cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Varnas (simbolis)
Varnas kaip simbolis
Krankliai gyvena poromis, skraido neretai po vieną, todėl Europos krikščionių tautos neigiamai vertino kranklius kaip atsiskyrėlius, nemėgstančius kolektyvo, bendruomenės. Pravoslavai tradiciškai kranklius laikė nuodėmingo atsiskyrėliškumo simboliu („atsiskyręs kaip varnas“).
Šiaurės tautų (ypač Azijos ir Šiaurės Amerikos) tradicijoje krankliai labai gerbiami. Kranklys simbolizuoja pasaulio kūrėją, pirmąjį protėvį. Krankliais žavėdavosi dėl jų gebėjimo išgyventi dykose vietose (pvz., tundroje) ir gebėjimo mėgdžioti kitų gyvūnų balsus, juos laikė galingumo ir išminties simboliu. Todėl Šiaurės tautose (čiukčiai, koriakai, itelmenai ir kt.) krankliai buvo populiariais toteminiais gyvūnais (kartu su ereliu, vilku).
Dėl šių dviejų požiūrių sąveikos egzistavo ir tarpinis variantas (rusų, finougrų kultūroje), kai kranklius laikė išminties, įžvalgumo simboliu, bet su pesimizmo atspalviu - kartu ir blogo ženklo, pavojaus, nelaimių simboliu.
Pagoniškoje Rusijos kultūroje, susijusioje su skandinaviška ir ugrofiniška pagoniška kultūra, varnas kaip simbolis reiškė didžiulius skaičius nuo 10 mln. iki 100 mln. - „dešimt varnų“ reiškė 100 000 000.
Varnas heraldikoje
Heraldinis varnas beveik visada juodas, jo ginkluotė (snapas, liežuvis, nagai) ir juoda. Jis dažnas germanų heraldikoje. Heraldikoje varnas būna stovintis, pasiruošęs kautynėms, pasiruošęs kilti, ir t. t.
Slavų heraldikoje varnas retas, jis pasitaiko ukrainiečių ir lenkų herbais.
Varnas miestų herbuose
Juodas varnas pavaizduotas: Varnas skydininkas:
Hidradenitas
Hidradenitas – prakaito liaukų uždegimas, kurį dažniausiai sukelia stafilokokai. Dažniausiai būna pažastyse, kartais kirkšnyje. Pažeista vieta supūliuoja ir suminkštėja.
Samotrakė
thumb|right|250px|Samotrakės sala Samotrakė − Graikijos sala Egėjo jūros šiaurėje, Rytų Makedonijos ir Trakijos periferijoje, Evro nome, už 24 jūrmylių nuo Aleksandrupolio.
Salos plotas 178 km², ilgis − 17 km. Gyventojų − 2723 (2001). Didžiausias miestas ir uostas − Kamarjotis (Kamariotissa).
Salos paviršius kalnuotas, didžiausias aukštis 1611 m. Samotrakės saloje yra karštų mineralinių versmių.
Saloje yra architektūros paminklų − šventyklų; vienoje jų buvo rasta Nikės skulptūra (dabar laikoma Luvre, Paryžiuje).
Saratovas
Saratovas – miestas pietinėje Rusijoje, srities centras. Greta rusų mieste taip pat gyvena totoriai, ukrainiečiai ir vokiečiai. Tai didelis uostamiestis prie Volgos prie Volgogrado marių, geležinkelio mazgas. Išvystyta mašinų gamyba, energetikos, naftos padirbimo, chemijos, medienos, lengvoji, maisto pramonė. Yra stiklo fabrikas. 10 aukštųjų mokyklų (tarp jų ir universitetas), 4 teatrai, kraštotyros muziejus, rašytojo N. Černyševskio muziejus. Trejybės soboras (XVII a.).
Istorija
Miestas įkurtas 1590 m. kaip Rusijos pietrytinio pasienio tvirtovė. Iki 1674 m. jis buvo kairiajame Volgos krante, bet strateginiais sumetimais jis perkeltas į dešinįjį krantą. Nuo 1909 m. veikia universitetas. Saratovo tiltas per Volgą ilgą laiką buvo laikomas ilgiausiu Europoje.
Šomburgko elnias
Šomburgko elnias (Cervus schomburgki) – išnykusi elninių šeimos (Cervidae) rūšis, gyvenusi Tailande. Šomburgko elnias buvo aprašytas 1863 m. Edvardo Blaito ir pavadintas Roberto Šomburgko (Robert H. Schomburgk), kuris buvo D. Britanijos konsulas Bankoke 1857–1864 m. bei žinomas geografinis tyrinėtojas, garbei.
Šomburgko elniai buvo grakščiai sudėti, panašiai kaip barasinga. Kailis būdavo tamsiai rudas su šviesesne papilve. Apatinis uodegos paviršius būdavo baltas. Patinų ragai, kurių viso šakos šakodavosi, savo išlenktumu sudarydavo taurės pavidalo darinį. Dėl šakotumo Šomburgko elnio ragai turėdavo iki 33 smaigalių. Patelės būdavo beragės.
Šomburgko elniai gyveno centrinio Tailando pelkėtose lygumose, apaugusiose aukštomis žolėmis, nendrėmis ir krūmokšniais, ypač Menam Čao Prajos slėnyje netoli Bankoko. Šie elniai vengdavo tankios augmenijos. Gyveno grupėmis, sudarytomis iš vieno suaugusio patino, kelių patelių ir jų jauniklių. Lietingojo sezono metu vykstantys potvyniai priversdavo įvairių grupių elnius rinktis aukštesnėse vietose, kurios kartasi tapdavo salomis. Toks Šomburgko elnių susitelkimas susidarančiose salose paversdavo elnius lengvu medžiotojų taikiniu.
XIX a. antroje pusėje Tailande prasidėjo ryžių auginimas eksportui, todėl žemės ūkiui buvo panaudotos beveik visos žolėtos pelkėtos lygumos, kuriose gyveno Šomburgko elniai. XX a. pradžioje vykusi intensyvi medžioklė dar labiau mažino rūšies gausumą, kol ši visiškai išnyko.
Manoma, kad laukinė elnių populiacija 1932 m. išmirė nuo pernelyg gausaus išmedžiojimo, paskutinis sugautas individas buvo užmuštas 1938 m.
2006 m. Tarptautinėje Raudonojoje knygoje rūšis įrašyta kaip išnykusi. Kai kurie mokslininkai mano, kad rūšis dar nėra visiškai išnykusi. Žinoma, kad egzistuoja vienintelė iškamša, kuri dabar yra Paryžiuje, Muséum national d’Histoire naturelle muziejuje. Tas individas iki 1868 m. gyveno zoologijos sode.
1991 m. vienoje kinų tradicinės medicinos krautuvėje Laose buvo aptikti elnio ragai, kuriuos iš nuotraukos atpažino kaip Šomburgko elnio ragus. Galbūt Šomburgko elniai yra išlikę Laose, bet tai reikia patikrinti.
Carolina Klüft
Karolina Kliuft (Carolina Evelyn Kluft; g. 1983 m. vasario 2 d. Vėkšės mieste, Švedija) – atletė, pasižymėjusi keliose sporto šakose: penkiakovėje, septynkovėje (daugiakovėje) ir šuoliuose į tolį.
Biografija
Šiandien ji gyvena Karlskrunos (Karlskrona) mieste kartu su savo vaikinu Patriku Kristiansonu, kuris yra taip pat lengvaatletis. Vekšėje iki šiol gyvena jos tėtis, mama ir trys seserys
K. Kliuft laimėjo daugiakovėje 2003 m. pasaulio lengvosios atletikos čempionate Paryžiuje, surinkusi 7001 tašką ir nugalėjusi savo pagrindinę konkurentę Eunice Barber. Su šiuo rezultatu ji tapo trečiąja moterimi, kuri surinko 7000 taškų.
