cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bubilas
Interpretacijos
Vėlesniuose šaltiniuose Bubilas įvardijamas bitininkystės ir aludarystės globėju, aprašomas kaip smagus apvalus jaunuolis su rageliais ir medaus statinaite, tapatinamas su Ragučiu.
Vilhelmas Manhartas, nors ir neabejojo Bubilo (Bubilos) autentiškumu, pats vardas jam atrodo visai nesuprantamas. Valteris Jaskevičius bičių dievo vardą Bubilos kildino iš šaknies bub- (plg. bubenti „dundenti, murmė­ti, bambenti"), o Babilos – iš šaknies bab- (plg. babaliuoti „bumbuliuoti, bambėti, veblėti", babaras „plepys, barškalius") – abu juos laikė onomatopėjinės kilmės.
Algirdas Julius Greimas lygino Bubilą su tranu, teigė, kad Bubilas sudarė opozicinę porą su tariama bičių deive Austėja. Jis Bubilą siejo su žodžiais bubinas, būgnas („storulis, didelis žmogus"). Greimas ir Marija Gimbutienė įžvelgė Bubile demonišką smaguriautojo, vilioklio, ištvirkautojo įvaizdį.
Bubilui galimai tapatus Bičbirbis. Įsigalėjus krikščionybei, su bitininkyste susiję maginiai religiniai veiksmai skiriami krikščioniškajam Dievui.
RATMIL
Pradžioje vadintas PM md. 96, bet vėliau imtas vadinti PM md. 96 RATMIL, kadangi Rumunijoje yra ir šturmo pistoletas kulkosvaidis PM md. 96.
RATMIL naudoja laisvos spynos principą. Uoksas dėžutės pavidalo. Spyna apgaubia vamzdžio drūtgalį. Vamzdis apgaubtas orinio aušinimo apgaubu, kuris turi priekinę rankeną. Šaudymo sparta – 650 šūv./min. Šaudymo režimo perjungiklio svirtelė dešinėje pusėje, turi tris padėtis: saugiklis, pavieniai šūviai, trišūvės papliūpos. Nenutraukiamo šaudymo režimo nėra.
Užtaisymo rankenėlė yra uokso viršuje. Rankenėlė turi išilginę išdrožą, tad rankenėlė naudojama kaip mechaninis taikiklis.
Šoviniai – 9×19 mm Parabellum.
Gamintojas – RomArm via Uzinele Mecanice Cugir.
thumb|left|300px|RATMIL
Matininkas (žurnalas)
Istorija
Ėjo keturis kartus per metus. Spausdino Raidės spaustuvė Kaune. Išėjo 7 numeriai.
Nagrinėti žemėtvarkos, žemės reformos, matininkų profesiniai klausimai. Bendradarbiavo Zenonas Bačelis, Steponas Kolupaila, Povilas Matulionis, Juozas Ramanauskas ir kt.
Redagavo A. Chmeliauskas, Stasys Renigeris, L. Straukas.
Besenis
Besenis – ežeras Lietuvoje, Elektrėnų savivaldybėje, 4,5 km į pietryčius nuo Elektrėnų. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,44 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 119,2 m. Krantai žemi, apaugę medžiais, tik rytinis krantas aukštesnis. Vakarinėje ir šiaurrytinėje pakrantėse stūkso miškeliai, kitur plyti pievos. Šiaurėje išteka upelis link Orio ežero (Elektrėnų marių baseinas). Šalia įsikūręs Girnakalių kaimas, kolektyvinių sodų bendrija.
Didysis Krymo kanjonas
thumb|230px|Didžiojo Krymo kanjono šlaitai
Didysis Krymo kanjonas  – didelis kanjonas, esantis Krymo pietuose, Krymo kalnuose, Bachčisarajaus rajone, 5 km į pietryčius nuo Sokolinojės, ties šiaurės rytine Ai Petrio masyvo riba. Kanjoną sudarė Belbeko intakas Kokozka. Ilgis 3,5 km, plotis 2–4 m, gylis iki 350 m. Kanjono klonio aukštis virš jūros lygio 500–600 m. Gausu krioklių, slenksčių, duburių.
Didžiojo Krymo kanjono šlaitai apaugę pušimis, lapuočiais. Čia yra retų augalų augaviečių (europinis kukmedis, gebenė, plačialapė klumpaitė, įvairūs paparčiai). Populiarus turistinis objektas.
San Luis Potosi
San Luis Potosi, arba San Luisas – miestas centrinėje Meksikoje, 1850 m aukštyje virš jūros lygio. San Luis Potosi valstijos sostinė. 685,9 tūkst. gyventojų (2005 m.), o drauge su aglomeracija – beveik 960 tūkst. Miestą aptarnauja Ponciano Arriaga tarptautinis oro uostas. Keliai į Keretarą, Monterėjų, Tampiką, Sakateką, Aguaskaljentesą. San Luisas – svarbus prekybinis ir finansinis centras. Metalurgijos, elektronikos, maisto, tekstilės pramonė. Yra 3 universitetai ir 2 institutai. Senamiestyje yra XVI–XVIII a. architektūros paminklų.
Istorija
1583 m. San Luiso vietoje įkurta pranciškonų misija, o 1592 m. ir pats miestas. Greitai suklestėjo kaip aukso ir sidabro kasybos centras. 1863 m. San Luisas laikinai buvo Meksikos Respublikos sostine.
Vilča Jama (Balstogės apskritis)
Vilča Jama  – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Balstogės Čarnos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į šiaurę nuo Čarna Bialostockos ir apie 28 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Danutė Jočienė
(g. 1970 m. lapkričio 10 d. Tučiuose, Mažeikių rajone) – lietuvių teisininkė, teisėtyrininkė tarptautininkė, Vilniaus universiteto (VU) docentė, buvusi EŽTT teisėja, žmogaus teisių ekspertė, Konstitucinio Teismo teisėja.
Biografija
1986 m. baigė aštuonmetę mokyklą Tučiuose. 1989 m. baigė Viekšnių vidurinę mokyklą (sidabro medaliu). Planavo studijuoti lietuvių kalbą bei literatūrą, tačiau sprendimą pakeitė po VU Teisės fakultete studijavusios draugės įkalbinėjimų stoti studijuoti teisę.
1994 m. baigė VU Teisės fakultetą (su pagyrimu), įstojo į doktorontūrą bei dirbo dėstytoja, apgynė teisės mokslų disertaciją. Greta pedagoginės veiklos universitete ji vadovavo kursiniams bei baigiamiesiems darbams, koordinavo akademinius projektus žmogaus teisių srityje su užsienio universitetais bei tyrimo įstaigomis.
2002 m. gruodžio 18 d. Vyriausybė paskyrė Vyriausybės atstove Europos Žmogaus Teisių Teisme. 2003 m. sausio 1 d. ji perėmė pareigas iš Teisingumo viceministro Gintaro Švedo, turimą bylų prieš Lietuvą medžiagą ir kitus su atstovavimu susijusius dokumentus, pasirašiusi reikalų perdavimo ir priėmimo aktą. Pareigas ėjo iki 2004 m. lapkričio mėn. 1 d.
