cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lietuvos automobilių kelių direkcija
Atgavus Nepriklausomybę
1991 m. kovo 1 d. susisiekimo ministro Jono Biržiškio įsakymu įsteigta Lietuvos automobilių kelių direkcija. 1991 m. kovo 14 d. ji įregistruota Ekonomikos ministerijoje. 1993 m. kovo 12 d. premjero B. Lubio potvarkiu LAKD reformuota į valstybinę įstaigą prie Susisiekimo ministerijos.
2020 m. rugsėjo 1 d. LAKD iš biudžetinės įstaigos pertvarkyta į valstybės įmonę, nauja teisinė forma įregistruota Registrų centre. 2023 m. sausio 2 d. tapo akcine bendrove.
1908 m. pasaulio šachmatų čempionatas
right|thumb|400px| [[Emanuelis Laskeris|E. Laskeris su Z. Tarašu žaidžia pasaulio šachmatų čempionato mačą, 1908 m. ]] '''1908 m. pasaulio šachmatų čempionatas''' – 1908 m. rugpjūčio 17–rugsėjo 30 d. Diuseldorfe ir Miunchene vykęs mačas tarp Emanuelio Laskerio ir Zigberto Tarašo. Mačo sąlygos: nugali tas, kas pirmas pasiekia 8-ias pergales, lygiosios neskaitomos. Emanuelis Laskeris nesunkiai laimėjo mačą 10½ : 5½ (+8 -3 =5).
Finansinis fondas
Lėšas mačui rinko Vokietijos šachmatų sąjunga. Pinigai buvo renkami visoje Vokietijoje. Tai neturėtų stebinti: juk turėjo žaisti du Vokietijos šachmatininkai, ir visai nesvarbu buvo, kad jie beveik 15 metų prisilaiko nesuderinamų pažiūrų! Pagal nuostatus mačas turėjo vykti iki 8 pergalių. Lygiosios neskaitomos. Prizinis fondas sudarė 6500 markių (iš kurių 4000 nugalėtojui ir 2500 pralaimėjusiam. Plius čempionui 7500 markių.
Čempionas
Po Kembridž Springso turnyro, E. Laskeris liko gyventi Amerikoje, kur leido „Laskerio šachmatų žurnalą“ ir užsiiminėjo mokymo ir švietėjiška veikla. Bet dėl finansinių sunkumų jis ne tik 1908 m. uždarė žurnalą, bet ir grįžo namo į Vokietiją.
Trūkdamas lėšų, E. Laskeris[ aktyviai įsijungia į Europos šachmatų gyvenimą – pasaulio čempionas žaidžia daugybę simultanų, skaito paskaitas Anglijoje, Vokietijoje, Olandijoje. Dėjo visas pastangas, kad įvyktų jo mačas su Z. Tarašu, išsireikalavo (pirmą kartą mačų istorijoje) papildomą honorarą.
Pretendentas
Zigbertas Tarašas gimė 1862 m. kovo 5 d. Vroclave. Žaisti šachmatais pradėjo santykinai vėlai – 15 metų ir susižavėjo jais besimokydamas medicinos institute. Greitai iškilo tarp vedančiujų Vokietijos šachmatininkų. Jau 1885 m. Hamburge 4-jame Vokietijos šachmatų kongrese, tik pralaimėjęs paskutinę partiją, praleido į priekį I. Gunsbergą bei pasidalijo 2-6 vietas. Bet pilnai atsiskleidė, kai 1889 m. namie, Vroclave, pergalingai baigė 6-ąjį Kongresą (13 taškų iš 17 galimų). Po to sekė pergalės 1890 m. Mančesteryje (15½ iš 19) ir Drezdene 1892 m. (12 iš 16).
Z. Tarašas buvo, bene pats ryškiausias V. Šteinico „naujosios mokyklos“ pasekėjas ir buvo bene pirmasis, kuriam jo idėjas pavyko populiariai perteikti plačiajai auditorijai. Zigbertas daug rašė ir komentavo ir įgijo pagarbų „ Vokietijos šachmatų mokytojo“ titulą. Naudodamiesi jo puikiomis knygomis ir partijų rinkiniais mokėsi ne viena meistrų karta. Tiesa, SSRS partiniai ideologai ilgiems dešimtmečiams jam buvo priklijavę „dogmatiko" etiketę.
1898 m., kartu su N. Pilsberiu, įveikęs 36 ratus, surinkęs 27½ taško ir nugalėjęs jį mače dėl 1-os vietos, tapo stambaus Vienos turnyro nugalėtoju, Bet po to, Zigbertas tik kelis kart per metus atsitraukdavo nuo gydytojo praktikos ir dalyvaudavo turnyruose: Niurnberge, o po to ir Miunchene.
1903 m. jis laimėjo turnyrą Monte Karle, 1905 buvo 2-as Ostendėje, ir žaisdamas mačą sutriuškino F. Maršalą. 1907 m. laimėjo šešerių mačą turnyrą Ostendėje aplenkdamas K. Šlechterį, F. Maršalą ir D. Janovskį. Bet jo pajėgumas pirmojo dešimtmečio pabaigoje buvo kritęs. Tai rodo ir jo nesėkmė 1906 m Niurnbergo Kongrese, kur jis surinkęs 7½ iš 16 pasidalijo 9-11 vietas. Nežiūrint to, ilgai laukta dvikova su E. Laskeriu žadino jo jėgas!
Varžovų galimybės
Mačas būtų buvęs įdomesnis, jei jis būtų vykęs 10 metų anksčiau! O dar geriau, jei dar iki E. Laskerio ir V. Šteinico mačo
Bet kaltas jis pats, atsisakęs su V. Šteinicu žaisti mačą, kai 1990 m., tuoj po Mančesterio turnyro, buvo gavęs Havanos šachmatų klubo pasiūlymą 1990–1991 m. žiemą surengti mačą dėl pasaulio čempiono titulo su V. Šteinicu. Atsisakymą jis vėliau aiškino:
„… nors aš ir vertinau man suteiktą garbę, o ir sąlygos buvo palankios, turėjau atsisakyti… Būti toli nuo namų tris ar daugiau mėnesių, žiemą, kai gydytojas turi daugiausia darbo, būtų reiškę savanorišką, ar prievartinį, išsiskyrimą su mano medicinine praktika. Todėl aš ir atsisakiau…“ Vietoj jo, tai suskubo padaryti 24-metis E. Laskeris.
Tarp varžovų buvo ilgametė nesantaika, kuri išliko iki pat čempionato mačo, kai atidarymo metu jis pareiškė, kad su ponu E. Laskeriu kalba bus trumpa: „Šachas ir matas“! Nesantaika prasidėjo, kai atsisakęs 1892 m. žaisti mačą su E. Laskeriu, pareiškė, kad jis „sutiktų su malonumu žaisti, kai šis laimės stambų tarptautinį turnyrą“.
Gal Z. Tarašas bijojo E. Laskerio? Vargu. Jis iš tikrųjų manė, kad potencialas jų vienodas. Dar daugiau, jis laikė savo ortodoksinę žaidimo manierą „teisingesne“ ir „progresyvesne. O daugybę E. Laskerio pasiekimų priskyrė netikusiems jo varžovams, nesugebantiems išnaudoti jo klaidų.