2004 metų olimpinėse žaidynėse Atėnuose ji vėlgi nugalėjo daugiakovėje ir tapo olimpine čempione, surinkusi 6952 taškus.
2005 metais ji susižeidė pėdą dieną prieš Pasaulio lengvosios atletikos čempionatą, tačiau trauma nesutrukdė jai nugalėti: surinkusi 6887 taškus, ji vėlgi laimėjo prieš savo pagrindinę konkurentę Eunice Barber, kuri surinko 6824 taškus.
Pekino olimpinėse žaidynėse Kluft nusprendė nedalyvauti septynkovės varžybose ir startavo šuolio į tolį ir trišuolio varžybose. Jose medalių iškovoti nepavyko: trišuolio rungtyje Kluft liko dvidešimta, šuolyje į tolį – devinta.
Raudonoji asterija
Raudonoji asterija (Asterias rubens) – jūrų žvaigždžių (Asteroidea) rūšis.
Užauga iki 20 cm skersmens. Gali būti nuo blyškiai geltonos iki raudonos ir net violetinės spalvos. Minta midijomis ir kitais dvigeldžiais moliuskais. Žvaigždė užsiropojusi ant moliusko, ambulakrinėmis kojelėmis atplėšia geldeles, o pro atsiradusį plyšelį išverčia skrandį tiesiog į moliuską ir ima virškinti minkštą jo kūną. Gyvena sekliuose Atlanto vandenyno ir Viduržemio jūros vandenyse.
Sikstas V
Sikstas V (Felice Peretti di Montalto; 1521 m. gruodžio 13 d. – 1590 m. rugpjūčio 27 d.) – katalikų popiežius nuo 1585 iki 1590 m.
Jo tėvas gimė Juodkalnijoje, Bjelske Kruševice kaime serbų Šišić šeimoje, o vėliau persikėlė į Italiją. Būdamas popiežiumi Sikstas V įvedė Velnio advokato formuluotę ir įtariai vertino jėzuitų judėjimą.
The Jester Race
The Jester Race – antrasis Švedijos muzikos grupės In Flames studijinis albumas.
Butėnai (Radviliškis)
Butėnai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Šeduvos, prie kelio. Seniūnaitijos centras.
Istorija
Kaimas paminėtas 1585 m. Iki 2008 m. veikė biblioteka. Iki 2009 m. veikė pradinė mokykla – Šeduvos gimnazijos pradinio ugdymo skyrius.
Svanetija
Svanetija (gruzinų kalba: სვანეთი Svaneti), senovėje vadinta Svanija – istorinis Gruzijos regionas, sudarantis dalį Samegrelo – Zemo Svanetijos ir Rača-Lečchumio ir Kvemo Svanetijos administracinių regionų.
Geografija
Svanetijos regionas užima labai kalnuotas sritis Kaukazo kalnų grandinėje. Tai – aukščiausia gyvenam žmonių teritorija Europoje. Vakaruose yra Abchazija, pietryčiuose – Lečchumija, rytuose – Rača, o pietuose – Megrelija.
Regionas tradiciškai dalijamas į Aukštutinę Svanetiją (Zemo Svaneti) ir Žemutinę Svanetiją (Kvemo Svaneti).
Vakarų Gruzijos dalis
Svanetija buvo vienas iš istorinių Vakarų Gruzijos regionų. Kaip ir visa Vakarų Gruzija, ji nuo VI–V a. pr. m. e. priklausė Kolchidės karalystei, IV a. Lazikos valstybei, iki VI a. užkariauta Bizantijos, ir čia įvesta krikščionybė. Nuo VIII a. Svanetijos regione įsigalėjo Abchazijos karalystė.
Gruzijos karalystės dalis
X a. pabaigoje Mirus Abchazijos karalystės valdovui Teodosijui aklajam, sostą paveldėjo bagrationų dinastijos atstovas Bagratas III. Kadangi jis buvo susisaistęs giminystės ryšiais su daugybės kitų Gruzijos karalysčių dinastijomis, 1001 m. mirus Tao-Klardžetijos karaliui Dovydui III paveldėjo jo sostą, o 1008–1010 m. užkariavo ir Kachetiją bei Heretiją, taip baigdamas visos Gruzijos vienijimą.
Nuo XI a. iki XIII a. Svanetijos regionas buvo susivienijusios Gruzijos dalis.
Svanetijos kunigaikštystė
Nuo XIII a. Svanetijoje įsigalėjo paveldima kunigaikščių eristavi šeima Gelovani. Svanetija, skirtingai nei visa likusioji Gruzija, nepatyrė stiprios mongolų invazijos, liko neliesta ir toliau klestėjo. Po 1463 m. Čichorio mūšio, Gruzijos karalystė galutinai subyrėjo į tris karalystes. Imeretijos karalystė ilgainiui subyrėjo į penkias kunigaikštystes. Viena jų buvo Svanetijos kunigaikštystė, kurioje valdė Gelovani dinastija. Šiai kunigaikštystei priklausė daugiausia aukštutinė Svanetija, tuo tarpu žemutinę Svanetiją kontroliavo gretima Megrelijos kunigaikštystė. 1720 m. Svanetijoje į valdžią atėjo nauja Dadeškeliani dinastija, kilusi iš Dagestano.
Frydrichsvaldė (Girdavos apskritis)
Frydrichsvaldė arba Novo-Bijskojė (, 1945–1946 m. Фридрихсвальде, nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Železnodorožno miesto gyvenvietės kaimas.
Istorija
Bartos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Girdavos apskrities Girdavos valsčiaus kaimas. Priklausė Truzdų parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Frydlando rajono, vėliau Pravdinsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Višniovojės apylinkės kaimas.
Svanetija
Rusijos imperijoje ir TSRS
1833 m. Svanetijos kunigaikštis Ciokas Dadeškelianis pasirašė sutartį su Rusija, kuria Svanetija pateko jos įtakos sferon. Šis sunkiai pasiekiamas regionas autonomiją išlaikė iki 1857 m., kuomet Rusijos imperija nutraukė valdančiąją dinastiją ir inkorporavo Svanetiją į Kutaisio guberniją.
Regionas buvo vienas neramiausių Kaukaze. Svanai ne kartą sukildavo, ir vienas stipriausių sukilimų buvo 1876 m.
1918–1921 m. Svanetija buvo nepriklausomos Gruzijos Demokratinės Respublikos dalis, o vėliau kartu su Gruzija tapo Gruzijos TSR. Įeinant Raudonajai armijai svanai dar kartą sukėlė sukilimą, kuris buvo numalšintas.
Po Gruzijos nepriklausomybės
Po Gruzijos nepriklausomybės prasidėjęs pilietinis karas sukėlė Svanetijoje didelių ekonominių ir socialinių problemų. Jas paaštrino ir nuolat pasikartojančios stichinės nelaimės, tokios, kaip sniego griūtys, potvyniai. Tai skatino gyventojų migraciją į kitas Gruzijos vietas. Regione padidėjo nusikalstamumas.
2004 m. atėjus į valdžią M. Saakašviliui, buvo pagerinta situacija Svanetijoje.
Kultūra
Svanetija yra aukščiausias gyvenamas regionas Europoje, pasižymintis nuostabiais peizažais, reta augalija, kultūros paminklais. Keletas vietovių Svanetijoje (pvz., Ušguli) yra pripažintos pasaulio kultūros paveldu.
