cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Epidotas
Epidotas yra dažnas uolienas formuojantis antrinės kilmės mineralas. Jis slūgso metamorfinės kilmės klintyse ir skalūnuose, taip pat yra produktas hidroterminių gyslų įvairių mineralų (lauko špato, mikos, pirokseno, amfibolo, granato ir kitų) sudarančių magmines uolienas. Uoliena sudaryta iš kvarco ir epidoto vadinama epidozitu.
Dijarbakyras
Dijarbakyras – miestas Turkijos pietryčiuose, prie Tigro upės; provincijos centras. 855,4 tūkst. gyventojų (2007 m., didelė dalis kurdai). Yra oro uostas. Naftos perdirbimas, metalurgija, tekstilės, odos, maisto (mėsos) pramonė. Kilimų audimo, odos, vario, aukso dirbinių gamybos amatai. Kviečių, vilnamedžių, vynmedžių, citrusinių augalų auginimo, avių veisimo regiono prekybos centras. Dijarbakyro aplinkėse kasamos vario, chromo, geležies rūdos. Yra du universitetai (įkurti 1966 ir 1973 m.). Archeologijos muziejus. Išliko gynybinė siena (ilgis 5,5 km) su vartais ir bokštais, Ulu Cami mečetė (pastatyta VII a., perstatyta XII a.), XII a. medresės, rūmų liekanos (XIII a.), karavanų punktai ir mečetės (XVI a.).
Istorija
Asirų raštuose Dijarbakyras minimas XIII a. pr. m. e. kaip aramėjų karalystės Bit-Zamanio sostinė. IX a. pr. m. e. miestas prisidėjo prie sukilimo prieš asirų karalių Šalmaneserą III. Vėliau jis tapo Asirijos imperijos dalimi.
189 m. pr. m. e.-384 m. teritorija į rytus ir pietus priklausė helenistinei Korduenos karalystei.
III a. pr. m. e. romėnai kolonizavo miestą ir vadino Amida. 297 m. romėnai apjuoė miestą gynybine siena. Vėliau Konstancijus II liepė pastatyti didesnes sienas. 359 m. persų šachas Šapuras II užėmė miestą, 639 m. – arabai. 1516–1918 m. priklausė Osmanų imperijai, buvo svarbus pasienio karinis punktas. Nuo 1918 m. Dijarbakyras – Turkijos miestas.
Hiperbolinė geometrija
frame|right|Linijos pr duotą tašką P ir asimptotinės linijai R.
thumb|right|Įsitraukęs trikampis balninės formos plokštumoje ([[hiperbolinis paraboloidas)]]
Matematikoje hiperbolinė geometrija (taip pat dar vadinama Lobačevskio geometrija arba Bolai-Lobačevskio geometrija) – neeuklidinė geometrija, kurioje lygiagretumo postulatas iš Euklidinės geometrijos yra pakeistas. Lygiagretumo postulatas Euklidinėje geometrijoje yra tapatus teiginiui, jog 2-matėje erdvėje, bet kokiai tiesei ir taškui ne ant tos tiesės yra tik viena tiesė, kuri nekerta pradinės tiesės. Hiperbolinėje geometrijoje yra bent dvi skirtingos tiesės, kurios gali eiti per tą patį tašką ir nekirsti pradinės tiesės, taigi lygiagretumo postulatas yra klaidingas.
Istorija
Pirmieji hiperbolinės geometrijos rezultatai buvo gauti apie 1700 m. Džiovanio Sakerio (Giovanni Girolamo Saccheri), kuris bandė įrodyti lygiagrečių tiesių aksiomos teisingumą, sumažindamas ją iki prieštaravimo. Darydamas prielaidą, jog minėta aksioma yra neteisinga, jis bandė išvesti teiginius, prieštaraujančius tariamoms prielaidoms. Tai buvo hiperbolinės geometrijos teoremos, kurių Sakeris dar nesuvokė ir pagal to meto nuostatas palaikė jas pakankamai absurdiškomis ir priėmė jų absurdiškumą kaip ieškomą prieštaravimą.
Lalibela
Lalibela (amharų kalba: ላሊበላ), iki XIII a. žinoma kaip Roha – miestas Etiopijos šiaurėje. Laikomas Etiopijos krikščionių ortodoksų centru ir piligrimystės vieta. XIII amžiuje Lalibelą buvo numatyta padaryti naująja Jeruzale, kaip atsaką į musulmonų užimtą Jeruzalę. Daugelis pastatų pavadinti tais pačiais pavadinimais, kaip ir pastatai Jeruzalėje, net per miestą tekanti upė vadinama Jordano upe.
Lalibela garsėja raudonose vulkaninės kilmės uolose XIII a. iškaltomis monolitinėmis bažnyčiomis. Kai kurios bažnyčios visiškai pasislėpusios giliose įdubose, kai kurios stovi atvirose vietose. Painus ir gluminantis tunelių labirintas, siauri koridoriai su požeminiais perėjimais, grotomis ir galerijomis sujungia visas bažnyčias į vieną visumą. Bažnyčia Bete Medhame Alem yra laikoma didžiausia monolitine bažnyčia pasaulyje. Manoma, kad seniausia iš šių bažnyčių yra Bete Maryam (Šv. Marijos) bažnyčia.
1978 m. vienuolika monolitinių uolose iškaltų bažnyčių buvo įtraukta UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Legendos
thumb|240px|left|Bete Giyorgis (Šv. Jurgio), iškalta iš vientisos uolos kryžiaus formos bažnyčia
Legenda teigia, kad Zagvės dinastijos imperatorius Lalibela, susapnavo sapną, kuriame jam Dievas liepė pastatyti bažnyčias. Tiksliai nurodė vietas, kur jos turi būti pastatytos, kaip jos turi atrodyti ir kaip vidus dekoruotos. Statybos vyko labai sparčiai, nes dienomis dirbo meistrai, o naktimis, kaip teigia legenda, dirbo angelai.
Astatis
Astatis – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas At, eilės numeris 85.
Pavadinimo kilmė
Elemento pavadinimą nulėmė jo cheminė savybė, kad jis yra labai nestabilus radioaktyvus elementas: lotyniškai a- priešdėlis, nurodantis priešybę, savybės trūkumą + stare – stovėti, likti stabiliam.
83-oji Oskarų teikimo ceremonija
83-oji Oskarų teikimo ceremonija pagerbė ir apdovanojo geriausius 2010 metų filmus. Ceremonija vyko 2011 metų vasario 27 dieną. Ją tiesiogiai transliavo JAV televizija ABC. Filmai buvo nominuoti 24-iose kategorijose. Ceremoniją vedė James Franco ir Anne Hathaway. Jiems abiem tai – pirmoji Oskarų teikimo ceremonija kaip vedėjams. Šių metų nominacijos paskelbtos 2011 metų sausio 25 dieną. Daugiausia nominacijų pelnė filmas „Karaliaus kalba“. Daugiausia apdovanojimų taip pat pelnė „Karaliaus kalba“ ir „Pradžia“
Nominantai ir laimėtojai
Oskarų laureatai lentelėje yra paryškinti.
Daugiausia nominacijų
Šie filmai gavo dvi ar daugiau nominacijų:
Košciukovičė
Košciukovičė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Mileičycių valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Šalia kaimo teka Nurčiko upė.
Anthony Hopkins
Entonis Hopkinsas (Philip Anthony Hopkins; g. 1937 m. gruodžio 31 d. šalia Port Talboto, Velse, JK) – garsus valų aktorius ir režisierius. Jis turi dvigubą – JAV ir JK – pilietybę.