Dėl daugelio dalykų jis buvo teisus, bet buvo pastebimas ir nenoras žiūrėti į E. Laskerio žaidimą iš praktinės pusės, pripažinti jo sumanumą, gebėjimus, įtraukus varžovus į sau tinkamą žaidimą, pasinaudoti jų silpnosiomis pusėmis.
Mačo eiga
Laiko kontrolė: viena valanda 15-kai ėjimų, po to, 1 val – 15-kai ėjimų ir t. t. Mačas žaidžiamas iki vieno iš varžovų 8-ių pergalių.
Mačas prasidėjo rezultatyviai. E. Laskeris ispaniškosios partijos pasikeitimo variante laimi 1-ąją partiją, taip pat ir 2-ąją. Z. Tarašas efektingai laimi 3-iąją. Kaip rašė prieš 4-ąją partiją E. Laskeris:
„Po dviejų dienų poilsio jis žaidė šviežiai ir neatrodė, kad po pirmųjų dviejų nesėkmių būtų psichologiškai paveiktas“.
Dabar daug priklausė nuo to, kam iš varžovų pavyks laimėti sekančią partiją. Ir kaip tik šiuo momentu buvo sužaista viena iš geriausių, tarp šių varžovų, partija, kuri turėjo įtakos mačo rezultatui. Ketvirtojoje partijoje pasaulio čempionas pasirinko poziciškai rizikingą žaidimą siekdamas išvesti savo varžovą, mėgusį „teisingą“ žaidimą, iš pusiausvyros. Ir tai jam pavyko.
Po debiuto Z. Tarašas gavo geresnę poziciją, bet čia E. Laskeris, laužydamas pozicinio žaidimo kanonus, išleido „į daržą“ bokštą, kuris nervino varžovą, trukdė jo paprastiems ir aiškiems planams ir dar išprovokavo klaidingą kombinaciją, kur svarbiausiąjį kontrsmūgį smogė tas pats, pasmerktasis bokštas! Mačo rezultatas išaugo iki 3 : 1 čempiono naudai. Ir po tokio skaudaus pralaimėjimo Z. Tarašas nebeatsigavo. Ši lemtinga partija palaužė jo pasitikėjimą savo jėgomis ir Miunchene, pusantro tūkstančių žiūrovų akivaizdoje ritosi į pakalnę: be pasipriešinimo pralaimėjo 5-ąją, išleido aiškią pergalę 6-je, o po to pralaimėjo ir ilgai trukusią 7-ąją partiją.
Pirmaudamas 5:1, E. Laskeris šiek tiek stabteli. Po dviejų kovingų lygiųjų 8-oje ir 9-je partijose pretendentas susiima ir, sužaidęs bene savo geriausią mačo partiją, laimi 10-ąją. Kaip vėliau sakė Z.Tarašas: „ Ši partija vėl mane buvo įkvėpusi…“,- bet … vėl beviltiškai pralaimėjo sekančią partiją. Užtat po sunkios kovos jis laimėjo 12-ąją. Rezultatas tapo 6 : 3.
Šiek tiek susinervinęs čempionas paima keturių dienų pertrauką. Iš tikrųjų jėgos baigėsi ne jam, o Z. Tarašui. 13-oje partijoje jis, gavęs puikią padėtį, praranda dėmesio koncentraciją, suklysta ir – sutriuškinimas. Rezultatas ūgtelėjo iki 7 : 3.
E. Laskeriui beliko laimėti vieną partiją ir tai jis padarė 16-oje partijoje po Z. Tarašo grubios klaidos ceitnote. Mačas baigėsi E. Laskerio pergale rezultatu +8 -3 =5. Jis išlaikė pasaulio šachmatų čempiono titulą.
Po mačo
Nežiūrint pažadų, Z. Tarašas taip ir nerado raktų išradingai žaidusiam varžovui. Jį žlugdė atkaklus „teisingų“ ėjimų teorijos laikymasis, psichologinių kovos faktorių neįvertinimas. Beieškodamas „ absoliučios tiesos“ pretendentas pervargdavo ir prarasdavo situacijos kontrolę. Tai lėmė, kad jis darė daug daugiau klaidų už E. Laskerį.
E. Laskeris aiškino, kad jų kovos baigtį lėmė psichologija:
„Norint nuspręsti, kaip mače reiktų žaisti, svarbu išsiaiškinti varžovo psichologinę būseną. Beveik nesąmoningai, kartais nevalingai, kiekvienas savo galvoje susikuria varžovo portretą. Tas darbas svarbus, nes žaidimo kokybė – dalykas gana sudėtingas. Žinojimas, kaip varžovas elgiasi besidžiaugdamas, ar liūdėdamas, kaip – paprastose, kaip sudėtingose situacijose, abejotinose ir saugiose padėtyse, gimstant ir žlungant viltims – visa tai turi įtakos žaidimo kokybei. Ji susideda iš daugybės skirtingų sudedamųjų dalių. Viso to žinojimas būsimoje kovoje atneša vaisių“.
Z. Tarašo nesėkmę gražiai komentavo Znosko-Borovskis:
„Protas, erudicija, technika, talentas – visa tai kuo negailėdamas apdovanojo jį likimas, jam nepadėjo, susitikus su vidine jėga, toliaregiška intuicija ir genijaus originalumu“.
Valdžia
thumb|Valdžios pasireiškimo pavyzdys: [[futbolas|futbolo teisėjas žymi liniją, kurios smūgio metu žaidėjai turi neperžengti]] Valdžia – santykis tarp asmenų arba jų grupių, kai vienas asmuo ar jų grupė paklūsta kitam asmeniui ar jų grupei. Tai galimybė ir sugebėjimas, nepriklausomai nuo taikomų priemonių, įgyvendinti kieno nors valią kitam net esant opozicijai. Priemonės, kurios leidžia pasiekti tokį paklusimą, vadinamos valdžios šaltiniais. Valdžios šaltinių įvairovė yra nepaprastai didelė. Tai gali būti ir atvira prievarta, ir savanoriškas kito asmens sutikimas paklusti duotam įsakymui. Valdžia gali remtis autoritetu, tradicijomis, ekonominiais, ideologiniais ir organizaciniais teisiniais mechanizmais.
Mažose grupėse valdžia paprastai būna neformali. Didesnėse grupėse paprastai sutinkama institucinė valdžia, kai valdymui kuriamos institucijos, valdymo organai.
Vaikystė
miniatiūra|Vaikai groja [[Smuikas|smuikais]] Vaikystė – žmogaus amžiaus tarpsnis tarp kūdikystės ir paauglystės, pabaigą žymi lytinio brendimo pradžia.
Raidos psichologijos atstovai išskiria kelis vaikystės etapus:
Ypatumai
Visam vaikystės periodui būdingas stiprus polinkis į pasaulio pažinimą, tobulėjimą, nuolatinį aktyvumą. Vaikystėje smegenų vykdomosios funkcijos intensyviai formuojasi todėl vaikai itin imlūs naujoms žinioms bei įgūdžiams, sparčiai mokosi, perima bei mėgina taikyti iš aplinkos gaunamą informaciją, ugdo elgsenos įgūdžius bendraudami bei per sąveiką su gamta. Vaikų įspūdžiai bei emocijos paprastai būna išreikšti stipriau, vidinis pasaulis sodresnis bei turtingesnis negu suaugusiųjų.
