cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Naktikovas
Paplitimas
Eurazijoje paplitęs nuo Atlanto iki Ramiojo vandenyno. Šiaurėje arealas siekia Olandiją, Juodosios jūros šiaurinę pakrantę, Volgos žemupį, šiaurės Kazachstaną, pietinę Himalajų papėdę, šiaurės rytų Kiniją. Į pietus paplitęs iki okeaninių pakrančių (išskyrus Arabijos pusiasalį), Mažosios Azijos, Viduržemio jūros. Gyvena Šiaurės ir Pietų Amerikoje, Afrikoje, Indijos, Ramiojo ir Atlanto vandenynų salose. Žiemoja Šiaurės ir Pietų Amerikoje, Afrikoje, Pietų ir Pietryčių Azijoje.
Lietuvoje pastebimas retai, užklysta iš pietinių kraštų.
Biologija
thumb|left|270px|Naktikovo balsas Gyvena vandens telkinių pakraščiuose, gausiai apaugusiose vandens augalija, krūmais. Nevengia žmogaus kaimynystės. Gali perėti iki 5–7 kilometrų nuo maitinimosi vietų.
Aktyvus naktį. Dieną tūno pasislėpęs tarp medžių ar krūmų. Pajutęs pavojų naktikovas ištempia kaklą ir stovi nejudėdamas. Išgąsdintas pašiaušia kaklo plunksnas ir pastato kuoduką. Patinas, nejudėdamas ištisas valandas, ant vienos kojos stovi prie lizdo ir saugo perinčią patelę. Pabaidytas staigiai šauna į viršų.
Peri kolonijomis su garniais, kormoranais, ibiais. Lizdą iš šakų suka krūmuose ir medžiuose. Retkarčiais užima senus garnių bei varninių paukščių lizdus. Dėtyje būna apie 4 kiaušinius. Jaunikliai lizdą palieka po maždaug 19 dienų, dar nemokėdami skraidyti, bet jau gerai laipiodami šakomis. Dažnai ištisos jauniklių grupės susirenka į stambesnius pilkųjų garnių arba kormoranų lizdus. Tada suaugę paukščiai ištisą parą maitina jauniklius. Maždaug 35 dieną jaunikliai pradeda skraidyti ir patys ieškosi maisto.
Minta vandens bestuburiais, smulkiais stuburiniais.
Ataras
Ataras gali reikšti:
Rudnikai
Rudnikais vadinamos šios gyvenvietės:
Jang Min Chul
thumb|250px|right|Jang Min Chul – MC, laimėjęs antrąjį GSL turnyrą Jang Min Chul (kor. 장민철, g. 1991 m.), žinomas pseudonimu MC – profesionalus Starcraft 2 žaidėjas iš Pietų Korėjos. Anksčiau jis profesionaliai žaidė Starcraft: Broodwar pseudonimu IrOn, ir buvo pirmasis profesionalus Broodwar žaidėjas, oficialiai perėjęs prie Starcraft 2. MC žaidžia protosų rase ir nuo 2012 m. sausio priklauso Vokietijoje įsikūrusiai SK Gaming komandai. Anksčiau žaidė oGs (old generation starcrafters) komandoje, kur nuo 2011 m. liepos 12 d. tarptautiniuose turnyruose jį rėmė ir jis atstovo SK Gaming pagal partnerystės sutartį su oGs.
Per pirmuosius metus nuo Starcraft 2 išleidimo, MC turnyruose viso laimėjo virš 200 000 JAV dolerių, daugiau nei bet kuris kitas Starcraft 2 žaidėjas. 2011 - 2012 m. buvo laikomas vienu iš geriausių, galbūt pačiu geriausiu protosų žaidėju pasaulyje.
Karjera
Jang Min Chul yra du sykius tapęs pagrindinės P. Korėjos Starcraft 2 lygos – GSL čempionu. 2011 m. laimėjo kviestinį YGosu Invitational turnyrą, finale 4:3 įveikdamas Ji Sung (Bomber), nors prieš tai atsilikinėjo 1:3.
Tais pačiais metais MC dalyvavo eilėje tarptautinių turnyrų. Pirmasis buvo Dreamhack Stockholm Invitational, kuriame jis laimėjo pirmąją vietą. Pavasarį MC buvo pakviestas į Copenhagen Games, kuriame taip pat tapo čempionu, finale 4:0 nugalėjęs žymų ukrainiečių žaidėją Michailą Hajdą (Kas). Vėliau, kaip Korėjos atstovas buvo pakviestas į Kinijoje rengiamą GIGABYTE Star Wars Killer turnyrą. Šį taip pat laimėjo, finale 4:1 įveikdamas kinų žaidėją Li Jun Feng (LoveCD).
Vasarą MC užėmė trečiąją vietą Dreamhack Summer Švedijoje, į kurį gavo netikėtą pakvietimą diena prieš prasidedant turnyrui, nes atsirado laisva vieta Korėjai kai negalėjo atvykti anksčiau kviestas Ji Sung. Netrukus po to vykusiame NASL pirmajame sezone jis užėmė antrąją vietą, finale 3:4 nusileidęs kitam korėjiečių žaidėjui Lee Ho Joon (PuMa). IEM Global Challange Cologne jis ir PuMa vėl susitiko finale, ir vėl MC atiteko antroji vieta, šįkart pralaimėjus „sausu“ rezultatu 0:3.
Pasiekimai
Reikšmingesniuose turnyruose užimtos aukštos vietos:
Vėžys (žvaigždynas)
thumb|Vėžio žvaigždynas
Vėžys (, Cnc) – 31-as pagal dydį šiaurinio pusrutulio Zodiako juostos žvaigždynas. Lietuvoje matomas sausio – vasario mėnesiais. Žvaigždynas žinomas nuo seniausių laikų (aprašytas dar Ptolemėjaus). Tai vienas iš 88 šiuolaikinių žvaigždynų, kuriuos pavirtino Tarptautinė astronomų sąjunga.
Pagal V. Straižio identifikaciją lietuviškas pavadinimas – Žagrė.
Mitai
Pagal graikų legendą, žvaigždynas simbolizuoja Vėžį, kurį atsiuntė deivė Hera, kad Heraklis neužmuštų hidros. Vėžys Herakliui įgnybo, tačiau šis jį sutraiškė. Po to Hera įkėlė Vėžį į dangų.
Zodiako ženklas
24px|left 4-asis Zodiako ženklas.
KOMAA
thumb|KOMAA logotipas
KOMAA - Lietuvos komunikacijos agentūrų asociacija, įsteigta 2002 m. rugsėjo 16 d. Agentūrą įsteigė ir jos nariai yra Lietuvoje veikiančios reklamos ir žiniasklaidos planavimo agentūros (iš viso 22).
KOMAA atstovauja narių interesams, renka informaciją apie numatomus priimti įstatymus ar kitus dokumentus, susijusius su reklamos rinka, teikia pasiūlymus priimant su reklamos rinka susijusius sprendimus.
KOMAA taip pat rūpinasi reklamos agentūrų prestižo kėlimu, informacijos apie reklamos agentūras teikimu žiniasklaidai, rengia seminarus agentūroms ir jų klientams apie bendrą reklamos projektų organizavimą, reklamos agentūros veiklos principus ir t. t.
Il saprofita
Il saprofita  – 1974 m. Italijoje režisieriaus Sergio Nasca sukurtas debiutinis filmas, sulaukęs kontroversiškų vertinimų dėl jame gvildenamų temų.