1963 m. baigė dramą Britų Karališkoje akademijoje ir pradėjo dirbti teatre. 1967–1970 m. buvo Britų Nacionalinio teatro trupės narys. Netrukus atvyko į JAV, kur pradėjo filmuotis kine.
1991 m. laimėjo „Oskarą“ už Hanibalo Lekterio vaidmenį filme „Avinėlių tylėjimas“. Taip pat laimėjo ne vieną Britų filmų ir televizijos akademijos, Emmy apdovanojimą. 1993 m. už nuopelnus Britanijai karalienė Elžbieta II Entoniui Hopkinsui suteikė riterio titulą. 2021 m. Entonis Hopkinsas pelnė antrąjį „Oskarą“ – išrinktas geriausiu aktoriumi už vaidmenį filme „Tėvas“.
Per savo karjerą Hopkinsas suvaidino taip pat ne vieną istorinę asmenybę: Adolfą Hitlerį, Pablą Pikasą, legendinį Diegą de la Vegą (Zoro), Ričardą Niksoną, Icchaką Rabiną, Džoną Kvinsį Adamsą, Viljamą Blaitą, Čarlzą Dikensą, Ričardą Liūtaširdį, Šekspyro kūrinių herojus.
Fryganizmas
Fryganizmas  – gyvenimo būdas, paremtas ribotu dalyvavimu kapitalistinėje sistemoje ir vartotojiškos kultūros nepaisymu. Labiausiai pagarsėjusi fryganų strategija yra maisto ir buities daiktų paieška šiukšlių konteineriuose.
Fryganai anksčiau bandė boikotuoti didžiąsias korporacijas, kurias kaltino žmogaus teisių pažeidinėjimais, aplinkos teršimu ir gyvūnų išnaudojimu. Vėliau ėmė laikytis pažiūros, kad problema yra ne keliose „blogose“ kompanijose, bet pačioje sistemoje. Jiems nepriimtina visuomenė, kurioje jų nuomone viešpatauja materializmas, moralinė apatija, konkurencija ir godumas. Vieni žmonės fryganais tampa dėl ekologinių, kiti – dėl religinių įsitikinimų ar politinių pažiūrų.
Vėžionių apylinkė (Daugai)
Vėžionių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Švėkšnos valsčius
Švėkšnos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Švėkšna.
Vėžionių apylinkė (Daugai)
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Daugų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Daugų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Bukaučiškių apylinkės, Daugų apylinkės ir Pavarėnio apylinkės.
Švėkšnos valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas 1861 m. Kauno gubernijoje, apėmė Švėkšnos dvaro žemes ir Šalpėnų laisvuosius valstiečius. XX a. tarpukariu Balsėnų (1934 m.), Dūdinėlių, Sausių ir Vainių (visi trys 1938 m.) kaimai prijungti prie Veiviržėnų valsčiaus. Taip pat padaryta su Eidukais. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Priekulės rajonui (11 apylinkių).
Gyvenvietės
1923 m. surašymo metu valsčiuje buvo šios gyvenvietės:
Gyventojai
Švėkšnos valsčiaus teritorijoje kalbama pietų žemaičių varniškių tarme.
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 8861 žmogus:
Tiekėjas
Tiekėjas (prekių tiekėjas, paslaugų teikėjas) – bet kuris ūkio subjektas (fizinis asmuo, privatusis juridinis asmuo, viešasis juridinis asmuo ar tokių asmenų grupė), galintis pasiūlyti ar siūlantis prekes, paslaugas ar darbus. Ši sąvoka taikoma gamintojams, platintojams, importuotojams, montuotojams, paslaugų organizacijoms ir panašiai.
Tiekėjų pareigos
Tiekėjas privalo nuosekliai vykdyti sutartį, pristatyti prekes į vietą, jas surinkti, išbandyti ir paleisti bei atlikti kitus darbus, numatytus sutartyje ir techninėse specifikacijose, įskaitant prekių defektų šalinimą. Tiekėjas taip pat pasirūpina visa būtina įranga, darbų priežiūra ir darbo jėga, reikalinga sutarties vykdymui.
Tiekėjas laikosi visų šalyje galiojančių įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatų ir užtikrina, kad jo darbuotojai, jų pavaldiniai ir vietoje samdomi darbuotojai jų laikytųsi. Tiekėjas garantuoja perkančiajai organizacijai nuostolių atlyginimą, jei tiekėjas, jo darbuotojai ar jų pavaldiniai nesilaikytų minėtųjų įstatymų ir kitų teisės aktų ir dėl to būtų pateikti kokie nors reikalavimai ar pradėti procesiniai veiksmai.
Sutarties vykdymo metu tiekėjo gauta informacija ir dokumentai yra konfidencialūs. Be išankstinio raštiško perkančiosios organizacijos leidimo tiekėjas neskelbia ir neatskleidžia jokių sutarties nuostatų, išskyrus atvejus, kai tai būtina vykdant sutartį.
Jei tiekėjas veikia jungtinės veiklos (partnerystės) pagrindu, partneriai visi kartu ir kiekvienas atskirai yra atsakingi už sutarties nuostatų vykdymą pagal šalies įstatymus ir kitus teisės aktus. Tiekėjas privalo paskirti vieną iš partnerių atstovauti santykiuose su perkančiąja organizacija. Jungtinės veiklos sutartimi nustatytų partnerių keitimas be išankstinio raštiško perkančiosios organizacijos sutikimo yra laikomas sutarties pažeidimu.
Plastikiniai sprogmenys
thumb|right|Tarybinė kasetinė priešpėstine mina [[PFM-1 (korpusas – plastikinis).]]
Plastikiniai sprogmenys – sprogmenys, kurių korpusas ir galbūt kitos dalys pagamintos iš plastiko.
Inžineriniai sprogmenys:
Kariniai plastikiniai sprogmenys:
Stefano de Gregorio
Stéfano de Gregorio (g. 1994 m. rugsėjo 16 d. Buenos Airėse) – argentiniečių aktorius ir modelis. Vaidino populiariuose argentiniečių telenovelėse „Chiquititas“, „Rincón de luz“, „Floricienta“ bei kitose.
Biografija
S. Gregorio išgarsėjo, kai jam tebuvo vos vieneri meteai ir šeši mėnesiai. Dalyvavo įvairiose komercinėse veiklose Argentinoje ir užsienyje. Vaidino filme „Valentine“ („Valentinas“), kurį režisavo Alejandro Agresti. 2003 m. vaidino Cris Morenos telenovelėje „Rincón de luz“ („Šviesos kampelis“). 2004–2005 m. vaidino Thomą (Tomą) telenovelėje „Floricienta“ („Pelenės istorija“), 2006 m. – telenovelėje „Chiquitas sin fin“. 2007 m. atliko vaidmenį telenovelėje „Casi Ángeles“ („Beveik angelai“).
Andrius fon Štirlandas
Andrius fon Štirlandas (, g. Štirijoje, Austrija) – 1241-1242 m. ir 1248-1253 m. Livonijos ordino krašto magistras.
Biografija
Orientavosi į popiežių, o ne į Vokietijos imperatorių.
1242 m. vadovavo riteriams per Ledo mūšį, tačiau tiesiogiai jame nedalyvavo, vadovavimą perdavė komtūrams, o pats mūšį stebėjo iš saugios vietos ir į nelaisvę nepateko.