Vaiko organizmas taip pat sparčiai vystosi ir bręsta. Gyvensenos susiformavimui labai ryškią įtaką daro ankstyvosios ir pirmosios vaikystės tarpsnis. Šiuo periodu intensyviai formuojasi psichika, tikrovės suvokimas, kūno judesiai, kaupiama socialinė patirtis. Vaikams būdinga silpna nervų sistemos pusiausvyra, stiprus prisirišimas prie tėvų, mėginimas atkartoti kitų elgesį bei gyvenseną, ryškus atsakomybės perkėlimas į išorę.
Žaisdami vaikai įgyja supratimo bei žinių apie įvairius aplinkos reiškinius ir daiktus, žmones bei jų gyvenimą, formuoja atsaką į skirtingus aplinkos dirgiklius bei užduotis.
Siuguluanas
Upė prasideda 3000 m aukštyje, Mabolasi kalno šlaituose (prie sienos su Taiduno apskritimi). Teka 104 km Hualiano apskritimi, prateka pro Siuguluano kalną ir įteka į Ramųjį vandenyną.
Intakai: Fujuanas, Fengpingas, Lekuleku.
Lenkijos futbolo varžybos 1976–1977 m.
Lenkijos futbolo varžybos 1976–1977 m.
Vsevolodas Šenbergas
Vsevolodas Šenbergas (Valdemaras Jonas Vsevolodas Šenbergas; 1898 m. rugpjūčio 25 d. Gardine – 1985 m. sausio 2 d. Klivlende) – Lietuvos karo lakūnas, aviacijos pulkininkas leitenantas (1940 m.), aviakonstruktorius, skautų veikėjas.
Biografija
Mokėsi Kauno, Maskvos gimnazijose. 1918 m. baigęs Sankt Peterburgo VI gimnaziją, įstojo į Rygos politechnikos institutą, bet bolševikams puolant Rygą, sugrįžo į Lietuvą ir stojo savanoriu į Lietuvos kariuomenę. 1919 m. gruodžio 16 d. baigė Karo aviacijos mokyklą (instruktorius – Fricas Šulcas), suteiktas leitenanto laipsnis. Buvo vienu pirmųjų karininkų, įgijusių karo lakūno vardą (1921 m. liepos 1 d.). 1919–1920 m. dalyvavo Nepriklausomybės kovose su Lenkijos kariuomene, atliko 18 kovinių skrydžių.
Pupojai (Marijampolė)
Pupojai – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Daugirdų.
Vsevolodas Šenbergas
Biografija
1922 m. gegužės mėn. baigė aukštojo pilotažo kursus.
Veinos valsčius
Veinos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Veina, kurį laiką – Navasiolkai.
Vsevolodas Šenbergas
Biografija
1921 m. kovo 1 d. įkūrus Antrają oro eskadrilę, paskirtas jos vadu. 1927 m. suteiktas kapitono laipsnis. Eskadrilei vadovavo iki 1934 m., po to kurį laiką ėjo Karo aviacijos viršininko, Karo aerodromo komendanto, nuo 1935 m. – Karo aviacijos techninės dalies vedėjo pareigas. 1940 m. gegužės 21 d., pačiam prašant, išėjo į atsargą.
Veinos valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje. Apie 1870 m. prijungtas Buiničų valsčius.
Vsevolodas Šenbergas
Biografija
Tiek gyvendamas Lietuvoje, tiek ir JAV spaudoje skelbė straipsnius aviacijos tematika.
Puponys (reikšmės)
Puponimis vadinami kaimai:
Vsevolodas Šenbergas
Biografija
V. Šenbergas – vienas pirmųjų aviacijos konstruktorių. 1921-22 m., kai Pirmosios eskadrilės vadas leitenantas Jurgis Dobkevičius kūrė savo pirmąjį lėktuvą Dobi-I, Antrosios eskadrilės vadas leitenantas Vsevolodas Šenbergas paruošė savo sportinio lėktuvo brėžinius. Medinės konstrukcijos drobe aptrauktas sportinis aukštasparnis monoplanas, gavęs indeksą Š-1, buvo pastatytas Karo aviacijos dirbtuvėse. Trūkstant lėšų aviaciniam varikliui įsigyti lėktuvui buvo panaudotas motociklo „Exelsior“ 15 AG galios variklis, sumontuotas viršutinėje liemens dalyje. 1922 m. pradžioje traukiant automobiliu buvo išbandytas planeris, kuris nepakilo į orą. Sumontavus variklį lėktuvas toliau nebuvo bandomas ir niekada nepakilo į orą.
V. Šenbergo iniciatyva Kaune buvo pagamintas pirmasis Lietuvoje greitasis laivas, skuteris. 1923 metais, pagal Šenbergo brėžinius, grupė karo aviacijos lakūnų pastatė plūduro tipo laivo korpusą. Laivo gale buvo sumontuotas 200 AG vokiškas aviacinis variklis, sukęs propelerį. Skuteris išvystydavo keliasdešimties kilometrų per valandą greitį. Jis buvo lakūnų naudojamas sportiniams tikslams Nemuno juostoje.
V. Šenbergas – vienas Lietuvos skautijos kūrėjų. 1915 m. Maskvoje įstojo į skautų organizaciją. 1917 m. Sankt Peterburgo garbės skautas, 1918 m. Rusijos vyriausias skautų štabo narys, draugovių organizatorius, vyresnysis skautininkas. 1918 m. Sankt Peterburge su dr. Jurgiu Alekna įkūrė skautams Lietuvoje organizuoti pagalbos draugiją, Vyriausią skautų štabą. 1919–1925 m. buvo Kauno tuntininkas, o 1924 m. išrinktas vyresniuoju skautininku. Pasitraukęs į Vakarus ir Vokietijoje aktyviai dalyvavo lietuvių skautų veikloje. Apdovanotas „Gedimino Vilko“ ir „Lelijos“ ordinais bei latvių ir danų skautų ordinais ir medaliais. 1921 m. pirmosios skautų vadovų stovyklos Karmėlavoje organizatorius ir vadovas. 1924 m. tarptautinio skautų sąskrydyje Danijoje lietuvių skautų draugovės vadovas, atstovas tarptautinėse konferencijoje, I ir II Tautinės skautų stovyklos vadovas, Palangos sąskrydžio stovyklos viršininkas. 1948 m. dalyvavo IIl Tautinėje skautų stovykloje Mittenwalde. 1949–1951 m. Vokietijos lietuvių skautų rajono vadovas. 1951 m. tarptautinio sąskrydyje Austrijoje vadovavo lietuvių skautams. 1952–1956 m. buvo Lietuvių skautų sąjungos Amerikos vidurio rajono vadovas. Klyvlendo Pilėnų tunto skautų rėmėjas. Lietuvių skautų sąjungos garbės skautininkas, skautų spaudos bendradarbis.
1944 m. pasitraukė į Vokietiją, gyveno Augsburge. Emigravęs į JAV, nuo 1951 m. gyveno Klivlende, dirbo gamyklose. Aktyviai dalyvavo Lietuvių bendruomenės, skautų ir LKVS „Ramovė“ veikloje.
Mirė 1985 m. sausio 2 d. Klivlende. Palaidotas „Visų sielų“ kapinėse.
IBEX 35
IBEX 35 – svarbiausias Ispanijos akcijų indeksas, administruojamas „Sociedad de Bolsas“. Indeksas apskaičiuojamas atsižvelgiant į 35-ių likvidžiausių, didžiausių ir pelningiausių įmonių akcijų kainas. Visų šių įmonių akcijomis yra prekiaujama Madrido akcijų biržoje.
Indeksas sudarytas 1992 m.
