cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kalnų Karabacho istorija
Kalnų Karabacho karas
Po 1994 m. sudarytų neoficialių paliaubų Karabacho armėnai kontroliuoja visą buvusią autonominę sritį ir siaurą ruožą, jungiantį ją su Armėnija (Lačino koridorių), kur yra armėnų tautinė dauguma. Čia yra įsikūrusi Arcacho Respublika, kurios nepripažįsta nė viena pasaulio valstybė. 2020 m. rugsėjo mėnesį konfliktas dėl šio ginčytino regiono atsinaujino.
Vasilijus Čiapajevas
Vasilijus Čiapajevas (, 1887 m. vasario 9 d. Budaiki, dab. Čeboksarų dalis – 1919 m. rugsėjo 5 d. Lbiščenske, dab. Čiapajev, Kazanėje) – Rusijos 1917–1922 m. pilietinio karo vadas.
Biografija
kairėje|miniatiūra|150x150px|Namas kuriame gimė Vasilijus Čiapajevas Gimė neturtingų mordvių šeimoje. 1908 m. paimtas į kariuomenę. 1915 m. baigė jaunesniųjų karo vadų mokyklą. Per Pirmąjį pasaulinį karą Rusijos imperijos kariuomenės paporučikis. Pasižymėjo drąsa, buvo sužeistas. Georgijaus medalio ir keturių laipsnių Georgijaus kryžiaus kavalierius.
Nuo 1917 m. bolševikas. Po 1917 m. Spalio perversmo mokėsi Generalinio štabo akademijoje. Nuo 1918 m. pr. Nikolajevsko (dab. Pugačiovas, Samaros gubernija) įgulos karinis komisaras. Vadovavo Raudonosios armijos rinktinei, kuri malšino apskrities valstiečių sukilimus prieš bolševikų valdžią. 1918 m. gegužės mėn. ji pertvarkyta į brigadą, kuri kovojo su baltuosius remiančiais Uralo kazokais ir Čekoslovakų korpusu. Nuo 1919 m. balandžio vadovavo 25-ajai šaulių divizijai, kovojančiai su baltagvardiečių A. Kolčiako vadovaujama kariuomene. Sužeistas per susirėmimą nuskendo Uralo upėje. Prieš žūtį įteiktas vienas pirmųjų Raudonosios vėliavos ordinas.
TSRS XX a. 3-4 dešimtmetyje sukurtas Čiapajevo kultas, jis tapo literatūros kūrinių, kino filmų, bet vėliau ir daugelio anekdotų veikėju. 1929 m. jo vardu pavadinta Ivaščenkovo gyvenvietė (nuo 1927 m. vadinta Trockiu). Žmona Pelagėja Metlina, vaikai Aleksandras Čiapajevas (1910–1985 m., karininkas), Klavdija (1912–1999 m.), Arkadijus Čiapajevas (1914–1942 m., lakūnas, žuvo bandydamas naują naikintuvą).
Heteroglosija
Heteroglosija – terminas, apibrėžiantis skirtingų įvairovių egzistavimą vienoje „kalboje“ ( 'skirtingas' ir glōssa 'kalba'). Šiuo atveju terminas išverčia rusišką terminą разноречие („skirtingas kalbiškumas“), kuris buvo pristatytas rusų lingvisto Michailo Bachtino 1934 metų esė „Diskursas romane“.
M. Bachtinas teigia, jog romano jėga ir konfliktas kyla iš skirtingų kalbos tipų: veikėjų kalbos, pasakotojų kalbos ir net autoriaus kalbos. Jis apibrėžia heteroglosiją kaip „kito kalbą kito kalboje, tarnaujančia tam, kad išreikštų autoriaus ketinimus, iškreiptu būdu.“ M. Bachtinas akcentuoja autoriaus tiesioginį pasakojimą, užuot akcentavęs tik dialogą tarp veikėjų, kaip pagrindinį šio aspekto konfliktą.
Kalbos požiūriai
M. Bachtinas manė, jog modernus romanas yra geriausia heteroglosijos eksploatacijos forma, visiškai skirtingai nei epas (ir šiek tiek mažesniu laipsniu, nei paprasta poezija). Lingvistinė romano energija buvo matoma savo konflikto ekspresijoje, tarp skirtingų garsų, perteikiančių romano elementus.
Tradicinės stilistikos rūšis, kaip epinė poezija, neturi heteroglosijai būdingų savybių. M. Bachtino žodžiais, „poezija nuasmenina 'dienas' kalboje, tuomet proza, kaip mes pamatysime, dažnai sąmoningai dar tik padidina skirtumą tarp jų…“
Išplėsdamas savo argumentą, M. Bachtinas teigia, kad visos kalbos atstovauja skirtingą požiūrį apie pasaulį, charakterizuojamą savo prasmėmis ir vertybėmis. Šiuo požiūriu, kalba yra „persmelkianti visus ketinimus ir instinktus“, ir taip nelieka jokių neutralių žodžių. Net labiausiai niekuo neišsiskiriantis sakinys turi prieskonį, nesvarbu ar apie profesiją, vakarėlį, kartą, vietą ar laiką. M. Bachtinui žodžiai neegzistuoja tol, kol jie yra ištarti, ir nuo to momento jie yra įspausti kalbėtojo parašu.
Hibridinė kalbėsena
Hibridinė kalbėsena, kaip teigia M. Bachtinas, yra ištrauka, kuri įdarbina tik vieną kalbėtoją – pavyzdžiui, autorių – ir vieną ar daugiau jo kalbos rūšių. Dviejų skirtingų kalbų suderinimas su savimi atneša prieštaravimus ir konfliktus tikėjimo sistemose.
Tiriant anglų komiškuosius romanus, ypač Čarlio Dikenso darbus, M. Bachtinas atpažino šio argumento pavyzdžius. Č. Dikenso parodijos, tiek apie „bendrąja kalbą“, tiek apie Parlamento kalbą arba aukštos klasės banketus, naudojasi paslėptomis kalbos rūšimis, tam, kad sukurtų savotišką humorą. Viename skyriuje Č. Dikensas pakeičia savo kalbą iš autorinės pasakojimo kalbos į formalizuotą kalbą, beveik epinį toną, aprašydamas nieko neišsiskiriančio biurokrato kalbą. Jo parodijos tikslas buvo biurokrato savimylos jausmo ir pasipūtimo aprašymas. Paslėptos kalbos naudojimas, be kalbėtojo ypatingo kalbos tono pokyčio, yra būtent tai, kas suteikia parodijai veiksmingumo. Tai M. Bachtino nuomone, yra hibridinė kalba. Šiuo atveju vyrauja konfliktas tarp faktinio pasakojimo ir čaižios hiperbolės naujo, epinio/formalistinio tonų.
M. Bachtinas veda mus toliau tam, kad aptartume pokalbio sąsajas. Jo požiūriu, net paprastas dialogas yra pilnas citatų ir nuorodų, dažniausiai, „visi sako“ arba „aš tai girdėjau“. Nuomonė ir informacija yra perduota darant nuorodą į neapibrėžtą bendrą šaltinį. Šių nuorodų būdais, žmonės atrankos būdu įsisaviną kitų kalbas ir paverčią jas savomis.
M. Bachtinas identifikuoja specifinį kalbos tipą, „autoritetingą kalbą“, kuri prašosi būti įsisavinama skaitytojo arba klausytojo; pavyzdžiais galėtų būti: religinė dogmą, arba mokslinė teorija, arba populiari knyga. Šis diskurso kaip buvo manyta seniau yra, užbaigtas, hierarchiškai tobulesnis, ir reikalauja „besąlygiškos ištikimybės“ užuot priimdamas skirtingas interpretacijas. Būtent todėl, M. Bachtinas teigia, jog autoritetinga kalba vaidina nežymų vaidmenį romane. Dėl to, jog pastaroji nėra atvira interpretacijoms, ir negali tapti hibridine kalbėsena.
