cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pranas Dovydaitis
Biografija
1913 m. pakviestas į Vilnių redaguoti „Vilties“, nes laikraščio leidėjai pradėjo konfliktuoti su tuometiniu leidinio redaktoriumi Antanu Smetona. Šis redaktorių pasikeitimas virto dviejų visuomenės srovių išsiskyrimu: katalikų (krikščionių demokratų) ir viltininkų (vėliau gavusių tautininkų vardą).
Pirmojo pasaulinio karo metais, 1915 m. nustojus leisti „Viltį“, persikėlė į Kauną. Nuo 1916 m. sausio 1 d. vadovavo „Saulės” draugijos steigiamai pirmajai lietuviškai gimnazijai Kaune, pirmasis jos direktorius. Vokiečių okupacijos metais gimnaziją norėta suvokietinti, bet P. Dovydaitis tam griežtai priešinosi, todėl 1917 m. iš pareigų laikinai atleistas, 1922 m. direktoriaus pareigas perėmė Mykolas Biržiška.
Vilniaus konferencijoje išrinktas Lietuvos Tarybos nariu, 1918 m. vasario 16 d. pasirašė Lietuvos Nepriklausomybės aktą. Buvo Lietuvos krikščionių demokratų partijos narys.
Kai iš II Vyriausybės vadovo pareigų atsistatydino Mykolas Sleževičius, 1919 m. kovo 12–balandžio 12 d. vadovavo III Ministrų kabinetui. P. Dovydaičio sudaryta Vyriausybė įėjo į Lietuvos istoriją kaip trumpiausiai išbuvusi prie valstybės vairo – tik vieną mėnesį. 1919 m. balandžio mėn. Lietuvos Tarybai išrinkus A. Smetoną Prezidentu, tą pačią dieną P. Dovydaitis atsistatydino. Po atsistatydinimo iš politinio gyvenimo pasitraukė, atsidavė vien pedagoginiam bei moksliniam darbui. thumb|350px|Trečiasis ministrų kabinetas su Lietuvos Valstybės Tarybos ir Amerikos pagalbos misijos nariais. Kaunas, viešbutis „Metropolis“, 1919 m. iš kairės: pradedant antru – K. Šklėrius, V. Petrulis, L. Noreika, A. Merkys, J. Šimoliūnas, Bartuška, J. Šaulys, A. Stulginskis, Šimkus. antras iš dešinės [[Pranas Dovydaitis|P. Dovydaitis.]] Dar tebedirbdamas Kauno „Saulės“ gimnazijoje, įsijungė į akademinį darbą Aukštuosiuose kursuose, 1920–1922 m. skaitė filosofijos istorijos kursą, o nuo 1922 m. iki 1940 m. profesoriavo Lietuvos universitete, vėliau – Vytauto Didžiojo universitete, buvo universiteto Senato sekretorius, Teologijos-filosofijos fakulteto sekretorius, Religijų istorijos katedros vedėjas. 1935 m. suteiktas filosofijos daktaro laipsnis.
Užsitraukęs tautininkų valdžios nepasitenkinimą dėl ateitininkų veiklos plėtojimo bei kritiškų paskaitų, 1932 m. kartu su Juozu Eretu bei Jonu Leimontu suimtas, pusantro mėnesio kalintas Bajorų (prie Kretingos) ir Marijampolės kalėjimuose. 1936 m. trumpam pašalintas iš universiteto, vėliau suvaržyta jo mokslinė veikla. 1935–1941 m. gyveno Prienų kaime prie Čekiškės. Sovietams uždarius Teologijos-filosofijos fakultetą, 1940 m. liepos 16 d. atleistas iš pareigų, ūkininkavo Paprieniuose, kur buvo gavęs 20 ha žemės kaip Nepriklausomybės akto signataras.
1941 m. birželio 14 d. rytą su šeima suimtas, nugabentas į Kauną, o iš ten kartu su kitais tremtiniais – į Starobelską Donbase (Ukraina). Galiausiai atsidūrė Gario koncentracijos stovykloje Uralo šiaurėje. Iš pradžių kirto mišką, tiesė miško kelius, vėliau, labai nusilpęs, buvo paskirtas darbams stovyklos viduje. Tremtyje neprarado vilties, drąsindavo kitus.
1942 m. liepos 13 d. kartu su 30 kalinių inteligentų išsiųstas į Sverdlovsko kalėjimą, kur buvo tardomas, apkaltintas kontrrevoliucine veikla. 1942 m. lapkričio 4 d. jam, vadinamosios trejukės (trojkos) sprendimu, pagal RTFSR baudžiamojo kodekso 58-ąjį straipsnį paskirta mirties bausmė – sušaudymas. Palaidojimo vieta nežinoma.
1969 m. vasario 28 d. Lietuvos TSR prokuratūra patvirtino P. Dovydaičio „nusikalstamą“ veiklą. 1989 m. sausio 16 d. reabilituotas. 2000 m. gegužės 7 d. popiežius Jonas Paulius II jį paskelbė kankiniu.
Visuomeninė veikla
Pranas Dovydaitis – aktyvus visuomenės veikėjas: studijuodamas Maskvoje, dalyvavo lietuvių gyvenime, skaitė referatus lietuvių studentų draugijoje, rašė mokslinius straipsnius „Vilčiai“, „Draugijai“, „Šaltiniui“, „Aušrinei“. 1911 m., susitaręs su Adomu Dambrausku-Jakštu, Kaune išleido „Draugijos“ priedą – žurnalą „Ateitis“, kurio pirmajame numeryje išdėstė ateitininkų ideologines pažiūras. P. Dovydaitis tapo vienu pagrindinių ateitininkų sąjūdžio veikėju. 1934–1940 m. žurnalo „Ateitis“ atsakingasis redaktorius ir leidėjas.
1918 m. įsteigė ir redagavo mėnesinį pedagoginį žurnalą „Lietuvos mokykla“ redaktoriumi. 1921 m. įsteigė ateitininkų moksleivių mėnesinį žurnalą „Naujoji vaidilutė“, kurį redagavo iki 1940 m. Leido ir redagavo kelis mokslinius žurnalus: gamtos mokslų 1920–1940 m. – „Kosmos“, 1921–1938 m. filosofijos – „Logos“ ir 1924–1930 m. – religijos mokslų žurnalą „Soter“, skirtą religijų istorijai. Šiuose žurnaluose aktyviai skelbė savo originalius mokslinius straipsnius kultūros, religijos, filosofijos temomis, vertė kitų mokslininkų darbus. Nuo pat „Lietuviškosios enciklopedijos“ redakcijos įkūrimo 1931–1940 m. – jos viceredaktorius.
1925 m. – vyriausiasis ateitininkų vadas, nuo 1927 m. – garbės pirmininkas. 1934–1940 m. buvo Lietuvos krikščionių darbininkų profesinės sąjungos vienu iš steigėjų, 1934–1940 m. – jos pirmininku, sąjungos laikraščio „Darbininkas“ leidėju ir atsakinguoju redaktoriumi. Nuo 1931 m. – Katalikų veikimo centro pirmasis vicepirmininkas. Vienas Lietuvos katalikų mokytojų sąjungos įkūrėjų, jos pirmininkas (1920–1924 m.), vienas Lietuvių katalikų mokslo akademijos steigėjų, jos vicepirmininkas (1922 m.), 1933 m. išrinktas akademiku.