2004 m. sausį Prezidentas Rolandas Paksas savo dekretu greta kitų 2 kandidatūrų į Europos žmogaus teisių teismo teisėjus (Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas Egidijus Bieliūnas, Lietuvos Vyriausiojo administracinio teismo pirmininkas Virgilijus Valančius) pateikė D. Jočienės kandidatūrą, atsižvelgiant į EŽTK Konvencijoje nustatytus aukštus reikalavimus teisėjams (aukšta moralė, kvalifikacija ir kiti).
2004 m. balandžio pabaigoje Europos Tarybos Parlamentinė Asamblėja iš pateiktų 3 kandidatų sąrašo išrinko D. Jočienę EŽTT teisėja 6 metams su galimybe būti vėliau perrinkta. Į EŽTT teismo įstoriją D. Jočienė įėjo kaip jauniausia teisėja. Ji pakeitė akademiką Praną Kūrį, nuo 2004 m. gegužės 1 d. tapusį Europos Bendrijų Teisingumo Teismo teisėju. Teisme D. Jočienė prisiekė 2004 m. lapkričio 2 d..
Nuo 2014 m. dėsto Mykolo Romerio universiteto Teisės fakultete, profesorė.
2014 m. kovo mėn. paskirta Konstitucinio Teismo teisėja, 2021 m. birželį tapo jo pirmininke.
Azerbaidžano futbolo varžybos 2008–2009 m.
Azerbaidžano futbolo varžybos 2008–2009 m.
Agas
Agas (Ago m. apie 663 m.) – Friulio hercogas, valdęs nuo 651 m. iki 660–663 m. (valdymo pabaiga nėra tiksliai žinoma). Valdžią perėmė iš Grasulfo II.
Pagal Paulių Djakoną Čividalėje (Cividale) buvo namas, vadintas „Ago namu“.
Mirus Agui valdė Lupas (Lupus).
Kalnelio pagrindinė mokykla
Joniškio rajono Kalnelio pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Joniškio raj., Kalnelyje, Žagarės g. 14, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190564667. Steigėjas Joniškio rajono savivaldybės taryba.
Istorija
1908 m. įkurta Valiūnų pradinė mokykla, kuri buvo kilnojama iš vienos sodybos į kitą. 1926 m. mokykla perkelta į Valiūnų dvarą. 1950-1953 m. mokykla tapo septynmete mokykla, patalpinta pas kelis ūkininkus. 1963 m. išleista pirmoji aštuntokų laida (vakarinis mokymas). 1964 m. pastatyta nauja mokykla Kalnelyje. 1976 m. mokykla pakeitė pavadinimą – tapo Kalnelio aštuonmete mokykla. 1985 m. mokykla tapo devynmete.
1988 m. pastatytas mokyklos priestatas su sporto sale, valgykla, naujais kabinetais. 1998 m. mokykla iškilmingai šventė savo 90-ąjį jubiliejų išleidusi 46 mokinių laidą. 2000 m. mokykloje atidaryta dešimtoji klasė. Nuo 2003 m. Kalnelio pagrindinė mokykla tapo savarankiška, prie mokyklos prijungtas Maldenių skyrius. Nuo 2009 mokslo metų mokykla uždaryta dėl lėšų stygiaus.
2010 m. prijungta prie Skaistgirio vidurinės mokyklos.
Didysis Sajanas
thumb|250px|Didysis Sajanas
Didysis Sajanas  – kertinis Rytų Sajano kalnagūbris, besidriekiantis pietų Sibire, juo eina Rusijos–Mongolijos siena. Ilgis – 150 km. Jame iškilusi aukščiausia Sajanų vieta – Munku Sardykas (3491 m). Iš šiaurės supa Okos plynaukštė, iš rytų – Tunkino plikkalniai, pietuose telkšo Chubsugulo ežeras.
Vyriausiasis laivo viršila
thumb|right|100px|TSRS laivyno vyriausiojo laivo viršilos antpetis thumb|left|100px|Rusijos Federacijos laivyno vyriausiojo laivo viršilos antpetis Vyriausiasis laivo viršila  – TSRS ir Rusijos Federacijos karinio jūrų laivyno karinis laipsnis, vyresnis už vyriausiąjį viršilą ir jaunesnis už mičmaną. Laipsnis atitinka Rusijos armijos viršilą.
Gvardijos vyriausiuoju laivo viršila (гвардии главный корабельный старшина) vadinami vyriausieji laivų viršilos, tarnaujantys gvardijos laivuose. Atsargoje esantis jūrininkai, turintis šį laipsnį, vadinamas atsargos vyriausiuoju laivo viršila (главный корабельный старшина запаса).
Viljandi JK Tulevik
Viljandžio FC – Estijos futbolo klubas iš Viljandžio.
Istorija
1997 m. klubas nusipirko iš Lelle SK klubo licenciją žaisti aukščiausiojoje lygoje. Nuo to laiko žaidė elito lygoje, tačiau buvo iškirtęs į žemesnį divizioną. 2015 m. rungtyniavo Meistriliiga ir liko paskutiniai, dešimtoje vietoje ir prarado vietą elito divizione.
2016 m. laimėjo Esiliiga pirmenybes ir iškovojo teisę žaisti elito divizione.
2017 m. vėl rungtyniavo Meistriliiga.
2021 m. liepos 20 m. Estijos futbolo taurės turnyre šeįštos pakopos FC Lelle ekipą sutriuškino rezultatau 26:0.
Dubleriai
2007 m. klubo dubleriai pasiekė s pusfinalį.
Chilmonai
Chilmonai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Naujadvario valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 32 km į šiaurę nuo Sokulkos ir 66 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Senovės astronautų teorijos
thumb|220px|Apie 10 000 metų prieš Kristų sukurti piešiniai, kurie, teigiama, vaizduoja nežemiškus lankytojus. Taip pat spėjama, kad jie vaizduoja dievus ar mitologines tų laikų religijų būtybes
Senovės astronautų teorijos – įvairios teorijos apie protingų ateivių apsilankymą žemėje ne moderniais laikais. Kontaktas su nežemiška civilizacija dažnai yra siejamas su žmonių kultūros vystymosi pradžia, technologijomis arba religijomis. Pasak kai kurių tokio tipo teorijų, dauguma dievybių iš tikrųjų buvo ateiviai ir pažangios technologijos buvo palaikytos jų dieviškumo įrodymais. Taip pat dažnai spėjama, kad žmonės yra ateivių palikuonys arba kūriniai. Senovės astronautų teorijos yra skeptiškai vertinamos mokslinės bendruomenės ir susilaukė labai mažai rimtų mokslinių tyrinėjimų, bet jos yra dažnai naudojamos mokslinėje fantastikoje.
Statiniai ir daiktai
Kai kurie teorijų šalininkai sako, kad tokie statiniai kaip Gizos piramidės, Maču Pikču, Baalbekas ir pan. negalėjo būti pastatyti tų laikų technologijomis ir teigia, kad jie yra pastatyti ateivių arba su jų pagalba. Daugelis archeologų tokius teiginius kategoriškai atmeta.
Kai kurie antikiniai dirbiniai primena modernius lėktuvus ir sklandytuvus, nors archeologai dažniausiai tai interpretuoja kaip stilizuotus paukščių ir vabzdžių vaizdavimus. Taip pat skraidančias lėkštes primenančių objektų yra randama renesanso ir viduramžių mene.