M. Bachtinas daro išvadas, teigdamas, kad pagrindinis romano vaidmuo yra nupiešti autoritetingą klausimą, ir leisti, jog pastarasis būtų laikomas tikru ir atviru įvairioms interpretacijos. Tiesa sakant, romanai ne tik veikia, heteroglosijos metodais, bet ir skatina juos naudoti kuo dažniau; nes juk kurti priešingai, būtų artistinė nesėkmė.
Koncepcijos įtaka
M. Bakhtinas mano, jog heteroglosija buvo dažnai įdarbinama postmoderniosios kritikos, suvokiamos teologiniu ir autoritariniu pobūdžiu, kultūros kontekste. Ypatingai pastarosios stipri panieka populiariosioms meno ir literatūros formoms – archetipiškai išreikšta T. Adorno ir M. Horkheimerio kultūros pramonės analizėje – jos buvo kritikuojamas kaip „monoglosijos“ šalininkės; praktikuojančios kultūros mokslus, ir naudojančios M. Bachtino pagrindinę koncepciją teorizuoti kritišką masiškai gaminamų visuomenės pramogų įsisavinimą.
Dorota Heilė pritaikė heteroglosijos koncepciją afroamerikiečių literatūroje „M. Bachtinas afroamerikiečių literatūros teorijoje“, aprašančią apie vergą pasakotoją, kuris prisimena savo nelaisvę ar rasinius bliuzo pasakojimus, kaip aiškius afroamerikiečių balsus, kurie konfliktuoja su kitais dialektais. D. Heilės požiūriu, heteroglosija yra tokia pati kaip ir W. E. B. Du Bois požiūris apie afroamerikiečių dvigubą sąmonė, perplėštą tarp amerikietiškos patirties ir afrikietiško paveldo. Afroamerikiečių literatūra, iš prigimties, turi labai galingą ir pastovią heteroglosijos formą. D. Heilei tai yra ne tik literatūrinė forma, bet ir afroamerikiečių lingvistinės tapatybės ženklas.
D. Heilė kritikuoja W. E. B. Du Bois dėl afroamerikiečių dvigubos sąmonės ribojimo, identifikuojant afroamerikiečių sąmonę, kaip ypatingai universalų heteroglosijos atvejį, ir lyginant afroamerikiečių padėtį su M. Bachtino hipotetiniu valstiečiu. D. Heilė teigė, jog pats faktas, kad heteroglosija yra socialinė konstrukcija, kuri suteikė lygybės viltį afroamerikiečiams, nes pastaroji pareiškia, jog jie yra kitokie ir nelygūs tik todėl, kad visuomenė juos tokius padarė, o ne dėl to, jog jie paveldėjo šiuos būdingus bruožus.
Sencha
thumb|right|250px|Sencha arbatžolės thumb|right|250px|Paruošta Sencha arbata Sencha − populiariausia japoniškos žaliosios arbatos rūšis.
Sencha arbatą imta gaminti Japonijoje nuo 1738 m. – lygiai tokią pat, kokia ji gaminama iki šiol.
Žalioji arbata skiriasi nuo juodosios tuo, kad ji visiškai nepatiria fermentacijos (oksidacijos). Japonijoje gaminama žalioji arbata skiriasi nuo kitose šalyse (pati svarbiausia iš jų − Kinija) gaminamų žaliųjų arbatų. Skirtumus nulemia ne tik skirtingos klimatinės sąlygos, bet ir arbatžolių gamybos ypatumai. Japonijos arbatmedžių plantacijos skiriasi nuo Indijos, Kinijos ar Šri Lankos plantacijų. Japonijoje arbatmedžiai auga tvarkingomis nugenėtomis neaukštomis eilėmis. Tik ką nuskinti švieži arbatmedžio lapeliai kuo skubiau pristatomi į nedidelius pirminio apdirbimo fabrikėlius. Čia jie pirmiausia palaikomi karštuose garuose (Sencha − 36−60 s, Fukamushi Sencha 1−2 min.), taip sustabdoma galima lapelių fermentacija (oksidacija).
Arbatai Sencha renkami lapeliai be kotelių. Iš 1 kg šviežių arbatmedžio lapelių pagaminama 100−160 g Sencha arbatžolių. Arbatžolės stipriai susuktos, panašios į mažas adatas, ryškiai žalios spalvos. Tai kvapni, lengva, gaivi auksinės spalvos arbata. Jos kokybė ir kaina gali būti labai įvairi (nuo 100 JAV dolerių už kilogramą iki 11 000 JAV dolerių).
Pirmo skynimo, itin aukštos kokybės Sencha vaišinami garbūs svečiai, o geros kokybės šios arbatos galima rasti visuose namuose ir biuruose, ji − kasdienis daugelio japonų gėrimas. Šiuo metu Japonijoje populiarėja arbata Fukamushi Sencha, kurią galima pavadinti modernia Sencha atmaina. Švieži lapeliai ilgiau pagarinami, o pačios arbatžolės smulkesnės nei klasikinės Sencha. Paruošta ši arbata ryškesnės nei žalios spalvos Sencha, jos aromatas kiek silpnesnis, o skonis aitresnis. Fukamushi Sencha taip pat naudojama gaminant žaliosios arbatos mišinius.
Dubava
Dubava – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į pietryčius nuo Seinų ir apie 108 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Krašto kelias Nr. 27px|DK16 Dolna Grupa – Aradnykai. Valsčiaus kelias Degučiai – Poseinelė. Į Dubavos sudėtį įjungti Gicheriškių, Subravos ir Zamiakinių kaimeliai. Valsčiaus keliai: Dubava – Beržalapiai, Dubava – Berznykas ir Dubava – Vygrėnai. Ašarinio ir Ilgelio ežerai.
Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Plaktukas
180px|thumb|Plaktukas 180px|thumb|Medinis staliaus plaktukas Plaktukas – įrankis skirtas smūgiuoti į tam tikrą objektą. Dažniausiai naudojami kalti vinims, sujungti atskiroms dalims, skaldymui. Priklausomai nuo to kam skirti, plaktukai gali būti įvairių dydžių ir formos bei pagaminti iš skirtingų medžiagų. Pagrindinės dalys yra vientisos masės galva ir kotas, svorio centras – galvutėje.
Vienas seniausių žmonijos instrumentų. Naudojamas įvairiausiose srityse – buityje, statyboje, juvelyrikoje, medicinoje, geologijoje.
Plaktukas laikomas plaštaka už koto.
Plaktuko galva, priklausomai nuo paskirties, būna įvairios formos, gaminama iš metalo, medžio, plastiko, gumos. Galva gali turėti vieną arba dvi vienodo arba skirtingo dydžio smūgiavimo plokštumas. Vietoje vienos smūgiavimo plokštumos gali būti speciali įpjova skirta ištraukti vinis. Kotas – įprastai medinis, bet būna ir iš metalo, plastiko.
Averojus
thumb|right|250px|Averojus [[XIV amžius|XIV amžiaus paveiksle]] Averojus (, Abul Walid Muhammad Ibn Ahmad Ibn Muhammad Ibn Ahmad Ibn Ahmad Ibn Rushd 1126 m. – 1198 m.) – arabų filosofas, matematikas, medikas ir rašytojas.