Iš pradžių rėmė Rygos vyskupą Mikalojų, o šis Tautvilą, kovojusį su Mindaugu. 1250 m. surengė žygį į Mindaugo domeną ir į jo sąjungininkės pietų Žemaitijos žemes. Tai susilpnino Lietuvą ir 1250 m. antroje pusėje Andrius fon Štirlandas užkariavo Žiemgalą.
Tiesioginiai Lietuvos ryšiai su popiežiumi prieštaravo Andriaus tikslams, tačiau siekdamas Žemaitijos jis parėmė Mindaugo kovą su priešiška koalicija. Už karaliaus karūną, kurią Mindaugui parūpino Andrius, Mindaugas Livonijos ordinui užrašė žemaičių žemes. Reali Andriaus politika Livonijos ordinui buvo naudingesnė nei siūlymas nepripažinti Lietuvos valstybingumo, bet Livonijos ordino siuzereno, Vokiečių ordino vadovybės dalis Andriaus kompromisams nepritarė. Livonijos ordino kapitula apkaltino Andrių palankumu Lietuvai ir pareikalavo atsistatydinti. 1253 m. rudens pradžioje Andrius išvyko į Vokietiją. Nors Livonijos ordino vadovybė jį ir nušalino, tačiau jo diplomatinę politiką Lietuvos atžvilgiu tęsė iki Durbės mūšio 1260 m.
Formija
Formija  – Italijos miestas Latinos provincijoje, Lacijuje. Miestas yra pusiaukelėje tarp Romos ir Neapolio ant Apijaus kelio.
Istorija
Formiae buvo įkurta romėnų, graikiškai Ὁρμίαι hormiai reiškia „išsilaipinimo vieta“. Tai buvo garsus kurortas Romos imperijos laikais.
Ciceronas buvo nužudytas netoli miesto Apijaus kelyje 43 m. pr. m. e. Jo kapas traukia turistus. Formijoje buvo nukankintas Šv. Erazmas 303 m. valdant Diokletianui. Jis pradėtas vadinti Šv. Elmu ir tapo jūreivių globėju.
Žlugus Vakarų Romos imperijai miestas buvo nusiaubtas, gyventojai įkūrė du atskirus kaimus ant kalvų, kurie priklausė Gaetai. Karolis II Anžu pastatė tvirtovę prie pajūrinio kaimo Mola di Gaeta. Kitas kaimas vadinosi Kastelone dėl XIV vidurio pilies, kurią pastatė Onorato I Caetani, Fondžio grafas.
1863 m. abu kaimai buvo sujungti ir pavadinti Formija. Miestas nukentėjo per Antrąjį pasaulinį karą nuo Ancijaus mūšio.
Torkil Rönne
Torkilas Ronne (, g. 1949 m. sausio 5 d. Danijoje) – Danijos pilietis, gyvenantis Švedijoje, verslininkas, Šiaulių miesto Garbės pilietis.
Biografija
1992 m. pradėjo veiklą Lietuvoje. Jau tada pastebėjo, kad dauguma užsienio investicijų patenka į Vilnių, todėl ėmė stengtis kuo daugiau labdaros, paramos, investicijų bei kitų projektų sieti su Šiauliais. Jo rūpesčiu Šiauliuose investavo ne viena Skandinavijos verslo įmonė, mieste įsikūrė UAB „Bigso“, UAB „Artilux NMF“, UAB „DIAB“, kuriose atsirado naujų darbo vietų Šiaulių žmonėms. Nuo 1999 m. UAB „IKEA Trading Lietuva“ verslo koordinatorius.
Solvesborgo Rotary klubo narys. Labdaros, paramos bei švietimo tikslais nuo 1994 m. bendrauja su Šiaulių Didždvario gimnazija, specialaus ugdymo įstaigomis, Jono Laužiko mokykla, organizuoja labdaros ir paramos akcijas. Jo ir kitų asmenų iniciatyva bendradarbiavimo sutartis sudarė Šiaulių miestas ir Kristianstadas Švedijoje, Šiaulių universitetas ir Kristianstado universitetas. Šiauliečiams organizuojamos stažuotės, mainų programos, nemokami anglų kalbos kursai, skiriamos stipendijos mokiniams studijuoti Švedijoje.
Žmona Jette Ronne, sūnus Kristianas, duktė Dorte.
Šiaulių miesto savivaldybės tarybos 2004 m. rugsėjo 9 d. sprendimu Nr. T-208 suteiktas Garbės piliečio vardas.
Rokiškio šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia
'''Rokiškio šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Rokiškyje. Parapijoje yra Rokiškio šv. Juozapo, Rokiškio Kalvarijų, Kalneliškių kapinių koplyčios.
thumb|200px|left|Centrinis altorius
Istorija
Pirmoji bažnyčia pastatyta ir parapija įsteigta apie 1500 m. Nauja medinė bažnyčia pastatyta 1590 m. Jai priklausė 18 valakų žemės, sklypas miestelyje. 1664 m. prie bažnyčios pastatyta Rokiškio dvaro savininkų Krošinskių koplyčia. 1666 m. minima klebonija ir varpinė. Nuo 1691 m. rašytos metrikų knygos. Iki 1700 m. pastatytas priebažnytis. Nuo 1700 m. veikė parapinė mokykla. Bažnyčiai sudegus, 1713 m. kunigaikštienė Elena Krošinskienė-Tyzenhauzienė pastatė naują medinę. Ji 1778 m. buvo pakrypusi, begriūvanti. Bažnyčiai 1806 m. priklausė Bulvėniškio palivarkas su Zypolių kaimu.
1864 m. bažnyčia sudegė. Pamaldos laikytos kapinių koplyčioje. 1866 m. patvirtintas architekto Frydricho Gustavo fon Šachto mūrinės bažnyčios projektas. 1868–1877 m. pastatyta dabartinė bažnyčia. Jos fundatorius – Rokiškio grafas Reinholdas Tyzenhauzas. Architektas – Georgas Verneris iš Tirolio. Statyba rūpinosi klebonas Lionginas Rekstis, vėliau – klebonas Stanislovas Šimkevičius. Kartu buvo statomos ir Rokiškio Kalvarijos.
1883 m. dirbti vargonininku pakviestas čekas Rudolfas Lymanas. Iki 1903 m. jis vadovavo ir Tyzenhauzų dvare veikusiai muzikos mokyklai. 1901–1943 m. vargonininkavo Matas Milaknis. Jis subūrė chorą ir jam vadovavo. 1908 m. įsikūrė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos, 1909 m. – „Saulės“ draugijos skyriai.
1919 m. lapkričio 29 d. Rokiškio kapinėse palaidotas Latvijoje bolševikų nužudytas kunigas Jonas Budrys. Klebono prelato Igno Labanausko rūpesčiu 1934 m. įsteigta altarija. Altarista Benediktas Šveikauskas (1884–1941) enkavedistų areštuotas ir 1941 m. birželio 24 m. sušaudytas. Palaidotas Rokiškio kapinėse. 1950 m. areštuotas kunigas Vladislovas Butvila (1896–1961), kalintas iki 1956 m.
Architektūra ir kultūrinės vertybės
Bažnyčia neogotikinė, mūrinė, stačiakampio plano (42,7 × 19,3 m), halinė, su pristatytu 56,5 m aukščio kvadratiniu varpinės bokštu. Vidus 3 navų. Jas dengia krištoliniai skliautai. Šventoriaus tvora akmenų mūro, viršuje – ažūrinės raudonų plytų grotos. Šventoriuje stovi Šv. Juozapo koplyčia. Po presbiterija įrengta fundatorių kripta, kurioje ilsisi kunigaikščiai Krošinskiai, grafai Tyzenhauzai ir Pšezdeckiai.