Religiniai tekstai
Teorijų šalininkai sako, kad mitai apie dievus, kurie nusileidžia iš dangaus ir sukuria žmones arba jiems vadovauja, iš tikrųjų aprašo ateivius, kurie dievais buvo palaikomi dėl savo pažangių technologijų. Panašus fenomenas yra žinomas ir moderniais laikais. XX amžiaus pradžioje buvo atrasti krovinių kultai – izoliuotos kultūros, tikinčios, kad modernūs laivai ir lėktuvai yra atsiųsti dievų. Artūras Clarke spėliojo, kad „bet kokia pakankamai pažangi technologija yra neatskiriama nuo magijos“.
Senajame Testamente aprašomas skraidantis objektas, kuris atrodė kaip ugningas viesulas, o nusileidęs ant žemės – kaip pagamintas iš metalo. Jame, pasak teksto, buvo keturios „gyvos būtybės“, panašios į žmones.
Kritika
Be teorijos šalininkų antikinių tekstų ir dirbinių interpretacijų, kol kas nėra rasta jokių įrodymų, remiančių šią hipotezę. Dauguma mokslininkų laiko tokias teorijas nepagrįstomis ir žiūri į jas skeptiškai. Dalis teiginių apie senovės astronautus prieštarauja vieningoms mokslinėms archeologinių radinių ir antikinių tekstų interpretacijoms.
Meeraner SV
Meranės SV – Vokietijos futbolo klubas iš Meranės.
Wanda Rutkiewicz
Vanda Rutkevič (, 1943 m. vasario 4 d. Plungė, Lietuva – 1992 m. gegužės 12-13 d. Kančendžanga, Himalajai) – Lenkijos alpinistė, pirmoji moteris, sėkmingai įkopusi į K2.
Biografija
Vanda Rutkevič gimė Lietuvoje. Po Antrojo Pasaulinio karo jos šeima persikėlė gyventi į Lenkiją ir apsistojo Vroclave, kur ji baigė Vroclavo technologijos universitetą ir įgijo elektros inžinieriaus specialybę.
Sportiniai pasiekimai
1978 m. spalio 16 d. ji tapo trečiąja moterimi bei pirmąja lenke ir pirmąja Europos moterimi įkopusia į Everesto viršūnę. 1986 m. ji tapo pirmąja moterimi, sėkmingai įkopusia ir nusileidusia nuo K2 (nenaudojant papildomo deguonies) su nedidele ekspedicija, kuriai vadovavo Liliana ir Morisas Bararai. Jos triumfas buvo aptemdytas abiejų Bararų mirtimi leidžiantis nuo kalno, jie buvo du iš trylikos tą vasarą ant K2 žuvusių alpinistų.
Vandos Rutkevič tikslas buvo tapti pirmąja moterimi, įkopusia į visas aukštesnes nei 8000 m aukščio viršūnes. Per savo alpinistinę karjerą ji įkopė į šias viršūnes:
Žūtis
Paskutinį kartą ją matė jaunas Meksikos alpinistas Karlosas Karsolis aukštai ant Kančendžangos šiaurės vakarų šlaito bandant įkopti į jos devintąją viršūnę virš 8000 m. Karsolis sakė, kad jis neturėjo pakankamai jėgų, kad įtikintų ją leistis žemyn. Manyta, jos kūną ant pietvakarių šlaito 1995 m. rado Faustas de Stefanis, Markas Galecis ir Silvijus Mondinelis, darydami prielaidą, kad prieš nukrisdama į pietvakarių šlaitą ji užkopė šiaurės vakarų ketera beveik iki pat viršūnės. Tačiau tiksliau išnagrinėjus italų alpinistų rastus įrodymus, tokius kaip rūbų spalva ir Bulgarijos gamybos tabletės prie kūno, buvo prieita išvados, kad tai tikriausiai yra Bulgarijos alpinistės Jordankos Dimitrovos, kuri žuvo lavinoje ant pietvakarių šlaito 1994 m., kūnas. Niekas taip ir nesužinos, ar Vanda Rutkevič įkopė į Kančendžangos viršūnę. Jei įkopė, ji būtų pirmoji moteris, įkopusi į tris aukščiausias pasaulio viršūnes.
Marijampolės spaustuvė
Marijampolės spaustuvė – spaustuvės, veikusios Marijampolėje.
Istorija
Pirmąją spaustuvę Marijampolėje įkūrė E. Novojevska 1882 m. Prie jos buvo knygynas. Spaustuvė spausdino kvietimus, sveikinimus, vizitines korteles; veikė apie metus. 1884–1987 m. dirbo K. Majevskos spaustuvė. 1884 m. spaustuvę įkūrė Z. Rozenfeldas. Jis turėjo knygyną, prekiavo rusiškais vadovėliais. Ši spaustuvė veikė iki Pirmojo pasaulinio karo.
Per karą sudegus „Dirvos“ spaustuvei, „Šešupės“ ir marijonų spaustuvės perorganizuotos į poligrafijos įmonę „Šešupė“. Nuo 1941 m. balandžio mėn. čia buvo spausdinamas apskrities laikraštis „Naujasis kelias“.
1945 m. „Pergalės“ spaustuvėje, anksčiau vadintoje „Šešupė“, pradėtas spausdinti atgaivintas laikraštis „Naujasis kelias“, 1950 m. tapęs rajono laikraščiu. 1951–1953 m. Marijampolės spaustuvė spausdino ir MTS laikraščius: Marijampolės „Stalino vėliava“, Tarašiškių „Už aukštą derlių“. Čia buvo spausdinami ir Vilkaviškio, Simno rajono laikraščiai „Pergalė“ ir „Kelias į komunizmą“. 1960 m. prie Marijampolės spaustuvės prijungta Kalvarijos rajono laikraščio, vėliau ir Lazdijų spaustuvės. 1976 m. Marijampolės spaustuvė tapo Alytaus spaustuvės skyriumi. 1980 m. spaustuvė persikėlė į naujas patalpas, įsigijo 3 linotipus, 2 plokščios spaudos mašinas, ofsetinės spaudos mašiną.
1989 m. Marijampolės spaustuvė tapo savarankiška valstybine, o 1995 m. sausio 5 d. – UAB „Tele SAT pressa“ spaustuve. Iškiliosios spaudos mašinos buvo pakeistos ofsetinėmis. Poligrafinė technika nuolat papildoma ar atnaujinama. Marijampolės leidykla-spaustuvė spausdina Marijampolės apskrities laikraštį „Suvalkietis“, Prienų rajono laikraštį „Gyvenimas“, savaitraštį „Savaitė“, keletą kitų periodinių leidinių, knygas, blankus, smulkius spaudinius.
Spaustuvės direktorius Juozas Bilinskas.
Vilkaviškio miesto seniūnija
Vilkaviškio miesto seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, apimantis Vilkaviškio miestą.
Istorija
Senoji Vilkaviškio seniūnija minima nuo XVII a. pradžios. 1633 m. birželio 18 d. Vladislovas IV leido Steponui Pacui perleisti Vilkaviškio seniūniją sūnui Kristupui Zigmantui Pacui (nors jam tebuvo 12 metų).