KOMAA
KOMAA nariai
! Kūrybines paslaugas teikiančios agentūros ! Žiniasklaidos paslaugas teikiančios agentūros ! Visas paslaugas teikiančios agentūros ! Interaktyvias paslaugas teikiančios agentūros ! Žiniasklaidos planavimo grupės ! Ryšių su visuomene paslaugas teikiančios agentūros
Il saprofita
Turinys
Erkolė, dar vaikystėje po psichologinio sukrėtimo praradęs kalbos dovaną, nusprendžia palikti kunigų seminariją. Kadangi jo motina ir 2 seserys gyvena itin vargingai, seminarijos vadovas parašo jam rekomendacinį laišką, pagal kurį šis gauna darbą pasiturinčioje barono šeimoje. Joje visus reikalus tvarko baronienė Klotilda, senokai nebekreipianti dėmesio į neįgalų vyrą ir Erkolė netrunka tapti jos meilužiu. Šeimoje taip pat auga prie vežimėlio prikaustytas jos sūnus Parsifalis, turintis pomėgį kankinti gyvūnus, vogti pinigus iš aklo išmaldos prašytojo ir krėsti kitas šunybes, bei duktė Brunhilda.
Sužinojęs apie žmonos neištikimybę, baronas, kurio nebegerbia nei žmona, nei vaikai, nusižudo, iššokdamas pro langą, ir reikalai šeimoje tampa vis labiau komplikuoti. Baronienė mėgina išlaikyti atstumą tarp savęs ir Erkolės, tačiau nepajėgi šiam atsispirti. Parsifalis paslapčia seka motiną ir Erkolę, su kuriuo tampa vis geresniais draugais, Brunhilda taip pat mėgina suvilioti buvusį seminaristą, tačiau šis jai atsispiria.
Klotildai nusprendus, Parsifalis ir Erkolė išvyksta į Lurdą, kur tikisi stebuklingo jaunuolio išgijimo. Traukinyje jie susipažįsta su Tereza, vežančia ten pat savo neįgalią senelę. Tiek Parsiflis, tiek Erkolė susidomi mergina, kuri sutinka pabūti su Parsifaliu, kol Erkolė nuvyks į Tulūzą pas gydytoją. Terezos senelė staiga miršta, tuo tarpu Parsifalis jaučia vis didesnę trauką merginai ir netgi šiai pasiperša.
Girkančių–Tyrelio miškai
Girkančių-Tyrelio miškai – miškai Joniškio raj., Akmenės raj. ir Šiaulių raj. savivaldybių teritorijoje. Plotas 9150 ha, mišku apaugę 6690 ha. Valstybinės reikšmės miškų 80 %.
Didžioji kūdrinė varlė
Didžioji kūdrinė varlė (Pelophylax kl. esculentus sin. Rana esculenta) – beuodegių varliagyvių (Anura) gyvūnas, priklausantis varlių šeimai. Ši varlė labai panaši į ežerinę varlę, nuo kurios skiriasi šiais požymiais: patinų rezonatoriai balti, užpakalinės kojos vidinis pado gumburėlis aukštas, iš šonų suspaustas ir 1-3 kartus trumpesnis už I pirštą. Didžiosioji kūdrinė varlė yra 50-90 mm dydžio, jos viršus ryškiai žalias su juodomis ar rudomis dėmėmis. Ant nugaros yra trys išilginės šviesiai geltonos juostelės. Šlaunų viršus gelsvas, su išmargintomis juodomis dėmėmis.
Vnori Kuželė
Vnori Kuželė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kobilino Božimų valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 15 km į šiaurę nuo Mazovijos Vysokio ir apie 41 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Didžioji kūdrinė varlė
Gyvena prie užželiančių vandens tvenkinių, aktyvi dieną ir naktį.
Vnori Kuželė
Istorija
Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 28 namai ir 130 gyventojų. 1898 m. pastatytas pakelės kryžius. 1921 m. kaime buvo 32 namai ir 163 gyventojai, iš kurių 78 vyrai ir 85 moterys.
Didžioji kūdrinė varlė
Žiemoja įsikasusi į gruntą. Radus nelaiku, per atlydį į paviršių išlindusią varlę, reikia jai padėti pasislėpti po samanomis arba iškasus duobelę, užžerti žemėmis, kadangi prie minusinės temperatūros šis šaltakraujis gyvūnas lauke neišgyvens.
Girkančių–Tyrelio miškai
Medynai
Girkančių-Tyrelio miškų 62 % yra ūkiniai, 37 % apsauginiai, 1 % ekosistemų apsaugos. Kultūrinės kilmės medynų 15 %. beržynų yra 40 %, eglynų 24 %, pušynų 15 %, juodalksnynų 8 %, baltalksnynų 6 %, drebulynų 3 %, uosynų 4 %. Jaunuolynai sudaro 22 %, pusamžiai medynai 41 %, bręstantys 21 %, brandūs 16 %. Medynų viduramžius 51 m., bonitetas 1,9, skalsumas 0,7, tūris 180 m³/ha.
Miškuose gausu stambiųjų kanopinių žvėrių, nuolat gyvena vilkai. Yra plėšriųjų paukščių, tetervinų, gervių ir kt. gyvūnų. Girkančių, Karniškių ir Mūšos tyrelio pelkės paskelbtos telmologiniais draustiniais.
Istorija
Nuo 1944 m. antrosios pusės Girkančių-Tyrelio miškuose veikė Lietuvos partizanų būriai, kurie buvo prijungti prie Vytauto Didžiojo rinktinės. Nuo 1946 m. rugsėjo rinktinė priklausė Kęstučio apygardai. Po partizanams nesėkmingų 1947 m. vasario 16 d. Dūkto kautynių, kai žuvo rinktinės vadas J. Beloglovas, daugelis partizanų, Vytauto Didžiojo rinktinės likučiai performuoti į Atžalyno rinktinę. 1948 m. vasarą Atžalyno rinktinės štabo nariams perėjus dirbti į Prisikėlimo apygardos štabą, likę partizanai buvo prijungti prie Prisikėlimo apygardos Žaliosios rinktinės. Nuo 1951 m. partizanų aktyvesnių veiksmų Girkančių-Tyrelio miškuose nebuvo.
Rionis
Rionis (, Rioni) – upė vakarų Gruzijoje. Išteka Kaukaze, teka į vakarus. Įteka į Juodąją jūrą. Naudojama drėkinimui, hidroenergijos gamybai, laivuojama iki Samtredijos. Upės aukštupiu eina Osetinų karinis kelias.
Svarbiausi intakai: Kvirila (kairysis), Cchenisckalis (dešinysis). Didžiausi miestai – Kutaisis, Potis.
Graikai upę vadino Fazis, pirmą kartą paminėta Hesiodo Teogonijoje(l.340). Vėliau Apolonijus iš Rodo (Argonautika 2.12.61), Vergilijus (Georgikos 4.367) ir Elijus Aristidas (Ad Romam 82) minėjo upę kaip ryčiausius laivuojamus vandenis. Platono Fedone Sokratas nurodė Fazį kaip rytinę Oikumenos ribą.
Iš upės vardo kilo Fazanų pavadinimas.
Balkūnai (reikšmės)
Balkūnais vadinami kaimai:
Deftones
„Deftones“ – amerikiečių post-metal grupė, susikūrusi 1988 metais Sakramente, Kalifornijoje, JAV.
Diskografija
Studijiniai albumai
Balkūnai
Balkūnai – kaimas Alytaus rajono savivaldybės vakaruose, 5 km į šiaurę nuo Miroslavo, 1 km į pietus nuo kelio, prie kelio. Geležinkelio stotis prie ruožo Alytus–Marijampolė.
Yra A. Žmuidzinavičiaus memorialinis muziejus (dailininko tėvų sodyba, kurioje prabėgo jo vaikystė), prie namo pritvirtinta atminimo lenta su bareljefiniu portretu (skulptorius V. Žuklys).
