cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aileen Riggin
Biografija
1924 m. vasaros olimpinėse žaidynėse amerikietė dalyvavo dviejose sporto šakose. Moterų šuoliuose į vandenį nuo 3 m lentos Riggin nusileido tik savo tautietei Elizabeth Becker-Pinkston ir pelnė sidabro medalį. 100 m plaukimo nugara varžybos vyko pirmą kartą olimpinių žaidynių istorijoje. Pusfinalio plaukimą laimėjusi Riggin, finale pelnė bronzos medalį. Amerikiete tapo pirmąja moterimi pelniusia olimpinius medalius skirtingose sporto šakose tose pačiose žaidynėse.
1933 m. atliko šokėjos vaidmenį filme Roman Scandals. 1936 m. išleistame filme One in a Million Riggin atliko čiuožėjos vaidmenį. Nuo 1937 m. vaidino akvatikos spektaklyje Billy Rose's Aquacade. Vėliau dirbo sporto žurnaliste New York Post ir The Morning Post laikraščiams.
Juozas Bulka
thumb|Juozas Bulka (dešinėje) Juozas Bulka (1925 m. gruodžio 27 d., Ripaičiai, Saldutiškio valsčius, Lietuva – 2010 m. sausio 9 d., Minskas, Baltarusija) – Lietuvos ir Baltarusijos kunigas, Lietuvos partizanas, vėliau užverbuotas NKVD.
Biografija
1948 m. spalio 14 d. suimtas saugumo ir Vilniuje užverbuotas agentu slapyvardžiu Vincas. Apie užverbavimą informavo Vytauto apygardos vadovybę, gyveno nelegaliai. Buvo paskirtas Šiaurės Rytų Lietuvos srities ir Vytauto apygardos štabų ryšių skyriaus viršininku. Suimtas 1951 m. kovo 19 d. vykdytos saugumo operacijos metu. Operacijoje žuvo 12 partizanų, tarp jų apygardos štabo viršininkas Vytautas Pakštas ir J. Bulkos brolis Antanas Bulka–Dainius. Užverbuotas agentu smogiku slapyvardžiu Bimba. Kaltinamas tuo, kad jam padedant iki 1953 m. (ar 1954 m.) suimti ar nužudyti 65 Lietuvos partizanai.
Apsigyveno Vilniuje, 1974–1982 m. dirbo Vilniaus elektros skaitiklių gamykloje, iš kur atleistas dėl blaivybės propagavimo. 1988 m. Lenkijoje įšventintas kunigu, paskirtas dirbti į Baltarusiją. Klebonavo Mosaro katalikų parapijoje. J. Bulkos rūpesčiu suremontuota ir atšventinta Mosaro bažnyčia, pastatytas eucharistiečių vienuolynas (1995–1996 m.). Rūpinosi bažnyčių atstatymu Udzeloje ir Dunilove (1990 m.), nauja bažnyčia Varapajevoje (1995 m.). Mosare ir Šarkauščinoje pastatė paminklus Vietinės rinktinės kariams lietuviams (1994 m.), apie 100 kryžių ir koplytėlių kitose parapijose. Propagavo blaivybę.
Lietuvai atgavus nepriklausomybę Ignalinos prokuratūroje J. Bulkai iškelta baudžiamoji byla, kuri vėliau buvo perduota Generalinei prokuratūrai. Kreiptasi į Baltarusijos teisėsaugą dėl J. Bulkos išdavimo, tačiau kreipimasis nebuvo patenkintas.
Mirė širdies operacijos metu. Palaidotas Mosare.
Zaslavlis
Zaslãvlis (, ; seniau Iziaslavas) – miestas vidurio Baltarusijoje, Minsko srityje, 20 km į šiaurės vakarus nuo Minsko. Didžiausia Minsko rajono gyvenvietė.
Istorija
Pagal metraščius Zaslavlį 985 m. įkūrė Vladimiras Sviatoslavičius. Viduramžiais buvo Iziaslavo kunigaikštystės sostinė. XI a. buvo pastatyta gynybinė siena. Reformacijos laikais tapo svarbiu kalvinizmo ir socinianizmo centru. XIX a. buvo miestelis (dar vadintas Lietuvos Zaslavliu), Minsko apskrities Zaslavlio valsčiaus centras.
1941–1944 m. okupuotas Trečiojo Reicho. 1985 m. gavo miesto teises.
Gyventojai
Zaslavlyje gyveno Simonas Budnas.
FK Olimpic Sarajevo
Sarajevo „Olimpic“ – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Sarajevo.
Angirių hidroelektrinė
Angirių hidroelektrinė – mažoji hidroelektrinė Lietuvoje, Kėdainių rajone. Šešta pagal pajėgumą hidroelektrinė šalyje. Įrengta Šušvės upėje, ant Angirių tvenkinio užtvankos.
Rutger Hauer
Rutgeris Haueris (1944 m. sausio 5 d. – 2019 m. liepos 19 d.) – vienas žinomiausių Nyderlandų kino aktorių, taip pat režisierius, prodiuseris ir scenarijų autorius.
Angirių hidroelektrinė
Techniniai duomenys
Hidroelektrinė pradėta eksploatuoti 2000 m. Jėgainės perktritis – 14,8 m, o nuotekis – 5,2 m³/s. Elektrinėje įmontuota norvegiška ''Hydroenergy Kjell Joa. AS'' įranga.
Rutger Hauer
Biografija
left|thumb|150px|Seriale „Floris“ left|thumb|150px|Su aktore [[Monique van de Ven]] left|thumb|150px|1979 m. right|thumb|Filme „[[Pabėgimas iš Sobiboro“]] right|thumb|170px|Aktoriaus autografas Haueris gimė aktorių šeimoje (turi 3 seseris), jo tėvai taip pat dėstė koledže teatro dramaturgiją. Jau 11 metų jis debiutavo teatro scenoje. Buvo maištingas paauglys ir, būdamas 15, pabėgo iš namų, įsidarbino savo dėdės laive ir beveik metus plaukiojo jūrose. Apkeliavęs nemažai šalių, jis atskleidė savo talentą užsienio kalboms (dabar, be gimtosios olandų ir fryzų, jis laisvai kalba angliškai, vokiškai ir prancūziškai). Vis tik Haueriui nepavyko tapti jūreivių – tam sutrukdė jo daltonizmas.
Sulaukęs sėkmės, aktorius nusprendė siekti tarptautinės karjeros: „Nyderlanduose sukuriama nuo 5 iki 10 filmų per metus ir aš pažįstu visus režisierius“. Pradžioje jis pasirinko Vakarų Vokietiją, suvaidino trijuose filmuose, tačiau nusprendė tuo neapsiriboti ir persikelti į JAV. Haueris Holivude debiutavo anksčiau už Verhoeveną, žymiausią Nyderlandų kino režisierių, o fantastinis Ridley Scott filmas „Bėgantis skustuvo ašmenimis“ (1982) su Harrison Ford tapo fantastikos žanro klasika (dėl šio vaidmens jis atsisakė vaidinti kitame klasika tapusiame filme „Povandeninis laivas“ ). 8 dešimtmetyje jis buvo ryški figūra amerikiečių kine, o žurnalas „The Hollywood Reporter“ įtraukė jį tarp 50-ies „dėmesio vertų“ aktorių. Žymiausi to laikotarpio jo filmai buvo „Nighthawks“ su Sylvester Stallone (1981) ir „The Hitcher“ (1986).
jis mirė 2019 m. liepos 19 d. savo namuose Beetsterzwaage po neskelbiamos ligos. Apie jo mirtį viešai buvo paskelbta praėjus 5 dienoms po įvykusių laidotuvių.
Šeima
Besimokydamas aktorystės, Haueris Bazelyje vedė Heidi Merz, su kuria 1966 m. susilaukė dukters Ayesha Hauer; ši taip pat mėgino vaidinti kine.
