cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Leonas Koganas
Biografija
Gimė 1894 m. vasario 20 d. Šiauliuose. 1919 m. baigė Maskvos universitetą. Nuo 1921 m. dirbo gydytoju Kaune, buvo pirmasis pradėjęs praktikuoti trachėjos bronchoskopiją. 1940 m. birželį Lietuvą okupavus sovietams buvo išrinktas naujosios komunistinės vyriausybės sveikatos apsaugos ministru. Prasidėjus Trečiojo Reicho ir TSRS karui pasitraukė į Rusijos gilumą, kur dirbo įvairiose tuberkuliozės klinikose. Po karo grįžęs į Vilnių 1945-1951 m. buvo tuberkuliozės instituto direktorius. 1947 m. tapo komunistų partijos nariu. Prieš pat Stalino mirtį prasidėjus žydų gydytojų suiminėjimams 1953 m. vasarį buvo suimtas ir Leonas Koganas, apkaltintas Vakarų pasaulio medikamentų vartojimu ir blogu komunistinių veikėjų ir darbininkų gydymu. Kelios savaites po Stalino mirties paleistas, mirė 1956 m. gegužės 30 d. Vilniuje.
Įgaliojimas
Įgaliojimas – teisinis pavedimas atstovauti kokiam nors asmeniui trečiųjų atžvilgiu. Pvz., gali būti atstovavimas teisme.
Įgaliojimas vesti bylas
Įgaliojimas gali būti duodamas tam tikrai įgaliotojo bylai, kelioms ar visoms jo byloms vesti arba atskiriems procesiniams veiksmams atlikti (LR CPK 58 straipsnis).
Atstovo pagal pavedimą teisės
Įgaliojimas atstovauti teisme suteikia atstovui teisę atlikti atstovaujamojo vardu visus procesinius veiksmus, išskyrus išimtis, nurodytas įgaliojime (LR CPK 59 str.).
Įgaliojimas atstovui pareikšti ieškinį ir priešieškinį, atsisakyti pareikšto ieškinio ir jį pripažinti, sudaryti taikos sutartį, perįgalioti, gauti vykdomąjį raštą ir pateikti jį vykdymui, gauti turtą, paduoti prašymą dėl proceso atnaujinimo turi būti atskirai aptarti įgaliojime.
Tikrosios kampuotblakės
Tikrosios kampuotblakės (Coreidae) blakių pobūrio šeima.
Šiai šeimai priklauso 7–40 mm ilgio, dažniausiai pailgi, rudos spalvos vabzdžiai. Kai kurių šios šeimos rūšių atstovų pilveliai yra stipriai išplatėję, kitų – blauzdos panašios į medžio lapus, dar kitos yra labai ryškių spalvų. Antenos ir straubliukas sudaryti iš 4 segmentų. Galva siauresnė ir trumpesnė nei prieškrūtinėlė. Turi ir sudėtines, ir paprastas akis. Membraniniai sparnai turi daug lygiagrečių venų.
Polifagai. Kiaušinėliai priklijuojami ant mitybinių augalų antros pusės. Metuose būna viena ir daugiau generacijų.
Šios blakės plačiai paplitusios visame pasaulyje. Mūsų planetoje gyvena apie 1900 tikrųjų kampuotblakių rūšių, Europoje – 58 rūšys ir porūšiai, Lietuvoje - 10 rūšių.
Krepšinis
Krepšinis – komandinė sporto šaka, žaidžiama aikštelėje kamuoliu.
Žaidėjai stengiasi surinkti kuo daugiau taškų, mėtydami kamuolį į specialų krepšį. Populiariausia sporto šaka Lietuvoje ; populiari JAV, Ispanijoje, Graikijoje, Serbijoje.
Istorija
kairėje|miniatiūra|upright|Džeimsas Neismitas su krepšinio kamuoliu ir krepšiu (prieš 1939 m.) 1891 m. žaidimą išrado kanadietis daktaras Džeimsas Neismitas. Jis buvo skirtas užimti studentus sportu žiemą, nesant sąlygų žaisti beisbolą ar amerikietiškąjį futbolą. Pradžioje žaidime naudotas futbolo kamuolys ir krepšiai su dugnu, taigi po kiekvieno pataikyto metimo kamuolį reikėdavo ištraukti iš krepšio. Komandose buvo po 9 žaidėjus.
Pirmųjų krepšinio rungtynių rezultatas – 1:0.
Lietuvoje
miniatiūra|295px|„[[Spalding“ krepšinio kamuolys]]
Anksčiau
1922 m. balandžio 23 d. Kaune pravestos pirmosios krepšinio rungtynės tarp Kauno rinktinės ir LFLS komandos. Tais pačiais metais moterų komanda dalyvavo pirmajame nacionaliniame čempionate. 1924 m. nacionaliniame čempionate žaidė vyrų komanda.
1939 m. pastatyta krepšiniui pritaikyta sporto salė, Kauno sporto halė.
Dabar
Dirba ~400 trenerių, ~200 teisėjų (11 tarptautinės kategorijos), 7 FIBA komisarai. ~100 tūkst. lietuvių laisvalaikiu žaidžia krepšinį.
Suomijos futbolo varžybos 2010 m.
Suomijos futbolo varžybos 2010 m.
Krepšinis
Dabar
Lietuvos krepšinis atstovaujamas visuose Europos/pasaulio čempionatuose: jaunučių, jaunių, suaugusiųjų, olimpinėse žaidynėse. Krepšininkai 3 kartus (1992, 1996, 2000) tapo olimpinių žaidynių bronzos medalių prizininkais. 3 kartus krepšininkai tapo Europos čempionais (1937 m. Rygoje, 1939 m. Kaune ir 2003 m. Stokholme), 3 kartus tapo Europos vicečempionais (1995 m. Atėnuose, 2013 m. Liublianoje, 2015 m. Lilyje, Prancūzija), ir kartą laimėjo bronzą (2007 m. Ispanijoje). Iškovojo bronzos medalius XVI Pasaulio vyrų krepšinio čempionate (2010 m. Turkija).
1997 m. moterų rinktinė buvo Europos čempionėmis, vicečempionėmis. Europos čempionais tapo jaunimo, jaunių komandos. 2005 m. Lietuvos jaunimo (vaikinų) komanda tapo pasaulio čempione. Sėkmingai žaidžia ir Lietuvos krepšinio veteranai.
1944 m. įkurta garsiausia krepšinio komanda, Kauno Žalgiris. Laimėjo 1998–1999 m. Eurolygą, laimėjo kitų titulų.
Žymiausias Lietuvos krepšininkas – Arvydas Sabonis, Europos, pasaulio bei olimpinių žaidynių čempionas. Išrinktas geriausiu Europos krepšininku, sužaidęs keletą sėkmingų sezonų NBA.
2011 m. rugpjūčio 31 d. – rugsėjo 18 d. Lietuvoje vyko 37-tas vyrų Europos krepšinio čempionatas. Jį laimėjo Ispanijos rinktinė, lietuviai užėmė 5 vietą.
Taisyklės
Komandą sudaro: treneris, trenerio asistentas, gydytojas, masažistas ir žaidėjai.
Rungtynėse komandą sudaro 12 protokole registruotų žaidėjų. Aikštėje vienu metu žaidžia po 5 kiekvienos komandos žaidėjus. Jie skirstomi į pozicijas: vidurio puolėją, sunkųjį krašto puolėją, lengvąjį krašto puolėją, atakuojantį gynėją, įžaidėją. Būna nestandartinis krašto puolėjas, gynėjas.