Biografija
Parašė Aristotelio veikalų komentarų, teisės veikalų bei išsamią savo laikų medicinos apžvalgą. Remdamasis Aristotelio filosofija, bandė nutiesti tiltą tarp islamo ir krikščionybės. Teigė, jog Dievo sukurtas pasaulis yra materialus ir amžinas, žmogaus siela – nemirtinga. Toks požiūris prieštaravo scholastikai ir buvo sukritikuotas. Jo parašyti Aristotelio komentarai, atvirkščiai, viduramžiais labai vertinti. Nepaisant Bažnyčios draudimų, averoizmas turėjo šalininkų iki pat Renesanso.
Gendalfas
Gendalfas (anglų Gandalf) – Dž. R. R. Tolkino trilogijos Žiedų valdovas ir knygos Hobitas veikėjas. Jis – Majaras, vienas iš istarų (burtininkų). Gendalfas nuo seno pažįsta Grafystės hobitus, padeda jiems. Kai hobitui Frodui Beginsui prireikia gabenti Vieną Žiedą ir jį sunaikinti – Gendalfas pasisiūlo būti vienu iš Brolijos narių. Jis dar yra vadinamas Mitrandiru (anglų Mithrandir).
Gendalfo žygiai
Knygoje „Hobitas“ Gendalfas sušaukė nykštukus ir pasikvietė hobitą Bilbą Beginsą, kad šie išvaduotų Deilo miestą nuo siautėjančio slibino Smogo. „Žiedų valdove“ Gendalfas Morajos kasyklose kovėsi prieš Balrogą žūtbūtinėje kovoje, kol abu nukrito į bedugnę. Tačiau Gendalfas nemirė, ir iš Gendalfo Pilkojo tapo Gendalfu Baltuoju. Burtininkas taip pat išvadavo karalių Teodeną nuo piktų Sarumano kerų ir Grimos Šliužburnio melo.
Lazy Bums
220px|miniatiūra|„Lazy Bums“ 1987 m.
„Lazy Bums“ buvo 1987–1989 metais gyvavęs duetas iš Izraelio, kurį sudarė humoristai ir aktoriai Nathan Dattner (g. 1956 m. balandžio 17 d.) ir Avi Kuschnir (g. 1960 m. rugpjūčio 26 d.).
Hal Saflynio požemis
– Paolos mieste (Malta) esantis požeminis nekropolis, vienintelė pasaulyje priešistorės požeminė šventykla.
1980 m. buvo įtrauktas į Jungtinių Tautų švietimo, mokslo ir kultūros organizacijos (UNESCO) pasaulio paveldo sąrašą.
Per dieną į vidų įleidžiama ne daugiau 80 turistų.
Istorija
thumb|left| Mieganti dama, rasta Hal Saflynio požemyje. Dabar saugoma Archeologijos muziejuje Valetoje Požemis buvo atsitiktinai rastas 1902 m. statybininkų. Tada prasidėjo kasinėjimo darbai, kuriems vadovavo jėzuitas tėvas Manuel Magri.
1992−1996 m. buvo uždarytas lankytojams dėl vykdomų restauracijos darbų.
Pasaulio paveldas Maltoje
Taip pat į pasaulio paveldo sąrašą įtraukti:
Laura (filmas)
Laura – 1976 m. sukurtas erotinis filmas apie grupės tyrinėtojų, Indonezijos džiunglėse ieškančių paslaptingos genties, žinančios nemirtingumo ritualą.
Pagrindiniai aktoriai
Pradžioje buvo planuojama, kad pagrindinį vaidmenį filme atliks JAV aktorė Linda Lovelace, tačiau dėl asmeninių problemų buvo nutarta jai pasiūlyti antrinį (Natali Morgan) vaidmenį, o galiausiai jos dalyvavimo filme buvo apskritai atsisakyta.
Juostoje taip pat vaidina knygos autorė Emmanuelle Arsan.
Jonas Petrauskas (1979)
Jonas Petrauskas (g. 1979 m. gegužės 18 d. Minske) – lietuvių kilmės Baltarusijos futbolininkas, gynėjas, treneris.
Biografija
2012 m. pradėjo trenerio karjerą. Treniruoja Minsko moterų komandą.
2021 m. įgijo UEFA A trenerio licenciją.
Varnikai (Kariotiškės)
Istorija
Buvęs Varnikų užusienis.
Tašbišas
Tašbišas  – miestelis ir savivaldybė pietryčių Maltoje. 1835 gyventojų (2013 m. duomenys). Ribojasi su Msidos ir Gziros savivaldybėmis. Mieste įsikūrusios draudimo, IT kompanijos, advokatų kontoros ir kt. Taip pat yra Egipto, Prancūzijos, Austrijos ambasados bei Didžiosios Britanijos pasiuntinybė.
1969 m. tapo parapija. Parapijos bažnyčia skirta Šv. Kryžiaus Jonui. Bažnyčią prižiūri karmelitų vienuoliai.
Plečkaitis
Plečkaitis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Ambraziškiai
Ambraziškiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 12 km į pietvakarius nuo Molėtų. Seniūnaitijos centras. Yra paštas (LT-33028), Ambraziškių dvaras. Į šiaurę nuo gyvenvietės telkšo Ambraziškių ežeras.
Istorija
1584 metais Ambraziškių dvaras priklausė Valentui Bžežinskiui. 1663 m. minimas Videniškių bažnyčios krikšto metrikų knygoje.
F skaičius
right|thumb|320px|Diagrama vaizduojanti mažėjančias apertūras, tuo būdu didėjančius F skaičius; kiekvienos sekančios apertūros plotas surenka pusė šviesos surenkamos prieš tai pavaiduotos apertūros. Realus apertūros dydis priklauso nuo naudojamos optinės sistemos efektyvaus židinio nuotolio. F skaičius – skaičius, naudojamas optikoje, lietuvių kalboje yra vartojamos taip pat sąvokos f santykis, santykinė apertūra. Šis skaičius yra bematis vienetas, apibrėžtas kaip santykis tarp optinės sistemos įėjimo apertūros ir optinės sistemos efektyvaus židinio nuotolio. Paprasčiausiu, vieno lęšio atveju, tai yra lęšio židinio nuotolis, išreikštas per lęšio skersinius matmenis. Šis dydis yra svarbus fotografijoje.
Žymėjimas
F skaičius #, yra dažnai žymimas N bei apibrėžiamas kur f yra židinio nuotolis, o D yra įėjimo skaitinė apertūra. Pagal susitarimą "#" yra rašomas kaip vienas simbolis, o konkrečios # vertės yra užrašomos pakeitus anglišką skaičiaus ženklą # į atitinkamą skaičių. Pavyzdžiui, jei židinio nuotolis yra 16 kartų didesnis už įėjimo apertūros skersmenį, atitinkamas F skaičius yra 16 arba N = 16. Kuo didesnis F skaičius, tuo mažesnis šviesos kiekis tenka vienetiniam ploto vienetui optinės sistemos vaizdo plokštumoje. Fotojuostelę (arba jutiklį) pasiekiančios šviesos kiekis yra atvirkščiai proporcingas F skaičiaus kvadratui. F skaičiaus padvigubinimas atitinka ekspozicijos laiko padidėjimą keturis kartus.
Evaldas Kazys Maldutis
Evaldas Kazys Maldutis (g. 1941 m. spalio 31 d. Kaune) – Lietuvos fizikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.