Istorija
XIX a. pab. Balkūnai buvo valstybinis kaimas, Kalvarijos apskrities Balkūnų valsčiaus centras. Veikė spirito varykla, lentpjūvė, pradinė mokykla.
Sovietmečiu kaimas priklausė „Saulės“ kolūkiui.
Leonavičiūtė
Leonavičiūtė - lietuviška moteriškos giminės pavardė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Leonavičius.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Milašauskas
Milašauskas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Milašauskienė (ištekėjusi moteris) ir Milašauskaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Edna Kiplagat
Edna Kiplagat (g. 1979 m. lapkričio 15 d.) – Kenijos lengvaatletė, ilgų nuotolių bėgikė. Pasaulio čempionė.
Biografija
Kiplagat karjerą tarptautinėse aukšto rango varžybose pradėjo 1996 m. sudalyvaudama pasaulio jaunimo čempionate, kuriame 3000 m bėgime pelnė sidabro medalį. Po dvejų metų bėgikė toje pačioje rungtyje pasaulio jaunimo čempionate pelnė bronzinį apdovanojimą. 2006 m. dalyvavo pasaulio kroso bėgimo čempionate, bet liko tik 13 vietoje. 2010 m. Edna Kiplagat laimėjo Los Andželo ir Niujorko maratonus. 2011 m. startavo pasaulio čempionate maratono distanciją ji įveikė per 2:28:43 ir pelnė aukso medalį.
Leonovič
Leonovič − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Tamsiapėdis pilkasis langūras
Tamsiapėdis pilkasis langūras (Semnopithecus hypoleucos) – šunbeždžionių (Cercopithecidae) šeimos primatas, priklausantis laibaliemenių beždžionių pošeimiui.
Gomes
Gomes – portugališka pavardė:
Tamsiapėdis pilkasis langūras
Paplitęs pietų Indijoje. Minta lapais.
VEF
right|thumb|170px|VEF logotipas VEF (latv. Valsts elektrotehniskā fabrika, liet. Valstybinis elektrotechnikos fabrikas) – didžiausia sovietinių laikų Latvijos gamykla (apie 20 000 darbuotojų) ir pagrindinis komunikacinės technikos gamintojas. VEF gamino automatines telefono stotis, telefono aparatus, radijo aparatus, kitą produkciją.
Gamyklos pagrindinis korpusas buvo Rygoje, Brīvības gatvėje 214, kuris užėmė visą kvartalą. Didžioji dalis gamyklos korpusų pastatyta XIX a. pabaigoje ir XX a. pradžioje. Iki Pirmojo pasaulinio karo čia buvo elektromechanikos gamykla „Union“. miniatiūra|VEF pastatai Rygos Brivibas gatvėje 1928 m. į tuščius buvusios gamyklos Union korpusus persikėlė 1919 m. įkurtos Pašto ir telegrafo departamento dirbtuvės – tai laikoma VEF įkūrimo data.miniatiūra|Minox C, 2016 m.1932 m. šias dirbtuves pervadino į Valstybinį elektrotechnikos fabriką (VEF). Tuo metu VEF gamino viską, ką galėjo realizuoti – radijo ir telefono aparatus, telefono stotis, fotoaparatus, foto popierių, lygintuvus, elektros lemputes, kišeninius žibintuvėlius, elektroarmatūrą, darbastalius ir net sportinius lėktuvus, remontavo ryšių aparatūrą. Pasaulyje gamykla išgarsėjo 1936 m. jos inžinieriui Valteriui Capai sukonstravus, užpatentavus unikalų miniatiūrinį fotoaparatą „VEF-Minox“, Vokietijoje gaminamą iki pat šių laikų.
Antrojo Pasaulinio karo metu gamykla buvo išplėšta ir nuniokota, katilinė ir keli korpusai sudeginti. Po karo gamykla atkurta ir greitai plėtėsi. XX a. 7-ajame dešimtmetyje VEF kas minutę pagamindavo po 7 radijo imtuvus ir 5 telefono aparatus. Tuo metu du iš trijų telefono aparatų Sovietų Sąjungoje buvo pagaminti VEF gamykloje. Populiarūs buvo ir tranzistoriniai radijo imtuvai „Spīdola“, 8-ajame dešimtmetyje – „VEF“.
1999 m. privatizacijos metu gamykla reorganizuota.
Strėlė (žvaigždynas)
thumb|Strėlės žvaigždynas
Strėlė (Sagitta, Sge) – 86-as iš 88-ių pagal dydį šiaurinio pusrutulio žvaigždynas, esantis Paukščių Take. Nors žvaigždyne nėra ryškių žvaigždžių, ir jis labai mažas, bet žinomas nuo Ptolemėjaus laikų, taip pat aprašytas persų. Lietuvoje geriausiai matomas vasarą.
Kiti objektai
Metalingas kamuolinis spiečius M71, planetiškasis ūkas Abelio 63.
Labanoras
Labanoras – miestelis Švenčionių rajono savivaldybės šiaurės vakaruose, prie kelio. Seniūnijos, parapijos ir seniūnaitijos centras. Veikia biblioteka, paštas (LT-18025), viešbutis-restoranas „Labanoras“. Miestelis patenka į Labanoro regioninio parko ribas, čia įsikūrusi šio parko direkcija. Yra turizmo paslaugų bendrovė „Labanoro pramogos“. Šalia miestelio yra keliautojų stovyklavietė.
thumb|left|[[Labanoro bažnyčia]]
Geografija
Labanoras įsikūręs Labanoro girioje. Per miestelį teka Peršokšnos upės baseinui priklausantis Labanoro upelis, rytuose nuo miestelio telkšo Labanoro ežeras, šiaurės vakaruose – Dumblio ežeras. Plentais miestelis jungiasi su Molėtais, Kaltanėnais, Švenčionėliais. 2,5 km į pietvakarius nuo Labanoro augo gamtos paminklas – pušis „Karalienė“ (2002 m. duomenimis, buvo išbraukta iš saugomų kaip nudžiuvusi).
Istorija
Istoriniuose šaltiniuose Labanoras minimas nuo 1373 m. 1387 m. Labanorą su apylinkėmis Lietuvos didysis kunigaikštis Jogaila atidavė Vilniaus vyskupui aukštaičių pakrikštijimo ir Vilniaus vyskupijos įsteigimo proga:
Vyskupijai Labanoras priklausė iki 1811 m. Pasakojama, jog dvasiškiai nesugyvenę su dvaro savininkais. Miestelio dalis su bažnyčia vadinta Kunigiškiais, o priešingoji – Dvariškiais. Kiekviena miestelio dalis turėjo savo kapines, kurios tebėra ir šiandien.
Pirmoji bažnyčia minima 1522 m. 1539 m. minimas palivarkas. 1568 m. Žygimanto Augusto rašte minimas Labanoro dvaras. Ilgainiui prie dvaro išaugo miestelis, 1731 m. jo gyventojai mokėjo činšą ir ėjo prievoles Vilniaus vyskupystės Kuktiškių dvarui.
Apie 1767 m. įkurta Labanoro parapija. 1820 m. pastatyta medinė Labanoro Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia, kurioje buvo 17 dailės paminklų, tačiau ji 2009 m. gruodžio 21 d. po vidurnakčio sudegė. Bažnyčia buvo pagrindinis XVIII a. pabaigos – XIX a. pradžios bažnyčios ansamblio statinys.
Nuo 1781 m. veikė parapinė mokykla. 1784 m. klebonijai priklausė jurisdika, suvalstybinta 1842 m. 1863 m. gegužės mėn. prie Labanoro kovėsi A. Minskio ir K. Maleckio sukilėliai. Spaudos draudimo metais lietuvišką spaudą platino Karolis Baužys. XIX a. buvo Švenčionių apskrities miestelis, valsčiaus centras.
