cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sofija Pusdešrytė-Adomaitienė
Biografija
1936 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Teisių fakultetą, 1940 m. – Kauno konservatoriją, mokytojai Vladislava Grigaitienė, Vytautas Marijošius, Petras Oleka. 1940 m. debiutavo Valstybės teatre. Nuo 1942 m. Vilniaus operos solistė. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Dainuoti mokėsi Štutgarto konservatorijoje, dainavo Štutgarto radiofone. Nuo 1947 m. gyveno JAV. Koncertavo JAV ir Kanadoje. Dainavo A. Kučiūno kvartete su P. Bičkiene, S. Baru, J. Varneliu. Studenčių korporacijos Filiae Lithuaniae narė, valdybos pirmininkė.
Nuo 1957 m. vadovavo lietuvių Scenos darbuotojų sąjungai. Jos iniciatyva pastatyta lietuvių scenos veikalų. Buvo Lietuvių muzikologijos archyvo bendradarbė, rėmėja.
Lietuvos rinktinė 2008 m. Europos futbolo čempionato atrankoje
Lietuvos futbolo rinktinės atrankinės varžybos į 2008 m. vykusį XIII Europos futbolo čempionatą Austrijoje ir Šveicarijoje. Lietuva žaidė B grupėje.
Eurovizijos dainų konkursas 1975
'''1975 m. Eurovizijos dainų konkursas''' – dvidešimtasis Eurovizijos dainų konkursas, vykęs 1975 m. kovo 22 d. Švedijos sostinėje Stokholme. Konkurso nugalėtojais tapo Nyderlandų atstovai – grupė Teach-In su daina „Ding-a-dong“.
Žalia: 1975 m. konkurse dalyvavusios šalys. Geltona: šalys, 1975 m. Eurovizijos dalyvavime padariusios pertrauką.|thumb|450px|left thumb|Teach-In – 1975 m. Eurovizijos nugalėtoja|300px
Islandijos futbolo asociacija
Islandijos futbolo asociacija – Islandijos futbolo vykdomoji institucija, įsikūrusi Reikjavike. Organizuoja Landsbankadeild bei žemesnes lygas. Taip pat kuruoja Islandijos vyrų futbolo rinktinę.
Asociacija įkurta 1947 m., tais pačiais metais tapo FIFA narė. 1954 m. buvo viena iš UEFA įkūrėjų. Dabartinis asociacijos prezidentas yra Geir Þorsteinsson.
Thorfinn Karlsefni
thumb|200px|Paminklas Torfinui Karlsfeniui [[Filadelfija|Filadelfijoje]]
Torfinas Karlsefnis (g. ~980 m. – m. po 1007 m.) – XI a. skandinavų keliautojas.
Pasak sagos apie Eriką Rudąjį, Torfinas Karlsefnis 1004 ar 1005 m. iš Grenlandijos su 3 laivais ir 160 žmonių įgula atplaukė į Vinlandą, kurį prieš kelerius metus buvo atradęs Leifas Eriksonas. Jo įkurtos kolonijos vieta nėra žinoma. Sagoje minimos laukinės vynuogės, todėl jis galėjęs pasiekti žemes gerokai pietuose, pavyzdžiui, Masačiusetsą.
Torfino sūnus Snoris, gimęs Vinlande, ko gero buvo pirmasis europietis, gimęs Amerikos žemyne. Per trejus metus Torfinas Karlsefnis ištyrinėjo kraštą, buvo įrengęs tris žiemavietes, bet dėl vietinių antpuolių 1006 ar 1007 m. grįžo į Grenlandiją, o vėliau į Islandiją. Drauge su savimi jis atsigabeno du „skrelingus“ – indėnus.
Juodoji makaka
Juodoji makaka (Macaca nigra) – šunbeždžionių (Cercopithecidae) šeimos primatas, priklausantis markatų pošeimiui.
Žaslių GS
Žaslių geležinkelio stotis – buvusi gyvenvietė Kaišiadorių rajone, 4 km į pietus nuo Žaslių miestelio, prie geležinkelio Vilnius–Kaunas, dabar Guronių kaimo dalis. Yra geležinkelio stotis, kapinės, kaimo vakaruose, Guronyse, stovi Guronių koplyčia, Marijos statula ir 5 koplytėlės. Prie pat geležinkelio stovi koplytstulpis Žaslių geležinkelio katastrofos aukoms atminti (pastatytas 1975 m.). Stoja traukiniai Vilnius–Kaunas.
Geležinkelio stotis
1862 m. Talpūnų kaimo žemėse pastatyta Žaslių geležinkelio stotis. Tai buvo III klasės geležinkelio stotis prie Peterburgo–Varšuvos geležinkelio. Tuo metu tai buvo didžiausia tarpinė stotis tarp Vilniaus ir Kauno su garvežių depu ir dirbtuve.
1975 m. balandžio 4 d. Žaslių geležinkelio stotyje įvyko didžiausia Lietuvos istorijoje Žaslių geležinkelio katastrofa, kurioje žuvo ~20 žmonių.
Barakas (reikšmės)
Žodis barakas reiškia:
Geografinius objektus:
Tam tikrus pastatus
Dalykus, pavadintus hebrajišku žodžiu, reiškiančiu 'žaibas'
Kitus dalykus:
Motina ar tėvas?
Motina ar tėvas? – 2017 m. Italijoje sukurta komedija.
Turinys
Sutuoktiniai Nikolia ir Valerija apsisprendžia skirtis, tačiau niekaip nesugeba apie tai pranešti savo 3 vaikams. Jie netgi pasiryžta kuriam laikui viską atidėti, tačiau planai vėl pasikeičia: abu sutuoktiniai gauna pelningus naujo darbo pasiūlymus. Dabar iškyla nauja problema – su kuriuo iš jų turės likti vaikai, nes šie gali tapti kievkieno jų karjerai. Galiausiai tiesa pasakoma vaikams ir šie patys turi apsispręsti: likti su motina ar tėvu. Kol vaikai nepriėmė sprendimo, abu tėvai stengiasi, kad vaikai pasirinktų kitą sutuoktinį…
Vainiūnai (reikšmės)
Vainiūnai yra kaimai:
Gasris
Gasris ( arba L-Għasri) – miestelis vakarinėje Goco saloje, Maltoje. 521 gyventojas (2011 m. duomenys). Tai mažiausia salos gyvenvietė ir trečia mažiausių šalyje, po Bidnijos ir Mdinos. Gyvenvietė įsikūrusi tarp kalvų, tarp Zebudžo ir Gamaro. Ribojasi su Garbo, Kercemo, Viktorijos ir Zebudžo savivaldybėmis. Pavadinimo kilmė arabiška.
Istorija
1853 m. pastatytas švyturys, iškilęs 180 m virš jūros lygio. Skleidžiama šviesa gali siekti iki 50 km.
Miestelio bažnyčia suprojektavo vietinis kunigas Dun Ġużepp Diacono. Kertinis akmuo buvo padėtas 1903 m. rugsėjo 6 d. ir 1916 m. sausio 9 d. buvo skirta Švenčiausiajam Sakramentui, vėliau Jėzui Kristui gelbėtojui. Parapija buvo įkurta 1921 m. gruodžio 16 d. viskupo Giovanni Maria Camilleri.
Tadas Rimas Jankauskas
Tadas Rimas Jankauskas (g. 1938 m. kovo 4 d. Kaune – 2005 m. rugsėjo 23 d. žuvo Kuršių mariose) – Lietuvos geologas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Biografija
1941 m. su šeima ištremtas į Sibirą (Tomsko sritis). 1961 m. Tomsko politechnikos institute baigė kalnų inžinerijos – geologijos studijas. 1982 m. geologijos ir mineralogijos mokslų daktaras.
