cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
FR-F2
Konstrukcija
Su šautuvu naudojami keli standartiniai Prancūzijos kariuomenės optiniai taikikliai: Šis snaiperinis šautuvas taip pat naudojamas kaip pėstininkų kovinės sistemos FÉLIN dalis. Tada su juo naudojamas Sagem Sword Sniper 3-in-1 taikiklis, kuris veikia tiek kaip optinis taikiklis, tiek kaip infraraudonasis taikiklis, tiek kaip lazerinis tolimatis.
Šautuve FR-F2 panaudota ta pati slankiojančios spynos konstrukcija kaip ir jau pasenusiame pėstininkų šautuve MAS-36.
Willem Kalf
Vilemas Kalfas (, 1619 m. lapkričio 3 d.(?), Roterdamas, Nyderlandai – 1693 m. liepos 31 d., Amsterdamas) – XVII a. Nyderlandų tapytojas, dirbęs natiurmorto žanre.
Pasaulinė valstybingumo siekiančių tautų organizacija
Pasaulinė valstybingumo siekiančių tautų organizacija, PVSTO (, UNPO) – Estijos iniciatyva 1991 m. vasario 11 d. Hagoje, Nyderlanduose įkurta tarptautinė organizacija, kurios narės yra nepripažintos valstybės ar teritorijos ir okupuotos tautos. Organizacijos tikslas yra padėti šioms šalims būti išgirstoms, sumažinti tarp jų įtampą ir taip apsaugoti nuo smurto protrūkių, kylančių grupėms siekiant atkreipti tarptautinės bendruomenės dėmesį. Kai kurios buvusios šalys narės, Armėnija, Rytų Timoras, Latvija, Estija, Gruzija, įgijo visišką nepriklausomybę ir tapo JTO narėmis.
48:13
48:13 – penktasis studijinis britų roko grupės „Kasabian“ albumas, išleistas 2014 m. birželio 6 d. Grupė albumą pavadino pagal tai, kiek jis trunka. Pirmasis singlas „eez-eh“ buvo išleistas 2014 m. balandį. Pats albumas debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje. Tai – grupės ketvirtasis albumas iš eilės, pasiekęs pirmąją vietą.
Pasaulinė valstybingumo siekiančių tautų organizacija
PVSTO siekia ginti narių žmogaus ir kultūrines teises, saugoti jų aplinką ir rasti taikius sprendimus jų konfliktams išspręsti. Kadangi PVSTO narės apskritai nėra diplomatiškai atstovaujamos (nebent stebėtojų teisėmis) didžiosiose tarptautinėse institucijose, tokiose kaip Jungtinės Tautos, jų galimybės išsakyti savo susirūpinimus tarptautinėms žmogaus teisių gynimo organizacijoms ir atkreipti dėmesį į konfliktus yra ribotos.
Organizacijos konvencijoje deklaruojami penki principai, kuriuos pasirašyti ir tvirtai laikytis turi visos narės:
Buvusios narės
Valstybės, kurios gavo nepriklausomybę pažymėtos mėlynai. Narės steigėjos pažymėtos paryškintu šriftu.
Martynaičių piliakalnis
Martynaičių piliakalnis, vad. Pilale, Pilies kalnu, su gyvenviete (kultūros paminklas: unikalus kodas – (piliakalnio - ; gyvenvietės - ); senasis registro kodas - A448KP) – piliakalnis ir papėdės gyvenvietė rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Martynaičių kaime (Kartenos seniūnija), Minijos kairiajame krante, ties santaka su Pilies upeliu.
Pasiekiamas nuo kelio Gintarų kaime pasukus šiaurės kryptimi į Gėlių gatvę. Iš jos už 2,15 km sukama į kairę ir važiuojama vakarų kryptimi 230 metrų. Sustojama pakelėje neprivažiavus pirmosios sodybos. Piliakalnis yra už 300 m į šiaurės vakarus, mišku apaugusiame aukštumos pakraštyje. thumb|left|300px|Piliakalnis su gyvenviete iš pietryčių pusės. 2009 m.
Piliakalnis
Aikštelė trikampė, pleišto pavidalo, pailga šiaurės - pietų kryptimi, 60 m ilgio, iki 40 m pločio pietiniame krašte. Šiaurinis galas plokščiu paviršiumi, siauras, 3 m žemesnis. Šiaurės rytinė aikštelės dalis nuslinkusi. Į pietus nuo aikštelės yra 5 gynybiniai pylimai ir 4 gynybiniai grioviai, saugantys piliakalnį nuo aukštumos pusės.
Pirmasis pylimas 45 m ilgio, 15 m pločio ir iki 2 m aukščio, supiltas pietiniame ir pietvakariniame aikštelės pakraštyje. Jo išorinis 3,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 6 m pločio ir 0,5 m gylio griovį. Už griovio yra 1 m aukščio ir 5 m pločio antras pylimas, už kurio iškastas tiesus, 60 m ilgio, 3,5 m pločio ir 0,5 m gylio antras griovys. Už jo yra 1 m aukščio nuo griovio dugno ir 7 m pločio trečias pylimas, kurio išorinis 0,3 m aukščio šlaitas leidžiasi į 3,5 m pločio ir 0,3 m gylio trečią griovį. Už šio griovio kyla 0,5 m aukščio ir 5 m pločio ketvirtas pylimas, už kurio iškastas 3,5 m pločio ir 0,3 m gylio ketvirtas griovys. Už šio griovio buvęs supiltas penktas 0,5 m aukščio ir 5 m pločio pylimas. Bendras piliakalnio gynybinių įtvirtinimų plotis – 22 metrai.
Piliakalnis apaugęs lapuočių mišku, išoriniai pylimai beveik sunaikinti arimų, išlikę tik jų galai. thumb|left|300px|Papėdės gyvenvietė iš pietų - pietryčių pusės. 2009 m.
Papėdės gyvenvietė
Plyti į pietus nuo piliakalnio esančioje aukštumoje, kurią iš rytų pusės supa Pilies upelio, o iš vakarų – Minijos slėniai. Teritorija apima apie 2,3 ha plotą. Čia suartoje žemėje randama kultūrinio sluoksnio pėdsakų: anglių, keramikos trupinių, degto molio tinko gabalėlių ir pan.
Teritorijos pakraščiai dirvonuoja, o centrinė dalis apaugusi lapuočių medžių jaunuolynu. Šiaurinėje dalyje stovi medinis anotacinis piliakalnio ženklas (aut. Arvydas Klovas).
Istorija
Piliakalnis vadinamas Pilale, Pilies kalnu. Pasakojama, kad jame švedmečiu veikusi švedų maldykla.
1935 m. Valstybės archeologijos komisija įpareigojo žemės savininkus piliakalnį saugoti. Nuo 1972 m. piliakalnis – respublikinės reikšmės archeologijos paminklas (AR508), 1992 m. piliakalnis, 1997 m. – papėdės gyvenvietė registruoti Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registre, 1998 m. paskelbti kultūros paminklu, 2005 m. pripažinti valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.
Manoma, kad ant piliakalnio stovėjusi rašytiniuose šaltiniuose 1253 m. minima Paminijės pilis.
Teritorijos plotas – 73257 m².
Tyrimai
1966 m. žvalgė Lietuvos mokslų akademijos Istorijos institutas (tyrimų vadovas Adolfas Tautavičius), 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (tyrimų vadovas Vilnius Morkūnas), 2015 m. – Arūnas Strazdas, Jonas Balčiūnas, Algirdas Skrupskelis (Kultūros paveldo centras).