Bažnyčioje galima pasigrožėti labai vertingais medžio dirbiniais iš Belgijos, vitražais ir bronzinėmis skulptūromis iš Austrijos, bronziniu paauksuotu altoriumi iš Prancūzijos ir kitais dirbiniais.
2019 m. gruodžio 8 d. naujuosius bažnyčios varpus pašventino Panevėžio vyskupijos vyskupas ordinaras Linas Vodopjanovas. Jie buvo pagaminti Italijos Anjonės miestelyje įsikūrusioje seniausioje Europoje varpų liejykloje, kuri atstovauja Šventajam sostui ir jau tūkstantį metų priklauso Marinelli šeimai. Varpai įkelti 2022 m. balandžio 27 d., mažajam varpui (220 kg) suteiktas šv. Mato vardas, didžiajam (380 kg) – šv. Pranciškaus.
The Blue Marble
thumb|right|250px|[[1972 m. iš Apollo 17 padaryta nuotrauka „The Blue Marble“.]] The Blue Marble (mėlynasis marmuras) – NASA priklausanti 1972 m. gruodžio 7 d. Apollo 17 įgulos atlikta Žemės Pietų pusrutulio nuotrauka. Joje Žemė yra apie 45 000 km atstumu. Ši nuotrauka yra viena populiariausių ir labiausiai atpažįstamų nuotraukų žmonijos istorijoje.
Nuotrauka pažymėta NASA kodu AS17-148-22727. Ji buvo atlikta įgulos kelionės į Mėnulį metu. Nuotraukoje nesunkiai galima pamatyti teritoriją nuo Viduržemio jūros iki Antarktidos.
Apollo 17 įgula šią nuotrauką atliko su Hasselblad fotoaparatu, turinčiu Carl Zeiss AG linzę. NASA šios nuotraukos autoriais laiko visą Apollo 17 įgulą – Eugene Cernan, Ronald Evans ir Jack Schmitt, nes jie visi naudojosi šia kamera ir darė daug panašių nuotraukų. Tuo tarpu pagal tyrimus galima spręsti, kad nuotraukos autorius yra Jack Schmitt.
Apollo 17 buvo paskutinė misija su žmonėmis į Mėnulį, tad vėliau nebuvo įmanoma žmogaus rankomis padaryti tokios nuotraukos. „The Blue Marble“ pavadinimu NASA vadina ir kitas panašias Žemės nuotraukas, kurios atliekamos nuo 2001 m. Jas nufotografavo įvairūs palydovai, vėliau iš daugybės nuotraukų yra sudėliojamas vienas Žemės vaizdas, siekiant kuo mažesnio debesų skaičiaus.
Šiaulių televizorių gamykla
Šiaulių televizorių gamykla – įmonė Šiauliuose, Pramonės g. 15, veikusi nuo 1963 m. spalio 30 d. iki 1993 m. rugsėjo 8 d.
Istorija
Įsteigta 1961 m. TSRS Ministrų tarybos nutarimu, vėliau priklausė gamybiniam susivienijimui „Banga“, 1991–1993 m. Šiaulių valstybinė akcinė televizorių gamykla „Tauras“. Prie gamyklos veikė 13-oji profesinė technikos mokykla, rengusi darbininkus ir techninį personalą gamyklai. Įmonėje leistas laikraštis „Žydrasis ekranas“, veikė vyrų choras „Tauras“, moterų choras, tautinių šokių, meno ir sporto kolektyvai. 1976 m. pastatyta Televizorių gamyklos sporto salė, dab. sporto rūmai „Šiauliai“, vėliau – gamyklos poliklinika.
Iš pradžių gamykla surinkinėjo Maskvos televizorių gamyklos Temp-2 mazgus, vėliau joje sukurtus 43 cm įstrižainės OIRT standarto televizorius „Dubysa“, kurie, pastačius gamyklos korpusą Girulių g. pervadinti „Temp-6“. Nuo 1966 m. gamintas juodai-balto vaizdo 12 kanalų televizorius „Tauras“ mediniu korpusu su Panevėžio gamyklos „Ekranas“ 59 cm įstrižainės kineskopais (dizaineris Viktoras Kunickas). Nuo 1970 m. gamintas „Tauras 202“, nuo 1972 m. – 61 cm įstrižainės „Tauras 204“, nuo 1978 m. – 61 cm įstrižainės spalvotas lempinis televizorius „Tauras 714-1“, 1982–1986 m. – „Tauras 736D“, turėjęs 12 VHF kanalų ir 21-45 UHF kanalus. 1986 m. sukonstruotas ir nuo 1986 m. gamintas 61 cm įstrižainės spalvotas „Tauras C-257D“ su puslaidininkinėmis–integralinėmis schemomis, 1987 m. – 42 cm įstrižainės „Šilelis C-530D“ su japoniškais „Toshiba“ kineskopais, 1987–1989 m. 61 cm įstrižainės „Tauras C-276D“, 1989 m. – 51 cm įstrižainės „Tauras 51TC-311DI“, 1992 m. – „Tauras 51TS-402D“. Daugumą televizorių konstrukcijų nuo 1968 m. sukūrė gamyklos konstravimo biuras ir jo pagrindu 1978 m. įkurtas Televizijos institutas.
Be to, 1970 m. Šiaulių televizorių gamykloje pradėta gaminti televizijos studijinę aparatūrą ir kilnojamąsias televizijos stotis. Gamykla tapo vedančiąja šios aparatūros kūrėja ir gamintoja buvusioje TSRS. Ši aparatūra buvo moderni, kokybiška, gerai vertinama ir kitose pasaulio šalyse. Rengiantis Maskvos olimpinėms žaidynėms Šiaulių televizorių gamykla kartu su Kauno radijo gamykla pagamino beveik visą televizijos techniką. 1988 m. įkurta gamyklos televizijos studija, kurios pagrindu 1991 m. liepos 29 d. įsteigta ir 1992 m. kovo 19 d. pirmą laidą žiūrovams parodė „Šiaulių televizija“.
Kauno krovinių uostas
miniatiūra|280px|right|Krantinė, 2019 m. miniatiūra|280px|right|Konteineriai krantinėje Kauno krovinių uostas (Marvelės krovinių uostas, Marvelės uostas) – upių uostas Kaune, Marvelėje (Užnemunės g. 5), prie Nemuno. Krantinės ilgis – 120 m, prieplaukos aikštelė su kieta danga ir būtiniausia infrastruktūra saugiam prieplaukos eksploatavimui, privažiavimo kelias. Uosto statybos darbai prasidėjo praėjus dešimtmečiui nuo idėjos, kad Nemune ties Kaunu reikia įrengti krovininį uostą, kuris į vientisą transporto grandinę Kauną sujungtų su Klaipėdos uostu. Vienintelis krovinių uostas prie Nemuno šiuo metu veikia Jurbarke; uostas priklauso įmonei „Kelių remonto“ grupė.