1961–1969 m. Tomsko politechnikos instituto dėstytojas. 1970–1975 m. ir 1977–2002 m. dirbo Geologijos institute Vilniuje. 1975–1977 m. Sirijos naftos bendrovės vyr. inžinierius; tyrė paleozojaus augalines mikrofosilijas iš giliųjų žvalgybinių gręžinių kernų, 1977 m. sudarė Sirijos paleozojaus stratigrafinę schemą. Nuo 1994 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1994 m. profesorius. Nuo 1996 m. Lietuvos stratigrafijos komisijos pirmininkas.
Mokslinė veikla
Tyrė viršutinio proterozojaus ir kambro augalines mikrofosilijas ir jų stratigrafinę reikšmę. Uralo kalnų ir Timano kalvagūbrio regionuose atrado iki 1,6 mlrd. metų amžiaus prekambro mikroorganizmų, pirmasis įrodė, kad prekambrą galima skirstyti ir koreliuoti remiantis mikrofosilijomis. Pasiūlė mezoproterozojaus ir neoproterozojaus biostratigrafinio skirstymo schemą. Pirmasis panaudojo mikrofosilijas (akritarchus) Lietuvos kambro sistemos biostratigrafiniam skirstymui, sukūrė Lietuvos kambro biostratigrafinę ir chronostratigrafinę schemas, kompleksiškai panaudodamas paleontologinius, litologinius ir geofizinius duomenis sudarė išsamią Lietuvos kambro koreliacijos schemą, patobulino vietinę stratigrafinę schemą.
Šv. Agota
Šventoji Agota (mirė apie 251 m. Katanijoje, Sicilijoje) – šventoji, krikščionių kankinė.
Žuvo Katanijoje, Sicilijoje imperatoriui Decijui persekiojant krikščionis.
Istoriniai duomenys ir legendos
Šventosios Agotos vardas minimas Jeronimo martyrologijoje (V a. vid.). Šventajai Agotai skirtas senovinis himnas, priskiriamas popiežiui Damasui. Yra liudijimų, kad popiežius Simonas šventosios Agotos garbei pastatė bažnyčią Romos priemiestyje, tai minima Grigaliaus Didžiojo laiškuose.
VI a. buvo sudarytas šventosios Agotos gyvenimo aprašymas, kuris neišliko. Šis aprašymas tapo pagrindu trims vėlesniems aprašymams, kurie yra identiški savo siužetu ir skiriasi tik detalėmis.
Pasak šventųjų gyvenimų aprašymus Agota gimė turtingoje šeimoje Sicilijoje. Priėmusi krikščionišką tikėjimą nusprendė gyventi nekaltybėje. Atsisakiusi tekėti už Katanijos miesto prefekto buvo pradėta jo persekioti pagal Decijaus antikrikščioniškuosius įstatymus. Buvo atiduota į viešnamį, vėliau įmesta į kalėjimą, kur jai buvo nupjautos krūtys. Po kankinimų buvo sudeginta ant laužo.
Liturgija
Katanijos, Sicilijos ir Maltos globėja. Agotos liturginė šventė katalikų ir stačiatikių bažnyčiose yra vasario 5 d.
Signalo ir triukšmo santykis
Signalo ir triukšmo santykis (STS;, sutrumpinimai SNR, S/N) – bedimensis dydis, lygus signalo ir triukšmo galių santykiui.
kur P – vidutinė galia, а A – efektinė amplitudė.
Kai kada signalo ir triukšmo santykis išreiškiamas decibelais (dB). Kuo didesnis šis santykis, tuo mažesnį poveikį turi triukšmas.
SNR
SNR gali reikšti:
Pelkinė mandrauninkė
Pelkinė mandrauninkė (Parnassia palustris) – mandrauninkinių (Parnassiaceae) šeimos daugiametis žolinis augalas.
Augalas daugiametis, 10-30 cm aukščio. Stiebas status, briaunotas, su vienu stiebo lapu žemiau vidurio. Pamatiniai lapai kiaušininški, širdišku pamartu. Stiebo lapas tokio pat dydžio, tačiau bekotis, pusiau apkabinantis stiebą. Vainiklapiai balti, su gelsvai rudomis arba žalsvomis išilginėmis gyslomis.
Augalas žydi liepos – rugpjūčio mėn. Auga šlapiose pievose, ežerų pakraščiuose. Žolė vartojama liaudies medicinoje nuo nervinių širdies neurozių ir nuo kosėjimo krauju. Lietuvoje paplitusi visoje teritorijoje, tačiau nėra dažna.
Prievačka
Prievačka – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 6 km į vakarus nuo Naujamiesčio. Šalia kaimo teka Trinupis, iš vakarų prieina Prievačkos miškas.
Istorija
Prievačka (Prewaysike), kaip minima Hermano Vartbergiečio Livonijos kronikoje, 1372 m. buvo nuniokota kryžiuočių.
Vytautas Krikščiūnas
Vytautas Krikščiūnas (g. 1959 m. Grąščių kaime, Krekenavos sen., Panevėžio rajonas) – teisininkas, teisėjas, Panevėžio miesto apylinkės teismo vicepirmininkas, buvęs advokatas.
Biografija
Gimė 1959 m. Augo daugiavaikėje šeimoje iš 5 brolių ir 1 sesers. 1977 m. baigė Krekenavos M. Antanaičio vid. mokyklą (dabar gimnazija). 1978-1980 m. tarnavo TSRS oro desantinėse pajėgose Bolgrado mieste, Ukrainoje.
1990 m. baigė Vilniaus Universiteto (VU) Teisės fakulteto neakivaizdinį skyrių, įgijo teisininko kvalifikaciją. Baudžiamosios teisės specializacija.
Po karinės tarnybos dirbo vairuotoju, paskui nuo 1982 m. tarnavo Jonavos rajono vidaus reikalų skyriuje milicininko; Nepilnamečių reikalų inspekcijos inspektoriaus, vyresniojo ir vyriausiojo inspektoriaus pareigose; tarnybinės ir kovinės parengties vyresniojo inspektoriaus pareigose (pareigūnų tarnybinis ir kovinis paruošimas). Dirbo Lietuvos banko Kauno skyriuje juristo, vyriausiojo juriskonsulto pareigose, VĮ Azotas (AB Achema) gen. direktoriaus padėjėjo teisės klausimams pareigose.
1995-1997 m. buvo Panevėžio miesto apylinkės teismo teisėjas.
Nuo 1997 iki 2005 m. buvo advokato padėjėjas, advokatas.
Nuo 2005 m. dirba teisėju. Šiuo metu Panevėžio apylinkės teismo Panevėžio rūmų teisėjas.
2008 m. su kolegomis iš Panevėžio, Kauno, Pasvalio teismų įkūrė asociaciją "Apylinkių teismų teisėjų sąjunga", kuri gina pirmosios grandies teisėjų teises, buvo jos pirmasis ir ilgametis vadovas.
Vedęs. Turi du sūnus.
Moka rusų, anglų kalbas
AT112
AT112 (NUTS AT112) – Austrijos Burgenlando žemės Šiaurės Burgenlando apskričių grupės teritorijos administracinių vienetų suskirstymas pagal LAU, smulkių vietinių administracinių vienetų suskirstymo į teritorinius statistinius vienetus sistemą.
LAU vietiniame lygmenyje pratęsia NUTS, pranc. Nomenclature des Unités Territoriales Statistiques, Teritorinių statistinių vienetų nomenklatūrą, patvirtintą 2003 m. gegužės mėn. Europos Parlamento ir Tarybos Reglamentu (EB) Nr. 1059/2003, galiojančiu nuo 2003 m. liepos 1 d.
Apskričių centrai – riebiu šriftu.
Žemaitija (Palanga)
Žemaitija – dvisavaitis krikščioniškas, tautiškas, konservatyvios krypties laikraštis Žemaitijai, ėjęs nuo 1993 m. gegužės mėn. Palangoje.