F skaičius
Žymėjimas
Optinio prietaiso vyzdžio matmuo yra proporcingas sistemos sistemos apertūrai. Fotokameroje tai dažniausiai yra diafragmos apertūra, kuri gali būti keičiama tam, kad ir prietaiso vyzdys, ir, atitinkamai, pakistų šviesos kiekis pasiekiantis fotojuostelę arba jutiklį. Kitose optinėse sistemose, pvz., teleskopuose arba binokuliaruose apertūros matmuo nekinta, bet galioja tas pats principas: kuo didesnis F santykis, tuo neryškesni atvaizdai gaunami (matuojant skaistį, tenkantį vaizdo ploto vienetui). Reikia pastebėti, kad įprasta fotografijoje prielaida, kad sistemos vyzdžio matmuo yra lygus apertūros matmenims, yra nekorektiškas visiems lęšių tipams. Tarkim, 100 mm lęšis su santykine apertūra F/4 turės vyzdžio diametrą lygų 25 mm. Atitinkamai 135 mm lęšis su tuo pačiu F santykiu F/4 turės vyzdžio matmenis 33,8 mm. Nors 135 mm diametro lęšio f/4 įėjimas yra didesnis negu lęšio, kurio diametras yra 100 mm, abu lęšiai surinks tą patį šviesos kiekį į fotojuostelės arba jutiklio ploto vienetą. F skaičius 16 sako mums, kad fizikinė apertūra lęšio fotokameros viduje turi vyzdžio diametrą lygų vienai šešioliktajai lęšio židinio nuotolio.
Diafragmos, F-diafragmų susitarimai ir ekspozicija
thumb|Canon 7 fotoaparatas su 50 mm objektyvu, turinčiu itin žemą 0.95
Evaldas Kazys Maldutis
Biografija
1965 m. baigė Maskvos universitetą. 1970 m. ten pat apgynė disertaciją „Netiesinių kristalų suardymas lazerio spinduliavimu“, fizikos ir matematikos mokslų kandidatas. 1986 m. TSRS mokslų akademijos Bendrosios fizikos institute apgynė disertaciją „Kietų skaidriųjų medžiagų optinių savybių keitimas ir medžiagų suardymas lazerio impulsiniu spinduliavimu“, fizikos ir matematikos mokslų daktaras.
F skaičius
Diafragmos, F-diafragmų susitarimai ir ekspozicija
Terminas diafragma dažnai klaidina dėl savo daugelio reikšmių. Diafragma gali būti fizikiniu objektu: neskaidri optinės sistemos dalis, kuri blokuoja nepageidaujamus šviesos spindulius. Apertūrinė diafragma yra apertūra, kuri riboja vaizdo skaistį sumažindama įėjimo vyzdžio dydį, tuo tarpu lauko diafragma yra diafragma, kuri blokuoja šviesą, kuri būtų už pageidaujamo regos lauko ir lemtų blyksnių arba kitų problemų atsiradimą.
Fotografijoje, diafragma siejasi su diafragminiais vienetais, naudojamais apibūdinti šviesos kiekius arba ekspoziciją. Vienas diafragminis vienetas atitinka daugiklį 2. Diafragminis vienetas taip pat yra žinomas kaip ekspozicijos dydžio vienetas. Fotokameroje F skaičius dažniausiai yra keičiamas diskrečiais žingsniais, vadinamais diafragminiais vienetais. Kiekvieną diafragmos reikšmę atitinka F skaičius, bei per pusę sumažėjęs, lyginant su prieš tai buvusiu žingsniu, šviesos intensyvumu. Toks šviesos intensyvumo sumažėjimas atitinka vyzdžio ir apertūros diametrų sumažėjimus iš √2, arba apie 1.414 karto, tuo atveju apertūros arba vyzdžio plotas sumažėja per pusę.
Evaldas Kazys Maldutis
Biografija
1968–1971 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1971–1977 m. dirbo Puslaidininkių fizikos institute. 1977–1989 m. Fizikos instituto Lazerinės optikos skyriaus, 1977–1979 m. eksperimentinių prietaisų gamybos vadovas. 1985–1987 m. dar ir direktoriaus pavaduotojas. 1995–2003 m. gyveno JAV, dirbo mokslinį darbą, dėstė Jeilio, Boulderio universitetuose. Nuo 2004 m. Lietuvos karo akademijos Taikomųjų mokslų katedros vedėjas. Nuo 1988 m. profesorius.
Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų kryptys: optinių medžiagų atsparumas lazerio spinduliuotei, lazerių kūrimas ir spinduliuotės parametrų valdymas, netiesinės optikos reiškiniai, lazerių taikymas. Atrado, kad spinduliuotės ir terpės sąveikos geometrija turi poveikį optinių medžiagų ribiniam atsparumui lazerio spinduliuotei. Ištyrė lazerinės spinduliuotės fokusavimosi, priverstinės Brillouino sklaidos ir netiesinės sugerties poveikį optiniam medžiagų suirimui, medžiagos atsparumo mažėjimą ją veikiant pasikartojančiais lazerio impulsais. Daugiau kaip 150 mokslinių straipsnių, 13 išradimų autorius.
F skaičius
Diafragmos, F-diafragmų susitarimai ir ekspozicija
Šiuolaikiniai objektyvai naudoja standartinę diafragminių skaičių skalę, kuri yra apytiksliai skaičių geometrinė seka su daugikliu √2 (1.414):   1, 1.4, 2, 2.8, 4, 5.6, 8, 11, 16, 22, 32, 45, 64, 90, 128 ir t. t. Šios vertės yra suapvalinamos iki tam tikros patogios vertės tam, kad jas būtų lengviau įsiminti.
Evaldas Kazys Maldutis
Šaltiniai
2. Evaldas Kazys Maldutis tinklapis - www.maldutis.lt
F skaičius
Diafragmos, F-diafragmų susitarimai ir ekspozicija
Dalybos ženklas atitinka dalybą. Pavyzdžiui, 16 reiškia vyzdžio diametrą, lygų židinio nuotoliui, padalintam iš šešiolikos; tai yra, jei fotokamera turi 80 mm objektyvo lęšį, visa fotojuostelę pasiekianti šviesa pereina per menamą diską, vadinama įėjimo vyzdžiu, kurio matmuo yra 5 mm (80 mm/16). Šio virtualaus disko padėtis lęšio viduje priklauso nuo lęšio optinės sandaros. Tai gali būti paprasčiausias apertūrinės diafragmos įėjimas arba apertūrinės diafragmos padidintas vaizdas, suformuotas objektyvo vidinių elementų.
Činča Alta
Činča Alta  – miestas Peru, Ikos departamento šiaurėje, šalia Ramiojo vandenyno ir San Chuano upės žiočių. Provincijos centras. Pro miestą eina Panamerikos plentas, yra atšaka į Huačosą.
Verčiamasi žemdirbyste San Chuano upės oazėje. Činča Alta yra svarbus afroperujietiškos kultūros centras.
Istorija
Vietovė gyvenama nuo IX-X a., kuomet čia įsikūrė žvejų ir moliuskų rankiotojų bendruomenė. Apie XI a. į regioną įsiveržė karinga činčų kultūra. Jie turėjo jaguaro garbinimo kultą, vertėsi žemdirbyste, laukus tręšdami surinktu guanu. 1458–1460 m. činčų žemes užkariavo inkai.
2007 m. miestas nukentėjo nuo žemės drebėjimo.
Juozas Budzeika
Juozas Budzeika (1908 m. vasario 14 d. Šlynakiemio kaime, Punsko valsčius, dab. Lenkija – 1983 m. sausio 4 d. Čikagoje, JAV) – MIC, Romos katalikų kunigas, vienuolis marijonas, rašytojas, ateitininkas.