Svanų kultūra pasižymi specifinėmis dainomis ir šokiais. Čia randama sudėtingiausia gruzinų polifoninio dainavimo forma.
Kazimieras Vytautas Budraitis
Kazimieras Vytautas Budraitis (g. 1942 m. sausio 10 d. Palangoje) – lietuvių juvelyras, pynėjas, tautodailininkas.
Biografija
Lietuvos tautodailininkų sąjungos (LTS) narys nuo 1970 m. Lietuvos tautodailės kūrėjų asociacijos (LTKA) narys nuo 2005 m. Kūrinius eksponavo respublikinėse ir tarptautinėse tautodailės parodose. Sukūrė daug originalių gintaro papuošalų, didelę kolekciją pintų gaminių (vazos, pintinės, šviestuvai, krepšeliai).
Jo darbų turi Palangos gintaro muziejus.
Balninkų herbas
Balninkų herbas – vienas iš Balninkų miestelio ir seniūnijos heraldikos atributų.
Aprašas
Herbo skydo raudoname lauke sidabrinė aštuoniakampė žvaigždė, kurios spinduliai atskirti linijomis, sueinančiomis į mažą apskritimą centre.
Simbolika
Europos kraštų heraldikoje aštuoniakampė žvaigždė paprastai reiškia atgimimą, žinojimą (žinias). 1788–1792 m. Seimo naujai steigiami miestai iš tikrųjų galėjo rodyti krašto atgimimą.
Istorija
Balninkų savivaldos ir herbo atsiradimas susijęs su XVIII a. pabaigos įvykiais. 1788–1792 m. Varšuvoje posėdžiavęs Abiejų Tautų Respublikos seimas priėmė keletą svarbių nutarimų. 1791 m. balandžio 18 d. buvo patvirtintas naujas Miestų įstatymas, netrukus garsioji Gegužės 3-iosios konstitucija, kuriose nemažai vietos skirta krašto pertvarkymui, naujų miestų steigimui. Pagal Miestų įstatymą, nedideli miesteliai, kurių veiklos pobūdis atitiko miestams keliamus reikalavimus, galėjo tapti laisvaisiais miestais, tik prieš tai turėjo gauti valdovo Stanislovo Augusto pasirašytą lokacinę (įkūrimo) arba renovacinę (atnaujinimo) privilegiją. Tokių miestų miestiečiai buvo išlaisvinti iš seniūnų valdžios, gavo teisę savarankiškai disponuoti jiems skirta žeme, verstis amatais ir prekyba, išsirinkti savus valdžios ir teismo organus, kurių valdžiai privalėjo paklusti visų luomų gyventojai.
Šiais nutarimais ir pasinaudojo Balninkų miestelėnai. Dar 1791 m. rugsėjo 3 d., susirinkę bažnyčios aikštėje (šventoriuje), jie išsirinko vaitu gerai krašto teisę žinantį Vilkmergės pavieto rotmistrą bajorą Mykolą Sokolovskį ir įgaliojo jį atstovauti miestą. Ten pat rašoma, kad minėtasis Sokolovskis šiek tiek anksčiau įsirašė į Vilkmergės miestiečius. Vaito rinkimų protokolą ir įgaliojimą pasirašė arba po juo padėjo kryželius kelios dešimtys Balninkų miestelėnų. Abu dokumentai rugsėjo 19 d. buvo įrašyti į Vilniaus magistrato aktų knygą. Kitais metais Balninkų pasiuntiniai (pavardės nežinomos) pasirodė Varšuvoje. Jie, kad įrodytų vietovės seną istoriją, valdovui pateikė Balninkų seniūnijos ir miestelio 1554 m. inventorių, patvirtintą Augusto II po Šiaurės karo – 1722 m. To pakako, kad Stanislovas Augustas suteiktų Balninkams renovacinę laisvojo miesto privilegiją, 1792 m. kovo 20 d. Varšuvoje išduoto dokumento preambulėje rašoma, kad privilegijos prašė Vilniaus vaivadijos Vilkmergės pavieto Balninkų miesto kilmingųjų: burmistro, vaito, tarėjų, suolininkų, taip pat visų gyventojų vardu Ponų Taryba ir kiti aukšti valdovo patarėjai. Privilegijos išvardyti savivaldos pareigūnai leidžia manyti, kad Balninkuose dar iki oficialaus savivaldos įteisinimo galėjo būti išrinkti ir kiti magistrato bei teismo pareigūnai.
Privilegijos originalas iki šiol nesurastas. Išliko kitas lygiavertis jam šaltinis, privilegijos įrašas Lietuvos Metrikoje (dabar 556 knyga) su perpieštu miesto herbu. Pastaroji XVIII a. pabaigoje išvežta į Rusiją, dabar saugoma Maskvoje, Valstybiniame senųjų aktų archyve. Apibūdinant privilegijoje nupieštą herbą, valdovas iškilmingai rašė: „O, kad tas miestas tiek teismo, tiek miesto valdymo reikaluose (įtvirtindamas išrašus ir kitus raštus) patirtų tikrą garbę, jam suteikiame tokį herbą, kaip čia yra nupieštas, tai yra raudoname lauke sidabrinę žvaigždę. Šį herbą leidžiame tam miestui naudoti antspauduose ir visokiuose ženkluose“. Ten pat nupieštas raudonas apskritimas su aštuoniakampe sidabrine žvaigžde viduryje.
Suteiktu herbu Balninkai ilgai nesidžiaugė. Jau 1792 m. gegužės mėn. viduryje susikūrė konservatyvi prieš Seimo reformas nukreipta konfederacija, kuri į pagalbą pasikvietė Rusijos kariuomenę. Iš naujai įkurtų laisvųjų miestų buvo atimtos teisės, miestiečiai paversti baudžiauninkais. Balninkų gyventojai dar bandė priešintis. Jie rugpjūčio 3 d. įgaliojo naują vaitą Tadeušą Petrovičių juos atstovauti byloje su vietovės nuomininku žydu Šmuila Volfovičiumi. Jie patys, kaip rašoma įgaliojime, nesugebėsią tinkamai pasipriešinti teisme nuomininkui, nes esą teisiškai neišprusę. Kitais metais įvykdytas antrasis Lenkijos ir Lietuvos valstybės padalijimas, Lietuva ilgesniam negu šimto meto laikotarpiui pateko į Rusijos imperijos sudėtį. Buvo užmirštas ir herbas.
Bene pirmasis apie jį 1912 m. užsiminė Janas Obstas. Jis tik pateikė Lietuvos Metrikos teksto duomenis apie herbą, žvaigždės išvaizdos nekomentavo. Maždaug po 10 metų Obsto duomenimis pasinaudojo Bronius Šaliamoras, leisdamas Lietuvos miestų spalvotus herbinius atvirukus. Kadangi žvaigždės formos nežinojo, pavaizdavo šešiakampę žvaigždę, kuri labiau priminė žydų Dovydo žvaigždę negu senojoje Lietuvos heraldikoje vaizduotą herbo figūrą (spinduliai smailesni). Kita vertus, jis dėl grožio virš skydo uždėjo turbūt iš Rusijos Imperijos heraldikos perimtą 5 bokštų auksinę mūro karūną (pagal Rusijos įstatymus, tokią karūną galėjo turėti gubernijos centras, kuriame buvo per 50 tūkst. gyventojų. Lietuvos heraldika, galima sakyti, mūro karūnų nežinojo, o ir Balninkuose Šaliamoro laikais buvo tik apie 600 gyventojų). Šaliamoro klaida pateko į kitus leidinius, net enciklopedijas. Atsirado daugiau klaidų. Lenkų tyrinėtojas Marijanas Gumowskis, remdamasis kažkokiu 1931 m. Lietuvoje išleistu atviruku, tvirtino, kad žvaigždė turinti būti auksinė.