Istorija
1970 m. Žemojoje Fredoje buvo pastatytas Fredos uostas. Nuo 1996 m. Nemunu plukdomų krovinių skaičius pradėjo mažėti ir galiausiai uosto veikla praktiškai buvo sustabdyta. 2004 m. pasikeitę uosto savininkai merdinčio uosto vietoje pradėjo kurti Žemosios Fredos gyvenamojo ir komercinio kvartalo viziją. Pritarta krovinių uostą iškelti iš miesto centro, nors Žemojoje Fredoje uostą buvo galima rekonstruoti investuojant mažiausiai pinigų. 2004 m. Kauno miesto taryba nusprendė, kad naujasis uostas turėtų būti statomas Petrašiūnuose. Pasikeitusi miesto valdžia šios vizijos atsisakė.
2006 metais „Vidaus vandens kelių direkcijos“ užsakymu buvo atlikta galimybių studija „Kompleksinis vidaus vandenų kelio Nemuno upe ir Kuršių mariomis Klaipėda – Kaunas sutvarkymas pritaikant krovininei ir keleivinei laivybai“. 2010 metais studija buvo papildyta. Įvertinant vidaus vandenų kelių tinklo sujungimo su Klaipėdos valstybiniu jūrų uostu bei integracijos į Vakarų Europos vidaus vandenų kelių tinklą perspektyvas, tarptautinės reikšmės vidaus vandenų kelią E41 Nemuno upe ir Kuršių mariomis ekonominiu požiūriu tikslinga modernizuoti. Kuriant reikiamą infrastruktūrą tarptautinės reikšmės vidaus vandenų kelyje E41 Nemunu ir Kuršių mariomis, pagal parengtą techninę dokumentaciją buvo suplanuota pastatyti krovininę prieplauką Kaune, Marvelėje. Kauno miesto taryba pritarė, kad būtų rengiami Bendrojo plano pakeitimai, atveriantys kelią naujajam krovinių uostui statyti Marvelėje.
2007 m. „Vidaus vandens kelių direkcija“ rengė ir atsarginį variantą. Vilijampolėje (Raudondvario pl. 113) norėta įrengti laikiną krovinių prieplauką, kurioje būtų galima iškrauti apie 100 tūkst. tonų krovinių. Kauno žiemos uostas šiuo metu veikia kaip vidaus vandenų uostas.
2013 m. pabaigoje lietuviško kapitalo UAB „Nemunas River Line“ su Olandijos laivų statybos įmone „Neptun Shipyard BV“ pradėjo įgyvendinti 105 mln. Lt vertės baržų statybos projektą. Projektą finansuos olandai ir Didžiosios Britanijos investicijų fondas. Bus pastatytos 16 baržų ir 8 upiniai vilkikai. Baržoms pradės veikti atidarius Marvelės krovinių uostą.
Baržų statymas numatytas VĮ Vidaus vandens kelių direkcijos bazėje Kaune. Baržos pastatymo terminas, priklausomai nuo jos techninių charakteristikų, yra 8–12 mėnesių. Pastačius uostą – prieplauką, aikštelę, sandėlius – Nemunu iki Kauno baržomis bus galima plukdyti iki 600 t sveriančius žvyro, skaldos, medienos krovinius. Uostas galės aptarnauti 500 000 t krovinių per metus. Naujojo krovinių uosto projektas finansuojamas ES ir valstybės lėšomis. 15 % sąmatos sudaro bendrojo finansavimo lėšos, o likusią dalį – Europos Sąjungos struktūrinių fondų parama. Uostą buvo planuota baigti iki 2014 m. vidurio. UAB „Kamesta“ per pusantrų metų objekto statybai numatė 9,4 mln. Lt.
Nuo 2015 m. planuota jog navigacijos sezono laivai galės švartuotis Marvelėje. Vėliau planuojama gerinti krovinių prieplaukos infrastruktūrą. Investicijos plėtrai sieks apie 30 mln. Lt, o prieplaukai bus ieškomas koncesininkas.
Veikla
Nuo 2016 m. užbaigtas statyti uostas nebuvo naudojamas dėl nepakankamo upės gylio.
2019 m. balandžio mėn. Marvelės uoste krovininė barža atplukdė komercinį krovinį iš Klaipėdos jūrų uosto. Tai – pirmasis toks krovinys Lietuvoje po nepriklausomybės atkūrimo.
Babe Ruth
250px|thumb|right|Babe Ruth George Herman Ruth, Jr. (1895 m. vasario 6 d. – 1948 m. rugpjūčio 16 d.) buvo amerikiečių kilmės beisbolo žaidėjas, nuo 1914 iki 1935 metų žaidęs MLB lygoje. Įvairiose apklausose ir įvertinimuose ne kartą vadintas geriausiu visų laikų beisbolo žaidėju. Jo pasiektimai bei charizmatiškumas pavertė jį viena iš žinomiausių XX a. 3-dešimtmečio asmenybių.
Ažuraisčiai
Ažuraisčiais vadinami kaimai:
Liono įlanka
thumb|right|Liono įlankos žemėlapis
Liono įlanka − įlanka Viduržemio jūroje, skalaujanti pietų Prancūzijos krantus.
Geografija
Liono įlanka driekiasi apie 125 km, žiočių plotis 245 km. Įlankos dažniausias gylis siekia 50 m, ties žiotimis − iki 1 km. Įlankos krantai šiaurės rytinėje dalyje aukšti ir statūs, kitur − žemi. Didžiausia įtekanti upė − Rona. Didžiausi miestai − Marselis ir Tulonas.
Sašimio peilis
thumb|80px|Sašimio peiliai yanagi ba (kairėje) ir tako hiki (dešinėje)
Sašimio peilis  – tradicinis japoniškas peilis, naudojamas kulinarijoje maistui pjaustyti. Geležtė paprastai 25–30 cm ilgio, vienašmenė. Osakos regione geležtės galas smailus (tokie peiliai vadinami yanagi ba 'gluosnio geležtė'), o Tokijo regione – stačiakampis (tokie peiliai vadinami tako hiki). Sašimio peiliai fugu hiki yra panšūs į yanagi ba, tik geležtė yra plonesnė ir lankstesnė. Šiuos peilius naudoja labai plonai raikomam sašimiui iš žuvų keturdančių dygliapilvių (Tetraodon) gaminti.
Kadangi geležtės nuožulnuma įdubi (hollow grind of blade bevel), ašmenys labai ploni, labai aštrūs ir lengvai pagalandami. Sašimio peilis puikiai pjauna ir raiko, tačiau netinka kapoti, kadangi ploni ašmenys gali ištrupėti. Labai tinka daržovėms, vaisiams, mėsai, žuviai pjauti ar smulkinti.
Peilis pavadintas pagal sašimį – japonišką žuvies patiekalą. Geležtės ilgis toks, kad tiktų padaryti file iš vidutinio dydžio žuvies. Didelėms žuvims doroti naudojami peiliai ilgesnėmis geležtėmis (iki 50 cm ir ilgesnėmis).
Vytautas Jonynas
Vytautas Jonynas:
Čakao sąsiauris
thumb|300px|Čakao sąsiauris Čakao sąsiauris  – Ramiojo vandenyno sąsiauris, skiriantis Čilojės salą nuo Pietų Amerikos žemyno (Čilės). Jungia Koronadoso ir Ankudo įlankas. Ilgis 25 km, plotis 2 km. Sąsiauris susidarė po paskutinio ledynmečio.
Pirmasis europietis, atradęs kanalą buvo ispanų jūrininkas Francisco de Ulloa, čia lankęsis 1553 m.
Užukalnių apylinkė
Užukalnių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Daugų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Daugų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Daugų apylinkės ir Junčionių apylinkės.
Drūtgalė tauriabudė
Drūtgalė tauriabudė (Clitocybe clavipes) – baltikinių (Tricholomataceae) šeimos, tauriabudžių (Clitocybe) genties grybų rūšis.