Biografija
Mokėsi Lazdijų „Žiburio“ gimnazijoje, buvo įstojęs į Vilkaviškio kunigų seminariją. Vėliau tarnavo Lietuvos kariuomenėje, studijavo Kauno Vytauto Didžiojo universiteto Teologijos-filosofijos fakultete. Antrojo pasaulinio karo metais dirbo administracinį darbą Gardine. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, studijavo teologiją Eichštate. 1946 m. įšventintas kunigu. 1950 m. emigravo į JAV, kur įstojo į marijonų vienuoliją. Nuo 1950 m. tarnavo Marianapolio mokyklos Thompsone, CT; mokytoju ir kapelionu. 1958–1960 m. gilino žinias Romos Angelicum universitete, po to dirbo pastoracinį darbą JAV. 1963–1969 m. – Londono ''Šv. Kazimiero lietuviškos parapijos'' klebonas. Grįžęs į Ameriką dirbo sielovados darbą lietuvių parapijose. Nuo 1981 m. emeritas Čikagos Marijonų vienuolyne.
Kalnujų seniūnija
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įkurtos 4 seniūnaitijos:
Senoji Ančia
Senoji Ančia  – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Vižainio valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII–XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. XIX a. trumpai veikė Senosios Ančios valsčius.
Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Lenkijos kongreso karalystės laikais 1868–1921 m. kaimas priklausė Senosios Ančios valsčiui. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Dysna
Išteka iš Parsvėto ežero prie Dūkšto, Ignalinos rajono savivaldybės teritorija teka į pietryčius (per Dysnų, Dysnykščio ežerus). Nuo Kačergiškės pasuka į rytus ir 30 km teka Lietuvos–Baltarusijos valstybine siena, nuo santakos su Birvėta teka Dysnos lyguma. Toliau teka Baltarusijos Vitebsko sr. teritorija. Įteka į Vakarinę Dviną (Dauguvą) 423 km nuo jos žiočių, ties Dysnos miestu.
Didžiausi intakai: Birvėta, Mūnelis, Šeškinė, Raukėta, Marūga, Drūkša, Janka (kairieji), Šaminė, Ringė, Gulbija, Berezba, Mniuta, Auta (dešinieji).
Aukštupio vagos plotis 10–15 m, vidurupio 20–35 m, žemupio 70–90 m. Daug seklumų, gylis l, 5–2 m. Daug seklumų. Nuolydis iki Dysnų ežero 117 cm/km. Srovės greitis 0,2-0,4 m/s, didžiausias 1,4 m/s. Vandens lygio svyravimas per metus 3–8 m. Vidutinis debitas žiotyse 46,8 m³/s. Per pavasario potvynius plačiai išsilieja, tuo laikotarpiu nuteka apie 48 % metinio upės nuotėkio. Dalis upės slėnio limnoglacialinėje lygumoje – Dysnos hidrografinis draustinis.
Ties Padysniu (Padysnio hidroelektrinės tvenkinys) ir ties Janioniais (114 ha tvenkinys) patvenkta. Šarkauščinoje ir Pazikuose yra vandens matavimo postai.
Upėvardis neaiškios kilmės. Spėjama, kad galbūt kilęs iš disti (dysta, dido) („didėti, augti“).
Walter Ayoví
Valteris Ajovi (g. 1979 m. rugpjūčio 11 d.) – buvęs Ekvadoro futbolininkas, Ekvadoro nacionalinės rinktinės saugas.
Karjera
Su Emelec klubu Walter Ayoví 2001 ir 2002 m. tapo Ekvadoro čempionu.
Katalikų pasaulis
200px|thumb|right|1989 m. žurnalo „Katalikų pasaulis“ viršelis Katalikų pasaulis – religinis mėnesinis žurnalas, nuo 1989 m. vasario 5 d. iki 2004 m. gruodžio mėn. ėjęs Vilniuje.
Istorija
Įsteigė Lietuvos vyskupų konferencija, leido leidykla „Katalikų pasaulis“. 1989–1992 m. buvo dvisavaitis, nuo 1993 m. – mėnesinis. 1997–2002 m. vadinosi „Sandora“. Tiražas 1989 m. – 100 000 egz., 1993 m. – 23 000 egz., 1997 m. – 7 500 egz. Lietuvos Vyskupų Konferencijos sprendimu 2004 m. gruodžio mėn. „Katalikų pasaulis“ uždarytas.
Bendradarbiavo Juozas Grikienis, Gediminas Jaunius, Marija Katiliūtė, Česlovas Kavaliauskas, Petras Kimbrys, Donata Linčiuvienė, Zina Rimgailienė, Andrius Vaišnys, Egidijus Vareikis, kunigas Virginijus Veilentas, kunigas Jonas Lauriūnas SJ.
Aromatiniai junginiai
''Cheminių organinių junginių klasė. Apie kvepiančiąsias medžiagas žr. straipsniuose "Kvapieji junginiai", "Aromaterapija", "Parfumerija".''
Aromatiniai junginiai, dar žinomi kaip arenai – organiniai junginiai, savo molekulių struktūrose turintys paprastus benzeno žiedus, konsoliduotus benzeno žiedus arba (rečiau) kitokius aromatinius žiedus. Aromatinis žiedas yra atomų žiedas, susietas kovalentiniais ryšiais, sukuriančiais junginyje stabilias žiedines atomų struktūras. Nors į aromatinius žiedus dažniausiai jungiasi anglies atomai, gali būti įsiterpę ir kitų elementų atomų: azoto (N), deguonies (O) arba sieros (S). Junginius imta vadinti aromatiniais dėl to, kad pirmieji tokie junginiai buvo išskirti iš kvapiųjų (graikiškai 'aroma' – kvapi žolė) medžiagų (eterinių aliejų, balzamų, dervų).
Aromatiniai junginiai sudaryti tik iš anglies ir vandenilio cheminių elementų vadinami aromatiniais angliavandeniliais. Jie yra paprasčiausi ir plačiai paplitę (pvz., benzenas, toluenas, ksilenas). Aromatinių angliavandenilių struktūroje dažniausiai sutinkami benzeno žiedai.
Organinis junginys, turintis molekulėje bent vieną aromatinį atomų žiedą, laikomas aromatiniu junginiu. Toje pačioje molekulėje dar gali būti kitų aromatinių žiedų ir alifatinių ar funkcinių molekulinių grupių.
Aromatinio žiedo elektroninė sandara
Aromatinių žiedų susidarymą teoriškai galima paaiškinti šitaip: jei atomai, sudarantys aromatinį žiedą būtų atskiri (nesurišti), tipiškai jų išorinės atominės orbitalės būtų sudarytos iš vienos s orbitalės ir trijų p orbitalių. Kai kovalentinis ryšys tarp šių atomų sudaro aromatinį žiedą, viena s orbitalė ir dvi p orbitalės kiekvaname atome susijungia per sp² hibridizaciją. sp² orbitalės tarp gretimų aromatinio žiedo atomų suformuoja kovalentinius σ ryšius. Tarp gretimų kiekvienos poros atomų susidarantis σ ryšys yra molekulinio ryšio σ orbitalė, laikanti du išorinio atomo sluoksnio elektronus. Dėl šitos sp² hibridizacijos aromatiniame žiede atomai išsidėsto geometrinėje plokštumoje. frame|center|Benzeno molekulės σ ryšiai Tačiau kiekvienam atomui žiede dar pasilieka viena išorinė p orbitalė. Šitų p orbitalių skiltys yra abiejose žiedo plokštumos pusėse. Jos sudaro π ryšius. π ryšių sistema apima visą aromatinį žiedą, suformuodama skiltis abiejose aromatinio žiedo plokštumos pusėse, kur koncentruojasi elektronai. Taip susidaro π orbitalės. Būdinga, kad išoriniai elektronai lieka π orbitalėse. frame|center|Benzeno žiede, p orbitalės (kairėje pusėje) susijungia sudaryti π orbitalės (dešinėje pusėje). Tik žemiausio energinio lygmens π orbitalė čia parodyta. Normaliomis salygomis elektronai siekia užimti žemiausios energijos π orbitales. Šitaip yra užtikrinamas aromatinio žiedo ryšių stabilumas. π orbitalių elektronai sudaro elektronų debesis abiejose žiedo plokštumos pusėse.