Krevas
Krẽvas (arba Krė́va;, ) – agromiestelis Baltarusijoje, buvęs svarbus Pietryčių Lietuvos ir LDK karinis, prekybos bei amatų centras. Veikia ligoninė, vidurinė mokykla, biblioteka; svarbiausios įmonės – žemės ūkio kooperatyvas, Smurgainių eksperimentinio miškininkystės ūkio girininkija, medžio apdirbimo cechas. Šv. Aleksandro Neviškio cerkvė (1854).
thumb|left|Pilies griuvėsiai
Istorija
Krėva kaip svarbus regioninis prekybos ir amatų centras išaugo lietuvių etninių žemių pietrytiniame pakraštyje, prie seno Vilniaus–Zaslavlio kelio ir Krevos upelio (Beržuonos intako), šalia galbūt jau XII a. stovėjusios medinės Krėvos pilies. Manoma, kad apie XIV a. pr. tos medinės pilies vietoje buvo pastatyta mūrinė Krėvos pilis.
Pasak Lietuvos ir Žemaičių didžiosios kunigaikštystės metraščio legendinės dalies, didysis kunigaikštis Gediminas dar būdamas gyvas Krėvą (neaišku, ar šio straipsnio objektą, ar „Krėvos“ vardu kadaise vadintą Vitebsko ir Polocko kraštą) esą paskyrė valdyti sūnui Algirdui. Šia informacija besikliaujantys istorikai teigia XIV–XV a. egzistavus nedidelę Krėvos kunigaikštystę (nors pastaroji neminima jokiame rašytiniame istorijos šaltinyje); kiti tyrinėtojai mano, kad iki XV a. pr. Krėva buvo – kaip ir vėlesniu laikotarpiu – tik valstybinio, t. y. Lietuvos didiesiems kunigaikščiams priklausiusio Lietuvos (Vilniaus) kunigaikštystės valsčiaus centras. Po Algirdo mirties Krėvos pilis ir miestelis atiteko Jogailai, 1392 m. – Vytautui, vėliau Krėvą valdė kiti didieji kunigaikščiai. Galimas daiktas, kad dar XIV a. 7-ajame dešimtmetyje Krėvoje buvo apgyvendinta dalis per Algirdo kovas su Aukso orda į lietuvių nelaisvę patekusių Pajuodjūrio totorių.
1382 m. Jogailos tarnai Krėvos pilyje greičiausiai Algirdo našlės Julijonos nurodymu nužudė Ldk Kęstutį. 1387 m. vasarį, t. y. netrukus po Lietuvai lemtingos Krėvos sutarties sudarymo (1385 m.) ir didžiojo kunigaikščio Jogailos krikšto (1386 m.) Krėvoje buvo įsteigta viena pirmųjų Lietuvoje katalikiškų parapijų – Krėvos Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios parapija.
Iki XV a. pr. susiformavo Krėvos valstybinė seniūnija. 1486 m. Krėva minima kaip miestelis. 1413-~1566 m. šis miestelis, jau tada plačiai garsėjęs vietos puodžių produkcija, buvo Vilniaus vaivadijos valstybinės seniūnijos (valdovo valsčiaus), arba (mažojo) pavieto centras, o nuo ~1566 m. – Vilniaus vaivadijos Ašmenos apskrities valsčiaus ir valstybinės seniūnijos centras. XV–XVI a. čia dažnai lankydavosi Lietuvos didieji kunigaikščiai. 1503–1506 m. Krėvą ne kartą puolė Krymo totoriai; šių puolimų metu apgriauta Krėvos pilis netrukus buvo apleista. XV a. miestelį valdė didikai Goštautai, Zenavičiai, vėliau – Hlebavičiai, Naruševičiai, Pranckevičiai ir kitos giminės. 1559 ir 1792 m. Krėvai suteiktos Magdeburgo miesto teisės. XVIII–XIX a. miestelyje kūrėsi žydai, iš tų laikų yra išlikusi jų sinagoga.
1795 m. Krėvos miestelis kartu su visa etnine Lietuva atiteko Rusijos imperijai, XIX a. jis buvo Ašmenos apskrities Krevo valsčiaus centras. XIX a.–XX a. I pusėje Krėva garsėjo savo keramika, čia buvo rengiamos net 5 metinės mugės. 1866 m. Krėvoje buvo 1285 gyventojai, iš jų 639 stačiatikiai, 337 katalikai, 241 žydas ir 68 musulmonai.
1868 m. Krėvos katalikų bažnyčia paversta cerkve, 1906 m. ji vėl grąžinta katalikams. Per Pirmąjį pasaulinį karą medinė bažnyčia sudegė, 1934–1936 m. pastatyta nauja mūrinė bažnyčia.
Miestelis labai nukentėjo per Pirmąjį pasaulinį karą, – tada sudegė dauguma medinių namų. 1915–1917 m. greta gyvenvietės ėjo Rusijos-Vokietijos kariuomenių fronto linija.
1920–1939 m. Krėva buvo okupuota Lenkijos, nuo 1944 m. ji priklauso Baltarusijai.
Gyventojai
thumb|right|200px|1851 m. gyvenvietės planas
Lietuviai
Krevo apylinkėse apie 40 proc. vietovardžių (Bariūnai, Lašėnai, Mirkliškiai, Rimteliai, Skerdimai ir kiti) yra lietuviškos kilmės, 18 proc. jų turi lietuvišką priesagą ‑iškės. Apie 1940 m. lietuviškų vietovardžių Krevo valsčiuje rasta 54 proc. Hitlerinės okupacijos laikotarpiu nuo 1942 m. balandžio iki 1944 m. liepos priklausė Lietuvos generalinei sričiai. 1943 m. pavasarį Kreve įkurdinta lietuvių policijos įgula.
Nuo 1998 m. Gardino srities lietuvių susivienijimas „Tėvynė“ Krėvos pilyje kasmet mini karaliaus Mindaugo karūnavimą.
Atakos sraigtasparnis
miniatiūra|300x300px|[[Mil Mi-24|Mi-24]] Atakos sraigtasparnis – sraigtasparnis, kurio pagrindinė paskirtis yra žemės taikinių naikinimas. Dažniausi taikiniai yra gyvoji jėga, tankai, pastatai. Įprasta atakos sraigtasparnių ginkluotė yra kulkosvaidžiai, automatinės patrankos, valdomos ir nevaldomos raketos. Kartais jie būna ginkluoti ir oras-oras raketomis, tačiau dažniausiai tik savigynai.
Šiais laikais atakos sraigtasparniai mūšyje turi du pagrindinius vaidmenis: pagalba pėstininkams ir tankų naikinimas.
Sraigtasparniai mūšiuose naudojami jau seniai, tačiau specializuotus atakos sraigtasparnius pirmieji pradėjo gaminti JAV karui Vietname. Vieni pirmųjų modelių buvo „Lockheed“ korporacijos „AH-56 Cheyenne“ ir „Bell“ korporacijos „AH-1 Cobra“.
Imbieriečiai
Imbieriečiai (Zingiberales) – lelijainių (Liliopsida) klasės (Zingiberidae) poklasio augalų eilė.
435 m. pr. m. e.
'''435 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Olifantsas (Limpopas)
Olifantsas  – upė Pietų Afrikos Respublikos šiaurės rytuose (Mpumalangos provincijoje) ir Mozambike; dešinysis Limpopo intakas. Prasideda Vitvatersrando aukštumoje. Teka daugiausia į šiaurės rytus. Aukštupyje nevandeninga, slenkstėta. Prateka Kriugerio nacionalinį parką, sudaro ribą tarp Mpumalangos ir Limpopo provincijų.
Pagrindinis intakas – Letaba (kairysis). Olifantsas vandeningiausias vasarą. Upės vanduo naudojamas drėkinimui. Žemupyje patvenkta Masingiro užtvanka.
Mihai Viteazul Chișinău
Kišiniovo „Mihai Viteazul“ – Rumunijos futbolo klubas iš Kišiniovo, šalies pirmenybėse žaidęs XX a. tarpukariu.