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 6 seniūnaitijos:
Mantvydai (Telšiai)
Mantvydai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Upynos.
Kortų namelis (serialas)
„Kortų namelis“ – JAV politinio trilerio žanro televizijos serialas, kurio autorius Beau Willimon. Tai „BBC“ to paties pavadinimo miniserialo adaptacija, sukurta pagal Michael Dobbs knygą. Visas pirmas sezonas, susidedantis iš trylikos serijų, vaizdo transliacijų internetu platformos „Netflix“ eteryje pasirodė 2013 m. vasario 1 d.
Serialo veiksmas vyksta šiandieniniame Vašingtone, pasakojama istorija apie Frenką Andervudą (akt. Kevin Spacey), demokratą iš Pietų Karolinos 5-ojo Kongreso rajono ir Rūmų partinės frakcijos drausmintoją, kuris perleisdamas Valstybės sekretoriaus pareigas, inicijuoja nuodugniai parengtą planą kaip užgrobti didžiausią valdžią šalyje. Jo ištikima žmona Klerė Andervud (akt. Robin Wright) padeda jam siekti šio tikslo. Serialas daugiausia sukasi apie šias temas: negailestingą pragmatizmą, manipuliaciją, galios troškimą ir blogio darymą vardan didesnio gėrio.
Už pirmąjį sezoną serialas „Kortų namelis“ buvo nominuotas devyniems „Primetime Emmy“ apdovanojimams, tokiu būdu tapdamas pirmuoju tik internetu transliuojamu televizijos serialu, pelniusiu pagrindines „Emmy“ nominacijas.
Aktoriai
Pagrindiniai vaidmenys:
ir kt.
Aksarajus
Aksarajus – miestas vidurio Turkijoje. Provincijos centras. Išvystytas turizmas.
Istorija
Miestas buvo vienas iš Šilko kelio punktų.
Jurbarko rajono savivaldybės taryba 2011–2015 m.
Jurbarko rajono savivaldybės taryba – Lietuvos Respublikos Jurbarko rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta ketveriems metams savivaldybių rinkimuose, vykusiuose 2011 m. vasario 27 d. 1994 m. liepos 7 d. Lietuvos Respublikos savivaldybių tarybų rinkimų įstatymo Nr. I-532 2010 m. liepos 20 d. redakcijos nustatyta tvarka daugiamandatėje rinkimų apygardoje, remiantis visuotine ir lygia rinkimų teise, slaptu balsavimu proporcine rinkimų sistema, pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus bei iš išsikėlusių kandidatų, jeigu jų išsikėlimą parašais parėmė ne mažiau kaip dešimt procentų skaičiuojant vienam savivaldybės tarybos nario mandatui, bet ne mažiau kaip 100 tos savivaldybės rinkėjų.
Rinkimų rezultatai
Rinkimuose dalyviai gavo vietų:
Veikla
Pirmasis savivaldybės tarybos posėdis įvyko 2011 m. balandžio 14 d. Savivaldybės meru 18 balsų išrinktas Ričardas Juška. Darius Virvilas surinko 7 tarybos narių balsus. Mero pavaduotoju paskirtas Jonas Bučinskas, administracijos direktoriumi – Darbo partijos narys Petras Vainauskas, jo pavaduotoju – Valstiečių liaudininkų sąjungos narys Donatas Jackis.
Žvynbaravykiečiai
Žvynbaravykiečiai – papėdgrybūnų (Basidiomycota) eilė.
Lietuvoje auga viena šeima:
Zinas Al Abidinas Ben Ali
Zinas Al Abidinas Ben Ali (, 1936 m. rugsėjo 3 d. – 2019 m. rugsėjo 19 d.) – artilerijos generolas, Tuniso politinis veikėjas, 1987–2011 m. Tuniso prezidentas.
Marciūniškių piliakalnis
Marciūniškių piliakalnis, Palatviškio Sala – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 5722; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1512; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1016P) Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, Marciūniškėse, Dusetų seniūnija. Pasiekiamas keliu Aviliai – Dusetos Marciūniškėse, ties sandėliu pasukus į dešinę vakarų kryptimi, už 530 m – prieinamas takeliu per pelkę, einant į pietvakarius 100 m. nuo sodybos, ežero šiaurės rytų krante.
Zinas Al Abidinas Ben Ali
Biografija
Nuo jaunų dienų dalyvavo Tuniso išvadavimo judėjime. Baigė Prancūzijos Sen Syro karo mokyklą, Šalono prie Marnos artilerijos mokyklą, studijavo JAV Merilendo ir Teksaso karo mokyklose, elektronikos inžinierius.
1964 m. grįžęs į Tunisą, buvo paskirtas Gynybos ministerijos karinės žvalgybos direktoriumi. 1974–1977 m. karinis atašė Maroke. 1977–1980 m. Nacionalinio saugumo direktorius, 1980–1984 m. Tuniso ambasadorius Varšuvoje. 1984 m. valstybės sekretorius, 1985 m. Valstybės ministras, 1986 m. užsienio reikalų ministras.
1987 m. spalio 1 d. prezidentas Habibas Bugriba jį paskyrė Ministru pirmininku, o 1987 m. lapkričio 7 d., buvo paskelbta, kad dėl sveikatos prezidentas nebegali eiti pareigų. Pasiskelbė Tuniso prezidentu. Tą pačią dieną buvo paskelbta demokratinė konstitucinė reforma.
Tęsė pirmtako provakarietišką politiką. Įgyvendinami didžiuliai automagistralių, oro uostų, gyvenamųjų namų statybos projektai, tačiau nedarbas liko svarbiausia valstybės problema. Nepaisant to, 1994, 1999 ir 2004 m. buvo vėl renkamas šalies prezidentu.
Nuo 1998 m. socialistų partijos generalinis sekretorius.
2010 m. gruodžio 18 d. Sidi Buzido miesto gyventojai išėjo į gatves dėl niekur nedirbančio studento savižudybės, po to kai vyriausybė konfiskavo jo vaisių vežimėlį. Vėliau neramumai peraugo į riaušes dėl didėjančių maisto kainų, didelio nedarbingumo. 2010 m. sausio 14 d. buvo paskelbta nepaprastoji padėtis, po kurios atsistatydino ir paliko šalį. Sausio 17 d. buvo paskirta nauja vyriausybė. Vėliau buvo nuteistas už akių 35 metams kalėti.
Marciūniškių piliakalnis
Tyrimai
1972 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugojo Dusetų muziejus, radiniai neišliko. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. - I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 8100 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 466000 m².
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Vulka Ratoviecka
Vulka Ratoviecka  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Balstogės Čarnos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietvakarius nuo Čarna Bialostockos ir apie 20 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaime stovi Vulka Ratovieckos geležinkelio stotelė. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Čiūtelių vėjo jėgainių parkas
Čiūtelių vėjo jėgainių parkas – vienas didžiausių Baltijos šalyse vėjo jėgainių parkas. Parko savininkas ir operatorius – UAB „Naujoji energija“. Projekto vertė – 200 mln. Lt.