Dabartinio herbo etalono autorius – dailininkas Stasys Aukštuolis. Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą patvirtino 2006 m. gruodžio 7 d. dekretu Nr. 1K-816.
Marientalis
Marientalis – miestas Namibijoje, Hardapo regiono centras. Miestas įsikūręs prie Žuvų upės. Jis yra apie 250 km į pietus nutolęs nuo sostinės Vindhuko.
Storas
Didžiausias intakas (kairysis) – Lilea (Lille å). Prie upės įsikūrę Ikasto, Holstebro ir Vembo miesteliai. Storo upe dažnai plaukiojama kajakais.
Kazimieras Leonas Sapiega (1697)
Kazimieras Leonas Sapiega (Kazimierz Leon Sapieha, 1697 m. gegužės 28 d. – 1738 m. gegužės 20 d.) – LDK valstybinis ir karinis veikėjas, Lietuvos artilerijos generolas (1725–1738), Bresto vaivada (1735–1738).
Biografija
Kilo iš magnatų Sapiegų giminės, Čereisko-Ružano linijos, herbo „Lis“ savininkas, Lietuvos didžiojo maršalkos Aleksandro Povilo Sapiegos (1672–1734) ir Marijos Kristinos de Betiun (1677–1721) vyresnysis sūnus. Jaunesnieji broliai – Juozapas Stanislovas Sapiega ir Mykolas Antanas Sapiega.
1725 metais Kazimieras Leonas Sapiega gavo Lietuvos artilerijos generolo laipsnį, 1729 metais buvo išrinktas pasiuntiniu (deputatu) į seimą. 1735 metais buvo paskirtas Bresto vaivada ir tapo Baltojo erelio ordino kavalieriumi.
Šeima ir vaikai
thumb|left|150px|Kazimiero Leono Sapiegos žmona Terezė Karolina Radvilaitė 1727 metais vedė Karoliną Teresę Radvilaitę (1707–1765), Lietuvos didžiojo kanclerio Karolio Stanislovo Radvilos (1669–1719) ir Onos Kotrynos Sanguškaitės (1676–1746) dukterį. Vaikai:
Lietuvos vyrų paplūdimio futbolo rinktinė
Lietuvos vyrų paplūdimio futbolo rinktinė – nacionalinė šalies rinktinė, kuri atstovauja Lietuvą paplūdimio futbolo tarptautinėse varžybose. Rinktinės veiklą koordinuoja Lietuvos futbolo federacija.
Nacionalinių rinktinių reitingų klasifikacijoje Lietuva užima 47 vietą tarp 101 šalies (2022 m. liepos 11 d. duomenimis). 2022 m. sausio mėn. Lietuva užėmė 49 vietą; 2021 m. rugsėjo mėn. – 51 vietą.
Europos čempionatas (atranka į pasaulio čempionatą)
Atskiro Europos paplūdimio futbolo čempionato nevyksta nuo 2007m., UEFA organizuojami turnyrai vyksta kaip atrankinės varžybos į pasaulio čempionatą.
Pasaulio taurė
Paplūdimio futbolo pasaulio taurės varžybos vyko nuo 1995 iki 2004 metų, o nuo 2005 m. buvo pervadintas į Paplūdimio futbolo pasaulio čempionatą. Lietuvos rinktinė varžybose nedalyvavo.
Europos rinktinių paplūdimio futbolo lyga (EBSL – Euro Beach Soccer League)
Nuo 2009 m. lygą sudaro du divizionai, 12 komandų A divizione ir 16 B divizione. Lygos varžybos vyksta kasmet, trimis etapais. Komandos žaidžia grupėse po 3 arba 4 komandas, o po to atkrintamu formatu. Pirmame etape komandos žaidžia savo divizionuose. 8 A diviziono komandos patenka į 2-ą A diviziono etapą. Paskutinę vietą pirmame etape užėmusi A diviziono komanda bei septynios geriausios B diviziono komandos žaidžia 2-ame B diviziono etape. Trečiasis „superfinalų“ etapas vyksta atkrintamuoju formatu, sprendžiasi čempiono titulas bei kuri komanda kuri pakils į A divizioną sekančiame sezone. Varžybas organizuoja BSWW.
Europos rinktinių paplūdimio futbolo taurė (EBSC – Euro Beach Soccer Cup)
Turnyras vyko tarp 1998 ir 2016 metų, iš pradžių kas metai, vėliau kas du metus. Į turnyrą patekdavo geriausiai prieš tai vykusiame EBSL sezone pasirodžiusios rinktinės. Turnyras galiausiai buvo pilnai sujungtas su EBSL. Lietuvos rinktinė šiame turnyre nedalyvavo nė karto.
BSWW (Beach Soccer Worldwide) taurės bei turnyrai
BSWW organizavo pasaulio paplūdimio futbolo čempionatą iki 2005 m. Po to kai FIFA perėmė organizavimą, BSWW toliau rengia tarptautinius turnyrus, skatinančius vystyti ir reklamuoti paplūdimio futbolą. Lietuva dalyvavo BSWW organizuotame Draugystės taurės turnyre 2017 m.
Sudėtis
Į trečiąją pasiruošimo stovyklą 2019 m. birželio mėn. buvo iškviesta dvylika žaidėjų
2019 m. treniruotis į rinktinę buvo kviečiami ir kiti žaidėjai:
Rinktinės sudėtis 2021 m. liepos mėn. Kišiniove. Dėl patirtų traumų negalėjo žaisti Saimonas Vitkauskas, Audrius Plytnikas ir Mantas Makutunovičius.
Rinktinės sudėtis 2022 m. liepos mėn. Kišiniove.
Rinktinės sudėtis 2023 m. liepos mėn. Baku.
2023 m. į rinktinę taip pat buvo kviesti:
Rezultatai
Praėjusių metų rezultatai (2008-2022)
Pelopas
thumb|300px|Pelopas lenktynėse Pelopas (Pelopsas) ( iš pelios 'tamsus' + ops 'veidas, akis') graikų mitologijoje – Tantalo ir Dionės sūnus. Gimęs Frygijoje ar Lidijoje, jis išvyko į Graikiją ir laimėjo Pizos (ar Olimpijos) karūną iš karaliaus Enamajaus. Pelopsas turėjo daugybę vaikų, kurių susilaukė su Hipodamija.
Pelopo sūnūs:
Pelopo dukros:
Pelopo tėvas Tantalas, Sipilo kalno Anatolijoje karalius, pasiūlė savo sūnų, kaip auką Olimpo dievams. Pelopą supjaustė, išvirė ir pateikė dievams kaip troškinį.
Svirplinė
Etimologija
Spėjama, kad kaimo vardas kilęs nuo vabzdžio svirplys.
Pelopas
Visi dievai pastebėjo jo apgaulę, taigi jie nepalietė vaišių; tiktai Demetra, tuomet sielodamasi dėl to, kad Hadas pagrobė jos dukterį Persefonę, nesuprato, kas buvo patiekta ir suvalgė berniuko petį. Lemtis, įsakyta Dzeuso, prikėlė berniuką gyvenimui (ji surinko visas kūno dalis ir išvirė jas šventame katile) vietoje jo peties panaudodama dramblio kaulą, padarytą Hefaisto ir padovanotą Demetrai. Po prikėlimo Pelopas buvo dar gražesnis ir Poseidonas jį įsimylėjo, nugabeno į Olimpą ir išmokė naudotis dievišku vežimu. Vėliau Dzeusas išmetė Pelopą iš Olimpo supykęs, kad jo tėvas Tantalas pavogė dievų valgį ir dalino jį paprastiems žmonėms, atskleisdamas dievų paslaptis.