Istorija
Steigėjas ir leidėjas Antanas Viluckis. Iki 1995 m. – mėnesinis laikraštis. Tiražas 1993 m. – 3900 egz., 1997 m. – 1000 egz.
Redaktoriai A. Viluckis, Teresė Staponienė.
Sraigva
Sraigva (Cochlioda) – gegužraibinių (Ochidaceae) šeimos augalų gentis.
Augalai paplitę Ekvadore, Peru, Bolivijoje.
Rūšys
Sudaro hibridus. Gentyje yra 5 rūšys:
Apaštalų darbai
thumb Apaštalų darbai – Naujojo Testamento istorinė knyga.
Joje aprašomi dviejų apaštalų – Petro ir Pauliaus darbai. Knygoje kalbama apie laikus po Jėzaus Kristaus įžengimo į dangų, aprašant apaštalų evangelijos skelbimo darbus ir misijas, pirmųjų krikščionių gyvenimą ir persekiojimus. Knygoje yra apaštalų Petro, Pauliaus, Jokūbo kalbos.
Belazariškiai
Belazariškiai  – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 3,5 km į pietus nuo Siesikų, šalia Armonos aukštupio. Seniūnaitijos centras. Pro kaimą eina kelias, atsišakoja keliukas į Tarakus. Yra dvaro sodybos liekanos.
Etimologija
Belazariškių kaimo pavadinimas kilęs iš svetimkilmio asmenvardžio Belazaras.
Istorija
Iki 1954 m. buvo Belazariškių apylinkės centras. TSRS laikais kaime veikė mokykla, mašinų-traktorių kiemas. Belazariškiuose nuo 1918 m. veikė pradinė mokykla, nuo 1955 m. – biblioteka.
Gyventojai
Belazariškiuose 1900 m. gimė skulptorius, archeologas Pranas Baleniūnas.
Voverynė
Voverynė – viensėdis Utenos rajono savivaldybėje, 15 km nuo Vyžuonų, 4 km į šiaurės rytus nuo Utenos. Kolektyviniai sodai.
Joe Johnson
Joe Marcus Johnson (g. 1981 m. birželio 29 d. Litl Rokas) – JAV krepšininkas, žaidžiantis NBA Utah Jazz komandoje.
Pilaras (Paragvajus)
Pilaras  – miestas pietų Paragvajuje, 358 km į pietvakarius nuo Asunsjono, Paragvajaus upės pakrantėje, pelkėtame šios upės žemupio slėnyje, Argentinos pasienyje; Njeembuku departamento centras. Praeina plentas Ruta 4, yra vietinės reikšmės aerodromas. Veikia upių uostas. Tekstilės (medvilnės), maisto (pieno) pramonė. Verčiamasi žemės ūkiu (gyvulininkystė, kukurūzų, cukranendrių auginimas), žvejyba. Vystomas turizmas. Yra Pilaro Švč. Mergelės mažoji bazilika, teatras, muziejus. Yra išlikę XVIII–XIX a. architektūros.
Joe Johnson
Po vidurinės mokyklos baigimo, Johnsonui stipendijas siūlė stipriausi NCAA universitetai – Duke, Konektikuto ir kiti. Tačiau jis pasirinko Arkanzaso universitetą, kuriam atstovauti svajojo visą gyvenimą.
Pilaras (Paragvajus)
Istorija
Miestas 1779 m. įkurtas portugalų keliautojo Pedro Melo. Pradžioje gyvenvietė vadinta Villa del Ñeembucú pagal gretimą Njeembuku upelį. 1783 m. pervadinta į Villa del Pilar pagal Saragosoje garbinamą Pilaro Švč. Mergelę. Trigubo Aljanso karo metu miestas atsidūrė kovų sūkuryje, 1867 m. rugsėjo 20 d. čia įvyko Pilaro mūšis, kuriame paragvajiečiai laimėjo, bet neilgai trukus buvo priversti miestą apleisti. 1930 m. Paolo Federico Alberzoni įkūrė tekstilės fabriką. 1983 m. Pilaras nukentėjo dėl smarkaus potvynio. 2000 m. miestą pasiekė plentas, sujungęs su likusia šalimi sausuma.
Joe Johnson
Baigęs du sėkimngus sezonus ten, Joe 10-tuoju numeriu NBA NBA naujokų biržoje pasirinko Boston „Celtics“ ekipa. Sezonui dar nesibaigus, Joe, kartu su Randy Brown ir Milt Palacio buvo iškeisti į Fynikso „Suns“ ekipą už veteranus Rodney Rogers nei Tony Delk. Po debiutinio sezono J. Johnson išrinktas į antrają naujokų komandą. Jau 2003 m. žaidėjas tapo tvirtu „Suns“ starto penketo nariu.
2005 metų vasarą Joe tapo apribotu laisvuoju agentu ir nusprendė palikti Fyniksą. Susitarta su Atlanta „Hawks“ klubu, kuris už gynėją „Suns“ komandai atidavė Boris Diaw ir du NBA naujokų biržos šaukimus. J. Johnson tapo rezultatyviausiu naujosios savo komandos žaidėju, gerino asmeninius rekordus (įspudingiausi iš jų – 42 taškai į Golden State „Warriors“ krepšį bei 17 rezultatyvių perdavimų rungtynėse su Milwaukee „Bucks“) bei buvo tris kartus – 2007, 2008 ir 2009 m. – išrinktas į NBA visų žvaigždžių rungtynes. 2007–2008 m. sezone Atlanta „Hawks“ pagaliau vėl pateko į atkrintamąsias varžybas, į kurias ji nebuvo patekusi nuo 1998–1999 m. sezono.
2016 m. vasario 27 d. pasirašė kontraktą su Majamio „Heat” klubu.
Kazokiškių Švč. Mergelės Marijos Nugalėtojos bažnyčia
miniatiūra|250px|right|Interjeras
Yra vertingų sakralinio meno dailės paminklų, Marijos paveikslas garsėja stebuklais. Anksčiau už pagijimą tikintieji atsidėkodavo dovanodami sidabrinius votus, bet 1743 m. jie pavogti.
Istorija
1609 m. ant Kazokiškių kalvelės dvarininkas Stanislovas Beinartas pastatydino bažnyčią ir ją perdavė dominikonams. Į ją 1680 m. atvežta Marijos Nugalėtojos paveikslo kopija (žmonių nuo 1700 m. laikoma stebuklinga; originalas Neapolyje). Kazokiškės 1649–1864 m. priklausė Paparčių dominikonų vienuolynui. Nuo 1700 m. Kazokiškėse nuolat gyveno kunigas. Kazokiškės buvo Paparčių parapijos, po 1864 m. – Žaslių parapijos filija.
1948 m. klebonas Juozapas Čaplikas suimtas ir nuteistas 10 m. kalėti.
Architektūra
Bažnyčia vėlyvojo baroko ir ankstyvojo klasicizmo stiliaus, stačiakampio plano, bebokštė, vienanavė. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Šalia vartų – tinkuoto mūro varpinė. Šventoriuje yra senos kapinės.
Bažnyčios viduje – paveikslai „Švč. Dievo Motina su Kūdikiu“ (XVII a., gerbiamas dėl tikinčiųjų patiriamų malonių), „Šv. Kazimieras“, bažnyčios fundatoriaus S. Beinarto portretas (abu XVIII a.) ir kiti, taip pat skulptūra „Nukryžiuotasis“ (XIX a.), geležinis ornamentuotas kryžius (XIX a.), kryželis (1799 m.)
Lietuvos Respublikos generalinė prokuratūra
thumb|left|Buveinė (2020)
Generalinės prokuratūros prokurorai turi prokuroro įgaliojimus veikti visuose Lietuvos teismuose.