Istorija
Klubas įkurtas 1920 m. išformuotas 1940 m.
Finikiečių raštas
Finikiečių raštas – garsinis priebalsinis raštas. Vartotas finikiečių nuo 2 tūkstantmečio pr. m. e. vidurio. Šiaurės Afrikos kolonijose maždaug 1 tūkstantmečio pr. m. e. pabaigoje susiformavo finikiečių rašto atmaina – pūnų raštas.
Finikiečių abėcėlėje 22 raidės žymėjo priebalsius; kitaip negu egiptiečių, ženklas žymėjo tik raidės pavadinimo pirmąjį garsą. Kiekviena raidė turėjo savo pavadinimą, susijusį ne tik su garsine reikšme, bet ir su grafine forma (pvz., priebalsio š, pavadinto šynu („dantis“), grafinė forma priminė dantį), bei tam tikrą seką.
Per senovės graikus, gavusius raštą maždaug IX amžiuje pr. m. e. finikiečių rašmenys tiesiogiai arba per romėnus paplito po visą pasaulį. Iš finikiečių abėcėlės kilo aramėjų, hebrajų, senovės graikų abėcėlės, o iš jų – kitos Mažojoje Azijoje vartotos ir dabar Afrikoje, Azijoje (pvz., arabų), Europoje vartojamos abėcėlės (kirilica, lotynų raštas).
Pilkšvažalė ūmėdė
Pilkšvažalė ūmėdė (Russula aeruginea) – ūmėdžių (Russula) genties grybų rūšis.
Vaisiakūniai vidutinio didumo. Kepurėlė 7-10 cm skersmens, jauna pusrutuliška, gaubta, senų paplokščia, horizontali, kartais neryškiai įdubusi, žalsva, pilkai žalia, sausa, drėgnu oru lipni, odelė lengvai lupasi iš centro. Lakšteliai balti vėliau gelsvi, geltoni, tankūs, trapūs, gležni. Kotas 3-6 cm ilgio, 1-2 cm storio, baltas, kietas, į pagrindą smailėjantis. Trama balta, stangri, malonaus kvapo ir skonio. Sporos 6-9 x 5-7 μm.
Tarptautinis Karinis Tolimųjų Rytų Tribunolas
thumb|Tarptautinio karinio Tolimųjų Rytų tribunolo, dar vadinto Ičigajos teismu, būstinė [[Ičigaja|Ičigajoje, Tokijuje]] Tarptautinis Karinis Tolimųjų Rytų Tribunolas (TKTRT,, (IMTFE)) buvo 1946 m. gegužės 3 d. – 1948 m. lapkričio 12 d. sušauktas tarptautinis teismas, teisęs Japonijos imperijos lyderius už trijų tipų nusikaltimus Antrojo pasaulinio karo metais (nusikaltimus prieš taiką, karo nusikaltimus ir nusikaltimus žmoniškumui).
Pilkšvažalė ūmėdė
Auga liepos–rugsėjo mėnesiais beržynuose, miškuose po beržais. Labai dažna. Valgoma, IV kategorijos. Iš visų ūmėdžių ši labiausiai panaši į žalsvąją musmirę, todėl reikia būti ypač atsargiems.
Tarptautinis Karinis Tolimųjų Rytų Tribunolas
Kaltinimai buvo paskelbti 1946 m. gegužės 3 d. Nuosprendžiai priimti 1948 m. lapkričio 12 d.
55 kaltinimai proceso pabaigoje buvo sujungti į dešimt punktų. Du punktai: „Japonijos, Italijos ir Vokietijos sąmokslas dėl pasaulinio dominavimo“ ir „Įsiveržimas į Tailandą“ nebuvo svarstomi dėl įkalčių trūkumo.
Rimantas Benetis
Rimantas Benetis (g. 1957 m. liepos 3 d. Noriškiuose, Plungės rajonas) – Lietuvos gydytojas–kardiochirurgas. Nuo 2022 m. LSMU rektorius. Nuo 2023 m. Lietuvos mokslų akademijos tikrasis narys.
Biografija
1980 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1990 m. medicinos mokslų kandidatas. 1990–1995 m. tobulinosi Danijoje, Belgijoje ir Švedijoje. 1997–1998 m. stažavo Londono karališkosios Bromptono ir Harefildo ligoninės Širdies chirurgijos klinikoje. 1995 m. suteikta aukščiausia kardiochirurgo kategorija.
Nuo 1995 m. Kauno medicinos akademijos Kardiochirurguos klinikos, nuo 2001 m. Širdies centro vadovas. Nuo 2004 m. Kauno medicinos universiteto Kardiologijos instituto direktorius. Nuo 2001 m. profesorius. Nuo 1998 m. Umeo universiteto ligoninės Širdies ir krūtinės chirurgijos klinikos chirurgas konsultantas.
Nuo 1992 m. Lietuvos krūtinės ir širdies chirurgijos draugijos valdybos narys, nuo 1997 m. Europos kardiotorakalinės asociacijos narys. Buvęs LSMU tarybos pirmininkas.
2006–2013 m. Lietuvos medžiotojų ir žvejų draugijos pirmininkas.
Šeima
Žmona Gražina Benetienė, LSMUL KK Akių ligų klinikos gydytoja.
Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų kryptis – širdies ir plaučių persodinimas, aortos ir jos šakų, aritmijų chirurgija, vožtuvų plastinės operacijos, įgimtų širdies ydų chirurgija.
Plėstvėnai
Plėstvėnai arba Irkutskojė (, nuo 1945 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Zelenogradsko rajone, nuo 2006 m. gruodžio 28 d. Kovrovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Plastavainīs prūsiškos kilmės. 1325 m. minimas Plostwayn. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Karaliaučiaus apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities kaimas. 1910 m. buvo 60 gyventojų. 1934 m. spalio 1 d. prijungtas prie Vilkaimio. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. – 2006 m. Muromskojės apylinkės kaimas.
Podagra
Podagra (gr. kojų spąstai) – liga, sukeliama purininių medžiagų apykaitos sutrikimo. Sergant šia liga, kraujyje ir kituose organizmo skysčiuose labai padidėja šlapimo rūgšties kiekis.
Klinkiniai požymiai
Pirmine podagra dažniausiai serga vidutinio amžiaus vyrai, ypač mažai judantys, valgantys daug purininių medžiagų turinčio maisto (žuvų, riebios mėsos), vartojantys alkoholinius gėrimus. Podagrai atsirasti turi reikšmės ir paveldėjimas.
Antrinė podagra prasideda, apsinuodijus švinu, sergant kraujo ir kitomis ligomis. Sergant podagra, šlapimo rūgšties druskos (uratai) kaupiasi kremzlėse, sąnarių dangaluose, sausgyslėse, kauluose. Pažeidžiami sąnariai, dažniausiai pėdos didžiojo piršto antrasis sąnarys. Podagros priepuolis prasideda naktį, dažniausiai po traumos, kitos sunkios ligos (insulto, infarkto), nušalus, pervargus. Priepuolį sukelia sąnariuose nusėdę šlapimo rūgšties kristalai. Pažeistą sąnarį labai skauda, jis patinsta, parausta. Ligonį krečia šaltis, temperatūra pakyla iki 38–40 laipsnių. Priepuolis paprastai trunka keliolika valandų, kartais kelias dienas, vis kartojasi. Sąnarys deformuojasi, sutrinka jo judrumas.
