cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
PHP-Fusion
PHP-Fusion 9
Naujausia kuriama PHP-Fusion 9 versija pasižymės visiškai nauja struktūra, ženkliai padidėjusiu saugumu, didesnėmis galimybėmis kurti įskiepius, dizainus ar redaguojant turinį.
Keletas pagrindinių naujų funkcijų:
Šiuo metu išleidimo stadija: Beta 3 versija.
Planuojamas sistemos išleidimas: 2015 metų pavasaris.
Sinchroninis plaukimas 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Sinchroninis plaukimas 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyko 6-ą kartą olimpinių žaidynių istorijoje.
Žaidynėse galėjo dalyvauti tik moterys. Sportininkės varžėsi duetų ir komandų daugiakovėse, kurias sudarė laisvųjų pratimų pasirodymas ir techninė programa. Antrą kartą žaidynių istorijoje Rusija pelnė abu aukso medalius.
Skirpsto kopa
Skirpsto kopa – valstybės saugomas geomorfologinis gamtos paminklas, esantis Neringos savivaldybėje, į pietvakarius nuo Pervalkos. Atstumas nuo gyvenvietės centro iki kopos viršūnės – apie 1,5 km.
Kopa patenka į Karvaičių kraštovaizdžio draustinį, apželdinta mišku (kalnine pušimi), jos būklė stabili, aukštis apie 53 m, užima 51 ha plotą. Nuo viršukalnės matyti Kuršių marios ir Baltijos jūra. Ant kopos pastatytas ryšių bokštas. Iki jo šlaitu kyla ir leidžiasi gruntinis kelias.
Istorija
Čia gyvenę žvejai šiose vietose nuo seno pervilkdavo kylinius laivelius iš marių į jūrą. Vieta vadinta Pervelka, o netoliese esanti kopa – Perwelk Berge (Pervelkos kalnai). Skirpsto kalnu (Kirbste Berg) buvo vadinama kita, kiek piečiau esanti kopa. Klonyje tarp šių kopų vėliau buvo nutiestas žvyruotas „žvejų kelias“ jūros link.
Duomenys
Kopa paskelbta gamtos paminklu LR Vyriausybės 1995 m. gruodžio 18 d. nutarimu Nr. 1578. Patenka į Kretingos miškų urėdijos Nidos girininkijos (116, 117, 119-121, 123, 124 kv.) teritoriją. Pagrindiniai gamtos paminklo duomenys:
Biala Stražas
Biala Stražas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kleščelių valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į rytus nuo Kleščelės, apie 20 km į pietus nuo Hainuvkos ir apie 65 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Drobiškių dvaras
Drobiškių dvaras – buvęs dvaras Vidurio Lietuvoje (Drobiškiai, Žeimių seniūnija, Jonavos rajonas). Drobiškių dvaro sodybos fragmentus (117, IP240At) sudaro dvarininko namas ir svirnas. Įtrauktas į Kultūros vertybių registrą.
Daramas
Daramas  – grafystė ir unitarinis rajonas šiaurės rytų Anglijoje. Administracinis centras – Daramo miestas. Didžiausia grafystės miestas – Darlingtonas. Apskritis turi kasybos ir žemės ūkio paveldą, taip pat geležinkelio pramonę. Istoriškai, grafystės ekonomika priklausė nuo anglies ir geležies gavybos. Daramo grafystė ribojasi su Tainu ir Viru, Kambrija, Nortamberlandu ir Šiaurės Jorkšyru.
Isakas Levitanas
Isakas Levitanas (, 1860 m. rugpjūčio 30 d. Kybartuose, Kauno gubernija – 1900 m. rugpjūčio 4 d. Maskvoje, Rusija) – litvakų kilmės rusų tapytojas peizažistas.
Biografija
Isakas Levitanas gimė 1860 m. rugpjūčio 18 (30) d. išsilavinusių, tačiau neturtingų žydų šeimoje, vienkiemyje netoli Kybartų. Tėvas dėstė prancūzų ir vokiečių kalbas Kaune, o vėliau dirbo vertėju statant geležinkelio tiltą Kybartuose.
Apie 1870 m. šeima persikėlė gyventi į Maskvą. 1873 m. Isakas Levitanas įstojo į Maskvos tapybos, skulptūros ir architektūros mokyklą, kurioje nuo 1871 m. jau mokėsi brolis Avelis Levitanas. Studijavo pas žymius to meto dailininkus Vasilijų Perovą, Aleksejų Savrasovą, Vasilijų Polenovą. thumb|left|„Beržų giraitė“ (1885-1889 m.) 1875 m. mirus motinai ir sergant tėvui, dailės mokykla, kaip daug pasiekusius mokinius (Isaką ir Avelį), rėmė finansiškai, o 1876 m. nebereikalavo pinigų už mokslą dėl prastos materialinės šeimos padėties. 1877 m. mirė tėvas. Mokykla toliau rėmė dailininką. 1885 m. I. Levitanas mažuoju sidabro medaliu baigė mokslus.
1889–1890 m. I. Levitanas lankėsi Prancūzijoje ir Italijoje. Vėliau grįžo į Maskvą, bet 1892 m. dėl religinės situacijos turėjo persikelti gyventi į Tverės, vėliau – į Vladimiro guberniją. Nuo 1891 m. Kilnojamųjų dailės parodų draugijos, nuo 1897 m. Miuncheno secesijos narys.
1898 m. I. Levitanas pradėjo dėstyti tapybą Maskvos tapybos, skulptūros ir architektūros mokykloje, jam suteiktas akademiko vardas. 1900 m. su mokiniais tapydamas etiudus peršalo ir mirė. I. Levitanas buvo palaidotas senose žydų kapinėse Maskvoje, vėliau perlaidotas Novodevičės kapinėse šalia draugų: dailininko Michailo Nesterovo ir rašytojo Antono Čechovo.
1977 m. sausio 25 d. Kybartuose atidengtas I. Levitanui skirtas paminklinis biustas (skulpt. Bronius Vyšniauskas, arch. Rimvydas Vyšniauskas).