Vendryžo valsčius
Vendryžo valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Vendryžas.
Džošujus
Džošujus, arba Ločujus (pe̍h-ōe-jī: Lô-chúi-khoe) – ilgiausia Taivano upė. Ilgis apie 186 km. Upė dalina Taivaną į dvi dalis: pietinę ir šiaurinę. Upė prasideda 2880 m aukštyje, rytiniame Hehuanšano kalno šlaite, Nantou apskrityje. Teka siena tarp Junlino ir Čanghua apskričių.
Nyderlandų futbolo varžybos 1978–1979 m.
Nyderlandų futbolo varžybos 1978–1979 m.
Džošujus
XVIII a. kinai abu upės krantus netoli jos žiočių pavertė dirbamaisiais laukais. Japonų valdymo laikais į šiaurę nuo upės vagos kultivuoti ryžių pasėliai, o į pietus augintos cukranendrės.
Nyderlandų futbolo varžybos 1978–1979 m.
Galutinė lentelė
Šaltinis: RSSSF duomenų bazė.
Džošujus
Džošujaus vanduo tebėra svarbus žemės ūkiui, juo drėkinami pasėliai. Vagos aukštupyje upė patvenkta Wushoh ir Wujie užtvankomis, o žemupyje Chichi užtvanka, gaminama elektra. Vasarą upė gerokai išdžiūsta, tad nėra tinkama laivybai. Upę daugiausia maitina lietaus vandenys.
Nyderlandų futbolo varžybos 1978–1979 m.
Finalo rungtynės
-
Džošujus
Intakai: Čingšujus (kairysis), Dongpuna, Čenjoulanas.
Nyderlandų futbolo varžybos 1978–1979 m.
Finalo rungtynės
---
Džošujus
thumb|left|700px|Upė ties [[Nantou miestu]]
Puponys I
Puponys I – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Puožo, 2 km į pietus nuo Naivių.
Kniažycų valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje.
Lenktynių simuliacija
miniatiūra|Lenktynių simuliacija Lenktynių simuliacija – simuliacinių žaidimų subžanras, kuris bando kuo tikroviškiau perteikti automobilių sporto lenktynes, įtraukdamas realaus pasaulio kintamųjų poreikių elementus, kaip kuro sąnaudos, kėbulo ir ratų būklė, vairuojant automobilį reikia atsižvelgti į padangų sukibimą su važiuojamąja kelio danga ir stabdymo laiką. Tam, kad galėtų sėkmingai varžytis rungtyse, žaidėjas privalo išmanyti ir suvokti automobilių valdymo fiziką, kuri visai kaip ir realiame pasaulyje, valdoma profesionalių vairuotojų, yra sudėtinga. Lenktynių trasose apstu posūkių, vingių ir pakilimų, kurie reikalauja tinkamų sprendimų apskaičiuojant, kad būtų galima išlaikyti transporto priemonės kontrolę, prireikus staigiai sumažinti greitį, taip pat atsižvelgti į oro sąlygas, nuo kurių labai priklauso automobilio stabilumas. Ignoruojant šiuos faktorius, kyla grėsmė išlėkti iš trasos arba kelių sekundžių paklaida atsilikti nuo kitų varžovų. Šios realistiškos vairavimo sąlygos ir išskiria lenktynių simuliaciją nuo lenktynių arkados, kurioje didesnę reikšmę turi greitis ir apsukrumas.
Garsiausi subžanro žaidimai yra „rFactor“, „Race 07“, „Assetto Corsa“, „Project CARS“, „iRacing“ ir „Richard Burns Rally“. Lyginant su arkadinių lenktynių žaidimais, šie nėra tokie populiarūs, kadangi reikalauja didesnių įgūdžių ir labiau yra mėgstami užkietėjusių auto entuziastų. Tiems, kuriems prastai sekasi simuliaciniuose žaidimuose, bet nori kažko įmantresnio, galima rinktis "simkadomis" (pusiau arkada, pusiau simuliacija) vadinamus žaidimus, tokius kaip „Gran Turismo“, „Forza Motorsport“ ar „Colin McRae Rally“.
Mvaro provincija
Mvaro provincija  – viena iš Burundžio provincijų. Yra šalies centrinėje dalyje. Administracinis centras – Mvaras.
Sudaryta 2002 m., atskyrus nuo Muramvjos provincijos.
Administracinis suskirstymas
Provincija yra padalinta į 6 komunas:
Čeičių apylinkė
Čeičių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Juodupės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Rokiškio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Didsodės apylinkės ir Juodupės apylinkės.
SK Skaidiškės
FK „Skaidišės“ – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus rajono. Atstovauja Skaidiškes ir Rudaminą.
Istorija
Klubas įkurtas 2012 m. ir dalyvavo SFL D diviziono varžybose.
Klubo simbolika ir spalvinė gama
Logotipe pavaizduotas tigras, o skyde geltoni-juodi vertikalūs strypai.
Apranga
Klubas žaidžia geltonais marškinėliais, juodais šortais.
Sudėtis (2016)
Sudėtis:
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
Lenkijos futbolo varžybos 1975–1976 m.
Lenkijos futbolo varžybos 1975–1976 m.
Žagarės II šv. Petro ir Pauliaus bažnyčia
Istorija
miniatiūra|200px|left|Senoji bažnyčia 2015 m. miniatiūra|200px|left|Rūsyje – kripta su Barboros Žagarietės įkapėmis
Dvarininkui Mikalojui Syrevičiui fundavus apie 1495 m. Senojoje Žagarėje pastatyta pirmoji bažnyčia. Pasak Žemaičių vyskupo Motiejaus Valančiaus, 1605 m. medinė Senosios Žagarės bažnyčia sudegė. 1523 m. gegužės 4 d. Mikalojaus Syrevičiaus žmona Marijona Syrevičienė dovanojo bažnyčiai žemės ir netrukus buvo pastatyta nauja. 1655 m. bažnyčia dar kartą degė per švedų karą. Po 1712 metų gaisro buvo pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia iš plytų ir kalkakmenio. Ją fundavo Žagarės dvarininkas Albrechtas Umiastovskis. 1963 m. Senosios Žagarės bažnyčia sovietų valdžios buvo uždaryta ir Barboros Žagarietės palaikai išvežti ir nežinia kur padėti. Iš pradžių joje buvo įrengtas grūdų sandėlis, vėliau Šiaulių „Aušros“ muziejaus filialas kaimo buities rakandams laikyti. 1994 m. po restauracijos Senosios Žagarės bažnyčia vėl atidaryta. 1994 m. rugsėjo 24 d. Kauno arkivyskupas Sigitas Tamkevičius ją pašventino. Buvo sutvarkyta bažnyčios kripta ir joje atkurtas simbolinis Barboros Žagarietės karstas. 2003 m. per šv. Petro ir Povilo atlaidus Senosios Žagarės bažnyčioje buvo pašventintas naujas centrinio altoriaus paveikslas, vaizduojantis Šventąją Barborą.
thumb|280px|Vyskupas Skvireckas [[Senosios Žagarės bažnyčia|Senosios Žagarės bažnyčioje 1928 m. birželio 17 d.]]