XX a. pradžioje miestelis garsėjo uogų turgumis.
1944 m. rudenį prie Labanoro veikė P. Lipinskio (Baravyko) Lietuvos partizanų būrys, platesnėje apylinkėje – Tigro rinktinė. Nuo 1950 m. apylinkės centras, Švenčionėlių miško pramonės ūkio pagalbinė gyvenvietė. 1952 m. įkurta biblioteka. 1965 m. prie Labanoro rastas Labanoro lobis, jį saugo Nalšios muziejus Švenčionyse. Buvo Labanoro pradinė mokykla, prie jos įsteigtas visuomeninis muziejus.
thumb|[[Pavasarininkai|Pavasarininkų statytas Šventųjų metų paminklas]]
2011 m. sausio 12 d. patvirtintas Labanoro herbas.
Nuno Gomes
Nunas Migelis Soarešas Pereira Ribeiras, žinomas kaip Nunas Gomešas (g. 1976 m. liepos 5 d. Porte) – buvęs portugalų futbolininkas, žaidžiantis centro puolėjo pozicijoje. Priklausė Portugalijos vyrų futbolo rinktinei.
Labanoras
Architektūra ir istorinis palikimas
thumb|Labanoras iš pietų
Nuno Gomes
Slapyvardį Gomes futbolininkas pasirinko savo vaikystės herojaus Fernando Gomeso garbei.
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 1996 m. sausio 24 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur per dvejas rungtynes žaidė tik 44 minutes, rungtynėse dėl trečios vietos po Luis Figo baudos smūgiu skersuoto perdavimo įmušė vienintelį portugalų įvartį.
Labanoras
Architektūra ir istorinis palikimas
Miestelis pasižymi išlikusiais tradiciniais pastatais, kluonienomis, žaiginiais. Iki Valakų reformos buvo kupetinis kaimas, vėliau – spindulinio plano. Miestelio viduryje – aikštė, iš kurios radialinėmis kryptimis eina gatvės. Yra išlikusi varpinė, taip pat išlikę buvusios klebonijos ūkiniai pastatai – vertingi liaudies architektūros paminklai. Krašto muzikos instrumentas – Labanoro dūda.
Orontidai
thumb|250px|Armėnijos karalystė III a. pr. m. e. viduryje Orontidų dinastija arba Jervandidai, Jervanduniai  – Armėnijos satrapų, vėliau Armėnijos karalystės karalių (tagavorų) dinastija, valdžiusi nuo VI a. pr. m. e. iki 190 m. pr. m. e.
Adraras
Adraras gali reikšti šiuos objektus Sacharos vakaruose:
Orontidai
Istorija
Orontidai į valdžią Armėnijos kalnyne atėjo po Urartų valstybės žlugimo ir po to sekusios suirutės, kurios metu regione viešpatavo kimerai ir medai. Dinastijos pradžia nėra aiški, nors dažniausiai yra palaikoma jos iranėniškos kilmės teorija. Pvz. Strabonas ("Geografija", XI,14, 15) ją kildina iš iranėnų didiko Gidarno. Armėniškoji tradicija pateikia ankstyvųjų Jervandunių sąrašus nuo dinastijos įkūrėjo Ervando Sakavakiaco.
Nuo pat dinastijos įsikūrimo, Jervandidai buvo priversti pripažinti Achemenidų imperijos valdžią, todėl jie buvo tituluojami ne karaliais, o satrapais. Jų valdoma teritorija buvo Armėnijos satrapija. Jervandidai kontroliavo dideles armėniškai kalbančias sritis Armėnijos kalnyne - tiek Didžiąją Armėniją, tiek Mažają. Į šiaurę nuo jų buvo nepriklausoma Kaukazo Iberija, o pietuose jų teritorijos ribojosi su Medijos, Korduenos, Asirijos regionais, vakaruose - su Kilikija ir Kapadokija.
Ervandas III pastatydino naują sostinę Jervandašatą, į kurią perkėlė karalystės sostinę. Jam mirus 260 m. pr. m. e. Armėnijoje įsigalėjo kelios Jervandidų atšakos, kurių viena ir toliau rezidavo Jervandašate, o kita - Sofenoje. Dar vėliau atsiskyrė Komagenos Jervandidų atšaka. 200 m. pr. m. e. Sofenos ir Armėnijos dinastinės linijos buvo nutrauktos, ir čia tiesioginę kontrolę perėmė Seleukidai. Komagenoje Jervandidai valdžią išlaikė iki 72 m.
Armėnijos ir Sofenos Jervandidai
Visos valdymo datos apytikrės.
Erne Gere
Erne Gere (, tikroji pavardė – Erne Singer, 1891 m. liepos 8 d. dab. Trebušovce, Slovakija – 1980 m. kovo 12 d. Budabešte) – vengrų politinis veikėjas, trumpą laiką buvęs faktiniu komunistinės VLR vadovu.
Biografija
Gimė žydų šeimoje. Nuo 1918 m. buvo VKP narys, aktyviai dalyvavo kuriant Vengrijos Tarybų Respubliką. Po jos žlugimo 1919 m. emigravo į Vokietiją. Vėliau gyveno TSRS, dirbo Kominterne. Ispanijos pilietinio karo metu buvo respublikonų prezidento Ch. Negrino patarėjas.
Antrojo pasaulinio karo metais tarnavo NKVD kariuomenėje. 1944 m. pabaigoje kartu su Tarybine Armija grįžo į Vengriją ir tapo vienu iš komunistinio režimo vadovų, partinėje hierarchijoje užimdamas antrąją vietą po M.Rakošio. 1948–1949 m. buvo Finansų ministras, 1953–1954 m. – Valstybės saugumo ministras. Vadovavo Vengrijos ūkio trimečio (1947–1949 m.) plano kūrimui, pagal tarybinį pavyzdį forsuodamas industrializaciją.
Prasidėjus destalinizacijos procesams ir nušalinus M. Rakošį, 1956 m. liepos 21 d. buvo išrinktas Vengrijos darbininkų partijos Pirmuoju sekretoriumi, stabdė demokratines reformas. Prasidėjus antikomunistiniam sukilimui, tarybinių kariškių ir saugumo pajėgomis bandė jį malšinti. Spalio 25 d. vietoje partijos vadovu tapo Janošas Kadaras, o Ministrų tarybos pirmininku paskirtas Imrė Nadis.
Numalšinus sukilimą pabėgo į TSRS, čia gyveno iki 1962 m. Už masinių represijų organizavimą buvo pašalintas iš partijos. Grįžęs į Vengriją politinėje veikloje nedalyvavo, dirbo vertėju.
Estijos futbolo varžybos 1998–1999 m.
Estijos futbolo varžybos 1998–1999 m.
Pereinamosios rungtynės
--
Ènergetik-2 Èkibastuz
Ènergetik-2 Èkibastuz – Kazachijos futbolo klubas iš Ekibastuzo.
Žarnavagiai
Gyventojai
thumb|left|160px|Kaimo kryžius
Leparskas
Leparskas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Leparskienė (ištekėjusi moteris) ir Leparskaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Tolimųjų Rytų mažoji rasė
thumb|160px|Tolimųjų Rytų mažoji rasė. Japonė
Tolimųjų Rytų mažoji rasė  – viena iš dviejų Ramiojo vandenyno mongolidų antropologinių mažųjų rasių. Kiti pavadinimai – Tolimųjų Rytų antropologinis tipas.
Arealas
Šio tipo žmonės gyvena į rytus nuo Tibeto, piečiau Chingano kalnagūbrio, sudaro didelę dalį Kinijos, Korėjos, Japonijos gyventojų.
