cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juozapas Sierakauskas
Šeima
Pirmoji Juozapo žmona kurią vedė apie 1709 metus buvo Elžbieta Miončinska (m. 1732) Voluinės vaivados Atanazo Miončinskio duktė. Nuo santuokos su kuria turėjo tris dukteris: Teresę ištekėjusią už Krokuvos miesto vėliavininko ir raštininko Romano Sierakausko, Joaną ištekėjusią už Haličo stalininko Mykolo Jastžembskio (m. prieš 1764.03.18), ir nežinomo vardo (m. 1762) taip pat sūnų Alšėnų seniūną Sebastijoną.
Antra žmona kurią vedė Jasnoje Goroje 1735 metais buvo Liudvika Zaluska, Lietuvos didžiojo prievaizos Karolio Zaluskio duktė, Ravos vaivadis Aleksandro Zaluskio anūkė. Nuo antros santuokos turėjo vienintelį sūnų Alšėnų seniūną Ignotą.
Lazažė
Lazažė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Raigardo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į pietvakarius nuo Raigardo, apie 13 km į šiaurės rytus nuo Grajevo ir apie 75 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Archetipas
Archetipai svarbūs suvokiant ne tik žmogaus elgesį, bet ir religiją, mitologiją, folklorą. Už šių bendražmogiškų darinių slypi archetipiniai žmogaus elgesio pirmavaizdžiai.
Archetipo atpažinimas
Archetipo atpažinimui būtina vadovautis tokiais kriterijais:
Vietinė rinkliava
Vietinė rinkliava – vietos valdžios institucijos (Lietuvoje – savivaldybės tarybos) sprendimu nustatyta privaloma įmoka, galiojanti savivaldos vieneto (Lietuvoje – savivaldybės) teritorijoje.
Savivaldos institucijos nustato jų teritorijoje vietines rinkliavas už įvairias veiklos rūšis:
1) leidimo atlikti kasinėjimo darbus savivaldybės viešojo naudojimo teritorijoje (gatvėse, vietinės reikšmės keliuose, aikštėse, žaliuosiuose plotuose), atitverti ją ar jos dalį arba apriboti eismą joje išdavimą;
2) leidimo prekiauti ar teikti paslaugas savivaldybės tarybos nustatytose viešosiose vietose išdavimą (viešąja vieta, kurioje vykdoma prekyba, teikiamos paslaugos, laikytina savivaldybės teritorijoje esanti savivaldybei ar valstybei nuosavybės teise priklausanti ar patikėjimo teise valdoma teritorija (išskyrus išnuomotą ar perduotą naudotis teritoriją), kurioje teikiamos paslaugos, taip pat vykdoma prekyba nuo (iš) laikinųjų prekybos įrenginių, kioskų, paviljonų, prekybai pritaikytų automobilių ar priekabų, lauko kavinių);
3) leidimo įrengti išorinę reklamą ant savivaldybei priklausančių ar valdytojo teise valdomų objektų išdavimą;
4) leidimo organizuoti komercinius renginius savivaldybei priklausančiose ar valdytojo teise valdomose viešojo naudojimo teritorijose išdavimą bei kt.
Teisės paminklas
thumb|200px|[[Hamurapio teisynas - Senovės Rytų teisės paminklas]] Teisės paminklas – anksčiau galiojusios teisės arba anksčiau veikusios teisinės sistemos pažinimo šaltinis; istorinis teisės šaltinis.
Teisės paminklai liudija apie teisės išsivystymo lygį, teisės techniką, teisės normas ir jų ypatumus, taip pat teisės taikymą (teismo procesas), teisės kūrimą (teisėkūra), teisinės minties raidą. Teisės paminklas - teisės sąvadas, teisynas, istorinis kodeksas, byla, teisinės kalbos (proceso metu), teisininkų užrašai, įrašai (pvz., dokumentuojant, renkant, sisteminant teisę, ją fiksuojant), taip pat metraštis, archeologinis paminklas.
Lietuvoje
Lietuvos teisinės sistemos paminklai - Kazimieros teisynas, Lietuvos statutas, Lietuvos metrika ir kiti.
Grigiškės (Lavoriškės)
Grigiškės – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 9 km nuo Lavoriškių.
Tryliktasis karys
Tryliktasis karys  – 1999 m. veiksmo filmas, sukurtas pagal Michael Crichton romaną „Negyvėlių ėdikai“ (Eaters of the Dead). Filmo siužetas remiasi istorija apie XI a. arabų rašytoją Ahmadą ibn Fadlaną, keliavusį Volgos upe, anglosaksų epu „Beovulfas“, taip pat elementais iš pasakojimų rinkinio „Tūkstantis ir viena naktis“.
Viduramžiškai atmosferai sukurti filme naudojama arabų, lotynų, norvegų kalbos.
Siužetas
Filmo veiksmas sukasi apie arabų didiką iš Bagdado Ahmadą ibn Fadlaną. Šis kalifo išsiųstas į šiaurę ryšiams su šiaurės tautomis užmegzti. Ibn Fadlanas keliauja su tėvo draugu, vertėju Melčisideku. Jis sutinka vikingų plėšikus, kurių karalius ką tik žuvo. Bendravimą trukdo kalbų barjeras, tačiau Melčisidekas susikalba su vikingų skaldu Hergeriu lotyniškai. Kuomet Buliwyfas (aliuzija į Beovulfą) tampa nauju valdovu, jis sulaukia pagalbos šauksmo iš vieno nuošalaus vikingų kaimo, kuris yra nuolat gąsdinamas keistų senovinių jėgų. Orakulas nusprendžia, kad į misiją turi vykti 13 vyrų, tačiau vienas jų turi būti ne skandinavas, tad Ahmadui tenka prisijungti prie žygio. Arabui greitai pavyksta perprasti vikingų kalbą, kovos meną ir tapti jų draugu.
Kaimą terorizuojantis priešas – vendolai. Tai pusiau žmonės, pusiau lokiai, naktimis ugnies gyvate nusileidžiantys iš kalnų ir puolantys kaimo gyventojus. Buliwyfas nusprendžia, kad reikia pulti pačią vendolų irštvą ir sunaikinti jų branduolį. Kariai slapta prasigauna pas vendolus, Buliwyfas nužudo Vendolų Motiną, bet ši prieš mirtį dar spėja sužeisti Buliwyfą užnuodytu durklu. Vendolai priverčia kovotojus trauktis ir šie, ištrūkę per povandeninį urvą, grįžta į kaimą, kur ruošiasi paskutiniam mūšiui. Jo metu Buliwyfas nugali vendolų vadą, bet netrukus, paveiktas nuodų, miršta. Vendolai nugalėti, o kaimui grąžinta ramybė. Ahmadas keliauja atgal į savo šalį, dėkingas vikingams, kurie jį padarė naudingu Dievo tarnu.
Aktoriai
Aktorius – vaidmuo
Imperatyvinis metodas
Imperatyvinis metodas (imperatyvumo metodas, direktyvinis metodas, subordinacinis metodas) - teisės reguliavimo metodas, paplitęs viešojoje teisėje. Taikomas esant taip vad. vertikaliesiems santykiams, kuriems būdinga skirtinga teisinė padėtis normų hierarchijoje (valstybė-pilietis, valstybė - kiti juridiniai asmenys ir pan.). Imperatyvinis metodas taikomas, siekiant vienų subjektų teisinę padėtį pabrėžti, jiems suteikiant (valdingus) įgaliojimus, kitus įpareigojant paklusti, užkraunant teisines pareigas bei prievoles. Institucijos piliečių, kitų asmenų atžvilgiu tampa viršesnės. Tai būdinga ypač viešojo valdymo sričiai. Tokiu atveju klostosi valdymo, valdžios ir paklusimo santykiai. Juos įtvirtina administracinė teisė, kitos viešosios teisės šakos.