Architektūra
Senosios Žagarės bažnyčia yra renesanso stiliaus, stačiakampė, halinė, trijų navų, atskirtų dviem mediniais profiliuotais stulpais. Presbiterija siauresnė už halę, suplokštinta apsidė. Prieangis taip pat siauresnis. Jis statytas 1844 m. Bažnyčios sienos storos, tinkuotos. Langai su segmentine arka. Kairėje bažnyčios pusėje nuo įėjimo yra dvejos durys: vienos iš bažnyčios vidaus, kitos į šventorių. Bažnyčios lubos lentinės. Priekinį fasadą puošia trys arkinės nišos. Stogas gotikinis, aukštas, dengtas skarda. Priekyje – bokštelis varpeliui. Bažnyčios išorė gana santūrių, monumentalių renesanso formų. Yra restauruotas tik didysis bažnyčios altorius, įterpiant į jį naujos pušinės medienos. Išlikusi architektūrinė altoriaus dalis. Sakykla tradiciškai įrengta kairėje bažnyčios pusėje, prie zakristijos sienos. Vargonų choras medinis, paremtas dviem paprastais stulpais ant akmeninių postamentų. Viršuje jie puošti pjaustinėtais, stilizuoto žiedo ornamentais. Bažnyčioje yra vertingas sakraliniu ir meniniu aspektu procesijų altorėlis. Jis medinis, baroko stiliaus. Šiuolaikiškai tapyti arba pertapyti ant presbiterijos sienų šv. Petro ir šv. Pauliaus atvaizdai. Bažnyčia pirmiausia vertinga savo autentiška architektūra. Altorius, sakykla, procesijų altorėlis vertingi meniniu aspektu, nes parodo baroko raidą Lietuvoje.
Sodelių apylinkė (Rokiškis)
Sodelių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Juodupės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Rokiškio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Didsodės apylinkės.
Kruhlajės valsčius
Kruhlajės valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Kruhlajė.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje.
Puponys II
Puponys II – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Puožo.
Siuguluanas (kalnas)
Siuguluanas (bunun. Maholasih) arba Siuguluanšanas – kalnas Taivane, Jušano nacionaliniame parke. Aukščiausias iš Vidurio Taivano kalnagūbrio. Stūkso Hualiano apskrityje, palei Siuguluano upę.
Kalno uolienos daugiausia sudarytos iš skalūnų. Žiemą kalno viršūnę dengia sniegynai. Kalno šlaituose prasideda Siuguluanas, ilgiausia Hualiano upė.
Niekšas Džango
Niekšas Džango – 1969 m. Italijoje sukurtas vesternas. Įkvėptas garsaus Sergio Corbucci filmo „Džango“ sėkmės, iš tiesų jis neturi su juo nieko bendro, tik pagrindinio herojaus vardą.
Turinys
Pilietinio karo metais grupė karininkų išdavė savo būrį ir netgi dalyvavo jį sunaikinant. Praėjus keletui metų mieste, kuriame šie gyvena pasirodo vienintelis išlikęs kareivis, vienas po kito susidorojantis su išdavikais...
Trikampis papartenis
Trikampis papartenis (Gymnocarpium dryopteris) – šertvainių (Polypodiopsida) klasės daugiametis augalas.
Jurio gyvenimo ciklą, kaip ir kitų sporinių induočių, sudaro dviejų kartų (sporofito (2n) ir (gametofito (n)) kaita. Sporofitai dažnai pasitaiko miškuose. Lietuvoje gana dažnas.
Paplitimas
miniatiūra|kairėje|200px|Gymnocarpium dryopteris Paplitęs Europoje, Azijoje ir Šiaurės Amerikoje aptinkamas ir Grenlandijoje.
Morfologija
Lapai telominės kilmės trikampiški, pliki. Lapkočio pamatas su dviem indų kūleliais, viršutinė dalis trišaka.
Gyvenimo ciklas
Gyvenimo ciklą sudaro dvi kartos (sporofitas (2n) ir gametofitas (n)). Gymnocarpium dryopteris yra daugiametis augalas. Kaip ir kitų šertvūnų, dominuojanti karta yra sporofitas. Ant lapalakščių abaksialinės pusės formuoja sorus, kuriuose yra sutelktos sporangės. Sporangę dengia skiauterė, ji turi kotelį ir žiotis pro kurias plinta sporos. Sporoms patekus į palankias sąlygas, jos sudygsta ir susidaro fotosintetinantis dvilytis gametofitas, kuriame susidaro anteridžiai (n) ir archegonės (n), po apvaisinimo susidaro zigota (2n) ir ciklas prasideda iš naujo.
Istorija
Ilgą laiką šio augalo taksonomija buvo neaiški. 1753 m. K. Linėjus šį augalą buvo pavadinęs Polypodium dryopteris. Tik ištobulėjus genetiniams atpažinimo būdams šis augalas priskirtas Gymnocarpium genčiai.
Muramvjos provincija
Muramvjos provincija  – viena iš Burundžio provincijų. Yra šalies centrinėje dalyje. Administracinis centras – Muramvja.
2002 m. nuo jos atskirta Mvaro provincija.
Muramvjos provincija žymi savo kultūriniu kraštovaizdžiu, kuris įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo kandidatų sąrašą. Yra išlikęs karalių vainikavimo kelias, karališkoji sostinė Mbujė, Mpotsos karalienių nekropolis, Nkiko-Mugambos karališkasis nekropolis ir kt.
Administracinis suskirstymas
Provincija yra padalinta į 5 komunas:
Kgalagadžio tarpvalstybinis parkas
Kgalagadžio tarpvalstybinis parkas  – saugoma gamtos teritorija Kalahario dykumos pietuose, Botsvanos ir Pietų Afrikos Respublikos teritorijose. Įsteigtas 2000 m. iš dviejų ligtolinių nacionalinių parkų: Gemsboko (Botsvanoje; įkurtas 1932 m., nac. parkas nuo 1971 m.) ir Kalahari Gemsboko (PAR; įkurtas 1931 m.).
Parke saugomi būdingi Kalahario kraštovaizdžiai su raudonaisiais barchanais ir skurdžia augmenija. Sutinkami liūtai, leopardai, gepardai, hienos, karakalai, servalai, šakalai, žirafos, antilopės gnu, šokliosios gazelės, kanos, galvijinės antilopės, tiesiaragiai oriksai, >200 paukščių rūšių (įskaitant stručius).
Įsteigta turistinė infrastruktūra, etnografinis bušmėnų kaimas (!Xaus Lodge).
Mikasa (Hokaidas)
Mikasa – Japonijos miestas, esantis Hokaido saloje, Soračio subprefektūroje. 2020 m. mieste gyveno 8 040 žmonių.
Istorija
Mikasa yra vienas iš Hokaido miestų, kuriuose pradėjo kurtis kasybos ir geležinkelių pramonė. Čia buvo sukurta Obon festivalio daina. Nors anksčiau miestas klestėjo dėl akmens anglių išteklių gausos, dabar kasyklos iš esmės uždarytos ir dėl to gyventojų skaičius mieste sparčiai mažėja.
Žemės ūkis
Žymiausi vietiniai produktai – arbūzai, sėjamieji melionai, agurkai, slyvos ir vynas.
Švietimas
Mieste veikia Hokaido Mikasos vidurinė mokykla.
Degsnių apylinkė
Degsnių apylinkė (arba Deksnių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Rokiškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Rokiškio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Didsodės apylinkės, Rokiškio apylinkės ir Žiobiškio apylinkės.
Nežkavo valsčius
Nežkavo valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Nežkavas.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje.
Puponys (Trakai)
Puponys – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Ismonių.