Diagnostika
Svarbiausias diagnostinis testas, patvirtinantis podagros diagnozę, yra natrio uratų kristalų nustatymas sąnarių skystyje. Atliekant biocheminį kraujo tyrimą nustatoma padidėjusi šlapimo rūgšties koncentracija (vyrams > 420 µmol/l, moterims  >360 µmol/l). Svarbu pažymėti, kad podagros priepuolių metu šlapimo rūgšties kiekis kraujyje gali būti nepadidėjęs, todėl esant būdingiems ligos požymiams, šlapimo rūgšties tyrimą reikia kartoti priepuoliui praėjus. Podagros priepuolio metu kraujo tyrime gali būti nežymiai padidėjęs leukocitų skaičius, nustatomi padidėję uždegiminio aktyvumo rodikliai (eritrocitų nusėdimo greitis (ENG), C reaktyvinis baltymas (CRB)).
Gydymas
Podagra gydoma dieta, skausmą raminančiais, priešuždegiminiais ir kitais vaistais, fizioterapijos priemonėmis. Padeda gydymas kurorte.
Jei pacientui nustatyta tik padidėjusi šlapimo rūgšties koncentracija kraujyje, tačiau nėra buvę podagros priepuolių, dažniausiai specifinis šlapimo rūgštį mažinantis gydymas neskiriamas. Rekomenduojama vengti maisto produktų, turinčių daug purinų (jūros gėrybės, riebi mėsa ir žuvis, ankštiniai augalai), riboti alkoholio vartojimą (ypač alaus).
Ūminiam podagros priepuoliui gydyti skiriami nesteroidiniai vaistai nuo uždegimo (NVNU), retais atvejais ir hormoniniai vaistai. Pažeistam sąnariui būtina ramybė, galima naudoti įtvarą, skausmui mažinti tinka ir vietinės šalčio aplikacijos. Rekomenduojama valgyti nekaloringą maistą, per parą išgerti po 2-3 litrus skysčių (labiausiai tinka mineralinis vanduo).
Kartojantis podagros priepuoliams skiriamas specifinis šlapimo rūgšties kiekį mažinantis gydymas. Dažniausiai skiriami šlapimo rūgšties susidarymą mažinantys ar jos išsiskyrimą per inkstus didinantys vaistai. Prieš pradedant šlapimo rūgšties kiekį mažinantį gydymą svarbu įvertinti inkstų funkciją, paciento amžių, kitas lėtines ligas ir būkles.
Ligos negydant vystosi lėtinė podagra su nuolatiniais sąnarių skausmais, deformacijomis. Susidarę podagriniai mazgeliai gali suardyti sąnarį. Podagra pažeidžia inkstus – vystosi akmenligė, inkstų uždegimas, ilgainiui galintys progresuoti iki lėtinio inkstų nepakankamumo.
Stigrė
Stigrė – vakarų Lietuvos upė, Šilalės ir Šilutės rajonuose, Ašvos kairysis intakas, Minijos baseinas.
Prasideda prie Paskarbiškių (10 km į vakarus nuo Šilalės), 0,5 km į šiaurę nuo aukščiausio kaimo kalvos (110,7 m; netoli versmių prasideda Jūros dešinysis intakas Šlaunis). Teka į vakarus Stigralinės miško šiauriniu pakraščiu, pro Rudlaukį, Stigrėnus, tarp Radviečio ir Volmierinės miškų, pro Nasvytalius, Šerlaukį. Nuo santakos su savo dešiniuoju intaku Juodupiu, pasuka į šiaurę, teka Šilutės ir Šilalės rajonų riba, žaliosios mišku. Įteka į Ašvą 36 km nuo jos žiočių, į šiaurės vakarus nuo Stemplių.
Nuostabus Stigrės ir Ašvos santakos kraštovaizdis yra būdingas vakarų Žemaičių pietinėms moreninėms lygumoms ir jis paskelbtas Stemplių draustiniu (1992).
Intakai (abu kairieji) – Juodupys (iki žiočių 3,8 km; 3,3 km ilgio, baseino plotas 4,1 km²), S-1 (iki žiočių 9,5 km).
Spėjama, kad upėvardis gali būti su determinantu r padarytas iš stig- (stigti, stygti – „rimti, nurimti“).
436 m. pr. m. e.
'''436 m. pr. m. e.''' buvo keliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Dembniakai
Dembniakai – viensėdis Trakų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Ismonių.
Stebuklingi Šihiros nuotykiai Dvasių pasaulyje
Stebuklingi Šihiros nuotykiai Dvasių pasaulyje, plačiai žinomas JAV ir kitose anglakalbėse šalyse pavadinimu Spirited Away – 2001 m. japonų animacinis filmas, sukurtas „Studio Ghibli“ studijos, parašytas ir režisuotas Hayao Miyazaki.
Filme pasakojama 10-metės mergaitės, atsidūrusios paraleliniame dvasių pasaulyje, kuriame jos laukia daugybę išbandymų ir nuotykių, pastangos sugrįžti į realųjį pasaulį ir kartu išgelbėti savo tėvus, kurie buvo burtininkės paversti kiaulėmis.
Tik pasirodęs filmas sulaukė didelės komercinės sėkmės ir labai palankaus kritikų įvertinimo. Filmas tapo populiariausiu visų laikų filmu Japonijoje. Filmo biudžetas siekė apie 19 mln. JAV dolerių, o pasaulyje jis surinko apie 400 mln. JAV dolerių pajamų. Jis vertinamas geriausiu Hayao Miyazaki filmu ir vienu geriausių visų laikų animacinių filmų. 75-ojoje Oskarų teikimo ceremonijoje filmas pelnė Oskarą geriausio animacinio filmo kategorijoje.
Apie filmą
thumb|right|210px|Manoma, kad [[Taivanas|Taivane esantis Dziufeno miestelis kūrėjams suteikė įkvėpimo piešiant dvasių pasaulį. ]] thumb|right|210px|[[Takahaši Korekijo|Takahašio Korekijo rezidencija Edo-Tokijo architektūros muziejuje po atviru dangumi taip pat įkvėpė Mijadzakį bekuriant dvasių pasaulio pastatus.]] „Stebuklingi Šihiros nuotykiai Dvasių pasaulyje“ yra filmas visai šeimai. Anot Hayao Miyazaki, filmo herojės Šihiros prototipu tapo jo draugo 10-metė duktė. Filme aikštinga ir nedrąsi mergaitė tampa savimi pasitikinčia, jaučiančia atsakomybę, skiriančia tiesą nuo neteisybės, pasiaukojimą nuo godulio, tvirta asmenybe. Tuo Hayao Miyazaki kovoja prieš nužemintą moters vaidmenį Rytų kultūrose. Norėdama išgelbėti savo žmogiškąją esybę ir neišnykti dvasių pasaulyje, Šihira turi sužadinti savyje geriausius žmogiškuosius jausmus. Kaip kontrastas Šihirai vaizduojami supanašėję, į varles panašūs, godulio apimti dvasių pirties darbuotojai. Pirties valdytoja burtininkė Jubaba pasislėpusi skaičiuoja brangakmenius ir auksą. Jubabos kambariai vaizduojami kaip prabangūs Vakarų kultūros stiliaus ir įrengimo apartamentai. Jos antagonistės, burtininkės Zenibos trobelė, atvirkščiai, kukli ir šilta.
Siužetas
Šihiro Ogino (荻野 千尋 – Ogino Chihiro) yra 10–ties metų mergaitė, kuri su tėvais kraustosi į naują miestą. Nepatenkinta dėl kraustymosi mergaitė zirzia dėl visko, pradedant naująja mokykla ir baigiant gėlių puokšte, gautą kaip išsikraustymo dovaną. Šihiros tėtis, bandydamas surasti trumpesni kelią iki naujųjų namų įsuka į miško keliuką, kuris baigiasi keistu tuneliu. Šihiros tėvai manosi radę apleistą parką, bet iš tikro tai įėjimas į Dvasių pasaulį.