FIBA taisyklės
miniatiūra|Standartinės krepšinio vietos aikštelėje:1–Įžaidėjas · 2–Atakuojantis gynėjas · 3–Lengvasis krašto puolėjas · 4–Sunkusis krašto puolėjas · 5–Vidurio puolėjas Pagal FIBA taisykles, žaidžiami 4 kėliniai po 10 minučių. Po dviejų sužaistų kėlinių daroma 15 min. pertrauka, tarp kitų kėlinių yra 2 min. pertraukos. Rungtynių pradžioje metamas ginčas dėl kamuolio, vėliau, kiekvieno kėlinio pradžioje, kamuolys atiduodamas kiekvienai komandai iš eilės. Po 2 kėlinių komandos keičiasi krepšiais. Kiekvieną kartą pažeidus krepšinio taisykles, susižeidus ar iškilus neaiškumams, stabdomas laikas. Jis paleidžiamas, kai iš už galinės (šoninės) linijos išmetus kamuolį pagauna kitas žaidėjas. kairėje|miniatiūra|upright|[[Jordan Farmar|Džordanas Farmaras prieš Ražoną Rondo įvykdo nesportinę pražangą]]
Pražangos
Asmeninė pražanga – kontaktinė pražanga prieš varžovą.
Nesportinė pražanga – kontaktinė pražanga, padaryta ketinant neteisėtai užvaldyti kamuolį, pritaikant taisyklių tikslo/dvasios neatitinkančius veiksmus. 2 nesportines pražangas pelnęs žaidėjas diskvalifikuojamas.
Techninė pražanga – bekontaktė pražanga, pažeidžiant pagarbaus ir saugaus elgesio normas.
Diskvalifikacinė pražanga – ypač grubus, nesportinis žaidėjo, atsarginio žaidėjo, trenerio, trenerio asistento ar komandos palydovo elgesys.
Žaidėjui, prasižengusiam 5 kartus, įskaitant asmenines ar technines pražangas, teisėjas turi tai pranešti ir žaidėjas privalo iš karto išeiti iš aikštės. Jis turi būti pakeistas per 30 sekundžių.
NBA taisyklės
NBA turi savo taisykles. Jos truputį skiriasi nuo FIBA taisyklių. Pavyzdžiui:
Turnyrai
Pagrindiniai krepšinio turnyrai pasaulyje:
Zervynai
Zervynai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šipliškės valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurės rytus nuo Šipliškės, apie 24 km į šiaurės rytus nuo Suvalkų ir 128 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Arbeter Zeitung
Arbeter Zeitung  – sionistų darbininkų savaitraštis ėjęs 1921–1922 m. ir 1926 m. Kaune jidiš kalba. Laikraštis buvo iš dalies komunistinis, tačiau skyrėsi nuo kitų laikraščių tuo, kad kėlė žydų identiteto klausimus.
Redaktorius buvo Moshe Erem, tačiau neoficialiu redaktoriumi buvo Tuvia Meshorer.
Istorija
Nuo 1921 m. balandžio iki 1922 m. gegužės, kai buvo uždrausta laikraščio leidyba išleista 40 publikacijų. Neoficialus laikraščio redaktorius Tuvia Meshorer buvo nuteistas 1 metų laisvės atėmimo bausme. Po 1926 m. seimo rinkimų naujoji valdžia leido spausdinti laikraštį, tačiau po 1926 m. gruodžio perversmo laikraščio leidyba uždrausta.
Roskošas
Roskošas  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Bialos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Per kaimą teka Klukuvkos upė, šalia kurios stovi XIX a. pastatyti klasicistiniai rūmai, kurių architektas buvo Pranciškus Jaščoldas.
Rimantas Jasas
Rimantas Jasas (1929 m. birželio 1 d. Šiauliai – 2002 m. sausio 25 d. Vilnius) – Lietuvos istorikas, vertėjas, enciklopedininkas.
Biografija
1957 m. baigė Vilniaus universitetą. 1957–1968 m. dirbo Lietuvos istorijos institute, 1968–1975 m. ir 1979–2000 m. – Lietuvos mokslų akademijos centrinės bibliotekos Rankraščių skyriuje, 1976–1979 m. – Vyriausiojoje enciklopedijų redakcijoje.
Mokslinė veikla
Tyrė XIII a. – XVI a. ir 1788–1794 m. Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės bei Lietuvos istoriją. Knygoje „Lietuvių karas su kryžiuočiais“ nušvietė baltų kovą su Vokiečių bei Livonijos ordinais nuo Šiaulių (Saulės) mūšio 1236 m. iki XIII a. pabaigos. Svarbiausias darbas – „Bychovco kronikos“ vertimas į lietuvių kalbą su išsamiais komentarais. Paskelbė LDK užsienio prekybos ir pirmojo gyventojų surašymo duomenis, į lietuvių kalbą išvertė J. Goštauto beletrizuotus memuarus, T. Narbuto „Lietuvių tautos istoriją“, Vygando Marburgiečio „Naująją Prūsijos kroniką“. Spaudai parengė dokumentų rinkinių, Lietuvos mokslų akademijos centrinėje bibliotekoje saugomų XVIII a. – XX a. pirmosios pusės Šilutės dvaro savininko H. Šojaus archyvo ir istoriko K. Jablonskio rankraštinio palikimo aprašymus (neišspausdinti).
Puziniškis (Ignalina)
Puziniškis – kaimas Ignalinos rajono savivaldybės vakaruose, 6 km į šiaurės vakarus nuo Palūšės, Linkmenų miško pietiniame pakraštyje, Aukštatijos nac. parke. Stūkso Puziniškio piliakalnis, pietryčiuose telkšo Asalnai, pietvakariuose – Asalnykštis, ant kalvos auga Puziniškio ąžuolas, Asalnų ežero pusiasalyje – pušis Asalnų karalienė. Stovi paminklas ir kryžius partizanų garbei.
thumb|left|200px|Puziniškio ąžuolas
Etimologija
Liaudies etimologija vietovės vardą aiškina taip, kad neva kaimą įkūręs Lietuvos didikas Puzinas, čia atvykęs su penkiomis Lietuvos bajorų Lukoševičių šeimomis. Pastarųjų palikuonys esą vis dar tebegyvenantys šiame kaime.
Giganotozauras
Rūšis pavadinta Rubeno Karolinio (Ruben Carolini), fosilijų ieškotojo mėgėjo, 1993 m. Patagonijoje radusio šio dinozauro liekanas, garbei. Rūšies aprašymą 1995 m. žurnale Nature publikavo Rodolfas Korija (Rodolfo Coria) ir Leonardas Salgadas (Leonardo Salgado).
Gyveno prieš 95-100 mln. metų (kreidos laikotarpis) Pietų Amerikoje.
Paširvintys
Paširvintys – viensėdis Ukmergės rajono savivaldybėje, 7 km nuo Veprių, prie Šventosios ir Širvintos upių santakos.
Vandens malūnas
Nuo 1933 iki 1954 metų Paširvintyje, 1,2 km atstumu nuo Širvintos upės žiočių, veikė Paširvinčio vandens malūnas. Medinis vandens malūno pastatas ar įrengimai nėra išlikę, tačiau užtvankos ir pamato dalys vis dar matomos Šventosios šlaituose ir vagoje.
Pakuonio seniūnija
Pakuonio seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Prienų rajono savivaldybės šiaurės rytuose.