Pajėgumai
Parke instaliuota 17-a „Enercon GmbH“ koncerno E82 E2 turbinų, kurių kiekvienos pajėgumas – 2,3 MW. Bokštų aukštis – 108 m. Čiūtelių vėjo jėgainių parkas pradėtas statyti 2010 m. lapkritį. Per 2004 m. metus parkas pagamino daugiau nei 98 GWh elektros energijos. 2012 m. užbaigus statybos darbus Čiūtelių vėjo jėgainių parkas tapo didžiausia vėjo ferma šalyje.
KK124
Krašto kelias 124 – kelias, jungiantis Kupiškį ir Biržus. Kelio ilgis – 51,45 kilometro.
Kelias prasideda ties Kupiškiu, žiedinėje sankryžoje su. Eina Kupiškio ir Biržų rajonų teritorija. Baigiasi Biržuose, Vabalninko g.
Svarbiausios gyvenvietės šalia kelio: Klausučiai, Jokūbiškiai, Kratiškiai, Mieliūnai, Vabalninkas, Antašava.
Ties Kupiškio apylinkėmis kertą Lėvenį, ties Antašava kerta Pyvesą. miniatiūra|250px|left|Prie [[Gikonys (Kupiškis)|Gikonių]]
Dauntono abatija
Dauntono abatija  – britų televizijos serialas; „Gosfordo parko“ kūrėjų darbas, sukurtas kompanijos „Carnival Films“ pagal Julian Fellowes originalų scenarijų. Seriale atkuriama XX amžiaus pradžios Anglijos atmosfera tiek charakteringais personažais, tiek anturažu, paliečia technikos progreso (elektros, telefonų, automobilių atsiradimą buityje), moterų emancipacijos, Pirmojo pasaulinio karo, ispaniškojo gripo epidemijos ir daugelį kitų temų. Lietuvoje serialas rodytas per TV8.
2011 m. serialas „Dauntono abatija“ buvo įrašytas į Gineso rekordų knygą kaip „kritikų labiausiai aptarinėjamas serialas“.
Siužetas
thumb|right|240px|Haiklero pilis, kurioje filmuojamos serialo scenos
Seriale be ponų vaizduojamas ir jų tarnų gyvenimas.
Antro sezono įvykiai klostosi Pirmojo pasaulinio karo fone.
Apdovanojimai
2011 m. mini serialas „Dauntono abatija“ ne vieną sykį buvo nominuotas įvairioms premijoms įvairiose kategorijose.
Aktoriai
ir kiti.
Sezonai ir serijos
2011 m. lapkričio 3 d. televizijos transliuotojas „ITV“ patvirtino trečio sezono filmavimo planus bei pristatymą nuo 2012 m. rugsėjo.
Komizmas
Komizmas – juokingumas, žaismingumas.
Komizmo samprata
Komizmas yra vertybių išraiška, kuri susidaro iš prieštaravimo tokių tarp savęs susijusių reiškinių, kurių vienas žymi tam tikrą pozityvią (įprastą, žinomą) vertę, o kitas ją sumenkina.
Prieštaravimas gali būti tarp formos ir turinio, daiktų išvaizdos ir jų funkcijos, asmens elgesio ir situacijos, žodžių ir veiksmų, ketinimų ir galimybių, tikslo ir priemonių.
Juokiamės, kai pamatome, jog dalykas yra ne toks, koks turėtų, mūsų manymu, būti, kai pamatome nesutapimą tarp to, kuo dedamasi, ir to, kas iš tikrųjų yra, kai paaiškėja, jog tikslas neatitinka priemonių, kuriomis jo siekiama, kai veiksmai neatitinka pasiektų rezultatų, kai pretenzijos neatitinka galimybių, kai išvados neatitinka analizės ir t. t. – kai forma neatitinka turinio tam tikrame reiškinyje. Šitoks neatitikimas tarsi demaskuoja tą reiškinį, parodo jo nepagrįstumą ir tuo pačiu sukelia komiškumo jausmą, juoką.
Komizmas visada yra kritiškas: vertintojas, remdamasis savo padėties, patirties, vertybių pranašumo jutimu, suvokia ir gali kitiems atskleisti reiškinį menkinančius bruožus.
Komizmo, kaip estetinės minties, raida
Šiuolaikinė komizmo samprata yra ilgos estetinės minties raidos rezultatas. Dar antikoje Platonas ir Aristotelis atkreipė dėmesį į komizmą kaip negatyvią daiktų charakteristiką. Apskritai senovės Graikijoje išryškėjo menkas komiškų žanrų vertinimas: jie buvo siejami su primityviais žmonių poreikiais ir sugebėjimais.
Labiau komiški žanrai paplito romėnų kultūroje, o ypač populiarūs pasidarė renesanso epochoje, kuomet tapo vienu iš hedonistinės orientacijos bruožų.
Švietėjai akcentavo auklėjamąją komizmo funkciją. Vienas švietėjų – Tomas Hobsas – nurodė tam tikrą vertintojo pranašumą komiškoje situacijoje.
Imanuelis Kantas komizmą aiškino kaip staigų įtemptos laukimo būsenos išnykimą.
Georgui Vilhelmui Frydrichui Hėgeliui komizmas – prieštaravimas, kurio dėka reiškinys pats save sunaikina.
Vėlesnės teorijos komizmą aiškina idealistiškai, racionalistiškai ir kt.
Funkcijos
Komizmas gali atlikti vien pramoginę funkciją, tačiau dažniausiai jis virsta estetine socialinės kritikos forma. Tuo atveju komiškumas kelia ne tik juoką, bet, verčia susimąstyti, vertinti, daryti išvadas ir taip kelia net komizmui priešingas reakcijas: liūdesį, rimtumą, kartėlį. Pagal kritikos atvirumo, piktumo, subtilumo laipsnį skiriama keletas komizmo formų: humoras, ironija, satyra, groteskas.
Žanrai
Įvairiose liaudies kūrybos, publicistikos, meno šakose komiškumas kuriamas remiantis skirtingais būdais ir principais, todėl susidarė ir skirtingi jo žanrai: komedija, anekdotas, pokštas, humoreska, parodija, šaržas, karikatūra ir kt.
Comic
Masturbacija
thumb|200px|Gustavo Klimto paveikslas „Jaunos mergelės masturbacija“, 1913 m. thumb|200px|[[Édouard-Henri Avril iliustracija, vaizduojanti erotines vyro fantazijas, besimasturbuojantis]] Masturbacija ( 'ranka' + stupro 'išniekinu'), onanizmas (pagal Biblijos personažą Onaną) – lytinio malonumo (orgazmo) siekimas dirginant savo ar partnerio lytinius organus bei erogenines zonas.
Dažnai masturbuojamasi lytinio brandimo metu, kai lytinis potraukis yra labai stiprus, o galimybių jį natūraliai patenkinti nėra. Vidutiniškai masturbuotis pradedama apie 14 metus, bet pastaraisiais dešimtmečiais tendencijos yra jaunėjimo link. Masturbuojasi taip pat ir suaugę vyrai bei moterys (taip teigia 97 % vyrų ir 80 % moterų ), ypač būdami vieniši. Potraukis derinti masturbaciją ir pornografiją gali sukelti priklausomybę. Šiais laikais masturbacija nėra smerkiama, jei nepereina į kokią nors patologinę formą. Vis dėl to masturbacija laikoma gėdingu įpročiu, žmogaus nesubrendimo, nesugebėjimo patenkinti seksualinį potraukį natūraliu būdu ženklu, todėl nevisi prisipažįsta užsiimą masturbacija. Masturbacija nėra kenksminga sveikatai, o neigiamas požiūris anksčiau buvo susiformavęs dėl to, kad bet kokios seksualumo apraiškos laikytos nuodėme.