Auga liepos–spalio mėnesiais mišriuose, spygliuočių miškuose, ypač pušynuose, krūmynuose. Labai dažna Lietuvos miškuose. Grybas valgomas, IV kategorijos.
Ott Lepland
Otas Leplandas (g. 1987 m. gegužės 17 d.) – Estijos dainininkas, kuris yra geriausiai žinomas trečiojo sezono Eesti otsib superstaari nugalėtojas. Leplandas atstovavo Estijai 2012 m. Eurovizijoje, Baku, Azerbaidžane su daina „Kuula“. Finale jis užėmė 6 vietą.
Otas atliko keletą pjesių, įskaitant ir Troy Bolton vaidmenį Estijos valstybiniame lėlių ir jaunimo teatre, filmo „High School Musical“ estiška versija.
Jo antrasis albumas „Laulan ma sind“ buvo išleistas 2011 metų lapkričio mėnesį.
Ignalinos seniūnija
Ignalinos seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Ignalinos rajono savivaldybės pietinėje dalyje.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įkurtos 5 seniūnaitijos:
Mažosios Lietuvos tautinė taryba
Mažosios Lietuvos tautinė taryba, Prūsų Lietuvos tautinė taryba – Mažosios Lietuvos politinė organizacija, veikusi 1918–1924 m.
Steigimas
Pasibaigus Pirmajam pasauliniam karui lietuvininkai, remdamiesi tautų apsisprendimo teisės principais, kuriuos paskelbė JAV prezidentas Vudro Vilsonas, ėmė reikalauti atskirti Mažąją Lietuvą nuo Vokietijos ir ją prijungti prie Lietuvos Respublikos. 1918 m. lapkričio 16 d. Tilžėje sušauktas lietuvių susirinkimas paragino tautiečius šio tikslo siekti taikiomis priemonėmis ir įsteigė Prūsų lietuvių tautinę tarybą, kuri netrukus pavadinta Mažosios Lietuvos tautinė taryba. Tarybos pirmininku išrinktas Vilius Gaigalaitis, ją sudarė 53 nariai, tarp jų Viktoras Gailius, Erdmonas Simonaitis, Jonas Vanagaitis. Įsteigtos ir apskričių tarybos, pirmoji – Tilžėje.
Veikla
1918 m. lapkričio 30 d. taryba paskelbė Mažosios Lietuvos tautinės tarybos aktą, kuriuo viešai pareikalavo Mažąją Lietuvą prisijungti (priglausti) prie Didžiosios Lietuvos. Aktą pasirašė 24 asmenys. 1919 m. balandžio 8 d. Versalio taikos konferencijos pirmininkui Ž. Klemanso Mažosios Lietuvos tautinė taryba įteikė reikalavimą Rytų Prūsijos lietuvių kraštą – Mažąją Lietuvą su Labguvos, Vėluvos, Darkiemio, Geldapės ir kitomis apskritimis (iš viso 13) priskirti prie Lietuvos valstybės. Nepavykus to įgyvendinti tarybos nariai 1920 m. vasario 21 d. – 1922 m. lapkričio mėn. kelis kartus tarėsi su Antantės valstybių diplomatais, kreipėsi į Ambasadorių konferenciją dėl Klaipėdos krašto prijungimo prie Lietuvos Respublikos. 1920 m. vasario 21 d. Mažosios Lietuvos tautinė tarybos rezoliucijoje reikalaujama panaikinti senąją muitų sieną ir atkelti ją prie Nemuno, kad tą sieną kontroliuotų Lietuvos Respublikos muitinės ir saugotų jos kariuomenė, o geležinkelius, paštą, telegrafą ir telefono ryšius perduoti administruoti Lietuvos Respublikai, leisti Lietuvos Respublikai naudotis Klaipėdos uostu ir Nemuno upe. Mažosios Lietuvos tautinė taryba delegavo 4 atstovus į Lietuvos Tarybą; 1920 m. kovo 20 d. Vilius Gaigalaitis, Martynas Jankus, Kristupas Lekšas ir Jurgis Strekys buvo kooptuoti jos nariais. 1922 m. gruodžio 18 d. iš Mažosios Lietuvos tautinė tarybos narių sudarytas Vyriausias Mažosios Lietuvos gelbėjimo komitetas.
Versalio taikos konferencijos nutarimu nuo Vokietijos atskyrus tik Mažosios Lietuvos šiaurinę dalį iki Nemuno (Klaipėdos kraštas), Mažosios Lietuvos tautinė taryba iš Tilžės persikėlė į Klaipėdą. Tarybos atstovai kurį laiką buvo Prancūzijos administracijos sukurtos Klaipėdos krašto Direktorijos nariai. Paaiškėjus, kad Direktorija yra Klaipėdos laisvosios valstybės (Freistaato) šalininkų įrankis, iš jos išėjo ir perėjo į opoziciją.
Didysis greipfrutas
Didysis greipfrutas arba Pomelas – didžiojo citrinmedžio citrinvaisis.
Vaisiai labai stambūs, nuo 12-20 cm iki 30 cm skersmens. Forma – beveik rutuliški ar suplotai rutuliški, kartais – kiek kriaušiški.
Žievelė stora, skiltelės lengvai atsiskiria, plėvelės lengvai nusilupa. Sulčių maišeliai stambūs, silpnai sulipę. Minkštimo spalva kinta nuo gelsvos iki rausvos ir raudonos. Sėklos stambios, plokščios, gelsvos, paprastai su vienu gemalu.
Vaisiuose yra naringino – gliukozido, suteikiančio kartumo skonį.
Mityba
thumb|right|200px|Išardyto didžiojo greipfruto skiltelės
Greipfrutų sultys būna įvairių atspalvių, blogų veislių – rūgščiai kartaus skonio, gerų veislių – saldžiarūgštės ir kvapnios.
Iš didžiojo greipfruto žievelių verdamas marmeladas. Jas naudoja kinų kulinarijoje, dažnos Pietų Kinijos virtuvėje kaip gardinimo priedas bei saldumynų gamyboje.
Ivica Dragutinović
Ivica Dragutinovičius (g. 1975 m. lapkričio 13 d.) – buvęs futbolininkas, žaidęs Serbijos ir Juodkalnijos rinktinės gynėjo pozicijoje.
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2000 metų, su rinktine žaidė vienerias 2006 m. pasaulio čempionato rungtynes. Vėliau tapo Serbijos rinktinės nariu, bet dėl patirtos traumos negalėjo pilnai pasiruošti 2010 m. pasaulio čempionatui ir jame nedalyvavo.
Kalio permanganatas
Kalio permanganatas  – tamsiai violetinės spalvos kristalai, kurie labai gerai tirpsta šaltame ir šiltame vandenyje. Cheminė formulė – KMnO4. Tai stiprus oksidatorius. Kalio permanganatas (KMnO4) yra skirtas geležies, mangano ir vandenilio sulfido, jodidų oksidavimui vandenyje.
Formulė
M(KMnO4)= 158 g/mol
Kaitinamas skyla : 2KMnO4 –> K2MnO4 + MnO2 + O2
Reaguoja su druskos rūgštimi : 2KMnO4 + 16HCl -> 2KCl + 2MnCl2 + 8H2O + 5Cl2
Panaudojimas medicinoje
0,1-0,2 % tirpalu plaunamos kūno ertmės. Pasižymi oksiduojančiomis, dezinfekuojančiomis ir dezodoruojančiomis savybėmis. Tinka dvokiančioms, pūliuojančioms žaizdoms gydyti, abscesams valyti. 2-5 % tirpalai veikia sutraukiančiai ir naudojami nudegusiems, opiniams paviršiams plauti.