Kajanzos provincija
Kajanzos provincija  – viena iš Burundžio provincijų. Yra šalies šiaurinėje dalyje, ribojasi su Ruanda. Administracinis centras – Kajanza.
Administracinis suskirstymas
Provincija yra padalinta į 9 komunas:
Lenkijos futbolo varžybos 1974–1975 m.
Lenkijos futbolo varžybos 1974–1975 m.
Kamajėlių apylinkė
Kamajėlių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kamajų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Rokiškio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Duokiškio apylinkės ir Mickūnų apylinkės.
Faustas Steponavičius
Faustas Steponavičius (g. 2004 m. birželio 8 d. Panevėžys) – Lietuvos futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo bei atakuojančio saugo pozicijose, kviečiamas į Lietuvos jaunimo futbolo rinktines.
Karjera
Futbolą pradėjo žaisti Lietuvoje. Nuo 2016 m. žaidė Panevėžio FA ekipose. Tuo metu U-14 regioninėje lygoje.
2017 m. pakviestas į Nacionalinę Futbolo Akademiją (NFA). Žaidė Elitinėje U-15 lygoje.
2018 m. atstovavo NFA U-16 ekipoms. Žaidė Elitinėje U-16 lygoje.
2019 m. grįžo į Panevėžį. Atstovavo Panevėžio Sporto Gimnazijai. Žaidė Elitinės jaunių lygos U-19 divizione.
FK Panevėžys
2020 m. Panevėžys B ekipa žaidė Pirmoje lygoje. debiutavo A lygoje.
2021 m. kovo 20 d. žaidė A lygoje rungtynėse prieš Gargždų „Bangą“.
2021 m. pirmoje pusėje buvo vienas iš Panevėžys B ekipos lyderių.
Italija
2021 m. vasarą pasirašė vienerių metų sutartį su Italijos CFC Genoa klubu.
Kroatija
2022 m. Rugsėjo pabaigoje persikėlė į Kroatiją, rubgtyniavo NK Jarun.
2022 m. rugpjūčio 28 d. debiutavo Pirmoje lygoje (antra pakopa), pasirodė po keitimo 83 min. ir žaidė iki finalinio švilpuko.
Latvija
2023 m. sausio 18 d. draugiškas rungtynes žaidė FK RFS ir FA Šiauliai. Šiose rungtynėse žaidėjas atstovavo Rygos klubui.
2023 m. kovo mėn. tapo žinoma, kad žaidėją įsigijo FK RFS ir nuomos pagrindais perleido Tukums klubui.
2023 m. balandžio 2 d. rungtynėse prieš FK Metta žaidėjas pelnė įvartį. Rezultatu 2:1 nugalėjo varžovai – FK Metta.
2023 m. balandžio 24 d. rungtynėse prieš FK Auda pasižymėjo pelnydamas įvartį ir svariai prisidėjo prie triuškinančios (3:0) „Tukumo“ ekipos pergalės.
Bulgarija
2023 m. birželio 29 d. tapo žinoma, kad žaidėją įsigijo Plovdivo „Botev“ (Bulgarija).
2023 m. liepos 22 d. debiutavo Bulgarijos čempionato rungtynėse prieš Sofijos „Levski“. Lietuvis pasirodė po keitimo 71 minutę ir žaidė iki finalinio švilpuko. Varžovai nugalėjo Plovdivo „Botev“ rezultatu 3:1.
Paulavičų valsčius
Paulavičų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Paulavičai.
Jūbaris (Hokaidas)
Jūbaris – Japonijos miestas, esantis Hokaido saloje, Soračio subprefektūroje. 2020 m. mieste gyveno 7 334 žmonės.
Miestas garsėja Jūbario melionais ir Jūbario tarptautiniu filmų festivaliu.
Pūriškės
Pūriškės – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Paparčių.
Jūbaris (Hokaidas)
Istorija
Miestas įkurtas 1943 m. balandžio 1 d. kaip anglių kasybos miestas. Kai kasyklos veikė, Jūbaryje gyveno iki 120 000 žmonių. XX a. aštuntajame dešimtmetyje uždarius kasyklas, ekonominį dėmesį bandyta nukreipti į turizmą. Buvo gautos subsidijos iš centrinės valdžios ir prisiimtos didžiulės skolos turistų traukos objektams statyti, tačiau lankytojų atvyko nedaug. 2007 m. miestas pateko į naujienas dėl bankroto ir nacionalinės vyriausybės atsisakymo jį gelbėti. Miesto paslaugų apimtys buvo smarkiai sumažintos, o pramogų parkas ir muziejai parduoti.
Miestai partneriai
Miestai, su kuriais Jūbaris yra užmezgęs partnerystės ryšius:
Kalačas
Kalačas  – miestas Rusijoje, Voronežo srityje, 190 km į pietryčius nuo Voronežo, prie Tolučejevos ir Podgornajos upių santakos; rajono centras. Geležinkelio atšaka iš Buturlinovkos, plentai į Buturlinovką, Uriupinską, Bogučarą, Pavlovską. Maisto, statybinių medžiagų pramonė. Veikia krašto muziejus.
Istorija
Pavadinimas kilęs iš ('ringė, upės kilpa; raguolis').
Kalačo sloboda minima nuo XVIII a. pradžios, 1896 m. atitiestas geležinkelis. 1919–1924 m. – apskrities centras. Miestas nuo 1945 m. TSR laikais plėtota cukraus, miltų pramonė.
Lietuvos rinktinė 2022 m. pasaulio futbolo čempionato atrankoje
Lietuvos futbolo rinktinės atrankinės varžybos į 2022 m. FIFA pasaulio futbolo čempionatą Katare. Lietuva rungtyniavo C grupėje. Iškovojusi 1 pergalę ir patyrusi 7 pralaimėjimus grupėje liko paskutinė ir į kitą etapą nepateko.
Palykavičų valsčius
Palykavičų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Palykavičai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje.
Ubychų kalba
Ubychų kalba (savivardis: a-twaxə, twaχəbza) – mirusi šiaurės vakarų Kaukazo kalbų šeimai priklausiusi kalba, vartota ubychų tautybės žmonių. Ji išnyko 1992 m., kuomet Turkijoje mirė paskutinis ja šnekėjęs žmogus Tevfikas Esenčas (Tevfik Esenç). Ši kalba žymi savo priebalsių gausa ir neretai laikoma daugiausia priebalsių pasaulyje turinčia kalba.
Istorija
Ubychų kalba vartota Juodosios jūros rytinėje pakrantėje, dabartinio Krasnodaro krašto pietvakariuose, ypač Sočio apylinkėse. 1864 m. Rusijai užkariaujant Kaukazą, ubychai pasitraukė į pietvakarius ir apsigyveno Turkijoje. Ten ubychų kalba ėmė sparčiai nykti, nes dauguma ubhychų pradėjo kalbėti turkų arba adygų kalbomis. Žinios apie ubychų kalbą išliko daugiausia pateikėjo Tevfiko Esenčo dėka. Kalbą tyrė daug žymių kalbininkų ir antropologų (Žoržas Diumezilis, Hansas Fogtas, A. Sumru Ezsojus ir kt.). Ubychų kalba jokio rašto neturėjo.