Galimi įvairūs masturbacijos būdai. Moterys paprastai masturbuojasi ranka masažuodamos (fingeringas) savo erogenines zonas (klitorį, lytines lūpas, kai kurios tuo metu kita ranka dirgina krūtų spenelius ir ritmiškai suspaudžia krūtis), kartais – naudodamos vibratorius, trindamos vulvą į pagalvę ar kitus minkštus daiktus, lovos kraštą. Moterys gali taip pat masturbuotis ir su dušo srove į tarpkojį, arba tiesiog dirgindamos savo genitalijas. Vyrų masturbacija nėra įvairi. Abejomis rankomis gali būti dirginamas tiek penis, tiek kapšeliai. Dažniausiai penis, ties varpos galvute ar žemiau suimamas į ranką delnu ar liečiamas keliais pirštais ir pasikartojančiais judesiais pirmyn – atgal dirginamas, kol pajaučiamas malonumas. Varpos suspaudimo jėga ir judesių ritmas pasirenkami individualiai. Per ejakuliaciją kai kurie stipriau suspaudžia varpą, kiti sulėtina ritmą, treti visai nustoja ją stimuliuoti. Kiti masturbuojasi gulėdami ant pilvo ir trindami varpą į pagalvę arba kitą minkštą daiktą, kai kurie – kaišiodami varpą į makštį priminančias skyles. Paprastai moterys ir vyrai patiria orgazmą per kelias ar keliolika minučių nuo masturbavimosi pradžios priklausomai nuo susijaudinimo.
Praktikuojama ir abipusė masturbacija, kuomet partneriai vengia sueities ir vienas kitą tenkina dirgindami lytinius organus rankomis arba krūtimis. Dažniausiai masturbuojamasi brendimo amžiuje, kai lytinis potraukis labai stiprus, o galimybių jį natūraliai patenkinti nėra. Be pubertatinės, dar yra ankstyvoji masturbacija, kai lytinis potraukis dar nesusiformavęs; taip pat egzistuoja tokia masturbacijos šaka, kaip pakeičiamoji masturbacija, praktikuojama lytinio gyvenimo pradžioje, kai lytiniai santykiai dar nereguliarūs, moterys ja užsiima tada, kai vyras nesugeba jų patenkinti per lytinį aktą; mėgdžiojamoji masturbacija, kai bendraamžiai mėgdžioja besimasturbuojančius draugus; įkyrioji masturbacija, kai masturbuojasi psichiniai ligoniai, kai kada jie masturbuojasi net ir tada, kai nejaučia potraukio, be erekcijos ir orgazmo – masturbacija tapo liguistu įpročiu.
Požiūris
Įvairiais laikais apie masturbaciją buvo labai prieštaringa nuomonė. Viduramžiais ir vėliau masturbacija buvo laikoma gėdingu dalyku, galinčiu sukelti grėsmę žmogaus sveikatai – tiek fizinei, tiek dvasinei. Pavyzdžiui, anksčiau tikėta, kad masturbuojantis ant delnų išauga plaukai. Šiais laikais tokie prietarai gali atrodyti gana juokingai, bet tokia žmonių nuostata turėjo gana tvirtą pagrindą, visų pirma todėl, kad dar nebuvo gerai pažinta žmogaus anatomija.
XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje įsigalėjo požiūris, kad dalis psichinę negalią turinčių žmonių turi padidėjusį lytinį potraukį ir sumažėjusią savikontrolę. Kuo didesnis ligonis, tuo drąsiau jis masturbuojasi kitų žmonių akivaizdoje. Dėl šios priežasties dauguma žymių praeities mokslininkų ir medikų galvojo, kad masturbacija veda link pamišimo. Taip manė ir XX a. pradžios mokslininkas, daktaras Kraftas Ebingas. Jis parašė knygą „Lytinė psichologija“, kurioje buvo rašoma apie įvairiausius lytinius iškrypėlius, kurių didžioji dauguma buvo su psichine negalia, arba iš šeimų, kuriuose buvo psichikos ligonių. Daugumai šių žmonių masturbacija buvo vienas iš būdų savo vaizduotėje įgyvendinti tai, kas jiems teikė malonumą. Panaši ir kito mokslininko Janio Zalyčio nuomonė apie masturbaciją. J. Zalytis, gyvenęs Sovietų Sąjungos laikais, manė, kad masturbacija veda prie įvairių lytinių iškrypimų – (sadizmo, mazochizmo, ekshibicionizmo ir net homoseksualizmo).
Iki XX a. 7-ojo dešimtmečio seksualinės revoliucijos buvo griežtai cenzūruojamos knygos ir žurnalai (tame tarpe JAV „Playboy“, kuriame nebuvo galima pamatyti apsinuoginusios moters be gaktos plaukų ). Daugelyje kultūrų aptarinėti seksualinius klausimus iki seksualinės revoliucijos pradžios buvo tabu. Paaugliams lytinio brendimo metu nebuvo suteikiama jokia informacija, menkai arba visiškai nevystomas lytinis švietimas.
Gepidai
Gepidai – gotų gentis, įsitvirtinusi centrinėje Europoje, minima istoriko Jordano kaip lėčiausi ir tingiausi iš gotų. IV a. vadovaujami savo pirmojo valdovo Fastido kariavo su burgundais ir vos jų nesunaikino. Sudarę sąjungą su hunais, vadovaujami Ardariko, 451 m. dalyvavo stambiausiame to laikmečio mūšyje Katalaunijos laukuose Šiaurės Prancūzijoje, kur hunai, vadovaujami Atilos, susikovė su Romos ir jų gausių sąjungininkų – saksonų, burgundų, liticiani, sarmatų ir kt. – armija. Kitais metais po Atilos mirties 453 m., vadovaujant Ardarikui, gepidai, rugijai, suevai (švabai), herulai, alanai išsivadavo nuo hunų valdžios, sumušę juos kautynėse prie Nedao upės Panonijoje. Tuomet gepidai įsitvirtino Karpatuose ir valdė Dakiją, (apmokestinę Romą už taikos sąlygas), kur, dabartinės Rumunijos teritorijoje, aptinkama gepidų kapų.
504 m. ostgotai, vadovaujami Teodoriko, išstūmė gepidus į Belgrado apylinkes. 546 m. Bizantijos imperija, sudariusi sąjungą su lombardais, pradėjo gepidų išstūmimą. 552 m. gepidai Asfeldo kautynėse patyrė baisų pralaimėjimą ir 567 m. buvo galutinai nukariauti avarų. Paskutinį kartą kronikose minimi IX a.
thumb|center|250px|539-551
Plikiškių mokykla-daugiafunkcis centras
miniatiūra|265px|right|Kalvių mokykla 2015 m.