1968 m. jis susipažino su dailininke ir skulptore Ineke ten Kate. 1985 m. jiedu susituokė, o 1988 m. susilaukė sūnaus Leo.
Stephanie Topalian
Stephanie Topalian (, g. 1987 m. rugpjūčio 5 d. Los Andžele), žinoma kaip Stephanie – armėnų kilmės Japonijos dainininkė ir aktorė.
Biografija
Stephanie gimė 1987 metais Los Andžele, JAV, tačiau jos motina yra japonė, o tėvas – armėnas. Pastarojo tėvai iš Libano persikėlė būtent į Jungtines Amerikos Valstijas. Stephanie pradėjo dainuoti sulaukus 13 metų, būdama 19-os sudarė sutartį su „SME Records“ Japonijoje. 2007 metais ji pelnė 49-ųjų Japonijos įrašų apdovanojimų statulėlę už pergalę geriausio naujo atlikėjo nominacijoje. Vėliau išleido 2 albumus. Atlikėjos dainos sulaukė didelės sėkmės japonų animacijos srityje. Jos pirmasis ir antrasis singlai „Kimiga Iru Kagiri“ ir „Because Of You“ tapo filmuko „Kiss Dum“ baigiamosiomis dainomis. 2008 metais singlas „Friends“ nuskambėjo „Gundam 00“ seriale, pateko į geriausiųjų dainų dešimtuką.
Kaip aktorė Stephanie debiutavo 2009 metais filme „Pride“, pastatytame pagal Yukari Ichijo komiksą, taip pat prisidėjo prie teminės dainos įrašymo.
2015 metais kaip grupės-projekto „Genealogy“ narė dalyvavo 60-ajame „Eurovizijos“ konkurse Vienoje.
Šiauduvos Kristaus Prisikėlimo koplyčia
Šiauduvos Kristaus Prisikėlimo koplyčia – naujai įsteigta koplyčia Šiauduvos kaime, Laukuvos seniūnijoje, Šilalės rajone, 0,4 km į pietryčius nuo kelio. Priklauso Laukuvos Šv. Kryžiaus Atradimo parapijai. Nuo 1998 m. veikianti koplyčia įsikūrusi renovuotuose kaimo kultūros namuose. Ji įrengta ir aprūpinta visa atributika, reikalinga šv. Mišių aukai: yra altorius su Aušros Vartų Dievo Motinos paveikslu, klausykla, ant sienos kabo Kryžiaus kelio paveikslai, įrengtas kambarys-zakristija.
Šiauduvoje nepamirštamos senos tradicijos: kasmet Gavėnios ir Advento metu giedami „Kalvarijos Kalnai“, atėjus pavasariui giedamos gegužinės giesmės Šv. Motinos Marijos garbei, Didysis penktadienis skiriamas Kristaus Kančios kelio vaikštynėms po Šiauduvos gyvenvietę.
Istorija
Pirmieji Šeduvos koplyčios įsteigimu rūpinosi prieš 15 metų Laukuvoje klebonavęs kun. Antanas Jurgaitis, šiauduviškiai Juzefa ir Antanas Sabockiai. Juzefa dirbo pročkele. Įdėtos pastangos davė vaisių: šiauduviškiai turėjo kur sekmadieniais susirinkti ir drauge su atvažiuojančiu klebonu kun. A. Jurgaičiu melstis. Vėliau Šiauduvos koplyčią aptarnavo, ja rūpinosi ir gražino Laukuvoje dirbę klebonai kunigai Pranas Bartasūnas, Stasys Toleikis.
2013 m. lapkričio 23 d. paminėta koplyčios įkūrimo 15 metų sukaktis.
Elizabeth Becker-Pinkston
Biografija
1924 m. vasaros olimpinėse žaidynėse amerikietė dalyvavo dvejuose rungtyse. Moterų šuoliuose į vandenį nuo 10 m platformos sportininkė liko 2-oje vietoje, o šuoliuose nuo 3 m lentos dvidešimt vienerių amerikietė surinko 474.5 taškus ir pirmą kartą tapo olimpine čempione.
1924 m. vedė olimpinį čempioną Clarence Pinkston, kuris vėliau tapo sportininkės treneriu.
1928 m. vasaros olimpinėse žaidynėse amerikietė dalyvavo tik šuoliuose nuo 10 m platformos. Sportininkė aplenke visas varžoves ir antrą kartą tapo olimpine čempione.
Hou Zhihui
Biografija
2015 m. pasaulio jaunimo čempionate Kinijos atstovė tapo sidabro medalininke.
2018 m. pasaulio čempionato finale pasiekė 208 kg, užfiksavo naują pasaulio rekordą ir pirmą kartą tapo pasaulio čempione. 2019 m. Azijos čempionato nugalėtoja. Tais pačiais metais pelnė sidabro medalį pasaulio čempionate. 2020 m. Azijos čempionate pasiekė naują pasaulio rekordą (213 kg) ir tapo nugalėtoja.
2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Zhihui moterų iki 49 kg svorio kategorijoje surinko 210 kg ir tapo olimpine čempione.
Žabinka
Žãbinka  – miestas pietvakarių Baltarusijoje, Bresto srityje, 30 km į šiaurės rytus nuo Bresto, prie Muchaveco upės. Žabinkos rajono centras.
Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose Žabinka paminėta 1817 m. Oficialiai įkurta 1871 m. Nutiesta geležinkelio linija Varšuva–Maskva. 1882 m. pastatyta geležinkelio stotis. XIX a. buvo palivarkas Kobryno apskrities Siachnovičų valsčiuje.
Po Antrojo pasaulinio karo pastatyta cukraus perdirbimo gamykla. Miestas nuo 1970 m.
KFF EP COM
Hajvalios moterų futbolo klubas EP COM arba KFF EP COM – Kosovo futbolo klubas iš Hajvalios. Šis straipsnis apie moterų futbolo ekipą, Kosovo čempiones. Angliškuose šaltiniuose žinomas WFC Hajvalia pavadinimu, o albaniškuose žinomas kaip KFF EP Com Hajvalia.
Sumaištis dėl vardo naudojimo
Kartais kyla sumaištis dėl to, kad Hajvalios mieste būta klubo panašiu pavadinimu FC Hajvalia, kuris turėjo merginų, moterų ekipas. Šis klubo atstovės 2015–2016 ir 2016–2017 m. tapo Kosovo čempionėmis, o vėliau ekipa buvo išformuota.
2021 m. įkurtas naujas klubas, kuris žinomas KFF EP COM pavadinimu.
Istorija
Klubo ištakos siekia 2021 m. Iš karto pateko į aukščiausią moterų futbolo divizioną. 2021–2022 m. sezone „Hajvalios“ klubas tapo šalies čempionėmis.
Atstovavo Kosovui UEFA moterų čempionių lygoje. 2022 m. rugpjūčio 18 d. grupės pusfinalyje buvo sutriuškintos SL Benfica rezultatu 0-9. 2022 m. rugpjūčio 21 d. kovoje dėl trečios vietos sutriuškino Moldavijos atstoves Agarista-ȘS Anenii Noi rezultatu 7:0. Į tolimesnį etapą pateko tik grupės nugalėtojos, tad Hajvalia klubas pasirodymą Europoje baigė.
Dėl „Hajvalia“ dalyvavimo virė aistros Kosovo futbolo bendruomenėje, nes „EP Com Hajvalia“ klubas nesugebėjo gauti licencijos UEFA turnyrui. Po apeliacijų teikimo, licencija buvo suteikta, tačiau vicečempionių KFF Mitrovica atstovai teigė, kad KFF EP Com Hajvalia neatitinka licencijavimui keliamų reikalavimų. Prieš 10 mėnesių susikūręs klubas neturėjo U-13, u-15, U-17 grupių, tačiau pasikvietęs pajėgių žaidėjų tapo Kosovo čempionato nugalėtojomis.
2022–2023 m. sezone apgynė čempionių titulą. Ekipa nepatyrė nė vieno pralaimėjimo, du kartus sužaidė lygiosiomis ir trimis taškais aplenkė antroje vietoje likusias KFF Mitrovica.
Sudėtis
2022 m. rugsėjo 7 d.
Dvidėmė skėtė
Dvidėmė skėtė (Epitheca bimaculata) – blizgiųjų skėčių šeimos žirgelis.
Rūšies arealas apima Europą (išskyrus kai kuriuos vakarinius kraštus) ir Aziją. Lietuvoje šie vabzdžiai taip pat aptinkami. Aptikta ir Vakarų Europoje, tačiau „reta, stebima labai nereguliariai“. Užfiksuota Serbijoje, Kaliningrado srityje. Vengrijoje aptinkama sporadiškai. Taip pat aptinkama Ukrainoje.
Juozas Maldžius
Juozas Maldžius (1862 m. liepos 1 d. Piktagalyje – 1942 m. gegužės 2 d. Kavarske) – darbininkas, knygnešys.
Biografija
Mirus tėvui pardavė paveldėtą žemę, o gautus pinigus investavo į knygnešystę, toliau bendradarbiavo su S. Didžiuliu. Gautą spaudą slėpdavo šiaudiniame stoge, turėjo kitų slėptuvių pas patikimus kaimynus. J. Maldžiui pavyko neįkliūti policijai, nors pas jį buvo daromos kratos, o per paskutinę kratą pas Didžiulius jis buvo sumuštas. Gavęs S. Didžiulio laiškus, J. Maldžius juos galėjo perskaityti tik su kaimynų pagalba, nes mokėjo skaityti tik spausdintą raštą.
J. Maldžius lietuviškos spaudos taip pat gaudavo iš kitų spaudos platintojų, bendradarbiavo su knygnešiais Jonu Šaučiūnu iš Padvarninkų kaimo, Baltramiejumi Šakaliu iš Panevėžio, Juozu Gyliu iš Pravydžių kaimo, Juozu Simanoniu iš Domeikių kaimo ir kitais. Kartais jis knygas pirkdavo iš Panevėžio žydo Bencelio.
Apie trečdalį savo berno algos J. Maldžius išleisdavo knygoms pirkti, kurių nemažą dalį išdalydavo nemokamai. Iš knygnešystės veiklos nepraturtėjo, bet iki gyvenimo pabaigos džiaugėsi turėjęs malonumą „platinti šviesą ir stiprinti tautinę sąmonę". Turėjo sukaupęs visus komplektus „Aušros", „Žemaičių ir Lietuvos apžvalgos" bei „Šviesos", daug spaudos draudimo metais leistų knygų. Šiuos rinkinius nepriklausomos Lietuvos laikotarpiu jis pardavė Lietuvos Seimo kanceliarijai ir Kauno centriniam knygynui.
J. Maldžius senatvėje skurdo, kol sulaukė valstybės paramos kaip knygnešys. Nuo 1938 m. jam buvo skirta 25 litų valstybinė knygnešio pensija. Buvo apdovanotas Lietuvos nepriklausomybės medaliu (1938 m.). Palaidotas Anykščių rajono Kavarsko kapinėse.
Renee Soutendijk
Renė Soutendijk (g. 1957 m. gegužės 21 d. Haga) – Nyderlandų kino aktorė, geriausiai žinoma vaidmeniu Paul Verhoeven filme „Purslai“. Dažnai įkūnija šaltakraujas, vyrais manipuliuojančias moteris.
Biografija
Vaikystėje Renė aktyviai sportavo, lankė gimnastikos treniruotes. Po vaidmens TV seriale „Dagboek van een herdershond “, 1980 m. sulaukė Paul Verhoeven kvietimo vaidinti filme „Purslai“, kurio dėka išpopuliarėjo šalyje ir imta vadinti sekso simboliu. Kartu su Monique van de Ven ir Willeke van Ammelrooy 9 dešimtmetyje buvo populiariausios Nyderlandų aktorės ir paprastai bent viena jų vaidindavo kiekviename šalyje sukuriamame filme.
1981-89 m. ji vaidino viename ilgiausiai šalyje rodytų TV serialų „Zeg ,ns Aaa“. Renė pavyko sukurti keletą vaidmenų ir Holivude („Forced March“, „Eve of Destruction“), tačiau nusprendė grįžti į gimtinę, kurioje buvo likęs jos vyras. Po keleto nesėkmingų filmų Nyderlanduose, ji dar filmavosi ir Vokietijoje, o nuo 2001 m. daugiausia dėmesio skiria vaidmenims teatre.
Papušys
Papušys – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Kražių. Stūkso Papušio piliakalnis.
Ehime FC
„Ehime FC“ – Japonijos futbolo klubas iš Macujamos miesto, esančio Ehimės prefektūroje.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1970 m. Klubas didelių laimėjimų nepasiekė. Nuo 2006 m. rungtyniavo J2 lygoje.
Nuo 2021 m. rungtyniavo J3 lygoje.
Sezonai
Šaltiniai:
Sudėtis
Atnaujinta; 2019 m. rugsėjo 7 d.
AmaZulu FC
„Amazulu“ (AmaZulu) futbolo klubas, o angliškuose šaltiniuose AmaZulu FC arba trumpai AmaZulu– Pietų Afrikos futbolo klubas. Namų rungtynes žaidžia „Kings Park“ stadione (Durbanas).
Istorija
Įkurtas 1932 m. Durbane. Rungtyniavo šalies aukščiausioje lygoje. 2020–2021 m. tapo vicečempionais. 2021–2022 m. Premjer lygoje buvo septintoje vietoje.
Petešos miškai
thumb|250px|Petešos miškai ties Kelmyte
Petešos miškai – miškai pietryčių Lietuvoje, Vilniaus rajone, 2 km į pietvakarius nuo Rudaminos. Priklauso Vilniaus miškų urėdijai, Juodšilių girininkijai. Apima 18,2 km² plotą. Masyvą sudaro Petešos ir Dusinėnų miškai.
Paviršius vakaruose banguotas, rytuose – lygus. Būdingi velėniniai jauriniai priesmėliai. Miškais teka Rudaminos intakas Peteša (Vokės baseinas).
Medynai:
Jaunuolynai sudaro 44 % medynų, pusamžiai medžiai 55 %, pribręstantys 1 %.
Petešos miškuose sutinkamos lapės, usūriniai šunys, kiškiai, kiaunės, barsukai, bebrai, ondatros, jerubės, slankos.
Dusinėnų miško šiaurės vakaruose rasta pilkapių. Miškus kerta plentas. Petešos miškuose įsikūrę kaimai: Kelmytė, Roda, Pyšna, Totorinė, Peteša, Žagarė, Skibiškės.
Senovės egiptiečių kalba
Raida
Egiptiečių kalbos vystymasis kalbininkų skirstomas į 6 chronologines fazes:
Fonetika ir raštas
thumb|Eberso papirusas, rašytas hieratiniu raštu
Senovės egiptiečių kalba buvo užrašoma egiptiečių hieroglifais, o vėlyvosiose stadijose išsivystė hieratinis ir demotinis raštai. Kadangi pastaraisiais buvo dažniausiai rašoma tik ant papiruso, išliko mažai pavyzdžių. Visos trys rašto sistemos atsirado skirtingu metu ir vėlyviausiuoju laikotarpiu naudotos paraleliai, tačiau turėjo skirtingas funkcijas. Hieroglifai buvo naudojami oficialiausiuose, valstybiniuose dokumentuose ir dažniausiai iškalami akmenyje; hieratinis raštas naudotas dažniausiai šventyklų dokumentuose, o demotinis buvo skirtas užrašyti ekonominius, buitinius tekstus.
Visos trys rašto sistemos buvo mišrios, t. y. naudojo tiek ideografines, tiek fonografines grafemas, o dauguma rašto ženklų galėjo atlikti visas funkcijas – tiek ideografinę, tiek fonografinę, tiek determinatyvo. Nors raštas leido visus tekstus pilnutinai užrašyti fonetiškai, Egipte niekada nebuvo pereita prie visiško fonografinio rašto, ir ideogramos naudotos iki pat vėlyvosios egiptiečių kalbos nunykimo.
Raštas leido užfiksuoti 24 skirtingus garsus, kurie atsispindi vienskiemenių rašto ženklų rinkinyje, savotiškoje abėcėlėje. Šių ženklų transliteravimui (t. y. perteikimui lotyniškais rašmenimis) egzistuoja kelios skirtingos sistemos, pasiūlytos atskirų mokslininkų, kurios naudoja skirtingas raides garsams /a/, /i/, /š/, /dž/ ir pan. užrašyti. Taip pat nėra iki galo aišku, kaip tiksliai buvo tariami vieni ar kiti garsai (pvz., nėra iki galo aišku, kam buvo reikalingi 4 ženklai garsams /h/, /ch/ išreikšti), todėl mokslininkai tik yra sutarę tarpusavyje dėl ženklų tarimo. Garsai yra šie: Kaip ir dalyje dabartinių semitų kalbų, egiptiečių kalboje iš pradžių nebuvo užrašomi balsiai, ir tik vėliau kai kurie rašmenys leido užrašyti balsius /a/ (buvo tariamas /d/, /l/ ar /r/ senojoje kalboje), /i/ ir /u/ (buvo tariamas /w/ senojoje kalboje). Tai, kad balsiai fiksuoti nesistemingai, sukelia kalbos transkripcijos (t. y. realaus tarimo užrašymo) problemų. Tarimą yra bandoma rekonstruoti remiantis vėlesne koptų kalba, taip pat kitų kalbų šaltiniais, tačiau dauguma atvejų tos rekonstrukcijos yra spekuliatyvios, atsižvelgiant ir į tai, kad pati kalba per tūkstančius metų kito. Paprastai laikomasi taisyklės transkribuojant tarp priebalsių įterpti neryškų /e/. Tokiu būdu žodžio transliteruoto nfr mokslinė transkripcija yra nefer (grožis), žodžio Ra-ms-sw – Ramessu (Ramzis), o žodžio twt-3nḫ-ı͗mn – Tutanchamen (Tutanchamonas). Bandymai egiptietiškuose žodžiuose naudoti /o/ yra paremti iš seniau atėjusia tradicija (pvz., žodžio Amonas (ı͗mn) mokslinė trankribcija yra Amen). Mokslinė transkripcija yra sutartinė ir ne visada atspindi tikrąjį tarimą. Pagal įvairias rekonstrukcijas manoma, kad Tutanchamen šio faraono laikais buvo tariamas maždaug tawaːt ʕaːnax ʔaˈmaːn.
Kaip ir kitų semitų-chamitų kalbų, senovės egiptiečių kalbos žodžių pagrindas – trijų priebalsių šaknis (nors yra žodžių nuo 2 iki 5 priebalsių šaknimi).
Daiktavardis ir būdvardis
Egiptiečių kalbos daiktavardis turėjo 2 gimines ir 3 skaičius (vienaskaitą, dviskaitą ir daugiskaitą, nors vėliau dviskaita nunyko). Moteriškos giminės galūnė paprastai buvo -t, ir daiktavardžiai buvo kaitomi giminėmis. Pvz., sn (sen) reiškė „brolis“, o snt (senet) – „sesuo“; ınpw (Anpu) reiškė „Anubis“, bet ınpwt (Anput) „Anputė“ (jo moteriškasis atitikmuo). Dviskaita buvo užrašoma sudvigubant ideogramą arba papildomu ženkliuku – dviem vertikaliais brūkšniais. Jos fonetinė galūnė buvo -wy (-ty moteriškajai giminei). Daugiskaita buvo užrašoma su papildomu ženkliuku – trim vertikaliais brūkšniais. Jos fonetinė galūnė buvo -w (-wt moteriškajai giminei). Pvz., žodis t3 (ta – „žemė, kraštas“) galėjo įgauti formas t3wy (tavi – „du kraštai“), t3w (tau – „daug kraštų“). Toliau - žodžių „brolis“ ir „sesuo“ kaitymo pavyzdys: Būdvardis irgi buvo kaitomas giminėmis ir derinamas prie daiktavardžio. Pvz., s nfr reiškė „gražus vyras“, tačiau reikėjo galūnės -t, kad jį pritaikyti moteriškos giminės daiktavardžio – st nfrt (set neferet) – „graži moteris“.
Būdvardis visada eidavo po pažymimojo žodžio. Kuomet jis eidavo prieš pažymimąjį žodį, būdavo traktuojamas kaip tarinys. Pvz., nṯr ˁ3 (nečer aa – „dievas“ + „didis“) reiškia „didis dievas“, bet ˁ3 nṯr (aa nečer – „didis“ + „dievas“) reiškia „dievas yra didis“.
Įvardis
Egiptiečių kalbos asmeniniai įvardžiai buvo trijų rūšių: nepriklausomieji, priklausomieji ir priesaginiai. Loprieno ir keletas kitų mokslininkų siūlo laikyti kai kurias veiksmažodžių galūnes ketvirtąja įvardžių rūšimi. Klausiamieji įvardžiai turėjo dvi formas – priklausomąją ir nepriklausomąją. Nepriklausomieji įvardžiai naudoti kaip sakinio veiksnys. Priklausomieji naudoti kaip veiksnys būdvardinėse konstrukcijose, arba kaip papildinys – veiksmažodinėse. Priesaginiai įvardžiai naudoti asmenuojant veiksmažodžius (šliejami prie veiksmažodžio) arba kaip savybiniai (šliejami prie daiktavardžio). Jie taip pat naudoti su prielinksniais.
Prielinksnis
Daiktavardis neturėjo linksnių, tačiau jų funkciją atliko įvairūs prielinksniai, visuomet rašomi prieš daiktavardį. Gardineris skirstė prielinksnius į paprastuosius ir sudėtinius. Toliau pateikiami paprastieji prielinksniai:
Veiksmažodis
Veiksmažodžiai (jų pagrindinė forma) galėjo prisijungti įvairias priesagas, pagal kurias kisdavo jų asmuo, laikas, nuosakas, rūšis.
Asmenavimas vyko asmeninių įvardžių pagalba. Pvz., priesaga -j buvo prijungiama sudarant I asmenį, o priesaga -f – trečiają. Tuo atveju, jeigu sakinyje būdavo aiškus veiksnys, priesaga būdavo nereikalinga. Pvz., sḏm=f (sedžemef – „klausyti“ + prsg. įvardis) reiškia „(jis) klauso“, bet sḏm nṯr (sedžem nečer – „klausyti“ + „dievas“) reiškia „dievas klauso“. Asmeninio įvardžio priesaga visada būdavo prijungiama paskutinė.
Veiksmažodis turėjo du laikus – esamąjį ir būtąjį. Būtasis laikas būdavo sudaromas prijungiant priesagą -n. Pvz., ḏd.n=f (džedenef – „sakyti“ + n + prsg. įvardis) reiškia „(jis) sakė“. Dalyvis būdavo sudaromas su priesaga -w. Pvz., ḏd.w (džedu – „sakyti“ + w) reiškia „pasakęs“. Visi laikai turėjo imperfektyvinį veikslą, kuris buvo sudaromas su priesaga -r-, įterpiama prieš laiko ar asmens priesagą.
Be to, veiksmažodis turėjo asmenuojamą padalyvio (pseudodalyvio) formą, kuri leido išeikšti kelis vienu metu vykusius veiksmus, ir taip pat naudojama neveikiamajai rūšiai sudaryti. Toliau – veiksmažodžio sm („klausyti“) kaitymo pavyzdys: Sakinio su padalyviu pavyzdys yra jr.n=j hrw ḫmt.w wˁ.kw (Ireni heru chemetu uaku – „praleido“ + prsg. įvardis + „diena“ + „trys“ + „būti vienas“ + padalyvio galūnė) reiškia „Aš praleidau tris dienas, būdamas vienas.“;
Sintaksė
Egiptiečių kalbai būdinga sakinio struktūra yra „tarinys – veiksnys – papildinys“ (VSO). Tai reiškia, kad lietuviškas sakinys (SVO) „Žmogus duoda dovaną“ turėtų būti perfrazuotas „Duoda žmogus dovaną“. Vėlyvojoje egiptiečių kalboje šiuo aspektu įvyko reikšmingi pokyčiai, ir koptų kalba jau konstruojama SVO principu.
Dalis sakinių neturėjo veiksmažodžio. Tuo atveju veiksmažodžio funkciją atliko būdvardis arba daiktavardis su jungtimi (pw). Pastaruoju atveju naudojama žodžių tvarka yra „veiksnys – jungtis – predikatyvas“. Pvz:
Šalutiniai sakiniai buvo sudaromi įvairiai. Šalutinis pažyminio sakinys (ar dalyvinis pažyminys) buvo sudaromas tiesiog pakeičiant žodžių tvarką: Šalutiniai sakiniai buvo sudaromi ir jungtuko kuris pagalba. Šis jungtukas galėjo įgyti įvairias formas: nt.j (vyriškoji), nt.t (moteriškoji), nt.j.w (daugiskaitos), jw.tj (neigiamoji). Pvz.
Teksto pavyzdys
Dievas Amonas Ra kreipiasi į faraoną Tutmozį III:
Šveicarijos futbolo varžybos 1926–1927 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 1926–1927 m.
Paragai
Paragai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Gadūnavo.
FK Rudar Ugljevik
Ugleviko „Rudar“ – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Ugleviko.
Jonas Mašiotas (1874)
Jonas Mašiotas (1874 m. birželio 24 d. Pūstelninkuose, Šakių valsčius, Naumiesčio apskritis, Rusijos imperija – 1947 m. rugsėjo 9 d. Kaunas) – Lietuvos matematikas, inžinierius, politinis bei visuomenės veikėjas, Valstybės kontrolierius.
FK Rudar Ugljevik
Istorija
Klubo ištakos siekia 1925 m.
Jonas Mašiotas (1874)
Biografija
Brolis rašytojas, pedagogas Pranas Mašiotas, žmona pedagogė Ona Mašiotienė. 1893 m. baigė Marijampolės gimnaziją ir įstojo į Maskvos universiteto matematikos skyrių. Jį 1900 m. baigęs įstojo į Maskvos aukštąją technikos mokyklą, kurią 1904 m. baigė inžinieriaus laipsniu.
Studijuodamas Maskvoje prisidėjo steigiant Maskvos lietuvių susišelpimo draugiją. Baigus mokslus buvo siūloma gera karjera Rusijoje, Morozovo fabrikuose, bet ja nepasinaudojo, grįžo į Lietuvą. Beveik metus dirbo Virbalio muitinėje inžinieriumi ekspertu, vėliau – Vilniaus chemijos technikos mokyklos specialių dalykų mokytojas. Vilniuje tapo ūkio mašinų dirbtuvės „Vilija“ tikruoju pajininku, prisidėjo steigiant 3-ąją Vilniaus savitarpio kredito draugiją (vėliau Lietuvių bankas Vilniuje), banko valdybos narys. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, savitarpio kredito draugijos turtą išgabeno į Maskvą, kur trejus metus dirbo akcinės bendrovės „Dinamo“ elektromechaninėje gamykloje. 1916-1918 m. Lietuvių draugijos nukentėjusiems dėl karo šelpti komiteto narys, Lietuvos tautos fondo kasininkas.
1918 m. grįžęs į Vilnių prisidėjo steigiant Lietuvos technikos draugiją, jos pirmininkas. Nuo 1919 m. spalio mėn. Valstybės kontrolieriaus pavaduotojas, 1926 m. rugpjūčio 1 d. – 1926 m. gruodžio 17 d. Valstybės kontrolierius, vėliau revizijos inspektorius. Nuo 1924 m. kovo 15 d. Lietuvos universiteto privatdocentas, dėstė buhalteriją ir techninę atskaitomybę. Nuo 1928 m. rugpjūčio 20 d. vėl kontrolieriaus pavaduotojas, vėliau generalinis sekretorius, 1940 m. birželio 19–24 d. kontrolierius, 1940 m. liepos 6–16 d. Valstybės Kontrolės krašto apsaugos departamento direktorius.
Prieš visas taisykles
Prieš visas taisykles  – 2016 m. rusiškas filmas, komedija.
Filmas sukasi apie du pagrindinius herojus: žvalgybos karininką, kuris vykdo slaptą užduotį prieš pat Naujuosius metus ir nevykėlį, kuris ryžtasi apiplėšti banką.
Windy Cantika Aisah
Vindi Čantika Aisah (Windy Cantika Aisah, g. 2002 m. birželio 11 d. Bandunge) – Indonezijos sunkiaatletė, 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių medalininkė.
Biografija
2019 m. pasaulio jaunimo čempionate Indonezijos atstovė pelnė sidabro medalį. 2021 m. pasaulio jaunimo čempionato nugalėtoja.
Palangos centrinis stadionas
Palangos miesto centrinis stadionas, trumpiau Palangos centrinis stadionas – daugiafunkcis stadionas Palangos centre, vaizdingoje miesto dalyje, šalia Palangos arenos.
miniatiūra|220px|left|Stadionas iš tribūnų
Rekonstrukcija
Realūs darbai stadione prasidėjo 2014 m. 2015 m. vyko stadiono rekonstrukcija.
Buvo įrengta speciali, stadionams ir aikštynams pritaikyta lietaus surinkimo nuotekų sistema, elektros tinklai, pakeista laistymo sistema. Įrengtos šuolių į tolį, rutulio stūmimo, disko ir kūjo metimo sektorių požeminės dalys. Atlikti kiti darbai (dažymas).
2015 m. rugpjūčio pradžioje iškilmingai atidarytas renovuotas stadionas.
Palangos stadiono rekonstrukcija kainavo daugiau nei 650 tūkst. eurų.
Kitados čia rungtyniavo FK Palanga ir Gintaras.
Kaltanis
left|120px
Kaltanis – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, Kaltanėnų miestelio pietvakariniame pakraštyje. Ežeras ovalo formos, ilgis iš šiaurės į pietus – 0,21 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 138,3 m. Vakarinis krantas aukštokas, kiti – žemesni. Iš vakarų ir pietų ežerą supa Kuklių miškas. Rytinėje pakrantėje nutiestas geležinkelis Švenčionėliai-Utena, plyti dirbami laukai. Ežeras nenutekantis, priklauso Žeimenos upės baseinui.
Daujėnų karjeras
Daujėnų karjeras – karjero tvenkinys Lietuvoje, Pasvalio rajone, Daujėnų miestelio pietinėje dalyje. Sudarytas karjere, išeksploatavus žvyro ir smėlio išteklius ir prisipildžius vandeniui. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 0,42 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 48,1 m. Šiaurvakarinis ir pietinis krantai aukštoki, šiaurrytinis ir vakarinis - žemi ir pelkėti. Krantai daugiausia apaugę medžiais ir krūmais. Aplink tvenkinį yra įrengtas parkas, šiaurinėje pakrantėje yra maudykla. 2019 m. įrengtas vakarais apšviečiamas fontanas.
Tvenkinys nenutekantis, priklauso Pyvesos intako Orijos baseinui. Į vakarus esančiame karjere vykdoma žvyro kasyba. Šiaurvakarinėje pakrantėje įkurtos miestelio kapinės. Rytine pakrante eina kelias.
Kanapiamerkis
left|120px
Kanapiamerkis – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 9,5 km į pietus nuo Labanoro, Baranavos miške, 2 km į rytus nuo Lakajos kaimo. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,24 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 155,9 m. Krantai aukštoki, tik rytinis krantas žemas. Krantai ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Ežeras nenutekantis, priklauso Lakajos upės intako Peršokšnos baseinui.
Barysavo rajonas
Barysavo rajonas  – antro lygmens Baltarusijos administracinis vienetas, esantis šiaurės rytinėje Minsko srities dalyje. Administracinis centras – Barysavas.
Geografija
Minsko srityje ribojasi su Berazino, Krupkų, Smaliavičų ir Lahoisko rajonais bei šiaurėje su Vitebsko sritimi. Pagrindinės upės: Berezina, Plisa, Bobras, Aina, Scha, Maska.
Gyvenvietės
Vienintelis miestas – Barysavas.
Saikhom Mirabai Chanu
Saikhom Myrabai Čanū (, g. 1994 m. rugpjūčio 8 d. Nongpok Kakčinge, Manipure) – Indijos sunkiaatletė, 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių medalininkė.
Biografija
2017 m. pasaulio čempionato finale pasiekė 194 kg rezultatą ir pirmą kartą tapo pasaulio čempione. 2018 m. Sandraugos žaidynių nugalėtoja. 2019 m. pasaulio čempionate liko 4-oje vietoje. 2020 m. Azijos čempionato bronzos medalininkė.
Paragiškė
Paragiškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 4 km nuo Ceikinių.
Pajiešmenių karjeras
Pajiešmenių karjeras – karjero tvenkinys Lietuvoje, Pasvalio rajone, 1,5 km į pietus nuo Pajiešmenių, Pajiešmenių botaniniame-zoologiniame draustinyje. Sudarytas karjere, išeksploatavus molio išteklius ir prisipildžius vandeniui. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,34 km, plotis – iki 0,2 km. Tvenkinys gausiai apaugęs vandens augalija. Altitudė 36,1 m. Krantai žemi ir pelkėti. Aplink tvenkinį plyti pievos, auga krūmynai, į rytus telkšo keletas užpelkėjusių smulkių karjerų tvenkinėlių. Pietine pakrante eina nebenaudojamas Joniškėlio-Biržų siaurasis geležinkelis, už jo įsikūręs Vidubalės kaimas.
Tvenkinys nenutekantis, priklauso Mūšos intako Jiešmens baseinui. Karjerą ir aplink esančius tvenkinėlius pamėgę reti Lietuvoje perintys paukščiai, taip pat ir migruojantys paukščiai.
Peteša (upė)
Peteša – upė pietryčių Lietuvoje, Vilniaus rajone; Rudaminos kairysis intakas (Vokės baseinas). Prasideda Samalaukės miške, ties Zasčiūnų kaimu, 5 km į šiaurės rytus nuo Marijampolio. Teka pradžioje daugiausia į vakarus, vidurupyje pasuka į pietvakarius ir teka pro Petešos miškus. Įteka į Rudaminą 12,6 km nuo jos žiočių, šalia Kalvelių.
Intakai: Šilinė, bevardis (dešinieji), Juodė (kairysis).
Upė patvenkta ties Peteša, Kelmyte ir šalia žiočių (Prūdiškių tvenkinys). Prie Petešos įsikūrę šie kaimai: Zasčiūnai, Mikalinė, Lokiai, Katkai, Užupėnai, Pakalniai, Peteša, Kelmytė, Kalveliai.
Pavadinimas
Neaišku, ar upėvardis kilo nuo Petešos kaimo vardo, ar atvirkščiai. Pavadinimas senas, žinomas nuo 1588 m. Jei upėvardis kilo nuo kaimavardžio, tai šis, matyt, yra perdirbinys iš asmenvardžio Petras (žinomi asmenvardžiai Peteša, Peteška). Tačiau tai gali būti ir apslavintas upėvardis *Pieteša, kuris būtų kilęs nuo žodžio pietūs („pasaulio šalis“).
Ustukių karjeras
Ustukių karjeras – karjero tvenkinys Lietuvoje, Pasvalio rajone, 2 km į šiaurės vakarus nuo Pasvalio. Sudarytas karjere, išeksploatavus smėlio išteklius ir prisipildžius vandeniui. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,32 km, plotis – iki 0,2 km. Altitudė 30,4 m. Rytinis ir vakarinis krantai aukšti. Krantai daugiausia apaugę medžiais ir krūmais. Aplink tvenkinį plyti dirbami laukai. Šiaurėje išteka 1,14 km ilgio upelis link Mūšos upės. Į šiaurę už 35 m telkšo 0,7 ha dydžio karjero tvenkinys. Šalia įsikūręs Ustukių kaimas.
Paraisčiai
Paraisčiais vadinami kaimai:
Druskininkų geležinkelio stotis
Druskininkų geležinkelio stotis – buvusi geležinkelio stotis pietų Lietuvoje, Druskininkuose. Stotis nebeveikia, jos pastatuose ir teritorijoje įsikūrė turizmo informacijos centras (sovietmečiu statytame pastate) ir kempingas (tarpukariu statytame pastate), šalia yra Druskininkų autobusų stotis.
Istorija
Druskininkų geležinkelio stotis pastatyta 1934 m. tarpukario Lenkijos valdžios nutarimu kartu su geležinkelio linija nuo Pariečės stoties iki Druskininkų. Atidarius liniją važiuodavo traukiniai link Gardino ir Vilniaus. Iki Antrojo pasaulinio karo pradžios buvo tiesioginis susisiekimas su Varšuva. Po Antrojo pasaulinio karo į Druskininkus kursavo priemiestiniai traukiniai iš Vilniaus ir Gardino, tolimojo susisiekimo traukiniai iš Maskvos ir Leningrado (prikabinami vagonai).
Atgavus Nepriklausomybę stoties svarba sunyko, kadangi iš jos važiuoti į likusią Lietuvą buvo galima tik per Baltarusiją, t. y. kertant Lietuvos valstybės sieną. XX a. pabaigoje geležinkelio ruožas link valstybės sienos nebuvo remontuojamas, o tik prižiūrimas, jame buvo 8,7 km senų geležinkelio bėgių (1903–1908 m. pagaminti lengvo tipo bėgiai, tuo metu visiškai susidėvėję, 56 proc. medinių pabėgių supuvę), dėl to traukinių greitis nuo valstybės sienos iki Druskininkų sumažintas iki 15 km/h. Ruožą valdanti bendrovė „Lietuvos geležinkeliai“ šio ruožo kapitalinio remonto darbams lėšų skirti negalėjo, ruožą toliau eksploatuoti buvo pavojinga, todėl 2000 m. rugpjūčio 21 d. traukinių eismas ruožu „Druskininkai – Valstybės siena” buvo nutrauktas. Po kurio laiko stotis neteko savo paskirties ir buvo perleista turizmo ir kitoms kelionių reikmėms.
Javad Foroughi
Džavadas Forugis (, g. 1979 m. rugsėjo 11 d.) – Irano šaulys sportiniu pistoletu. 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių nugalėtojas.
Biografija
2019 m. Azijos čempionate Foroughi pelnė du bronzos medalius: mišrių komandų įskaitoje ir individualioje pneumatinio pistoleto rungtyse.
2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Foroughi vyrų pneumatinio pistoleto rungties atrankoje surinko 580 taškus ir su penktu geriausiu rezultatu pateko į finalą. Finaliniame etape Irano atstovas pasiekė naują olimpinį rekordą ir tapo 2020 m. olimpiados nugalėtoju.
Lietuva 2010 m. Eurovizijoje
Lietuva dalyvavo  2010 m. Eurovizijos dainų konkurse ir išrinko savo atstovą LRT organizuojamoje nacionalinėje atrankoje.
Galimas pasitraukimas
2009 m. gruodį buvo pranešta, kad Lietuva oficialiai pasitraukia iš 2010 m. konkurso dėl lėšų stygiaus. Lietuvos dalyvavimas Eurovizijoje Osle, Norvegijoje kainuoja apie 300 000 litų. Tačiau bendrovė „TEO LT“ suteikė finansavimą dalyvavimui konkurse. Pasak bendrovės direktoriaus pavaduotojo Nerijaus Ivanausko, LRT buvo nuspręsta paremti dėl šių priežasčių: Lietuvos tarptautinio įvaizdžio gerinimo bei TEO LT skaitmeninės plėtros.
Nacionalinis finalas
2010 m. LRT paviešino nacionalinio finalo detales. Atlikėjai turi teisę dalyvauti tik tuomet, jei yra lietuviai ar gyvena Lietuvoje. Dainų autoriai gali būti užsieniečiai. Paraiškas atlikėjai galėjo teikti iki sausio 24 d. Vasario 1 d. LRT paskelbė 36 dalyvius, susikausiančius trijuose pusfinaliuose.
Struktūra
Trijuose nacionalinės atrankos pusfinaliuose varžosi po 12 atlikėjų. Iš kiekvieno pusfinalio po 3 dainas patenka į finalą. Komisija į finalą gali sugrąžinti iki trijų dainų. Finale laimėjęs atlikėjas gauna teisę atstovauti Lietuvai 2010 m. Eurovizijoje.
Balsavimo sistema
Komisija ir žiūrovai vertina 10 labiausiai patikusių dainų 12, 10, 8–1 taškais. Laimi daugiausiai taškų surinkusi daina.
Pusfinaliai
Geltonai pažymėtos dainos į finalą pateko komisijos sprendimu.
I pusfinalis
Prieš pirmąjį pusfinalį pasitraukė atlikėja Donata Virbilaitė su daina „Nupirkta pasaka“.
II pusfinalis
Prieš koncertą atlikėjas Merūnas, turėjęs pasirodyti su daina „Rosa“ pateikė atrankos rengėjams medicininę pažymą, todėl dėl atlikėjo sveikatos problemų, jo pasirodymas buvo nukeltas į trečiajį pusfinalį. Po koncerto, atlikėjo Donato Montvydo daina „Running fast“ buvo diskvalifikuota, nes buvo viešai skambėjusi dar iki 2009 m. spalio 1 d., ko neleidžia konkurso taisyklės.
III pusfinalis
Iš 3-ojo pusfinalio dėl nežinomų priežasčių pasitraukė grupė Vanilla sound, turėjusi atlikti dainą „Faces“.
Polometė
Polometė  – upė Rusijoje, Naugardo srityje; Polos dešinysis intakas (Volchovo baseinas). Išteka iš Ruskojės ežero (plotas 2,4 km²) Valdajaus aukštumoje. Mityba mišri, vyrauja sniego tirpsmo vandenys. Teka į pietvakarius, aukštupio vaga slenkstėta, prateka keletą ežerų. Įteka į Polą ties Kostkovo kaimu.
Upė teka Valdajaus nacionalinio parko teritorija. Didesnės gyvenvietės prie Polometės – Jaželbicai, Lyčkovas.
Naudota medienos plukdymui.
Pasaulio slidinėjimo čempionatas
Pasaulio slidinėjimo čempionatas – Tarptautinės slidinėjimo federacijos organizuojamas geriausių pasaulio kalnų slidinėjimo atletų čempionatas, kuris vyksta kas dvejus metus. Čempionate varžomasi trijose olimpinėse disciplinose: slidinėjimo krose, šuoliuose su slidėmis ir šiaurės dvikovėje.
Garniai (Gardinas)
Garniai  – kaimas vakarų Baltarusijoje. Administraciškai priklauso Gardino srities Gardino rajono Kvasaukos apylinkei. Išsidėstęs netoli kairiojo Nemuno kranto, į pietus nuo Gardino. Stačiatikių koplyčia. 2010 m. gyveno 62 žmonės.
Istorija
thumb|left|160px|Dvaras prie Garnių (dail. N.Orda, 1868 m.) Yra žinoma, kad nuo XIX a. Garniai priklausė garsiems Gardino turtuoliams O’Brien de Lacy. Dvaro palivarke Piaski buvo įrengtos garlaivių remonto dirbtuvės: Nemuno pratakoje (tarp salos ir kranto) inkarus išmesdavo sugedę laivai, kuriems būdavo suteikiama reikiama techninė pagalba. XIX a. pab. – XX a. pr. Nemunu plaukiojo nemažai garlaivių: „Birutė”, „Dievaitis”, „Bojarinia”, „Sirena”, „Kęstutis” ir kt. Šiems garlaiviams aptarnauti ir buvo įsteigtos Garnių remonto dirbtuvės, kai kuriuose rašytiniuose šaltiniuose vadinamos net laivų statykla. Tuos laikus primena išlikusi supiltinė sala Nemuno vagoje tarp Garnių ir Kamantavo.
Tebestovi Garnių dvaro XIX a. ūkiniai statiniai. Po Antrojo pasaulinio karo į kaimo sudėtį įjungtas buv. Žukevičių-Panemunės dvaras, išsidėstęs kiek šiauriau. Pastarojo dvaro trobesiai iškilo XX a. pradžioje, iki mūsų dienų išliko ūkiniai pastatai ir sodyba.
AIK (moterys)
AIK Fotboll Damer (SV Allmänna Idrottsklubben Fotboll Damer) – Švedijos futbolo klubas iš Stokholmo. Šis straipsnis apie Švedijos moterų futbolo ekipą, kuri rungtyniauja moterų futbolo varžybose.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1970 m. Į aukščiausią šalies lygą Damallsvenskan pirmą kartą pateko 1992 m., tačiau ilgam joje įsitvirtinti nepavyko.
2005 m. sugrįžo į Damallsvenskan, tačiau nesugebėjo joje įsitvirtinti ir iškrito į žemesnį divizioną.
2007 m. vėl rungtyniavo Damallsvenskan, bei pateko į Švedijos taurės finalą, kuriame rezultatu 3:4 turėjo pripažinti Umeå IK pranašumą. Damallsvenskan liko dešimtoje vietoje ir išvengė kritimo į žemesnį divizioną. 2008 m. Damallsvenskan iškovojo ketvirtą vietą. 2012 m. liko paskutinėje vietoje ir buvo perkeltos į žemesnį divizioną.
2013 m. Švedijoje vyko moterų futbolo lygų restrutūrizacija; AIK ekipa rungtyniavo Elitettan, kurioje užėmė antrą vietą ir iškopė į aukščiausią lygą.
2014 ir 2015 m. praleido Damallsvenskan. 2015 m. sužaidė 22 rungtynes aukščiausioje lygoje ir iškovojo vos du taškus.
Nuo 2021 m. rungtyniavo Damallsvenskan. 2021 m. buvo dešimtoje vietoje, o 2022 m. liko keturioliktoje ir po sezono buvo perkeltos į Elitettan.
Apranga
thumb|right|300px|2013 m.ekipa
Sudėtis
Atnaujinta; 2022 m. balandžio 6 d.
Stadionas
Skytteholms IP – futbolo stadionas Stokholme, Švedijoje.
Stadionas talpina 1,3 tūkst. žiūrovų.
FK Rudar Kakanj
FK Rudar Kakanj – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Kakanio.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1920 m.
2022–2023 m. rungtyniavo Pirmoje lygoje užėmė aštuntą vietą.
Tutanchamono kapas
thumb|right|240px| Įėjimas į Tutanchamono kapą Karalių slėnyje thumb|200px| Tutanchamono kapo aksonometrija su matmenimis. Rusvais stačiakampiais pažymėta Tutanchamono mumijos skrynių vieta. Tutanchamono kapas − Sen. Egipto faraono Tutanchamono (apie 1341−1323 m. pr. m. e.) kapas Karalių slėnyje (Nr. KV62). Atidarytas 1922 m. vadovaujant britų archeologui Hovardui Karteriui ir finansuojant kasinėjimus lordui Karnarvonui. Tutanchamono kapo atradimas tapo pasauline sensacija ir iki šiol laikomas reikšmingiausiu Senovės Egipto archeologiniu radiniu.
Atradimas
XX a. pradžioje Karalių slėnis buvo laikomas išžvalgytu. Jame prieš tai dirbo apie 40 archeologinių grupių. Faraonas Tutanchamonas buvo žinomas tik grupei specialistų ir apie jį buvo žinoma labai nedaug: kad jis valdė kažkuriuo metu tarp Echnatono ir Ramzio II. Jo statula buvo Kairo Egipto muziejuje ir Karnake buvo išlikę jo saulės valties reljefo fragmentai. Vieno valdininko kape buvo paminėta, kad Tutanchamonui duoklę mokėjo kai kurios gentys iš Sirijos ir Sudano. 1907 m. archeologas Žoržas Legrenas rado akmeninę stelą Karnake, kurioje minimas Tutanchamonas, atstatęs sugriautas šventyklas ir atgaivinęs apleistą žemę. Iš to sekė išvada, kad Tutanchamonas valdė iškart po „eretiko“ Echnatono.
Lordas Karnarvonas (1866−1923) buvo pasiturintis britų aristokratas, žemvaldys. 1906 m. jis išsirūpino koncesiją kasinėti kalvose prie Tėbų, pasak jo, „kad turėtų, ką veikti“. Per sezoną kasinėjant buvo rasta tik viena mumifikuota katė ir lordas suprato, kad jam reikia pagalbininko, specialisto egiptologijos srityje. Tokiu tapo Hovardas Karteris (1874−1939). Jis tuo metu buvo beveik nežinomas ir karjerą pradėjo būdamas asistentu archeologinėje grupėje, jis tapė akvareles pagal kapų piešinius (šių akvarelių yra Metropoliteno muziejuje). 1899 m. tapo Aukštutinio Egipto ir Nubijos senovės monumentų inspektoriumi, bendradarbiavo su JAV milijonieriumi, kasinėjimų finansuotoju Teodoru M. Deivisu. 1903 m. H. Karteris buvo atleistas iš tarnybos ir iki 1907 m. susitikimo su lordu Karnarvonu vos pragyveno dirbdamas gidu ir pardavinėdamas akvareles. H. Karteris tikėjo, kad Karalių slėnyje vis dar yra nerastas Tutanchamono kapas. Tuo metu kasinėjimus slėnyje vykdė Teodoro M. Deiviso finansuojami archeologai ir H. Karteris su lordu Karnarvonu dirbo kitose Egipto vietovėse, tik be didelių rezultatų. 1914 m. T. M. Deivisas nepratęsė koncesijos kasinėjimams Karalių slėnyje ir ją nupirko lordas Karnarvonas. Koncesija buvo išduota 1915 m.
H. Karteris kasinėjimams numatė trikampį plotą tarp faraonų Ramzio II, Merneptacho ir Ramzio VI kapų. Šis plotas užėmė apie 2,5 akro. Kasinėjimai buvo pradėti 1917 m. gruodį prie Ramzio VI kapo įėjimo, kur greitu laiku buvo aptikti senovės darbininkų lūšnelių pamatai ant statybinių akmenų. Šių akmenų buvimas buvo aiškus požymis, kad galbūt netoliese yra kapas, tačiau kasinėjimų H. Karteris toje vietoje nepratęsė. Pasak jo, šį sprendimą įtakojo žiemos sezonas, kadangi daugelis turistų norėjo pamatyti Ramzio VI kapą ir jį būtų tekę uždaryti. Antrąjį sezoną 1918 m. buvo rasta trylika alebastrinių vazų su Ramzio II ir Merneptacho vardais. Paskesni trys kiti sezonai buvo visiškai bevaisiai. 1921 m. anglų svaro vertė smuko, lordas Karnarvonas 1922 m. jau norėjo nutraukti finansavimą, tačiau H. Karteris buvo ryžtingas ir po jo tvirtinimo, kad jis pats finansuos kasinėjimus, lordas sutiko dar vieneriems metams pratęsti finansavimą. Juos paskatino žinia iš Metropoliteno meno muziejaus Niujorke, kur egiptologas Herbertas Vinlokas ištyrė Teodoro M. Deiviso radinius iš Karalių slėnio ir rado tiek Tutanchamono, tiek jo nekropolio antspaudų. Tai buvo tikras įrodymas, kad Tutanchamonas palaidotas Karalių slėnyje. H. Vinlokas taip pat nustatė mumifikavimo medžiagų likučius ir tai, kad kai kurie indai buvo kapo baigimo puotos reikmenys, vėliau išnešti ir užkasti duobėje už kapo ribų.
1922 m. lapkričio 1 d. H. Karteris pradėjo šeštą kasinėjimų sezoną toje pačioje vietoje, kur prieš penkerius metus buvo rasti senovės darbininkų lūšnelių pamatai. Lapkričio 4 d. kasėjai užtiko pirmąjį uoloje iškirstą laiptelį. Pratęsus kasimą buvo rastos užantspauduotos durys. Buvo aišku, kad į šį kapą neįžengta nuo 12-os Egipto dinastijos laikų prieš 3000 metų, bet kapas aiškiai buvo per mažas faraonui. H. Karteris liepė užversti įėjimą ir lapkričio 6 d. laiške pranešė lordui Karnarvonui apie atradimą į Angliją. Atrastas kapas populiariai buvo pramintas „Auksinio paukščio kapu“. H. Karteris laikė auksinę kanarėlę namuose ir buvo pašiepiamas darbininkų, kad paukštis jam rodo, kur kasti. Vieną dieną kanarėlė buvo rasta praryta įšliaužiusios kobros. Kobra buvo senovės faraonų valdžios simbolis ir kilo gandai, kad taip faraonas keršija už tariamai kanarėlės H. Karteriui parodytą kapą. Lordui Karnarvonui mirus sekančiais metais pasklido gandai ir buvo sukurta legenda apie „faraono prakeikimą“.
thumb|right|200px| Tutanchamono palaidojimo kambario atidarymas. Suvaidinta scena. Pritūpęs − [[Hovardas Karteris]]
1922 m. lapkričio 24 d. buvo nuvalytas visas smėlis nuo kapo laiptelių ir ant durų rastas Tutanchamono antspaudas. Atidarius duris buvo rastas žemėjantis praėjimas be laiptų, visas užpildytas skaldos ir dulkių mišiniu. Taip pat buvo rasti dviejų įsiskverbimų į kapą požymiai. Pirmoji grupė vagių tikriausiai įėjo išlaužusi antspaudus. Po to praėjimas buvo užpiltas skalda, kurioje antroji grupė vagių išrausė tunelį, kurį sargai vėliau irgi užtaisė. Pats faktas, kad virš kapo buvo Ramzio VI kapo darbininkų lūšnelės, pastatytos beveik 200 metų vėliau, rodo, kad Tutanchamono kapas jau tuo metu buvo užmirštas. Tikėtina, kad kažkuriuo metu po retos liūties visos kapo žymos buvo palaidotos po sąnašomis.