Istorija
1990 m. įkurta kaip Lietuvos Respublikos prokuratūra pertvarkius LSSR prokuratūrą, pavaldžią SSRS generalinei prokuratūrai. Tais pačias metais ji pertvarkyta į Lietuvos Respublikos generalinę prokuratūrą.
1995 m. tapo Generaline prokuratūra prie Lietuvos Aukščiausiojo Teismo, tuo pat metu įsteigtos Vilniaus, Kauno, Klaipėdos, Šiaulių ir Panevėžio apygardų prokuratūros. 2003 m. įstaigos pavadinimas pakeistas į Generalinę prokuratūrą.
2012 m. apylinkių prokuratūros prijungtos prie apygardų prokuratūrų. 2020 m. dalis apygardų prokuratūrų teritorinių padalinių buvo uždaryta.
Nuo 2021 m. sausio 14 d. LR prokuratūrai vadovauja generalinė prokurorė Nida Grunskienė.
Niurnbergo metropolitenas
Nepaisant palyginti nedidelio gyventojų skaičiaus, Niurnbergas gali didžiuotis turėdamas savo metropoliteną, kuris yra pats jauniausias, naujausias ir moderniausias visoje Vokietijoje.
Bendra informacija
Kartu su sparčiųjų priemiestinių traukinių (S-Bahn) bei tramvajaus linijomis, Niurnbergo metro sudaro artimojo bėginio transporto sistemą Niurnberge ir Fiurte. Už sistemos tinklo planavimą ir priežiūrą yra atsakingos miestų savivaldybės, o už sistemos veikimą ir eksploataciją atsakingos bendrovės "VAG Nürnberg" ir "infra Fürth".
Sistema ir techniniai duomenys
thumb|Niurnbergo metropoliteno schema Niurnbergo metro sudaro dvi bėgių linijos, žymimos U1 ir U2, kurios nusidriekia 31 km. 25,6 km bėgių išklota po žeme, 4,4 km nutiesti sulig gatvių lygiu ir vienas kilometras iškeltas ant estakados. Metropolitenui priklauso 40 geležinkelio stočių, iš kurių 26 stotys priklauso linijai U1, ir 16 - U2. thumb|Traukinys U3 linijoje Jau nutiesta ir trečioji metro linija U3, kurios stotys jau irgi pastatytos, tačiau vis dar nepradėtos eksploatuoti – iki kitų metų Niurnberge sėkmingai vyksta pilnai automatizuotos metro sistemos "RUBIN" bandymai, atliekami VAG ir infra'os bei prižiūrimi pagrindinio rangovo – firmos „Siemens“. Metropolitenu kasdien keliauja maždaug 316 tūkst. keleivių, o atvėrus duris į trečiąją liniją, tikimasi kasdien sulaukti virš 350 tūkst. keleivių. Niurnbergo metropoliteno bėgiai ir riedmenys yra 1435 mm pločio, pastarieji naudoja 750 voltų nuolatinę įtampą. Didžiausias riedmenų greitis yra apribotas iki 80 kilometrų per valandą.
Pritaikymas neįgaliesiems
thumb|Rathenau aikštės metropoliteno stotis Visi peronai yra 90 metrų ilgio ir išdėstyti stočių viduryje, išimtį sudarant tik dviem stotimis (Muggenhof ir Stadtgrenze). Visos stotys turi bent po vieną liftą, penkios iš jų – net po du. Be to, visos stotys šalia įprastų laiptų turi ir eskalatorius.
Pirmieji ketinimai įrengti metropoliteną Niurnberge
Pirmieji planai įrengti metropoliteną Niurnberge siekia 1925-uosius praeito šimtmečio metus, kuomet vienas diplomuotas Niurnbergo inžinierius Oskaras Freitagas prabilo apie ketinimus tiesti metro statybą po Fiurterio gatve (Fürther Straße). Pagal tuometinius įsivaizdavimus, ši metro linija neturėjo pakeisti tuomet jau veikusios, lygiagrečiai nutiestos tramvajaus linijos, tačiau papildyti ją kaip viešojo transporto priemonė, skirta greitajam susisiekimui. Tačiau ji turėjo būti prailginta ir, eidama per Plererio aikštę (Plärrer) palei Frauentorgrabeno sieną (Frauentorgraben), siekti Niurnbergo traukinių stotį. Šie ketinimai anuomet sužlugo dėl aukštų techninio įrengimo reikalavimų ir tam reikalingų nemažų išlaidų. Apie metro pirmtakes galima kalbėti tik turint omeny 1938 metus, Vokietijoje vyravus nacionalsocializmui, kuomet po žeme buvo nutiestos tramvajaus linijos po Alersbergo (Allersberger Straße) ir Bavarijos (Bayernstraße) gatvėmis. Šios dar ir šiandien egzistuojančios požeminės tramvajaus linijos buvo įrengtos siekiant netrikdyti tramvajaus veikimo, kuomet prie kaimynystėje įsikūrusios reicho partijos būstinės partijos susirinkimų metu vykdavo SS-narių (SS (pilnas pavadinimas „Schutzstaffel“) – iš vok. klb.  -  hitlerinė karinė-politinė organizacija, esesininkai – vert. past.) iškilmingi paradai ir būdavo sulaukiama didelio lankytojų skaičiaus.
Nuo pogrindinio tramvajaus iki metro
Nauji planai dėl pogrindinio tramvajaus įrengimo imti ruošti tik po Antrojo Pasaulinio karo, įvykus ekonomikos stebuklui (vok. Wirtschaftswunder – ilgalaikis ekonomikos augimas - vert. past.) ir vis didėjant gyventojų aprūpinimui motorinėmis transporto priemonėmis. Ulmerio (Ulmer) profesoriaus Makso-Eriko Foichtingerio (Max-Erich Feuchtinger) 1956 metais pateiktą pasiūlymą tiesti pogrindinio tramvajaus liniją nuo Plererio aikštės iki pagrindinės geležinkelio stoties Niurnbergo miesto savivaldybė atmetė. 1962-aisiais ji įgaliojo Štutgarto (Stuttgart) tramsporto inžinerijos profesorių Valterį Lambertą įvertinti esamą Niunbergo artimajam susisiekimui skirto viešojo tramsporto sistemos situaciją ir parašyti atsiliepimą apie jos ateitį. Šis „Lamberto-atsiliepimas“ su rekomendavimu tiesti pogrindinį tramvajų 1963 metais gulėjo ant Niurnbergo savivaldybės stalo, todėl 1963-ųjų balandžio 24-ąją buvo nuspręsta visgi statyti Niurnberge pogrindinį tramvajų su galimybe ir teise vėliau jį perstatant paversti metro.
1965 metų lapkričio 24-ą dieną Niurnbergo miesto savivaldybė dar kartą peržiūrėjo savo 1963-ųjų nutarimą dėl pogrindinio tramvajaus statybų ir nutarė tiesti klasikinį metro. Tokiam savivaldybės sprendimui įtakos visų pirma turėjo asmeninė Hanso von Hanfštengelio (Hans von Hanffstengel), tuometinio Niurnbergo miesto statybos planavimo tarnybos vadovo, nuomonė dėl minėtojo profesoriaus Lamberto atsiliepimo. Priešingai nei Lambertas, Hanfštengelis pasisakė prieš etapiškas statybas nuo pogrindinio tramvajaus iki metro ir skatino tiesiogines metro statybas. Jį neoficialiai rėmė Vokietijos Federacinės Respublikos (VFR) parlamentas, prabilęs apie galimybę padengti 50 % statybos išlaidų, ir tuometinis Bavarijos (Bayern) ministras pirmininkas Alfonsas Gopelis (Alfons Goppel), kuris garantavo, jog Niunbergo metro statyboms bus skirta ne mažesnė finansinė parama nei Bavarijos federalinių žemių sostinei (turima omeny Miuncheną (München); Niurnbergas – antras pagal dydį Bavarijos miestas po Miuncheno – vert. past.). Tiesiogines metro statybas skatino ir žinojimas, jog, norint pogrindinio tramvajaus vietoje vėliau įrengti metro, dėl statybos darbų net keleriems metams būtų reikėję sustabdyti pogrindinio tramvajaus darbą ir taip atimant iš miestiečių galimybę naudotis šia viešojo transporto priemone.