Plikiškių mokykla-daugiafunkcis centras (anksčiau Kalvių pagrindinė mokykla) – mokykla Plikiškiuose (Joniškio rajonas).
Istorija
miniatiūra|250px|left|Akmuo su data prie mokyklos
Kalvių pradžios mokykla įkurta 1926 m. lapkričio 1 d. 1934 m. sausio 10 d. Šiaulių apskrities valdybos komisija nustatė, kad senosios mokyklos patalpos remontuotinos, nes labai blogos. 1935 m. numatyta statyti naują mokyklą. 1936 m. birželio 1 d. baigtas statyti naujas raudonų plytų mokyklos pastatas.
1949 m. mokykla tapo septynmete. 1950 m. rugsėjo 1 d. mokykloje dirbo 6 mokytojai. 1957 m. prie mokyklos pastato pristatytas nedidelis priestatas, kuriame talpinama kino aparatūra. 1962 m. mokykla tapo aštuonmete. 1965 m. prie senosios mokyklos pastato pristatytas dviejų aukštų 7 klasių priestatas, nuo 1967 m. V-VIII kl. mokiniai mokosi naujo priestato patalpose, o I-IV klasės mokėsi senajame mokyklos pastate.
2000 m. sausio 19 d. mokyklos bibliotekoje pastatytas ir pajungtas pirmas kompiuteris, skirtas raštvedybai, kurį padovanojo Gataučių Marcės Katiliūtės pagrindinė mokykla. 2003 m. rugsėjo 1 d. atidaryta priešmokyklinio ugdymo grupė. Ją sudarė 7 vaikai. 2003 m. balandžio 1 d. mokyklai suteiktas finansinis savarankiškumas. 2005 m. X klasę baigė pirmoji 9 dešimtokų laida. 2005 m. rugsėjo 1 d. mokykloje įrengti sanitariniai mazgai. 2005 m. sausio 28 d. mokyklos patalpose įsikūrė Joniškio rajono savivaldybės Jono Avyžiaus viešosios bibliotekos Plikiškių filialas.
2010 m. birželio 30 d. Kalvių pagrindinė mokykla tapo Joniškio rajono savivaldybės Kriukų pagrindinės mokyklos Kalvių skyriumi.
Viurcburgas
Architektūra
Viurcburgas išsaugojęs netaisyklinąjį viduramžių išdėstymo planą. Po XVIII a. architekto J. B. Noimano rekonstrukcijos įgijo taisyklingų bruožų. Maino kairiajame krante yra XI–XVI a. Marienburgo tvirtovė su Marijos rotonda, XVII–XVIII a. rūmais, XIII a. donžonu. Iš kitų svarbių Viurcburgo architektūros paminklų paminėtina Šv. Kiliano katedra (1024–1188 m., XIII a. perstatyta) su turtingu barokiniu XVIII a. interjeru, kitos XIV–XVIII a. gotikinės ir barokinės bažnyčios, 1753 m. pastatyti barokiniai vyskupų rūmai, XIV–XVIII a. gyvenamieji namai.
Istorija
Viurcburgo miestas susiformavo iš romėnų tvirtovės. 741 m. tapo vyskupijos centru, o miesto teises įgijo 1030 m. XII a. turėjo savivaldą.
Choružovcė
Choružovcė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Naujadvario valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 36 km į šiaurę nuo Sokulkos ir 72 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975–1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Kalvarijos apskritis
Kalvarijos apskritis  – administracinis vienetas, gyvavęs 1795–1917, per savo istoriją priklausęs skirtingoms valstybėms, dabartinės Lietuvos pietvakariuose, Užnemunėje. Centras – Kalvarija.
Iki I pasaulinio karo apskritis ribojosi su Suvalkų gubernijos Marijampolės, Seinų, Suvalkų ir Vilkaviškio apskritimis bei Vilniaus gubernijos Trakų apskritimi.
Gyventojai
Pagal 1897 m. Rusijos imperijos gyventojų surašymą apskrityje gyveno 70 425 žmonės. Kalvarijos mieste gyveno 9 378 žmonės.
Istorija
1807–1816 m. Kalvarijos apskritis įėjo į Varšuvos kunigaikštystės (priklausė Rusijos imperijai) Lomžos departamentą, 1816–1837 m. priklausė Lenkijos karalystės Augustavo vaivadijai, 1837–1867 m. Augustavo gubernijai, 1867–1915 m. Suvalkų gubernijai. 1867 m. iš dalies Kalvarijos apskrities sudaryta Vilkaviškio apskritis. 1913 m. apskrityje buvo 15 valsčių: Alytaus valsčius, Balkūnų valsčius, Jonų valsčius, Kalvarijos valsčius, Kirsnos valsčius, Krokialaukio valsčius, Krosnos valsčius, Liubavo valsčius, Liudvinavo valsčius, Padovinio valsčius, Panemunės valsčius, Raudenio valsčius, Rudaminos valsčius, Simno valsčius ir Ūdrijos valsčius.
1915–1916 m. Kalvarijos apskritis priklausė Oberosto Suvalkų, 1916–1917 m. Vilniaus-Suvalkų sričiai. 1917 m. vasarį buvo prijungta prie Marijampolės apskrities.
1948 m. gruodžio 17 d. Kalvarijos apskritis atkurta LTSR sudėtyje.
Čorlu
Čorlu – miestas šiaurės vakarų Turkijoje, Rytų Trakijoje. Išvystyta teksilės, maisto pramonė.
Istorija
Minimas jau 1000 m. pr. m. e.
India Summer
Indija Samer (, tikrasis vardas – Jody Jean Olson; g. 1975 m. balandžio 26 d. De Moine, JAV) – pornografinių filmų aktorė.
Biografija
left |thumb|160px|2013 m. Indija gimė Des Moinese, Ajovoje, ir buvo vienintelis vaikas šeimoje, turinčioje airių, vokiečių ir vietinių indėnų kraujo.
Ištekėjusi ji kartu su vyru netruko tapti nuolatiniais svingerių vakarėlių dalyviais. Viename tokių ji sulaukė pasiūlymo filmuotis pornografiniame filme ir 2005 m. gruodį suvaidino pirmojoje scenoje. Vėliau sekė dar keletas mėginimų, kol 2006 m. rugsėjį Indija apsisprendė mesti darbą ir atsidėti tik pornografijai. Savo pseudonimu ji pasirinko grupės The Doors dainos „Indian Summer“ pavadinimą. 2009 m. liepą ji sudarė sutartį su kompanija „Girlfriends Films“, o 2011 m. debiutavo kaip režisierė.
Indija taip pat yra atlikusi nedidelius vaidmenis serialuose „Deksteris“ ir „The Sons of Anarchy“. Šiuo metu jos filmografiją sudaro beveik 300 juostų.
Asmeniniai santykiai
Indija yra ištekėjusi už Steveno Olsono, tačiau taip pat palaiko artimus santykius su aktore Prinzzess.
Apdovanojimai
right |thumb|160px
Reišina
thumb|Reišina ant braižymo lentos. Reišina ( (Reißen 'braižyti' + Schiene 'įtvaras', 'bėgis')) – braižybos liniuotė su viengubu arba dvigubu skersiniu viename gale.