Dinamo Obor București
Bukarešto „Dinamo Obor“ – Rumunijos futbolo klubas iš Bukarešto.
Stebuklingi Šihiros nuotykiai Dvasių pasaulyje
Siužetas
Nesuprasdami kur pateko, Dvasių pasaulyje jie elgiasi (dvasių supratimu) neprideramai ir nubaudžiant Jubabos paverčiami kiaulėmis. Šihirai pavyksta pabėgti, tačiau norint išvengti tokio pat likimo, tenka sudaryti su Jubaba darbo sutartį. Tas darbas kaip reta sunkus ir bjaurus, tačiau būdama bendruomenės narė, ji visgi į gyvulį jau negali būti paversta. Šihira gauna kitą, daug trumpesnį vardą (pažodžiui reiškiantį greičiausiai „0,001“ ).
Vykdydamas Jubabos užduotis Haku galop nusikalsta prieš jos seserį Zenibą ir, jos prakeiktas, atsiduria ant mirties ribos. Bandydama gelbėti jai daug padėjusį draugą, Šihira priversta leistis į kelionę vienos krypties traukiniu kuris niekada negrįžta atgal. Šios kelionės tikslas yra nuvykti pas Zenibą prašant atleidimo.
Apsisprendimas minėtai kelionei savaime sulaužo Zenibos prakeikimą Haku, kuris atgauna samonę ir randa kaip priversti Jubabą derėtis dėl Šihiros šeimos išlaisvinimo. Pati Zenibą Šihira sutinka gana draugiškai ir paskui perduoda jos vaduoti atskridusiam Haku. Pakeliui į Jubabos pirtį – rūmus Šihira prisimena praeityje vos nenuskendusi Haku valdomoje upėje ir vizijose mačiusi patį Haku. Žinodamas savo praeitį bei savastį, Haku irgi sugeba mesti darbą pas Jubabą.
Baigiamojoje scenoje, prieš Šihirai ir jos tėvams paliekant dvasių pasaulį, Haku perspėja niekur tunelyje nesidairyti atgal. Mergaitės tėvai iš šios istorijos beveik nieko neprisimena. Tačiau po visų nuotykių dvasių pasaulyje Šihiro dabar kalba jog nauja mokykla jai neturėtų būti problema.
Nepaisant supaprastinimų, filmo siužetas taip ir liko gana sudėtingas. Jame daug įvykių bei veikėjų kurie šioje santraukoje nenurodyti.
Apdovanojimai ir pripažinimas
2001 m. pasirodęs filmas buvo įvertintas daugeliu apdovanojimų:
ir kt.
Nuo pat pasirodymo „Stebuklingi Šihiros nuotykiai Dvasių pasaulyje“ vertinami geriausiu Hayao Miyazaki filmu. Geriausių visų laikų animacinių filmų sąrašuose 6-ą vietą jam skyrė tinklalapis timeout.com, 12-ą – IGN.com , 17-ą – Rotten Tomatoes.com , 2-ą – totalfilm.com. Tarp geriausių visų laikų filmų ne anglų kalba 10-ą vietą skyrė žurnalas „Empire“.
Charles Lindbergh
Čarlzas Augustas Lindbergas (1902 m. vasario 4 d. – 1974 m. rugpjūčio 26 d.) – JAV aviatorius, rašytojas, išradėjas, tyrinėtojas bei aktyvistas.
Biografija
Būdamas 25 metų amžiaus, dirbo JAV oro pašto tarnyboje. Pasaulinę šlovę pelnė po 1927 m. gegužės 20–21 d. atlikto skrydžio per Atlanto vandenyną be sustojimų nuo Gardeno miestelio, esančio Long Ailendo saloje, Niujorko valstijoje, iki Buržė oro uosto, Prancūzijoje. Maršrutą, kuris driekėsi beveik 5 800 km, jis įveikė vienviečiu, vienmotoriu monoplanu Spirit of St. Louis. Už šį istorinį žygdarbį Lindbergui buvo įteikta Orteigo premija bei kaip JAV armijos rezervo karininkui – Garbės medalis, aukščiausias karinis apdovanojimas.
XX a. 3-jame ir 4-jame dešimtmečiuose Lindbergas, pasinaudodamas savo šlove, skatino komercinės aviacijos bei oro pašto paslaugų vystymą tiek Jungtinėse Valstijose, tiek ir už jų ribų. 1932 m. kovą, buvo pagrobtas ir nužudytas jo naujagimis sūnus, kas netrukus buvo praminta kaip „Šimtmečio nusikaltimas“. Po šių įvykių, 1935 m., Lindbergo šeima paliko valstijas ir persikėlė gyventi į Europą. Šeima gyveno užsienyje iki 1939-ųjų balandžio.
Prieš Jungtinėms Valstijoms oficialiai įstojus į Antrąjį pasaulinį karą, Lindbergas atvirai pasisakė prieš JAV įsitraukimą į pasaulio konfliktą, lygiai kaip ir jo tėvas, kongreso narys Čarlzas Augustas Lindbergas, Pirmojo pasaulinio karo metu; Lindbergas netgi tapo antikarinio judėjimo „Amerika pirmiausia“ lyderiu. Nepaisant to, po Perl Harboro įvykių ėmė remti karą ir pats dalyvavo daugelyje oro misijų Ramiajame vandenyne kaip civilių konsultantas, kadangi prezidentas Franklinas D. Ruzveltas atsisakė grąžinti jam armijos oro tarnybos pulkininko laipsnį, kurio Lindbergas atsisakė 1941 m. balandį.
Savo vėlyvaisiais metais Lindbergas tapo daug apdovanojimų pelniusiu rašytoju, tyrinėtoju, išradėju bei gamtosaugininku. Mirė nuo linfomos 1974 m. rugpjūčio 26 d. Maui saloje, Havajuose, būdamas 72 metų amžiaus.
437 m. pr. m. e.
'''437 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Jürgen Costede
Jurgen Costede (g. 1939 m. spalio 8 d. Klaipėdoje) – teisininkas.
Biografija
Gimė 1939 m. spalio 8 d. Klaipėdoje. 1975 m. tapo mokslų daktaru Getingeno universitete. Nuo 1978 m. dėstė privatinę teisę. 2003 m. tapo Halės-Vitenbergo universiteto garbės daktaru.
Dembuvka (reikšmės)
Dembuvka vadinami kaimai:
Vėjų rožė
thumb|180px|Vėjų rožės tipo grafikas, rodantis vėjų pasiskirstymą pagal kryptį 1961 m. balandžio mėnesį Fresno tarptautiniame aerouoste (Kalifornija, JAV)
Vėjų rožė - grafikas, kurį naudoja meteorologai atvaizduoti tam tikroje vietoje vyraujančias vėjų kryptis ir greitį. Vėjų rožės būna dvejopos: Informacija, esanti vėjų rožės tipo grafike, gali būti pavaizduota ir paprastoje histogramoje.
Nganasanų kalba
Nganasanų kalba – samodų kalbų grupės kalba, kuria kalbama Krasnojarsko krašto šiaurėje. Kalbančiųjų apie 505 (2002 m.).
Išskiriamos dvi pagrindinės tarmės: Avamo ir Vadejevo tarmės.
Abėcėlė sudaryta XX amžiaus 10-ajame dešimtmetyje, kirilicos pagrindu:
Klamputis
Klamputis – upelis Kėdainių rajone, Kėdainių miesto seniūnijoje; Smilgos dešinysis intakas. Prasideda pievose, ties šiauriniu Kėdainių pakraščiu. Pačiame aukštupyje, ties Varėnais kerta plentą Jonava-Šeduva. Teka į šiaurę dirbamais laukais. Vidurupyje kerta Kėdainių-Krakių kelią. Įteka į Smilgą netoli Bartkūniškių.