Požymiai
Šio mažosios rasės atstovams būdinga:
Jonas Vileišis
Jonas Vileišis (1872 m. sausio 3 d. Mediniuose, dab. Pasvalio raj. – 1942 m. birželio 1 d. Kaune) – Lietuvos Nepriklausomybės Akto signataras, teisininkas, žymus visuomenės ir politinis veikėjas.
Biografija
Gimė laisvų karališkų valstiečių Vincento Vileišio ir Agotos Mačėnaitės šeimoje. 1892 m. baigė Šiaulių gimnaziją. 1892–1894 m. studijavo Peterburgo universiteto Fizikos ir matematikos fakultete, vėliau – Teisės fakultete, kurį baigė 1898 m. Dar studijuodamas Peterburge, pradėjo bendradarbiauti laikraščiuose „Varpas“, „Ūkininkas“. 1896–1898 m. Peterburgo Lietuvos socialdemokratų partijos ratelio narys.
1900 m. grįžęs į Lietuvą, vertėsi advokatūra, įsijungė į „12 apaštalų” draugijos, kuri gynė lietuvių kalbos teises, veiklą. 1902 m. Lietuvių demokratų partijos organizatorius.
left|thumb|200px|Jonas Vileišis thumb|right|Broliai Jonas Vileišis, [[Petras Vileišis, Antanas Vileišis, Anupras Vileišis.]]
1904 m. panaikinus spaudos draudimą, gavo leidimą savaitraščiui „Lietuvos ūkininkas”, 1905–1906 m. – jo redaktorius. 1907–1909 m. leido „Vilniaus žinias“, laikraštį panaikinus – „Lietuvos žinių“ leidėjas ir redaktorius.
1905 m. Didžiojo Vilniaus Seimo Vilniuje organizacinio komiteto narys, Lietuvos valstiečių sąjungos, 1907 m. – Lietuvos mokslo draugijos organizatorius.
Snetertono trasa
Snetertono trasa įkurta Norfolke, apie 2 km į šiaurės vakarus nuo Snetertono kaimo (Anglija). Pirminė trasa buvo suformuota 1951 m. iš kelių, likusių nuo 1943-1948 m. toje vietoje veikusio JAV Karinių oro pajėgų aerodromo. Vėliau rekonstruota ir sutrumpinta iki beveik 2 mylių.
Jonas Vileišis
Biografija
Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, kartu su grupe kairiosios pakraipos lietuvių inteligentų įkūrė Lietuvių draugiją nukentėjusiems nuo karo agronomijos ir teisės pagalbai teikti, tapo jos pirmininku; dalyvavo Lietuvių komiteto veikloje. Rūpindamasis švietimo reikalais Alantos valsčiuje įsteigė 6 mokyklas. Būdamas Mokslo draugijos narys organizavo vadovėlių leidybą. Mokytojams platino antivokiškus atsiliepimus ir už tai buvo suimtas, 6 mėn. kalintas Lukiškėse, vėliau ištremtas į Vokietiją prievartos darbams. Berlyne pabėgo, slapstėsi pas pažįstamus, kol, baigiantis karui, gavo atleidimą iš koncentracijos stovyklos ir teisę grįžti į Vilnių.
Snetertono trasa
Trasoje vyksta įvairių čempionatų lenktynės, įskaitant Britų Formulę 3, Formulę Palmer Audi ir kt.
Rostoko universitetas
Rostoko universitetas - universitetas Šiaurės Vokietijoje, Rostoke, trečia iš seniausių aukštųjų mokyklų Vokietijoje, seniausias universitetas Baltijos jūros regione (įsteigtas 1419 m.).
Jonas Vileišis
Biografija
1917–1920 m. Lietuvos Tarybos narys, vienintelis balsavo prieš 1917 m. gruodžio 11 d. Lietuvos nepriklausomybės deklaravimą, kuriuo buvo pasižadama nustatyti Lietuvos priklausomybę Vokietijai. J. Vileišis buvo vienas iš keturių Lietuvos Tarybos narių, išstojusių iš jos 1918 m. sausio 26 d. ir protestavusių prieš Lietuvos Tarybos įsipareigojimus Vokietijai uzurpuojant Steigiamojo Seimo teisę nustatyti Lietuvos valstybės pamatus ir jos santykius su kitomis valstybėmis. Visi 20 Lietuvos Tarybos narių 1918 m. vasario 16 d. balsavo už grįžusių narių – J. Vileišio, Mykolo Biržiškos, Stepono Kairio ir Stanislovo Narutavičiaus – siūlomą Lietuvos Nepriklausomybės Aktą be Lietuvos įsipareigojimų Vokietijai. Kartu su kun. Justinu Staugaičiu ir dr. Jurgiu Šauliu buvo deleguotas į Vokietiją siekti, kad būtų pripažinta Lietuvos nepriklausomybė.
Rostoko universitetas
Statistika
348 profesorių etatai. 70 studijų programų (vyrauja bakalauro ir magistro). 14 470 studentų (2008/09 m.m.); vos 61,6 % studentų - iš Meklenburgo-Priešakinės Pomeranijos žemės (2009 m.). Dėl mažėjančio studentų skaičiaus nyksta (pvz., ~2012 m. uždaromas Rostoko universiteto Teisės fakultetas).
Jonas Vileišis
Biografija
1917–1922 m. – Lietuvos socialistų liaudininkų demokratų partijos, 1922–1929 m. – Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys, 1929 m. atsisakė CK pirmininko pareigų ir iš partijos išstojo.
Nors J. Vileišis buvo pakviestas dirbti pirmojoje Vyriausybėje, tačiau dalyvauti sudarant Ministrų kabinetą atsisakė. 1918 m. gruodžio 18 d. tapo antrosios, Laikinosios Lietuvos Vyriausybės, vadovaujamos Mykolo Sleževičiaus, vidaus reikalų ministru. Eidamas šias pareigas, suorganizavo savivaldybių veiklą, rūpinosi, kad kiekvienoje apskrityje dirbtų po gydytoją, paskelbė Kooperacijos bendrovių ir sąjungų įstatymą, parengė šaukimo į kariuomenę taisykles. Per du su puse mėnesio savo žinybai nustatė pagrindines funkcionavimo gaires. Antroji Vyriausybė išsilaikė iki 1919 m. kovo 12 d.
1919 m. tapo Lietuvos valstybės atstovu JAV. Svarbiausias jo tikslas buvo gauti Lietuvos pripažinimą de jure, užmegzti nuolatinius finansinius ir prekybinius ryšius bei rinkti aukas Amerikos lietuvių bendruomenėse.
thumb|left|200px|Jono Vileišio skulptūra Laisvės Alėjoje, Kaune.
Nors visų užduočių įvykdyti ir nepasisekė, tačiau sėkmingai buvo sprendžiamos finansinės ir organizacinės problemos – surinko per 1,8 mln. dolerių aukų, suvienijo susiskaldžiusius į partijas lietuvius. 1922 m. J. Vileišis išrinktas į I Seimą, o 1923 m. birželio 19 d. I Seime su Aleksandru Stulginskiu pretendavo į Respublikos Prezidento postą.
Kauno burmistras
Nuo 1921 m. rugsėjo 30 d. iki 1931 m. liepos 2 d. eidamas Lietuvos laikinosios sostinės burmistro pareigas, visą šeštąjį savo gyvenimo dešimtmetį J. Vileišis atidavė Kaunui. Vadovaujant Kauno savivaldybei, miestas gyveno didžiausią visų sričių pažangos laikotarpį ir iškilo iki Europinio lygio miesto.