Hückelio taisyklė
Stabilų aromatinį žiedą sukuria ne bet koks π orbitalėse esančių elektronų skaičius. Pagal Hückelio taisyklę, kai π elektronų skaičius yra lygus 4n+2 (kur n - sveikasis skaičius, lygus 1, 2,…), ryšiai atomų žiede yra stabilizuoti ir toks žiedas yra aromatinis. Dažniausia n = 1 ir aromatiniame žiede būna 6 tokie elektronai. Kai π elektronų skaičius yra lygus 4n, žiedas nėra stabilizuotas ir vadinamas antiaromatiniu.
Cheminės struktūros išreiškimas
Vienas iš paprasčiausių aromatinio junginio pavyzdžių yra benzenas, kurio cheminė formulė yra C6H6. Benzeno molekulę sudaro benzeno žiedas, sudarytas iš šešių anglies atomų, ir šešių vandenilio atomų, kurių kiekvienas surištas su vienu anglies atomu. Apie 1865 m. Friedrich August Kekulé užsibrėžė nustatyti tokią benzeno cheminės struktūros išraišką, kad ją būtų galima suderinti su kiekybine chemine formule. Jis pasiūlė struktūrą, kurią galima pavadinti 1,3,5-cikloheksatrienu arba cikloheksa-1,3,5-trienu. Čia struktūriniai ryšiai tarp 6 gretimų anglies atomų žiede vaizduojami pakaitomis viengubomis ir dvigubomis jungtimis. Kekulé pasiūlyta žiedo struktūrinė formulė ligi šiol yra dažnai naudojama vaizduojant 6 atomų aromatinį žiedą.
Alifatiniuose junginiuose vidutinis ryšio ilgis tarp anglies atomų turėtų mažėti kovalentinėms jungtims pereinant iš viengubų į dvigubus ryšius. Tačiau nustatyta, kad visi ryšiai tarp gretimų anglies atomų benzeno molekulėje yra tokie patys. Vadinasi, tikroji benzeno struktūra yra vidurkinė, o ne pakaitinė viengubų ir dvigubų ryšių struktūra. thumb|center|285px|[[Benzenas|Benzeno aromatinio žiedo formos vaizdavimas, atspindint vidurkinę jungčių savybę.]] right|Benzeno struktūrą galima šitaip rodyti. Todėl dabar dažnai vietoje trijų pakaitomis išdėstytų dvigubų ryšių, aromatinio žiedo sandara vaizduojama apskritimu, esančiu viduje šešiakampio, rodančio viengubus ryšius tarp žiedo atomų. (Žr. pav. dešinėje) thumb|left|Benzeno struktūrą galima dar šitaip rodyti. Dažnai dėl paprastumo ir cheminių struktūrų vaizdavimo lengvumo, anglies atomai nežymimi C raide, bet yra suprantama, kad kiekvienas tarpaatominius ryšius rodančio šešiakampio kampas yra anglies atomas. (Žr. pav. kairėje)
Dėl dar didesnio paprastumo, prie tokių "anglies kampų" gali būti nerodami ir H atomai. Taip gauname supaprastintą aromatinio junginio žiedo vaizdavimą.
frame|center|Ivairiais būdais parodyta benzeno struktūra.
Pakaitai ant benzeno žiedų
Bet koks atomas ar molekulinė grupė gali pakeisti prie benzeno žiedo prisijungusį vandenilį. Štai keletas pavyzdžių:
Benzeno molekulėje visi H atomai yra lygiaverčiai, todėl pakeitus bet kurį vieną H atomą, susidaro tokia pati molekulė. Keičiamo vandenilio atomo padėtis pasidaro reikšminga kai pakeičiamas daugiau negu vienas benzeno molekulės vandenilio atomas. Tokiais atvejais vienam iš žiedo atomų su pakaitu paskiriamas numeris 1 ir kiti žiedo atomai nuosekliai yra sunumeruojami iki 6. Junginiai, sudaryti iš benzeno su dviem pakaitais ant žiedo, turi tris izomerus. Pavyzdžiui, yra trys ksileno izomerai (vadinami dimetilbenzenais): 1,2-dimetilbenzenas, 1,3-dimetilbenzenas, ir 1,4-dimetilbenzenas. Junginų su dviem pakaitais izomerai yra dažnai atitinkamai vadinami orto-, meta-, arba para- izomerais. Kartais šie priešdėliai trumpinami: o-, m-, ir p-. Pavyzdžiui, apačioje esančiame paveikslėlyje apibūdinti trys ksileno izomerai. frame|center|[[Ksilenas|Ksileno izomerai]] Net jei du pakaitai yra skirtingi, vis tiek yra trys izomerai, kurie gali būti pažymėti su orto-, meta-, ir para- priešdėliais; pvz., yra orto-, meta-, ir para-kresolio (kitaip metilfenolio) izomerai. Kada ant benzeno žiedo yra daugiau negu du pakaitai, taip pat yra naudojamas žiedo atomų numeravimas.
Heterocikliniai aromatiniai junginiai
thumb|right|120px|[[Piridinas]] Organiniai junginiai, kuriuose bent vienas žiedo atomas yra ne anglis, vadinami heterocikliniais junginiais. Heterocikliniai žiedai irgi gali būti aromatiniai žiedai. Heterocikliniuose aromatiniuose žieduose dažnai randamas azotas (N). Neutralūs azoto atomai skiriasi nuo neutralių anglies atomų tuo, kad N gali suformuoti viena kovalentine jungtimi mažiau negu C, nes išoriniame sluoksnyje turi vieną elektronų porą. Aromatiniane žiede azoto elektronų pora nesudaro π ryšių, bet lieka laisva ir gali priimti H+, todėl N tokiame žiede gali veikti kaip bazė.
frame|left|Įvairios furano cheminės struktūros išraiškos Anglies pakeitimas į atomą, turintį elektronų porą, leidžia aromatines savybes turėti kai kuriuos 5 atomų žiedus. Tokio junginio pavyzdys - furanas. Neutralus deguonies (O) atomas normaliai sudaro du kovalentinius ryšius ir turi dvi laisvas elektronų poras. Kaip dažnai parodoma furano cheminėje struktūroje, du C atomai yra susijungę viengubomis jungtimis su O ir dvigubomis- su gretimais C atomais. Susidaro visų C atomų sp² hibridizacija ir du C=C dvigubieji ryšiai, dalyvaujant dviem kiekvieno anglies atomo π orbitalės elektronams. Kad žiedas atitiktų Hückelio taisyklę ir būtų aromatinis, O atome įvyksta sp² hibridizacija ir viena iš jo elekronų porų įsijungia į π orbitalių sistemą. Taigi 6 elektronų poros atsiduria žiedo π orbitalėse, patenkinama Hückelio taisyklė ir aromatinis furano žiedas stabilizuojasi. Ši elektronų pora kartais vaizduojama cheminių struktūrų modeliuose žiedo viduje. Kita deguonies elektronų pora nedalyvauja žiedo π orbitalėse ir cheminėse formulėse gali būti parodyta žiedo išorėje. frame|right|Tiofeno cheminė struktūra Kitas panašus junginys - tiofenas, C4H4S, kuriame deguonis pakeistas sieros (S) atomu. Pirolo stuktūra taip pat panaši į furano, tik deguonis yra pakeistas su N-H grupe. N atomo vienintelė elektronų pora yra užtikrina aromatinio žiedo stabilumą. Todėl pirolas daug silpnesnė bazė negu panašūs alifatiniai aminai. frame|center|Pirolo cheminė struktūra
Policikliniai aromatiniai junginiai
Aromatinius junginius gali sudaryti du ar daugiau žiedų, kai du atomai viename aromatine žiede yra dalis kito aromatinio žiedo. Paprasčiausias pavyzdys yra naftalenas (C10H8). thumb|550px|center|Naftaleno cheminė struktūra yra vidurkis tarp šių trijų struktūrų. Centriniai du C atomai neturi H atomų thumb|250px|center|[[Antracenas turi tris aromatinius žiedus]]
Veiviržėnų seniūnija
Veiviržėnų seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Klaipėdos rajono savivaldybės pietryčiuose.