Vaga, išskyrus žemupį, sureguliuota. Vagos plotis vidurupyje 6 m, gylis – 2,5 m. Vasarą dažnai išdžiūsta. Žemupyje įrengti keli tvenkinukai (prie V. Munitiano sodybos). Klamputis turi ~0,5 km ilgio bevardį kairįjį intaką. Upės krantai apaugę švendrais.
Vandenvardis kilęs nuo žodžio klampus („į kur įklimpstama“).
Spalio 18
Spalio 18 yra 291-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 292-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 74 dienos.
Vardadieniai
Liubartas – Lukas – Lukošius – Vaiva
Paprastasis pastarnokas
Paprastasis pastarnokas (Pastinaca sativa) – daugiametis žolinis augalas, priklausantis salierinių (Apiaceae) šeimos pastarnokų (Pastinaca) genčiai.
Dvimečiai, kartais ir keletą metų išgyvenantys, augalai su stora, verpstės pavidalo šaknimi. Geltoni žiedai sudėtiniuose skėtiškuose žiedynuose. Skėtukų paprastai 8-18, jų kotai nevienodo ilgio, plaukuoti. Nėra nei skraistlapių, nei skraistlapėlių. Taurelės danteliai vos įžiūrimi. Vainiklapiai geltoni, apskriti, viršūnė apvali. Vaisiai – beveik apskriti, gelsvai rusvi skeltavaisiai. Stiebas briaunotas, aukščiau vidurio šakotas, apaugęs trumpais, šiurkščiais plaukeliais. Apatiniai lapai nelabai ilgais kotais, pailgai ovalūs, plunksniški; lapeliai kiaušiniški arba lancetiški, jų kraštai stambiai dantyti arba netaisyklingai skiautėti. Aukščiau esantys stiebo lapai be kotų, plačiomis makštimis. Patrinti lapai kvepia panašiai kaip morkos. thumb|250px|left|Pastarnoko šaknys thumb| Pastinaca sativa Žydi nuo liepos mėn. iki rugsėjo pabaigos. Auga pakelėse, pagrioviuose, pylimų šlaituose, pievose, patvoriuose, padaržėse, dykvietėse. Mėgsta priemolio dirvožemius, kuriuose gausu azoto.
Žiedus apdulkina vabzdžiai, iš dalies ir vėjas. Visose augalo dalyse yra flavonoidų, eterinių aliejų, šaknyse – krakmolo, baltymų, pektinų, vitaminų.
Prieš atvežant bulves į Europą pastarnokas buvo viena iš svarbiausių daržovių; jo valgomos šaknys ir jauni lapai. Lietuvoje daugiau auginama kaip prieskoninė daržovė. Galima šerti gyvulius.
Suvalkų Visų Šventųjų cerkvė
Suvalkų Visų Šventųjų cerkvė  – parapijinė cerkvė, priklausanti Balstogės stačiatikių dekanatui, esanti Suvalkų mieste. Tai medinė cerkvė esanti netoli stačiatikių kapinių, ul. Zarzecze gatvėje. Anksčiau cerkvė buvo kapinių koplyčia. Nuo 1940 m. cerkvė tapo Suvalkų Visų Šventųjų parapijos centru. Graikiško kryžiaus išplanavimo formos, ant stogo įrengtas kupolas ir stovi iškeltas stačiatikių kryžius. Taip pat cerkvėje yra varpinė, o viduje ant sienų kabo kelios ikonos. 2003 m. gegužės 12 d. cerkvė buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorinių paminklų sąrašą.
Paberžiai (Tauragė)
Etimologija
Kaimas seniau buvo į pietryčius nuo Tauragės miesto. Pavadinimas kilęs nuo šalia pratekančio Beržės upelio.
Istorija
Pirmą kartą rašytinuose šaltiniuose kaimas minimas 1653 m., taip pat pažymėtas ir 1692 m. vokiečių sudarytame žemėlapyje. Tuomet kaimui priklausė 2 valakai žemės, jis priklausė Tauragės valsčiui, Šemetos vaitijai.
Paberžiuose dviejose vietose buvo užtvenktas Beržės upelis, o prie Dacijonų kaimo ribos buvo vandens malūnas, kuris 1765 m. perstatytas Kristijono Prano.
Salajiras
Salajiras – Rusijos miestas Kemerovo srityje, Gurjevsko rajone, 10 km nuo Gurjevsko, 210 km nuo srities centro Kemerovo. Pavadinimas susijęs su greta esančiais Salajiro kalvagūbriais. Mieste gyvena 9,0 tūkst. žmonių (2010 m.).
Pagrindinė miesto įmonė – Salajiro kalnakasybos sodrinimo kombinatas. Palankios gamtinės sąlygos, graži supančių apylinkių gamta skatina turizmo vystymąsi.
Istorija
Salajiro gyvenvietė įkurta 1626 m. prie upės Malaja Tolmovaja. XVIII a. šalia buvo atrasti sidabro telkiniai, kuriuos pradėta eksploatuoti 1780 m. Pramoniniu būdu pradėta perdirbti ir aukso, cinko ir kitų metalų rūdos.
Memfio Grizzlies
Memfio „Grizzlies“ – NBA Vakarų konferencijos Pietvakarių pogrupio komanda iš Memfio miesto Tenesio valstijoje.
Istorija
Vankuverio „Grizzlies“ buvo įkurta 1995 m. ir kartu su Toronto „Raptors“ buvo priimti į NBA. 2001 m. kovo 26 d. Vankuverio komanda, kartu su Šarlotės „Hornets“ pateikė prašymą persikelti į Memfį, tačiau tik Vankuverio komandos prašymas buvo patenkintas.
Šlovės muziejaus nariai
Nėra
Įamžinti marškinėliai
Nėra
438 m. pr. m. e.
'''438 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Zenona Makarskaitė-Zakienė
Zenona Makarskaitė-Zakienė (g. 1942 m. liepos 20 d. Jodaugiuose, Zarasų rajonas) – Lietuvos chorvedė ir pedagogė.
Biografija
1965–1970 m. Radviliškio rajoninių kultūros namų meno vadovė ir mišriojo choro dirigentė (talkino V. Narbutas). Chorą lankė iki 60 dainininkų, kurie buvo parengti 1970, 1975 ir 1980 m. respublikinėms dainų šventėms, dalyvavo rajoninėse ir zoninėse dainų šventėse bei konkursuose, koncertavo savo ir kituose rajonuose, dainavo ir Estijoje. 1966, 1971 ir 1976 m. surengė kolektyvo gyvavimo 15-mečio, 20-mečio ir 25-mečio koncertus. 1983–1985 m. Radviliškio medicinos darbuotojų moterų choro vadovė – jį parengė 1985 m. respublikinei dainų šventei.
Nuo 1970 m. Radviliškio vaikų muzikos mokyklos fortepijono mokytoja, 1972–1994 m. jaunučių ir jaunių chorų vadovė. Jaunių chorą parengė 1975, 1977, 1980, 1985, 1987 ir 1990 m. respublikinėms dainų šventėms, o merginų choras dalyvavo 1993 m. Lietuvos mažojoje moksleivių dainų šventėje Vilniuje. Populiarūs buvo vaikų choro koncertai su liaudies instrumentų orkestru. Taip pat vadovavo įvairiems vokaliniams ansambliams, kurie dalyvaudavo koncertuose ir „Sidabrinių balsų“ konkursuose. 1995 m. suorganizavo Radviliškio politinių kalinių ir tremtinių 40 dalyvių mišrųjį chorą „Versmė“. Choras koncertuoja įvairiuose renginiuose, dalyvavo 1997 m. IV tremtinių ir politinių kalinių dainų šventėje Klaipėdoje, 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje.