Šokas
Šokas ( – „smūgis“) – tai sunkus kraujo apytakos sutrikimas. Šoko pasekmė yra audinio hipoksija dėl nepakankamo deguonies tiekimo arba įsisavinimo. Nepakankama perfuzija sukelia anaerobinį ląstelių metabolizmą, dėl kurio ima gamintis didelis pieno rūgšties kiekis. Taigi, šokas pats savaime nėra liga, o sudėtinė patofiziologinė būsena, kuriai būdingi įvairių organų simptomai. Tokia būsena reikalauja skubaus diagnozavimo ir gydymo, nes delsimas gali pasibaigti paciento mirtimi. Šoką gali sukelti įvairios priežastys: traumos, infekcijos, alerginės reakcijos, apsinuodijimai, širdies veiklos sutrikimai ir kt., tačiau įvairių priežasčių sukelta patologinė organizmo būklė šoku vadinama tik tada, kai sutrinka kraujo cirkuliacija, o mikrocirkuliacija nesugeba aprūpinti ląstelių deguonimi ir pašalinti medžiagų apykaitos produktų. Biocheminiai organizmo ląstelių pakitimai, būdingi šoko atveju, dažnai išsivysto prieš nukrentant paciento kraujo spaudimui ir prieš pasirodant kitiems tipiškiems šoko simtomams.
Škotijos futbolo varžybos 2008–2009 m.
Škotijos futbolo varžybos 2008–2009 m.
Leslie Nielsen
Leslie William Nielsen (1926 m. vasario 11 d. Redžainoje, Kanada – 2010 m. lapkričio 28 d. Fort Loderdeile, JAV) – Kanados aktorius ir komikas. Holivudo ir Kanados šlovės žvaigždžių savininkas. 1993 m. išleido fiktyvios autobiografijos pagal filmą „Nuogas ginklas“ knygą „The Naked Truth“.
Bosniai
Bosniai – pietų slavų tauta, gyvenanti daugiausia Bosnijoje ir Hercegovinoje bei Serbijos Sandžako regione. thumb|left|Bosnių gyvenamos teritorijos Bosniai kilę iš Bosnijos karalystėje gyvenusių slavų, kurie Osmanų imperijos valdymo laiktotarpiu priėmė islamą (jie save vadino geraisiais bosniais, senąja bosnių kalba: „Dobri Bošnjani“). Islamizacija ypač paveikė bosnių kultūrą (gyvenamuosius namus, drabužius, mitybą, papročius).
Kazimieravo apylinkė
Kazimieravo apylinkė sovietmečiu buvo:
Levošė
Levošė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Mileičycių valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į rytus nuo Mileičicės, apie 26 km į rytus nuo Semiatičės ir apie 69 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Šalia kaimo teka Nurčiko upė.
Kančėnų apylinkė
Kančėnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Daugų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Daugų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Daugų apylinkės.
Indogio ežeras
Indogio ežeras – didžiausias ežeras Pietryčių Azijoje, Kačinų valstijoje Mianmare. Ežeras yra 12,875 km ilgio iš rytų į vakarus ir 24,14 km ilgio iš šiaurės į pietus. Aplink ežerą yra virš 20 kaimų. Dominuojančia etninė grupė, gyvenanti ežero apylinkėse, yra šanai ir kačinai, kurie daugiausia užsiima žemdirbyste.
Indogio ežeras yra Indogio ežero draustinio teritorijoje, kurį 1999 m. įkūrė Ekoturizmo ministerija. Draustinyje, apimančiame 775,24 km² plotą, yra daugybė gyvūnų rūšių, įskaitant retus žinduolius ir paukščius.
Vazų dinastija
Istorija
Kildinama iš senos švedų bajorų šeimos, pirmas šaltiniuose minimas Nilsas Ketisonas (1355), 1523 m. Gustavas I Vaza buvo vienas sukilimo prieš danus iniciatorių ir tapo pirmuoju atsikūrusios Švedijos karalystės valdovu. Nuo 1587 m. Abiejų Tautų Respublikos valdovu išrinkus Jono III Vazos ir Kotrynos Jogailaitės sūnų Zigmantą Vazą, šiam valdovui bei jo palikuonims pretenduojant į Švedijos sostą, kilo nemažai Švedijos ir Lietuvos-Lenkijos valstybės konfliktų.
Rozalimo Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčia
'''Rozalimo Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Rozalimo miestelio centre, 0,8 km į pietvakarius nuo kelio. Rozalimo parapinė bažnyčia vertinga liaudiška ir kartu su neogotika, baroku susijusia architektūra, baroko altoriais, sakykla, vargonų prospektu. Ji yra valstybės saugomas architektūros paminklas, 1996 m. įrašytas į Kultūros vertybių registrą. .
Parapijoje yra Rozalimo kapinių koplyčia.
miniatiūra|240px|left|Bažnyčios interjeras
Istorija
Bažnyčią 1765 m. pastatė dvarininkai Rozalija Drabišienė-Bielozaraitė ir Adomas Drabišius. 1771 m. jai dovanoti 8 valakai žemės su Gikonių ir Janonių kaimais; paskirtas kunigas. Apie 1773 m. įsteigta parapija.
1794 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. Paežerių seniūnas Rozalimo altarijai 1797 m. dovanojo valaką žemės. Nuo 1819 m. su pertraukomis veikė parapinė mokykla. Klebonas Titas Gedvila (Rozalime 1885–1893 m.) suremontavo šventoriaus tvorą, įrengė vargonus. Klebonas Konstantinas Olšauskas (1900–1905 m.) išdažė bažnyčią, įsteigė senelių prieglaudą, padidino kleboniją, joje slaptai mokė lietuviško rašto, skelbė blaivybę. Vikaras Kazimieras Kazlauskas platino lietuviškas knygas, nesutiko evangelijos skaityti lenkiškai. Klebonas Kazimieras Grinkevičius (Rozalime 1906–1936 m.) bažnyčią apdengė skarda. Per miestelio gaisrą 1930 m. sudegė medinė varpinė. Išsilydė 3 varpai. Iš jų nulietas vienas. Rozalimo klebonas Petras Kuzmickas 1947 m. vasario 18 d. areštuotas, nuteistas kalėti Vorkutoje. Į Lietuvą grįžo 1953 m.
Architektūra
Bažnyčia liaudies architektūros formų, kryžminio plano, dvibokštė. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Stovi medinė šventoriaus koplyčia, tarnaujanti kaip varpinė. Senoji varpinė iki 1930 m. gaisro stovėjo aikštėje, priešais bažnyčią, ant akmenų krūsnies.
Yra penki mediniai baroko formų altoriai. Baroko stiliaus didysis altorius tradiciškai stovi presbiterijos gilumoje, centrinėje bažnyčios ašyje. Jame įkomponuotas Trakų Dievo Motinos atvaizdas. Du presbiterijos šoniniai altoriai ir du koplyčių altoriai vienodos struktūros. Barokinė sakykla įrengta tradiciškai kairėje pusėje, prie zakristijos sienos. Zakristijoje kabo pirmojo Rozalimo bažnyčios klebono Antano Jurevičiaus portretas. Yra medžio drožėjo, tapytojo Jono Danausko kūrinių.
Panašios Viekšnalių, Notėnų bažnyčios.