Gramatika
Ubychų kalba ergatyvinė, itin agliutinacinė (priesagomis vienskiemenė ar dviskiemenė šaknis išplečiama iki 9 ar daugiau skiemenų), pasižymi sudėtingu veiksmažodžių derinimu. Daiktavardžiai turi keturis linksnius: absoliutyvą, netiesioginį linksnį–ergatyvą, įnagininką ir vietininką. Su postpozicijomis -/laaq/ ('pas, link') ir -/ʁaafa/ ('dėl') sudaromos formos kartais būdavo laikomos sintetiniu naudininku (pvz., /aχʲəlaaq astʷadaw/ 'Nusiųsiu tai karalaičiui'), tačiau šių darinių kaip linksnio įteisinimas labai ginčijamas.
Fonologija
Ubychų kalba turi net 84 skirtingus priebalsius (tiesa, 4 sutinkami tik skoliniuose ir onomatopėjose). Daugiau priebalsių priskaičiuojama tik bušmėnų kalbose (tiesa, nėra aiškaus sutarimo, ar kliksinčius garsus laikyti priebalsiais). 29 ubychų priebalsiai pučiamieji, 27 šnypščiamieji, 20 liežuvėlinių. Visi pagrindiniai priebalsiai turi po 9 tarties vietas. Tačiau kalboje tėra 2 balsiai [ə] ir [a], be to, skoliniuose pasitaiko [u]. Nepaisant to, daugiau nei 2 priebalsių samplaikos retos.
Purkonys
Purkonys – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 11 km nuo Taruškų.
Čibitokės provincija
Administracinis suskirstymas
Provincija yra padalinta į 6 komunas:
Lietuvos salės futbolo varžybos 2011–2012 m.
Lietuvoje 2011–2012 m. vyko salės futbolo varžybos.
Futsal A lyga
Varžybos prasidėjo 2011 m. lapkričio 12 d. ir tęsėsi iki 2012 m. kovo 18 d.
UEFA futsal čempionų lyga
FK Bekentas Vilnius žaidė 2012-2013 m. UEFA futsal čempionų lygos preliminariąjame etape, G grupėje užėmė 4-ąją vietą.
Lenkijos futbolo varžybos 1973–1974 m.
Lenkijos futbolo varžybos 1973–1974 m.
Ciaceryno valsčius
Ciaceryno valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Ciacerynas.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje. Apie 1870 m. prijungtas Šapialevičų valsčius.
Soldaat van Oranje
Soldaat van Oranje – režisieriaus Paul Verhoeven 1977 m. sukurtas karinis filmas, nominuotas Auksiniam gaubliui geriausio užsienio filmo kategorijoje. Kainavęs 5 milijonus guldenų, jis buvo brangiausias iki tol sukurtas Olandijos filmas.
2010 m. filmo motyvais Olandijoje buvo sukurtas miuziklas.
Turinys
Ketvertas studentų – Erikas, Gusas, Janas ir Aleksas, – susipažinę Leideno universitete, prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, atsiduria skirtingose barikadų pusėse. Kartas nuo karto jų keliai susikerta ir jiems tenka susidurti tiesiogiai vienas prieš kitą. Aleksas ir Janas karo pradžioje prisijungia prie Olandijos kariuomenės, o kuomet šalį užpuola Vokietija, tą patį mėgina padaryti ir Erikas su Gusu, tačiau šalis netikėtai greitai kapituliuoja, o karalienė Vilhelmina pabėga į Angliją. Aleksas, kurio motina vokietė, įstoja į SS, o žydas Janas, buvęs universiteto bokso čempionas, prisijungia prie Pasipriešinimo judėjimo judėjimo, tačiau, nepavykus pabėgti į Angliją, sugaunamas ir po kankinimų sušaudomas.
Eriko draugas Robis, taip pat priklausantis Pasipriešinimo judėjimui, sandėliuke slepiamu siųstuvu perduoda žinias į Londoną, tačiau susekamas ir, bijodamas dėl savo sužadėtinės žydaitės Ester, priverstas bendradarbiauti su vokiečiais.
Erikas ir Gusas sugeba nusigauti į Angliją, kur gauna tiesioginį karalienės pavedimą. Gusas grįžta į Olandiją, kur priverstas pasinaudoti Robio paslaugomis. Kol Erikas supranta, kad draugas tapo išdaviku ir bando išgelbėti Gusą, operacija nutrūksta ir šis lieka šalyje, o Erikui pavyksta grįžti į Angliją. Po kurio laiko Gusas gatvėje nušauną Robį, tačiau nespėja pabėgti ir yra suimamas, o vėliau nukirsdinamas.
Purnuškėliai
Purnuškėliai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km nuo Eitminiškių.
Kalačinskas
Kalačinskas  – miestas Rusijoje, Omsko srityje, 84 km į rytus nuo Omsko, Omės pakrantėse; rajono centras. Stotis prie Transsibiro geležinkelio; į pietus nuo miesto praeina „Irtyšiaus“ plentas. Yra krašto muziejus, Kristaus Prisikėlimo cerkvė, lėlių teatras „Pasaka“.
Istorija
Kalačinskas įkurtas 1830 m., 1919–1925 m. – apskrities centras. Miestas nuo 1952 m.
Taupečycų valsčius
Taupečycų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Taupečycai.
Lynga 7
thumb|200px|Lynga 7 kamuolinis spiečius
Taupečycų valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje.
Lynga 7
Lynga 7 – kamuolinis spiečius, esantis Matuoklės žvaigždyne. Nuo Saulės šis spiečius nutolęs 26 100 šm, o nuo galaktikos centro – 14 000 šm. Objekto regimasis ryškis – 10,18.
Lynga 7 priklauso kamuoliniams spiečiams, pasižymintiems gana nemenka už helį sunkesnių elementų gausa.
FK Vėtra Rūdiškės
Rūdiškių FK „Vėtra“ – Lietuvos futbolo klubas iš Trakų rajono Rūdiškių miestelio.
Sintautų laikinoji bažnyčia
miniatiūra|Bažnyčios interjeras: trinavė erdvė, priekyje – centrinis altorius
FK Vėtra Rūdiškės
Istorija
Dabartinis klubas įkurtas 2014 m. ir dalyvauja SFL varžybose.
Sintautų laikinoji bažnyčia
Sintautų laikinoji bažnyčia – medinė laikinoji bažnyčia, stovinti Sintautų miestelyje, šalia veikiančios Sintautų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčios. Įrengta 1950 m. parapijos namuose.
FK Vėtra Rūdiškės
Istorija
Klubo priešistorė tokia, kad Rūdiškėse buvo įkurtas (1996 m.) profesionalus futbolo klubas FK Vėtra, kuris pateko į elito lygą, A lygos pirmenybėse žaidė nuo 2001 m. iki 2010 m. vasaros, kai buvo pašalintas iš pirmenybių. 2003 m. tuometinis klubo prezidentas Romas Stašauskas buvo išrinktas naujai įkurtos Lietuvos futbolo klubų asociacijos (LFKA) direktoriumi. FK Vėtra išsikėlė į Vilnių (2004 m.), o vėliau (2010 m.) bankrutavo.
Sintautų laikinoji bažnyčia
Laikinoji bažnyčia įsikūrusi buvusios klebonijos sodyboje, kuri ribojasi su vakarine Sintautų mūrinės bažnyčios šventoriaus tvora. Vidurinėje sodybos dalyje stovinti laikinoji bažnyčia – buvusi klebonija. Dabartinė klebonija (buvusi špitolė) stovi prie gatvės priešais laikinąją bažnyčią. Joje įrengta kunigo, švietėjo Antano Tatarės (1805–1889) muziejinė ekspozicija.