Daugiau nei 15 milijonų litų kainavusi vandentiekio ir kanalizacijos įmonė, nuo 18 iki 40 km² praplėstas miesto plotas, pastatyta daugiau nei 2500 įvairios paskirties pastatų, trys gelžbetoniniai tiltai per Nemuną ir Nerį (Aleksoto, Vilijampolės ir Panemunės), išgrįstos ir išasfaltuotos pagrindinės gatvės, archaiškąjį arklių tramvajų vadinamąją „konkę” pakeitęs autobusų susisiekimas, suplanuoti priemiesčiai, naujos aikštės ir parkai, aptvarkyta sanitarija, padėti pagrindai socialinės apsaugos sistemai, pastatytos trys modernios pradinės mokyklos, Vinco Kudirkos viešoji biblioteka ir kt. Tai toli gražu ne visas sąrašas naujovių Kauno gyvenime, susijusių su J. Vileišio vardu. Jis išvedė Kauną į tarptautinę areną, užmegzdamas ryšius su daugelio užsienio sostinių savivaldybėmis. 1924–1932 m. Lietuvos miestų sąjungos organizatorius ir pirmininkas.
Respublikos prezidento aktu nuo 1933 m. vasario 1 d. paskirtas Valstybės Tarybos nariu. Ši institucija buvo įsteigta 1928 m. kaip patariamasis organas prie Prezidento įstatymų sumanymams rengti bei veikiantiems įstatymams tvarkyti. J. Vileišiui buvo pavesta rengti Lietuvos civilinio kodekso projektą. Šio darbo ėmėsi su jam būdingu entuziazmu ir kruopštumu. Mokėdamas užsienio kalbų jis naudojosi gausia kitų kraštų literatūra, todėl darbas buvo produktyvus. 1933–1940 m., be burmistro pareigų dar dirbo Vytauto Didžiojo universiteto dėstytoju.
miniatiūra|140px|right|Atminimo lenta Kaune, Putvinskio g. 68
1940 m. įvykiai sukrėtė visus, o ypač J. Vileišį. Nepriklausoma Lietuvos valstybė jo akyse buvo okupuota ir aneksuota. Skaudžių išgyvenimų sukėlė artimųjų trėmimas į Sibirą. Iš didelės Vileišių giminės buvo deportuota apie dvidešimt žmonių, du iš jų mirė, į Lietuvą nebegrįžo. Šie sukrėtimai labai paveikė J. Vileišio sveikatą.
J. Vileišis mirė 1942 m. Kauno Raudonojo Kryžiaus ligoninėje, palaidotas Vilniaus Rasų kapinėse, Vileišių šeimos koplyčioje.
2017 m. Liepos 6 d. Laisvės alėjoje priešais Kauno Centrinį Paštą atidengta Jono Vileišio skulptūra. Skulptorius Kęstutis Balčiūnas.
Tomas Staniulis (1976)
Tomas Staniulis (g. 1976 m. lapkričio 1 d. Palanga) – rašytojas, konsultantas, buriuotojas.
Bibliografija
Yra išleidęs novelių knygą „Į riedantį traukinį“ (1998), romanus „Herbas ir varlės“ (2003), „Uranas-235“ (2004) bei trumposios prozos rinktinę „Diena, kurią verkiau visą“ (2008). Pirmosios lietuviškos lyderystės knygos „Dievas, kvantinė fizika, organizacijos struktūra ir vadovavimo stilius“ (2010) bendrautoris (kartu su D. Radkevičiumi). Kūryba versta į italų, vengrų, vokiečių ir anglų kalbas. 2013 metais išleido knygą "Vėjų valdovas. 7000 jūrmylių M. K. Radvilos Našlaitėlio keliais".
FC Den Bosch
Hertogenboso „Den Bosch“ – Nyderlandų futbolo klubas iš Hertogenboso.
Istorija
Klubas buvo įkurtas 1965 m. rugpjūčio 18 d. kaip BVV įpėdinis, kuris buvo įkurtas 1906 m., o Nyderlandų čempionais tapo 1948 m.
1965–1966 m. sezone tapo „Tweede Divisie B.“ nugalėtojais. 1967 m. gegužės 10 d. susijungė su Wilhelmina (1890) ir įkūrė FC Den Bosch '67.
Pirmasis jų sezonas Eredivisie, 1971–1972 m., Den Bosch visą sezoną kovojo dėl išlikimo lygoje. Galiausiai užėmė 16 vietą, surinkę trimis taškais daugiau, nei varžovai likę iškritimo zonoje.
Lesauskaitė
Lesauskaitė - lietuviška moteriškos giminės pavardė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Bozonas
miniatiūra|Satijenas Bozė Bozonas – dalelė, turinti sveiką arba nulinį sukinį. Sudėtinių dalelių (atomų, molekulių) sukinys gali būti bet koks, o šiuo metu žinomų elementariųjų dalelių sukinys įgauna tik vertes 0, 1 ir 2. Bozonais dalelės pavadintos žymaus indų fiziko Bozė garbei. Standartiniame modelyje yra keturių rūšių elementarieji bozonai:
Bozonai paklūsta Bozė-Einšteino statistikai. Pagal šią statistiką, vienoje būsenoje gali būti neribotas skaičius dalelių. Be to, būsenos užpildymo tikimybė yra tuo didesnė, kuo sistemoje daugiau dalelių, užimančių šią būseną. Tai reiškia, kad bozonams, priešingai nei fermionams, negalioja Paulio draudimo principas. Labai žemose temperatūrose bozonų sistema pereina į naują agregatinę būseną, vadinamą Bozė-Einšteino kondensatu.
Vnori Vandai
Vnori Vandai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kobilino Božimų valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 16 km į šiaurę nuo Mazovijos Vysokio ir apie 40 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 21 namas ir 130 gyventojų. 1889 m. pastatytas pakelės kryžius. 1921 m. kaime buvo 38 namai ir 207 gyventojai, iš kurių 104 vyrai ir 103 moterys, 201 lenkai ir 6 žydai.
Laimingas skaičius... Kitas
Laimingas skaičius „Kitas – JAV 2006 kriminalinis filmas. Režisierius – Paul McGuigan. Scenarijaus autorius – Jason Smilovic. Pagrindinius vaidmenis atliko: Bruce Willis, Josh Hartnett, Lucy Liu, Morgan Freeman ir Ben Kingsley. Muzika – Joshua Ralph. Montažas – Andrew Hulme. Kinematografija – Peter Slova.
Plokščiavabaliai
Aptinkami po medžių žieve, kinivarpų ir ūsuočių takuose, skruzdėlynuose, tarp pūvančių augalų, svirnuose. Grobuonys.
Pasaulyje yra apie 40 rūšių ir 4 gentys. Lietuvoje randamos 3 rūšys:
Antikominterno paktas
Antikominterno paktas – 1936 m. lapkričio 25 d. nacistinės Vokietijos ir Japonijos imperijos sudarytas antikomunistinis paktas, nukreiptas prieš Komunistinį Internacionalą (Kominterną). Jį pasirašė Vokietijos ambasadorius ypatingiems pavedimams Joachimas fon Ribentropas ir Japonijos ambasadorius Vokietijoje Kintomo Mushanokoji. Italija prisijungė 1937 m., tačiau pagal jos prisijungimo sąlygas ji buvo teisiškai pripažinta kaip pirminė signatarė. Ispanija ir Vengrija prisijungė 1939 m. Kitos šalys prisijungė Antrojo pasaulinio karo metais.