Z. Zakienė nuo 1965 m. Radviliškio rajono dainų švenčių organizatorė ir vyr. dirigentė, 1979 m. zoninės dainų šventės Kėdainiuose dirigentė, rajono chorų ir vokalinių ansamblių konsultantė ir akompaniatorė. Mokytoja apdovanota Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.
Pakalpokiai
Pakalpokiai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Tauragės, kairiajame Katinupio upelio krante.
AB Sparta
AB „Sparta“ – viena ilgiausiai veikiančių lengvosios pramonės įmonių Lietuvoje.
1918–1940 m.
Tarpukario metais, 1918–1940 m., Lietuvoje plėtėsi tekstilės ir trikotažo pramonė. Šiuo laikotarpiu buvo įkurtas dar ir dabar veikiantis kojinių mezgimo fabrikas.
1940–1990 m.
miniatiūra|Kojinės pavyzdys 1985 m. 1940 m. Lietuvą okupavus TSRS, fabrikas „Vilniaus karūna“ nacionalizuotas.
1945 m. rugpjūčio mėnesį prijungtas trikotažo fabrikas „Avangardas“. Įmonė pavadinta „Sparta“ pagal lietuvišką daiktavardį, reiškiantį tempą. Tais metais „Sparta“ pagamino 71 tūkstantį porų kojinių ir 101 tūkstantį vienetų trikotažo.
1955 m. pastatytas naujas dažymo cechas ir „Spartos“ gamybiniai plotai išaugo iki 6100 kvadratinių metrų.
1963 m. fabrikas pagamino 10 milijonų porų kojinių.
1965 m. pradėtas eksploatuoti naujas gamybos korpusas, kuris per metus pagamino 20 milijonų porų kojinių. 3,5 karto padidėjo automatinių kojinių mezgimo mašinų.
1968 m. „Spartoje“ pradėjo dirbti dabartinis generalinis direktorius Zenonas Janavičius.
1985 m. Šalčininkų rajone pastatytas trikotažo siuvimo cecho filialas. 1989 m. šis cechas pasiuvo 1830 tūkstančių vienetų apatinio trikotažo. Dirbančiųjų skaičius 118 žmonių. 1989 m. fabrikas „Sparta“ pagamino 31,76 milijonų porų kojinių. Naudojo apie 70 skirtingų dizainų. Fabrike dirbo apie 2000 žmonių.
1990 m. kojinių gamybos rodikliai išliko panašūs: virš 31 milijono porų kojinių per metus. Vidutinis darbo užmokestis buvo 210 rublių.
Nuo 1990 m.
miniatiūra|Vyriškos kojinės 2015 m. miniatiūra|Moteriškos kojinės 2015 m. 1991 m. pripažinus Lietuvos nepriklausomybę ir prasidėjus privatizacijai buvo išrinkta stebėtojų taryba, o toliau ir generalinis direktorius – Zenonas Janavičius, kuris vadovauja iki šiol. Fabrikas pradėjo dirbti su naujais mechaniniais čekiškais įrengimais.
1992–1997 m. „Sparta“ pradėjo dirbti kartu su švedų ir danų kompanijomis, kurios prisidėjo prie gamybos technologijų tobulinimo. Kompiuterizuoti gamybiniai procesai, pradėta dirbti su itališkais ir japoniškais įrengimais.
1996 m. „Sparta“ tapo olimpinės komandos rėmėjais, komandai numegzti sportiniai kostiumai.
1998 m. sumažėjo eksportas į Rusiją, padidėjo eksportas į Vakarų šalis.
2013 m. pakeistas įmonės logotipas.
2015 m. pagaminta 3,4 milijonų porų kojinių, iš jų eksportuota 55 % kojinių, o Lietuvoje parduota 1,6 milijonų porų. Trikotažo ceche pasiūta 139 tūkst. vienetai trikotažo gaminių. 2015 m. gruodžio 31 d. įmonėje dirbo 161 žmogus.
2016 m. „Sparta“ buvo viena iš lyderiaujančių ir didžiausių kojinių gamintojų Baltijos šalyse. Kojinių mezgimo ceche veikė apie 140 kojinių mezgimo automatų. Iš viso bendrovės patalpų plotas apie 18000 kvadratinių metrų, gamyboje naudojama apie 11000 kvadratinių metrų.
Silkiakvapė ūmėdė
Silkiakvapė ūmėdė (Russula xerampelina) – ūmėdžių (Russula) genties grybų rūšis.
Vaisiakūniai vidutinio didumo. Kepurėlė 7-10 (13) cm skersmens, jauna gaubta, pusrutuliška, senų horizontali, kartais įdubusi, eglynuose auganti purpuriškai raudona, beržynuose gelsvai violetiškai žalsva, sausa, luobelė sunkiai lupasi. Lakšteliai geltoni, trapūs, priaugtiniai. Kotas 5-8 cm ilgio, 1-2 cm storio, baltas, dažnai rožinio atspalvio, paspaudus paraudonuoja.
Trama balta, kieta, nekarti, švelnaus skonio, seni grybai įgyja silkės kvapą.
Auga liepos–spalio mėnesiais lapuočių, spygliuočių miškuose, vietomis gausiai. III kategorijos valgomas grybas. Būdingas šio grybo požymis – paspaudus vaisiakūnį pakvimpa žuvimi, silke.
The Perfect Element I
The Perfect Element I – trečiasis progresyviojo metalo muzikos grupės Pain of Salvation studijinis albumas.
Frankie Lymon
Franklin Joseph „Frankie“ Lymon (1942 m. rugsėjo 30 d. – 1968 m. vasario 27 d.) – afroamerikiečių rokenrolo/ ritmenbliuzo dainininkas, labiausiai žinomas kaip rokenrolo grupės „The Teenagers“ vokalistas.
Grupę sudarė Frankie Lymon, Jimmy Merchant and Sherman Garnes, Herman Santiago ir Joe Negroni.
Grupės pirmoji ir pati garsiausioji daina buvo „Why Do Fools Fall in Love” (liet. „Kodėl kvailiai įsimyli”), pasirodžiusi 1956 m. Frankie Lymon pradėjus solinę karjerą 1957 m., jo ir grupės populiarumas ėmė mažėti. Frankie Lymon pradėjo vartoti narkotikus, tapo priklausomas nuo heroino ir mirė nuo perdozavimo būdamas 25 metų amžiaus.
Ankstyvieji metai: prisijungimas prie grupės „The Teenagers”
Frankie Lymon gimė Harleme, sunkvežimio vairuotojo ir namų šeimininkės šeimoje. Frankie tėvas Howard Lymon dainavo gospelo grupėje „Harlemaires”. Frankie Lymon su broliais Lewis ir Howie dainavo chore „Harlemaire Juniors”. Lymon šeimai teko daug vargti, norint sudurti galą su galu, todėl, dar būdamas dešimties, Frankie įsidarbino parduotuvėje.
Net vaikystėje F. Lymon garsėjo santykiais su dvigubai už jį vyrenėmis moterimis.
Kai Frankie buvo 12 metų, mokyklos talentų šou jis išgirdo vietinę doo-wop grupę „Coupe De Villes”. Berniukas susidraugavo su šios grupės vokalistu Herman Santiago ir tapo grupės nariu. Grupė pakeitė pavadinimą į „The Ermines ir The Premiers”.