FK Vėtra Rūdiškės
Istorija
Mėgėjai 2014 m. atkūrė klubą „Vėtros” vardu, ir puoselėja futbolo tradicijas Rūdiškių miestelyje. Dalyvauja VRFS organizuojamuose turnyruose. Tai naujas klubas, ne pirmosios „Vėtros” tęsinys.
Sintautų laikinoji bažnyčia
Istorija
Kleboniją pastatė kun. Antanas Tatarė, kuris 1855–1863 m. klebonavo Sintautuose. 1933 m. pastatą pertvarkė klebonas Pranciškus Radžiūnas. Taip jis tapo aukštesnis, pakeistu fasadu, cinkuotos skardos stogu.
Per II Pasaulinį karą Sintautų bažnyčia nukentėjo nuo vokiečių artilerijos sukelto gaisro ir apgriovimų. Nuo 1945 m. pamaldos vyko pritaikytame klebonijos valgomajame. Vėliau pastatas ne kartą buvo tvarkomas, perstatomas, kol tapo tinkamas jame įsikurti laikinajai bažnyčiai. 1958 m. meistro J. Pikčilingio rūpesčiu įrengtas altorius ir vargonų choras. Laikinąją bažnyčią vėliau pertvarkė klebonas Antanas Keblaitis (1960–1964), kuris pristatė zakristiją, suremontavo sienas, paaukštino pastato vidaus erdvę. 1960 m. meistras Vytautas Duoba pastatė piliorius, o A. Adomaitis padarė sakyklą ir suolus. 1961 m. meistras P. Sederavičius pastatė didįjį ir šoninius altorius. Kiek vėliau klebono Jono Kavaliausko pastangomis (1964–1971) iš parapijos Rūgių koplyčios atvežtas altorius, bažnyčios vidus apkaltas lentomis ir nutinkuotas. Prie kun. Antano Maskeliūno (1931-2017) atlikti reikšmingi darbai: panaikintas bažnyčios rūsys, nugriauta mansarda, apskardintas stogas. 1975 ar 1977 m. pastatytas bokštas, įrengtas centrinis šildymas. Vėliau jis rūpinosi leidimu ir lėšomis atstatyti Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčią. 1995 m. Sintautuose atstatyta mūrinė bažnyčia. 1998 m. laikinojoje bažnyčioje (klebonijoje) įrengta A. Tatarės muziejinė ekspozicija, kuri 1995 m. buvo perkelta iš gimtųjų Rygiškių.
FK Vėtra Rūdiškės
Klubo simbolika ir spalvinė gama
Logotipe pavaizduotas žaidėjas, spiriantis kamuolį.
Nyderlandų futbolo varžybos 1979–1980 m.
Nyderlandų futbolo varžybos 1979–1980 m.
Sintautų laikinoji bažnyčia
Architektūra
Dabartinė laikinoji bažnyčia sudėtinio tūrio, vienbokštė, trinavė, bazilikinė. Turi žemesnį priestatą prie galinio rytų fasado (mūrinės bažnyčios pusėje), kur įrengta zakristija ir nedidelis prieangis. Pastato planas ištęsto stačiakampio formos. Vakarų pusėje (nuo varpinės) per visą plotį atskirtas prienavis. Pastatas suręstas iš sienojų ir apkaltas lentomis, priestato prieangis yra mūrinis. Dominuoja horizontalus lentų apkalimas, tik pagrindinio fasado vidurinė plokštuma, trikampiai frontonai ir viršutinė šoninių fasadų bei bokšto dalis apkalti vertikaliai.
Nyderlandų futbolo varžybos 1979–1980 m.
Galutinė lentelė
Šaltinis: RSSSF duomenų bazė.
FK Vėtra Rūdiškės
Apranga
Klubas žaidžia geltonais marškinėliais, juodais šortais.
Sintautų laikinoji bažnyčia
Architektūra
Pagrindinis fasadas simetriškas, užbaigtas masyviu trikampiu frontonu ir mediniu kryžiumi. Virš prienavio stogo iškilęs kvadratinio skerspjūvio bokštas, kurio aukštą piramidinę smailę vainikuoja ažūrinis kryžius. Fasadą skaido vertikalios sąvaržos – menčių imitacija. Simetrijos ašyje yra portalas – dvivėrės durys. Pagrindinio fasado langų angos stačiakampės. Išsiskiria apskritas frontono langelis. Šoniniai fasadai dalinai skaidomi vertikaliomis sąvaržomis, langai tokie kaip pagrindinio fasado. Fasadus juosia vertikalus lentų apkalimas ir siauras karnizas.
FK Vėtra Rūdiškės
Sudėtis (2016)
Sudėtis:
Nyderlandų futbolo varžybos 1979–1980 m.
Finalo rungtynės
--- -- --
FK Vėtra Rūdiškės
Sudėtis (2016)
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
Sintautų laikinoji bažnyčia
Architektūra
Interjere dominuoja aukšta centrinės navos erdvė, dengta trapecinio skerspjūvio lubomis. Šoninės navos žemesnės, atskirtos penkiomis poromis kolonų. Presbiteriją nuo navos atskiria stilizuota baliustrada. Vargonų choras įrengtas virš prienavio. Yra trys mediniai orderinių formų altoriai. Priešais laikinąją bažnyčią stovi netradicinių formų monumentalaus tūrio, moderni varpinė, pastatyta 1981 m. pagal klebono A. Maskeliūno padarytus eskizus. Ji medinė, karkasinė, kvadratinio plano, ant cementinio cokolio. Visi fasadai vienodi, bažnyčios pusėje yra dvivėrės durys. Sienos apkaltos vertikaliomis lentomis. Akustinės angos pridengtos horizontaliomis skardos juostomis. Stogas plokščias, su viduryje kylančiu ažūriniu kryžiumi.
Sodybos teritorijoje (buvusiame šventoriuje) įrengti dekoratyviniai akcentai – A. Tatarės atminimo koplytstulpis ir kryžius, taip pat balta Švč. Mergelės Marijos statula ant postamento. Prie laikinosios bažnyčios sienos pritvirtinta atminimo lenta su įrašu: ''Šį namą 1856 m. pastatydino ir jame iki 1863 m. gyveno kun. Antanas Tatarė, Suvalkijos švietėjas, vienas pirmųjų Lietuvos rašytojų. Nuo 1945 m. Sintautų bažnyčia. Nuo 1995 m. A. Tatarės ekspozicija''.
Laukagalių apylinkė (Rokiškis)
Laukagalių apylinkė (arba Laukagalio apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kamajų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Rokiškio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kamajų apylinkės ir Verksnionių apylinkės.
Juozas Stankevičius (1866)
thumb|260px|[[Lietuvių draugija nukentėjusiems dėl karo šelpti|Lietuvių draugijos nukentėjusiems dėl karo šelpti Centro komitetas. Sėdi, iš kairės: Ona Žebrauskaitė, Juozas Stankevičius, Jonas Basanavičius, Veronika Alseikienė ir Pranas Bieliauskas. Stovi, iš kairės: Jurgis Šlapelis, Petras Kraujalis ir Vladas Jezukevičius.]] Juozas Stankevičius (1866 m. vasario 17 d. Sparvinių kaime, Griškabūdžio valsčiuje – 1958 m. rugsėjis Vilniuje) – Romos katalikų kunigas, pedagogas, visuomenės veikėjas, filosofijos daktaras.