Suaugęs Pelopas panoro vesti Hipodamiją, Enamajaus valdovo dukterį. Enamajas užmušė 13 iki tol Hipodamijos rankos siekusių jaunikių po to, kai nugalėdavo vežimų lenktynėse. Enomajas tai darė todėl, kad pats mylėjo dukterį; pagal kitą versiją jis žinojo pranašystę, kad jis mirs nuo žento rankos. Pelopas paprašė Hipodamijos rankos ir pasirengė lenktynėms. Nerimaudamas, kad pralaimės, nuėjo prašyti dievo Poseidono pagalbos. Poseidonas jo vežimui davė sparnuotus arklius. Tačiau Pelopas buvo neįsitikinęs savo pergale, todėl susitarė su Enamajo vadėliotoju Mirtilu (pažadėjo pusę Enamajo karalystės ir pirmą naktį su Hipodamija), dievo Hermio sūnumi, kad šis jam padės nugalėti. Mirtilas sudegino Enamajo vežimo ratus ir Enamajas pralaimėjo. Mirtilas išgyveno, o Enamajas mirė tempiamas arklių po avarijos. Kai Mirtilas mėgino išprievartauti Hipodamiją, įsikišo Pelopas ir užmušė prievartautoją. Mirtilas prakeikė Pelopą išdavikiškai jį nužudžiusį ir savo prakeikimu pasmerkė pražūčiai visą Pelopo giminę.
Dėl šio prakeiksmo du sūnūs Atrėjas ir Tiestas užmušė trečią Chrisipą, kuris turėjo paveldėti tėvo karalystę. Vėliau dėl prakeiksmo mirė Atrėjas ir Tiestas bei kiti Pelopo anūkai ir proanūkiai: Agamemnonas, Egistas, Menelajas, Orestas.
Trojos karo metu graikai, kad laimėtų karą, pargabeno Pelopo kaulus į Troją.
Pelopas (Agamemnono sūnus)
Graikų mitologijoje yra kitas Pelopas, Agamemnono ir Kasandros sūnus. Egistas jį ir jo dvynį brolį Teledamą užmušė dar kūdikystėje.
Petras Tarutis
Petras Tarutis (1902 m. rugpjūčio 6 d. Kieliugaloje, Raguvos valsč.. – 1973 m. rugsėjo 6 d. Šiluose, Panevėžio raj.) – vienas iš lietuvių profesionaliojo cirko pradininkų.
Cirko artistas: fakyras – kardų gladiatorius, žonglierius, stipruolis, akrobatas, dresuotojas. Cirko veikloje buvo žinomas kaip Šilų Petras, turėjo nuosavą cirką.
Biografija
P. Tarutis gimė Kieliugaloje, kaimelyje greta Šilų bažnytkaimio. Augo mažažemių valstiečių šeimoje, kartu su dviem broliais ir seserimi. Vaikystėje mokėsi Šilų mokykloje, vėliau piemenavo, išvyko uždarbiauti į Klaipėdos kraštą. Buvo priimtas pagalbiniu darbininku į ten gastroliavusį Latvijos cirką, kur išmoko cirko meno – akrobatikos, žongliravimo, fakyro-kardų gladiatoriaus numerių ir pan.
Lietuvoje prasidėjus Nepriklausomybės kovoms, 1919 m. gegužės 15 d. P. Tarutis stojo savanoriu į Lietuvos kariuomenę - į 4-ąjį pėstininkų pulką, kuris tuomet dar vadinosi Panevėžio atskiruoju batalionu. 17-metis Šilų Petras dalyvavo kovose vaduojant Panevėžio kraštą nuo rusų bolševikų, vėliau vasarą – stumiant Raudonąją Armiją iki Latvijos, lapkritį – fronte prieš bermontininkus. 1920 m. gegužę P.Tarutis buvo atleistas iš karo tarnybos, kaip ištarnavęs vienerius metus. Grįžęs gimtinėn, kaip manoma, apie 1920–1922 m. P.Tarutis mokėsi Kaune. Sulaukęs šauktinių amžiaus, 1923 m. kovo 1 d. jis vėl buvo pašauktas metams į tarnybą tame pačiame pulke Panevėžyje. 1938 m. gegužės 5-ąją P.Tarutis apdovanotas kūrėjo savanorio medaliu.
Nuo 1924 m. P. Tarutis išvažiavo mokytis ir tobulinti savo cirko meno į Vokietiją. Kelerius metus gastroliavo viename iš Vokietijos cirkų. Ten 1928 m. vokiečių publiką P. Tarutis nustebino pagarsėjusiu triuku: keturias valandas išbuvo karste, užkastas žemėje, dvejų metrų gylyje. Už šį originalų numerį artistas buvo apdovanotas pirmo laipsnio sidabro medaliu.
1929 m. grįžęs į Lietuvą, Klaipėdoje kartu su Pranu Gudausku įkūrė kilnojamąją cirko trupę „Aušra“, davusią pradžią profesionaliajam lietuviškam cirkui. P. Tarutis dalyvavo programoje kaip cirko artistas, ruošė kitus artistus arenai, dalyvavo trupės veikloje pirmaisiais jos gyvavimo metais.
Žinoma, kad 1931 m. P. Tarutis kurį laiką dirbo latvių cirke „L’Europe“, kuris gastroliavo po Lietuvą. 1932 m. Šilų Petras talkino įsteigiant Marijampolėje cirką „Foks“, gyvavusį tik metus.
1937 m. Panevėžyje įkūrė cirko studiją, kurioje mokė jaunimą cirko meno. Jo mokiniais buvo K. Stuknys, P. Domaševičius ir kt. artistai, vėliau gastroliavę su „Kongo“, „Aušros“, „Romos“ cirkais. 1940 m. „Kongo“ cirkas nacionalizuotas.
Pokario metais kartu su šeima (žmona ir dukra), dviem beždžionėmis ir smulkiu cirko rekvizitu tęsė gastroles po Lietuvą su individualiu cirko spektakliu. 1945 m. už įtariamus ryšius su partizanais P. Tarutis buvo ištremtas į Sibirą. Metus kalėjo Vorkutos lageryje, dar kitus praleido tremtyje prie Baikalo ežero. 1947 m. grįžo į tėviškę. Mirė 1973 m. rugsėjo 6 d. Šiluose.
Pago Pago
Pago Pago – Amerikos Samoa teritorijos Okeanijoje (JAV valda) administracinis centras. Išsidėstęs Tutuilos salos centrinėje dalyje. 15 000 gyventojų (2010 m.). Maisto, žuvies apdirbimo pramonė, turizmas. Dalis valdžios įstaigų bei jūros uostas yra gretimuose kaimuose (jie dažnai priskiriami Pago Pago miestui). JAV karinė jūrų bazė.
Ką tu mėgsti?
Ką tu mėgsti? - debiutinis lietuvių R&B atlikėjo Vaido albumas, išleistas 2006 m. pabaigoje.
Greitosios pagalbos automobilis
Paprastai greitosios pagalbos transporto priemonės būna mikroautobusai, universalai arba sunkvežimiai, tačiau būna ir autobusai, sraigtasparniai, lėktuvai ir net laivai.
Istorija
Ligonių (pradžioje – dažniausiai karių) transportavimas siekia antikos laikus, tačiau pirmą kartą greitosios medicinos pagalbos transportą 1792 m. dideliu mastu panaudojo kariuomenės gydytojas Dominique-Jean Larrey. Jis su kitais chirurgais bei medicinos seselėmis gelbėdavo karius iš karo lauko naudodamas arklį ir vežimą.