Naudojama lygiagrečioms linijoms brėžti.
Hamas
Hamas (, akronimas iš = Ḥarakah al-Muqāwamah al-ʾIslāmiyyah – „Islamo pasipriešinimo judėjimas“) – palestiniečių sunitų islamo fundamentalistinė organizacija. Hamas laikoma teroristine organizacija Australijoje, Kanadoje, Europos Sąjungoje, Izraelyje, JAV, Japonijoje ir kai kuriose kitose šalyse.
Pavadinimas
Hamas karinis sparnas įkurtas 1992 m. ir vadinamas Izz ad-Din al-Qassam brigadomis šeichui Izz ad-Din al-Qassam, šiuolaikinės arabų rezistencijos tėvui, nužudytam britų 1935 m., atminti. Ginkluotos Hamas kuopos save taip pat vadina „Ayyash studentais“, „Pionieriaus studentais“ ar „Yahya Ayyash daliniais“ atminti Yahya Ayyash, vieną pirmųjų Hamas sprogdintojų, nužudytą 1996 m.
Šeichas Ahmedas Jasinas (Shaikh Ahmed Yassin) grįžo į Gazą iš Kairo, kur jis teikė Islamo labdarą, įkurdamas Hamas 1987 m. kaip „Musulmonų brolijos“ atšaką.
Pradžia
Hamas pritraukė narius per pamokslus ir labdaringą veiklą, didindama įtaką prekybos susivienijimams, universitetams, turgums, profesinėms sąjungoms ir vietinėje politikoje. Tuo metu Hamas buvo susitelkusi ties “religine ir socialine veikla". Pradžioje organizacija buvo susitelkusi ties tokiais socialiniais reikalais kaip korupcijos atskleidimas, waqf (labdaros fondų) tvarkymas ir bendruomenės projektų organizavimas.
Dabar Hamas daugiausia žinoma dėl savo narių savižudiškų sprogdinimų, kuriais siekiama nužudyti kuo daugiau izraelio civilių, karinių ir saugumo taikinių. Pagal Hamas įstatus (parašytus 1988 ir tebegaliojančius), organizacija siekia sunaikinti Izraelio valstybę, o dabartinėje jo teritorijoje, Vakariniame krante ir Gazos ruože įkurti Palestinos valstybę.
Pagal JAV turimus duomenis Hamas finansuoja Iranas, palestiniečių emigrantai, privatūs Saudo Arabijos ir kitų arabų valstybių asmenys.
2006 vasarį Hamas laimėjo Palestinos įstatymų leidžiamosios valdžios rinkimus ir sudarė daugumą, surinkę 72 vietas iš 132. Hamas perėmė Palestinos valdžią iš nuosaikia laikomos Fatah. Hamas perėmus palestiniečių teritorijas, kilo stiprūs vidiniai kariniai konfliktai, kurie žinomi kaip Fauda.
Gražusis adiantas
Gražusis adiantas (Adiantum bellum) – adiantų (Adiantum) genties induotinis augalas. Tai viena iš 19 adiantų rūšių, augančių Bermudose.
Auga ant uolų, kalvų šlaituose, pakelėse. Lapų šakos 5-30 cm ilgio.
Dunkel
Dunkel ( - 'tamsus') – iš Vokietijos kilusi lager (apatinės fermentacijos) alaus rūšis. Dunkel alus taip vadinamas dėl jo spalvos – ji gali būti nuo gintarinės iki tamsiai rudos - rusvos. Šios rūšies alus išsiskiria aiškiu salyklo skoniu.
Dunkel (kartu su Helles) yra viena iš tradicinių Miuncheno alaus rūšių, taip pat populiari visoje Bavarijoje (Pietų Vokietija). Dunkel alus paprastai turi 4,5 %-6 % alkoholio tūrio, taigi yra silpnesnis nei kita Bavarijoje mėgstama rūšis – Bock (šviesiosios lager alaus rūšys paplito tik XIX amžiaus viduryje, kai technologijų pažanga įgalino jas virti pigiai ir kokybiškai). Dunkel alui tamsią spalvą suteikia Miuncheno salyklas (naudojamos ir kitos salyklo rūšys).
Dunkel alaus specifinis salyklo skonis išgaunamas salyklą verdant vandenyje (taip išgaunamos jame esančios kvapiosios medžiagos).
Zamčiskas (Balstogės apskritis)
Zamčiskas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Balstogės Čarnos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į šiaurės vakarus nuo Čarna Bialostockos ir apie 26 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Diberio apygarda
Diberio apygarda  – viena iš 36-ių Albanijos apygardų, esanti šalies šiaurės rytuose. Priklauso Diberio apskričiai. 62 825 gyventojai (2010 m. duomenys). Plotas – 1 088 km². Administracinis centras – Peškopija. Ribojasi su Kukesio, Mirditės, Mačio ir Bulkizės apygardomis. Rytuose turi pasienio ruožą su Kosovu ir Makedonija.
Savivaldybės
Diberio apygarda sudaryta iš penkiolikos savivaldybių:
Latvijos Respublikos Konstitucija
Latvijos Respublikos Konstitucija (, neologizmo autorius – Atis Kronvaldas) – pamatinis Latvijos Respublikos įstatymas, šalies Konstitucija.
Latvijos Konstitucija yra seniausia iki šiol galiojanti konstitucija Vidurio bei Rytų Europoje, taip pat šeštoji seniausia respublikos tipo konstitucija pasaulyje.
Istorija
1922 m. vasario 15 d. Konstituciniame susirinkime priimta pirmoji dalis. 1922 m. balandžio 5 d. atmestas antrosios dalies projektas. Priėmus pirmąją dalį, 1922 m. lapkričio 7 d. Konstitucija įsigaliojo.
Galiojimas laikinai sustabdytas 1934 m. gegužės mėn., palaipsniui atkurtas nuo 1990 m. gegužės 4 d. iki 1993 m. liepos 6 d.
Saeimos posėdyje už Konstitucijos įsigaliojimą nepasirašė vienintelis iš posėdyje registruotų 99 narių (Joachimas Zygeristas); nebalsavo posėdyje ir nedalyvavęs areštuotas Alfredas Rubikas.
Naujausi papildymai
Konstitucijos tekstas iki šių dienų iš esmės liko toks pats. Pastarąjį kartą Konstitucija papildyta 2009 m., numatyta referendumo dėl Saeimos paleidimo galimybė.
2013 m. Konstitucinės teisės komisijos pirmininkas Egilis Levitas sukūrė Konstitucijos įvado (preambulės) projektą. Jame pabrėžiama, jog Latvija yra ne atsitiktinis istorijos produktas, o tikslingai kurta valstybė. Konstitucijos preambulė galutinai priimta 2014 m. birželio 19 d. Saeimos sprendimu.
Struktūra
Iki 1998 m., kai Saeima priėmė skyrių „Žmogaus teisės“, buvo 7 skyriai ir 88 straipsniai.
Dabar ją sudaro 8 skyriai, juose 116 straipsnių.
Mažeikių spaustuvė
Mažeikių spaustuvė – spaustuvės, veikusios Mažeikiuose, dab. Laisvės g. 35.