Kūryba
thumb|left|„Auksinis ruduo“ (1895 m.) Isakas Levitanas vienas žymiausių to metų Rusijos imperijos peizažistų, puikus koloristas. Sukūrė daugiau kaip 1000 tapybos darbų, vadinamųjų nuotaikos peizažų („Rudens diena. Sokolnikai“ 1879 m., „Tiltelis. Savino slabada“ 1883 m.), kuriems būdinga plenerinės tapybos estetika, lyrinis filosofavimas, psichologinis sodrumas. Nutapė peizažų su cerkvėmis, kuriuose šventyklų pastatai darniai įsilieja į gamtą („Vakaro varpas“ 1892 m.), simbolizuoja žemiškąjį mirtingumą („Prie akivaro“, „Vladimirka“, abu 1892 m., „Ties amžinuoju atilsiu“ 1894 m.). Brandžiojo laikotarpio kūriniuose paprastas peizažo motyvas paverčiamas archetipiniu Rusijos vaizdu („Beržų giraitė“ 1889 m.), vėlyvojo laikotarpio paveiksluose žymi kolorito kaita („Ežeras. Rusija“ 1900 m.).
Skotijos jūra
thumb|
Antanas Vytautas Saulaitis
Antanas Ksaveras Saulaitis (1906 m. rugsėjo 13 d. Šiauliuose – 1989 m. birželio 11 d.) – Lietuvos teisininkas, spaudos darbuotojas.
Skotijos jūra
Skotijos jūra (Scotia Sea) – pailgas vandens baseinas, kuris tęsiasi į rytus nuo 965 km pločio kanalo – Dreiko sąsiaurio, einančio tarp Pietų Amerikos pietinio galo (Horno kyšulio), ir Antarktidos pusiasalio šiaurinio galo. Plotis 900 000 km², didžiausias gylis 4000 m; Skotijos jūra užima savą nedidelę litosferos plokštę, įsiterpusią tarp Pietų Amerikos plokštės šiaurėje ir Antarktidos plokštės pietuose. Po vandeniu jūrą sudaro du gilūs duburiai. Juos beveik visiškai supa Skotijos kalnagūbris su iškylančiomis salomis. Joms priklauso Pietų Džordžijos sala šiaurės rytuose, Pietų Sandvičo salos (vulkaninių salų lankas) rytuose ir Pietų Šetlando salos pietuose.
Antanas Vytautas Saulaitis
Biografija
Baigęs Šiaulių gimnaziją, studijavo Vytauto Didžiojo universitete ir dirbo LR Vidaus reikalų ministerijoje. 1939–1941 m. Lietuvos Raudonojo kryžiaus reikalų vedėjas.
Nuo 1947 m. balandžio 19 d. vadovavo brolių tuntui Augsburge, bendradarbiavo savaitraštyje „Žiburiai“. 1949 m. gegužės mėn. iš Vokietijos išvyko į JAV. 1951–1955 m. vienas iš JAV lietuvių bendruomenės steigimo iniciatorių. 1963 m. išrinktas į LSS tarybą, 1966 m. perrinktas ir tų pačių metų gale išrinktas jos pirmininku 3 metų kadencijai. Po to toms pačioms pareigoms perrinktas 1970 ir 1972 m.
Nuo 1929 m. iki 1940 m. su pusantrų metų pertrauka redagavo žurnalą „Skautų aidas“, 1932–1935 m. jo priedą „Skautų vadas“, 1945–1950 m. „Lietuvos skautų sąjungos vadovybės biuletenį“. 1939 m. ir 1940 m. paruošė skautų kalendorių „Budėk“. 1938 m. išleido „Skiltininko vadovėlį“. JAV 1977–1979 m. redagavo žurnalą „Mūsų Vytis“, nuo 1965 m. žurnalą „Skautybė“. 1964–1969 m. JAV lietuvių skautų žurnalo „Skautų aidas“ redaktorius.
Matteo Castello
thumb|220px|Varšuvos karališkoji pilis – Matteo Castello darbas
Matteo Castello, Matteo Castelli (g. apie 1560 m. Šveicarijoje – m. 1632 m. Varšuvoje) – ankstyvojo Italijos baroko architektas, dirbęs Žygimanto Vazos dvaro architektu (nuo 1614 m.). 1613 m. atvyko į Lenkiją, nuo 1614 m. dirbo perstatant Karalių pilį Varšuvoje. M.Castello sesers sūnūs – Constante ir Jacopo Tencallos.
389 m.
389 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Kovai
Kovai – kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 5 km nuo Liubavo, Reketijos ežero šiauriniame krante.
Bronius Kukšas
Bronius Kukšas (1926 m. sausio 25 d. Joniškis – 1993 m. birželio 16 d. Kaunas) – Lietuvos fizikas, fizinių mokslų daktaras.
Biografija
1951 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1962 m. fizikos ir matematikos mokslų kandidatas. 1953–1992 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, 1975–1985 m. Fizikos katedros vedėjas, nuo 1993 m. profesorius.
Tyrė tirpalus ultragarsiniais metodais. Parašė vadovėlių aukštajai mokyklai, mokomųjų priemonių.
1961 m. KPI Fizikos katedroje mokantis aspirantūroje ir atliekant ultragarso greičio tyrimus skysto natrio ir kalio mišinyje nuo vandens čiaupo nusprūdo guminė žarnelė, kuria tekėjo aparatūrą aušinantis vanduo. Į indą įtiškę vandens lašai pasiekė natrio–kalio mišinį, įvyko cheminė reakcija, mišinys su benzinu užsidegė ir sprogo, padegdamas pagrindinę Fizikos katedros mokslinę laboratoriją. Gaisras ventiliacijos kanalais persimetė į Pirmųjų rūmų pastogę. Jį užgesino tik iškviesti gaisrininkai. Tuomet sudegė daug ultragarso ir kosminių spindulių tyrimams naudotos elektroninės aparatūros bei kai kurie baldai. Katedros mokslinei bazei buvo padaryti dideli nuostoliai, kuriuos pecialiai sudaryta komisija įvertino 25000 rb. Pagal tuometinius įstatymus gaisro kaltininkui privalėjo kelti baudžiamąją bylą, bet savo aspirantą išgelbėjo profesorius Kazimieras Baršauskas.
Aukštųjų Rusokų pilkapynas
Aukštųjų Rusokų pilkapynas – pilkapynas Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje, Avižienių seniūnija, 1,2 km į pietus nuo Aukštųjų Rusokų kaimo, miške, 0,7 km į šiaurę–šiaurės vakarus nuo Riešės pralaidos kelyje Bendoriai-Gudeliai, 0,25 km į vakarus–šiaurės vakarus nuo Mažosios Riešės piliakalnio, vad. Batarėja ir 0,2 km į vakarus nuo kelio Bendoriai-Gudeliai, Vilniaus miškų urėdija Paežerių girininkijos Siviliškių miškas, 47 kvartalo šiaurės rytinė dalis ir į šiaurę nuo jos, Vilniaus miškų urėdija.
Pilkapynas
200px|left|thumb|PilkapisAukštųjų Rusokų pilkapyne – 35 pilkapiai, iš jų 4 suardyti, 8 apardyti, išsidėstę grupėmis po 5-6, 8–9 m skersmens bei pavieniai 11–13 m skersmens, 1,0–1,5 m aukščio. 1974 m. Istorijos instituto archeologai (vadovė Regina Kulikauskienė) ištyrė 8 pilkapius. Pilkapyno pietrytinėje dalyje aptikta I tūkstantmečio pilkapių su akmenų vainikais, nedeginto (vyro) ir sudeginto mirusiojo kapas. Šiaurės rytų dalyje rasta tik sudegintų I tūkstantmečio antrosios pusės mirusiųjų kapų, įrengtų po pilkapio sampilu, vakarinėje – pilkapių be akmenų vainikų, kai kurie simboliniai – be kapų, tik su įkapėmis. Manoma, kad Aukštųjų Rusokų pilkapyne laidota iki II tūkstantmečio pradžios. Įkapės: geležinis ietigalis, pjautuvas, trinariai žąslai. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.
Perito Moreno ledynas
thumb|right|250px|Perito Moreno ledynas
Perito Moreno ledynas – ledynas Argentinoje, Patagonijoje, Santa Kruso provincijoje, Los Glaciares nacionaliniame parke. Išsidriekęs Patagonijos Anduose. Ledyno plotas 250 km², ilgis 30 km. Tai vienas iš 48 ledynų, sudarančių Pietų Patagonijos ledo kepurę (ši yra 3 pagal dydį pasaulyje gėlo vandens šaltinis). Tai vienas iš trijų nesitraukiančių Patagonijos ledynų. Leidžiasi į Archentino ežerą ir suformuoja natūralią užtvanką, perskiriančią ežerą. Dėl to ežero vandens lygis pakyla net 30 m. Dėl didžiulio slėgio vanduo prasiveržia per ledo užtvarą. Stebėti šią stulbinančią ledynų griūtį atvyksta turistai iš viso pasaulio. Perito Moreno ledyno liežuvio galo plotis yra apie 5 km, aukštis – apie 60 m virš ežero vandens lygio. Tėkmės greitis – net 2 m per dieną (700 m per metus). Storiausia ledyno vieta – apie 700 m. Ledyno griūtys įvyksta vidutiniškai kas 4-5 metai (paskutinė – 2006 m. kovą). Ledynas pavadintas Patagonijos tyrinėtojo Francisco Moreno garbei.
Hašima (sala)
thumb|250px|Hašimos salos vaizdas Hašima, dar vadinama Gunkandžima – viena iš 505 negyvenamų salų Nagasakio prefektūroje, nuo paties Nagasakio nutolusi apie 15 km. Sala buvo apgyvendinta nuo 1887 iki 1974 m., joje buvo kasamos anglys.
1959 m. visos salos gyventojų tankumas buvo 83 500 žm./km² ir net 139 100 žm./km² gyvenamajame rajone. Tai buvo viena tankiausiai kada nors apgyvendintų vietų. Septintajame XX a. dešimtmetyje naftai pakeitus anglis Japonijoje, visas šalies anglies kasyklas, įskaitant ir Hašimą, imta uždaryti. „Mitsubishi“ oficialiai paskelbė, kad kasykla uždaroma 1974 m. Nuo to laiko čia niekas negyvena, todėl sala ir vadinama sala vaiduokliu. Kurį laiką kelionės į šią salą buvo uždraustos, tačiau nuo 2009 m. atnaujintos, rengiami pažintiniai turai.
Danijos futbolo varžybos 1944–1945 m.
Danijos futbolo varžybos 1944–1945 m.
Spalis
Spalis – dešimtasis metų mėnuo pagal Grigaliaus kalendorių, jį sudaro 31 diena.
Lotyniškas mėnesio pavadinimas Octōber reiškia aštuntasis mėnuo.
Lietuviški pavadinimai – Pagrūzdis, Pažaliuokis, Varninis, Bobvarnis (pas kupiškėnus).
Lietuvos klimatas
thumb|250px|Kaunas spalį
Šilai
Šilais vadinamos gyvenvietės:
Spalis
Lietuvos klimatas
Spalį dienos ilgumas yra nuo 12 iki 10 valandų, Saulė vidutiniškai šviečia apie 100 valandų. Vidutinė spalio temperatūra + 7,2 °C šilumos. Paprastai spalio pradžioje būna vadinamoji „bobų vasara“. Oras įšyla iki + 20 °C ir daugiau (spalio temperatūros rekordas – 26 °C šilumos). Tačiau, mėnesio pabaigoje vidutinė paros temperatūra jau krenta žemiau 5 °C; Spalį lapus numeta beveik visi medžiai, baigiasi augalų vegetacija.
Astrologija
Saulė spalį pereina per Mergelės (rugsėjo 16 – spalio 30) ir Svarstyklių (spalio 31 – lapkričio 22) žvaigždynus.
Zodiakas
Spalio zodiako ženklai:
Julijonas Steponavičius
thumb|260px|Akmeninio Rūpintojėlio koplystulpis Arkivysk. Julijono Steponavičiaus apaštalavimui [[Žagarėje atminti. Kun. Mariaus Dyglio foto, 2011 m.]] 220px|thumb|right|[[Epitafija Vilniaus katedroje]] Julijonas Steponavičius (1911 m. spalio 18 d. Miciūnų kaime, Gervėčių parapija, dabartinėje Baltarusijoje – 1991 m. birželio 18 d. Vilniuje) – arkivyskupas, tremtinys, Vilniaus arkivyskupijos apaštalinis administratorius.
Biografija
1921–1930 m. mokėsi Vilniaus Vytauto Didžiojo gimnazijoje, 1930–1936 m. studijavo Vilniaus kunigų seminarijoje ir Vilniaus universitete. 1936 m. parašė magistro darbą lenkų kalba apie Vytautą Didįjį ir apgynė teologijos magistro laipsnį. 1936 m. birželio 21 d. Vilniaus arkikatedroje arkivyskupas R. Jalbžykovskis jį įšventino kunigu. Liepos 5 d. Gervėčių bažnyčioje jaunasis kunigas atlaikė pirmąsias Šv. Mišias. Netrukus buvo paskirtas į Rodūnią vikaru, ten lenkų valdžios buvo persekiotas. Perkeltas kapelionu ir tikybos dėstytoju į Gardino Bernardinų mergaičių mokyklą. Nuo 1939 m. buvo klebonas Palūšėje, nuo 1941 m. – Naujajame Daugėliškyje, nuo 1946 m. – Adutiškyje. Nuo 1953 m. buvo verbuojamas KGB, bet principingas kunigas atsisakė bendradarbiauti ir dalyvauti sovietinės propagandos kampanijose. 1955 m. gegužės 22 d. Julijonas Steponavičius popiežiaus Pijaus XII nominuotas tituliniu Antarado vyskupu ir Panevėžio vyskupo Kazimiero Paltaroko augziliaru. Kadangi tuo metu Panevėžio vyskupas administravo ir Vilniaus vyskupiją, Julijonas Steponavičius netrukus persikėlė į Vilnių.
1957 m. buvo paskirtas Panevėžio ir Vilniaus vyskupijų apaštališkuoju administratoriumi su rezidencinio vyskupo teisėmis. Įgaliojimus pradėjo vykdyti 1958 m. sausio 3 d., nuolat konfliktavo su sovietų valdžia. Atsisakęs paklusti LTSR partinių organizacijų reikalavimams uždrausti kunigams katekizuoti vaikus, rengti rekolekcijas, atlaidus, jaunimui dalyvauti bažnytinėje veikloje (patarnauti šv. Mišiose, dalyvauti procesijose, chore), šventinti į kunigus tris įtariamus bendradarbiavimu su KGB seminarijos klierikus, taip pat už veiklesnių kunigų rėmimą. Nepaklusęs uždrausti jaunimui dalyvauti religinėje veikloje, 1961 m. sausio 18 d., Religijos reikalų tarybos įgaliotinio J. Rugienio reikalavimu vyskupas J. Steponavičius buvo nušalintas nuo vyskupo pareigų ir ištremtas į Žagarę.
Joniškio rajono Vykdomasis komitetas jam operatyviai buvo paruošęs A. Ždanovo g. 5 (dabar P. Avižonio g. 5) trijų kambarių butą su paslėpta pasiklausymo aparatūra. Šalia, antrajame aukšte, gyveno tuometiniam saugumui dirbusi šeima, nuolat perdavinėjusi žinias. 34 m² komunalinis butas buvo įrengtas avariniame name, be patogumų.
Tremtyje eidamas kunigo altaristos pareigas rėmė pogrindinę Lietuvos Katalikų bažnyčios veiklą, Tikinčiųjų teisėms ginti katalikų komitetą ir sąjūdį, šventino į kunigus baigusiuosius pogrindinę kunigų seminariją, davė leidimą steigti Eucharistijos bičiulių sąjūdį.
1988 m. gruodžio 28 d. leista eiti Vilniaus arkivyskupijos apaštališkojo administratoriaus pareigas. 1989 m. vasario 7 d. popiežiaus Jono Pauliaus II pakėlė arkivyskupu ir paskyrė Vilniaus arkivyskupijos ordinaru.
Arkivyskupas Julijonas Steponavičius mirė Vilniuje 1991 m. birželio 18 d., palaidotas birželio 24 d. Vilniaus arkikatedros bazilikos Vyskupų kriptoje, 1992 m. perlaidotas Tremtinių koplyčioje prie vakarinės sienos.
1999 m. vasario 1 d. Lietuvos Respublikos Prezidentas Valdas Adamkus dekretu Nr. 311 Vilniaus arkivyskupą Julijoną Steponavičių (po mirties) apdovanojo Vyčio kryžiaus 3 laipsnio ordinu (dabar Vyčio Kryžiaus ordino Komandoro didysis kryžius).
2017 m. sausio 17 d. Šventųjų bylų kongregacija Vatikane leido pradėti beatifikacijos bylą. Šį leidimą pasirašė šios kongtregacijos kardinolas prefektas Angelo Amato.
Atminimo įamžinimas
2011 m. spalio 23 d. Žagarės Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčioje buvo švenčiamos Vilniaus arkivyskupo Julijono Steponavičiaus 100-osios gimimo metinės. Šiame minėjime dalyvavo Lietuvos Katalikų bažnyčios vyskupai, kunigai, tikintieji, valdžios atstovai. Šv. Mišių metu giedojo Vilniaus arkikatedros bazilikos grigališkasis choras „Schola Gregoriana Vilnensis“, Klaipėdos Marijos Taikos Karalienės bažnyčios grigališkojo choralo studija „Schola Cantorum De Regina Pacis“ ir kitų miestų chorai. Po šv. Mišių bažnyčios šventoriuje Šiaulių vyskupo Eugenijaus Bartulio buvo pašventintas Žagarės klebono Mariaus Dyglio iniciatyva pastatytas Akmeninio Rūpintojėlio koplystulpis Vilniaus arkivyskupo Julijono Steponavičiaus apaštalavimui Žagarėje atminti.
Antanas Saulaitis
Antanas Saulaitis (g. 1939 m. Kaune) – Lietuvos kunigas jėzuitas, pedagogas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas.
Biografija
Antrojo pasaulinio karo pabaigoje išvyko iš Lietuvos, 1949 m. su šeima emigravo į JAV. Fairfieldo universitete baigęs chemijos bakalauro studijas, Bostono universitete įgijo filosofijos, teologijos ir chemijos magistro laipsnius.
1961 m. įstojo į Jėzaus Draugiją, 1969 m. įšventintas kunigu. Dirbo Brazilijoje, San Paulo lietuvių parapijos vikaru, 1970-1977 m. vadovavo Čikagos Jaunimo centrui, vėliau – už Lietuvos ribų gyvenančių lietuvių jėzuitų vyresnysis. 1997 m. paskirtas į Lietuvą, iki 2003 m. ėjo Lietuvos ir Latvijos jėzuitų provincijolo pareigas, aktyviai bendradarbiavo spaudoje, dalyvavo skautų sąjūdyje, užsienio lietuvių jaunimo organizacijų veikloje, dėstė Vilniaus universitete, Mykolo Romerio universitete, Dailės akademijoje. Kelių knygų, populiarių vadovėlių studentams autorius. 2006 m. rugpjūčio mėn. perkeltas į Čikagą.
Robert Kovač
Robertas Kovačas (g. 1974 m. balandžio 6 d.) – buvęs futbolininkas, Kroatijos rinktinės ir Dinamo Zagreb klubo gynėjas.
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 1999 m. balandžio 28 d., su rinktine žaidė 2002 m. pasaulio čempionate, 2004 metų Europos čempionate. 2006 m. pasaulio čempionate žaidė dvejas rungtynes. 2009 m. sausio 8 d. baigė karjerą nacionalinėje rinktinėje.
Mersinas
Mersinas – miestas pietų Turkijoje, į pietvakarius nuo Adanos, uostas prie Viduržemio jūros; provincijos centras. Tekstilės, maisto, naftos perdirbimo pramonė, automobilių surinkimas. Svarbus prekybinis punktas (išvežami naftos produktai, medvilnė, citrusai, įvežama nafta), kursuoja keltas į Kiprą.
Veikia Mersino universitetas (įkurtas 1992 m.). Vyksta tarptautinis muzikos festivalis.
Sinchroninis plaukimas 2000 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Sinchroninis plaukimas 2000 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyko 5-ą kartą olimpinių žaidynių istorijoje.
Žaidynėse galėjo dalyvauti tik moterys. Sportininkės varžėsi duetų ir komandų daugiakovėse, kurias sudarė laisvųjų pratimų pasirodymas ir techninė programa. Pirmą kartą žaidynių istorijoje Rusija pelnė abu aukso medalius.
Svetlana Pauliukaitė
Svetlana Pauliukaitė (g. 1985 m. liepos 31 d. Skuode) – profesionali Lietuvos treko dviratininkė.
Biografija
Svetlana Pauliukaitė gimė Skuode 1985 m. liepos 31 dieną. Sportuoti pradėjo 1998 metais. Pirmasis treneris - Alfonsas Lenkis, dabartinis treneris - Antanas Jakimavičius.
Lakas
Tradiciniai lakai daromi iš džiūstančiųjų aliejų, dervų ir tirpiklio. Lako danga paprastai būna blizgi, tačiau yra lakų, kurie sudaro pusiau blizgias ar matines dangas. Lakai yra skaidrus, bespalviai ar silpnos spalvos, į jų sudėtį neįeina pigmentai, tuo jie skiriasi su dažų, kurių sudėtyje būna pigmentų ir kurių sudarytos dangos paprastai būna nepermatomos. Medieną dažnai lakuoja po to, kai ją padengia beicu. Beicas įsigeria į medieną ją dažydamas ar suteikdamas kitų reikiamų savybių ir nesudaro plėvelės.
Užtepus laką jo sudėtyje esantis tirpiklis garuoja. Jam išgaravus lako danga susidaro vienu iš kelių būdų:
Noršiopingas
Noršiopingas – miestas Švedijos rytuose, į pietvakarius nuo Stokholmo, prie Mutalos upės, netoli Baltijos jūros.
Istorija
thumb|left|Antikvaro [[Jonas Lavskis|Jono Lavskio neorenesansinis namas (SV Lawskihuset)]] Miestas pradėjo kurtis XIV a.
Kiaušinis (reikšmės)
thumb|350px|Paukšių ir kitų gyvūnų kiaušiniai. Raktas – paveikslo aprašyme. Žodis kiaušinis gali reikšti:
Naujieji Valkininkai
Naujieji Valkininkai (iki 2010 m. Valkininkų geležinkelio stotis) – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, į vakarus nuo Valkininkų miestelio. Gyvenvietė ėmė formuotis nutiesus geležinkelį Vilnius–Gardinas, dabar joje gyvena daugiau žmonių nei pačiuose Valkininkuose. Naujųjų Valkininkų seniūnaitija. Pro kaimą eina plentas, atsišakoja ,.
Kaime yra Valkininkų sanatorijos mokykla, lopšelis-darželis „Žibutė“, Valkininkų vaikų ligoninė „Pušelė“ (pastatyta 1970 m., architektai Zigmantas Liandzbergis ir Eduardas Chlomauskas, freskų autoriai Birutė Žilytė-Steponavičienė ir Algirdas Steponavičius), Valkininkų kardiologinė sanatorija, biblioteka (bibliotekininkė Danutė Blažulionienė), paštas (LT-65067), girininkija, geležinkelio stotis (viršininkė Inga Kovalčiukienė), dvi parduotuvės, R. Kuodienės kaimo turizmo sodyba.
Geležinkelio stoties statinių kompleksą (XIX–XX a.) sudaro istorizmo stilistikos stoties pastatas (1929 m.) ir ūkinis pastatas (1902 m.), 2 namai, sandėlis ir vandens bokštas.
thumb|left|370px|N. Valkininkų sanatorija
Istorija
Gyvenvietė ėmė kurtis aplink Valkininkų geležinkelio stotį ir kurį laiką buvo vadinama Valkininku, vėliau Valkininkų geležinkelio stotimi.
Naujuosiuose Valkininkuose nuo 2003 m. aktyviai veikia kaimo bendruomenė (pirm. Alvydas Valeiša). 150-osioms kaimo metinėms (2014 m.), bendruomenės narių iniciatyva, buvo išleista knyga „Vis dar ūkia garvežiai. Naujųjų Valkininkų kaimo istorija“.
2010 m. gruodžio 29 d. Vyriausybės nutarimu gyvenvietė pervadinta Naujaisiais Valkininkais.
Žymūs žmonės
Kazimieras Jončys (Sanatorijos „Pušelė“ vyr. gydytojas), Jonas Vencius – padiatras chirurgas, Modestas Juozaitis – kardiologas, fizinės medicinos ir reabilitacijos gydytojas, Rūta Glinskytė Kavaliauskienė – skulptorė, restauratorė ir jos vyras Nerijus Kavaliauskas – skulptorius.
Netoli Naujųjų Valkininkų esančiame Vaitakarčmio kaime vasaromis gyveno ir kūrė poetas Martynas Vainilaitis (1933–2006).
Naujuosiuose Valkininkuose gimė ir augo poetė Daiva Molytė-Lukauskienė (1967–).
Dašė
Dašė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kleščelių valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į pietvakarius nuo Kleščelės, apie 30 km į pietvakarius nuo Hainuvkos ir apie 64 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Obrenovičiai
thumb|right|Obrenovičių herbas thumb|right|[[Milošas Obrenovičius]] Obrenovičiai (serb. Обреновићи) – serbų bajorų giminė, 1815–1842 ir 1882–1903 m. valdžiusi Serbiją.
Istorija
Dinastija buvo kilusi iš Juodkalnijos. Dinastijos pradininkas Milošas Obrenovičius. Konfliktavo su Karadžiordževičiais. Giminės linija nutrūko nužudžius Aleksandrą Obrenovičių.
390 m.
390 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Grand Komoras
Grand Komoras, dar žinoma kaip Ngazidža  – vulkaninės kilmės Komorų salyno sala, priklausanti Komorų Sąjungai, ir šios valstybės administracinis vienetas (autonominė sala). Sala susiformavusi Mozambiko sąsiauryje, Indijos vandenyne. 2006 m. saloje gyveno apie 316 600 žmonių. Jos sostinė – Moronis, kuris kartu yra ir Komorų sostinė. Salos plotas – 1148 km².
Istorija
Pirmieji salos gyventojai buvo austroneziečiai, migravę iš Malajų salyno. Vėliau į salą pradėjo keltis gyventojai (svahiliai) iš visų Indijos vandenyno pakrančių Rytų Afrikoje, atsinešdami islamišką kultūrą. Po to, kai svahilių prekybinius centrus sunaikino portugalai, pradedant XVI a. saloje ėmė kurtis daugybė smulkių sultonatų, tarp kurių buvo Bambao, Itsandra, Mitsamihuli, Mbajini, Hambuu, Washili, Hamahame, Mbwankuu, Mbude ir Domba, kuriuos valdė sultonai, tituluojami mfalme. Toks salos politinio susiskaldymo laikmetis tęsėsi iki pat XIX a. II pusės.
1886 m., jausdamas Prancūzijos grėsmę, Bambao sultonas Said Ali bin Said Omar įvykdė greitą salos suvienijimą. Jis apjungė visus sultonatus, išsaugodamas jų autonomiją, ir naująjį darinį pavadino Ngazidža sultonatu. Jam suteiktas titulas tibe. Tačiau tais pačiais metais sultonatą užėmė Prancūzija, prijungdama prie savo protektorato. 1892 m. buvo panaikinti vietiniai sultonatai, o sultonas Said Ali ištremtas iš šalies. Taip sala galutinai inkorporuota kaip Prancūzijos kolonija.
1975 m. Mohelis tapo oficialia nepriklausomų Komorų dalimi ir svarbiausia sala. 1997 m. kilus separatistinėms nuotaikoms, nuo Komorų atsijungė Anžuano ir Mohelio salos. 2002 m. Komorai suvienyti iš naujo, kaip federacija, ir Grand Komorasi šiuo metu yra viena iš autonominių salų.
Aizkrauklės savivaldybė
Aizkrauklės savivaldybė – administracinis vienetas vidurio Latvijoje, Vidžemėje. Ribojasi su Bauskės, Uogrės, Maduonos ir Jekabpilio savivaldybėmis, Lietuvos Respublikos Rokiškio ir Biržų rajonais. Plotas 2274,2 km², 29 367 gyventojų (2021 m.). Administracinis centras – Aizkrauklė.
Istorija
Dabartinė savivaldybė sudaryta 2021 m. liepos 1 d., sujungus Jaunjelgavos, Kuoknesės, Neretos, Pliavinių, Skryverių ir ankstesniąją Aizkrauklės savivaldybę. Savivaldybės teritorija beveik atitinka iki 2009 m. administracinės-teritorinės reformos gyvavusio Aizkrauklės rajono ribas (be Valės ir Kurmenės valsčių).
Ankstesnioji Aizkrauklės savivaldybė sudaryta 2001 m. reformos metu iš Aizkrauklės rajono dalies. Apėmė tik Aizkrauklės miestą ir valsčių, turėjo 102,3 km² plotą ir 8 017 gyventojų (2021 m.). Administracinis centras buvo Aizkrauklėje.
Suskirstymas
Savivaldybė padalinta į 18 valsčių ir 4 miestus:
UTC-1
thumb|400px|UTC-1 laiko juosta: mėlyna – žiemą, oranžinė – vasarą, geltona – visus metus
UTC-1 – viena iš pasaulio laiko juostų, einanti viena valanda vėliau už pasaulinį laiką. Driekiasi per Atlanto vandenyno salas.
Išskiriamos šios UTC-1 laiko juostos zonos:
Kaip standartinis laikas, visus metus
Kaip standartinis laikas, žiemą
Leonidas Melnikas
Leonidas Melnikas (g. 1957 m. balandžio 10 d. Vilniuje) – Lietuvos pianistas, vargonininkas, muzikologas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.
Biografija
Brolis Borisas Melnikas. 1980 m. baigė Leningrado N. Rimskio-Korsakovo konservatorijos fortepijono ir vargonų klasę, 1982 m. – šios konservatorijos aspirantūrą, 1983 m. – doktorantūrą. 1986–1987 m. stažavo Ferenco Listo aukštojoje muzikos mokyklos Veimare vargonų ir fortepijono klasėje. 1993 m. tobulinosi Miuncheno aukštojoje muzikos mokykloje, 1996 m. Paryžiaus konservatorijoje ir „Guildhall School“ Londone. 1991 m. sociologijos daktaras. 2004 m. Daugpilio universiteto (Latvija) garbės daktaras.
Nuo 1983 m. Lietuvos konservatorijos (nuo 2004 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademija) dėstytojas, nuo 1995 m. Bendrojo fortepijono katedros vedėjas; nuo 1994 m. profesorius. Nuo 1994 m. J. G. fon Herderio mokslo tarybos Muzikos istorijos komisijos (Vokietija) narys korespondentas.
Nuo 1993 m. fortepijoninio trio „Musica camerata Baltica“ (dar groja smuikininkas Barisas Traubas ir violončelininkas Valentinas Kaplūnas) narys. Kaip solistas ir kamerinių ansamblių narys koncertavo Lietuvoje ir užsienyje. Lietuvos ir užsienio leidiniuose paskelbė straipsnių apie. muzikos kultūrą.
Darius Skusevičius
Darius Skusevičius (g. 1983 m. rugpjūčio 7 d. Vilniuje) – Lietuvos ir Šalčininkų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
2012 metais pabaigė vadybos ir verslo administravimo bakalauro studijas ISM Vadybos ir ekonomikos universitete. 2014 m. – baigė Europos studijų magistro studijų programą Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institute. Šiuo metu studijuoja politikos mokslų doktorantūroje (VU TSPMI). Yra Lietuvos politologų asociacijos narys.
2013–2015 m. dirbo Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministro patarėju.
Buvęs Lietuvos socialdemokratų partijos narys, Prezidiumo narys, Šalčininkų rajono skyriaus pirmininkas. 2011 m. Šalčininkų rajono savivaldybės tarybos narys.
Nuo 2017 m. sausio 11 d. – Lietuvos Respublikos Užsienio reikalų ministerijos viceministras. 2019 m. gruodžio 2 d. pradėjo dirbti Lietuvos ambasadoriumi Kanadoje.
Išsilavinimas
2012-2014 m. Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institutas, politikos mokslų magistras.
2009-2012 m. ISM Vadybos ir ekonomikos universitetas, verslo vadybos ir administravimo bakalauras.
2002-2006 m. Vilniaus universiteto Matematikos ir informatikos fakultetas, programų sistemų bakalauro studijos.
Balčėnai
Balčėnai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Inturkės.
Istorija
1698 m. minimas Molėtų bažnyčios metrikų knygoje, 1749 m. – Balčiai.
Dvasios mokslai
Dvasios mokslai – tokie mokslai, kurie savo dalyku turi žmogiškąją tikrovę, žmogaus kūrybinį reiškimąsi istorijoje. Tai tie mokslai, kurie dažniausiai vadinami humanitariniais mokslais (pedagogika, sociologija, istorija, kalbotyra, literatūros istorija, estetika ir t. t).
Istorija
Dvasios mokslų terminas pirmiausiai atsirado Vokietijoje, kada buvo norima aišiai ir metodiškai dvasios mokslus atriboti nuo gamtos mokslų. Pirmasis šį terminą pavartojo I. Schielas 1849 metais savo J. St. Millio Logikos vertime Moral Sciences išversdamas tai dvasios mokslais. Šį terminą išpopuliarino W. Diltheyus veikale Enleitung in die Geistewissenschaften 1883 metais, kuriame jis griežtai atskyrė dvasios mokslus nuo gamtos mokslų metodų.
Kartais dvasios mokslai dar vadinami ir istorijos ar kultūros mokslais, nes žmogiškoji tikrovė yra iš esmės tiek pat istorinis vyksmas, kiek ir kultūrinė kūryba.
Domantonys (Alytus)
Etimologija
Mikrorajonas pavadintas pagal Domantonių kaimą, kuris yra atokiau, beveik už 5 km į rytus.
Igor Tudor
Igoris Tudoras (g. 1978 m. balandžio 16 d.) – karjerą baigęs futbolininkas, buvęs Kroatijos rinktinės ir Hajduk Split klubo gynėjas.
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 1997 m. lapkričio 15 d., su rinktine žaidė 1998 m. pasaulio čempionate, 2004 metų Europos čempionate, 2006 m. pasaulio čempionate.
2008 m. liepos 25 d. futbolininkas paskelbė baigiantis karjerą dėl besikartojančių traumų.
Čipenhamas
Istorija
Gyvenvietė gyvenama nuo seno, buvo svarbi brasta per Eivoną. Miestą VII a. įkūrė anglosaksai. Spėjama, kad čia buvo viena iš Alfredo Didžiojo rezidencijų. XVI a. miestas buvo vilnos prekybos centras.
Neferefrė
Neferefrė (Raneferefas) – penktasis V-tosios Egipto dinastijos faraonas. Pagal Turino karalių sąrašą jis valdė 7 metus, pagal Maneto karalių sąrašą – 20 metų, dabartiniai tyrinėtojai mano, kad jis valdė apie 3 metus maždaug 2419–2416 m. pr. m. e.
Neferefrė buvo Kentkaus II sūnus ir Niuserės brolis. Manoma, kad pastatė Saulės šventyklą vadinama Hetep-Re. Tačiau toks statinys dar nėra surastas.
Neferefrės laidotuvių kompleksą sudaro daugiau nei viena (iki trijų) piramidės. Tyrinėjant kompleksą, pagal radinius sužinotas jo piramidės vardas, kuris reiškia „Dieviška yra Neferefrės galia“. Kompleksą sudaro šventykla, piramidės ir kiti pastatai. Čekų archeologų ekspedicija, tyrinėjusi šventyklą, rado šventyklos užrašus, Neferefrės statulą, lėkštes išpuoštas įspaudais. Ekspedicija taip pat rado mumiją, kurios amžius 20 metų. Manoma, kad tai Neferefrė, kadangi mumifikuoto žmogaus amžius sutampa su valdžiusio karaliaus amžiumi.
391 m.
391 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Paryžiaus taikos konferencija
290px|thumb|„Didžioji ketveriukė“ (iš kairės): [[David Lloyd George, Vittorio Emanuele Orlando, Georges Clemenceau ir Woodrow Wilson per konferenciją Versalyje]]
391 m.
Mirtys
Nedatuota
Paryžiaus taikos konferencija
Paryžiaus taikos konferencijoje dalyvavo:
Rusija į konferenciją buvo nepakviesta dėl vykstančio pilietinio karo, nors emigracinė jos vyriausybė ir tikėjosi joje dalyvauti.
Sutartys
Paryžiaus taikos konferencijoje buvo parengtos šios sutartys:
Kubos konvertuojamasis pesas
Kubos konvertuojamasis pesas – antroji Kubos valiuta (Šalia Kubos peso). Paprastai žymima CUC$. Šios valiutos nereikėtų painioti su Kubos pesu. Konvertuojamasis pesas padalintas į 100 konvertuojamųjų sentavų.
Paryžiaus taikos konferencija
Nutarimai
Šalys laimėtojos (Antantės karinės sąjungos narės) nutarė, kad Vokietija sukėlė Pirmąjį pasaulinį karą. Vokietija su tuo kategoriškai nesutiko ir iš dalies buvo teisi, nes įtampa prieš karą tvyrojo visoje Europoje ir menkiausias pretekstas galėjo sukelti karą.