Iš pradžių greitosios buvo naudojamos tik armijoje. Viskas pasikeitė po raupų epidemijos 1882 m. ir choleros epidemijos 1884 m. Tada arklio traukiamais vežimais pradėta pervežti ir civilius.
Pirmą kartą greitosios medicinos pagalbos automobilis į gatves išvažiavo1899 m. Čikagoje.
Tipai
Lietuvoje išskiriami 4 greitosios medicinos pagalbos automobilio tipai: Skirtinguose automobiliuose dirba skirtingi specialistai, naudojama kitokia įranga
Vaistai
A1 ir A2 tipo greitosios medicinos pagalbos transporto priemonėse turi būti šių vaistų:
B ir C tipo greitosios medicinos pagalbos transporto priemonėse turi būti šių vaistų:
Asmeninės apsaugos priemonės
B ir C tipo greitosios medicinos pagalbos transporto priemonėse turi būti šių apsaugos priemonių:
Gelbėjimo ir apsaugos priemonės
Visose greitosios medicinos pagalbos transporto priemonėse turi būti šių gelbėjimo ir
Dabartinė situacija
Greitosios medicinos pagalbos automobilių parke iš viso yra 380 automobilių: 46 proc. – iki 5 metų senumo, 37 proc. – 5–10 metų senumo, 17 proc. automobilių yra senesni kaip 10 metų. Jų rida yra didelė – 300 tūkst. kilometrų yra nuvažiavę 241, 300–500 tūkst. kilometrų – 111 automobilių. 28 automobiliai yra didesnės nei pusės milijono kilometrų ridos.
Mažai automobilių turi modernią ryšio įrangą.
Planuojamas atnaujinimas
2012–2014 m. planuojama atnaujinti greitosios medicinos pagalbos automobilių parką, tam skirta Greitosios medicinos pagalbos automobilių atnaujinimo 2012–2014 metų programa. Numatoma, kad po 2014 m. bus atnaujinta apie apie 36 procentai viso GMP automobilių parko.
Ženklinimas
thumb|left|[[1963|1963 m. Atvirkštinis AMBULANCE užrašas]] Lietuvoje nuo 2005 m. sausio 1 d. visi greitosios pagalbos automobiliai ant kiekvienos GMP mašinos turi būti paženklintos užrašu AMBULANCE. Priekyje užrašas turi būti parašytas atvirkščiai. Taip daroma tam, kad priekyje važiuojantys vairuotojai žinotų, kad paskui juos važiuoja greitosios pagalbos automobilis, ir jį praleistų (priekyje važiuojantys vairuotojai mato iš paskos važiuojančias mašinas galinio vaizdo veidrodėliuose, todėl atvirkščiai užrašytas žodis matomas lyg būtų užrašytas normaliai).
thumb|right| Vienas populiariausių greitosios pagalbos automobilio signalų Specialiųjų transporto priemonių vairuotojai, tarp jų ir greitosios pagalbos automobilių vairuotojai, gali važiuoti su įjungtais mėlynais ir/arba raudonais (arba tik mėlynais) žybčiojančiais švyturėliais ir/arba specialiaisiais garso signalais. Tai daroma tik tada, kaip būtina gelbėti žmogaus gyvybę ar sveikatą. Švyturėliai turi būti matomi 360º kampu. Greitosios pagalbos mašinos gali nepaisyti kai kurių Kelių eismo taisyklių reikalavimų.
Gomindanas
Gomindanas (, dar žinomas kaip Kinijos nacionalistų partija, Guomindang, Kuomintang, KMT) – Kinijos Respublikos nacionalistinės pakraipos politinė partija. Dabartiniu pavadinimu ji buvo įsteigta Sun Jatseno 1919 m., tačiau ištakos gali būti atsekamos iki 1894 m. 1928 m. po Šiaurės ekspedicijos ši partija pradėjo kontroliuoti Kinijos žemyninę dalį.
Rožė (liga)
thumb|right|230px|Rožė Rožė  – infekcinė liga, kurią sukelia Streptococcus pyogenes. Mikroorganizmai sukelia serozinį (išsiskiria serumas), kartais hemoraginį (kraujavimas) odos, o rečiau gleivinės uždegimą. Pakenkta oda stipriai parausta (nuo to ir kilo ligos pavadinimas) ir patinsta. Gali atsirasti ir kiti simptomai: pūslelės, karščiavimas, skausmas su karščio ir dilgčiojimo jutimu, vargina bendras organizmo silpnumas. Rožė gali būti eriteminė, eriteminė pūslinė, eriteminė hemoraginė, pūslinė hemoraginė.
Gomindanas
Pasibaigus Antrajam pasauliniam karui pralaimėjo pilietinį karą su Kinijos Komunistų partija ir 1949 m. buvo priversta pasitraukti į Taivaną. Ten užtikrino Kinijos Respublikos tęstinumą ir iki XX a. 9-ąjame dešimtmetyje prasidėjusių demokratizacijos reformų išlaikė šalyje vienpartinį autoritarinį režimą. Partija yra viena didžiųjų Taivano politinių jėgų iki šių dienų ir turi nemažą gyventojų palaikymą, tačiau po pirmųjų demokratinių rinkimų 1986 m. turi varžytis su kitomis partijomis ir kelis kartus buvo išstumta į opoziciją pagrindinės varžovės – Demokratinės pažangos partijos.
Bjelos provincija
Bjelos provincija – Italijos provincija Pjemonte. Provincijos sostinė – Bjela. Provincija įkurta 1992 m.
Gomindanas
Veiklos pradžia (1912–1926)
1914 m. liepą Gomindanas Tokijuje reorganizavosi į Chung Hua Ke Ming Tang (Revoliucinė kinų partija), o 1919 m. ši grupė pervadinta į Kinijos nacionalistų partiją – Zhongguo Guomindang.
Rožė (liga)
Gydoma antibiotikais (penicilinu, eritromicinu, oksacilinu, ampicilinu, klindamicinu), esant sunkiai ligos formai, skiriami gliukokortikosteroidai. Gali būti taikomos fizioterapijos priemonės (viena jų – poliarizuotos šviesos terapija).
Gomindanas
Veiklos pradžia (1912–1926)
Gomindanas apėmė platų ideologinį spektrą. Tai faktiškai buvo vienintele partija, todėl politikoje buvo galima dalyvauti tik per Guomindano struktūrą. Dėl partijos vieningos ideologijos trūkumo joje buvo įvairius požiūrius atstovaujančių grupių. Net Sun Jatseno ir Čiang Kaišeko pozicijos, nors jie ir priklausė tai pačiai partijai, labai skyrėsi. 1922 m. Kominterno agentai pasisiūlė padėti reformuoti partiją ir Gomindanas buvo pertvarkytas į vieningą partiją, o Kinijos komunistų partija Maskvos nurodymu įsijungė į Gomindaną, nes palaikė tris Sun Jatseno principus: nacionalizmą, imperatoriaus nuvertimą, socialines reformas.
Rožė (liga)
Sergamumas didesnis rudenį ir žiemą.
Gomindanas
Pilietinis karas (1926–1949)
250px|miniatiūra|Guomindano kulkosvaidininkai per [[Antrasis Japonijos-Kinijos karas|Antrąjį Japonijos – Kinijos karą]] 175px|miniatiūra|Čang Kaiši su [[Kinijos Respublikos vėliava, 1945]]
Po Sun Jatseno mirties partijos lyderiu tapus Čang Kaišekui partnerystė su komunistais nutrūko, nes Čiang Kaišekui užėmus Šanchajų buvo nurodymas susidoroti su komunistais, profsąjungų veikėjais ir pan. Tokia nacionalistų ir komunistų priešprieša sukėlė Kinijos pilietinį karą. Komunistai pasitraukė į Pietų Kinijos kalnus, o Gomindanas kontroliavo Šiaurės Kiniją, ypač po 1928 m. Čang Kaišeko vykdytos Šiaurės ekspedicijos, kurios metu buvo užimtas Pekinas. Partijos reprezentuojama Kinijos Respublika sulaukė diplomatinio pripažinimo, o Čang Kaišeko vadovaujama vyriausybė pasižymėjo kaip korumpuota ir biurokratiška. Buvo išlaikomas spaudimas Kinijos komunistams, kurie 1934–5 metais buvo priversti palikti savo bazes pietuose ir persikėlė į šiaurinę Junanio provinciją.
Japonams įsiveržus į Kiniją Čiang Kaišekas bandė su jais aktyviai kovoti, o kovą su komunistais didžiąja dalimi atidėjo. Antrojo pasaulinio karo pabaigoje su amerikiečių pagalba Gomindanas atsiėmė visas japonų okupuotas teritorijas, tačiau komunistai per tą laiką buvo sustiprėję ir ėmė pulti iš savo bazių šiaurės vakaruose ir Mandžiūrijoje. 1949 m. Gomindanas buvo išstumtas į Taivaną.
Taivano valdymas (1949–1986)
Taivane valdantis Gomindanas nepripažino pralaimėjimo pilietiniame kare ir teigė užtikrinantis Kinijos Respublikos tęstinumą, skirtingai nuo Kinijos Liaudies Respublikos, kurią 1949 m. paskelbė komunistai žemyninėje Kinijos teritorijoje. Iki demokratizacijos XX a. devintajame dešimtmetyje ir pirmųjų demokratinių rinkimų 1986 m. Gomindanas Taivane turėjo valdžios monopoliją.
Po 1986 m.
Po 1986 m. įvykusių pirmųjų demokratinių rinkimų ir ypač 1988 m. atšauktos dešimtmečius politines ir asmenines laisves varžiusios karinės padėties Gomindanas tapo viena iš daugelio Taivane veikiančių politinių partijų. Nepaisant konkurencijos, ypač pagrindinės varžovės – Demokratinės pažangos partijos, Guomindanas išliko valdančioje pozicijoje iki dviejų iš eilės sekusių pralaimėjimų 2001 ir 2004 m. Vėliau susigrąžino rinkėjų palaikymą, bet nuo 2016 m. vėl yra opozicijoje.
Ideologija
Guomindanas pasisako už Kinijos suvienijimą, skirtingai nuo partijų grupės pasisakančios už Taivano nepriklausomybę.
Auglys
Auglys (navikas, tumoras, blastoma) – pakitusių ir neribotai besidauginančių ląstelių darinys. Augliai gali būti piktybiniai ar nepiktybiniai. Piktybiniai augliai auga greitai, susidaro dėl vėžio, tokie augliai gali infiltruotis į aplinkinius audinius bei išplisti į kitas kūno vietas, sudarydami metastazes. Nepiktybiniai augliai neplinta į kitas vietas, bet gali išaugti labai dideli, atstumti aplinkinius audinius, tokie augliai po pašalinimo paprastai neatsinaujina.
Dažnai nepiktybiniai augliai virsta piktybiniais.
Augliai gydomi operacija, jonizuojančiąja spinduliuote, antiblastominiais vaistais. Augliai būdingi visiems stuburiniams gyvūnams.
Gaudikaičiai
Gaudikaičiai – kaimas centrinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurę nuo Telšių.
Istorija
Kaimo durpyne 1961 m. rastas vėlyvųjų viduramžių monetų Gaudikaičių lobis.
Perspektyvi pora
Perspektyvi pora – 2005 metų Kęstučio Gudavičiaus filmas, sukurtas specialiai trumpametražių filmų festivaliui AXX.
Filme pavaizduota istorija apie ką tik susipažinusių jaunuolių santykius. Vedami savo baimių ir troškimų, jie įsivaizduoja įvairias „būsimo“ gyvenimo kartu scenas. Pirmą savo pažinties vakarą jie išgyvena dalį savo įsivaizduojamo bendro gyvenimo. Sugrįžus į realybę tampa sunku atskirti vaizduotės bei realaus gyvenimo momentus.
Filmo trukmė 13 min 10 sek.
Režisierius – Kęstutis Gudavičius, scenarijaus autoriai – Kęstutis Gudavičius ir Mantas Gimžauskas. Prodiuseris – Vytenis Sinkevičius, operatorius – Vilius Mačiulskis. Pagrindinius vaidmenis atlieka Ramūnas Cicėnas ir Gintarė Latvėnaitė. Taip pat vaidina Vytautas Rumšas, Balys Latėnas, Dalia Marozovaitė, Almantas Vaišnys, Greta Zabukaitė ir kiti
Elvasas
Elvasas  – miestas rytų Portugalijoje, Aukštutiniame Alenteže, 230 km į rytus nuo Lisabonos, 15 km į vakarus nuo Ispanijos miesto Badachoso. Savivaldybės centras. Stotis prie Lisabonos–Madrido geležinkelio, taip pat praeina Lisabonos–Madrido greitkelis, yra plentas į Portalegrę. Mieste išlikusi XVII–XIX a. gynybinė architektūra: yra maurų laikų Elvaso pilis (dabartinio pavidalo nuo 1641 m.), žvaigždinė tvirtovė, gynybinės sienos, Amoreiros akvedukas, Nossa Senhora da Graça tvirtovė, apylinkėse dar keletas įtvirtinimų. Elvaso įtvirtinimų kompleksas 2012 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Taip pat yra gotikinė katedra, išlikęs istorinis senamiestis. Gaminamas brendis, vystomi tradiciniai keramikos amatai. Apylinkėse auginamos alyvuogės, slyvos, vynuogės, javai, kamštiniai ąžuolai.
Istorija
Elvasas nuo VIII a. buvo maurų tvirtovė. 1166 m. ją užkariavo Alfonsas I. 1570 m. Elvasas tapo vyskupijos centru. Nuo XVII a. vid. Elvasas tapo svarbia Portugalijos pasienio tvirtove karuose prieš ispanus.
Banginė funkcija
Banginė funkcija – pagrindinis dydis visiškai aprašantis dalelės judėjimą kvantinėje mechanikoje. Tai yra koordinačių ir laiko funkcija, dažniausiai žymima graikiška raide psi –.
Iš esmės tai yra tokių klasikinių dydžių, kaip padėtis ir greitis analogas kvantiniame pasaulyje. Klasikinėje mechanikoje iš antrojo Niutono dėsnio randame kūno trajektoriją, iš kurios galime rasti visus kūną aprašančius dydžius, pvz., greitį, energiją, judesio kiekį ir t. t. Kvantinėje mechanikoje spręsdami Šredingerio lygtį randame dalelės banginę funkciją, o žinodami ją galime rasti visus kitus dalelę aprašančius dydžius, t. y. banginė funkcija suteikia visą informaciją apie nagrinėjamą dalelę.