Paslaugas teikia: gimnazija, pagrindinė mokykla, 3 pradinės, 4 bibliotekos, 2 kultūros namai, jaunimo organizacija, seniūnija, ambulatorija, 4 medicinos punktai, 3 paštai, girininkija, kavinė, 6 parduotuvės.
Geografija
Per seniūnijos teritoriją teka Veiviržo upė, jos intakai Upita, Šalpė, taip pat Šlūžmės, Purlės, Judrės ir kt. upeliai. Ribojasi su Agluonėnų seniūnija, Dovilų seniūnija, Vėžaičių seniūnija, Endriejavo seniūnija, Judrėnų seniūnija (Klaipėdos rajonas) ir Švėkšnos seniūnija (Šilutės rajonas). Miškai, kurių yra nedaug, priklauso Rietavo ir Šilutės urėdijoms.
Istorija
Dabartinė seniūnijos teritorija susiformavo sovietmečiu, XX a. 7-ajame dešimtmetyje Veiviržėnų apylinkėje. Seniūnijos centrinė, vakarinė ir šiaurinė teritorijos dalys iki 1950 m. priklausė Veiviržėnų valsčiui, rytinė, pietinė ir pietvakarinė – Švėkšnos valsčiui; vakariniame seniūnijos pakraštyje esantys Pėžaičių ir Dvylių kaimai – Klaipėdos kraštui. Veiviržėnų apylinkė 1995 m. performuota į seniūniją.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. vasario 26 d. Klaipėdos rajono savivaldybės tarybos sprendimu Veiviržėnų seniūnija suskirstyta į 7 seniūnaitijas:
Ūkis
Dauguma gyventojų ūkininkauja. Tarp jų yra ir ekologinių ūkių. Dalis dirba aptarnavimo sferoje. Veiviržėnų seniūnijoje yra naftos gręžinių, kuriuos eksploatuoja UAB „Minijos nafta“.
Paveldas
Seniūnijoje yra 6 piliakalniai (Skomantų, Vilkių arba Veiviržėnų, Vyskupiškių, Pakalniškių, Mockaičių, Daukšaičių), 10 kapinynų, 1941 m. žydų žudynių vieta ir kapas (Trepkalnio k.), XVI-XVII a. Dieglių ir Dvylių gynybiniai įtvirtinimai, dvi XIX a. vidurio etnoarchitektūrinės sodybos (Eidukų k, Veiviržėnų mstl.), mitologinis Eidukų akmuo (prie Veiviržėnų kapinių), du XX a. pradžios vandens malūnai (Vyskupiškų k., Trepkalnio k.), „Švėkšnos bazės“ Skomantų trianguliacijos punktas (1929 m.), 2 paminklai, skirti Klaipėdos krašto prijungimui prie Didžiosios Lietuvos (Skomantuose ir Veiviržėnuose), 6 koplytstulpiai ir kt.
Žymūs žmonės
Seniūnijoje gimė:
Rostkai (reikšmės)
Rostkais vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Botsvanos vėliava
right|thumb|250px|[[Vaizdas:FIAV 111000.svg|20px Botsvanos vėliava, pločio ir ilgio santykis: 5:8]] Botsvanos vėliava – vienas oficialių Botsvanos Respublikos simbolių. Stačiakampio formos, padalinta į tris horizontalias juostas: viršutinė ir apatinė yra žydros spalvos, vidurinė – juodos, nuo išorinių juostų paryškinta baltomis fimbromis.
Istorija
1885 m. kovo 31 d. įkurtas Bečuanalando protektoratas. Bečuanalandas neturėjo savo vėliavos, buvo naudojama Jungtinės Karalystės vėliava. 1966 m. rugsėjo 30 d. Bečuanalandas paskelbtas nepriklausoma Botsvanos Respublika, įteisinta Botsvanos vėliava.
Simbolika
Šios vėliavos pagrindą sudaro trys spalvos: žydra, simbolizuojanti vandenį, ypač lietų, dėl kurio nepakankamumo šalis ne kartą yra nukentėjusi; balta bei juoda, simbolizuojanti zebrų kaimenes, kadangi zebras yra šios šalies nacionalinis gyvūnas, kuris yra vaizduojamas ir šalies herbe, taip pat rasinę darną šalyje tarp juodaodžių bei nedidelės baltųjų bendruomenės.
Konstrukcija
300px|left
Spalvos
Pantone spalvų sistemoje: Žydra – Pantone 284; RGB spalvų sistemoje: Žydra – 117, 170, 219.
Pantone spalvų sistemoje: Juoda – Pantone Black; RGB spalvų sistemoje: Juoda – 0, 0, 0.
Pantone spalvų sistemoje: Balta – nėra; RGB spalvų sistemoje: Balta – 255, 255, 255.
Rynas
Rynas – miestas šiaurės rytų Lenkijoje, Varmijos Mozūrų vaivadijoje, Gižycko paviete, Ryno valsčiaus centras. 2992 gyventojai (2009 m.)
Istorija
1393-1524 m. Rynas buvo komtūrijos ir prokuratorijos centras. Vienu pirmųjų miestelio valdytojų buvo būsimasis Vokiečių ordino magistras Konradas Valenrodas, kurį savo poemoje aprašė Adomas Mickevičius. 1525–1701 m. Rynas – Prūsijos kunigaikštystės miestelis. 1529 m. įsteigta mokykla. 1723 m. liepos 21 d. Frydrichas Vilhelmas I Rynui suteikė miesto teises, miestelėnai pradėjo rinkti Miesto tarybą ir burmistrą bei teismo teisėjus.
XV a. vyko apylinkių polonizacija, nuo 1709 m. maro – germanizacija. Nors XIX a. viduryje lenkai dar sudarė trečdalį miesto gyventojų, per 1920 m. plebiscitą dėl valstybinės priklausomybės už Lenkiją nebuvo nei vieno balso. 1924 m. ir 1928 m. rinkimuose nugalėjo socialdemokratai, o 1930 m. pirmą pergalę šventė vokiečių komunistai. Valdant socialdemokratams mieste buvo įvestas vandentiekis ir kanalizacija, plėtėsi pramonė. Tačiau miesto plėtrą sustabdė prasidėjęs Antrasis pasaulinis karas.
1945 m. sausio 21-22 d. prasidėjo masinė gyventojų evakuacija ir sausio 27 d. miestą užėmusi Raudonoji armija jame rado tik kelis senius. Nuo 1945 m. liepos 22 d. rusų apiplėštas ir sudegintas miestas oficialiai atiteko Lenkijai.