Pagrindinio tinklo įrengimo planai
Pirmieji rimti ketinimai statyti Niurnberge metro siejami su 1965-ųjų savivaldybės nutarimu. Tačiau konkretūs pagrindinio metro tinklo įrengimo planai pradėti ruošti tik 6-ojo dešimtmečio pabaigoje, kuomet 1969 metais žemėtvarkos buvo priimtas miesto planavimo įstatymas. Tuo metu jau buvo pradėtos visapusiškos pirmosios metro linijos statybos. Ji turėjo tuo metu besikūrusį miestą palydovą Langvaserį (Langwasser) per Niunbergo geležinkelio stotį bei senamiestį ir Plererio aikštę sujungti su Fiurtu (Fürth) ir didžiąja numatyto maršruto dalimi atitiko buvusią tramvajaus liniją Nr.1. Įrengiant tolimesnes linijas buvo numatyta įgalinti susisiekimą su oro uostu, Maisterzingerio kultūros ir kongresų rūmais (Maistersingerhalle), miesto ligonine (šiandien: Klinikum Nord) ir zoologijos sodu, planuota apimti kuo didesnę miesto teritoriją ir siekta, jog numatytas metro išplanavimas ateity miestui augant leis praplėsti metro linijų tinklą nesusiduriant su didesniais sunkumais ir problemomis. Norint įgyvendinti visus šiuos siekius ir ketinimus, buvo pasiūlyta įvairių metro linijų tinklo modelių, tačiau labiausiai iškeltas sąlygas atitiko P, Q, R ir S modelių pavyzdžiai.
Statybos pradžia Langvaseryje
1972-ųjų kovo pirmąją, surengus didelę šventę, po beveik lygiai penkerių metų nuo darbų pradžios, buvo atidaryta pirmoji 3,7 km ilgio metro linijos atkarpa nuo Langvaserio pietų iki Bauernfaindo gatvės. Nuo šiol Niurnbergas buvo ketvirtasis Vokietijos miestas, galintis pasigirti turintis metro. Metropolitenai tuo metu jau veikė Berlyne (nuo 1902-ųjų vasario 18-osios), Hanburge (nuo 1912-ų vasario 15-os) ir Miunchene (nuo 1971-ų spalio 19 dienos). Toliau buvo tiesiamos metro linijų atkarpos Fiurto miesto link. 1976-ųjų spalio 12-ą dieną Niurnbergo ir Fiurto miestai pasirašė metro sutartį, kurioje buvo numatyti, jog nuo šiol už metro planavimą ir tiesimą Fiurte yra atsakinga Niurnbergo požeminių įrenginių statybos tarnyba.
Praėjus šešeriems metams po pirmosios atkarpo atidarymo Langvaseryje, Niurnbergo metro kirto senamiestį ir 1978-ųjų sausio 28 dieną pasiekė Baltojo bokšto (Weißer Turm) stotį. Tuo pačiu metu buvo nutrauktas paskutiniosios Niurnbergo tramvajaus atkarpos senamiestyje ir kitų lygiagrečiai metro linijoms nusidriekusių tramvajaus linijų veikimas. Metro statybos kryptingai vyko toliau, nuo 1978-ųjų spalio 2 dienos buvo vykdomi antrosios metro linijos nuo Plererio aikštės Riothenbacho (Röthenbach) link įrengimo darbai.
1981-ųjų birželio 20 dieną buvo galutinai sustabdytas tramvajaus linijų veikimas Niurnberge ir vedusių į Fiurtą, kadangi metro linija U1 pasiekė Ėberhardshofo (Eberhardshof) geležinkelio stotį ir antžeminį geležinkelį Fiurto gatvėje (Fürther Straße), kuris nuo 1970-ųjų kartais buvo naudojamas tramvajui, ir kurį nuo šiol turėjo pakeisti metro. 1985-ųjų gruodžio 7-ąją, švenčiant 150-ąjį Vokietijos geležinkelio jubiliejų, buvo atidaryta pagal tuometinius įsivaizdavimus paskutine turėjusi būti metro atkarpa nuo stoties Jakobinų gatvėje (Jakobinenstraße) iki Fiurto geležinkelio stoties.
1992-ųjų liepos 22 dieną buvo sugrįžta prie 1973-ųjų metų ketinimų. Ankstesnieji planai buvo patvirtinti ir pakoreguoti: metro pabaiga nuo šiol turėjo būti ne Bilingo aikštė, o Hardhioė (Hardhöhe) (vakarinė Fiurto miesto dalis – vert. past.). 1994-ųjų rugsėjo 19-tą dieną buvo pradėti atkarpos iki Fiurto Štathalės (Fürth Stadthalle) statybos darbai. Tačiau tarp Fiurto miesto gyventojų vis daugėjo tokių, kurie buvo nusiteikę prieš sprendimą tęsti metro statybas mieste. Abejonių dėl metro tiesimo darbų atnaujinimo daugiausiai kėlė miestą užgriūsiančios didelės finansinės išlaidos bei galimybės autobusu tiesiogiai pasiekti miesto centrą panaikinimas. Todėl buvo inicijuotas tam tikras piliečių referendumas, kuris siekė metro statybų pabaigos ties miesto rotuše. Tačiau tokiems piliečiams vis dėlto nesudarius daugumos pasisakiusiųjų balsų skaičiaus, praėjus trylikai metų nuo paskutiniosios metro atkarpos, nusidriekusios iki pagrindinės geležinkelio stoties, atidarymo, 1998-ųjų gruodžio 5 dieną Niurnbergo metro linijos pasiekė centrą - Fiurto Štathalės stotį. 2004-ųjų gruodžio 4 dieną buvo atidaryta Fiurto klinikų (Fürth Klinikum) stotis, nuo 2007-ųjų gruodžio 8 dienos veikia prailginta metro linijos atkarpa į Fiurto vakarinėje dalyje Hardhioėje esančią stotį (Endbahnhof Fürth Hardhöhe).
Iki oro uosto vedanti metro linija
Lygiagrečiai metro linijai U1 buvo pradėta tiesti antrąją liniją U2, vėliau turėjusią tapti viena iš pagrindinių Niurnbergo metro linijų. Baigus jos tiesimo darbus, ji turėjo driektis nuo Štaino rūmų (Stein Schloß) iki oro uosto. Pirmoji pietinė U2 atkarpa nuo Plererio aikštės iki Švainau (Schweinau) buvo atidaryta 1984-ų sausio 10-ąją. Tuo pačiu metu sustabdyta ir Gustavo-Adolfo gatvę (Gustav-Adolf-Straße) Švainau vedusio tramvajaus linija. Po dvejų metų, 1986-ųjų rugsėjo 27-ąją, buvo atidaryta prailginta metro atkarpa iki Riotenbacho stoties (Bahnhof Röthenbach). Kiti planai metro trasos pabaigos tašku numatė Hoė Marterio stotį (Bahnhof Hohe Marter). Šitokiu būdu būtų buvę išvengta sudėtingos ir brangios būtinybės kirsti kanalą, tačiau būtų buvęs apsunkintas transporto srautas ir trikdytas susisiekimas tuo metu jau ir taip apkrauta pagrindine Švainauerio gatve (Schweinauer Hauptstraße). Dėl nedidelės metro trasos atkarpos statybų kainos Niurnbergo savivaldybė davė sutikimą. Tam pritarė ir pats Štaino miesto valdžia, norėjusi, kad pagrindinė Štaino gatvė nebebūtų apkrauta pravažiuojančiojo transporto, tačiau statybos darbams ir eksploatavimo išlaidoms reikalingos septynženklės sumos tuo metu negalėjusi rasti.