Istorija
Seniūnija įkurta 1995 m., 2018 m. rugsėjo 1 d. jai perduota dalis panaikintos Ašmintos seniūnijos teritorijos.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 5 seniūnaitijos:
Palėvenėlė
Istorija
1769 m. pastatyta koplyčia, 1803 m. bažnyčia. XIX–XX a. pradžioje buvo Palėvenėlės dvaras, priklausęs Peliskiams. 1873 m. kaimas nukentėjo per gaisrą. XIX a. kaimas buvo Vilkmergės apskrities Kupiškio parapijoje.
Radviliškiai (Panevėžys)
Radviliškiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybės pietuose, 0,5 km į šiaurę nuo Linkaučių. Yra kepykla.
Istorija
Radviliškius 1807 m. pirko Andrius Kaributas-Daškevičius h. Kaributas, Pinsko kamaris, vėliau testamentu užrašė savo sūnums. 1827 m. Karolis ir Aleksandras Ipolitas Kaributai-Daškevičiai pardavė Radviliškius.
Teisių perėmimas
Teisių perėmimas - teisių, pareigų subjekto pasikeitimas. Teises, pareigas perėmęs asmuo vadinamas teisių perėmėju.
Civilinis procesas
Tais atvejais, kai viena iš ginčijamo arba sprendimu nustatyto teisinio santykio šalių pasitraukia iš bylos (fizinio asmens mirtis, juridinio asmens pabaiga ar pertvarkymas, reikalavimo perleidimas, skolos perkėlimas ir kitais įstatymų numatytais atvejais), teismas, jei yra pagrindas, tą šalį pakeičia jos teisių perėmėju, išskyrus atvejus, kai yra negalimas materialinių subjektinių teisių perėmimas. Teisių perėmimas galimas bet kurioje proceso stadijoje.
Teisių perėmėjui visi veiksmai, atlikti procese iki jo įstojimo, yra privalomi tiek, kiek jie būtų buvę privalomi tam asmeniui, kurio vietoj įstojo teisių perėmėjas.
Procesinis teisių perėmėjas privalo pagrįsti savo dalyvavimą procese (LR CPK 48 straipsnis „Procesinis teisių perėmimas“).
Kampai (Varėna)
Kampai – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 14 km į šiaurę nuo Merkinės. Įsikūręs tarp Ilgio ežero vakarinio galo, Ilgininkų pelkės ir plento (kitapus jo – Alytaus rajono Kampai). Atsišakoja vieškelis.
Istorija
XIX a. pab. Kampai pateko į Trakų apskritį, buvo 6 namų valdos.
Jūrų kiaulytė
Jūrų kiaulytė (Cavia porcellus) – jūrų kiaulyčių (Caviidae) šeimos gyvūnas. Kilęs iš Andų kalnų regiono. Nuo XVI a. Europoje jūrų kiaulytės pradėtos auginti kaip naminis gyvūnas.
Auginimas ir priežiūra
Jūrų kiaulyčių populiarumas išaugo po Antrojo pasaulinio karo, Europoje atsirado jūrų kiaulyčių augintojų klubų, draugijų, rengiamos parodos. Šie žvėreliai aktyvūs dieną. Pirkti geriausia 6-8 savaičių jūros kiaulytę, ji turi sverti ne mažiau kaip 220–280 g. Nerekomenduojama šių gyvūnų pirkti rudenį ar žiemą – tik vasarą. Galima išmokyti keleto komandų, pavyzdžiui, atbėgti pašauktai vardu.
Pagrindinę jūrų kiaulytės maisto raciono dalį turėtų sudaryti specialus sausas ėdalas. Taip pat jas galima maitinti grūdais, daržovėmis, retkarčiais duoti pieno produktų (pavyzdžiui, varškės). Nuolat augantiems dantims galąsti duoti medžių šakelių, kreidos arba specialios druskos. Narvelyje taip pat turėtų būti speciali girdyklė su vandeniu, kurį reikėtų keisti kuo dažniau (geriausiai – kiekviena dieną). Kartais gali ėsti savo išmatas, tačiau tai reiškia, kad joms trūksta reikiamų medžiagų organizmui.
Gyvūno narvelis turėtų būti pakankamai erdvus, kad gyvūnas galėtų laisvai ir nevaržomai judėti. Narvelio dugną geriausia iškloti pjuvenomis, kurias reikėtų keisti bent kelis kartus per savaitę. Gyvūną galima retkarčiais išleisti palakstyti po kambarį narvelio duris paliekant atviras, tačiau reikėtų prižiūrėti, kad kambaryje nebūtų laidų, kuriuos gyvūnas galėtų perkąsti. Jūrų kiaulytės yra gana baikštūs ir slėptis mėgstantys gyvūnai, todėl į narvelį galima įdėti specialų namelį kiaulytei, dėžutę ar tiesiog pridengti narvelį medžiagos skiaute.
Jei jūrų kiaulytė laižo rankas, tai gali reikšti, kad ji prisirišusi prie savo šeimininko (prisirišimo ženklas, laižo ne kiekvieno žmogaus rankas), arba rankos yra prakaituotos ar suteptos kuo nors, ką mėgsta jūrų kiaulytės.
Jūrų kiaulytės yra draugiškos, niekad nekanda (nebent jei yra kankinamos). Yra ramios, greitai prisiriša prie žmogaus. Išgyvena apie 8-10 metų, retais atvejais ir 12 metų. Turi gerų savybių, gerai nuteikia. Bendrauja cypdamos, burbdamos, kalendamos dantimis. Jei dažnai cypia be priežasties, kol laikomos ant rankų, reikėtų neliesti užpakalinės dalies ar pilvo (seniau plėšrūs paukščiai jūros kiaulytes gaudydavo už užpakalinės pilvo ir nugaros dalies, todėl išliko toks instinktas).
thumb|left|250px|Keptos jūrų kiaulytės [[Peru]]
Konrado guotenė
Konrado guotenė  – guoteninių (Hygrophoraceae) šeimos, guotenių (Hygrophorus) genties grybų rūšis.
Atviros, žolėtos vietos, pamiškės, parkai, pakelės. Vasara, ruduo. Kepurėlė ir kotas oranžiškai geltoni, lakšteliai geltoni.
Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 3–7 cm skersmens, bukai kūgiška, paviršius lygus, glitus, oranžiškai geltonas, sena išblunka iki pilkai rusvos spalvos. Lakšteliai geltoni, pakraštėliai šviesesni, stori, reti, priaugtiniai. Kotas 6–7×0,5–1 cm, vienodo storio, gelsvai oranžinis, pamatinėje dalyje šviesesnės spalvos. Trama plona, geltona, koto trama balta, įpjauta nejuoduoja, be ypatingo kvapo ir skonio. Sporos 8–12 (15)×6–9 (11) μm.
Būdingi požymiai: sporos didelės, plačiai elipsiškos.
Auga pavieniui ar po kelis vaisiakūnius miškuose, pamiškėse – atvirose, žolėtose vietose. Mitybinė vertė nežinoma. Reta.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 98 psl.
Maksimonių gyvenvietė
Maksimonių gyvenvietė ir stovyklavietės – senovės gyvenvietė ir šešios akmens amžiaus stovyklavietės Varėnos rajono savivaldybės teritorijoje prie Maksimonių kaimo (Merkinės seniūnija), Nemuno dešiniajame krante, prie santakos su Strauja, 0,85 km į pietvakarius nuo kelio Merkinė-Ryliškiai tilto per Straują, kitame Nemuno krante nuo Jonionių gyvenvietės (Dzūkijos nacionalinis parkas, Subartonių girininkijaja, 56 kvartalo pietrytinė dalis, Maksimonių miškas). Kultūros registro kodas A1673.
Tyrimai
Išsamiau tirtos 3 stovyklavietės ir gyvenvietė. Maksimonių 1 stovyklavietė ir senovinė gyvenvietė yra kaimo rytiniame pakraštyje (plotas 5 ha). Žinota jau XX a. pradžioje. 1938–1956 m. radinius rinko Konstantinas Jablonskis, 1953–1954 m. ir 1962 m. – Lietuvos istorijos institutas (vadovės A. Bernotaitė ir Rimutė Rimantienė). Kultūrinis sluoksnis neišliko, radiniai renkami paviršiuje. Rasta titnaginių dirbinių, datuojamų paleolito (strėlių antgaliai su įtvaromis, gremžtukai, rėžtukai), vėlyvojo mezolito (lancetiniai, skersiniai, episvidriniai strėlių antgaliai, ovalūs kirveliai, ietigalių ašmenėliai, peiliai) ir neolito (trikampiai strėlių antgaliai, gludintų kirvelių nuoskalos) laikotarpiu.
Maksimonių 3 stovyklavietė yra kaimo pietvakariuose (plotas 0,8 ha). 1939 m. radinius rinko K. Jablonskis. Kultūrinis sluoksnis neišliko, radiniai randami paviršiuje. Rasta titnaginių radinių (gremžtukai, rėžtukai, skeltės), priskiriamų vėlyvajam mezolitui.
Ferrari Testarossa
Ferrari Testarossa – 12 cilindrų viduryje išdėstyto variklio sportinis automobilis, sukurtas Italijos automobilių gamintojos Ferrari. Šis modelis buvo gaminamas nuo 1984 iki 1996 m.
Automobilis vadinamas Testarossa (itališkai raudonplaukis) dėl raudonai nudažyto variklių cilindro galvutės dangtelio. Jie skiria šį modelį nuo mažiau galingų modelių variklių.
Dideli priešsparniai durelėse padeda aušinti milžinišką dvylikos cilindrų variklį. Sėdynės atviro kėbulo gale ir oro ėmiklis priekyje padeda aušinti stabdžius. Automobilis buvo pristatytas Paryžiaus automobilių parodoje 1984 m. Testarossa salone nėra gausu prietaisių rodiklių, tačiau vairuotojas aprūpintas visais reikiamais parodymais. Trys apskriti ciferblatai tvarkingai sumontuoti priešais vairaratį, aptrauktą Conolly oda. Sėdynės taip pat odinės, o ne taip gerai vertinama pavarų perjungimo svirtis yra įmontuota tarp vairuotojo ir keleivio sėdynių.
Tramys I (ežeras)
left|120px
Tramys I yra Lakajų kraštovaizdžio draustinyje. Greta yra Čiulų, Antalakajos, Aukštuolių kaimai. Šiaurvakarinėje pakrantėje įsikūrusi buvusio Čiulų dvaro sodyba.
Ežerėvardis Tramỹs kildinamas nuo žodžių tramus („baisus, nejaukus“), traminti („raminti“).
Šiaurės jūros kanalas
thumb|right|250px|Šiaurės jūros kanalas Šiaurės jūros kanalas − farvateris Nyderlanduose, jungiantis Amsterdamo uostą su Šiaurės jūra. Kanalo ilgis − 27 km.
Kanalas yra pagrindinė vandens arterija, jungianti Amsterdamo uostą su Šiaurės jūra šliuzu. Tai didžiausias pasaulyje šliuzas. Kasmet šiuo kanalu praplaukia virš 100 000 laivų.
XIX a. pabaigoje iškasus Šiaurės jūros kanalą, Amsterdamas tapo vienu didžiausiu uostu visoje Europoje. Tuomet iš Nyderlandų kolonijų iki pat miesto centro buvo gabenamos įvairios prekės: mediena, kava, šilkas, arbata, kaučiukas, prieskoniai, tabakas.
MegaCharts
MegaCharts – oficialūs Nyderlandų muzikos įrašų topai. Mega Charts taip pat teikia informaciją Stichting Nederlandse Top 40 topui, kurio iniciatyva sudaromi Nyderlandų Top 40, Tip Parade ir t. t. MegaCharts priklauso Beniliukso „GfK Marketing Services“.
Mega Top 50
The Mega Top 50 yra Olandijos muzikos įrašų topas, 1969 m. gegužės 23 d. sukurtas pavadinimu Hilversum 3 Top 30. Savo gyvavimo laikotarpiu topas savo pavadinimą keitė net keletą kartų, taip pat kito jo sąrašo ilgis:
Pirmieji pasiekę pirmąją vietą šiame tope buvo grupė Desmond Dekker & The Aces su daina „The Israelites“. Nuo 1978 m. topas grindžiamas pardavimais. Topas transliuojamas per radijo stotį Radio 3 ir per televiziją laidoje „Top of the Pops“.
Nuo 2004 m. MTV ir Radio 3FM grojamumas įtrauktas į topų sudarinėjimą. Nuo 2005 m. legalūs atsisiuntimai taip pat įtraukti į topus.
Single Top 100
Single Top 100 yra Nyderlandų muzikos įrašų topas, kuris renka informaciją iš Mega Top 50 ir Nyderlandų Top 40. Šiame tope nėra radijo stočių grojaraščių kaip kituose dviejuose. Šiame tope svarbiausi singlų pardavimai bei legalūs atsisiuntimai.
Mega Dance Top 30
Top 30 šokių muzikos įrašų.
Justo Villar
Chustas Vilmaras Viljaras Viverosas (Justo Wilmar Villar Viveros; g. 1977 m. birželio 30 d.) – buvęs Paragvajaus vartininkas, rungtyniavęs šalies nacionalinėje rinktinėje.
MegaCharts
Mega Airplay Top 50
Dažniausiai grojamos dainos per radiją ir televiziją.
Justo Villar
Viljaras karjerą pradėjo 1996 m. Paragvajaus „Club Sol de América“, kurį treniravo buvęs garsus vartininkas Ever Hugo Almeida. Viljaras sėmėsi iš jo technikos ir įgūdžių. Netrukus persikėlė į stipresnį „Libertad“ klubą, su kuriuo laimėjo nacionalinį čempionatą. 2004 m. persikėlė į Argentiną, „Newelll’s Old Boys“ klubą. Čia Viljaras daugelį sužavėjo savo puikiu žaidimu ir išrinktas Argentinos lygos metų vartininku bei metų Paragvajaus futbolininku. 2008 m. Viljarą įsigijo Ispanijos klubas „Real Valladolid“. Tiesa, šiame klube jam nuolat teko kovoti, dėl galimybės žaisti varžybose. 2011 m. Viljaras, būdamas 34 metų, grįžo į Argentiną.
Viljaras atstovavo Paragvajui 1997 m. pasaulio jaunimo čempionate. 1999 m. debiutavo nacionalinėje rinktinėje. Karjerą rinktinėje pabaigus vartininkams Chosė Luisui Čilavertui ir Rikardui Tavareliui, Viljaras tapo pagrindiniu rinktinės vartininku ir buvo pakviestas dalyvauti 2006 m. pasaulio futbolo čempionate, kur sužaidė tik 7 minutes, per kurias praleido vieną įvartį ir gavęs traumą buvo pakeistas. Panašus likimas jį ištiko ir 2007 m. Copa America turnyre. Tačiau 2010 m. pasaulio ir 2011 m. Copa America čempionatuose Viljaras žaidė visas rungtynes, buvo komandos kapitonu ir sėkmingai stabdė priešininkų atakas bei 11 m baudinius.
MegaCharts
Mega Ringtone Top 50
Daugiausiai atsiunčiami mobiliųjų telefonų tonai Nyderlanduose.
Mega Album Top 100
Geriausiai parduodami įvairių žanrų albumai Nyderlanduose.
DVD
Geriausiai parduodami muzikos DVD albumai Nyderlanduose. Yra dvi kategorijos: muzikos ir filmų.
Trumpoji ir ilgoji skalės
Trumpoji ir ilgoji skalės yra du skirtingi didelių skaičių (pradedant 1 000 000 000) vardinimo būdai.
Trumpojoje skalėje skaičius yra pavadinamas nauju žodžiu, jei jis yra tūkstantį kartų didesnis nei praeitas unikaliu žodžiu vadinamas skaičius. Pavyzdžiui, milijardas (arba bilijonas) reiškia tūkstantį milijonų (109), trilijonas – tūkstantį milijardų (1012), kvadrilijonas – tūkstantį trilijonų (1015) ir t. t.
Ilgojoje skalėje skaičius yra pavadinamas nauju žodžiu, jei jis yra milijoną kartų didesnis nei praeitas unikaliu žodžiu vadinamas skaičius. Pavyzdžiui, bilijonas (sudarytas iš bi ir milijonas) reiškia milijoną kvadratu arba milijoną milijonų (1012), trilijonas (sudarytas iš tri ir milijonas) – milijoną trečiuoju arba milijoną bilijonų (1018), kvadrilijonas – milijoną ketvirtuoju arba milijoną trilijonų (1024) ir t. t.
Palyginimas
Bi reiškia 2, tri reiškia 3 ir t. t. Skaičių ryšys su jų pavadinimais sistemose yra toks:
Kai kuriose ilgą skalę naudojančiose šalyse 109 vadinamas milijardu, o ne tūkstančiu milijonų, 1015 – bilijardu, o ne tūkstančiu bilijonų, 1021 – trilijardu, 1027 – kvadrilijardu ir t. t. Skaičių 109 milijardu vadina ir didelė dalis trumpos skalės šalių, tarp jų ir Lietuva.
Angliškai kalbančios šalys ir regionai
Daugelis regionų, kuriose yra vartojama anglų kalba, naudoja trumpą skalę ir skaičių 109 vadina bilijonu. Tarp jų yra:
Išskyrus JAV, anglų kalba kalbančiose valstybėse buvo ilgai naudojama ilgoji skalė, o trumpoji skalė paplito tik neseniai, todėl ilgoji skalė šiose šalyse iki šiol yra šiek tiek naudojama.
Kitos trumpą skalę naudojančios šalys
Sąrašas yra nepilnas. Skliaustuose pateikiami žodžiai, kuriais vadinami skaičiai 109 ir 1012.
Ilgą skalę naudojančios šalys
Sąrašas yra nepilnas. Skliaustuose pateikiami žodžiai, kuriais vadinami skaičiai 109 ir 1012.
A (reikšmės)
Žodis iš vienos raidės A gali reikšti:
Juodeliškė (Seinai)
Juodeliškė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į šiaurę nuo Seinų ir apie 121 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Valsčiaus keliai: Juodeliškė – Krasnavas, Juodeliškė – Jonaraistis ir Juodeliškė – Bubeliai.
Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime buvo 89 gyventojai, iš kurių 5 lenkai ir 84 lietuviai. 1973-1974 m. veikė biblioteka su lietuviškomis ir lenkiškomis knygomis, ji turėjo filialus Burbiškiuose, Jonaraistyje, Radžiūčiuose ir Rimkežeriuose. Buvo rengiami literatūriniai vakarai. 1958 m. balandžio 30 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Antakalnio kraštovaizdžio draustinis
Antakalnio kraštovaizdžio draustinis – saugoma gamtos teritorija Vilniuje, Antakalnio seniūnijoje, Pavilnių regioniniame parke. Apima miško teritoriją aplink Šilo gatvę ir aplink Antakalnio kapines. Draustinis įkurtas siekiant išsaugoti Sapieginės atragį su eglynų ir plačialapių miškų bendrijų kompleksais, jiems būdinga žolių danga ir miško lelijų populiacija.
Lockheed SR-71 Blackbird
Lockheed SR-71, neoficialiai vadinamas Blackbird (, juodasis strazdas) – ilgų atstumų, ypač greitas JAV žvalgybinis lėktuvas.
Antakalnio kraštovaizdžio draustinis
Draustinio teritorijoje, Sapieginės atragyje, įkurti Lenkijos kariuomenės gynybiniai įtvirtinimai (bunkeriai). Jie pastatyti 1924–1926 m. Lenkijos kariuomenei užėmus Vilniaus kraštą ir tikintis antpuolio iš TSRS. Buvo siekiama aplink Vilnių įkurti gynybinį žiedą, tačiau bunkeriai taip ir nebuvo panaudoti. Antakalnio draustinyje yra penki bunkeriai su dešimčia įeigų. Vienas jų – dviaukštis. Požemius juosia labai siauri tuneliai, naudoti kaip ventiliacijos angos, kaip karinės amunicijos stebėjimo bei karių apsilenkimo vietos. Netoli požemių likęs akmenimis grįstas kelias – grindinys, būta ir siaurojo geležinkelio bėgių. Dabar bunkeriuose veisiasi šikšnosparniai. Čia sutinkamos 6 jų rūšys: europinis plačiaausis, vandeninis pelėausis, kūdrinis pelėausis, rudasis ausylis, vėlyvasis šikšnys, šiaurinis šikšnys. Šių šikšnosparnių apsaugai bunkeriai įtraukti į Natura 2000 sąrašą.
Lockheed SR-71 Blackbird
„SR-71“ pasiekia daugiau nei tris kartus didesnį nei garso greitį ore. Skrydis iš Niujorko į Londoną trukdavo apie 1 valandą 54 minutes. Keleiviniam viršgarsiniam „Concorde“ reikėdavo 3 valandų ir 20 minučių, o įprastiniam lėktuvui reikia apie šešių.
Antakalnio kraštovaizdžio draustinis
thumb|left|250px|Įėjimas į vieną iš bunkerių
Lockheed SR-71 Blackbird
Istorija
Stengtasi padaryti lėktuvą nematomą radarų ekranuose, tačiau tai pavyko tik iš dalies. Žvalgomos šalies radarai šiuos lėktuvus dažnai pamatydavo, ir jie ne kartą buvo atakuoti priešlėktuvinėmis raketomis, tačiau dėl didelio „SR-71“ greičio numušti nė vieno nėra pavykę. Iš viso yra sudužę 12 tokių lėktuvų, nei vienas kovos aplinkybėmis. Vietnamo kare į „SR-71“ buvo paleista apie 800 priešlėktuvinių raketų, tačiau, per savo operatyvinės veiklos laikotarpį, nei vienas lėktuvas nebuvo numuštas.
Antakalnio kraštovaizdžio draustinis
2008 metais Antakalnio bunkeriai buvo įrašyti į Kultūros paveldo departamento kultūros vertybių registrą, kaip kraštovaizdžio, retas architektūrinis ir inžinerinis objektas.
Lockheed SR-71 Blackbird
Istorija
„SR-71“ nutūpus, kurį laiką niekas negalėdavo prie jo prieiti, nes korpusas nuo trinties į orą būdavo įkaitęs iki apie 300 °C. Aviacijoje naudojami aliuminio lydiniai tokioje temperatūroje nebeatsparūs, todėl korpusas buvo pagamintas iš titano. Titaną šiam lėktuvui pačiame Šaltojo karo įkarštyje „Lockheed Martin" pavyko įsigyti iš Sovietų Sąjungos. JAV pavyko išsaugoti karines paslaptis, taip niekam ir nesužinant, kam panaudojamas nupirktas metalas.
Dėl šiluminio plėtimosi lėktuvas tapdavo sandarus tik įkaitęs ir šalti bakai leisdavo kurą. Todėl lėktuvas pakildavo su nedideliu kuro kiekiu, „apšildavo“ ore, skrydžio metu prisipildydavo degalų ir jau tada skrisdavo į žvalgybą. „SR-71“ misijos buvo tokios slaptos, jog dauguma jų metu surinktų duomenų iki šiol neatskleidžiami.
Žvirgždėnai (Birštonas)
Žvirgždėnai – kaimas Birštono savivaldybėje, 4 km nuo Birštono Vienkiemio.
Antakalnio kraštovaizdžio draustinis
Antakalnio kraštovaizdžio draustinyje saugomas 1 km Šilo gatvės pašonėje besidriekiantis Sapieginės erozinis atragis. Jo aukštis 53 m, o virš jūros lygio jis iškyla 203 metrus.
Lockheed SR-71 Blackbird
Istorija
„SR-71“ naudojo specialius degalus „JP-7", kurie taip pat buvo naudojami kaip šaldymo agentas - cirkuliuodami korpuso aušinimo sistemoje jie buvo naudojami aušinti lėktuvą. Siekiant saugumo, buvo sukurti itin sunkiai užsiliepsnojantys degalai, kurių beveik neįmanoma padegti ne lėktuvo variklyje. Šių degalų savikaina prilygo parduotuvėje parduodamo škotiško viskio kainai ir prisidėdavo prie nemažų (24 000–27 000 JAV dolerių per valandą) jo eksploatavimo sąnaudų. miniatiūra|Lockheed SR-71 Blackbird Daksfordo aviacijos muziejuje ([[Jungtinė Karalystė)]] Lėktuve buvo naudojami sudėtingos konstrukcijos varikliai, kurių darbas iš pradžių buvo valdomas analoginiais kompiuteriais. Šie kompiuteriai ne visada susidorodavo su užduotimi – pasitaikydavo, jog variklis ore užgesdavo, smarkiai sumėtydamas lėktuvą. Vėliau buvo įrengti skaitmeniniai kompiuteriai, kurie užtikrino patikimesnį variklių darbą.
Pamažu susikūrė šiuo lėktuvu besidominčių entuziastų misticizmo ir garbinimo kultas, daugiausia sąlygotas neįprasto jo vaizdo, įspūdingų galimybių ir jį supančios slaptumo skraistės. Plito kalbos, jog tikros „SR-71“ galimybės daug didesnės nei realiai skelbiamos ir niekada nebuvo iš tiesų atskleistos. Pagal viešai skelbimamus duomenis, didžiausias greitis, kuris buvo pasiektas su šiais varikliais, siekė 3,44 Macho. Tačiau pilotai pasakoja, kad yra pasiekę net 3,5 Macho greitį. Lėktuvas galėdavo pakilti iki maždaug 25,9 km aukščio.
Formaliai lėktuvų naudojimas JAV karinėse oro pajėgose buvo nutrauktas 1990 m., o iki 1999 m. keli lėktuvai buvo perduoti NASA, tyrimų tikslams, žvalgybą tęsiant tik iš dirbtinių palydovų. Tačiau tai, kad šie lėktuvai keliskart trumpam buvo grąžinti į rikiuotę ir po to vėl perkelti saugojimui bei tai, kad ilgai ir sėkmingai dirbę, jie oficialiai nebuvo niekuo pakeisti, sukėlė mitą, jog JAV turi ir naudoja kitos kartos maždaug penkis kartus už garsą greitesnius žvalgybinius lėktuvus. Ganduose minimas ir jų kodinis pavadinimas („Aurora“).
XXI a pradžioje Lockheed Martin padalinys "Skunk Works" yra patvirtinęs, kad kuria naują bepilotį lėktuvą "SR-72", kuris galėtų pasiekti iki 6,0 Machų greitį.
Charakteristikos
right|300pxthumb|[[NASA naudotas „Lockheed SR-71B“.]]
Iškartų kraštovaizdžio draustinis
Iškartų kraštovaizdžio draustinis – saugoma gamtos teritorija Vilniuje, Antakalnio seniūnijoje, Pavilnių regioniniame parke. Apima miško teritoriją Sapieginėje, tarp Šilo, Žolyno gatvių, Rokantiškių kapinių ir Mileišiškių sodų. Įkurtas išsaugoti didžiąsias erozines vėduokles, pasižyminčias ypač raiškiu reljefu, tradicine raguvų dugnuose išsidėsčiusių agrarinių naudmenų ir sodybų mozaika, miškingomis atragių juostomis.
Raguvų, susidariusių prieš 13 tūkst. metų, dugnu nutiestos Šilo ir Žolyno gatvės. Dėl ledyninių vandenų plukdymo jos gana smėlingos. Tarp kalvų išsidėsčiusios sodybos.
Kryla Sovetov Moskva
Kryla Sovetov Moskva vadinosi du Rusijos futbolo klubai:
Palangos Baltijos pagrindinė mokykla
miniatiūra|265px|right|Mokyklos pastatas
Palangos „Baltijos“ pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Palangoje, Sodų g. 50, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190274945.
Mokyklos veiklos prioritetas – mikrorajono bendruomenės ugdymo ir kultūros centro sukūrimas. Mokykla, tenkindama bendruomenės poreikius, daug dėmesio skiria neįgaliųjų ugdymui ir integracijai, palaiko ryšius su stačiatikių bažnyčia, rusų bendruomene. Mokykla skiria patalpas saviveiklininkams, leidžia užsiiminėti sportininkams.
Istorija
Buvusi Palangos 3-ioji vidurinė mokykla, įsteigta 1989 m.
Baimainiai
Baimainiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, apie 5 km į rytus nuo Pociūnėlių. Baimainių piliakalnis stūkso netoliese esančiame Vilkų kaime.
Domanovas
Domanovas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, 7 km į šiaurės vakarus nuo Bransko, apie 31 km į vakarus nuo Bielsko ir apie 47 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. XIX a. buvo Bielsko apskrities dvaras ir kaimas, priklausęs Oleksino valsčiui.
Priešieškinis
Priešieškinis - reikalavimas, kurį byloje kelia atsakovas, atsakydamas į jam pareikštą ieškinį.
Domanovas
Istorija
1919-1934 m. ir 1952-1954 m. kaimas buvo Domanovo valsčiaus centras. Kaime stovi 1763-1779 m. pastatyta ''Šv. Dorotos'' bažnyčia, kuri yra įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Priešieškinis
Teisė į priešieškinį
Teismas priima priešieškinį, jeigu:
Garšviai
Garšviai gali reikšti:
Kaimų pavadinimus
Knygnešių draugiją
Diplomatinė akreditacija
240px|thumb|Jurgis Šaulys, įteikęs ambasadoriaus akreditacijos įgaliojimus Vokietijos prezidentui. 1931 m. gruodis Diplomatinė akreditacija – užsienio diplomato įgaliojimas ir patvirtinimas.
Šalies vadovui priėmus įteikiamus akreditacinius raštus iš užsienio valstybės diplomatinio atstovo, pastarasis oficialiai įgyja teisę reikšti atstovaujamos valstybės poziciją bei nuomonę užsienio politikos ir kitais klausimais. Be to, priimdama Agremaną (toks pavadinimas nusistovėjo valstybių praktikoje - ne agrement), buvimo valstybė patvirtina, kad leidžiama naudotis diplomatiniu imunitetu.
Naujoji Ruda
Naujoji Ruda  – miestas pietvakarių Lenkijoje, prie pasienio su Čekija. Per miestą teka Vlodzica (Stenavos intakas). Priklauso Klodzko apskričiai, Žemutinės Silezijos vaivadijai. 23 896 gyventojai (2011 m. duomenys).
Armėnijos istorija
Armėnijos istorija apima Armėnijos raidą nuo senovės iki šių dienų.
Priešistorė
left|200px|thumb|Seniausi pasaulyje odiniai batai, rasti Armėnijoje. 1960 m. kasinėjant Jerevano 1 urvą rasti 48 tūkst. metų senumo žmogaus palaikai. Armėnijos kalnyne rasta neolito laikų gyvenviečių. 2010–2011 m. Areni-1 urvų komplekse, Armėnijoje, rasti seniausi pasaulyje: odinis batas (3500 m. pr. m. e.), šiaudinis sijonas (3900 m. pr. m. e.), vyninė (4000 m. pr. m. e.).
Šulaveri-Šomu kultūra yra Užkaukazėje yra viena seniausių kultūrų regione, datuojama 6000-4000 m. pr. m. e. Kuros-Arakso kultūra yra seniausia Bronzos amžiaus kultūra regione (4000-2200 m. pr. m. e.). Jos įpėdine buvo Trialeti kultūra (2200–1500 m. pr. m. e.), susijusi su gruzinais. Pavadinimas Armėnija pirmąkart minimas kaip Armani kartu su Ibla kaip akadų karaliaus Naram-Sino užimta teritorija (2300 m. pr. m. e.). Ji tapatinama su akadų kolonija Dijarbakyro regione. Iki šiol asirai vadina armėnus Armani. Spėjama, kad žodis susijęs su maniečiais ir bibliniu Miniu.
Patys armėnai savo šalį vadino Hayastan. Šis žodis pirmąkart paminėtas Vėlyvojo bronzos amžiaus hetitų, Hajasa-Azi karalystėje. Faraono Tutmozio III laikais (1446 m. pr. m. e.) armėnai minimi kaip Ermenen žmonės, o jų žemėje „Dangus paremtas keturiais stulpais“.
1500–1200 m. pr. m. e. Hajasa-Azi karalystė buvo Vakarinėje Armėnijos kalnyno dalyje ir dažnai kariavo su Hetitų imperija. 1200–800 m. pr. m. e. Armėnija buvo suvienyta į karalysčių konfederaciją, kurią asirai vadino Nairiu („Upių šalis“). thumb|right|250px|Vano tvirtovė ir Tušpos griuvėsiai žemiau.
Urartija klestėjo Armėnijos kalnyne IX a. pr. m. e. -585 m. pr. m. e. Šalį įkūrė Aramas, suvienijęs atskiras kunigaikštystes ir pasivadinęs Karalių karaliumi. Tai buvo tradicinis Urartijos valdovų titulas. Urartija užvaldė visą Taroną ir Vaspurakaną. Pagrindinis Urartijos varžovas buvo Naujoji Asirijos imperija.
714 m. pr. m. e. asirų karalius Sargonas II nugalėjo Urartijos karalių Rusą I prie Urmijos ežero, sunaikino urartiečių šventovę Musasire. Tuo metu indoeuropiečiai kimerai užpuolė Urartiją iš šiaurės vakarų ir sunaikino likusią armiją. Valdant Ašurbanipalui (669–627 m. pr. m. e.) Asirija siekė Armėniją ir Kaukazo kalnus.
Kiaksaro medai užėmė Asiriją 612 m. pr. m. e., o Urartijos sostinę Vaną 585 m. pr. m. e., užbaigdami Urartijos nepriklausomybę. Pagal armėnų tradiciją, medai padėjo įkurti Orontidų dinastiją.
Antika
Po Urartijos žlugimo 585 m. pr. m. e. ir trumpo medų valdymo (590-549 m. pr. m. e.?) Armėnija atiteko Achemenidų imperijai. Armėnijos satrapiją 585–190 m. pr. m. e. valdė Orontidai. Darijus III buvo Armėnijos satrapas prieš tapdamas Persijos imperatoriumi. Persijos imperiją nugalėjus Aleksandrui Didžiajam Armėniją toliau valdė Orontidai, kurie pasivadino karaliais. Jie išliko santykinai nepriklausomi nuo Seleukidų imperijos, tačiau Armėnijoje plito helenizmas.
Armėnijos teritorijoje valstybe įkūrė du Seleukidų valdovo Antiocho III generolai. 190 m. pr. m. e. helenistinę Armėnijos karalystę įkūrė Artašesas I, kuris tapo ir Artašesidų dinastijos (190 m. pr. m. e. – 1 m. e. m.) įkūrėju. Zariadris užėmė vakarinę šalies dalį, kuri tapo Mažąja Armėnija. Naujieji karaliai pradėjo ekspansiją, kuri po šimtmečio pasiekė zenitą. Jų užkariavimus mini romėnų istorikas Strabonas. Zariadris užėmė Acilisenę ir „šalį aplink Antitaurą“, tikriausiai Muzuro rajoną ar sritį į vakarus nuo Eufrato.
thumb|left|200px|Tiridato I statula [[Versalis|Versalyje.]] Artašesas I buvo ambicingas valdovas. jis gavo žemes iš Medijos už pagalbą prieš Seleukidus. Vėliau jis užvaldė teritorijas Kaukazo Iberijoje ir Sirijoje. Po to jis susirėmė su Pontu, Seleukidų Sirija ir Kapadokija, dalyvavo sudarant 181 m. pr. m. e. sutartį su Ponto valdovu Farnaku I, po to kai pergalę prieš jį pasiekė keletas Anatolijos karalių. Šia sutartimi Farnakas I atsisakė visų užimtų teritorijų vakaruose,.
Persijoje tuo metu susikūrė nauja galinga partų valstybė. Mitridatas II nugalėjo Armėnijos karalių, Armėnija tapo partų vasalu, perleido partams dalį savo teritorijos, o sosto įpėdinis buvo laikomas partų dvare. Šis partų įkaitas vėliau tapo galingiausiu armėnų valdovu Tigranu II. Jo imperija tęsėsi nuo Kaspijos iki Viduržemio jūros. 95-66 m. pr. m. e. Didžioji Armėnija valdė dalį Kaukazo, rytų ir vidurio Turkiją, šiaurės rytų Iraną, Siriją, Libaną. Tai buvo viena galingiausių valstybių romėnų laikų Rytuose. Armėnijos veržimasis prie Viduržemio jūros kėlė romėnų nerimą. Kare su Romos respublika Armėnija 66 m. pr. m. e. pralaimėjo, bet išlaikė nepriklausomybę. Tigranas valdė Armėniją kaip Romos sąjungininkas iki mirties 55 m. pr. m. e. Tigrano sūnus Artavazdas III bandė laviruoti tarp Romos ir partų. jis neprisidėjo prie Marko Antonijaus ekspedicijos prieš partus, romėnų buvo suimtas ir nužudytas Egipte 30 m. pr. m. e. Kai romėnų generolas Gnėjus Pompėjus Didysis nugalėjo Pontą per Trečiąjį Mitridato karą, Armėnija tapo Romos vasale. Nuo 1 m. e. m. romėnai tiesiogiai valdė šalį iki Aršakuni dinastijos įkūrimo. Armėnai tuomet perėmė Vakarų politiką, filosofiją ir religiją.
Nuo Pompėjaus laikų Romos imperija keturis šimtmečius valdė Armėniją. Roma ir Partija dažnai kovodavo dėl Armėnijos. Partai ją valdė 37-47 m., kol romėnai ją atgavo. Valdant Neronui Roma kariavo su Partija, kai ši vėl įsiveržė į Armėniją. Po Armėnijos užėmimo (60 m.) ir praradimo (62 m.) romėnai sutarė su partais, kad Armėnija turės atskirą valdovą, tačiau liks Romos sąjungininke.
II a. Roma vėl bandė įsitvirtinti Armėnijoje, tačiau nesėkmingai. Trajanas įjungė Armėniją į Romos imperiją ir įkūrė trumpai gyvavusią Armėnijos provinciją 114–117 m. Romėnų valdžią regione įtvirtino Gnėjaus Domicijaus Korbulono kampanijos, po kurių prieita susitarimo: Armėnijos soste galėjo sėdėti partų princas iš Aršakuni dinastijos, jei jo nominacijai pritardavo romėnai. Kadangi partai negerbė susitarimo Trajanas iš Antiochijos 114 m. žygiavo į Armėniją ir užėmė sostinę Artašatą, nuvertė Armėnijos karalių Partamasirį ir padarė Armėniją Romos provincija. Naujoji provincija siekė Kaspijos jūrą, šiaurėje ribojosi su dviem Romos klientėmis: Kaukazo Iberija ir Kaukazo Albanija. Provinciją valdė Katilijus Severas. Po Trajano mirties Adrianas nusprendė Armėnijos provincijos atsisakyti ir Armėnijos karalystės sostą atidavė vasalui karaliui Partamaspatui.
Kitas karas kilo, kai Romos imperatorius Lucijus Veras 162–165 m. bandė išvyti partų imperatoriaus Vologaso IV į Armėnijos sostą pasodintą vyriausiąjį generolą. Po kelių pergalių romėnai užėmė sostinę. Sohemas, armėnų kilmės Romos pilietis, tapo nauju Armėnijos karaliumi. Sasanidai užėmė šalį 252–253 m. Armėnijos karalius Tiridatas pabėgo į Romos imperiją, tačiau joje tuo metu buvo krizė ir realios pagalbos jis susilaukė tik pradėjus valdyti Diokletianui. Sasanidai buvo priversti su Roma sudaryti taiką ir Tiridatas atgavo sostą. 384 m. Armėniją Romos imperija ir Persija pasidalino. Vakarinė dalis tapo Romos imperijos Mažosios Armėnijos provincija, o rytinė išliko vasaline persų karalyste. 428 m. didikai nuvertė karalių ir tuo pasinaudoję Sasanidai karalystę aneksavo ir padarė savo satrapija.
Teigiama, kad Armėnų apaštališkąją bažnyčią įkūrė Jėzaus apaštalai Tadas ir Baltramiejus, kurie pamokslavo Armėnijoje I a. vidury. I–IV a. Armėnų bažnyčiai vadovavo patriarchai.
301 m. Armėnija tapo pirmąja krikščioniškąja valstybe pasaulyje. Armėnų bažnyčia atsiribojo nuo katalikų ir stačiatikių, kai 451 m. atmetė Chalkedono susirinkimo nutarimus. Ji priklauso Rytų ortodoksams su koptų ir sirų bažnyčiomis. Pirmuoju armėnų katoliku (patriarchu) tapo Šv. Gregorijus Švietėjas. Dėl jo įsitikinimų, jis buvo persekiotas pagonio Armėnijos karaliaus, įkalintas Khor Virape (dabar vienuolynas Armėnijoje). Jis vadinamas švietėju, nes apšvietė armėnus Kristaus mokymu. Per politinius nuosmūkius armėnai rėmėsi bažnyčia, kad išsaugotų ir puoselėtų savo tautinę savimonę.
405/406 m. remiamas karaliaus Mesrop Mashtots sukūrė raštą, tinkamą žmonėms ir atvėrė kelią į kultūrinį Armėnijos Aukso amžių.
V a. Persijos šachas Jazdegerdas II (438–457 m.) bandė armėnų krikščionims primesti zoroastrizmą. Pasipiktinus armėnams kilo maištas, kuriam vadovavo Vartan Mamikonian, žuvęs Avarayro mūšyje 451 m. Po mūšio tęsėsi partizaninis karas, tad buvo sudaryta Nvarsako sutartis 484 m., garantavusi armėnams religinę laisvę.
Viduramžiai
591 m. Bizantijos imperatorius Maurikijus nugalėjo persus ir prisijungė didžiąją Armėnijos dalį. Armėnų kilmės Bizantijos imperatorius Heraklėjas 629 m. visiškai nugalėjo persus ir užėmė visą Armėniją. Imperijoje buvo daug armėnų, jie turėjo didelę įtaką. Bizantijos imperatorių Makedonų dinastija buvo armėnų kilmės kaip ir imperatoriai Heraklėjas (610–641 m.) ir Filipikas Bardanas (711–713 m.). Makedonų dinastija kartais vadinama Armėnų dinastija. Jie galėjo turėti savo atskirą kultūrą.
653 m. Armėnija tapo arabų duoklininke. Ji išlaikė politinę ir religinę autonomiją ir buvo valdoma valdovo iš vietinių didikų. VII a. pabaigoje Armėnija buvo tiesiogiai įjungta į Kalifatą. Ji buvo administruojama kaip Armėnijos emyratas, kuriam vadovavo arabų vietininkai ostikanai. Nors vietiniai kunigaikščiai (nachararai) turėjo nemažą autonomiją, arabai sparčiai islamizavo kraštą ir didino kontrolę. Abasidų laikais VIII a. kilo ne vienas sukilimas, bet visi jie buvo žiauriai numalšinti. Didelė dalis senųjų Armėnijos kilmingųjų giminių išnaikintos.
IX a. besivystydama kaip feodalinė valstybė Armėnija patyrė kultūrinį renesansą valdant Bagratidams. Jų valdomą Armėniją kaip nepriklausomą valstybę pripažino Bagdadas 885 m. ir Konstantinopolis 886 m. Taip susikūrė Armėnijos karalystė. Nauja sostinė Anis pradėtas statyti 964 m. Teigiama, kad Anis turėjo 200 tūkst. gyventojų ir „1001 bažnyčią“. Po sostinės statybos Armėnija tapo turtinga ir klestinčia valstybe, kuri darė įtaką aplinkinėms šalims. Politiškai Armėnija liko silpna buferine valstybe, kuri išliko, nes kaimynai norėjo išlaikyti esamą padėtį.
1045 m. Bizantija užėmė Anį, nepriklausoma Armėnijos valstybė žlugo. Alp Arslano seldžiukai užėmė miestą 1064 m. Nugalėję Bizantiją Manzikerto mūšyje 1071 m. turkai užėmė likusią Didžiąją Armėniją ir didžiumą Anatolijos. Po to armėnus tūkstantį metų valdė musulmonai, išskyrus XII a. pabaigą-XIII a. pradžią, kai Armėnijoje jiems kėlė problemų atsigavusi Gruzija. Daug vietinių kilmingųjų (nakharars) prisidėjo prie gruzinų ir išvadavo kelias sritis šiaurės Didžiojoje Armėnijoje, kurias valdė gruzinų-armėnų kilmės Zacharids/Mkhargrdzeli šeima, ištikima Gruzijos sostui.
thumb|left|200px|Leonas II, karalienė Gveranė ir penki jų vaikai. Kad pabėgtų nuo mirties ar tarnystės tiems, kurie nužudė jo giminaitį Anio karalių Gariką II, Rubenas I su tautiečiais pabėgo į Tauro kalnų slėnius, o vėliau į Kilikijos Tarsą. Juos priglaudė Bizantijos vietininkas.