Plastidė
thumb|250px|Plastidžių tipai
Tipai
Chloroplastai yra reikšmingiausias plastidžių tipas. Jie atsakingi už fotosintezę, panaudojant šviesos energiją. Chloroplastų ląstelėje gali būti nuo kelių iki keliasdešimties. Jų struktūra panaši į mitochondrijų. Dengia dviguba išorėje ir viduje lygi membrana. Yra trečia membranų sistema – tilakoidai, kuriuos sudaro lamelos, kanalų krūvelės panašios į monetų stulpelius ir vadinamos granomis. Lamelos ir granos pasklidusios stromoje. Lamelose lokalizuoti chlorofilo grūdeliai. Lamelų membrana vyksta fotosintezės šviesinės reakcijos – dalis, susijusi su šviesos energijos transformavimu į ATP. Tamsinės reakcijos (angliavandenių sintezė) vyksta stromoje. Stromoje yra ribosomų, kurios sintezuoja kai kuriuos chloroplastų struktūrinius baltymus ir tamsos reakcijų fermentus.
Chromoplastai neturi chlorofilo, tačiau juose yra kitų spalvotų pigmentų. Jie nevykdo fotosintezės, bet sukuria regimąjį masalą gyvūnams, kad šie padėtų apdulkinti žiedus, išplisti vaisiams ir sėkloms.
Leukoplastai yra bespalvės, kiaušinio formos ar apvalios plastidės. Jos aptinkamos požeminėse augalų dalyse, stiebo šerdyje, sėklose, kur neprasiskverbia saulės šviesa. Leukoplastuose stebimos pavienės lamelos (chloroplastuose jų labai mažai arba visai nėra). Jų ir chlorofilo gamyba slopinama genetiškai arba lėtėja dėl šviesos stygiaus. Šviesoje gali formuotis chloroplastai (pažaliuoja bulvės). Leukoplastuose sandėliuojamos medžiagos (aliejai, baltymai).
Amiloplastais vadinami leukoplastai, užpildyti krakmolu. Jie aptinkami indėlinėse augalo dalyse.
Visos plastidės turi savo žiedinę DNR, kuri koduoja RNR polimerazes, struktūrinius baltymus, tamsiųjų reakcijų fermentus. Tai neužtikrina visos baltymų apykaitos. Dalis jų atkeliauja iš ET, juos koduoja branduolio DNR. Dauginantis chloroplastui, DNR replikuoja ir paskui dalijasi į 2 dalis. Taip gali pumpuruoti. Atsipumpuravusi plastidė yra nediferencijuota ir gali virsti tiek leukoplastu, tiek chloroplastu, tai priklauso nuo aplinkos sąlygų.
Antonis Miončinskis
Antonis Miončinskis (1691 m. – 1774 m.) – 1723–1762 m. Losicės seniūnas, 1738–1771 m. Palenkės kaštelionas ir 1771–1774 m. Palenkės vaivada. 1738 m. gavo Baltojo erelio ordiną.
Grigiškiai
Grigiškiais vadinami kaimai:
Antonis Miončinskis
Biografija
Lenkijos bajorų Miončinskių giminės atstovas, herbo „Suchekomnaty“ savininkas. Voluinės vaivados Atanazijaus Miončinskio (1639–1723) ir Elenos Luščkovskos vyresnysis sūnus.
1727 metais gavo pulkininko laipsnį. 1723 metais nuo savo tėvo gavo valdyti Lucko seniūniją. 1738 metų gruodžio 6 d. tapo Palenkės kaštelionu ir ATR senatoriumi. 1771 metų rugpjūčio 17 d. buvo paskirtas Palenkės vaivada.
Baltojo erelio ordino kavalierius (1738)
Šeima
Tėvas: Atanazas Miončinskis, motina – Helena Luškovska. 1729 m. susituokė su Dorota Voronecka. Su kuria susilaukė:
Kauno Senamiesčio progimnazija
Kauno Senamiesčio progimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kaune, Nemuno g. 12, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba.
Įstaigos kodas 191816085. Steigėjas – Kauno miesto savivaldybės taryba.
Istorija
Kauno Senamiesčio pradinė mokykla įkurta 1994 m. rugpjūčio 1 d., panaikinus buvusiąją 11-ąją vidurinę mokyklą, kurioje labai sumažėjo rusakalbių mokinių skaičius. Pirmaisiais metais duris atvėrė 14 klasių, kuriose mokėsi beveik 400 mokinių. 2008 m. Aušros gimnaziją padarius keturmete, mokykla pertvarkyta į pagrindinę, 2011 m. – į progimnaziją.
Mokyklos daina
Mokyklos dainą sukūrė J. Giedraitienė (žodžiai) ir D. Linartienė (muzika).
Lietuvos nacionalinio radijo ir televizijos orkestras
Lietuvos nacionalinio radijo ir televizijos orkestras, iki 2001 m. Lietuvos televizijos ir radijo lengvosios muzikos orkestras, nuo 2001 m. viešoji įstaiga – džiazo, simfoninio džiazo ir pramoginės muzikos kolektyvas, veikęs 1958–2008 m. Vilniuje.
Veikla
Orkestrą sudarė 32 muzikantai (2007 m.). Atliko įvairių žanrų lietuvių ir užsienio kompozitorių kūrinius televizijos ir radijo įrašų fondams, dalyvavo televizijos laidose, akompanavo „Dainų dainelės“ konkurse, lietuvių kompozitorių autoriniuose koncertuose, valstybinėse šventėse, Lietuvos dainų šventėse, „Gaudeamus“, festivaliuose. Orkestras dalyvavo įrašant muziką lietuviškam TV serialui „Giminės“, M. Petrausko operą „Birutė“, A. Spadavekijos operą „Mirandolina“, K. Porterio miuziklą „Bučiuok mane, Keit“, A. Račiūno operos „Marytė“ televizijos variantą, įrašė televiziją, kino filmų ir spektaklių muzikos.
Su orkestru dainavo Rimantas Siparis, Romanas Marijošius, Virgilijus Noreika, Vaclovas Daunoras, Eduardas Kaniava, Irena Milkevičiūtė, Nijolė Ambrazaitytė, Ona Valiukevičiūtė, Aldona Stasiulevičiūtė, Stasys Povilaitis, Viktoras Malinauskas, Edgaras Montvidas, Neda Malūnavičiūtė ir kiti.
Orkestrui kūrinių sukūrė Eduardas Balsys, Benjaminas Gorbulskis, Feliksas Bajoras, Algimantas Raudonikis, Mikas Vaitkevičius, Vygandas Telksnys, Mikalojus Novikas, Teisutis Makačinas, Viačeslavas Ganelinas, Gintautas Abarius, Laimis Vilkončius, Jaroslavas Cechanovičius, Tomas Leiburas ir kiti kompozitoriai.
Kirtimai (Lavoriškės)
Kirtimai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, prie kelio. Seniūnaitijos centras. Senosios kapinės yra gretimame Jurzdikos kaime.
Istorija
1503 m. Ldk Aleksandras Jogailaitis Kirtimų dvarą padovanojo Mateušui Mikitiničiui. Tuo metu Jurzdikoje, dabartinių senųjų kapinių vietoje, buvo bažnyčia. XIX a. buvo koplyčia, priklausanti Buivydžių parapijai. Sovietmečiu senoji koplyčia iškelta į Mostiškes. Tuo metu kaime gyveno 83 gyventojai (15 namų), Daukšų dvaro palivarke – 14 žmonių.
Atgimimo metais dvarvietėje dalis pastatų pritaikyti žemės ūkio bendrovės poreikiams, pritaikyti gyvenimui. Parkas apleistas, jame stūkso didelis klojimas su rūsiais, tarp vešlios augmenijos išlikęs betoninis fontano baseinėlis.
2008 m. Kirtimų kapinaitėse Jurzdikoje buvo iškilmingai atidengtas ir pašventintas Jano Konrado Obsto šeimos memorialinis kompleksas (J. K. Obsto, jo žmonos ir motinos kapas).
Emilie de Ravin
Ji labiausiai žinoma dėl Kler Litlton vaidmens ABC televizijos seriale „Dingę“.
Kvartu Sant'Elena
Kvartu Sant'Elena (, sard. Cuartu Santa Alèni) – miestas Italijoje, Sardinijoje, Kaljario provincijoje. Tai trečias pagal dydį Sardinijos miestas su 71775 gyventojais (2011 m.).
Istorija
Miesto pavadinimas kilęs nuo atstumo iki Kaljario Quartum miles (lot. "Keturios mylios") ir Šv. Elenos, Konstantino I motinos.
Finikiečių laikotarpio radinių buvo rasta Cepola, Geremeas, Is Mortorius ir Separassiu vietovėse. Romėniškų objektų aptikta prie Sant’Andrea villa, S. Martino kapuose ir keliuose Simbirizzi kapuose.
IV a. Sardinija buvo padalinta į 4 judikatus.Kvartu Sant'Elena, kuriai priklausė 14 vilų, atsidūrė Kaljario judikate. 1066 m. miestas atiteko Kaljario vyskupui, o po to teisėjui Torgotorijui II Kaljariečiui. Valdant Aragonui Kvartu Sant'Elena patyrė badą, marą, maliariją, saracėnų išpuolius ir nuosmūkį kaip visa Sardinija.
1793 m. miesto pakrantėje išlipo prancūzų kariai, norėję užimti salą, bet Antonio Pisanu vadovaujami miestiečiai po kruvino mūšio juos išvijo.
Miečė
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Enciūnai
Enciūnai arba Čkalovas (, nuo 1938 m. birželio 2 d. Rodebach, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Nesterovo rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Iljušino kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. Iki 1659 m. kaimas vadintas Didžiaisiais Rudupėnais. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Stalupėnų apskrities kaimas, nuo 1874 m. valsčiaus centras. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Stalupėnų rajono, vėliau Nesterovo rajono, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Čkalovo apylinkės (Чкаловский cовет) centras.
Rimaldiškė
Rimaldiškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Lazinkų, prie Birvėtos upelio. Yra koplyčia.
Šiek tiek į rytus – Lietuvos valstybės siena su Baltarusija. Kartu su greta esančiais Vosiūnais tai yra labiausiai į rytus nutolusi Lietuvos gyvenvietė. Keliukai į Lazinkas, Pajuodupį.
Istorija
Šaltiniuose minima nuo 1751 m. Iki 1842 m. priklausė Vilniaus kapitulos Adutiškio dvarui.
Tarybiniais metais pateko į Dysnos apylinkę, buvo Liudo Giros kolūkio pagalbinė gyvenvietė.
Miesto Kolonija
Miesto Kolonija – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, išsibarstęs aplink Seirijus į rytus, pietus ir vakarus. Siekia Sagavo, Pirčiuko, Mekšrinio ežerus. Pro kaimą eina keliai ir. Būdingas labai kalvotas kraštovaizdis. Stovi trys vėjo jėgainės.
thumb|left|250px|Viena iš vėjo jėgainių kaime
Etimologija
Pavadinimas kilęs iš žodžio kolònija („kurio nors krašto išeivių apgyventa vietovė kitame krašte, naujokynas“).
Teisės kolizija
Teisės kolizija, teisinė kolizija, juridinė kolizija – situacija, kai tuos pačius visuomeninius santykius reguliuoja viena kitai prieštaraujančios teisės normos. Teisės kolizija – vienas iš teisės konkurencijos atvejų, teisės taikymo probleminių situacijų, uždavinių.
Klasikinė kolizija
Taisyklė pagrįsta normų hierarchija, kai aukštesnės galios norma (pvz., Konstitucija) taikytina vietoj žemesnės (pvz., įstatymo). Tokia kolizija dažna federacinėse, taip pat unitarinėse valstybėse, kai žemesnių darinių teisė prieštarauja aukštesnių politinių junginių teisei. Taip pat viršnacionalinė arba tarptautinė teisė taikytina vietoj nacionalinės.
Vladas Gefenas
Vladas Gefenas (g. 1955 metų spalio 31 d. Vilniuje) – Lietuvos šachmatininkas,  Europos korespondencinių šachmatų nugalėtojas (1987 m.), chemikas, LEU docentas.
Biografija
1978 metais baigė chemijos studijas Vilniaus universiteto Chemijos fakultete, chemikas-dėstytojas. 1987 m. Kauno politechnikos institute baigė aspirantūrą, chemijos mokslų kandidatas. Gamtos mokslų daktaras (nostrifikacija 1993 m.).
1978–1982 m. VU Chemijos fakulteto jaunesnysis mokslinis bendradarbis. 1982–1991 metais VU Fizikos fakulteto mokslinis bendradarbis. 1991–1998 metais VU Chemijos fakulteto mokslo darbuotojas. 1998–2011 m. VPU GMF Chemijos katedros docentas. 2005-2010 m. VPU GMF Chemijos katedros vedėjas. Nuo 2012 metų LEU Chemijos ir technologinio ugdymo katedros docentas. Nuo 2013 m. LEU Fizikos ir chemijos katedros docentas. Dėstomieji dalykai: Organinė chemija, Organinė sintezė,  Organinių junginių analizė,  Heterocikliniai junginiai,  Kvantinė chemija,  Biologiškai aktyvūs organinai junginiai.
Mokslinių tyrimų sritys (kryptys): heterociklinių junginių sintezė ir tyrimas; organinių reakcijų mechanizmai.
Šachmatai
Vl. Gefenas šachmatais pradėjo žaisti būdamas 7 metų. 1981 m. apgynė sporto meistro atskyrį. 1985 m. dalyvavo zoniniuose turnyruose Prahoje. Nuo 1973 metų žaidė korespondenciniais šachmatais. Dalyvavo pirmenybėse ir įvairiuose turnyruose. 1982 metais tapo Europos jaunių čempionu (+8,=2,-0). 1984 metais užėmė pirmą vietą Baltijos šalių vyrų turnyre. 1987 metais tapo Europos čempionu XXV Europos korespondencinių šachmatų čempionate. 1987 m. XIV Pasaulio korespondencinių šachmatų čempionate (3/4 finalo) užėmė antrąją vietą ir pateko į XV Pasaulio korespondencinių šachmatų čempionato finalą. Žaisdamas finale (1996/2002), pasidalino 14-15 vietomis.
1981 m. SSRS šachmatų sporto meistras. 1985 m. tarptautinis korespondencinių šachmatų meistras (ICCM). Nuo 2001 m. vyresnysis tarptautinis meistras (SIM). Titulus suteikė Tarptautinė korespondencinių šachmatų federacija.
Šeima
Žmona Audronė Mozerytė-Gefenienė, fizinių mokslų daktarė, VPU Gamtos mokslų fakulteto Chemijos katedros docentė. Sūnus Gediminas (g. 1988 m.). Dukra Viltė (g. 1984 m.).
Mietkalnis
Mietkalnis – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 8 km nuo Kražių.
Gaston Billotte
Gaston-Henri-Gustave Billotte (1875–1940 m. gegužės 21 d.) – Prancūzijos generolas.
1896 m. baigęs karo mokyklą Sen-Kyre tapo jūrų pėstininku.
1918 m. vadovavo brigadai, 1919–1920 m. – Prancūzijos karinei misijai Lenkijoje. 1921 m. vadovavo brigadai Tunise. 1921–1924 m. vadovavo antrajai Sirijos divizijai. 1927–1929 m. vadovavo dešimtajai divizijai. 1929–1930 m. vadovavo trečiajai kolonijinei divizijai. 1930–1932 m. – Prancūzijos pajėgų Indokinijoje vyriausiasis vadas. 1933–1939 m. priklausė Vyriausiajai karo tarybai. 1936–1938 m. – Kolonijų gynybos konsultacinio komiteto pirmininkas. 1937–1939 m. – Paryžiaus karinis gubernatorius. 1939 m. ėmė vadovauti pirmajai armijų grupei. 1940 m. gegužės 19 d., grįždamas iš pasitarimo su Veiganu Ipre, pateko į autoavariją. Po poros dienų mirė.
Šinkų kalbos
Šinkų kalbos (xinca) – beveik išnykusi, smulki indėnų kalbų šeima, kurios kalbos buvo vartojamos Centrinėje Amerikoje: pietryčių Gvatemaloje, didžiojoje Salvadoro dalyje ir pietų Hondūre. Šias kalbas vartojo indėnai šinkai.
Nenustatyti jokie šinkų kalbų ryšiai su kitomis kalbomis, nors dar 1920 m. Lehmann pasiūlė hipotezę, kad šios kalbos giminingos lenkų kalboms. Šinkų kalbose gausu skolinių iš majų kalbų, tai, matyt, nulemta didelės majų kultūrinės įtakos.
Kalbos
Žinomos 4–5 šinkų kalbos:
Laikoma, kad žmonių, gyvai vartojančių šinkų kalbas nebelikę, tėra tik pusėtinai dar kalbančių. 1991 m. Gvatemalos Santa Rosos ir Chutiapos departamentuose rasti 25 žmonės, kalbantys šinkų kalba, o 2006 m. jų jau buvo mažiau, nei 10. Tiesa, pasak 2002 m. Gvatemalos gyventojų surašymo, 1283 žmonės nurodė mokantys šinkų kalbą.
Belgijos futbolo varžybos 2005–2006 m.
Belgijos futbolo varžybos 2005–2006 m.
Etiopijos imperatorius
thumb|200px|right|Liūtas – imperatoriaus simbolis, iki 1974 m. naudotas ir kaip Etiopijos herbas Etiopijos imperatorius, dar vadinamas Negusų negusas ( = nəgusä nägäst) buvo Etiopijos monarchas ir valstybės vadovas. Kartais jis neteisingai tituluojamas negusu, nors tai iš tiesų buvo žemesnis titulas, tolygus karaliui.
Paskutinis imperatorius buvo Haile Selasie, kuris mirė po 1974 m. perversmo, atėjus į valdžią Dergo režimui.
Kilmė, legendos
Anot legendų, Imperatorių dinastija kilo iš Saliamono sūnaus Meneliko I, kurio motina buvo Šebos karalienė (Makeda). Pasakojama, kad apie 950 m. pr. m. e. šis imperatorius buvo pasiųstas Saliamono valdyti šių kraštų ir kaip ženklą atsivežė Sandoros skrynią, kuri iki šiol saugoma vienoje Aksumo šventykloje. Menelikas pradėjo taip vadinamąją Saliamonidų dinastiją, kurios atstovai su žymiomis pertraukomis valdė iki 1974 m.
Dinastijos
Oficialiai laikoma, kad didžioji dauguma imperatorių priklausė Saliamonidų dinastijai, kuri kildinama iš Meneliko. Iš tiesų Etiopijos imperatorių seką galima padalinti į šias dinastijas:
nuo 1855 m. valdovų seka yra ypač sudėtinga:
Imperatorius
Imperatoriaus titulas gezo kalba reiškia „Karalių karalius“. Tokia daryba yra būdinga daugeliui Senovės Rytų tautų, pradedant Mesopotamija (pvz., Senovės Persijos imperatoriai vadinosi šachinšachais, kas irgi reiškia tą patį). Spėjama, kad Etiopijoje terminas pirmą kartą panaudotas apie III a. pr. m. e., istorinio Aksumo imperijos valdovo Sembrouthes.
Pilnas titulas skambėjo Atse (imperatorius), Neguse Negest (karalių karalius), Seyoume Igziabeher (Dievo išrinktasis).
Imperatoriaus sutuoktinė
Nuo senovės imperatorius turėjo sutuoktinę, tituluojamą atege, t. y. „imperatorienė“. Vienintelė Etiopijos istorijoje valdžiusi moteris imperatorė buvo Zauditu, kuri titulavosi nəgəstä nägäst, t. y. „Karalių karalienė“.
Įpėdinystė ir imperatoriškosios šeimos titulai
Nebuvo griežtų įpėdinystės taisyklių, mat sostą galėjo paveldėti bet kuris vyriškos lyties imperatoriaus kraujo giminatis, ne tik sūnus, bet ir brolis, dėdė, pusbrolis. Dėl įpėdinystės kovų grėsmės, nuo maždaug X a. egzistavo paprotys po imperatoriaus mirties įkalinti svarbiausius pretendentus į sostą kalnų pilyse. Tam tikslui buvo naudojamos trys svarbiausios vietovės.
Patį imperatoriaus rinkimų procesą kontroliavo didikų (tiek pasaulietinių, tiek dvasinių) taryba, kuri šalyje įgijo vis didesnę valdžią. Tai vedė į Zemene mesafint susiskaldymo laikotarpį.
Imperatoriaus palikuonys buvo tituluojami:
Alkorkonas
Istorija
Vietovė minima nuo 1208 metų. XVI a. įkurtas Šv. Dominyko vienuolynas.
PSM Makassar
„PSM Makassar“, o trumpiau „PSM“ – Indonezijos futbolo klubas iš Makasaro.
Namų rungtynes žaidžia „Andi Mattalata“ (kitaip „Mattoangin“) stadione.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1915 m. Šalies čempionais tapo 1999–2000 m. sezone.
Sezonai
Šaltinis:
Oršos rajonas
Oršos rajonas  – antro lygmens Baltarusijos administracinis vienetas, esantis pietrytinėje Vitebsko srities dalyje. Administracinis centras – Orša.
Geografija
Vitebsko srityje ribojasi su Talačyno, Siano, Lioznos ir Dubrounos rajonais, Mogiliavo srityje su Horkų ir Šklovo rajonais. Rajone teka Dniepras.
Gyventojai
Tautinė sudėtis:
Ožechuvka
Ožechuvka – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Raigardo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Lietuvos futbolo varžybos 2019 m.
Lietuvos futbolo varžybos 2019 m.
2019 m. LFF Supertaurės rungtynės
„Sūduva“ nugalėjo varžovus rezultatu 2:0 ir iškovojo Lietuvos Supertaurę. -
Licencijavimosi eiga
„Kauno Žalgiris“, „Stumbras“ ir „Palanga“ iki vasario 8 d., kai įvyko apeliacinis posėdis, turėjo papildomai patikslinti ir pagrįsti jaunimo ugdymo kriterijų įgyvendinimą.
Paraiškas siekti A lygos licencijos dar buvo pateikę klubai „Atlantas“, „Dainava“ ir „Jonava“, tačiau šie klubai reikalingos dokumentacijos įvertinimui nepateikė.
Galutinis A lygos licencijos gavėjų sąrašas paaiškėjo po LFF Apeliacinio licencijavimo komiteto sprendimo vasario 8 d. Licencijos buvo suteiktos FC Stumbras ir FK Kauno Žalgiris, o FK Palanga gavo Pirmos lygos licenciją. FK Atlantas liko be jokios licencijos, tačiau buvo leista dalyvauti A lygoje išimties tvarka.
2019 m. birželio 17 d. buvo atšaukta UEFA licencija FC Stumbras. Vieta atiteko Kauno Žalgiriui.
2019 m. birželio 28 d. FC Stumbras neteko ir A lygos licencijos. Liepos 30 d. LFF pranešė kad buvo priimtas sprendimas pašalinti FC Stumbras iš A lygos, bei Stumbras B iš I lygos. Stumbras sužaidė daugiau nei 50% sezono rungtynių, todėl jų rezultatai liko galioti, o visose likusiose rungtynėse buvo užskaityti pralaimėjimai rezultatu 0:3. Stumbras B sužaidė mažiau nei 50% I lygos sezono rungtynių, todėl visų rungtynių rezultatai buvo anuoliuoti.
Spalvų reikšmės:
Galutinis dalyvių skaičius
Galutinį 2019 m. A lygos dalyvių skaičių nustatė LFF Vykdomasis komitetas, įvertinęs klubų licencijavimo ir sportinius klubų rezultatus.
2019 m. vasario 19 d. 10 valandą posėdį pradėjo LFF Vykdomasis komitetas. Keliolikos klausimų posėdžio darbotvarkėje vienas įdomiausių klausimų buvo „dėl 2019 m. Lietuvos A lygos sezone dalyvausiančių komandų skaičiaus“. Galiausiai patvirtinta, kad dalyvaus aštuonios ekipos. Vilniaus „Žalgiris“, Marijampolės „Sūduva“, „Kauno Žalgiris“, Kauno „Stumbras“, „Panevėžys“, „Riteriai“ („Trakai“), „Palanga“ ir „Atlantas“.
A lygos lentelė
Sūduva iškovojo čempiono titulą trečius metus iš eilės.
Galutinė čempionato lentelė (2019 m. lapkričio 29 d.)
UEFA Europos lygoje
(a) pergalę nulėmė skaičius įvarčių įmuštų svečiuose
Pereinamosios rungtynės
Bendru rezultatu 4:2 Gargždų „Banga“ iškovojo teisę dalyvauti 2020 m. A lyga varžybose, jei klubas patenkins licencijavimo kriterijus.
Antrosios rungtynės
---
Pirma lyga
Paraiškas padavė: Gargždų „Banga”, Kėdainių „Nevėžis”, Telšių „Džiugas”, „Vilniaus Vytis”, „Pakruojis”, Utenos „Utenis“, „Kupiškis”, „Trakai B” „Žalgiris B”, „Stumbras B”. II lygos komandos: Vilniaus Baltijos futbolo Akademija (BFA), Kauno „Hegelmann Litauen”, Kybartų „Sveikata”, Kretingos „Minija”, FA Šiauliai ir Mažeikių „Atmosfera”.
Pirmame etape licencijos suteiktos: Banga, Nevėžis, FC Pakruojis, FC Džiugas, Žalgiris B, Stumbras B, Trakai B (Riteriai B).
Spalvų reikšmės:
Pastaba: VK patenkino VšĮ „Baltijos futbolo akademijos“ prašymą leisti klubo komandai dalyvauti 2019 m. Pirmos lygos pirmenybėse su pavadinimu FK „Vilnius“.
Antra lyga
Vieta Lietuvos žemėlapyje
Trečia lyga
Penkios iš dešimties apskričių futbolo federacijų organizavo LFF III lygos varžybas. Kauno AFF ir Marijampolės AFF klubai žaidė vienoje lygoje.
Vilniaus zona
Galutinė Vilniaus RFS III lygos lentelė :
Šiaulių zona
Galutinė Šiaulių AFF III lygos lentelė :
„Auksinės“ rungtynės
Lyderiams surinkus vienodai taškų, nugalėtojui išaiškinti spalio 17 d. buvo žaidžiamos papildomos rungtynės.
-
Kauno ir Marijampolės zona
Galutinė Kauno ir Marijampolės AFF bendros III lygos lentelė :
Klaipėdos zona
Galutinė Klaipėdos AFF III lygos lentelė :
Alytaus zona
Galutinė Alytaus AFF III lygos lentelė :
SFL
Sekmadienio futbolo lygos varžybas organizuoja SFL organizacija, nepriklausomai nuo LFF. Šių metų SFL varžybos vyko nebe keturiuose o trijuose divizionuose. C divizione komandos žaidė tarpusavyje tik vieną ratą. Kiekvieno diviziono nugalėtojas įgyja teisę kilti į aukštesnį divizioną sekančiais metais.
Dalyviai
Pietų regionas: Alytaus SRC-MFK, Kauno SM „Tauras“, Vilkaviškio FK „Šešupė“, Vilniaus MFA „Žalgiris“, Vilniaus regiono FS.
Šiaurės regionas: Jonavos FK „Jonava“, Kėdainių FK „Nevėžis“, Mažeikių FK „Triumfas“, FA „Panevėžys“-FK „Panevėžys“-PRSSG, Ukmergės SC.
Naujosios Akmenės Šv. Dvasios Atsiuntimo bažnyčia
'''Naujosios Akmenės Šv. Dvasios Atsiuntimo bažnyčia''' – katalikų bažnyčia, stovinti Naujojoje Akmenėje. Priklauso Telšių vyskupijai.
Grigiškiai (Anykščiai)
Grigiškiai (arba Grigiškis) – buvęs kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 5 km į pietus Viešintų, šalia kelių ir  sankryžos.
Naujosios Akmenės Šv. Dvasios Atsiuntimo bažnyčia
Istorija
miniatiūra|250px|left|Šoninis fasadas. 2015 m. kovo mėn. Bažnyčia pradėta statyti 1989 m. Statyba rūpinosi klebonas Donatas Stulpinas. Pašventinta 1999 m. Architektas Rimantas Zimkus.
Lietuvos futbolo varžybos 2019 m.
Rungtynės dėl trečios vietos
---
Grigiškiai (Anykščiai)
Istorija
1922 m. kaimas buvo išskirstytas į vienkiemius. Apie 1925–1930 m. kaime buvo 3 sodybos – 15 gyventojų.
Kaimas ilgą laiką registrų suvestinėse nebuvo įtrauktas, bet 2019 m. oficialiai atkurtas, nors Registrų centro suvestinėse neegzistuoja.
Lietuvos futbolo varžybos 2019 m.
LFF taurės turnyras
LFF taurės turnyro tvarkaraštis:
Naujosios Akmenės Šv. Dvasios Atsiuntimo bažnyčia
Istorija
Bažnyčiai 3 varpus padovanojo Vokietijos katalikų kunigas iš Arnsbergo, Akmenės rajono Garbės pilietis Gerhardas Langė. Kanauninkas G. Langė (g. 1921 m.) Antrojo pasaulinio karo metu tarnavo eiliniu kareiviu Lietuvoje, buvo čia sužeistas. Uolia labdaros veikla, kiek jėgos leido, jis stengėsi grąžinti vokiečių tautos skolą – į remontuojamus, naujai statomų įvairių Lietuvos bažnyčių bokštus buvo įkelti kanauninko rūpesčiu parapijoms dovanoti varpų komplektai.
Lietuvos futbolo varžybos 2019 m.
2020 metų Europos čempionato atranka
Lietuvos rinktinės tvarkaraštis 2019 m.:
Naujosios Akmenės Šv. Dvasios Atsiuntimo bažnyčia
Architektūra
Naujosios Akmenės bažnyčia sumūryta iš baltų plytų. Statinys sudėtingo plano su dviem bokštais, dideliu nuožulniu čerpių stogu. Vie­nas bokštas smailiu priekiu prigludęs prie pagrindinio fasado. Kitas keturkampis bokštas su piramidiniu stogu yra kampe. Vie­na siena išlenkta, įėjimas kampe. Langų angos stačiakampės ir siauros.
Lietuvos futbolo varžybos 2019 m.
Rezultatai
--- ---
Naujosios Akmenės Šv. Dvasios Atsiuntimo bažnyčia
Architektūra
Vidaus erdvė vienos navos. Lubos viduryje plokščios, šonuose lentelės kaltos nuožulniai. Apsidė smaili, su plokščiomis įgilinto­mis lubomis. Apsidės languose sumontuoti abstraktūs vitražai, kuriuos sukūrė Olegas Katėnskij. Tai pilkų, raudonų, geltonų, žalių, mėlynų linijų kompozicijos. Tapytos stacijos ekspresionistinės išraiškos, originalių kompozicijų. Grindų danga sudėta iš rusvų plytelių su raudonomis ir žaliomis juostomis. U raidės formos balkonas įrengtas ant stambių stulpų. Vietoje altoriaus pastatytas balto šlifuoto marmuro stalas su skydeliais ir piupitras su įgilintu kryželiu. Ant sienos kabo tradicinės ikonografijos Nukryžiuotojo skulptū­ra. Klausykla medinė su trikampiu fron­tonu, ažūrinėmis šoninėmis sienelėmis.
Lietuvos futbolo varžybos 2019 m.
Rezultatai
---
Naujosios Akmenės Šv. Dvasios Atsiuntimo bažnyčia
Bažnyčios modernizavimas
2014 m. Naujosios Akmenės bažnyčią buvo planuojama modernizuoti, tobulinant projektą, svarstant galimus bažnyčios apšildymo ir modernizacijos techninius bei vizualinius sprendinius, pagal projektą planuotas ir įgyvendintas aplinkos sutvarkymo idėjas. Vien pastato dekoratyviniam apšvietimui įrengti ir išorės sienų apdailai reikėtų apie milijono litų. Aplink bažnyčią numatyta pastatyti stulpus su lempomis, kurios iš apačios apšviestų fasado viršų. Silikatinių plytų sienas numatyta nutinkuoti ir dalį padengti keramika, nesirenkant brangesnių apdailos medžiagų iš klinkerio ir natūralaus akmens. Fasado apšiltinimas reikalingas sumažinti energijos sąnaudoms. Paruoštas projektas galimiems įrengti amfiteatrui, tvenkiniui.
Lietuvos futbolo varžybos 2019 m.
Rezultatai
--
Vidžiai
Vìdžiai (arba Vydžiai, Vidaliai, Vydaliai;, ) – miesto tipo gyvenvietė šiaurės Baltarusijoje, Vitebsko srityje, 40 km į pietvakarius nuo Breslaujos, į rytus nuo Ignalinos, šalia Lietuvos sienos. Keliai į Breslaują, Pastovis, Rimšę, Adutiškį. Švč. Trejybės bažnyčia (pastatyta 1914 m.), stačiatikių cerkvė (1910 m.).
2-oji Ispanijos krepšinio lyga
Liga Española de Baloncesto – antra pagal pajėgumą, po ACB, Ispanijos krepšinio lyga.
Vidžiai
Istorija
Žinomi nuo XIV a., valdė lietuvių kilmės LDK didikai. 1795–1915 m. priklausė Rusijai. Miestelyje XIX a. 1-ojoje pusėje buvo Breslaujos apskrities centras, vėliau čia buvo Zarasų apskrities Vidžių valsčiaus centras. 1941–1944 m. Vidžiai buvo užimti Trečiojo Reicho, čia buvo atkelta Švenčionių gimnazija.
Lietuviai
Apylinkės tarp Vidžių ir Drujos yra senos lietuvių žemės. 1731 m. čia gyveno 54 šeimos, daugiausia – lietuvių. Apylinkėse dauguma vandenvardžių ir gyvenamųjų vietų pavadinimų yra lietuviškos kilmės.
Vidžiuose ir apylinkėse nuo seno šnekėta lietuviškai, rytų dzūkų tarme. Iki XX a. vidurio dauguma Vidžių lietuvių sugudėjo, o XX a. pabaigoje lietuviškai kalbėjo tik nedaugelis vyresniosios kartos žmonių, į pietryčius nuo Vidžių esančių Bagdžiūnų, Ožkaragių ir kitų kaimų senieji gyventojai vis dar kalbėjo lietuviškai.
2-oji Ispanijos krepšinio lyga
Lyga įkurta 1996 m. Žaidžiama pagal FIBA taisykles. Lygoje rungtyniauja 18 komandų.
Dvi stipriausios LEB komandos po sezono persikelia į ACB, o dvi silpniausios lygos komandos iškrenta į trečią pagal pajėgumą divizioną LEB Plata.
Kvadrirema
thumb|right|250px|Kvadrirema Kvadriremà ( 'keturi' + 'irklas')  – Senovės Romos karo laivas su keturiomis irklų eilėmis. Irklų ilgis siekė 15 m.
Šaltiniai
Hellenistic-era warships
Tadeusz Konwicki
thumb|Tadeusz Konwicki Tadeušas Konvickis (1926 m. birželio 22 d. Naujoje Vilnioje, Vilniuje – 2015 m. sausio 7 d. Varšuvoje, Lenkija) – lenkų prozininkas, scenaristas ir režisierius.
Kaunatavos Dievo Motinos ikonos „Visų liūdinčiųjų Džiaugsmas“ cerkvė
Kaunatavos Dievo Motinos ikonos „Visų liūdinčiųjų Džiaugsmas“ cerkvė stovi Kaunatavos kaime, Telšių rajone. miniatiūra|250px|left|2015 m. kovo mėn.
Tadeusz Konwicki
Biografija
Tėvai – Michał Konwicki ir Jadwiga Kieżun. Gyveno Žemajame Pavilnyje, Vilniuje. 1938–1939 m. mokėsi Vilniaus Žygimanto Augusto gimnazijoje. Antrojo pasaulinio karo pradžioje buvo geležinkelio darbininkas ir elektriko padėjėjas Naujosios Vilnios ligoninėje. 1944 m. slapta išlaikė gimnazijos egzaminus. 1944–1945 m. dalyvavo Armijos Krajovos daliniuose ir dalyvavo akcijoje „Audra“, vėliau partizanavo prieš sovietų valdžią. Išardžius dalinį trumpam apsistojo Glivicėse, vėliau pradėjo studijuoti filologiją Jogailos universitete Krokuvoje, dar vėliau – Varšuvos universitete. Tačiau studijų nebaigė, nes atsisakė laikyti egzaminus iš literatūros. Dirbo įvairiose redakcijose.
Kaunatavos Dievo Motinos ikonos „Visų liūdinčiųjų Džiaugsmas“ cerkvė
Istorija
Nedidelė medinė cerkvė pastatyta 1894 m. nežinomo pirklio iš Sankt Peterburgo lėšomis (5000 rublių). Šventykla pastatyta žemėje, kuri kadaise priklausė katalikų parapijai. Stačiatikių parapija įsteigta 1895 m.
Tadeusz Konwicki
Biografija
1949 m. vedė artistę ir vaikiškų knygų iliustratorę Danutą.
Kaunatavos Dievo Motinos ikonos „Visų liūdinčiųjų Džiaugsmas“ cerkvė
Istorija
1921 m. Lietuvos vidaus reikalų ministerija cerkvės pastatą perdavė katalikams. Tuo metu parapijoje buvo apie 500 tikinčiųjų, kurie priešinosi šiam sprendimui ir pateikė prašymą ministrų kabinetui, kuris gruodžio 21 d. atšaukė sprendimą. 1937 m. parapijoje buvo 981 tikintysis.
Tadeusz Konwicki
Biografija
Nuo 50-ųjų metų pradėjo bendradarbiauti kaip scenaristas, pats kurė egzistencinių nuotaikų filmus. Nuo 60-ųjų pradėjo konfliktuoti su komunistais. Buvo išmestas iš komunistų partijos, į kurią įstojo 1952 m. Pasirašė įvairiose peticijose.
Kaunatavos Dievo Motinos ikonos „Visų liūdinčiųjų Džiaugsmas“ cerkvė
Istorija
1947 m. sovietai parapiją įregistravo. Tuo metu kartą per mėnesį atvykdavo šventikas iš Kolainių arba Telšių.
Tadeusz Konwicki
Biografija
Mirė 2015 m. sausio 7 d. Varšuvoje. T. Konvickio vardu pavadintos gatvės Grigaičiuose ir Pūstalaukyje (Vilniaus rajonas).
Literatūra
T. Konvickis kūryboje didelę svarbą teikė prisiminimams iš prieškario Vilniaus krašte. Ironiškai dėmesį skyrė egzistenciniams klausimams, gyvenimo prasmės paieškoms.
Kinas
Yra sukūręs autorinių filmų. Prisidėjęs prie režisūrinių sprendimų paieškų (pvz. „Isos slėnis“, pagal Česlovo Milošo apsakymą). Kaip aktorius prisidėjo prie filmo „Meilės įvykių kronika“, sukurtą pagal savo paties apsakymą). Abiejų filmų veiksmas vyksta Lietuvoje. Parašė scenarijų kultiniam istoriniam lenkų filmui „Faraonas“ (1966 m.).
Austrijos baudžiamasis kodeksas
Austrijos baudžiamasis kodeksas (, StGB, öStGB arba StGB-AT) – Austrijos Federacinės Respublikos baudžiamasis kodeksas, pagrindinis Austrijos baudžiamosios teisės šaltinis. Priimtas 1974 m. sausio 23 d. Įsigaliojo 1975 m. sausio 1 d.
Istorija
Teisyno pirmtakai - Habsburgų dinastijos partikuliariniai baudžiamieji teisynai, žinomi jau nuo XVI a., taip pat Vokietijos imperatoriaus Karolio V baudžiamasis teisynas (Constitutio Criminalis Carolina). Pirmą kartą baudžiamojo proceso ir materialinė baudžiamoji teisė Austrijos žemėse suvienodinta 1768 m. Constitutio Criminalis Theresiana teisyne, kuris iki savo įsigaliojimo paseno ir 1787 m. buvo pakeistas „Jozefianos“.
BK sudaro Bendroji dalis (1-74 paragrafai) ir Ypatingoji dalis (75-324 paragrafai).
Eiguliai (Kėdainiai)
Eiguliai – buvęs kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, Obelies kairiajame krante, šalia Paobelio. Išlikusi sodybvietė. Dalis buvusio Eigulių kaimo dabar patenka į Kėdainių miestą (Pramonės gatvės pradžia).
Istorija
XIX a. buvo Eigulių geležinkelio stotis prie linijos Liepojon. Iki 1863 m. Eigulių palivarkas priklausė Geištarams. Tuo tarpu Eigulių kaimas seniau buvęs bažnytine valda.
2020 m. spalio 14 d. gyvenvietė panaikinta prijungiant prie Paobelio.
Teisės konkurencija
Teisės konkurencija - situacija, kai tuos pačius visuomeninius santykius reguliuoja skirtingos teisės normos.
Teisinės pasekmės, taikant skirtingas normas, gali būti tos pačios, skirtingos (suderinamos arba nesuderinamos tarpusavyje). Siekiant išvengti nesuderinamumo, tam gali būti sukurtos specialios taisyklės, nustatančios normų galiojimo ar taikymo viršenybę, hierarchiją (kolizijos taisyklės). Tokiu atveju gali būti taikoma specialioji norma bendrosios atžvilgiu ir pan.
Privatinė teisė
Konkuruoti gali ir ištisos teisės arba teisinės sistemos. Pvz., santuokai sužadėtiniai gali pasirinkti tam tikros valstybės taikytiną teisę (pagal pilietybę, gyvenamąją vietą ar pan.). Privatinės teisės normų konkurenciją, normų pasirinkimo galimybes reguliuoja tarptautinė privatinė teisė. Viešosios teisės normų konkurencijos atveju taikomos bendrosios arba specialiosios konkurencijos taisyklės.
Civilinė teisė
Civilinė teisė, pvz., prievolių teisė įtvirtina įvairius teisinio reikalavimo pagrindus. Tam tikrais atvejais kreditorius gali remtis įvairiomis normomis, reikalaudamas įvykdyti prievolę. Šiuo atveju pasireiškia privatinių santykių dispozityvumas - santykių šalies galėjimas pasirinkti elgesio variantą.
Baudžiamoji teisė
Kvalifikuojant veiką, skirtingos normos gali būti taikomos, kai yra atskira baudžiamoji veika arba jų daugetas (pažeidžiami keli įstatymai, keli baudžiamojo įstatymo straipsniai). Nuo normos priklauso ir atitinkamos sankcijos, teisinė atsakomybė.
Gali būti išskiriama idealioji konkurencija, specialioji konkurencija, subsidiari konkurencija, konsumcija ir kt.
Kauno Montesori pradinė mokykla
VŠĮ Kauno Montesori pradinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo pradinė mokykla Kaune, Kelmų g. 2. Įstaigos kodas 300037585. Steigėja Virginija Skorupskienė.
Pradinės mokyklos tipo savitos pedagoginės sistemos mokykla, Marijos Montessori pedagoginės sistemos principais grindžiama bendrojo lavinimo pradinė mokykla. Mokyklos tikslas per glaudžius mokinių, tėvų ir mokytojų tarpusavio santykius puoselėti individualias vaiko prigimties galias, dvasines ir moralines vertybes, savarankiško mokymosi patirtį.
Istorija
2004 m. liepos mėn. Virginijos ir Alio Ramučio Skorupskų iniciatyva įkurta viešoji įstaiga Kauno Montesori pradinė mokykla. 2005 m. rugsėjo 1 d. mokyklą pradėjo lankyti 24 mokiniai. Juos moko 2 pedagogai. Mokyklos atidarymo šventėje dalyvavo montesorininkai Eugenijus Kucinas iš Čikagos (JAV) ir Marija Birutė Musneckienė ir Šiaulių. Nuo įkūrimo pradžios mokyklai vadovauja  direktorė – Virginija Skorupskienė.
Pienčikovas
Pienčikovas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Raigardo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į pietvakarius nuo Raigardo, apie 12 km į rytus nuo Grajevo ir apie 68 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Drakonai (ropliai)
Drakonai (Pogona) – agamų šeimos roplių gentis. Odos spalva gali būti nuo tamsiai rudos iki geltonos ar net ryškiai oranžinės. Kiti išoriniai skirtumai – nedideli. Ilgis: iki 60 cm. Gyvenimo trukmė: apie 10 m.
Didysis plūdvoris
Didysis plūdvoris (Dolomedes plantarius) – guolininkų šeimos voras.
Išvaizda, biologija
Patelė iki 2 cm, patinėlis – 1,0-1,6 cm. Labai panašus į juostuotąjį plūdvorį (Dolomedes fimbriatus), bet šviesesnis ir su neryškiom juostomis. Patelės epigyna centrinėje dalyje be šviesių plaukelių. Vorų kūnas rudas, su šilkiniu blizgesiu ir keletu mažų baltų taškelių.
Pusiau vandens voras, gyvena vandens telkinių pakrantėse, pelkėtose pievose ir užpelkėjusiuose miškuose. Vikriai bėgioja vandens paviršiumi, esant pavojui, paneria. Gaudo įvairius, į vandenį įkritusius nariuotakojus.
Šarūnas Jasikevičius
Šarūnas Jasikevičius (g. 1976 m. kovo 5 d. Kaune) – buvęs Lietuvos krepšininkas, vienas vyriausiųjų trenerių Eurolygoje (Kauno „Žalgiris“, Barselonos „Barcelona“). Dažnai tituluojamas vienu geriausiu visų laikų Lietuvos bei Europos žaidėju.
Didysis plūdvoris
Išvaizda, biologija
Kiaušinėlių kokonas rudas, jame būna iki 350 kiaušinių. Iš pradžių patelė kokoną nešiojasi su savim, prieš išsiritant jaunikliams, gerokai padidėjusį kokoną patelė prikabina prie augalų ir aprezga voratinkliu. Išsiritę voriukai pirmą savaitę dar laikosi kartu, sudarydami purų kamuolį. Lytiškai subręsta antraisiais metais.
Šarūnas Jasikevičius
Jaunystė, karjera koledže
Šarūnas Jasikevičius persikėlė į JAV jauno amžiaus, žaidė Pensilvanijos mokykloje, Merilando universitete. Nors ir turėjo pasisekimą, jis nebuvo pašauktas į NBA, todėl grįžo į Lietuvą.
Profesionalaus krepšininko karjera
Vieną sezoną (1998–1999 m.) žaidė Vilniaus „Lietuvos ryto“ komandoje ir su šia komanda užėmė 2-ąją vietą LKL čempionate. Kitą sezoną (1999–2000 m.) praleido Slovėnijoje, žaidė Liublianos „Olimpijos“ komandoje, su kuria laimėjo Slovėnijos taurę, dalyvavo Slovėnijos lygos žvaigždžių dienoje, pripažintas Slovėnijos lygos 1999–2000 m. sezono naudingiausiu žaidėju. Su Lietuvos rinktine 2000 m. Olimpinėse žaidynėse Sidnėjuje iškovojo bronzos medalį. 2000 m. persikėlė į Ispaniją, „Barselonos“ klubą, kur žaidė iki 2003 m. Laimėjo 2001 ir 2003 m. Ispanijos taurę ir čempionatą bei laimėjo Eurolygą. Taip pat 2003 m. su Lietuvos rinktine laimėjo Europos čempionatą ir buvo pripažintas naudingiausiu čempionato žaidėju. thumb|left|240px|Š. Jasikevičius, žaidžiantis už „Maccabi“
Didysis plūdvoris
Paplitimas, gausumas
Aptiktas daugumoje Europos šalių, tačiau, nepaisant plataus paplitimo, labai sunku įvertinti rūšies gausumą dėl dažno maišymo su juostuotuoju plūdvoriu. Žinoma, kad populiacijos mažėja dėl buveinių nykimo. Pasaulinė gamtos apsaugos organizacija (IUCN) didįjį plūdvorį priskyrė pažeidžiamų kategorijai.
Lietuvoje taip pat retas, įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
Šarūnas Jasikevičius
Profesionalaus krepšininko karjera
2004 m. Atėnų olimpinėse žaidynėse rungtynėse prieš JAV ekipą pelnė 28 taškus, įmetė 7 tritaškius metimus iš 12. Ketvirtajame kėlinyje likus žaisti mažiau nei trim minutėm įmetė tritaškį su pražanga. Po to pataikė dar du tolimus metimus ir išplėšė pergalę rezultatu 94-90. Vėliau persikėlė žaisti į Tel Avivo „Maccabi“ klubą, su kuriuo jis pelnė 2004 ir 2005 m. Izraelio krepšinio lygos čempionų vardus ir triumfavo Eurolygoje. 2005 m. išrinktas į geriausių Eurolygos žaidėjų penketą.
2005 m. Š. Jasikevičius persikėlė už Atlanto, kur „Indiana Pacers“ ekipos gretose debiutavo NBA. 2006–2007 m. sezoną Jasikevičius Indianos ekipoje sužaidė 37 rungtynes, aikštėje išbūdavo po 18 minučių, per kurias vidutiniškai pelnydavo 7,4 taško ir atlikdavo po 3 rezultatyvius perdavimus. 2007 m. sausio 17 d. „Golden State Warriors“ ir „Indiana Pacers“ sutarė dėl 8 žaidėjų mainų, kurių metu kartu su dar trimis „Pacers“ žaidėjais perėjo į „Warriors“ komandą. Pasibaigus 2007 m. NBA sezonui, Šarūnas pareiškė ieškosiąs kitos komandos, bet į Europą grįžti nesiruošia, nes nori įrodyti, kad gali žaisti 82 ir daugiau rungtynių per sezoną NBA. Visgi 2007 m. rugsėjo mėnesį Šarūnas Jasikevičius pasirašė dvejų metų 7 milijonų eurų vertės kontraktą su Eurolygos čempionų Atėnų „Panathinaikos“ klubu, ir nors Eurolygos laimėtojų vardo apginti nepavyko, tačiau krepšininkas su komanda triumfavo tiek Graikijos taurės varžybose, tiek nacionaliniame čempionate. 2007 m. Europos krepšinio čempionate Ispanijoje su Lietuvos vyrų krepšinio rinktine iškovojo bronzos medalius, vidutiniškai atlikdamas 5,6 rezultatyvių perdavimų per rungtynes.