Šiaurinės metro linijos atkarpos U2 darbai buvo pradėti 1986-ųjų kovo 10-ą dieną. Tuo metu buvo paleistas veikti tramvajus tarp Plererio aikštės ir pagrindinės geležinkelio stoties. Atkarpa iki pagrindinės geležinkelio stoties buvo atidaryta 1988-ųjų rugsėjo 24 dieną. Nuo šiol U2 metro linijos traukiniai nebesinaudojo metro linijos U1 Langvaserio link bėgiais, tačiau važiavo savo atskira trasa. Kitai atkarpai iki Rateno aikštės (Rathenauplatz), kuri buvo atidaryta 1900-ųjų balandžio 17-ąją, Viorderio Vyze stočiai (Bahnhof Wöhrder Wiese), atsižvelgiant į daugelį finansinių ir gamtos apsaugos aspektų, buvo pasiūlyta bemaž 20 trasos variantų, iš kurių buvo išrinkti egzistuojantys šiomis dienomis. Pirminiais ketinimais, sekanti trasa turėjo tiestis nuo Rateno aikštės po išorine Beiruto gatve (Äußeren Bayreuther Straße) (B 2) iki Šiaurės Rytų stoties (Nordostbahnhof), toliau pasukti į Grėfenbergo kalnų geležinkelį (Gräfenbergbahn) ir driekdamasi lanku į Šiaurę nuo Cygelštaino (Ziegelstein) pasiekti oro uostą. Šie planai buvo pakoreguoti, nes buvo norėta apimti gyvenamuosius Renvėgo (Rennweg) ir Šopershofo (Schoppershof) kvartalų rajonus ir išvengti galimo chaoso šios trasos statybos darbų metu. 1993-iųjų gegužės 22-ąją buvo pradėta eksploatuoti atkarpa iki Šopershofo, 1996-ųjų sausio 27-ąją atkarpa iki Hernhiutės (Herrnhütte) ir tuo pačiu metu sustabdytas lygiagrečiai einančios tramvajaus atkarpos veikimas. Tolimesnių U2 linijos statybų tikslas buvo metro stotis oro uoste, tačiau dėl sumažėjusio Niurnbergo miesto finansinio pajėgumo buvo imta abejoti dėl galimybės tęsti pradėtus darbus. Statybos darbai buvo pradėti tęsti tik tuomet, kai 10 % sumos suteikė Bavarijos respublika ir oro uosto kompanija, bei kuomet buvo nuspręsta atsisakyti dvivėžės trasos. 1996 imti tęsti U2 linijos statybos darbai buvo baigti 1999-ųjų lapkričio 27 dieną.
Nuo INTRAPLAN‘o prie SMARAGT‘o iki RUBIN‘o
Statybose numatytų pirmųjų metro atkarpų „Rotenburgo aikštė-Gustavo Adolfo gatvė“ (Rothenburger Straße – Gustav-Adolf-Straße) ir „Rateno aikštė-Maksfeldas“ (Rathenauplatz – Maxfeld) įrengimo darbai buvo pradėti 2000-ųjų birželį. Juos baigti ir pradėti eksploatuoti šias atkarpas numatyta 2006-ųjų pradžioje, dar iki pasaulio futbolo čempionato pradžios. Dėl netikėtų sunkumų, atsiradusių dėl pavienių aspektų (traukinių ir linijų), per trumpo statybos darbams skirto laiko bei klaidingų Siemens‘o vadybininkų sprendimų iki šio termino įrengti jas nespėta. Darbų baigties terminas iš 2006-ųjų kovo buvo perkeltas į tų pačių metų rugsėjį, po 2006-aisiais kovo 24-ąją įvykusio Niurnbego miesto savivaldybės ir Siemens‘o vadovybės kritinio pasitarimo, įrengimo darbus numatyta baigti 2006-ųjų pabaigoje-2008-ųjų pradžioje. Tuo tarpu buvo iš pagrindų reorganizuota Siemens‘o vadybos sistema, kas turėjo garantuoti, jog bus laikomasi naujosios statybų baigties termino datos ir minėtos metro atkarpos bus atidarytos iki pirmojo 2008-ųjų ketvirčio pabaigos.
RBS-70
thumb|250px|Zenitinis raketų kompleksas RBS-70 250px|thumb|MkI raketa RBS-70 – mobilus zenitinis raketų kompleksas (trump. ZRK), artimojo nuotolio oro gynybos sistema.
Istorija
Švedijos kariuomenei prireikus pigaus, ypač lengvai aptarnaujamo, mobilaus ir visiškai atsparaus trukdžiams artimo nuotolio oro gynybos ginklo Švedijos kompanija Saab Bofors Dynamics sukūrė artimo nuotolio oro gynybos kompleksą RBS-70. Pradėta kurti 1967 m. Po šešerių metų buvo pagamintas pirmasis prototipas. 1976 m. atlikti paskutinieji bandymai ir 1977 m. pirmieji ZRK RBS-70 pristatyti Švedijos kariuomenei.
Privalumai ir trūkumai
RBS-70 pranašesni prieš panašias sistemas tuo, kad jos iki šiol net teoriškai negali paveikti jokie elektromagnetiniai ir mechaniniai trukdžiai, kuriuos apsaugai naudoja orlaiviai.
RBS-70 trūkumas – ilgesnis karių rengimo ciklas, kadangi taikytojui reikia išmokti tiksliai vesti taikiklį vairalazde. Tačiau tai išspręsta naujausioje RBS versijoje – RBS-70 NG.
RBS-70 kompleksai gali būti naudojami tiek pavieniui, tiek sujungti su vadovavimo punktais-apžvalgos radarais. Sujungus kompleksą su radaru, informaciją apie artėjantį taikinį iki 50 km suteikia trukdžiams ypač atsparus apžvalgos radaras „Giraffe“ Mk IV. Jis taip pat atpažįsta taikinį „savas-svetimas“ įranga.
Kovinis naudojimas
RBS-70 kompleksai naudoti tik vienintelio karinio konflikto metu – 1980-1988 metų Irano-Irako kare. Manoma, kad Irano kariuomenės ginkluotėje buvę kompleksai numušė daugiau kaip 40 Irako lėktuvų.
Taktiniai-techniniai duomenys
Raketos tipas: Nešiojamoji raketa
Vainiūnai (Anykščiai)
Vainiūnai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 11 km nuo Debeikių.
RBS-70
Taktiniai-techniniai duomenys
Veikimo nuotolis: 0,3-5/7 km (Mk I/II)
Veikimo aukštis: 3/4 km (Mk I/II)
Pertaisymo laikas: apie 10 s
Taikinio sekimas: Optinis sekimas
Bridgestone
Bridgestone Corporation – tarptautinė gumos dirbinių kompanija iš Japonijos. Įkūrė Shojiro Ishibashi. Bridgestone pavadinimas kilęs iš japoniško žodžio ishibashi, reiškiančio akmeninį tiltą, paraidinio vertimo. 2009 m. sausio duomenimis, Bridgestone laikomas didžiausiu padangų gamintoju pasaulinėje padangų rinkoje, antras – Michelin, trečias – Goodyear, ketvirtas – Continental.