Vėliau „The Premiers” persivadino į „The teenagers”. Grupė išgarsėjo, kai sužavėjo grupės „The Valentines” vokalistą Richard Barrett. Jis suorganizavo „The Teenagers“ perklausą su įrašų prodiuseriu George Goldner. Nors perklausos metu pagrindinis vokalistas buvo H. Santiago, tačiau prodiuseris pastebėjo Frankie talentą ir pasiūlė jam tapti pagrindiniu vokalistu. Taip Frankie Lymon išgarsino „The Teenagers” su daina „Why Do Fools Fall in Love”.
„Why Do Fools Fall in Love”: išgarsėjimas ir sėkmė
thumb|240px|Grupės albumas „Why Do Fools Fall In Love“
G. Goldner įregistravo kvintetą į Gee Records kompaniją ir daina „Why Do Fools Fall in Love” tapo singlu jau 1956 m. sausį. Singlas karaliavo Billboard R&B muzikos topų lentelėje 5 savaites. Antroji garsiausia grupės daina buvo „I Want You to Be My Girl” (liet. „Aš noriu, kad tu būtum mano mergina”). Daina „Goody Goody” (liet. „Geručiukas”) taip pat sulaukė didelio populiarumo. Blėstant „I Want You to Be My Girl” populiarumui, grupė „The Teenagers” persivadino „Frankie Lymon and The Teenagers”.
Solo karjera
1957 m. vieno koncertinio turo po Europą metu grupė „Frankie Lymon & the Teenagers” iširo. Koncertuojant Londone, G. Goldner ėmė raginti Frankie Lymon dainuoti solo, todėl dažnai suteikdavo jam galimybę per koncertus pasirodyti vienam. F. Lymon galutinai paliko grupę 1957 m. rugsėjį.
Kaip solo atlikėjas, Lymonas nebuvo toks populiarus, koks jis buvo koncertuodamas su grupe. Populiariausia jo solo atliekama daina buvo „Little Bitty Pretty One“ (liet. „Mažutė gražutė”).
Nuo 15 metų F. Lymon tapo priklausomas nuo heroino, todėl jo karjera pradėjo ristis žemyn. Viename interviu 1967 m. vaikinas pasakojo, kad narkotikų jam pirmą kartą pasiūlė moteris, kuri už jį buvo dvigubai vyresnė. 1961 m. Roulette Records (įrašų kompanija, vadovaujama Morris Levy) nutraukė sutartį su F. Lymon. Tada dainininkas ėmė gydytis nuo narkotikų priklausomybės.
Vėlesni metai ir mirtis
F. Lymon pradėjo bendrauti su Elizabeth Waters. 1964 m. sausį jiedu susituokė. Tačiau ši santuoka buvo nelegali, nes E. Waters vis dar buvo susituokusi su kitu vyru. F. Lymon nutraukė santuoką ir išvyko į Los Andželą, kur užmezgė romantiškus santykius su Zola Taylor. Pasak Z. Taylor, jiedu susituokė 1965 m. Tačiau santuoka greit nutrūko dėl F. Lymon priklausomybės narkotikams. Tačiau Z. Taylor neturėjo jokių dokumentų, įrodančių jų santuoką. Tais pačiais metais F. Lymon buvo paimtas į JAV armiją ir išsiųstas į Džordžiją. Ten dainininkas įsimylėjo mokytoją Elmira Eagle. Jie susituokė 1967 m. birželį. Po karinės tarnybos jis atsikraustė gyventi pas savo žmoną.
1968 m. F. Lymon grįžo į Niujorką ir vėl pradėjo įrašinėti dainas. Roulette Records norėjo išleisti F. Lymon įrašus. Dainininkas, būdamas savo senelės namuose, kur užaugo, šventė savo sėkmę vartodamas heroiną (nors jau buvo nevartojęs 3 metus nuo tada, kai pateko į kariuomenę). 1968 m. vasario 27 d. dainininkas buvo rastas negyvas. Jis mirė perdozavęs narkotikų. Tuo metu jam buvo 25 m. .
Teisinės problemos
F. Lymon problemos nesibaigė jam mirus. R’n’B dainininkė Diana Ross grąžino dainą „Why Do Fools Fall in Love” į Top 10 1981 m. Tada prasidėjo ginčai dėl F. Lymon turto paveldėjimo. Zola Taylor, Elizabeth Waters ir Elmira Eagle tikino esančios teisėtos našlės (F. Lymon nebuvo išsiskyręs su Z. Taylor ir E. Waters, kai susituokė su E. Eagle). 1986 m. prasidėjo teismai dėl F. Lymon turto. Nustatyti, kas yra tikroji turto paveldėtoja, buvo sunku dėl kelių priežasčių. E. Waters jau buvo ištekėjusi, kai susituokė su F. Lymon; vėliau ji išsiskyrė su pirmuoju vyru, bet tai buvo jau po jos santuokos su F. Lymon. Z. Taylor tvirtino, kad susituokė su dainininku 1965 m., bet neturėjo jokių tai įrodančių dokumentų. F. Lymon santuoką su E. Eagle buvo galima įrodyti dokumentais, tačiau, kai dainininkas tuokėsi su E. Eagle, jis nebuvo išssiskyręs su kitomis savo žmonomis. Pirmasis teismo sprendimas buvo palankus E. Waters, tačiau E. Eagle šį sprendimą apskundė. 1990 m. teismas turtą priteisė paskutiniajai F. Lymon žmonai.
Įtaka
Nors gyvavo trumpai, „Frankie Lymon & the Teenagers” padarė didelę įtaką roko ir R’n’B atlikėjams. Ši grupė labiausiai įkvėpė „The Jackson 5” ir jų vokalistą Michael Jackson. Su Frankie Lymon muzika ir jo gyvenimo istorija geriausiai supažindina biografinis 1998 m. Gregory Nava sukurtas filmas „Why Do Fools Fall in Love”. Šis filmas komiškai pasakoja dainininko gyvenimo istoriją jo trijų žmonų akimis.
Singlai
thumb|240px|F. Lymon ir grupė 1956-01: „Why Do Fools Fall In Love”/ „ Please Be Mine”
1956-04: „I Want You To Be My Girl” / „I’m Not A Know It All”
1956-07: „I Promise To Remember”/ „Who Can Explain”
1956-10: „The ABC’s Of Love” / „Share”
1957-02: „I’m Not A Juvenile Delinquent”/ „Baby, Baby”
1957-04: „Paper Castles” / „Teenage Love”
1957-05: „Love Is A Clown” / „Am I Fooling Myself Again”
1957-06: „Out In The Cold Again” / „Miracle In The Rain”
1957-07: „Goody Goody”/ „Creation Of Love”
1957-12: „Everything To Me” / „Flip Flop”
Albumas
1956: The Teenagers Featuring Frankie Lymon
Singlai
1957: „My Girl” / „So Goes My Love”
1957: „Little Girl” / „It’s Christmas Once Again”
1958: „Thumb Thumb” / „Footsteps”
1958: „Portable On My Shoulder” / „Mama Don’t Allow It”
1958: „Only Way To Love” / „Melinda”
1959: „Up Jumped A Rabbit” / „No Matter What You’ve Done”
1959: „What A Little Moonlight Can Do” / „Before I Fall Asleep”
Lazdijų rajono savivaldybės taryba 2007–2011 m.
Lazdijų rajono savivaldybės taryba – Lazdijų rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2007 m. vasario 25 d. visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal proporcinę rinkimų sistemą ir Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus.
Frankie Lymon
Singlai
1960: „Little Bitty Pretty One” / „Creation Of Love”
Lazdijų rajono savivaldybės taryba 2007–2011 m.
Partijos
Rinkimuose dalyvavusios partijos gavo vietų: