cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Greg Egan
Gregas Eganas (, g. 1961 m. rugpjūčio 20 d. Pertas, Australija) – Australijos mokslinės fantastikos rašytojas ir matematikas mėgėjas, geriausiai žinomas dėl mokslinės fantastikos darbų, kurie atitinka fizikos ir gamtos dėsnius. Gregas Eganas laimėjo daugybę apdovanojimų, įskaitant John W. Campbell memorialinį apdovanojimą, Hugo apdovanojimą ir Locus apdovanojimą.
Biografija
G. Eganas yra įgijęs matematikos bakalauro laipsnį Vakarų Australijos universitete.
Pirmąjį savo kūrinį jis paskelbė 1983 m. Jis specializuojasi mokslinės fantastikos, besiremiančios fizikos ir gamtos dėsniais, rašo matematikos ir kvantinės ontologijos temomis, taip pat ir apie sąmonės prigimtį. Kitos temos apima genetiką, imituojamą realybę, posthumanizmą, proto įkėlimą, seksualumą, dirbtinį intelektą ir racionalaus natūralizmo pranašumą prieš religiją. Jis dažnai nagrinėja sudėtingą mokslinę-techninę medžiagą, pavyzdžiui, naują fiziką ir epistemologiją. Jis yra „ Hugo“ apdovanojimo laureatas (su aštuoniais kitais „Hugos“ kūriniais), be to, yra laimėjęs John W. Campbell memorialinį apdovanojimą už geriausią mokslinės fantastikos romaną. Ankstyvosiose jo istorijose yra stiprių antgamtinio siaubo elementų.
Egano novelės buvo paskelbtos įvairiuose žanrų žurnaluose, reguliariai publikuojamos „ Interzone“ ir Azimovo „Science Fiction“.
Matematika
2018 m. Eganas aprašė superpermutacijų konstrukciją, taip suteikdamas viršutinę jų ilgio ribą. 2019 m. Vasario 27 d., panaudodamas Robino Houston ir kitų idėjas, Egan sukūrė n = 7 5906 simbolių superpermutaciją, sumušdamas ankstesnius rekordus.
Asmeninis gyvenimas
2015 m. G. Eganas gyvena Perte. Jis yra vegetaras ir ateistas.
G. Eganas nelanko mokslinės fantastikos susirinkimų, nepasirašinėja savo knygų, ir yra pareiškęs, kad jo nuotraukų nėra internete, nors kartais „Google“ paieška klaidingai nurodo kitų žmonių nuotraukas, kaip esančias G. Egano.
Apdovanojimai
G. Egano kūrinys septynis kartus pelnė japonų Seiun apdovanojimą už geriausią išverstą grožinę literatūrą.
Kolekcijos
„Axiomatic“ (1995),ISBN 1-85798-281-9
Our Lady of Chernobyl (1995), ISBN 0-646-23230-4
Luminous (1998), ISBN 1-85798-551-6
Dark Integers and Other Stories (2008), ISBN 978-1-59606-155-2
Oceanic (2009), ISBN 978-0-575-08652-4
The Best of Greg Egan (2019), ISBN 978-1-59606-942-8
Pirates of the Caribbean: At World's End (kompiuterinis žaidimas)
Pirates of the Caribbean: At World's End – veiksmo ir nuotykių vaizdo žaidimas, kurį sukūrė „Eurocom“ ir 2007 m. išleido „Disney Interactive Studios“. Jis buvo išleistas PlayStation 2, PlayStation 3, Xbox 360, Microsoft Windows, PlayStation Portable, Nintendo DS ir Wii platformoms. Žaidimo istorija apima „Karibų piratai: numirėlio skrynia“ ir „Karibų piratai: pasaulio pakrašty“ filmų įvykius.
Kritika
Žaidimą kritikai visose platformose, kuriose jis buvo išleistas, įvertino nevienareikšmiškai. Nuo aukščiausio iki žemiausio įvertinimo: „GameRankings" ir „Metacritic“ DS versijai skyrė 65,30 % ir 66 balus iš 100, 58,86 % ir 57 balus iš 100 – PC versijai, 58,25 % ir 61 balą iš 100 – PSP versijai, 58,09 % ir 58 balus iš 100 – Xbox 360 versijai, 56,80 % ir 55 balus iš 100 – PlayStation 3 versijai, 56,59 % ir 53 balus iš 100 – Wii versijai, 51,50 % ir 54 balus iš 100 – PlayStation 2 versijai.
Virgilijus Čepliejus
Virgilijus Konradas Čepliejus (1947 m. rugpjūčio 7 d. Skaudvilėje, Tauragės apskrityje – 2020 m. rugpjūčio 18 d. Vilniuje ) – lietuvių vertėjas.
Biografija
1970 m. baigė anglų kalbos ir literatūros studijas Vilniaus universitete. 1970–1985 m. dirbo redaktoriumi „Vagos“ leidykloje, 1985–1998 m. dirbo „Vyturio“ leidykloje. 1999–2018 metais dirbo redaktoriumi filmų subtitravimo ir dubliavimo bendrovėje „SDI“. Išvertė apie 100 grožinių kūrinių bei pjesių teatrams. Pirmoji V. Čepliejaus vertimo publikacija pasirodė 1968 m. Nuo 1990 m. Lietuvos rašytojų sąjungos, 2004 m. – Lietuvos literatūros vertėjų sąjungos narys.
Rimantas Viktoravičius
Trenerio karjera
2003 m. treniravo Šiaulių „Universiteto“ vyrų komandą (tuometinius Šiaulių „Sakalo“ dublerius).
Nuo 2003 m., kai Šiaulių universitetas pasirašė bendradarbiavimo sutartį su Šiaulių „Gintros“ moterų klubu, treniravo Šiaulių „Gintros-Universiteto“ moterų komandą.
Treniravo Lietuvos moterų rinktinę.
Jordan McLaughlin
Long Ailando „Nets“ (2018–2019 m.)
2018 m. NBA naujokų biržoje jis nebuvo pašauktas, tačiau pasirašė sutartį su Bruklino „Nets“ komanda žaisti NBA vasaros lygoje. Jis taip pat buvo pakviestas į treniruočių stovyklą. Liepos 7 d. jis pelnė septynis taškus ir atliko šešis rezultatyvius perdavimus, kai vasaros lygoje 76:90 pralaimėjo Oklahoma Sičio „Thunder“ komandai. Vėliau jis prisijungė prie „Nets“ pagal treniruočių stovyklos sutartį. Spalio 11 d. „Nets“ jį atleido, tačiau jis buvo įtrauktas į „Nets“ NBA G-lygos dukterinės komandos Long Ailando „Nets“ treniruočių stovyklos sąrašą.
Minesotos „Timberwolves“ (2019–dabar)
2021 m. rugsėjo 15 d. jis pasirašė standartinę sutartį su Minesota.
Stryker
IAV Stryker – aštuonių varomų ratų šarvuota kovos mašina, gaminama Kanadoje. Šias mašinas Jungtinių Valstijų sausumos pajėgoms tiekia General Dynamics Land Systems. Stryker gali būti varomi tiek 4, tiek 8 ratais.
Šių kovinių mašinų pavadinimas skirtas pagerbiant du JAV Garbės medalius gavusius karininkus – Stuart S. Stryker, mirusį II pasauliniame kare ir Robert F. Stryker, mirusį Vietnamo kare.
2014 m. JAV kariuomenėje yra dvi brigados, pilnai aprūpintos Stryker mašinomis. Kariuomenė siekia, kad visos 9 brigados būtų pilnai aprūpintos šiais šarvuočiais, tačiau dėl biudžeto ribojimų neaišku, kada tai bus padaryta.
Stryker kovos mašinos aktyviai naudojamos Irako ir Afganistano karuose.
Demokratinės taikos teorija
Demokratinės taikos teorija (arba kitaip „demokratinė taika“, ) – tarptautinių santykių teorija, pagrįsta prielaida, jog liberalios demokratinės valstybės niekada (arba beveik niekada) nekariauja su kitomis demokratinėmis valstybėmis. Demokratinė taikos teorija priskiriama liberaliajai tarptautinių santykių minties tradicijai. Taika tarp liberalių demokratijų laikoma įsitvirtinusia norma tarptautiniuose santykiuose. Demokratinės taikos idėja pagrįsta tuo, jog liberalios demokratijos ne tik nėra linkusios kariauti tarpusavyje, bet ir, iš esmės, yra mažiau linkusios kariauti su kitokio tipo režimais dėl pacifistinio demokratijos poveikio. Ši teorija susieja tarptautinę taiką su valstybės valdžios tipu. Liberaliosios demokratinės valstybės tampa esminiu taikių tarptautinių santykių pagrindu. Tuo tarpu kiti režimai: fašizmas, komunizmas, autoritarizmas ar totalitarizmas, tampa kliūtimi pasiekti visuotinę taiką. Bruce Russet prognozuoja, jog sistemoje, kurioje susidarys kritinė masė demokratinių valstybių, realizmą (anarchiją ir saugumo dilemą) pakeis idealizmas ir liberalizmas.
Istorija
Demokratinės taikos idėja pirmą kartą panaudojo Immanuel Kant savo esė „Amžinoji taika“. Darbe teigiama, jog taika nėra natūrali būsena tarptautiniuose santykiuose, tačiau amžinoji taika gali būti pasiekta tuomet, kai valstybės pereis prie respublikinės valdymo formos, o konstitucija taps jos pagrindu. Tokios sistemos pamatas: privati nuosavybė, lygybė, atstovaujamoji valdžia ir valdžių padalijimo principas. Immanuel Kant suprato, jog tik reprezentacinė valdžios forma gali apriboti vykdomosios valdžios galią.
Pirmosios užuomazgos
Po I pasaulinio karo prie demokratinės taikos idėjos svariai prisidėjo JAV prezidentas Woodrow Wilson ir jo idealistinis požiūris į tarptautinius santykius. Jam demokratinių vertybių sklaida buvo kelias į visuotinę taiką.
1964 metais Dean Babst išleistas straipsnis „Renkama valdžia – taikos galia“ skelbė, jog nuo 1789 iki 1941 metų nebuvo karų tarp nepriklausomų valstybių, turinčių renkamą valdžią. Tai buvo pirmasis mokslinis darbas, nustatęs, jog valstybės, kuriose valdžia yra renkama, yra linkusios siekti taikos labiau nei kiti režimai. Nors straipsnis nesulaukė didelio ažiotažo, tačiau atskleista statistika paskatino II demokratinės taikos tyrimų bangą, prasidėjusią 1970-aisis.
Trečioji banga ir augantis populiarumas
Pasibaigus Šaltajam karui James Lee Ray, Stuart Bremer ir Steve Chan tęsė demokratinės taikos tyrimus. Nors jų darbai ir susilaukė dėmesio, tačiau tai, kas išpopuliarino demokratinės taikos teoriją buvo 1992 metais išleista Francis Fukuyama knyga „Istorijos pabaiga ir paskutinis žmogus“. Liberaliąsias demokratijas Fukuyama pavadino galutine politinės ideologijos evoliucijos forma. Istorijos pabaiga buvo siejama su pasauliu, kuriame visos valstybės taps liberaliomis demokratijomis ir viena su kita nebekariaus – pasaulyje įsivyraus amžina taika. Metais vėliau Zeev Maoz ir Bruce Russet tyrimas „Normatyvinės ir struktūrinės demokratinės taikos priežastys“ svariai prisidėjo prie idėjos, jog demokratiškesnės šalys yra linkusios mažiau kariauti.
Pagrindinės sąvokos
Demokratinės taikos teorijai itin svarbi aiški ir pagrįsta klasifikacija. Tačiau apsibrėžti pagrindines sąvokas nėra paprasta – skirtingi demokratinės taikos tyrimai pateikia nevienodas interpretacijas. Todėl duomenų bazės, pateikiančios universalius apibrėžimus, tampa naudingu įrankiu demokratinės taikos tyrimams – Valstybinių santvarkų projektas ir Įvykusių karų duomenų bazė  yra plačiai naudojami demokratinės taikos tyrimams. Svarbiausios sąvokos demokratinei taikos teorijai: liberali demokratija ir karas.
Liberali demokratija
Požiūris į demokratiją ir jos formos kinta bėgant metams. Demokratizacijos lygis skirtingose valstybėse taip pat skiriasi. Reikia atrasti tam tikrą universalų barjerą, kurį peržengusios valstybės galėtų būti laikomos liberaliosiomis demokratijomis. Paprastai išskiriami šie universalūs liberaliosios demokratijos bruožai, :
Karas
thumb|300px| Vykstantys kariniai konfliktai {{legend|#00003f|Dideli kariniai konfliktai, 1000+ žuvusių}}{{legend|#7575ff|Maži kariniai konfliktai, 10–1000 žuvusių}} Nuo tarptautinio karinio konflikto apibrėžimo priklauso, kurie konfliktai demokratinės taikos teorijoje yra interpretuojami kaip karas – mažesnio masto konfliktai gali būti traktuojami ir kaip karas, ir kaip nereikšmingi susirėmimai. Mokslininkams apsispręsti padeda tokie akademiniai darbai kaip „Karo koreliacijos“, kuriuose yra suformuojamos karinio konflikto sąlygos – karo apibrėžimas reikalauja bent 1000 karių žūties. Ši išimtis anuliuoja visus mažesnius karus, net jei juose tarpusavyje kovotų liberaliosios demokratinės valstybės. Sąvokos apibrėžimas galiausiai nulemia, kurie duomenys yra laikomi reikšmingais, o kurie atmetami kaip nesvarbūs.
Struktūrinis prieš normatyvinį
Liberaliąsias demokratijas sudaro dvi pagrindinės dimensijos: Šias dimensijas sieja abipusis ryšys – kultūrinės normos daro įtaką politinių institucijų kūrimuisi ir kaitai, o šios institucijos toliau kuria pacifistinę kultūrą.
Struktūrinis
Valstybės vidinė struktūra ir institucijos lemia valstybės galimybes pradėti karą. Demokratiniai režimai leidžia visuomenei pasireikšti valstybės valdyme. Karai yra brangūs ir jų metu gyvenimo standartai yra sumažinami, nuo to nukenčia piliečiai, juntamos skaudžios ekonominės pasekmės, todėl politikams, norintiems būti perrinktiems, yra nepalanku kariauti. Rinkėjai gali nubausti politikus, partijas ir sprendimų priėmėjus, jei jų vykdoma politika nėra adekvati.
Sprendimai įsitraukti į karą liberaliose demokratijose paprastai sulaukia didelio žiniasklaidos dėmesio ir priverčia visuomenę įsitraukti į diskusijas. Valdančiosios partijos/koalicijos ar aukščiausias pozicijas užimantys politikai negali imtis vienašalių ar neapgalvotų sprendimų jei nori išlikti valdžioje. Priešingu atveju nepatenkinta visuomenė nebebalsuotų už ją nuvylusias politines partijas bei politikus. Taip pat, Liberalios demokratinės valstybės pasižymi brandesne pilietine visuomene, o nevyriausybinių organizacijų bei protų centrų poveikis yra didesnis nei kituose režimuose. :
Sprendimai pradėti karą turi nemažai saugiklių :
Normatyvinis
Demokratinės taikos pagrindas – liberaliosios vertybės ir demokratinės valstybės, kuriose liberalizmas yra dominuojanti ideologija. Toks pats režimo tipas, vienodos normos bei vertybės leidžia demokratinėms valstybėms pasitikėti viena kita, spręsti nesutarimus taikiai. Tarp liberalių demokratijų nuolatos vyksta aktyvus bendradarbiavimas, kol galiausiai sukuriama tarpvalstybinė (tarpusavio atžvilgiu) pacifistinė bendruomenė. Tuo tarpu kitos valstybės, kurios nėra laikomos liberaliomis demokratijomis, nesulaukia tokio paties palankumo iš liberalių demokratijų.
Monadinis prieš diadinį
Diadinis modelis yra vyraujantis demokratinės taikos tyrimuose. Jis tiria taikos tarp liberalių demokratinių valstybių fenomeną. Rečiau akademiniuose tyrimuose taikomas monadinis modelis. Tokio tipo analizės tiria liberalių demokratinių valstybių polinkį mažiau kariauti už kitus režimus, kuriuose valdžia yra vieno žmogaus ar partijos rankose. Nedemokratiniuose režimuose sprendimas kariauti gali kilti dėl vadovo asmeninių ambicijų, ego, šlovės arba tam, jog paslėptų valstybės vidaus problemas, o sėkmės atveju sustiprintų vadovo autoritetą (monadinis).
Monadinis
Demokratijos nekariauja tarpusavyje, tačiau įsivelia į karinius konfliktus su kitais režimais. Palyginus su nedemokratiniais režimais, liberalios demokratinės valstybės yra linkusios mažiau kariauti, nes veržiasi tik į tuos konfliktus, kuriuos gali greitai bei nesunkiai laimėti. Galimybės laimėti karus išauga ir todėl, jog liberalios demokratijos susilaukia didesnės visuomenės paramos. Demokratinių valstybių skaičiaus augimas kiekybiškai karų gali ir nemažinti, tačiau kokybiškai konfliktai bus vis trumpesni ir mažesnės apimties. Šią tendenciją pastebi Bruce Bueono de Mesquita ir Randolph M. Siverson :
Diadinis
Konkurencija tarp demokratinių valstybių žymiai mažesnė nei tarp demokratijos ir nedemokratijos ar tarp nedemokratinių valstybių. Dėl šios priežasties liberalias demokratines valstybes sieja glaudesni ryšiai, jos formuoja bendras koalicijas, sąjungas. Augantis demokratijų skaičius situacijos nepablogina – atsiranda vis daugiau naujų sąjungininkių. Bendradarbiavimas ir glaudesni ryšiai stiprūs, nes :
JAV ir demokratinės taikos idėjos
JAV – valstybė, kurioje demokratinės taikos teorija tapo vienu iš svarbiausių JAV didžiosios strategijos pamatinių idėjų. Universalios taikos pagrindas buvo suvokiamas per liberalių demokratinių vertybių sklaidą pasaulyje :
Kritika
Demokratinės taikos teorija dėl savo nenuoseklumo ir pliuralistinės sandaros yra dažnai kritikuojama kitų tarptautinių santykių teorijų, iš kurių aršiausia demokratinės taikos kritikė – realizmo mokykla. Pagrindinė kritika, , :
[[Vaizdas:Number of nations 1800-2003 scoring 8 or higher on Polity IV scale.png|thumb|right|350px|Stabilių liberalių demokratijų skaičius nuo 1800 iki 2003 metų .]]
Tegyvuoja laisvė
Tegyvuoja laisvė – 2013 m. Italijoje sukurta komedija.
Turinys
Enriko Oliveris – opozicinės partijos lyderis. Ši išgyvena krizę ir daugelis tai sieja su niūria ir apatiška paties Oliverio asmenybe. Viename partijos susirinkime nepažįstama moteris jam į akis išrėžia, kad Enriko savo vadovavimu galutinai sužlugdys partiją.
Nusprendęs padaryti pertrauką, nieko neįspėjęs Enriko rytą dingsta – išvažiuoja į Prancūziją pas savo seną pažįstamą Danielę. Nors ši jau sukūrusi šeimą ir dirba kino versle, moteris priima jį pas save, kad Enriko atgautų dvasinę pusiausvyrą.
Enrikui dingus, jo artimiausia aplinka stengiasi bet kokiomis priemonėmis tai nuslėpti. Padėjėjas Andėja prisimena, kad Enriko turi brolį – dvynį, psichologijos profesorių Džiovanį. Pastarasis, vaikystėje dažnai apsimesdavęs broliu, sutinka pagelbėti, tačiau iškyla dar didesnė problema – Džiovanis neseniai paleistas iš psichiatrinės ligoninės. Netrukus visi išvysta senąjį – naująjį partijos vadovą, kuris elgiasi kitaip nei iki tol, nebijo išsakyti partijos bėdų viešai ir atrodo tarsi kitas žmogus. Partijos populiarumas greitai šauna į viršų, tačiau Andrėja turi išspręsti galvosūkį – ką reikės daryti, kuomet pasirodys tikrasis Enriko...
Janas Teodorikas Potockis
Biografija
Lenkijos magnatų Potockių giminės atstovas, herbo „Piliawa“ savininkas. Podolės-Kameneco Andžejaus Potockio (apie 1552–1609) jaunesnysis sūnus nuo antros santuokos su Katerina Bučacka-Tvorovska.
Nuo 1642 m. – Haličo pakamaris.
Šeima
Janas Teodorikas Potockis buvo vedęs du kartus. Jo pirmoji žmona buvo Ana Leščinska, Karūnos didžiojo kanclerio Vaclavo Leščinskio (1576–1628) ir Anos Rozdraževskos (1586–1619) duktė, nuo santuokos su kuria turėjo du sūnus ir dvi dukteris:
Antrą kartą vedė Sofiją Horaiską, nuo santuokos su kuria turėjo vienintelę dukterį:
Meilė ir 45 kalibras
Meilė ir 45 kalibras – 1994 m. sukurtas filmas.
Turinys
Vaitas ir Starlenė – treileryje gyvenanti pora, kuri kartas nuo karto pinigų prasimano nedideliais plėšimais, gasdindami žmones neužtaisytu koltu. Vaitas buvo pasiskolinęs pinigų kad nupirkti merginai sužadėtuvių žiedą, tačiau dabar jau atėjo laikas grąžinti skolą.
Į apiplėšimą kartu su pora išsirengia ir narkomanas Bilis, kuris apsvaigęs nušauna parduotuvės pardavėją. Paaiškėja, kad mergina buvo vietinio šerifo giminaitė ir šiems iškyla mirtinas pavojus. Pora atsikrato nenuspėjamai besielgiančiu Biliu, tačiau, policijai atėjus suimti, Starlenė nužudo pareigūną. Jiedu bėga link Meksikos sienos, o įvykius sekanti žiniasklaida netrunka juos paversti didvyriais.
Medžialenkės ąžuolas
Medžialenkės ąžuolas – išskirtinis medis, Mažeikių rajono savivaldybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas, esantis Tirkšlių seniūnijoje, Medžialenkės kaime, 2 km į pietus nuo Užlieknės, šalia kelio įsikūrusios ūkininko sodybos pakraštyje. Aplink plyti atviros dirbamos žemės, už 1 km į pietryčius telkšo Medžialenkės ežeras. 2021 m. spalio mėn. duomenimis, ąžuolas informacine lentele ar kelio rodyklėmis nebuvo pažymėtas. miniatiūra|160px|left|Ąžuolo [[laja plačiašakė, kamienas plačios apimties]]
Paminklinis medis priskiriamas ąžuolų (Quercus) genčiai, yra 20,6 m aukščio, 6,20 m storio kamienu 1,3 m aukštyje. 1960 m. Lietuvos TSR valstybinis gamtos apsaugos komitetas ąžuolą paskelbė saugomu objektu. 2010 m. įregistruotas Saugomų teritorijų valstybės kadastre.
Storasis Gargždų ąžuolas
Storasis Gargždų ąžuolas – gamtos paminklo statusą turintis išskirtinis medis, augantis Mažeikių rajono savivaldybės (Mažeikių apylinkės sen.) Gargždų kaime, apie 10 km į rytus nuo Mažeikių, 2 km į šiaurės vakarus nuo Purvėnų. Ąžuolas auga nedideliame atokiame gojelyje, apsuptame vien dirbamų laukų, be privažiavimo kelio. Pasiekiamas iš kelio pasukus į šiaurę, žvyrkelį su gatvės pavadinimu „Gargždų“. Pavažiavus į šiaurę 1,1 km, už sodybos (kairėje) nuokalnėje esančioje kryžkelėje pasukti į kairę, nuvažiuoti 0,6 km į mišką, iki kelią kertančio upelio. Nuo pralaidos paeiti palei upelį mišku į dešinę apie 100 m, kur nuo pamiškės priekyje atsiveria atviras laukas su atskiru miškeliu. Per dirbamą lauką nueinama iki Storojo ąžuolo, kuris stūkso priekiniame pakraštyje (miškelio pietryčių pusėje).
miniatiūra|180px|left|Kamienas rytų pusėje su „raukšle“, po juo išraustos kelios didelės olos
Būklė
2021 m. spalio mėn. duomenimis, iš paminklinio medžio buvo likęs tik kamieno fragmentas, šalia nebuvo nulūžusios viršūnės ir šakų, informacinės lentelės. Po stuobrio šaknimis, rytinėje žemesnėje pusėje, žiojėjo kelios didelės laukinių gyvūnų olos, suverstos išraustos žemės.
Istorija
Anksčiau čia buvo sodyba, kurią mena keletas kitų stambių, plačiašakių ąžuolų, liepų. Ąžuolas buvo 18 m aukščio, su daugiau kaip 7 m apimties kamienu. Jam buvo nulūžusi apie 1 m skersmens šaka, be to, kentėjo nuo perkūnijos, dėl ko apie 5 m aukštyje atsirado drevė. Kada medis neteko viršutinės dalies, neskelbiama.
1960 m. ąžuolas paskelbtas saugomu objektu. Vėliau, 1987 m. medžiui suteiktas respublikinės reikšmės saugomo gamtinio objekto statusas. Lietuvos Respublikos Vyriausybės 2000 m. kovo 20 d. nutarimu Nr. 311 „Dėl gamtos paminklų paskelbimo“ tapo gamtos paminklu.
Dendrometriniai duomenys
Storojo ąžuolo kamieno apimtis – 7,10 m, medžio aukštis – 18 m, lajos ilgis – 13 m, lajos projekcija – 96 m². Pagal ąžuolų amžiaus nustatymo skaičiavimo lentelę „How to estimate the age of an oak“, amžius – 538 metai (2011 m.).
2011 m. duomenimis, ąžuolas turėjo mažai gyvybingą lają (60 % defoliacija), buvo įsimetęs destrukcinis puvinys. 2008 m. buvo stipriai nukentėjęs nuo audros, kurios pasekmė - pagrindinės kamieninės šakos praradimas ir susilpnėjęs gyvybingumas.
Palmanova
Palmanova – miestas šiaurės rytų Italijoje, Friulio-Venecijos Džulijos regione, 20 km nuo Udinės. Miestas yra puikus vėlyvojo Renesanso bastioninės pilies pavyzdys. 1593 m. šią gynybinę tvirtovę pastatė Venecijos Respublikos valdovai.
Istorija
1593 m. spalio 7 d. Venecijos Respublikos vadovai įkūrė Palmanovos miestą. Miesto įkūrimo data buvo parinkta paminint krikščionių pergalę 1571 m. Lepanto mūšyje prieš Osmanų imperiją. Taip pat tą dieną minima Šv. Justinos diena, tad ši šventoji paskirta miesto globėja. Miestas tapo devyniakampe tvirtove, kurią projektavo Vincenzo Scamozzi. Centrinio apskritimo, kurio skersmuo siekia 7 km, statybos truko 30 metų.
Antroji statybų dalis truko nuo 1658 iki 1690 m., o viršutinė dalis pastatyta tarp 1806 ir 1813 m. Napoleono karų metu. Galutinę tvirtovę sudarė 9 ravelinai, 9 bastionai, 9 liunetės ir 18 kavalerijų.
1815 m. miestas priklausė Austrijos imperijai, o 1866 m. kartu su Venetu ir Friuliu buvo prijungtas prie Italijos. Iki 1918 m. miestas buvo labiausiai į šiaurės rytus nutolęs Italijos miestas, o I pasaulinio karo metu čia buvo karinė zona ir veikė karališkosios kariuomenės ligoninė. 1960 m. Palmanovai buvo suteiktas nacionalinio paminklo statusas.
Pagrindiniai objektai
Miesto katedra yra priešais rotušę. Katedros statybos pradėtos 1604 m. ir baigtos 1636 m. Šio pastato architektai nėra pažymėti, tačiau manoma, jog tai gali būti Baldassare Longhena ir Vincenzo Scamozzi. Katedra nebuvo įšventinta iki pat 1777 m., kai miestas perėjo į Udinės vyskupiją.
Katedros bokštas, įšventintas 1776 m., specialiai buvo pastatytas nedidelis, kad priešai nematytų jo būdami už miesto ribų.
Katedra pastatyta iš Istrijos akmens ir buvo restauruota 2000 m.
Trys pagrindiniai miesto vartai: Porta Udine, Porta Cividale and Porta Aquileia.
Pagrindinė miesto aikštė – Piazza Grande.
Santiago Acasiete
Vilmeris Santjagas Akasietė Ariadela (Wilmer Santiago Acasiete Ariadela; g. 1977 m. lapkričio 22 d.) – Peru futbolininkas, rungtyniavęs vidurio gynėjo pozicijoje. Ilgametis Ispanijos klubo „Almería“ ir Peru rinktinės žaidėjas.
Karjerą pradėjo regioniniame Peru klube „Deportivo Wanka“. Su „Cienciano del Cuzco“ klubu laimėjo Pietų Amerikos taurę. Nuo 2004 m. Akasietė rungtyniauja „Almeria“ klube.
Į Peru rinktinę pradėtas kviesti nuo 2004 m. 2007 m. pateko į skandalą dėl alkoholio vartojimo rinktinės stovykloje, buvo suspenduotas, bet vėliau išteisintas.
Bambarakandos krioklys
thumb|right|250px|Bambarakandos krioklys Bambarakandos krioklys − aukščiausias krioklys Šri Lankoje, Uvos provincijoje. Jo aukštis 263 m. Pagal savo dydį užima 299 vietą pasaulyje.
Andrius Šatevičius
Andrius Šatevičius (g. 1991 m. balandžio 11 d.) – Lietuvos ir Trakų rajono politinis bei visuomenės veikėjas, nuo 2021 m. Trakų rajono savivaldybės meras.
Biografija
2012–2013 m. buvo Lentvario vaikų globos namų socialinis darbuotojas, o 2013–2015 m. dirbo Lentvario Motiejaus Šimelionio gimnazijos specialiuoju pedagogu. 2015–2017 m. koordinavo jaunimo reikalus Trakų rajono savivaldybės administracijoje. 2017–2019 m. buvo Trakų rajono savivaldybės pedagoginės psichologinės tarnybos laikinasis direktorius.
Į Trakų rajono savivaldybės tarybą pirmąsyk išrinktas 2019 m. 2020 m. gruodį paskirtas Trakų rajono savivaldybės administracijos direktoriumi.
2021 m. spalį išrinktas Trakų rajono savivaldybės meru. 2023 m. į šį postą perrinktas.
Žmona Eimantė, su ja susilaukė sūnaus Areto.
Mėlynieji kalnai (Jamaika)
thumb|right|250px|Mėlynieji kalnai Mėlynieji kalnai – kalnuota vietovė Jamaikoje, kuriuose stūkso aukščiausias salos kalnas, Mėlynųjų Kalnų Viršukalnė (2256 m.). Nuo kalno viršūnės, kurią galima pasiekti pėsčiųjų taku, matosi ir šiaurinė, ir pietinė salos pakrantės.
Žemiau esančiuose šlaituose auginama garsioji Jamaikos Mėlynųjų kalnų kava. Aukščiau esantys šlaitai apaugę miškais. Mėlynuosiuose kalnuose įsikūrusios žemės ūkiu besiverčiančios gyvenvietės Hagley Gap ir Mavis Bank. Abu miesteliai gyvena iš derlingoje vietovės dirvoje auginamos Mėlynųjų kalnų kavos, laikomos viena iš geriausių kavos rūšių pasaulyje ir neabejotinai pačios brangiausios.
Dalį Mėlynųjų kalnų užima Mėlynųjų kalnų Džono Krou kalno nacionalinis parkas, įkurtas 1992 m. ir išlaikomas Jamaikos vyriausybės.
Eric Huang
miniatiūra|235x235px|Taivano atstovybės Lietuvoje atidarymas. E. Huangas trečias iš dešinės. Erikas Huangas (, ; g. 1973 m.) – Taivano diplomatas, dirbęs atstovybėse JAV, Singapūre, Kanadoje, Baltijos šalyse.
Biografija
Erikas Huangas baigė Taivano nacionalinį universitetą, kuriame įgijo tarptautinio verslo bakalauro laipsnį, Čikagos universiteto Verslo administravimo institute įgijo magistro laipsnį. Su šalies Užsienio reikalų ministerijos siuntimu skirtingu laiku baigė Harvardo ir Oksfordo universitetų mokymo programas.
Jis yra vedęs, turi du vaikus.
Karjera
Erikas Huangas dirbo Užsienio reikalų ministerijoje įvairiuose padaliniuose, tarp jų Šiaurės Amerikos, konsulinių reikalų, personalo departamentuose. Konsuliniame skyriuje prižūrėjo IT infrastruktūros vystymo ir diegimo klausimus, išduodant Taivano pasus ir vizas, teikiant notarines paslaugas šalyje ir užsienyje. Buvo paskirtas darbui į Taivano prezidento Saugumo Tarybą generalinio sekretoriaus pavaduotojo nacionalinio ekonominio saugumo ir prekybos politikos srityse padėjėju. Šiuo laikotarpiu buvo pradėtos dvišalės derybos dėl laisvosios prekybos susitarimų tarp Taivano ir Naujosios Zelandijos (ANZTEC) bei Singapūro (ASTEP).
2012–2015 m. dirbo misijoje Singapūre, buvo atsakingas už dvišalius politinius ir laisvosios prekybos susitarimus, sekė teritorinių nesutarimų Pietų Kinijos jūroje vystymąsi, atitinkamų tarptautinių įstatymų rengimą.
2016–2018 m. buvo Taivano Užsienio reikalų ministerijos Tarptautinio bendradarbiavimo ir ekonomikos reikalų departamento generalinio direktoriaus pavaduotojas, kuravęs savo šalies tarptautinės pagalbos ir bendradarbiavimo programas bei Taivano dalyvavimą Pasaulio Prekybos Organizacijos veikloje.
2018–2020 m. buvo Taivano ekonomikos ir kultūros biuro Čikagoje generalinis direktorius, atsakingas už santykių plėtojimą su JAV Vidurio Vakarų valstijomis. Per šį laikotarpį Taivano Susisiekimo ministerijos vardu jis parengė dvišales sutartis dėl abipusio vairuotojo pažymėjimo pripažinimo tarp Taivano ir Viskonsino, Minesotos, Indianos ir Ohajo valstijų.
2020 m. pabaigoje paskirtas Taipėjaus misijos Latvijoje, kuri buvo atsakinga ir už santykius su Lietuva, vadovu. 2021 m. lapkričio mėn. įkūrus Taivano atstovybę Lietuvoje, tapo pirmuoju jos vadovu.
Didysis Romos gaisras
Didysis Romos gaisras (64 m. liepos 18 d. – 64 m. liepos 28 d.) – Romoje imperatoriaus Nerono valdymo metais įvykęs gaisras, kuris apėmė 10 iš 14 miesto kvartalų, t. y. sudegė beveik visas miestas, ir kurio sukėlimu imperatorius apkaltino krikščionis.
Gaisro pradžia, eiga ir pasekmės
Gaisras prasidėjo liepos 18 d. naktį pirklių parduotuvėse, kurios buvo išsidėsčiusios pietryčių pusėje nuo Didžiojo cirko (Circus Maximus) netoli Palatino kalvos. Nuo čia ugnis plito po visą Palatiną (senovės Romos centras) ir per pereinamą namą pasiekė Eksvilino kalvą. Paryčiui gaisro liepsna jau buvo apėmusi didžiąją dalį miesto. Žmonės ieškojo užuovėjos akmeniniuose rūsiuose, už akmens paminklų.
Ugnis greitai plito ne tik dėl sauso oro ir vėjo, tam padėjo ir miesto architektūra: siauros vingiuotos gatvelės su arti vieni kitų esančiais pastatais nesudarė jokių kliūčių liepsnai. Be to, kilo spūstis, kurioje nukentėjo daug gyventojų.
Tiktai po šešių dienų pavyko sustabdyti gaisro plitimą. Gaisras truko lygiai šešias dienas ir septynias naktis. Šalinant padarytą žalą, gaisras atsinaujino, ugnis paplito ir Marso laukuose, ugnis liepsnojo dar tris dienas iki liepos 28 d. Šiuo gaisru buvo sunaikinti du trečdaliai Romos miesto, t. y. liepsnos sunaikino 40 000 nuomojamų namų, Romos aukštuomenei priklausiusias 132 vilas, dalį imperatoriaus rūmų ir daugybę šventyklų.
Iš 14 tuometinės Romos rajonų tik keturi kvartalai buvo nepaliesti gaisro. Trys kvartalai buvo visiškai sunaikinti, dar septyni kvartalai stipriai nukentėjo. Buvo sunaikinta Mėnulio deivės šventovė, Jupiterio ir Apolono šventyklos, stovėjusios Palatine, deivės Vestos šventykla, Palatino biblioteka, Marcelo teatras (Theatrum Marcelli). Nuo gaisro stipriai nukentėjo Tiberijaus ir Nerono rūmai. Forumas ir dalis Kapitolijaus nukentėjo mažiau.
Istorikų nuomonės dėl Romos gaisro
Pasak Publijaus Kornelijaus Tacito, Romos imperatorius Neronas (valdymo metai 54–68 m.e.) gaisro metu buvo išvykęs iš miesto į Ancijų, esantį 50 km atstumu nuo Romos. Kilus gaisrui, jis sugrįžo į Romą ir ėmėsi priemonių pasekmėms likviduoti, t. y. organizavo gelbėjimo brigadas, maisto tiekimą, nukentėjusių nuo gaisro žmonių apgyvendinimą atviruose soduose bei viešuosiuose pastatuose. Tačiau Tacitas kaltino Neroną, jog šis sukėlė patį gaisrą.
Kai kurie autoriai kaltino Neroną, jog jis sukėlė gaisrą specialiai dėl to, jog norėjo pasistatyti sau naujus rūmus.
Senovės romėnų istorikas Gajus Svetonijus Trankvilas savo knygoje „Dvylikos Cezarių gyvenimas“ Romos gaisro sukėlimu taip pat kaltino imperatorių Neroną, t. y. žmogų, kuris neturėjo jokio gailesčio ir iš esmės buvo tironiškas valdytojas. Rašoma, jog būtent Neronas išgirdęs kažkieno pasakytą frazę: „Kai numirsiu, tegul žemė ugnimi degaǃ“ tą žmogų pataisė, pasakydamas: „Ne, tegul dega, kol gyvenuǃ“. Svetonijus rašė, jog Neronui trukdė senų namų kvartalų betvarkė, siauros kreivos miesto gatvelės ir jis visiškai atvirai, neslėpdamas padegė Romą. Dauguma konsulų tiesiog gatvėse gaudė ir varė šalin Nerono tarnus su fakelais, tačiau nedrįso jų liesti.
Tacitas, kuris pats išgyveno gaisrą dar būdamas vaiku, rašė, jog Neronas stebėjo gaisrą iš Gajaus Cilnijaus Mecenato bokšto ir giedojo grodamas lyra giesmę apie Trojos žlugimą. Po gaisro imperatoriaus žmonėms buvo uždrausta artintis prie lavonų ir surinkti jiems priklausiusius artimųjų daiktus. Buvo paskelbta, jog sudegusieji bus laidojami valstybės lėšomis.
Profesorius Ošaras iš Bordo universiteto svarstė, jog neatmestina tai, kad perrašinėdami Tacito Analų tekstus vienuoliai ėmė ir prirašė savo versiją apie Nerono kaltę dėl gaisro, nes jis buvo priešiškas krikščionims.
Visuotinai žinoma, jog tuo metu, kai kilo gaisras, Nerono Romoje nebuvo. Jis buvo pakrantėje už 50 kilometrų nuo sostinės. Svarstoma, jog galbūt jis davė įsakymą padegti Romą savaite anksčiau. Tačiau tokiu atveju, ar jam būtų nesinorėję prižiūrėti gudriai sukurto plano. Tuo labiau, jog egizstuoja autorių, teigiančių, kad šiuo gaisru Neronas norėjo sau suteikti malonumą.
Mokslininkas Leonas Gomo teigė, jog naktis prieš gaisrą buvo giedra ir apšviesta mėnulio, kas sudarė nepalankias aplinkybes tyčiniam padegimui.
Plinijus Vyresnysis savo veikale apie gamtą rašė, jog: „Romoje augo šimtamečių medžių, kurie buvo išsilaikę iki gaisro, kilusio dėl Nerono kaltės“.
Seneka rašė apie tai, jog didelį pavojų Romoje kėlė neracionaliai pastatyti namai, praktiškai griūnantys vienas ant kito.
Senovės istorikai Klivijus Rufas, Džozefas Flavijus, Markas Valerijus Martialis (Marcus Valerius Martialis) Neroną laiko nekaltu, nepaisant jų nepalankumo imperatoriui.
Kiti Senovės Romos istorikai: Svetonijus, Tacitas, Klaudijus Kasijus (Lucius Claudius Cassius Dio Cocceianus), Flavijus Eutropijus (Flavius Eutropius) Neroną apkaltino tuo, jog jis sudegino Romą, t. y. tuo, jog imperatorius pasiuntė savo žmones padegti miesto tuo tikslu, jog vėliau galėtų miestą perstatyti pagal savo norus ir užgaidas.
Represijos prieš krikščionis
Imperatorius Neronas gaisro sukėlimu apkaltino krikščionis. Senovės Romos piliečiai juos laikė svetimšaliais. Mieste sklandė šiurpių pasakojimų apie krikščionių slaptai atliekamas uždraustas religines apeigas. Gaisras suteikė Neronui progą pradėti krikščionių persekiojimą. Daugybė krikščionių buvo suimti, nemažai jų žuvo arenoje sudraskyti laukinių žvėrių, nukryžiuoti arba padegti gyvi.
Wendell Moore Jr.
Vendelas Horacijus Moras jaunesnysis (, g. ) – JAV krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Minesotos „Timberwolves“ komandoje.
V. Morą 2022 m. NBA naujokų biržoje 26-uoju šaukimu pasirinko Dalaso „Mavericks“, tada jis buvo išmainytas į Hiustono „Rockets“, ir vėliau vėl išmainytas į Minesotos „Timberwolves“ mainais už 29-ąjį šaukimą TyTy Washington ir du būsimus antrojo rato šaukimus.
Klaipėdos apskrities Ievos Simonaitytės viešoji biblioteka
Klaipėdos apskrities Ievos Simonaitytės viešoji biblioteka – pagrindinė biblioteka Klaipėdos apskrityje. Didžiausia Vakarų Lietuvoje. Įsikūrusi adresu H. Manto g. 25, Klaipėda.
thumb|left|[[Bibliotekos ąžuolas – gamtos paveldo objektas šalia I. Simonaitytės bibliotekos]]
Istorija
Biblioteka įkurta 1950 m. buvusios Klaipėdos miesto bibliotekos vietoje (pirklio H. Gerlacho name) kaip Klaipėdos srities biblioteka. 1953 m. tapo Klaipėdos viešąja biblioteka, 1979 m. jai suteiktas rašytojos Ievos Simonaitytės vardas. 1995 m. biblioteka tapo apskrities biblioteka.
Merkelis Zaviša
Merkelis (Melcher) Kęzgaila Zaviša (m. 1592 m.) – LDK valstybinis veikėjas. Vitebsko kaštelionas nuo 1588 metų, rūmų maršalka nuo 1578 metų, karaliaus dvariškis.
Tarnovia Tarnów (moterys)
Tarnovia Tarnów  – Lenkijos futbolo klubas iš Tarnuvo. Šis straipsnis apie moterų futbolo ekipą, kuri varžėsi stipriausiame šalies divizione.
Istorija
suburta moterų komanda. 2020–2021 m. Pirmoje lygoje ir tapo nugalėtojomis. Po sezono perkeltos į aukščiausią lygą.
2021–2022 m. rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. Liko vienuoliktos ir iškrito į žemesnį divizioną.
Sudėtis (2022 m.)
2022 m. vasario 8 d.
Nijolė Valadkevičiūtė
Nijolė Valadkevičiūtė (1944 m. rugpjūčio 10 d. Vilniuje – 2020 m. vasario 4 d. ten pat ) – lietuvių grafikė, animacinių filmų režisierė ir dailininkė.
Biografija
1963–1970 m. studijavo grafiką Lietuvos dailės institute. 1979–1983 m. lankė Aukštuosius scenaristų ir režisierių kursus Maskvoje. Beje, ji buvo pirmoji lietuvė, baigusi animacinio kino režisūrą. 1983–2002 metais dirbo Lietuvos kino studijoje. Nuo 1975 m. Lietuvos dailininkų sąjungos, 1988 m. – Lietuvos kinematografininkų sąjungos narė.
Kūryba
Nuo 1980 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje; individualios Taline (1980), Rygoje (1983), Vilniuje (2002, 2007, 2016). Sukūrė estampų, daugiausia oforto technika (ciklai „Lietuvių liaudies dainų motyvais“ (1972), „Dangaus metamorfozės“ (1977), „Discovery I–IV“ (2004), skaitmeninės grafikos kūrinių („Raštingumas / Neraštingumas“ (2013)). Sukūrė animacinių filmų, svarbesni: „Medis“ (1983), „Mįslė“ (1984), „Rytoj, 11 val. ryto“ (1985), „Sezamai, atsiverk“ (2001), „Auksinio miesto riteriai“ (2003), „Čipolino nuotykiai“ (2006), „Edeno sodai“ (2008), „Kartoninės dėžės pasakos“ (2009). Iliustravo knygų, apipavidalino spektaklių. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, MO muziejus Vilniuje.
Micaela Esdra
Mikaela Ezdra (, g. 1952 m. sausio 29 d. Romoje) – italų aktorė.
Biografija
Mikaela karjerą pradėjo būdama 12, atlikdama epizodinius vaidmenis kino filmuose. Vėliau ji lankė aktorės Rina Morelli vaidybos mokyklą ir vaidino keliuose siaubo filmuose bei tuo metu populiariuose muzikiniuose filmuose.
Praėjusio amžiaus 9 dešimtmetyje Mikaela dažniausiai dirbo filmų dubliuotoja, įgarsindama ne tik užsienio, bet ir kai kurias italijos kino akotres (Cybill Shepherd, Carrie Fisher, Melanie Griffith, Sharon Stone, Kim Basinger ir kt. )
Farnezės valandos
thumb|220px|Farnezės valandos. Trys karaliai. Saliamonas ir Šebos karalienė
Farnezės valandos – 1546 m. renesanso dailininko Džordžo Džulijaus Klovijaus (Giorgio Giulio Clovio), sukurta Valandų liturgija (brevijorius), skirtas kardinolui Alesandrui Farnezei (Alessandro Farnese).
Istorija
Džulijus Klovijus, rankraščio autorius, nuo 1530 m. pabaigos ėjo tarnybą pas kardinolą Alesandrą Farnezę. Pas šį kardinolą jis išdirbo keturiasdešimt metų. Alesandras Farnezė XVI a. viduryje buvo vienas žinomiausių privačių meno kolekcionierių ir globėjų.
Džulijaus Klovijaus sukurtas rankraštis atskirai paminėtas Alesandro Farnezės testamente. Kardinolas panorėjo, jog rankraštis visada būtų saugomas jo palikuonių rankose ir niekada nebūtų išvežtas iš Farnezių dvaro.
Knyga priklausė Aleksandro Farnezės šeimai iki 1731 metų. Nuo šių metų ją paveldėjo nauji Neapolio valdytojai – Ispanijos Burbonai, Farnezės palikuonys pagal moterišką liniją. Alfonsas Burbonas pardavė rankraštį Vienoje. Vėliau rankraštis pateko į vokiečių firmos „J.&S.Goldschmidt“ nuosavybę, iš kurios jį nupirko žinomas amerikiečių milijonierius Džonas Morganas už 22 500 JAV dolerių.
Šiuo momentu rankraštis saugomas Džono Morgano įkurtame muziejuje.
Veinflit Ol Seintsas
Veinflit Ol Seintsas  – miestelis Anglijoje, Jungtinėje Karalystėje. Išsidėstęs tarp dviejų upių. Geležinkelio stotis, karinių oro pajėgų bazė.
Farnezės valandos
Struktūra
Farnezės rankraštį sudaro 114 lapų. Tekstas rašytas lotynų kalba. 37 lapai su tekstu pagražinti nedidelėmis iliustracijomis ir 26 atskiromis miniatiūromis. 26 miniatiūros užima visą lapo dalį. Jos demonstruoja unikalią renesanso laikotarpio stiliaus ir manieringų elementų samplaiką.
Veinflit Ol Seintsas
Istorija
1087 m. gyvenvietė paminėta Paskutiniojo teismo knygoje.
1484 m. miestelyje atidaryta Magdalen koledžo mokykla. Mokyklos pastatas išlikęs iki šių dienų ir naudojamas kaip vietos muziejus bei įtrauktas į saugomų objektų registrą. 1899 m. pastatytas miestelio laikrodžio bokštas, kuris taip pat įtrauktas į architektūrinių paminklų sąrašą.
2019 m. potvynis
2019 m. birželį dėl didelio lietaus kiekio upės Stypingo dirbtinis kanalas prasiveržė iš savo vėžių ir užliejo Veinflit Ol Seintso gyvenvietę. Vanduo užliejo virš 100-o namų. Beveik 580 namų buvo evakuoti. Tarp birželio 14 d. ir birželio 16 d. gyvenvietėje fiksuotas 132 mm kritulių kiekis. JK karinės oro pajėgos pristatė 342 tonas smėlio maišų potvyniui sustabdyti. Birželio 19 d. JK aplinkosaugos agentūra atgabeno dvi didžiausias mobilias vandens pompas Europoje padėt kovot su potvynio vandeniu.
Farnezės valandos
Struktūra
Kitas rankraščio elementas – 37 puslapiai su tekstu, padailinti ornamentais ir nutapytais peizažais, natiurmortais, portretais, taip pat groteskais.
Kaligrafinis rankraščio tekstas buvo parašytas pirmojo Parmos hercogo Pjero Luidžio Farnezės, kardinolo Alesandro Farnezės tėvo, sekretoriaus Frančesko Monterkio (Francesco Monterchi). Teksto šriftas – kursyvas „cancelleresca formata“.
Farnezės rankraščio tekstai ir iliustracijos nėra susiję vieni su kitais, kaip tik, kiekviena miniatiūrų yra atskiri paveikslai. Ko gero, Klovijui įtaką darė Mikelandželo ir Rafaelio tapyba. Klovijaus nutapytos žmonių figūros primena Siksto koplyčios freskose Mikelandželo tapytų žmonių figūras.
Pats Klovijaus tapybos stilius artimas Parmidžanino ir Džulijaus Romano tapybai.
Yra išlikę keletas paruošiamųjų grafinių darbų, sukurtų Klovijaus, dirbant ties rankraščiu.
Šis rankraštis susilaukė puikių amžininkų įvertinimų. Kadangi rankraštis buvo privačiose rankose, vėliau apie jį nustota rašyti.
Mis Pasaulis 1997
Mis Pasaulis 1997 – 47 konkurso Mis Pasaulis ceremonija, vykusi Seišeliuose. Konkurso nugalėtoja tapo Diana Hayden iš Indijos.
Regionų nugalėtojos
Afrika: Jessica Motaung (PAR)
Amerika: Sallie Toussaint (JAV)
Azija ir Okeanija: Diana Hayden (Indija)
Karibai: Michelle Moodie (Jamaika)
Europa: Çağla Şıkel (Turkija)
Portmore United FC
Portmore United Football Club, o trumpiau vadinamas Portmore United – profesionalus Jamaikos futbolo klubas, įsikūręs Spaniš Taune.
Istorija
Klubas įkurtas 1985 m., buvo žinomas Hazard United pavadinimu. Vėliau įvyko rebrendingas. Klubas iš Mej Peno persikėlė į Spaniš Tauną ir pasikeitė pavadinimą.
Rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. 1993, 2003, 2005, 2008, 2012, 2018, 2019 m. tapo Jamaikos čempionais.
2022–2023 m. sezone po 26 turų ekipa buvo septintoje vietoje ir nepateko į finalinį etapą.
O.K. Connery
O.K. Connery – 1967 m. Italijoje sukurta veiksmo komedija, Džeimso Bondo filmų parodija. Beveik visi pagrindiniai juostos aktoriai yra susiję ir su pagrindine bondiados serija.
Filmas buvo negailestingai išpeiktas tiek kritikų, tiek žiūrovų.
Pagrindiniai aktoriai
Neil Connery yra jaunesnysis aktoriaus Sean Connery, vaidinusio Džeimsą Bondą 6 filmuose, brolis.
Anthony Dawson vaidino filme „Daktaras Ne“ (1962).
Daniela Bianchi atliko Bondo merginos vaidmenį filme „Iš Rusijos su meile“ (1963).
Adolfo Celi įkūnijo piktadarį filme „Kamuolinis žaibas“ (1965).
Bernard Lee 1962 – 1979 m. vienuolikoje bondiados filmų vaidino Džeimso Bondo viršininką M.
Grybėnų koplyčia
Grybėnų koplyčia – neveikianti kapinių koplyčia Grybėnuose, Kazitiškio seniūnijoje, Ignalinos rajone. Koplyčia stūkso kaimo pakraštyje, 0,5 km į pietvakarius nuo kelio, veikiančių kapinių apsuptyje. miniatiūra|200px|left|Koplyčia 2017 m. miniatiūra|200px|left|Koplyčios viduje (iki remonto)
Istorija
Vilniaus vyskupijos bažnyčių ir koplyčių sąraše Grybėnų kapinių koplyčia nuo 1928 m. minėta nuolat. Ją aptarnaudavo kunigai iš Kazitiškio ir Daugėliškio. Nuo 1939 m. Grybėnai buvo prijungti prie Kazitiškio parapijos. Prieš II pasaulinį karą koplyčia remontuota kunigo Vinco Bobino (1885–1945) rūpesčiu. Su parapijiečių pagalba ji buvo šiek tiek patvarkyta, nudažytos vidaus sienos.
Būklė
Ilgą laiką koplyčia atrodė varganai, daugelį metų nematė remonto. Apsaugota patikimu stogu, geros būklės pjautų rastų sienomis. Neišlikę bažnytinės paskirties daiktų. Tarnauja kaip vieta saugoti kapinių inventoriui, nukeltiems kryžiams.
2021 m. duomenimis, senoji koplyčia buvo pasikeitusi neatpažįstamai: restauruotas fasadas, atnaujinti ir šviesiai nudažyti langai, uždėtas naujas stogas, atlikta vidaus apdaila ir kt. Atliktų darbų iniciatorius – Juozas Kaubrys, talkino ir rėmė kaimo žmonės.
Licinia Lentini
Karjerą pradėjo kaip šokėja televizijoje, 1980 m. varjete programoje „Studio 80“. Vėliau atliko keletą vaidmenų kino filmuose bei serialuose, o nuo 9 dešimtmečio vidurio daugiausia laiko skyrė vaidmenims teatre bei filmų dubliavimui.
Kiti jos scenos pseudonimai – „Lilian Lacy“ ir „Licia Lee Lyon“.
Andrius Zaviša (1557)
Andrius Zaviša  (apie 1557–1604 m. vasaris) – LDK valstybinis veikėjas.
Biografija
Kilo iš bajorų Zavišų giminės, herbo „Labedz“ savininkas. Jono Zavišos sūnus.
Minsko vaivada 1596–1598 metais, Lietuvos didysis iždininkas nuo 1598 metų, Bakštų dvaro savininkas.
Kvadrantas (moneta)
thumb|right|275-270 m. pr. m. e. leistas kvadrantas. Abiejose pusėse atvaizduotas bėgantis šernas. Svoris 80,18 g. thumb|right|225-217 m. pr. m. e. leistas kvadrantas. Vienoje pusėje Herkulio galva, kitoje pusėje – galeros priekis. Kvadrantas ( 'ketvirtis') – smulki bronzinė Romos moneta, verta 1⁄4 aso.
Lieti kvadrantai buvo gaminami su trimis iškilais taškais, kurie rodė, kad kvadrantas vertas 3 uncijų. Averse dažniausiai buvo pavaizduotas Herkulio biustas, o reverse – galeros priekis. Tokios pat vertės kvadrantus liejo kiti Centrinės Italijos miestai. Po 90 m. pr. m. e. bronzines monetas ėmė gaminti pagal semuncijų standartą, ir kvadrantai pasidarė žemiausios vertės to meto Romos monetos. Kvadrantus taip pat vadino teruncijumi ( 'trys uncijos'). Graikiškai kvadrantus vadino κοδράντης.
Kvadrantus retkarčiais gamino iki Antonino Pijaus laikų (138–161 m.). Skirtingai negu kitos Romos imperijos monetos kvadrantai retai buvo gaminami su imperatoriaus atvaizdu.
Paluobės daugiakamienė liepa
Paluobės daugiakamienė liepa – išskirtinė liepa, Skuodo rajono savivaldybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas. Auga Ylakių seniūnijoje, prie Luobos upės esančiame Paluobės kaime, 0,6 km į rytus nuo kelio, 3,5 km į pietus nuo Ylakių. Paminklinis medis stūkso miškingo šlaito viršuje, kairiajame upės krante, netoli vienkiemio. Medis gerai matomas iš dirbamų laukų pusės. Šalia pastatyta informacinė lentelė.
Liepa paskelbta rajoninės reikšmės saugomu medžiu 2019 m. Nurodoma rūšis – paprastoji liepa (Tilia x vulgaris Hayane). Unikalią liepą sudaro 18, palyginti tiesių ir sveikų kamienų, kurių storis iki 40 cm skersmens.
Istorija
Sovietmečiu šalia esančiame lauke veikė nedidelis kolūkio aerodromas, iš kurio kildavo lėktuvėliai purkšti trąšomis dirbamų laukų. Tuomet norėta daugiakamienį medį dėl skraidymų saugumo nupjauti, tačiau gretimos sodybos gyventojas Juozapas Petrikas tam atkakliai priešinosi, todėl unikalus medis buvo išsaugotas. Šią liepą žmonės dar vadina Petriko daugiakamiene liepa.
Ukmergės kraštotyros muziejus
miniatiūra|180px|left|Lankymui pritaikytas senosios [[gaisrinės apžvalgos bokštas]]
Ukmergės kraštotyros muziejus – muziejus, įsikūręs Ukmergės centre, Kęstučio a. 5, restauruotame buvusio „Draugystės“ kino teatro pastate.
Filialai: Prezidento A. Smetonos dvaras, Užugirio mokykla-muziejus, Veprių muziejus, Siesikų pilis.