RBS-70
Taktiniai-techniniai duomenys
Raketos svoris: 24 kg
TPĮ (Taikinio paleidimo įrenginys) svoris: 36 kg
Bridgestone
Paplitimas
Bridgestone turi savo gamyklas daugelyje pasaulio šalių. 2007 metų duomenimis, įmonė turi 57 padangų fabrikus, 98 įvairių produktų gamyklas ir 4 pagrindinius technologijų centrus visame pasaulyje. Vieni iš pagrindinių fabrikų yra šiose šalyse:
RBS-70
Taktiniai-techniniai duomenys
TPĮ matymo kampas: 9°
Bridgestone
Bridgestone ir Formulė 1
Nuo 2008 iki 2010 Bridgestone buvo vienintelė oficiali padangų tiekėja FIA Formulės 1 lenktynėse. Dėl Michelin pasitraukimo 2006 m. sezone, Bridgestone padangas viena tiekia jau nuo 2007 m. Kiekvienas lenktynininkas per lenktynių savaitgalį gauna 14 komplektų padangų, po 7 komplektus minkštesnės ir kietesnės sudėties padangų. Papildomai per lenktynių savaitgalį galima pasinaudoti keturiais komplektais tarpinių padangų ir trimis komplektais lietaus padangų.
RBS-70
Taktiniai-techniniai duomenys
TPĮ didinimas: 7 kartus
Bridgestone
Bridgestone ir Formulė 1
2007 m. kompanija, pasitarusi su FIA, pradėjo žymėti skirtingos sudėties padangas (minkštesnės sudėties padangos pažymėtos baltos spalvos juostele padangos viduryje). thumb|right|200px|Padangų žymėjimas
RBS-70
Taktiniai-techniniai duomenys
Stovo svoris: 24 kg
Bridgestone
Bridgestone ir Formulė 1
2009 m. į lenktynes vėl sugrįžo „slick“ tipo padangos, kurias tiekė Bridgestone kompanija.
Pasibaigus 2009 m. sezonui kompanija paskelbė, kad pasitrauks iš Formulės 1 čempionato po 2010 m. sezono.
Potvynis (hidrologija)
thumb|250px|Potvynis Nemuno deltoje ties [[Šlažų tiltas|Šlažų tiltu]]
Potvynis – kasmetinis, pastovus upės vandens lygio pakilimas. Jo metu vanduo užpildo ne tik vagą, bet ir užlieja salpą, lankas. Potvynį gali sukelti kasmetinis pavasarinis sniego tirpimas, vasarinis kalnų ledynų tirpsmas, lietingojo laikotarpio sukeltas vandens perteklius.
Lietuvos upėse vyksta pavasarinis potvynis, kuris įprastai prasideda kovo mėnesį. Potvynio metu vandens lygis upėse kyla 10-16 dienų. Trunka 40-60 dienų. Miškinguose, pelkėtuose upių baseinuose potvynis ilgesnis, bet ne toks stiprus kaip laukais tekančių upių. Potvynių metu vandens lygis upėse pakyla 1,5-6,0 m. Kasmetinio potvynio metu paprastai užliejama Nemuno delta, didesnių upių slėnių objektai. Reguliarus potvynis gali virsti užtvindymu (stichine nelaime) ledo sangrūdoms užkimšus upės vagą.
Vasariniai potvyniai būdingi iš kalnų ištekančioms upėms (Nilas, Terekas, Rona) arba arktinės zonos upėms, kur sniego tirpsmas įsibėgėja tik vasarą (Makenzis, Jukonas, Indigirka). Lietingojo laikotarpio sukelti potvyniai būdingi subekvatorinio, musoninio klimato srities upėms (Mekongas, Nigeris, Jangdzė).
Potvynis nemaišytinas su poplūdžiu – netikėtu vandens lygio pakilimu upėje.
Šaltiniai
mwl:Anchente Overstromingsrisico Enchente
Alaicho ulusas
Alaicho ulusas  – ulusas šiaurės rytų Jakutijoje. Administracinis centras – Čokurdachas.
Ančia (ežeras Lenkijoje)
thumb|250px|Giliausias Lenkijos ežeras Ančia  – ežeras Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, netoli Lietuvos-Lenkijos sienos. Pagal neseniai atliktus tyrimus, ežero gylis yra 106,1 m (ankstesniuose tyrimuose 108,5 m, 111,5 m ir 113 m), tai Giliausias ežeras Lenkijoje ir centrinės Europos žemumose. Ežero apylinkėse yra nemažas vandens tinklas, kanalizacija, žemės ūkio laukai, eglynai ir mišrūs miškai. Į ežero baseiną įeina Oklineko, Bočnelio ir Egliniškių ežerai. Ančios ežeras yra ledyninės kilmės, mažai trofuotas. Ežero pakrantėse yra daug riedulių, kai kurie netgi kelių metrų pločio. Ežero apačioje yra didelis nuolydis apie 12°. Ežero vanduo yra labai švarus ir skaidrus, pagal Secchi disko matavimus matomumas yra iki 12 m. Ežero pakrantėje yra povandeniniai augalai. Ežero pakrantė yra prižiūrima ir turi kelis vaizdingus paplūdimius. Šiauriniai ir pietiniai ežero krantai yra labai statūs, rytuose ant morenos yra eglynai, vakaruose žemdirbystės ir gyvulininkystės laukai. Šalia ežero esančio Ančios kaimo apylinkėse yra išlikę lapuočių miškai, daugiausia liepos. 1974 m. ežere vyko Aqua UNESCO projektas, kurio metu tirta ežero gylis, povandeniniai nuolydžiai. Ežeras yra tinkamas povandeniniam nardymui. Aukštis virš jūros lygio – 227 m. Ilgis – 4,53 km. Plotis – 1,15 km. Vakariniame krante dunksantis Leščinovo kalnas su apžvalgos bokštu – turistų mėgstamas objektas. Šalia ežero yra šie kaimai: Blaskovizna, Merkinė, Klaipėda, Stara Ančia ir Pželomka.
Alaicho ulusas
Geografija
Teritorija išsidėsčiusi Janos-Indigirkos žemumoje, prie Rytų Sibiro jūros.
Gyventojai
Tautinė sudėtis (2002 m.):
Ančia (ežeras Lenkijoje)
Augalija
Daugiausia ežero augalijos sudaro maurabragiečiai:
Taip pat helofitų augalų rūšys:
Linkių ežeras
Linkių ežeras – ežeras Lietuvoje, Vilkaviškio rajone, 5,5 km į šiaurės rytus nuo Vištyčio miestelio. Ežeras ovalo formos, ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,11 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 213,2 m. Krantai žemi, užpelkėję, pakrantės kalvotos, iš vakarų ir pietų apaugę mišku, iš šiaurės ir rytų plyti pievos ir dirbami laukai. Pietuose per pelkę išteka upeliukas link Lieponos upės.
Ančia (ežeras Lenkijoje)
Gyvūnija
Ežere daugiausiai gyvena šiauriniams vandenims ir kalnų upėms būdingi vandens gyvūnai, tai vėgėlė, raibapelekis kūjagalvis ir paprastasis kūjagalvis, taip pat seliava ir stinta. Ežere taip pat yra baltoji žuvis Coregonus lavaretus maraena dar kitaip vigrensis. Ežere yra labai retų vėžiagyvių: Eurythemora lacustris, Cyclops abyssorum, Heterocope appendiculate, Bosmina obtusirostis, Eurythemora gracilis ir Pallasea quadrispinosa.
Šilelis (televizorius)
thumb|Šilelis S-410D (32 cm, spalvotas)
Šilelis – Lietuvos TSR (TSRS) ir Nepriklausomoje Lietuvoje gaminti televizoriai. Televizoriai gaminti Kauno radijo gamykloje (nuo 1980 m. vadintoje „Bangos“ gamykloje).
Sukūrimo istorija
Norėdama turėti savo veidą, Kauno radijo gamykla siekė sukurti išskirtinį produktą. Radijo imtuvų srityje tai buvo nerealu, nes kaimyninėse valstybėse šiuos gamino labai stiprūs konkurentai (Rygoje VEF49 ir RRR50, Taline – Punane RET51). Buvo nuspręsta gaminti neįprastus, mažus televizorius, kokių sovietų rinkoje iki tol nebuvo. Pasirinkimą daug lėmė gamykloje veikęs Specialaus konstravimo biuras.