Apibrėžimas
Banginė funkcija – tai kompleksinė koordinačių ir laiko funkcija, kurios modulio kvadratas yra dalelės radimo kažkokioje vietoje kažkokiu laiko momentu tikimybės tankis. T. y. suintegravę banginės funkcijos modulio kvadratą kažkokioje erdvės dalyje, rasime tikimybę rasti ten dalelę:
Kadangi dalelę rasti visoje erdvėje tikimybė yra 1, banginė funkcija turi būti normuota:
Modernioje kvantinės mechanikos teorijoje bangine funkcija laikomas vektorius kompleksinėje Hilberto erdvėje. Ji taip pat nebūtinai yra koordinatės funkcija, t. y. ji gali aprašyti ne būtinai erdvinį dalelės pasiskirstymą, o, pvz., greičio. Tokiu atveju:
reikštų tikimybę, kad dalelė turės greitį iš intervalo [a; b].
Interpretacija
Kopenhagos kvantinės mechanikos interpretacija sako, kad dalelė apskritai neturi padėties, tol, kol nepabandysime jos išmatuoti, t. y. matavimas kvantinėje mechanikoje yra esminis procesas. Kai atliksime matavimą, dalelė „apsispręs“, kur jai būti ir su tam tikra tikimybe užregistruosime ją kažkurioje erdvės dalyje. Šią tikimybę ir aprašo banginės funkcijos modulio kvadratas. Kiekvieno matavimo metu gausime vis kitą padėtį, net jei dalelė neveikiama absoliučiai jokių jėgų. Taip atlikdami daug matavimų rasime vidutinę padėtį, t. y. dydį, kurį mes suvokiame kaip dalelės padėtį klasikinėje mechanikoje. Visa tai galioja ir kitiems klasikiniams dydžiams, tokiems kaip greitis, judesio kiekis ir t. t.
Verčių, kurias galime gauti matavimų metu, spektras priklauso nuo nagrinėjamos sistemos. Kai kurie dydžiai gali turėti diskretinį spektrą arba net konkrečias vertes. Pvz., elektronas vandenilio atome gali įgauti tik tam tikras energijos ir judesio kiekio momento absoliutines vertes, kurios nurodomos kvantiniais skaičiais n ir l, bet turi tolydinius greičių bei padėčių spektrus – t. y. iš principo negalime nurodyti jo padėties, o tik sritį, kur jį rasti tikimybė yra didžiausia. Ši sritis vadinama elektrono orbitale.
MTPU
MTPU (, „jūrinis pakylinis kulkosvaidžio įrenginys“) – tarybinis (dabar – rusiškas) įrenginys, montuojamas kateriuose ir kituose laivuose, su 14,5 mm KPVT kulkosvaidžiu, skirtas kovai su lengvai šarvuotais antvandeniniais, kranto ir oro taikiniais.
MTPU įrenginius gamina Kovrovo ZID gamykla.
Washington Mutual
Washington Mutual (sutrump. WaMu) (NYSE: WM) – 2008 m. didžiausias JAV bankas, bankrutavęs per 2008 JAV finansų krizę. Bankas turėjo 307 mlrd. dolerių turto, 188 mlrd. dolerių indėlių. Banko akcijos buvo parduotos „JPMorgan Chase & Co“ už 1,9 mlrd. dolerių.
Prieš tai didžiausias JAV istorijoje banko žlugimas užfiksuotas 1984 metais, kada bankrutavo „Continental Illinois National Bank and Trust“, turėjęs 40 mlrd. dolerių turto.
San Andreas (GTA)
San Andreas (liet. Šventasis Andrėjus) – fiktyvi valstija (Grand Theft Auto: San Andreas žaidime) ir miestas (Grand Theft Auto žaidime) naudotas Rockstar Games žaidimų serijoje Grand Theft Auto. Ši valstija yra virtualusis Kalifornijos ir Nevados valstijų prototipas (Grand Theft Auto: San Andreas žaidime) ir šis miestas yra virtualus San Francisko miesto prototipas (Grand Theft Auto žaidime). Buvo sukurtos dvi skirtingos miesto – valstijos versijos nuo serijos pasirodymo 1998 metais:
Grand Theft Auto
San Andreas pirmą kartą buvo pristatytas žaidime Grand Theft Auto. Miesto geografija ir išdestymas labai priminė San Francisko miestą. Žaidimą sudarė didelis uostas, ligoninės ir metro. Žaidime buvo dublikuojami skirtingi San Francisko rajonai, kurie buvo vadinami panašiais į tikrovėje egzistuojančių rajonų pavadinimais.
Grand Theft Auto: San Andreas
San Andreas Grand Theft Auto: San Andreas žaidime jau buvo ne miestas, o valstija, kuri savo geografija ir išsidėstymu labai priminė Kalifornijos ir Nevados valstijas. Valstija buvo visiškai nepanaši į savo pirmtaką. San Andreas valstiją sudarė trys dideli miestai:
Los Santos
thumb|right|Los Santos Los Santos yra tikslus Los Andželo miesto prototipas. Tai didžiausias San Andreas valstijos miestas. Los Santos miestas įsikūręs pietinėje San Andreas dalyje. Tai miestas pilnas įvairių žmonių ir kontrastiškai skirtingų rajonų. Rytinis Ganton, Rytų Los Santos ir šiaurrytinis Las Colinas rajonai yra pilni gaujų. Tačiau patys skurdžiausi rajonai yra Willowfield ir El Corona, abudu esantys pietryčiuose ir daugiausiai yra Idlewood, esantis rytuose. Tuo tarpu turtingiausieji rajonai yra Mulholland, Vinewood ir Rodeo žiba prabanga ir aukštų pastatų gausybe.
San Fierro
thumb|left|San Fierro San Fierro yra tikslus San Fransisko miesto prototipas. San Fierro miestas įsikūręs vakarinėje San Andreas dalyje. Tai miestas pilnas staigių gatvių šlaitų. Į pietus nuo miesto stovi didžiausias žaidime Chiliad kalnas ir mažas Angel Pine miestelis, esantis Whetstone apygardoje, šiaurėje yra mažas Bayside miestelis, šiaurės rytuose yra Tierra Robada ir rytuose yra Redo apygarda. Šiame mieste yra vairavimo mokykla, automobilių parduotuvės ir stadionas, kuriame vyksta Kraujo ringo (Bloodring Bowl) lenktynės.
Las Venturas
thumb|right|Las Venturas Las Venturas yra tikslus Las Vegaso miesto prototipas. Las Venturas miestas įsikūręs šiaurinėje San Andreas dalyje. Tai miestas pilnas kazino ir įtakingų mafijų. Į vakarus nuo miesto yra dykuma Bone County, pietinėje miesto dalyje yra miško regionas Red County. Las Venturas mieste yra didelis aerouostas, nemažas kiekis parduotuvių ir kazino. Šis miestas antras pagal dydį San Andreas valstijoje.
Žemėlapiai
thumb|left|340px|San Andreas miestas Grand Theft Auto žaidime thumb|right|550px|San Andreas valstija Grand Theft Auto: San Andreas žaidime
San Andreas (Grand Theft Auto) San Andreas (Grand Theft Auto) San Andreas (fiktiv delstat)
Žiaras prie Hrono
Žiaras prie Hrono – miestas vakarinėje Slovakijoje, 40 km nuo Banska Bistricos, prie Hrono upės. Išvystyta aliuminio pramonė („Slovalco“ gamykla).
Karel Poborský
Karelas Poborskis (gimė 1972 m. kovo 30 d. Tršebonis, tuometinėje Čekoslovakijoje) – buvęs profesionalus futbolininkas ir Čekijos vyrų futbolo rinktinės saugas. Daugiausiai kartų savo nacionalinei komandai atstovavęs žaidėjas.
Rinktinė
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 1994 m. vasario 23 d.
Su rinktine žaidė 4 Europos čempionatuose, 2006 m. pasaulio čempionate.