Pasirašiusieji japonai tikėjosi, kad Antikominterno paktas faktiškai bus aljansas prieš Sovietų Sąjungą, ir sovietai neabejotinai taip jį suvokė. Taip pat buvo slaptas papildomas protokolas, kuriame buvo nurodyta bendra Vokietijos ir Japonijos politika, specialiai nukreipta prieš Sovietų Sąjungą. Tačiau prie pakto prisijungus fašistinei Italijai ir ypač po Molotovo-Ribentropo pakto suartėjus Vokietijos ir Sovietų Sąjungos santykiams, paktas įgavo vis labiau antivakarietišką ir antibritišką tapatybę.
Po 1939 m. rugpjūčio mėn. dėl Molotovo-Ribentropo pakto Japonija atsiribojo nuo Vokietijos. Po Antikominterno pakto 1940 m. rugsėjo mėn. buvo pasirašytas Trišalis paktas, kuriame pagrindine grėsme buvo įvardytos Jungtinės Amerikos Valstijos, o ne Sovietų Sąjunga, tačiau iki 1941 m. gruodžio mėn. ir šis paktas praktiškai nebeveikė. Vėliau 1941 m. lapkričio mėn. antikominterno paktas buvo atnaujintas, į jį įstojo kelios naujos narės.
Erebas
Erebas ( 'gili tamsa, šešėlis') graikų mitologijoje – pirmapradis dievas, tamsos personifikacija, gimęs iš Chaoso. Iš jo ir Niktės, jo sesers, gimė Eteris.
Pagal kai kurias legendas Erebas buvo dalis Hado, požemio pasaulio. Tai buvusi vieta, kuria mirusieji turėdavo praeiti iš karto po mirties. Po to kai Charonas perkeldavo per Acheroną, jie patekdavę į Tartarą, požemio pasaulio dalį. Erebas buvo dažnai naudojamas kaip Hado, graikų požemio dievo, sinonimas. Taip pat tai buvo pavadinimas tamsios vietovės (erdvės), per kurią sielos keliaudavusios į Hadą.
Priscah Jeptoo
Priscah Jeptoo (g. 1984 m. birželio 26 d.) – Kenijos lengvaatletė, kuri specializuojasi ilgų nuotolių bėgimuose. Pasaulio čempionato prizininkė.
Biografija
Jeptoo aukšto lygio varžybose pasirodo nuo 2008 m. 2009 m. ji laimėjo Douro-Tal pusės maratono varžybas. Vėliau dalyvavo Porto, Turino ir Paduvos maratonuose. 2011 m. bėgikė laimėjo Paryžiaus maratoną. Tais pačiais metais ji startavo pasaulio čempionate. kuriame pelnė sidabro medalį.
American Pearl
„American Pearl“ – amerikiečių sunkiojo roko grupė, susikūrusi 1997 m. Los Andžele, Kalifornijoje ir iširusi 2002 m.
Diskografija
Studijiniai albumai
Leskauskienė
Leskauskienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Leskauskaitė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Leskauskas.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Žarniai
Žarniai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Radviliškio.
Niujė
Niujė (, niuj. Niuē) – koralinė sala pietinėje Ramiojo vandenyno dalyje, Polinezijoje, kartais yra vadinama „Polinezijos uola“. Nors valdoma nepriklausomai, Niujė yra laisvoje sąjungoje su Naująja Zelandija ir dažnai laikoma pastarosios teritorija. Niujė yra 2400 km į šiaurės rytus nuo Naujosios Zelandijos, trikampyje tarp Tongos, Samoa ir Kuko salų.
Istorija
1774 metais kapitonas Džeimsas Kukas pamatė Niujės salą, tačiau joje neišsilaipino, ir pavadino ją „Laukine sala“ (Savage Island). 1846 m. į salą atvyko Londono misionierių draugija. XIX a. antrojoje pusėje sala tapo Britanijos protektoratu, bet 1901 m. salą užėmė Naujoji Zelandija. 1974 m. Naujosios Zelandijos parlamentas suteikė Niujei savivaldą.
Politinė sistema
Pagal Niujės konstitucinį aktą, priimtą 1974 m., šalies vadovai yra Naujosios Zelandijos vadovai, t. y. Didžiosios Britanijos karalius Karolis III ir Naujosios Zelandijos generalgubernatorius. Praktiškai, valdžią kontroliuoja ministrų kabinetas – Niujės premjeras ir trys kiti ministrai. Visi ministrai priklauso Niujės asamblėjai – įstatymų leidybos organui.
Asamblėją sudaro 20 demokratiškai renkamų narių: 14 renkami atskirai kaimų bendruomenėse, o likę 6 yra renkami po vieną iš keleto bendruomenių. Rinkėjai privalo turėti Naujosios Zelandijos pilietybę, gyventi Niujės saloje bent 3 mėnesius, o kandidatai – bent 12 mėnesių. Asamblėjos pirmininkas renkamas iš asamblėjos narių.
Geografija
Niujė yra Ramiojo vandenyno pietuose, į rytus nuo Tongos. Sala yra 19° pietų platumos ir 170° vakarų ilgumos. Tai yra viena didžiausių koralinių salų. Koraliniai rifai apsupa salą.
Sala gana apskrita, ~18 km skersmens. Kranto linija vingiuota, yra nedidelių įlankų. Niujės sala sudaryta iš kalkakmenio, vietomis susidarę ištisi kalkakmenio skardžiai ar aštrių uolų akmenynai. Gausu urvų, pakrantėse – karstinių darinių. Paviršius iškyla iki 68 m (bevardė vieta ties Mutalau kaimu). Dėl smarkaus dūlėjimo salos dirvos neįprastos – jose daug geležies ir aliuminio oksidų, gyvsidabrio, padidėjęs natūralus radioaktyvus fonas. Gausu fosfatų išteklių.
Klimatas
right|250px|Salos žemėlapis
Ekonomika
Verčiamasi žvejyba, ruošiama kopra, eksportui auginama vanilė, indinė morinida, citrusai, kvapioji pasiflora. Vystomas turizmas. Sala išsilaiko daugiausia iš finansinės paramos, kurią teikia Naujoji Zelandija. Energiją tiekia saulės baterijos, generatoriai.
Gyventojai verčiasi lydimine žemdirbyste – augina kolokaziją, batatus, bananus, jamsą, gaudo kokosinius krabus, žvejoja.
Saloje yra 234 km kelių tinklas, veikia Niujės tarptautinis oro uostas, Alofyje yra prieplauka. Nuo 2003 m. visoje Niujės saloje veikia nemokamas belaidžio interneto ryšys.
Gyventojai
2014 m. saloje gyveno mažiau nei 1200 žmonių. 66,5 % gyventojų yra polineziečių kilmės niujiečiai, 13,4 % – mišrios kilmės, 20,1 % – kiti (britų kilmės, azijiečiai, kiti polineziečiai). Gyventojų skaičius mažėja dėl didelės emigracijos – virš 20 tūkst. niujiečių gyvena Naujojoje Zelandijoje.
Oficialios ir daugumos gyventojų vartojamos kalbos yra niujiečių ir anglų.
Beveik visi (98 %) Niujės gyventojai yra krikščionys, priklausantys daugiausia protestantų bažnyčioms (kongregacinei Niujės bažnyčiai, septintosios dienos adventistams, metodistams, mormonams), nors yra katalikų, Jehovos liudytojų.
Kultūra
Pagrindinė sporto šaka – regbis. Moterys žaidžia netbolą. Niujės vyrų futbolo rinktinė tėra sužaidusi dvejas rungtynes.
Taibakas
thumb|right|200px|Taibako vieta Vietname thumb|right|Hoanglieno kalnai prie Sapos.|200px Taibakas ( – „šiaurės vakarai“) – regionas šiaurės vakarų Vietname. Teritorijos kraštovaizdis kalnuotas. Čia gyvena apie du su pusę milijono žmonių.