1994 m. piliakalnio aikštelę ir papėdės gyvenvietę tyrinėjo Aurelijus Škimelis (Kultūros paveldo centras). Aikštelės šiauriniame pakraštyje aptiktas 40–45 cm storio kultūrinis sluoksnis. Papėdės gyvenvietėje ištirtas 42 m² plotas, aptiktas 50–60 cm storio kultūrinis sluoksnis, atidengta neaiškios paskirties akmenų konstrukcija su akmenų grindiniu, rasta lipdytinės keramikos šukių brūkšniuotu ir gludintu paviršiumi bei žiestos keramikos šukių, gargažių, degto molio tinko gabalėlių, akmens galąstuvas.
Piliakalnis su gyvenviete datuojami I tūkstantmečiu - XIII a.
Pupa
Pupa (Vicia faba) – pupinių (Fabaceae) šeimos vikių (Vicia) genties augalas.
Vienmetis žolinis augalas, apie 40-120 cm aukščio. Turi ilgą liemeninę šaknį ir statų stiebą. Lapai poromis priešiškai plunksniški. Žiedai balti, ant papėdlapių juodomis aksominėmis dėmėmis, po 5-8 susitelkę kekėse. Vaisius – nuo 4 iki 20 cm ilgio ankštis iš pradžių stati, jauna žalia, mėsinga, prinokusi tampa tamsiai ruda. Ankštyse būna 3-5 stambios, plokščios, įvairių veislių skirtingų spalvų (šviesiai rožinės, žalios, rudos, tamsiai violetinės) sėklos. Žydi birželio – rugpjūčio mėn.
miniatiūra|kairėje|200px|Pupų sėklos
Jos labai reiklios drėgmei, pakelia šalnas. Išvesta daug veislių.
Kilmė
Pupa – labai sena kultūra. Centrinėje Europoje jų rasta bronzos ir geležies amžiaus iškasenose. Iš kur jos kilo, kol kas nėra gerai žinoma. Spėjama, kad kultūrinės pupos buvo auginamos prie Viduržemio jūros, o iš ten pateko į Europą, kur auginamos nuo viduramžių. Į Rusiją atvežtos iš Vakarų Europos, į Kaukazą – iš Mažosios Azijos.
Sudėtis
Pupose yra daug aminorūgščių, 55 % angliavandenių, iki 35 % baltymų, kurie labai gerai pasisavinami, fermentų, daug fosforo ir vitaminų A, B, C.
Panaudojimas
Pupos ir jų stiebai naudojamas kaip baltymingas pašaras gyvuliams, tinkantis silosui.
Mityba
Maistui vartojamos virtos subrendusios ar nesubrendusios pupos. Negalima vartoti neišvirtų ar blogai išvirusių pupų, nes jose gali būti toksinių medžiagų, kurios suyra veikiant šilumai.
Iš pupų gaminami konservai. Jų miltai kartais dedami į kepamą kvietinę duoną.
Vaistinės augalo savybės
Trintos virtos pupos ar jų nuoviras vartojamas kaip sutraukiantis ir uždegimą mažinantis vaistas, padeda viduriuojant. Piene virtos ir sutrintos sėklos dedamos ant pūlinių, kad greičiau subręstų.
Žiedų antpilas ir nuoviras vartojamas veido odai valyti.
Užringis
Užringis – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Juodaičių. Per kaimą teka Mituvos intakas – Akmena.
Žakmelis
Žakmelis  – miestas pietų Haityje, Karibų jūros pakrantėje; Pietryčių departamento administracinis centras. Yra oro uostas, nedidelis jūrų uostas. Veikia ligoninė, katedra. Kurortas. Amatai (papjė mašė gamyba). Mieste yra išlikusios kolonijinės architektūros, vilų, tiesa, po 2010 m. žemės drebėjimo daug paveldo buvo sugriauta. Nuo 2004 m. vyksta kasmetinis Žakmelio kino festivalis.
Istorija
1504 m. tainų žemėse Jakimo gyvenvietę įkūrė ispanai. 1698 m. ją atkūrė prancūzų pranciškonai. Žakmelis suklestėjo kaip cukraus, vėliau kavos prekybinis centras. 1896 m. miestą suniokojo gaisras. Jis buvo atstatytas įrengiant daug puošnių vilų, stiliumi artimų Naujajam Orleanui. 1925 m. Žakmelis tapo pirmuoju Karibų miestu, kur įvesta elektra. 2010 m. sausio 12 d. miestą smarkiai nuniokojo Haičio žemės drebėjimas.
thumb|left|250px|Žakmelio architektūra po žemės drebėjimo 2010 m.
ISO 3166-2:MX
ISO 3166-2:MX – poaibis Tarptautinės standartų organizacijos standartu ISO 3166-2 nustatytų kodų, kurie yra skirti Meksikai. Į standartą yra įtrauktos 31 valstija ir 1 Federacinė apygarda. Pirmąją kodo dalį sudaro 2-simbolių standarto ISO 3166-1 šalies kodas MX, o antroji šio kodo dalis yra 3-simbolių valstijos arba apygardos kodas.
Kavalčiukai
Kavalčiukai – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Simno, prie kelio. Seniūnaitijos centras. Šiauriniu kaimo pakraščiu eina geležinkelio ruožas Simnas-Šeštokai.
Praujeniniai
Praujeniniai (Callitrichaceae) – augalų šeima, kuriai priklauso žoliniai vandens bei šlapių vietų augalai su gausiai išsišakojusiu liaunu, stačiu arba šliaužiančiu stiebu. Lapai maži, priešiniai. Žiedai smulkūs. Vaisiai – riešutėliai.
Auga gėluose vandenyse, iki 2 m gylio. Lietuvoje aptinkamas smulkiuose vandens telkiniuose: grioviuose, kūdrose, tvenkiniuose, upeliuose, drėgnoje žemėje. Apdulkinami vandens ir vėjo. Vaisius išplatina vanduo ir vandens paukščiai. Gerai dauginasi ir vegetatyviniu būdu. Tankiuose praujenių sąžalynuose randa puikų prieglobstį žuvys ir jų jaunikliai. Beveik visos praujenių rūšys gerai auga akvariumuose ir auginamos juose kaip dekoratyviniai augalai.
Pasaulyje tik viena praujenių (Callitriche) gentis ir apie 25 rūšys. Dabar ši šeima jungiama į gyslotinių (Plantaginaceae) šeimą. Lietuvoje auga 5 praujenių rūšys:
Petras Limanauskas
Petras Limanauskas (1924 m. balandžio 24 d. Dambrava, Rumšiškių valsčius – 1999 m. gruodžio 16 d. Kaunas) – Lietuvos inžinierius mechanikas, tekstilės technologas.
Karinis vienetas
Karinis vienetas – nustatytos struktūros kariuomenės dalis, paprastai pavaldi vienam vadui. Kariniu daliniu kartais vadinamas tik batalionas ar analogiškas karinis vienetas.
Senovės Roma
Žinomi Romos respublikos ir Romos imperijos kariniai vienetai:
Petras Limanauskas
Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų svarbiausios kryptys – audimo technologijos tobulinimas, naujų prietaisų kūrimas audinių ir kitų tekstilės medžiagų eksploatacinėms ir mechaninėms savybėms (daugkartiniam tempimui, varginimui, nuovargiui) tirti. Sukūrė ir įdiegė audimo staklių priežiūros mechanizmų verpalams įriesti, jų ritiniams nuimti ir transportuoti. 8 išradimų autorius. Su kitais parengė žinyną „Tekstilininko vadovas“ (1964 m.).
Karinis vienetas
Dabartinis pasaulis
Dabar daugelio valstybių sausumos pajėgų kariniai vienetai paprastai pagal dydį skirstomi taip:
Sausumos pajėgos
! Simbolis ! Pavadinimas ! Karių skaičius ! Sudėtis ! Vadovaujantys karininkai
Lietuvoje
Taikos metu didžiausias kovinis vienetas yra brigada, kurią paprastai sudaro 4-6 batalionai.
Batalionas yra didžiausias nuolatinis kovinis vienetas ir mažiausias vienetas, turintis savo štabą. Jis paprastai būna sudarytas iš 3-5 kuopų. Įprastas pėstininkų batalionas turi 2-3 pėstininkų kuopas, sunkiosios ginkluotės kuopą arba būrį ir aprūpinimo kuopą, kurioje yra žvalgų būrys, transporto būrys, ryšių būrys ir pan.
Kuopą paprastai sudaro 2-4 būriai ir valdymo grupė.
Būryje yra 3 skyriai ir valdymo grupė.
Pėstininkų skyriuje būna 8-10 karių. Skyrius yra mažiausias kovinis vienetas, tačiau taktiniais sumetimais jis dalijamas į dvi grandis, kuriose paprastai būna po 4 karius.
Pats mažiausias taktinis vienetas, kuris gali vykdyti kai kurias užduotis, yra karių pora (binomas).
Hipopodai
Aristėjas Prokonesas 625 m. pr. m. e. keliavęs po Šiaurės rytų Azija mini aigipodus, gyventojus su „ožkos kojomis“ šiaurės Sibire. Viduramžiais Historia Norwegiae rašo apie cornuti Finni, kas taip pat reikštų „finai su arklių kanopomis“, o Erazmas Stela veikale „Apie Prūsijos senienas“ mini ganipotus, taip pramintus Švedijos karaliukus.
Nigerio demografija
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie Nigerio demografiją.
Gyventojų skaičius: 17 078 839 (2011 m. apskaičiavimai)
Struktūra pagal amžių: Amžiaus mediana:
Metinis populiacijos prieaugis: 3,63 % (2011 m. apsk.)
Mirtingumas: 13,76 mirčių/1000 gyv. (2011 m. apsk.)
Migracijos indeksas: 0 migrantų/1000 gyv. (2011 m. apsk.)
Urbanizacija:
Kūdikių mirtingumas:
Vidutinė gyvenimo trukmė:
AIDS/ŽIV:
Vyresnių nei 15 metų žmonių raštingumas:
Religija:
Maltos futbolo varžybos 1963–1964 m.
Maltos futbolo varžybos 1963–1964 m.
Krynkų valsčius
Krynkų valsčius  – kaimo-miesto valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Sokulkos apskrityje. Centras – Krynkos. Ribojasi su Grudeko ir Šudzialovo valsčiais bei Gudija.
Suleimanija
Suleimanija  – miestas šiaurės rytų Irake, Kurdistane, netoli Irano sienos, kalnų (Azmero, Goidžos, Kaivano, Varanano kalnagūbrių) apsuptyje. Muchafazos centras. Yra oro uostas, plentai į Kirkuką, Bagdadą, Erbilį, Kermanšachą. Svarbus šiaurės Irako ekonominis centras ir kurdų soranių kultūrinis centras. Žemės ūkio krašto prekybinis centras (javų auginimas). Vystomas turizmas (dauguma atvykstančių – iš Irano). Veikia Suleimanijos ir Amna Surako muziejai. Yra Suleimanijos (nuo 1968 m.), politechnikos (nuo 2012 m.), technologijų (nuo 2009 m.) universitetai.
Krynkų valsčius
Istorija
Įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. 1933 m. spalio 16 d. valsčius suskirstytas į 25 seniūnijas. 1975–1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Geografija
Pagal 2002 m. duomenis valsčiaus plotas yra 165,91 km², iš kurių:
Suleimanija
Istorija
Miestas įkurtas 1784 m. ir buvo kurdų kunigaikštystės Babano sostine. Kraštą užkariavus britams, 1919 m. Suleimanija tapo Mahmudo Barzandži sukilimo centru. 1922–1924 m. miestas buvo nepripažintos Kurdistano karalystės sostine. 1926 m. Kurdistanas prijungtas prie Irako. 1991 m., Persijos įlankos karo metu, Suleimanijoje kilo sukilimas prieš Irako valdžią, sukilėliai pasiekė faktinę savivaldą.
Krynkų valsčius
Geografija
Valsčius sudaro 8,08 % Sokulkos apskrities.
Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 m. birželio 30 d. surinktus duomenis:
Pagal 2002 m. duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1479,94 zlotai.
Tautinė sudėtis
2002 m. gyveno 3651 žmonės:
Kazuariniai
Kazuariniai (Casuarinaceae) – magnolijūnų (Magnoliophyta) augalų šeima, kuriai priklauso medžiai ir krūmai.
Paplitę Indonezijoje, Malaizijoje, Australijoje, Ramiojo vandenyno salose.
Šeimoje yra 3-4 gentys, apie 70 rūšių.
Durpinė
Durpinė – kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 2 km nuo Tarprubežių.
Martin Buber
thumb|180px|Martin Buber Martinas Buberis (, 1878 m. vasario 8 d. – 1965 m. birželio 13 d.) – žydų kilmės austrų filosofas egzistencialistas, vertėjas ir pedagogas. Išgarsėjęs savo dialogo filosofija, religijos forma, kai egzistencializmas, nukreiptas į skirtumą tarp santykiu Aš-Tu ir Aš-Tai.
Biografija
Gimęs Vienoje, tradicijų besilaikančioje žydų šeimoje, sugebėjo sulaužyti žydiškus stereotipus ir užsibrėžtai siekė savo tikslo – studijuoti filosofiją. 1902 m. tapo redaktoriumi savaitraščio „Die Welt“, pagrindinio Sionistinio judėjimo skaitinio, nepaisant to, vėliau atsisakė dirbti organizacinį darbą susijusį su Sionizmu. Nuo 1910 iki 1914 m. Buberis studijavo mitus ir publikavo mitinių tekstų interpretacijas. 1916 m. persikraustė iš Berlyno į Hepenhaimą. Antrojo pasaulinio karo metais padėjo įkuriant ,,Nacionalinę žydų komisiją'', kuri stengėsi padėti rytų Europos žydams. Iki 1924 m. buvo mėnesinio laikraščio ,,Der Jude'' redaktorius. 1923 m. Buberis parašė savo įžymiąją egzistencinę ese „Aš ir Tu“(„Ich und Du“, vėliau išversta į Anglų kalbą kaip „I and Thou“). 1925 m. pradėjo versti Hebrajų Bibliją i vokiečių kalbą. 1930 m. Buberis tapo garbės vardą turinčiu profesoriumi Frankfurto universitete, tačiau 1933 m. metais į valdžią atėjus Adolfui Hitleriui, protestuodamas atsisakė savo pareigų. Buberis veikė žydų ir edukacinėse bendruomenėse ir Vokietijoje, ir Izraelyje. Jis įsteigė Centrinį Žydų edukacinį centrą, kurio svarba didėjo, ypač vokiečių valdžiai uždraudus žydam lankytis viešose vietose ir įgauti išsilavinimą. 1938 m. Buberis paliko Vokietiją ir persikraustė i Jeruzalę, gaudamas profesinę stipendiją Hebrajų Universitete dėstyti antropologiją ir sociologiją. Po antrojo pasaulinio karo pradėjo skaityti paskaitas Europoje ir JAV. Buberio žmona Paula mirė 1958, o jis mirė savo namuose Talbiyeh, netoli Jeruzalės, 1965 metų birželio 13 dieną. Jo įtaka jaučiama humanitariniuose moksluose ypač socialinės psichologijos, socialinės filosofijos, religinio egzistencializmo srityse.
Sionizmas
Žiūrint į Sionizmą iš jo pusės, Buberis nesutiko su Teodoru Herzliu apie politinę ir kultūrinę Sionizmo kryptį. Herzlis įsivaizdavo Sionizmo tikslą kaip tautinės valstybės, bet neatsižvelgė į žydišką kultūrą ir religiją. 1902 metais Buberis tapo savaitraščio „Die Welt“ redaktoriumi, bet po metų įsitraukė į žydų Hasidizmo judėjimą. Jis žavėjosi kaip Hasidizmą išpažįstančios bendruomenės realizuodavo savo tikėjimą kasdieniame gyvenime ir kultūroje. Visiškai priešingai Sionizmo organizacijoms, kurios visada svarstė tik politines problemas, Hasidizmas buvo labiau orientuotas į vertybes. Martinas Buberis visada stengėsi, kad Sionizmo atstovai priimtų ir vertybes, ne tik politines problemas. 1904 metais, Martinas visiškai pasitraukė iš sionistinių organizacijų ir atsidavė rašymui ir mokslui. Tais metais jis publikavo savo disertaciją: Beiträge zur Geschichte des Individuationsproblems.
Anglų-Egipto Sudanas
Anglų-Egipto Sudanas, taip tarp 1899 ir 1956 m. vadinosi dabartinio Sudano teritorija, kuri buvo Egipto ir Jungtinės Karalystės kondominiumas.
Anglų-Egipto kondominiumas (1899–1956 m.)
Atėjus Abasui Pašai į valdžią, britai nusprendė įsitvirtinti Sudane. Nuo 1896 iki 1898 m. bendros Britų-Egipto pajėgos, vadovaujamos Herbert Horatio Kitchener, malšino vietos gyventojų sukilimą. Pasinaudodami kariniu pranašumu, britai privertė Abasą leisti britams įsitvirtinti Sudane. Kadangi britų įtaka Egipte oficialiai buvo patariamoji, britai nusprendė, kad jų vaidmuo Sudane turi būti oficialiai įteisintas. Taigi, 1899 m. buvo pasiektas susitarimas, kuris nustatė, jog Sudanas turi būti valdomas generalgubernatoriaus, kurį paskirtų Egipto ir britų susitarimu. Iš tikrųjų, daug Egipto ir Sudano nacionalistų piktinosi, jog Sudanas buvo laikomas Britų imperijos dalimi. Naudodamiesi „skaldyk ir valdyk politika“, britai buvo pasiryžę sužlugdyti visas pastangas, kuriomis siekta nuo Muhamedo Pašos laikų suvienyti abi šalis. Per Pirmąjį pasaulinį karą prie Anglų-Egipto Sudano britai prijungė Darfūrą.
Dėl šios politikos Sudane augo įtampa tarp etninių grupių. 1924 m. britai faktiškai padalino Sudaną į dvi atskiras teritorijas: šiaurinę, kuri daugiausiai buvo apgyvendinta arabiškai kalbančių musulmonų, ir pietinę, kurią daugiausia sudarė animistai ir krikščionys, kurie buvo raginami kalbėti anglų kalba.
Netgi, kai 1936 m. Egipte baigėsi britų okupacija (išskyrus Sueco kanalą), britai išlaikė savo pajėgas Sudane. Vėlesnės Egipto vyriausybės reiškė, kad Didžiosios Britanijos valdymas Sudane yra neteisėtas bei reikalavo, jog būtų panaikintas kondominiumo susitarimas.
1954 m. Egipto ir Didžiosios Britanijos vyriausybės pasirašė sutartį, kuria užtikrino Sudano nepriklausomybę. 1956 m. sausio 1 d. įsigaliojo susitarimas ir Sudanas tapo nepriklausoma, suverenia valstybe. Tuo pasibaigė 136 metų trukusi sąjungą su Egiptu ir 55 metų priklausomybė Didžiajai Britanijai.
Gluosninkai
Gluosninkai – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurę nuo Simno ir 4 km į pietus nuo Verebiejų. Pro kaimą teka kairysis Peršėkės intakas Gluosnė. Šiauriau kaimo įkurtas Žuvinto rezervatas.
Europos kosmoso agentūra
Europos kosmoso agentūra (EKA)  – tarpvyriausybinė kosmoso tyrinėjimo organizacija, įkurta 1975 m. 22 šalis jungiančios agentūros būstinė yra Paryžiuje, Prancūzijoje.
ESA kosminis uostas Kuru kosmodromas (Gvianos kosminis centras) įrengtas Prancūzijos Gvianoje, Kuru.
Šalys narės
Europos kosmoso agentūra jungia 22 valstybes:
Europos kosmoso agentūros asocijuotos narės:
thumb|right|Europos kosminių skrydžių valdymo centro pagrindinė valdymo patalpa esanti [[Hesenas|Heseno žemės Darmštato mieste (Vokietija)]]
Bendradarbiavimas ir plėtra
Bulgarija, Latvija, Slovakija ir Slovėnija planuoja tapti pilnateisėmis narėmis.
Nuo 1979 m. sausio 1 d. Kanada pagal bendradarbiavimo susitarimą su EKA yra gavusi specialų bendradarbiaujančios valstybės statusą. Pagal šį susitarimą Kanados kosmoso agentūra dalyvauja EKA patariamųjų organų veikloje ir sprendimų priėmime, taip pat kai kuriose EKA programose ir veikloje. Kanados įmonės gali teikti paraiškas ir gauti kontraktus darbui su EKA projektais. Susitarime yra sąlyga, užtikrinanti sąžiningą kosminės industrijos grąžą Kanadai. Naujausias bendradarbiavimo susitarimas buvo pasirašytas 2010 m. gruodžio 15 d., o jo galiojimo laikas pratęstas iki 2020 m. 2014 m. Kanados metinis apskaičiuotas įnašas į EKA bendrąjį biudžetą buvo 6 059 449 eurų arba 8 559 050 Kanados dolerių. 2017 m. Kanada padidino savo metinį įnašą iki 21 600 000 eurų (30 000 000 Kanados dolerių).
Izraelis, Kipras, Kroatija, Malta, Turkija ir Ukraina pasirašusios bendradarbiavimo sutartį.
Organizacija plečiasi ir darbuotojų skaičiumi. 2009 m. ESA turėjo daugiau nei NaN darbuotojų, su 3,6 mlrd. eurų metiniu biudžetu, o 2018 m. visame pasaulyje organizacijoje darbavosi apie 2 200 darbuotojų, o jos metinis biudžetas 2022 m. siekė apie 7,2 mlrd. eurų.
Tuvalu salos
thumb|right|250px|Tuvalu fizinis žemėlapis Tuvalu salos (iki 1975 m. Elio salos) yra Ramiojo vandenyno pietvakariuose, Polinezijoje, į šiaurę nuo Fidžio. Sudaro Tuvalu valstybę.
Tuvalu salas sudaro 9 salos, iš kurių 6 yra atolai. Tuvalu sausumos plotas − 25,63 km², o teritorija apimanti lagūnas − 520 km². Tuvalu salos tęsiasi 595 km iš šiaurės vakarų į pietryčius. Didžiausia sala yra Vaitupu (5,60 km²), o mažiausia − Niulakita (0,4 km²).
Dzeržinskojė (Govartai)
Dzeržinskojė (,, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Slavsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Bolšakovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Lankos apskrities kaimas. 1947–1963 m. Bolšakovo rajono, 1963–2008 m. Bolšakovo apylinkės kaimas.
Toki Pona
Toki Pona – dirbtinė minimalistinė kalba, sukurta kanadietės Sonjos Lang ir viešai išleista 2001 metais. Jos kalbėtojų skaičius yra apie 3000, iš kurių 1 gimtoji kalba.
Kalbos pavadinimas kilęs iš žodžių 'toki' ir 'pona'. 'Toki' reiškia kalba ar kalbėjimas, o 'pona' – gėris. Taigi, kalbos pavadinimas turėtų reikšti 'gera kalba'. Tai palyginti nesena ir labai lengva kalba, sukurta tik primityviam bendravimui.
Kalbos pagrindai
Teoriškai, kai susirenka žmonės iš dviejų skirtingų šalių ir dviejų skirtingų kultūrų, svarbiausia surasti kalbą, paremtą bendrais ir abiem pusėm lengvai suprantamais terminais.
Turėdama tik 120 žodžių, Toki Pona susitelkia į pagrindinius ir paprasčiausius žmogaus gyvenimo dalykus: žmogus, maistas, vanduo, gėris, blogis, meilė, žemė, saulė, kalbėti, miegoti, duoti ir t. t.
Bahija
Bahija  – viena iš Brazilijos valstijų šalies šiaurės rytuose. Administracinis centras – Salvadoras.
Geografija
Sera do Espinjako kalnai, kurių aukščiausia viršūnė yra Pico das Almas (1500 m) skiria valstiją į dvi dalis – rytinę drėgno klimato, nuotakią, kalvotą, turinčią derlingas dirvas, ir vakarinę – plokščiakalnį su prastomis dirvomis, tinkančiomis tik gyvulių ganymui, per kurį teka laivybai tinkama San Fransisko upė. Kitos didesnės upės – Kontosas, Pardas, Mukuri, Itapikuru ir Žekitinjonja – laivybai tinka tik netoli žiočių.
Ekonomika
Karštoje ir drėgnoje pajūrio zonoje auginamos cukranendrės, tabakas, kava ir kakava. Sausesnėje vakarinėje dalyje auginama medvilnė ir gyvuliai. Senesniais laikais garsėjo deimantų ir kitų brangakmenių gavyba.
Gyventojai
2007 m. valstijoje gyvento daugiau nei 14 mln. gyventojų. Etninė sudėtis: pardo 63,4 %, baltieji 20,3 %, juodaodžiai 15,7 %, indėnai ir azijiečiai 0,6 %.
Didžiausi Bahijos miestai (tūkst. gyventojų):
Pagausantys II
Pagausantys II – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Juodaičių. Per kaimą teka kairysis Mituvos intakas – Gausantė.
Kosmologiniai mitai
Kosmologija – mitai, turintys simbolinę ir apeiginę prasmę ir pasakojantys apie pasaulio (dažnai kartu ir tautos) atsiradimą, dar vadinami Kosmogoniniais mitais. Kosmosas mitologijoje reiškia tvarką, šviesulių steigiamą dermę, dievų pasireiškimo ir įsikūnijimo vietą arba šventyklą.
Šiaurės Amerikos indėnų kosmologija
Beveik visos gentys turi mitų apie pasaulio sukūrimą.
Muskogų mite pasakojama, kaip du virš vandenų skrendantys balandžiai išvydę švyluojantį žolės stiebelį. Netrukus pasirodžiusi žemė ir vidury lygumos aukšta kalva su Esogetu Emisi buveine viršūnėje.
Kaip teigia irokėzų genčių mitai, žmonių pramotė Ataentsika (Avenkaja) nukritusi iš gyvūnų aukštutinio pasaulio. Jį vandenyno paviršiuje laikę bebras, ondatra, ūdra ir vėžlys. Ondatra panėrusi, grybštelėjusi vandenyno dugne saują žemių ir užbėrusi jas ant vėžlio šarvų. Iš tos žemės saujos ilgainiui išaugusi sausuma. Irokėzams ir Algonkinams vėžlys simbolizuoja žemę.
Zunių genties kosmogoniniame mite Avonavilonasavo minties galia sukūręs gyvybę teikiantį rūką, iš savo kūno – Dangų ir Žemę. Žemiausiame iš keturių žemės klodų spietėsi dar galutinai nesusiformavusios žmonių gentys ir gyvūnai. Čia gyvenęs ir pirmasis žmogus, išmintingasis Pošejankija, kuris savo dvynio brolio padedamas išvedęs žmones per tris žemės klodus į paviršių.
Pasak hopių kosmogoninio mito, dievas kūrėjas Tajova sugalvojęs pasaulį ir sukūręs sau pagalbininką Sotuknangą, o šis savo ruožtu sukūręs Vorienę. Vorienė iš žiupsnio žemės nulipdžiusi dvynius: pirmasis iš jų – Pokanghoija padaręs uolas, antrasis – Polongohoija pripildęs pasaulį garsų. Kad pasaulyje būtų pusiausvyra, Pokanghoija patraukęs į Šiaurę, o Polongohoija – į Pietus. Paskui iš motinos kukurūzės ir tėvo dangaus atsiradęs pirmasis vyras ir pirmoji moteris. Vėliau piktos būtybės žmones sukiršinę, todėl Tajova nusprendęs sunaikinti antrąjį ir trečiąjį pasaulius. Sotuknangas ir Vorienė žmones palikę už ketvirtojo pasaulio slenksčio. Žmonės į šį pasaulį įlipę pro skylę Sipapu, esančią žemės centre.
Krikščioniškoji (žydų) kosmologija
Pasak žydų Senojo Testamento, pradžioje nebuvo nieko, tik Dievas. Tada jis per 6 dienas sukūrė Žemę, Saulę, žvaigždes, augalus ir gyvūnus. Galiausiai sutvėrė žmogų (vyrą) Adomą, o iš jo šonkaulio – žmoną Ievą. Pirmieji žmonės gyveno Rojaus sode be jokių rūpesčių, kol žalčio sugundyti nusižengė Dievo įsakymui nevalgyti Pažinimo medžio vaisių ir buvo išvaryti.
Skandinavų kosmologija
Skandinavai tikėjo, kad pasaulį sudaro devyni pasauliai. Ir tik viename jų, viduriniame, gyveno žmonės, o kituose dievai, milžinai ir kitos būtybės.
Baltų kosmologija
Baltų, kaip ir kitų indoeuropiečių, pasaulėkūros mite pasaulis randasi iš vandens. Pasak vieno iš mitų, pasaulio pradžioje nebuvo nieko, tik vanduo. Jo paviršiuje valtimi plaukė Dievas ir Velnias. Dievas paliepęs Velniui atnešti iš vandenų dugno žemės, nes norėjęs pailsėti. Tačiau Velnias supykęs, todėl visą žemę surijęs, o atnešęs tik smilčių panagėse. Dievas paėmus tas smiltis, jos pradėjusios brinkti, tarpti ir padariusios sausumą, taip pat pradėjusi brinkti ir žemė Velnio viduriuose, todėl jis ją pradėjęs vemti – ten pasidarė kalnai, pelkės, kitos blogos vietos. Pasak kitos šio mito atmainos, Dievui iš kruopelių padarius salelę ir užmigus, Velnias panūdęs Dievu nusikratyti ir mėgino jį nutempti vandenin. Bet kiek jį tampė, tiek sala didėjo, kol pavirto didžiule sausuma.
Australijos aborigenų kosmologija
Cosmología religiosa
Noselėnų piliakalnis
Noselėnų piliakalnis su gyvenviete – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas ; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. VT256) ir gyvenvietė Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Noselėnų, Magūnų seniūnija. Pasiekiamas keliu Magūnai – Raubiškiai, ties Šeškynės pilkapiais pasukus į kairę vakarų kryptimi per iškirstą proskyną, paėjus ja 400 m – piliakalnis yra proskynos gale.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Ungurinio ežero rytiniame krante esančio pusiasalio centrinėje aukščiausioje dalyje. Aikštelė netaisyklingo ovalo formos, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 61x27 m dydžio. Jos pietrytiniame gale supiltas 0,5 m aukščio, 18 m pločio pylimas, už kurio iškastas 9 m pločio, 0,5 m gylio griovys. Už griovio supiltas antras 0,2 m aukščio, 6 m pločio pylimas. Šiaurės vakarų šlaite, 2 m žemiau aikštelės yra 5 m pločio terasa. Šlaitai statūs, iki 14 m aukščio, išskyrus žemą ir labai nuolaidų pietrytinį, 8 m aukštyje žemiau aikštelės statinti.
Šiaurės rytų aikštelės dalis seniai nuplauta ežero, piliakalnis apardytas arimų, terasa – duobės. Jis apaugęs spygliuočių mišku, kuris aikštelėje smarkiai iškirstas.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. KPD Nekilnojamojo kultūros paveldo vertinimo tarybos aktas. 2007-02-27; Nr.: KPD-RM-256. Paminklo teritorijos plotas 26700 m².
400 m į rytus yra VI a. – XII a. Šeškynės pilkapynas (unikalus objekto MC kodas ).
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Bio-Savaro dėsnis
Bio-Savaro dėsnis – vienas svarbiausių elektromagnetizmo dėsnių, naudojamas bet kokios formos laidininko kuriamo magnetinio lauko indukcijai apskaičiuoti:
Bio-Savaro dėsnio taikymas
Dažniausiai reikia rasti indukcijos modulį
300px|thumbnail|right|Tiesus ilgas plonas laidas, kuriuo teka stiprio I srovė. Pasirinktas bet kuris taškas A, nutolęs nuo laidininko atstumu R. Atstumu l nuo statmens, išvesto iš taško A į tiesę, kurioje yra laidininkas, išskirta trumpa ilgio dl laidininko atkarpa.
Tiesaus plono laidininko magnetinė indukcija
Pagal pateiktą brėžinį galima užrašyti:
Integruojama nuo \alpha_1\; iki \alpha_2\;. Kadangi laidininkas be galo ilgas, tai, o ; gaunama, kad
300px|thumbnail|right|Plonas žiedas (apvija), kuriuo teka stiprio I srovė. Pasirinktas per apskritimo centrą einančios statmenos apskritimo plokštumai tiesės taškas A, nutolęs nuo laidininko atstumu h. Išskirta trumpa ilgio dl laidininko atkarpa.
Plono žiedo (apvijos) magnetinė indukcija
Pagal pateiktą brėžinį galima užrašyti:
Suintegravus gaunama, kad
Pastaba: kadangi apeinant visą ploną ilgio l=2\pi{R}\; žiedą atstumas r\; nekinta, tai integravimas yra tik formalumas, nes pakanka gautąją Bio-Savaro dėsnio išraišką padauginti iš 2\pi{R}\;.
300px|thumbnail|right|Be galo ilgo solenoido, sudaryto iš N antrame pavyzdyje išnagrinėtų spindulio R apvijų, l ilgio fragmentas. Jo apvijomis teka stiprio I srovė. Pasirinktas per apskritimo centrą einančios statmenos apskritimo plokštumai tiesės taškas C, esantis toli nuo solenoido galų. Atstumu CM=h nuo jo išskirta trumpa ilgio dh solenoido dalis.
Solenoido magnetinė indukcija
Laikoma, kad solenoidą sudaro apvijos, priglaustos viena prie kitos, bet ne ištisinis spirale susuktas laidas. Pažymėta, ,.
Viena apvija kuria indukciją
l\; ilgio fragmento dalis \mbox{d}h\; taške C kuria indukciją. Ji priklauso nuo toje dalyje esančių apvijų skaičiaus
Todėl dalis \mbox{d}h\; kuria indukciją
Pagal pateiktą brėžinį galima užrašyti:
Integruojama nuo \alpha_1\; iki \alpha_2\;. Kadangi solenoidas be galo ilgas, tai, o ; gaunama, kad
kur n\; – solenoido apvijų skaičius ilgio vienete
Pastaba: šioje formulėje nėra dydžio h\;, o tai reiškia, kad ilgos ritės dalyse, esančiose toli nuo jos galų, magnetinė indukcija nekinta einant tiese CA. Sudėtingesni skaičiavimai rodo, kad indukcija tose dalyse nekinta ir einant skersai ritės. Vadinasi, šiose dalyse sukuriamas vienalytis magnetinis laukas.
Šias formules taip pat galima gauti ir naudojantis Ampero dėsniu, kuris taip pat naudojamas bet kokios formos laidininko kuriamo magnetinio lauko indukcijai nustatyti.
Dvarų kultūra
Dvarų kultūra – Lietuvoje dvaruose puoselėtų meno, literatūros, pažangių ūkininkavimo formų visuma. Dvarų kultūra Lietuvoje klestėjo XIII-XIX a., o XX a. nunyko.
Feodalinio dvaro kultūra
Valstybės kūrimosi laikotarpiu, iki XIII a. ketvirtojo dešimtmečio, žemių kunigaikščių dvarai, o valstybei susidarius ir Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio dvaras, buvo diplomatijos, administracijos, rašto perėmimo svarbiausi centrai. Nuo XIV a. antrosios pusės Lietuvos didžiojo kunigaikščio Trakų ir Vilniaus dvaruose kūrėsi raštinės, archyvai. Lietuvos valdovas, jo šeimos nariai buvo meno kūrinių, architektūros statinių, Lietuvos metraščių užsakovai bei mecenatai. Valdovo dvare Vilniuje XV a. - XVII a. pirmoje pusėje buvo kaupiamos meno kolekcijos, bibliotekos, veikė muzikos kolektyvai.
Nuo XIV a. pabaigos kai kurias kultūrinės institucijos funkcijas, skatinami didžiojo kunigaikščio dvaro pavyzdžio, pamažu perėmė ir pasauliečių didikų bei vyskupų, taip pat turtingųjų bajorų dvarai. Nuo XV a. iki XVIII a. pabaigos, iš dalies ir XIX a., didikai Vilniuje, Biržuose, Kėdainiuose ir kitur buvo reikšmingų architektūros ansamblių užsakovai, literatūros kūrinių mecenatai. Didikai Chodkevičiai, Oginskiai, Pacai, Pociejai, Radvilos, Sapiegos, Tiškevičiai ir turtingieji bajorai savo dvaruose kaupė meno kūrinių kolekcijas, bibliotekas, dvaruose veikė muzikos kapelos arba muzikantų grupės, ansambliai, teatrai, spaustuvės, ginklų arsenalai.
Kalba ir kultūra
Lietuvių kilmės didikų dvaruose XVI a. antroje pusėje buvo pereita į dvikalbystę, o XVII a. jau buvo kalbama dažniausiai lenkų kalba, kai kuriuose – ir lenkų ir vokiečių kalba. Šiuose dvaruose buvo sparčiai perimamos Vakarų Europos kultūros naujovės, bet dažnai buvo prarandamas ryšys su tradicine lietuvių kultūra. Tik pasiturimai gyvenančios Lietuvos bajorijos dvarų kultūra ilgiau išlaikė ryšį su lietuvių kultūra. Nors XVIII a. - XIX a. pirmoje pusėje dauguma turtingųjų ir vidutinių bajorų dvarų tapo lenkų kalbos platinimo židiniais, ne visi jų savininkai nutraukė ryšį su lietuvių kalba ir kultūra. XIX a. dalis dvarų, ypač Žemaitijoje, tapo lietuvių tautinio sąjūdžio atsparos vietomis, kai kurie - net centrais. Netgi grafų Zubovų dvaruose Dabikinėje nuo 1891 m., nuo 1892 m. Medemrodėje, Naisiuose ir Bubiuose, nuo 1896 m. Ginkūnuose veikė slaptos lietuvių mokyklos. Antano Tyzenhauzo Rokiškio dvare 1785 m. atkelta iš Gardino, XIX a. pirmoje pusėje Liucijono Morikonio dvare Salose, 1873–1902 m. Mykolo Oginskio Rietavo dvare, 1874–1909 m. Bogdano Oginskio dvare Plungėje veikė muzikos mokyklos. Nuo XIX a. vidurio išsilavinimas bajorams tapo prestižo dalyku, mada, kartais ir būtinybe. Buvo privaloma mokėti užsienio kalbų, išmanyti literatūra, muziką, dailę, skaityti spaudą, mokslo veikalus.
Žemės ūkio kultūra
XIX a. pereinant į rinkos ūkį dvarininkai pirmiausia įsigijo tobulesnių žemės ūkio padargų, mašinų, dvaruose pradėta diegti daugialaukė sėjomaina, melioracija, diegiamos naujos augalų ir gyvulių veislės. Aktyviau pradėtos plėtoti prekinės žemės ūkio gamybos šakos – sodininkystė, daržininkystė, žuvivaisa, auginti cukriniai runkeliai. Populiarėjo specialus agrarinis išsilavinimas. Dvaruose įkurtos pirmosios manufaktūros, veikė dvarų pramonės įmonės.
Pažanga paspartėjo 1861 m. panaikinus baudžiavą. XIX a. pabaigoje Lietuvos dvarai Rusijos imperijoje buvo žinomi kaip sėkmingai plėtojantys pieninę gyvulininkystę. Joniškėlio dvare 1899–1917 m. veikė viena pirmųjų Lietuvoje žemės ūkio mokyklų. Bubių dvare Dmitrijus Zubovas 1910 m. įsteigė pienininkystės mokyklą. Mederodės dvarą Vladimiras Zubovas XX a. pirmoje pusėje pavertė pavyzdinio ūkininkavimo Lietuvoje centru. Antalieptės, Belvederio, Gruzdžių, Plungės ir kituose dvaruose XX a. pirmoje pusėje veikė žemės ūkio, pienininkystės, gyvulininkystės, bitininkystės mokyklos. Dvarų agrotechnikos ir agrokultūros lygis buvo aukštesnis už valstiečių ūkių, tai sudarė prielaidas kultūros plėtrai.
Dvarų kultūra Lietuvos Respublikoje
Per dvarus Lietuvoje plito Vakarų Europos kultūros naujovės, todėl 1919–1940 m. Lietuvos vyriausybė kaip priemonę kaimo kultūrai kelti naudojo ir dvarus, tuo metu virtusius rinkos ekonomikos ūkiais. Kai kurie dvarai buvo pripažinti kultūriniais, t. y. pavyzdiniais ūkiais. Bet po 1922 m. žemės reformos dvarai susmulkėjo, sumažėjo jų pajamos. Dvarininkai buvo užsiėmę ūkininkavimu, tad XX a. pirmoje pusėje dvarai pamažu prarado kultūros centrų reikšmę, juos nustelbė miestai.
Dvarų kultūros naikinimas
Dalis dvarų kultūrinių vertybių per XVII a. viduryje, 1812 m., Pirmąjį ir Antrąjį pasaulinius bei kitus karus buvo sunaikinta, dalis Rusijos valdžios konfiskuota po 1831 m. ir 1863 m. sukilimų, dalį kilnojamųjų kultūros vertybių patys dvarininkai išvežė į Lenkiją ir kitas šalis, dalis pateko į valstybines įstaigas muziejus, archyvus, bibliotekas.
Sovietinei valdžiai 1940–1941 m. likviduojant dvarus, buvo nacionalizuotos ir jų kultūros vertybės. Po Antrojo pasaulinio karo įvairios mokslininkų ekspedicijos buvo kreipiamos į kaimus, o ne į dvarus, nes jie nebuvo vertinami kaip kultūros paveldas. 1944–1953 m., per vadinamąją sovietinę kultūrinę revoliuciją, valdžios nurodymu buvo naikinamas ne tik dvarų kultūros palikimas, bet ir kai kurie jau patekę į muziejus eksponatai.
1990 m. atkūrus Lietuvos nepriklausomybę imta labiau rūpintis dvarų kultūros palikimu. Kai kuriuos buvusiems savininkams grąžintus dvarus bandoma atgaivinti kaip kultūros centrus.
Veidrodinis fotoaparatas
|thumb|250px|Canon veidrodinis fotoaparatas thumb|250pxVeidrodinis fotoaparatas – fotoaparatas, kuris būna dviejų arba vieno objektyvo. Fotografuojant matiniame stikle matomas vaizdas, formuojamas objektyvo, toks, koks jis bus nuotraukoje. Fotoaparate yra užraktas, diafragma, blykstė, šviesmatis ir vaizdo ieškiklis.
Užraktas
Užraktas yra mechanizmas, kuris įleidžia šviesą į fotoaparatą. Kai nuspaudžiamas fotoaparato užrakto mygtukas, užraktas atidaro objektyvo diafragmą, kad ant fotografinės juostos kurį laiką kristų šviesa ir suprojektuotų atvaizdą. Užraktas atidaromas tik sekundės dalelei.
Diafragma
Diafragma yra prietaisas, kuris riboja į fotoaparatą patenkančios šviesos kiekį. Už fotoaparato objektyvo yra diafragma su keičiamo skersmens apertūra. Reguliuojant apertūros dydį yra keičiamas atvaizdo ryškumas. Jei vaizdas yra neryškus, apertūra yra susiaurinama, o jei per daug ryškus, praplečiama. Diafragmos apertūrą nusako F raidė ir skaičius. Tai – objektyvo židinio nuotolis, padalintas iš apertūros skersmens.
Blykstė
Blykstė yra šviesos šaltinis, kuri išspinduliuoja intensyvios šviesos blyksnį. Blykstė apšviečia fotografuojamą objektą, kai nepakanka natūralios šviesos. Daug fotoaparatų turi elektronines blykstes. Blykstę sudaro mažas elektroninis vamzdelis, per kurį pratekantis stiprus elektros srovės impulsas uždega šias dujas ir jos akimirksnį ryškiai šviečia.
Šviesmatis
Šviesmatis yra prietaisas, kuris matuoja, kiek šviesos reikia fotografuojant. Daugelis fotoaparatų turi šviesmačius arba eksponometrus. Jis matuoja šviesos srautą, kuris sklinda nuo fotografuojamo objekto. Turi fotoelementą, kuris šviesą paverčia elektros srove. Nuo elektros srovės stiprumo priklauso rodmenys fotoaparato ekrane – ar esant nustatytai diafragmai bus gauta pakankamai apšviesta nuotrauka.
Vaizdo ieškiklis
Vaizdo ieškiklis yra fotoaparato prietaisas, per kurį matomas toks vaizdas, koks bus nuotraukoje. Vaizdo ieškiklis kartais turi atskirą objektyvą, kuris projektuoja vaizdą panašiai kaip pagrindinis objektyvas. Veidrodiniame vieno objektyvo fotoaparate pagrindinis objektyvas kartu yra ir vaizdo ieškiklis. Atlenkiamas veidrodis, esantis prieš juostą, perduoda vaizdą ne į ją, o į akį. Fotografuojant (nuspaudus užrakto mygtuką) veidrodis yra trumpam pakeliamas, kad netrukdytų apšviesti juostos.
Objektyvai
thumb|Nikon Nikkor 18-70 mm DX (APS-C) Lęšiai
Plačiakampis objektyvas
Plačiakampis objektyvas yra objektyvas, kuriuo sukuriamas panoraminis atvaizdas. Plačiakampio objektyvo židinio nuotolis yra trumpas, todėl yra aprėpiamas didelis erdvės plotas.
Objektyvas su keičiamuoju židinio nuotoliu
Objektyvas su keičiamuoju židinio nuotoliu gali pakisti iš plačiakampio į teleobjektyvą. Keičiant objektyvo židinio nuotolį, yra keičiamas objektyvo aprėpiamos erdvės plotis (pritraukiamas vaizdas)
Teleobjektyvas
Teleobjektyvas yra objektyvas, kuriuo sukuriami tolimų objektų atvaizdai atrodo artimi. Teleobjektyvo židinio nuotolis yra ilgas. Todėl yra gaunamas stambesnis atvaizdas.
Pašušvys (Kėdainiai)
Pašušvys – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 6 km į vakarus nuo Krakių, Šušvės dešiniajame krante. Per kaimą eina kelias, atšaka į Pernaravą. Seniūnaitijos centras. Yra Krakių gimnazijos skyrius (nebeveikiantis, dabar – bendruomenės namai), girininkija (Skirgailinėje), Pašušvio dvaras ir parkas, vandens malūno liekanos, Pirmojo pasaulinio karo aukų kapinės. Didelė dalis kaimo namų pastatyta iš dvaro plytų.
thumb|left|Vandens malūno ir tilto liekanos [[Šušvėje]]
Istorija
Netoli gyvenvietės aptiktas Pašušvio kapinynas ir (atskirai) 3 akmeniniai kirviai.
Pašušvio vietoje 1585 m. minimas Aklapuodžio kaimas, 1862 m. plečiant dvarą iškeltas. 1831 m. prie dvaro įvyko sukilėlių ir kazokų kautynės. XIX a. pabaigoje Pašušvio dvare buvo Šv. Joachimo koplyčia (Krakių parapija) ir vandens malūnas, kaimas buvo Kauno apskrities Krakių valsčiuje.
XX a. pokario metais apylinkėse veikė Vyčio apygardos, Žaliosios partizanų rinktinės partizanai.
Tarybiniais metais buvo kolūkio pagalbinė gyvenvietė Krakių apylinkėje. Veikė lentpjūvė, ryšių skyrius, pradinė mokykla (įkurta 1959 m.), kultūros namai.
Loren Woods
Loren Woods (g. 1978 m. birželio 21 d.) – JAV krepšininkas šiuo metu žaidžiantis Bahreine, Muharako "Al Hala" komandoje.
Karjera
Savo karjerą L. Woodsas, kaip ir daugelis amerikiečių, pradėjo NCAA lygoje. Iš pradžių krepšininkas žaidė ir mokėsi Wake Foresto universitete, tačiau po dvejų metų nusprendė pereiti į Arizonos universitetą, dėl to L. Woodsas metus negalėjo rungtyniauti. Kitą sezoną krepšininkas grįžo į aikštę, o praėjus dar metams, baigė mokslus ir nusprendė dalyvauti NBA naujokų biržoje, kurioje jį 46 numeriu pasirinko Minesotos klubas.
„Timberwolves“ klube amerikietis rungtyniavo dvejus metus, tačiau nieko ypatingo nedemonstravo ir 2003 m. perėjo į Majamio „Heat“ ekipą, kurioje žaidė palyginti sėkmingai, bet komandos vadovai po sezono sutarties su L Woodsu nebepratesė ir krepšininkas išvyko į „Raptors“ komandą, kurioje žaidė dvejus metus, per kuriuos įsitvirtino klube ir tapo tvirtu atsarginiu, bet pasibaigus 2005-2006 m. sezonui perėjo į „Kings“ klubą, jame sužaidė vos dvejas rungtynes ir buvo atleistas.
Palikęs NBA L. Woodsas mėnesį rungtyniavo NBDL lygos Austino „Toros“ komandoje, bet vėliau nusprendė atvykti į „Žalgirį“.
Pirmosiose savo rungtynėse už „Žalgirį“ amerikietis pelnė 23 taškus ir atkovojo 10 kamuolių.
Pasibaigus 2006-2007 m. sezonui „Žalgirio" vadovai pirmiausia pareiškė, kad sieks pratęsti sutartį su amerikiečiu, o ir šis teigė norįs likti Kaune, bet 2007 m. birželio 25 d. Lorenas pasirašė kontraktą su „Efes Pilsen" ekipa.
"Efes Pilsen" klube jis sužaidė pusę sezono, tačiau dėl atsisakymo vykti į vienas Eurolygos rungtynes dėl galimos saugumo grėsmės jis buvo atleistas vasario mėnesį.
2008 m. balandį amerikietis sudarė naują 10-ties dienų sutartį su NBA klubu "Houston Rockets", po to klubas pratęsė dar 10 dienų kontraktui, ir po jų pasirašė sutartį iki sezono galo, bet per visus sutarties laikotarpius su "Houston Rockets" klubu L. Woodsas sužaidė tik 7 susitikimus reguliariajame sezone ir vieną kartą pasirodė atkrintamosiose varžybose.
2008 m. liepos 17 d. Kauno "Žalgiris" pasirašė dvejų metų sutartį su L. Woodsu. 2009 m. sausio 19 d. išvyko į JAV ir nebegrįžo dėl nemokamo atlyginimo. 2009 m. vasario 22 d. L. Woods’as pasirašė sutartį su Ispanijos CAI Zaragoza komanda.
2009 m. lapkričio pabaigoje sudarė sutartį iki sezono pababigos su Irano Teherano "Mehram" komanda. 2010 m. balandžio viduryje paliko Irano ekipą.