Vargonai
Bažnyčios vargonai pastatyti 1796 m. Buvo puošnios struktūros, dažyti ir iš dalies auksuoti, 14 balsų (čia prie 12-os registrų prisumuoti varpeliai ir būgnas). Autentiškas instrumentas neišliko, nes 1893 m. už seno prospekto meistras Friedrich Weissenborn iš Jėkabpilio (Latvija) sumontavo naujus vieno manualo, su pedalais vargonus. Juose buvo panaudoti senieji autentiški žvaigždiniai varpeliai ir akustinis būgnas (iki mūsų dienų šie įrengimai neišliko). Vargonų prospekto apačioje, ant choro baliustrados yra kartušas su fundacijos įrašu. Vargonų prospekto struktūra atstovauja tipiniam Vilniaus mokyklos meistrų prospektų pavyzdžiui – trys į priekį išsikišę bokštai (du aukšti, poligonaliniai šoniniai bokštai ir centrinis trikampis bokštelis) ir bokštus jungiantys du laukeliai. Autentiškoji griežykla buvo vargonų dešinėje. Autentiškas instrumentas neišliko. Autentiški yra tik prospekte buvusio registro Principal 4’ vamzdžiai.
Kachramanmarašas
Kachramanmarãšas  – miestas pietinėje Turkijoje, į šiaurės vakarus nuo Gaziantepo, Rytų Tauro kalnų papėdėje; provincijos centras. 326,2 tūkst. gyventojų (2006 m.). Maisto (cukraus, aliejaus), tekstilės (medvilnės) pramonė, kilimų audimas. Yra universitetas (įkurtas 1993 m.). Mečetės, medresės, bažnyčios.
Istorija
Apie XII a. pr. m. e. miestas buvo Hetitų karalystės miestas-valstybė. VIII a. pr. m. e. užimtas asirų. Romos imperijos laikais vadintas Germanicia Caesarea. 645 m. užkariautas arabų, tapo vienu jų skverbimosi į Mažąją Aziją atramos punktų, per karus ne kartą sugriautas. Valdant Omejadų dinastijos kalifui Muavijui I (661–680 m.) atstatytas, Bagdado kalifo Harūno ar Rašido laikais (786–809 m.) sutvirtintas gynybiniais įrenginiais. 1097 m. užimtas kryžiuočių, XII a. – turkų seldžiukų. Nuo 1515 m. priklausė Osmanų imperijai. 1919–1921 m. okupuotas prancūzų. Nuo 1921 m. priklauso Turkijai. Iki 1973 m. miestas vadinosi Marašu.
Kachramanmarašas smarkiai apgriautas per 2023 m. žemės drebėjimą.
Anris Džohadzė
Anris Džohadzė (g. 1980 m. lapkričio 6 d.) – Gruzijos dainininkas iš Tbilisio. Jis atstovavo Gruzijai 2012 m. Eurovizijoje su daina „I’m A Joker“. Iki jo pasirodymo 2012 m. Eurovizijoje Anris Džohadzė taip pat atstovavo Gruzijai 2008 m. Eurovizijoje kaip Dianos Gurckajos pritariamasis vokalistas.
Anris pradėjo dainuoti nuo ketverių metų amžiaus, jis dalyvavo daugelyje konkursų ir koncertų tiek Gruzijoje, tiek užsienyje. Jis yra dainų autorius ir buvęs vaizdo siužetų scenaristas.
Jis pradėjo savo muzikinę karjerą 1998 metais ir iki šiol laimėjo trylika muzikos apdovanojimų. Jis taip pat turi „The Georgian Golden Voice“ titulą.
Monetarizmas
Monetarizmas – ekonomikos srovė, valstybės rengiamų bei realizuojamų priemonių ir veiksmų visuma, siekiant reguliuoti ekonominius procesus - kontroliuojant pinigų kiekį ir palūkanų normą. Monetarizmo ekonomikos teorijos srovės atstovai teigia, jog pinigų kiekis yra pagrindinis veiksnys, lemiantis ūkinio aktyvumo lygį, todėl pinigų kiekio reguliavimas yra veiksmingiausia priemonė veikti makroekonominius procesus.
Pagrindinis monetarinės politikos tikslas yra skatinti nacionalinio produkto gamybą, užkirsti kelią nedarbo augimui ir infliacijai. Kiekvienu laikotarpiu šiuos tikslus rikiuoja ir konkrečiai formuluoja vyriausybė, o monetarinę politiką tiesiogiai realizuoja šalies centrinis bankas.
Europos jaunimo paplūdimio tinklinio čempionatas 2011
Europos aštuoniolikos metų merginų ir vaikinų paplūdimio tinklinio čempionatas – 2011 m. rugpjūčio 10-14 d. Vilniuje prie Baltojo tilto buvo surengtas varžybos, į kurias atvyko po 24 merginų ir vaikinų komandas. Tokio lygio varžybos Lietuvoje buvo organizuojamos pirmą kartą ir sutraukė per 1,5 tūkst. paplūdimio tinklinio gerbėjų.
Laimėtojai
thumb|[[Ieva Dumbauskaitė ir Monika Povilaitytė]] Merginų turnyras:
Vaikinų turnyras:
Lietuvių pasirodymai
thumb|Europos jaunimo paplūdimio tinklinio čempionatas Vilniuje Europos jaunimo paplūdimio tinklinio čempionate geriausiai pasirodė lietuvių merginų duetas. Merginų finale Ieva Dumbauskaitė bei Monika Povilaitytė po atkaklios kovos 2:1 (21:18, 20:22, 15:13) palaužė šveicares Niną Betschart ir Nicolę Eiholzer bei iškovojo šios amžiaus grupės Senojo žemyno aukso medalius.
Čempionėmis tapusios Ieva Dumbauskaitė ir Monika Povilaitytė šiose pirmenybėse su N.Betschart ir N.Eiholzer žaidė net tris mačus. Pirmą kartą A grupės varžybose lietuvaitės šveicarėms pralaimėjo 1:2 (21:15, 18:21, 13:15), o atkrintamosiose varžybose atsirevanšavo varžovėms rezultatu 2:1 (21:18, 20:22, 15:13).
Kitas lietuvaičių duetas – Karolina Uvarovaitė bei Aistė Simuntytė – šio čempionato merginų turnyre užėmė devintąją vietą.
Penktąją vietą pirmenybėse tarp 24 porų užėmė Gilbertas Kerpė bei Arnas Rumševičius, o kitas Lietuvos tinklininkų duetas – Martynas Lopetaitis bei Robertas Juchnevičius – tenkinosi tryliktąja pozicija.
Medžerda
Medžerda (, taip pat vadinama Wadi Majardah, Wadi Mejerha, Oued Majardah ir Bagradas) – upė Alžyre ir Tunise. Jos ilgis yra 460 km. Tai ilgiausia Tuniso upė. Jos ištakos yra Atlaso kalnuose, šiaurės rytų Alžyre. Medžerda teka į rytus link Tuniso ir Tuniso įlankoje įteka į Viduržemio jūrą. Medžerda yra svarbus Tuniso vandens atsargų šaltinis, kurį naudoja greta gyvenantys žmonės. Taip pat vanduo naudojamas žemės ūkyje laukams drėkinti.
Senovėje prie upės gyveno daug įvairių tautų: berberai, finikiečiai, vandalai, romėnai, arabai ir turkai. Prie Medžerdos buvo įkurti tokie miestai kaip Kartagina, Utika ir Tunisas.