Ryno pilis
Pilis pastatyta 1377 m., ji stačiakampio plano, 44 x 52 m su kiemu viduje. Oluvo ežeras piliai tapo natūralia gynybine kliūtimi. XV a. pilį užėmė Prūsijos sąjunga, likę kryžiuočiai buvo skandinami ežeruose. 1525 m. pilyje įsikūrė seniūnija. 1657 m. ją užėmė ir sudegino etmono Vincento Korvino Gonsievskio totoriai. Vėliau pilyje įsikūrė medžioklės vaitai. Nuo 1752 m. pilis tapo privati, 1794 m. konfiskuota, o 1853 m. pilį nupirko Gumbinės valdžia, kuri pilyje įrengė kalėjimą. 1881 m. pilis sudegė, po to pradėta jos kapitalinė rekonstrukcija, užsitęsusi iki 1911 m. 1939 m. vokiečiai pilyje įsteigė priverstinių darbų kalėjimą lenkams, nuo 1942 m. čia kalėjo belgai, čekai, prancūzai ir norvegai karo belaisviai. Po 1945 m. pilyje veikė savivaldybė, kultūros namai, biblioteka, muziejus.
2000 m. pilį įsigijo Andžejus Daugėla, kuris pradėjo pilies rekonstrukciją. 2006 m. rugpjūčio 6 d. pilyje įsikūrė viešbutis ir Mozūrijos kongresų ir poilsio centras.
Miestai partneriai
Miestai, su kuriais Rynas yra užmezgęs partnerystės ryšius:
Ghosts (albumas)
„Ghosts“ yra antrasis Anglijos atlikėjos Siobhan Donaghy studijinis albumas, išleistas 2007 m. birželio 25 d. Albumas pasiekė tik 92 vietą Jungtinės Karalystės albumų tope. Nors albumas gavo daugiau žiniasklaidos dėmesio negu pirmasis Siobhan albumas „Revolution In Me“ ir buvo labai gerai įvertintas kritikų, tačiau albumas patyrė komercinę nesėkmę.
Albumo istorija
Albumas „Ghosts“ buvo išleistas 2007 metų birželio 27 dieną, ir pasiekė tik 92 vietą Jungtinės Karalystės albumų tope, o paskiau jis iškrito iš topo. Donaghy pasakė: „Aš norėčiau, kad mano singlai turėtų komercinę sėkmę. Tačiau, tik tam, kad aš galėčiau išleisti kitą albumą“. Siobhan reklamavo albumą žurnaluose, o laikraščiui „The London Paper“ pasakė: "„Mano muzika yra kitokia pop muzika, ir tai gana sunkus žanras, kadangi jis ne tikras pop, bet ir ne alternatyvi muzika, dėl to sunku išreklamuoti mano albumą.“"
Bambalai (Akmenė)
Bambalai – kaimas šiaurės rytinėje Akmenės rajono savivaldybėje dalyje, 7 km į pietryčius nuo Naujosios Akmenės. Žvyro telkinys.
Van Gogo muziejus
thumb|right|250px|Van Gogo muziejus Amsterdame Van Gogo muziejus – meno muziejus Nyderlanduose, Amsterdame.
Muziejuje sukaupta didžiausia pasaulyje Vincento van Gogo tapybos darbų ir piešinių kolekcija. Taip pat čia yra jo amžininkų darbų: Polio Gogeno, Žoržo Sera, Klodo Monė, Anri de Tulūz-Lotreko, Pablo Pikaso.
Muziejus buvo atidarytas 1973 m. Nuolatinė muziejaus ekspozicija pasakoja apie Vincento van Gogo gyvenimą ir jo kūrybą. Joje taip pat pristatoma daugelis jo žinomiausių paveikslų: „Bulvių valgytojai“, „Miegamasis Arlyje“, vienas iš trijų „Saulėgrąžų“ paveikslų ir kt. Muziejuje organizuojamos parodos apie XIX a. meno istoriją.
2015 m. šis muziejus buvo antras pagal lankomumą šalyje po Valstybinio muziejaus ir 31-as visame pasaulyje – tais metais jį aplankė 1,9 milijono turistų.
Vagystės
2002 m. iš muziejaus buvo pavogti du paveikslai. Po vagystės buvo sugauti ir nuteisti du vyrai – 4,5 metų įkalinimui, tačiau patys piešiniai nerasti. Muziejus pasiūlė 100 000 JAV dolerių premiją už naudingą informaciją apie piešinius. 2016 m. rugsėjį abu paveikslus Neapolyje rado Italijos finansų policija. Pasak muziejaus, abu paveikslai išliko palyginus geros būklės.
Galerija
Kai kurie iš muziejaus žymiausių eksponuojamų paveikslų:
Okeršberga
Okeršberga – miestas pietryčių Švedijoje, Uplando provincijoje, Stokholmo priemiestis. Jis yra 34 km į šiaurę nuo Stokholmas. Yra geležinkelio stotis.
SCO
SCO gali reikšti:
sco gali reikšti:
Jugoslavija Eurovizijoje
thumb|right|200px|[[Lola Novakovič 1962 m.]] thumb|right|200px|[[Vice Vukov 1965 m.]] thumb|right|200px|[[Eva Sršen 1970 m.]] thumb|right|200px|[[Ambasadori 1976 m.]] thumb|right|200px|[[Riva (grupė)|Riva 1989 m.]] thumb|right|200px|[[Bebi Dol 1991 m.]] thumb|right|200px|[[Snežana Berič|Extra Nena 1992 m.]]
Jugoslavija Eurovizijos dainų konkurse dalyvavo 27 kartus. Debiutavo 1961 m. Prabėgus 28 metams nuo debiuto, Jugoslavija laimėjo konkursą ir 1990 metais surengė Euroviziją Zagrebe.
1961–1991: Jugoslavijos Socialistinė Federacinė Respublika
Jugoslavijos Socialistinė Federacinė Respublika Eurovizijos dainų konkurse debiutavo 1961 metais. Nacionalines pirmines atrankas Jugovizija organizavo Jugoslavijos transliuotojas Yugoslav Radio Television (JRT).
Ši valstybė laimėjo 1989 m. – dainą „Rock Me“ atliko grupė „Riva“. Sekančiais, 1990 metais, Eurovizijos dainų konkursas vyko Zagrebe.
Dalyvavimas
Šiame konkurse dalyvavo 27 atstovai, kurie laimėjo šalies atrankas ir dalyvavo Eurovizijos dainų konkurse. Jugoslavija yra viena iš nedaugelio šalių, kurios siuntė visas dainas viena iš oficialių kalbų. Auksiniame fone rodo pirmą vietą, o raudona rodo – paskutinę vietą.
Sylvain Levi
Sylvain Lévi (Silvenas Levi; 1863 m. kovo 28 d. – 1935 m. spalio 30 d.) – prancūzų indologas ir budologas.
Tyrinėjo Vedų ritualus bei sanskritškus budizmo tekstus.
FK Kikinda
FK Kikinda – Serbijos futbolo klubas iš Kikindos.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1909 m. Apie tuos laikus nėra daug duomenų.
Subyrėjus komunistinei Jugoslavijos valstybei rungtyniavo Serbijos ir Juodkalnijos čempionatuose.
Serbijos ir Juodkalnijos čempionatai
Kitados rungtyniavo Serbijos ir Juodkalnijos aukščiausiame divizione, bet jame išbuvo vos du sezonus.
Vėlesniais metais prasidėjo klubo nuosmūkis. Iškrito į trečią pakopą, o paskui ir į ketvirtą.
Serbijos čempionatai
Nuo 2006–2007 m. rungtyniavo Serbijos čempionatuose (Juodkalnija atkūrė nepriklausomybę).
Rungtyniavo trečioje pakopoje, buvo iškitę į ketvirtą, keletą sezonų praleido penktoje pakopoje.
Ikos provincija
Ikos provincija  – provincija Peru, Ikos departamento centrinėje dalyje. Provincija padalinta į 14 apygardų. Sostinė – Ika.
Apygardos
thumb|left|240px|[[Huakačina]]