Barzdžiūnai
Barzdžiūnai – kaimas Druskininkų savivaldybėje, 9 km į šiaurės rytus nuo Leipalingio, prie kelio. Šalia telkšo ežerėliai Tabalis, Varelis, Žagarių ežerėlis. Kaime stovi paminklas 1863 m. sukilėliams.
thumb|left|Kelias per Barzdžiūnus 2010 m.
Etimologija
Vietovardis kilęs iš asmenvardžio *Barzdžiū́nas.
Istorija
XIX a. pab. kaimas pateko į Seinų apskrities Kudrėnų valsčių, Liškiavos parapiją.
Leto (reikšmės)
Leto − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Lowe & Partners Worldwide
„Lowe & Partners Worldwide“ – viena iš 3 reklamos agentūrų, priklausančių gigantui „Interpublic Group“ (Niujorkas, JAV).
„Lowe & Partners“ pajamos - 381 mln. dolerių ((2005 m., leidinio „Advertising Age“ duomenimis)). Bendrovė buvo 16-tas reklamos agentūrų tinklas pasaulyje pagal pajamas. Lietuvoje šiam tinklui atstovauja UAB „Age reklama“, kūrybines paslaugas teikianti reklamos agentūra, Komaa narė.
Istorija
„Lowe & Partners“ buvo eilę kartų reorganizuota ir pertvarkyta. 1999 m. „Lowe & Partners“ grupė buvo sujungta su reklamos agentūra „Ammirati Puris Lintas“ ir kartu suformavo „Lowe Lintas“. Šis žingsnis žengtas siekiant sustiprinti abejas agentūras, palyginti su jų sese „McCann Erickson“, tačiau vardas „Lintas“ jas tempė žemyn, kol 2001 m. jo atsisakyta. 2006 m. „Interpublic“ sumažino turimą atstovybių skaičių daugiau nei dvigubai.
Laplandijos karas
thumb|Suomių kariai Laplandijos kare Laplandijos karu vadinamos kovos tarp Suomijos ir Vokietijos tarp 1944 m. rugsėjo ir 1945 m. balandžio. Karas taip vadinamas dėl to, kad vyko šiauriausioje Suomijos dalyje, Laplandijoje.
Jau nuo 1943 m. vasaros Vokietijos aukščiausia karinė vadovybė ėmė kurti planus tam atvejui, jei Suomija pasirašytų separatinę taikos sutartį su Tarybų Sąjunga. Vokiečiai planavo atitraukti savo pajėgas į šiaurę, siekiant apsaugoti nikelio kasyklas šalia Petsamo. 1943-1944 m. žiemą vokiečiai atnaujino kelius iš pietinės į šiaurinę Suomiją daugiausia naudodamiesi karo belaisvių darbu (daugelis kurių buvo paimti į nelaisvę pietų Europoje ir tebedėvėjo vasarinę uniformą; daugybė belaisvių žuvo) bei sukaupė ten atsargas. 1944 m. rugsėjį, kai Suomija sudarė taiką su Tarybų Sąjunga, vokiečiai jau buvo pasiruošę.
Nors kai kurie vermachto ir Suomijos armijos karininkai stengėsi suorganizuoti taikų pasitraukimą, susidūrimai tarp vokiečių ir suomių pajėgų prasidėjo dar prieš pasirašant preliminarią Tarybų Sąjungos – Suomijos taikos sutartį. Kol vokiečių pajėgos traukėsi į šiaurę, Vokietijos jūrų pajėgos užminavo jūrines Suomijos prieigas. Operacijos Tanne Ost metu vokiečiai pabandė užimti Suursaari salą Suomijos įlankoje. Išsilaipinimas nepavyko ir vokiečiai buvo priversti pasiduoti.
Kovos sustiprėjo, kai suomiai ėmė įgyvendinti Tarybų Sąjungos reikalavimą, kad visos vokiečių pajėgos būtų išvytos iš Suomijos. Taip suomiai pateko į situaciją, panašią į italų bei rumunų, kurie po pasidavimo sąjungininkams turėjo išlaisvinti savo šalis iš vokiečių. Suomių užduotį sunkino tai, kad kartu sovietai reikalavo, jog didžioji dalis Suomijos ginkluotųjų pajėgų būtų demobilizuota tebevykdant kampaniją prieš vokiečius.
Suomių generolas Hjalmar Siilasvuo, Suomussalmi mūšio nugalėtojas, vadovavo operacijoms prieš vokiečius ir 1944 spalį bei lapkritį išstūmė juos iš didžiosios Suomijos dalies. Atsitraukiančios vokiečių pajėgos, vadovaujamos generolo Lothar Rendulic, nusiaubė didžiąją dalį šiaurinės Suomijos naudodami išdegintos žemės taktiką. Šioje teritorijoje buvo sugriauta daugiau nei trečdalis visų pastatų, o provincijos sostinė Rovaniemi sudegintas iki pamatų. Šalia milžiniškų materialinių nuostolių (vertintų 300 mln. dolerių 1945 m. kainomis), apie 100 000 gyventojų tapo pabėgėliais, kas gerokia komplikavo pokarinį šalies atstatymą. Vokiečių generolas Rendulic po karo sąjungininkų buvo nuteistas 20 metų kalėjimo už karinius nusikaltimus. Paskutinės vokiečių pajėgos buvo išstumtos iš Suomijos 1945 m. balandžio mėn.
Kariniai nuostoliai santykinai buvo nedideli: 1000 suomių karių ir apie 2000 vokiečių.
Tarptautinės mokslo olimpiados
Tarptautinės mokslo olimpiados - grupė kasmet pasauliniu mastu vykstančių olimpiadų, skirtų 9-12 kl. mokiniams (išskyrus IJSO). Į olimpiadą paprastai kviečiami 4-6 geriausiai valstybiniame ture pasirodę mokiniai.
Nukleoplazma
thumb|300px|right|Eukariotinės ląstelės branduolys. Nukleoplazma, karioplazma – masė, užpildanti ląstelės branduolį. Nukleoplazma yra dalis protoplazmos, apsupta branduolio apvalkalu. Nukleoplazma yra klampus skystis, kurio dalis yra chromosomos ir branduolėlis. Nukleoplazmoje yra ištirpusių daug įvairių medžiagų, joje yra, pvz., nukleotidų (būtinų DNR replikacijai ir RNR transkripcijai), fermentų (vykdančių branduolyje vykstančias reakcijas). Nukleoplazmoje aptinkamas ir rezginys iš fibrilių, vadinamas branduolio matriksu. Tirpiosios skystos nukleoplazmos dalys vadinamos branduolio hialoplazma (nuclear hyaloplasm).
Kalvarija (reikšmės)
Kalvarija vadinama:
Gravitropizmas
Atradimas
Jėga, nulemianti išlinkimo kryptį gravitropinėje reakcijoje, yra atrasta Naito (Knight, 1806), kuris rėmėsi tuo metu neseniai Niutono suformuluotais mechanikos dėsniais. Naudodamas įvairių konstrukcijų centrifugas, Naitas parodė, jog gravitropinio išlinkimo metu augalo ašinis organas orientuojasi pagal sunkio jėgos vektoriaus kryptį. Naito išvados neprarado vertės iki šių dienų. Augalo ašinio organo gravitropinė reakcija yra gravipoliarizuoto augimo pasekmė (Went, 1928). šį augimą kontroliuoja įvairios sistemos, galinčios lokaliai pakeisti (sumažinti arba padidinti) tįstamojo augimo greitį. šiuo metu daugelis tyrinėtojų teigia, jog greta hormoninės sistemos (Went, 1928) augimo procesų reguliacijoje esminį vaidmenį vaidina fitochrominė (Blaauw, 1961; Blaauw, 1963) ir nuo kalcio priklausoma (Bangerth, 1976) sistemos.