Pirmieji pavyzdžiai būdavo išbandomi Maskvoje, tuometiniame Sąjunginiame moksliniame-techniniame televizijos institute. Reikėjo įrodyti, kad "Šileliai" pakenčia klimato svyravimus, yra atsparūs šalčiui, vandeniui. Vėliau, konstruojant, maketai buvo daugybę kartų bandomi automobiliuose, miško daubose, įkalnėse ir kitomis sunkaus priėmimo sąlygomis.
Nuo 1978 m. pradėti gaminti spalvoti „Šilelis“ televizoriai, apie 1980-uosius atsirado pultelis nuotoliniam valdymui, iš pradžių kurį laiką laidinis.
Savybės
„Šileliai“ buvo jautrūs silpniems televizijos signalams, todėl Lietuvoje gerai priimdavo ir Lenkijos televizijos laidas, kartais net ir Švedijos, ko panašiomis sąlygomis kiti televizoriai nesugebėdavo. Tai buvo dar viena jų didelio populiarumo priežastis, gal ir pagrindinė. Oficialiai, didelio jautrumo reikėjo žiūrint televizorių išvykose, gamtoje, kur jis galėjo atsidurti „ne ryšio zonoje“. Maitinimo galimybės buvo labai plačios: tas pats modelis galėjo būti perjungtas 110, 117, 127, 220 ar 237 V tinklo įtampai, arba 12 V automobilio akumuliatoriui. Korpusai neretai buvo gaminami ryškių spalvų (geltonos, raudonos ar žalsvos). Net ir po keturiasdešimties metų šie dizainai atrodė šiuolaikiškai. Maži televizoriai gerai tiko ir kaip pirmųjų namų kompiuterių monitoriai.
Prekyba, rinka ir konkurentai
Pirmieji nešiojami „Šileliai“ kainavo apie 160 rublių (maždaug mėnesio atlyginimą), vėlesni spalvoti modeliai 1989 metaus iki 550. Tai buvo tiek deficitinė, trūkstama prekė, jog jos negalėdavo lengvai įsigyti net televizorių gaminusios gamyklos darbuotojai. Savo "Šileliais" kauniečiai sudarė didžiausią konkurenciją Maskvos "Rubino" gamyklai, gaminusiai panašius televizorius "Junostj". "Junostj" ekranai buvo kiek didesni, bet Lietuvoje "Junostj" jautrumo nebepakakdavo jau ties Trakais.
Į užsienio šalis „Šilelis“ buvo eksportuojamas pavadinimu „Schiljalis“. Teigiama, jog "Banga" eksportuodavo užbaigtus gaminius į 22 užsienio šalis, tiek socialistines, tiek ir kapitalistines. „Šilelis“ buvo tarp svarbiausių gaminių. Šie televizoriai buvo itin populiarūs Rusijoje, kur "Šilelis" ir apie 2008 metus vis dar buvo tarp žinomiausių Lietuvos gamintojų prekės ženklų.
Gamyba nutrūko 1995 metais, kuomet "Bangai" buvo paskelbtas bankrotas.
Vėlesnis prekinio ženklo naudojimas
Apie 2008 metus prekės ženklas buvo sugrįžęs UAB „Naujasis Šilelis“ dėka, bet juo buvo tiesiog žymimi Turkijoje gaminami Vestel televizoriai. Gamybos atnaujinimas Lietuvoje irgi buvo svarstomas, bet vėliau tų sumanymų atsisakyta. Ženklas galiojo iki 2012 metų, po to vėl tapo laisvas.
2014 m. licenciją naudoti „Šilelio“ vardą įsigijo UAB „Sponge“. Jį bandoma pritaikyti Kinijoje gaminamiems projektoriams, kurios ši įmonė importuoja, nors iš pradžių ir planavo Lietuvoje surinkti. Siūloma lietuviška instrukcija, pristatymas bei garantija.
Osornas
Osornas  – miestas vidurio Čilėje, Los Lagoso regione, 105 km į šiaurę nuo Puerto Monto, prie Rahuės upės ir Osorno ugnikalnio. ~146 tūkst. gyventojų.
Osornas – svarbus žemdirbystės centras. Apylinkėse auginami kviečiai, avižos, rančose vystoma gyvulininkystė (galvijai, arkliai). Maisto pramonė (mėsos, aliejaus), bioetanolio gamyba. Miestas yra prie svarbios kelių kryžkelės, jungiančios Čilę ir pietų Argentiną: per Osorną eina Santjago-Puerto Monto kelias bei atsišakoja kelias, per Cardenal Antonio Samoré perėją vedantis į Bariločę. Yra vietinių skrydžių Cañal Bajo Carlos Hott Siebert oro uostas.
Osorno apylinkės žymios vaizdingais kraštovaizdžiais, yra įsteigtas Pujehuės nacionalinis parkas. Anduose yra Antiljankos slidinėjimo kurortas. Pačiame mieste yra išlikę XIX a. europietiško stiliaus architektūros.
Istorija
Osorną Pedras de Valdivija, uiljičių kaimo vietoje siekė įkurti 1553 m., bet jo mirtis tą padaryti sutrukdė. 1558 m. miestą Villa de San Mateo de Osorno pavadinimu įkūrė Čilės gubernatorius Garsija Urtadas de Mendosa. Pavadintas pagal Osorno la Majoro miestelį Ispanijoje. 1602 m. miestą sugriovė uiljičiai. Ambrosijo O’Higinso nutarimu Osornas atkurtas 1796 m. Į miestą atvyko nemažai imigrantų iš Vokietijos.
Voverynė (reikšmės)
Voveryne vadinamos gyvenvietės:
Krabaėdė makaka
Krabaėdė makaka (Macaca fascicularis) – šunbeždžionių (Cercopithecidae) šeimos primatas, priklausantis markatų pošeimiui.
Goleniuvas
Goleniuvas (kašub. Gòłonóg; ) – miestas Pomeranijoje, šiaurės vakarų Lenkijoje. Goleniuvo apskrities administracinis centras. Nuo 1999 m. priklauso Vakarų Pamario vaivadijai, prieš tai buvo Ščecino vaivadijoje (1975–1998 m.). 22 776 gyventojai (2014 m. duomenys).
Istorija
Gyvenvietė įkurta XIII a. 1264 m. Pomeranijos kunigaikštis Barnimas I gyvenvietei, vadintai Goleniow, vėliau Gollnow, suteikė Magdeburgo teises. 1268 m. suteiktos miesto teisės. 1314 m. suteikta Liubeko teisė.
Dodge Razor
Dodge Razor buvo koncepcinis automobilis, kurį Dodge pristatė 2002 metų Šiaurės Amerikos tarptautinėje automobilių parodoje. Kuriant Razor bendradarbiavo Dodge ir Razor kompanijos. Automobilis turėjo pritraukti jaunesnio amžiaus pirkėjus, kadangi tai buvo labai galingas automobilis ir dalį dizaino kūrė Razor Company.
Razor naudojo 2,4 litrų I4 variklį. Automobilio didžiausias greitis buvo 140 mph ir jis galėjo įsibėgėti nuo 0 iki 60 mph per mažiau nei 6 sekundes. Razor buvo varomas galiniais ratais ir turėjo 6-pavarų mechaninę transmisiją.
Osmosinis slėgis
Osmosinis slėgis – slėgis, kurį, esant nekintamai temperatūrai, turėtų užimti ištirpinta dujinės būsenos medžiaga, užimdama tokį patį tūrį kaip ir tirpalas. Tai jėga, skatinanti vandens molekules osmosiškai judėti iš vieno tirpalo į kitą pro puslaidę membraną koncentracijos gradiento kryptimi.