Mutala (upė)
Mutala (SV Motala ström) – upė Švedijos rytuose. Išteka iš antro pagal dydį šalies ežero – Veterno. Upė įteka į Baltijos jūrą ties Noršiopingu. Pavadinimas kilęs nuo miesto prie kurio upė išteka. XIX a. lygiagrečiai upei buvo iškastas Jotos kanalas.
Paryžiaus taikos konferencija
Nutarimai
Su Vokietija pasirašyta Versalio taikos sutartis buvo sudaryta iš Vokietijai labai nepalankių punktų (reikalavimų):
Lietuva Paryžiaus taikos konferencijoje
Lietuva į konferenciją nebuvo pakviesta. Nepaisant to, Lietuva buvo išsiuntusi savo atstovus į Paryžių, kurie turėjo atstovauti Lietuvos interesus, tiesiogiai taikos konferencijoje nedalyvaudami. Nepriklausomos Lietuvos Respublikos delegacija buvo sudaryta iš dviejų grupių – etnografinės Lietuvos ir JAV lietuvių. Pirmojoje buvo Martynas Yčas, Tomas Naruševičius, Petras Klimas, Simonas Rozenbaumas, Maksas Soloveičikas, Alfredas Jonas Tiškevičius ir kt.; Amerikos lietuviams atstovavo Jonas Žilius, Bronius Kazys Balutis ir Juozas Dobužinskis. Visai delegacijai vadovavo Augustinas Voldemaras, o jo sekretorius buvo Oskaras Milašius.
Lietuvos reikalai taikos konferencijoje sprendėsi Baltijos reikalų komisijoje, kurioje buvo Lenkijos reikalų pakomisijis. Lietuvių delegacija Paryžiuje turėjo šiuos pagrindinius tikslus:
Lietuvos klausimas Paryžiuje buvo komplikuotas dėl neaiškios Rusijos perspektyvos. Pabaltijo klausimą Antantė tiesiogiai siejo su Rusijos ateities klausimu. Sėkmingiausiu Kolčakui pilietinio karo metu Antantė jį pripažino Rusijos valdovu su sąlyga, kad bus pripažinta Suomijos ir Lenkijos nepriklausomybė. Taip pat jam siūlyta suteikti autonomiją Pabaltijui, Kaukazui ir Užkaukazei (Armėnija, Azerbaidžanas, Gruzija). Kolčakas į tokį spaudimą atsakė, kad tai Rusijos Steigiamojo Seimo klausimas.
Likiškėliai (Alytus)
Likiškėliai – vakarinė Alytaus miesto dalis, tarp Vidzgirio (rytuose) ir Likiškių (vakaruose). Daugiaaukščių mikrorajonas. Yra Likiškėlių vidurinė mokykla.
Bertonas prie Trento
Bertonas prie Trento – miestas vakarų Anglijoje, prie Trento upės. Yra geležinkelio stotis. Didelis alaus pramonės centras. 4 bažnyčios, teatras, aktorystės mokykla, kolegija.
Algimantas Antanas Kukšta
Algimantas Antanas Kukšta (1935 m. birželio 30 d. Vilkėne, Švėkšnos valsčiuje – 2011 m. balandžio 8 d. Vilniuje ) – Lietuvos treneris, kūno kultūros ir sporto darbuotojas.
Biografija
1958 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą. 1958–1967 m. Panevėžio sporto mokyklos lengvosios atletikos, 1967–1977 m. Panevėžio internatinės sporto mokyklos treneris, 1974–1977 m. šios mokyklos direktoriaus pavaduotojas. 1977–1990 m. Kūno kultūros ir sporto komiteto pirmininko pavaduotojas, nuo 1990 m. Kūno kultūros ir sporto departamento (KKSD) generalinio direktoriaus pavaduotojas, vėliau Sporto, Sporto strategijos skyrių vedėjas.
Lietuvos sportininkų rengimo 1980, 1984 ir 1988 m. olimpinėms žaidynėms tarpžinybinio štabo vadovas. 1977–2009 m. dalyvavo kuriant Lietuvos sporto šakų plėtotės, didelio meistriškumo sportininkų ir sportinės pamainos rengimo, sporto varžybų ir kompleksinių renginių sistemas, optimizuojant sportininkų, sporto darbuotojų, sporto organizacijų veiklos norminius aktus, programas, planavimo ir apskaitos dokumentus, moralinio ir materialinio skatinimo, finansavimo biudžeto lėšomis nuostatas.
Jo auklėtiniai lengvaatlečiai: Vilhelmina Augustinavičiūtė-Bardauskienė, Remigijus Valiulis, Rimantas Plungė, Margarita Treinytė-Butkienė ir kiti.
2005 m. apdovanotas Lietuvos tautinio olimpinio komiteto Olimpine žvaigžde bei KKSD I laipsnio ordinu su grandine „Už nuopelnus Lietuvos sportui“.
Danijos futbolo varžybos 1945–1946 m.
Danijos futbolo varžybos 1945–1946 m.
Dobrovoda (Hainuvkos apskritis)
Dobrovoda  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kleščelių valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietryčius nuo Kleščelės, apie 25 km į pietvakarius nuo Hainuvkos ir apie 65 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1998-2002 m. pastatyta Dobrovodos Šv. Paraskevo cerkvė. Kaime yra Dobrowoda geležinkelio stotelė.
Acamptopappus
Acamptopappus rūšių augalais maitinasi kai kurių drugių lervos.
The Beatles (albumas)
„The Beatles“ (dar žinomas kaip „The White Album“, liet. Baltasis albumas) – britų roko grupės „The Beatles“ devintasis studijinis albumas, Jungtinėje Karalystėje išleistas 1968 m. lapkričio 22 d.
Apžvalga
Albumas yra dvigubas, o jo viršelį puošia viso labo paprasta balta spalva, su iškilusiu albumo pavadinimu, kas nebūdinga praeitiems grupės albumo viršeliams. Nors iš paties albumo nebuvo išleistas nei vienas singlas, tokios dainos kaip „Hey Jude“ bei „Revolution“ buvo įrašyti „The White“ albumo įrašinėjimo metu ir buvo išleisti kaip singlai, tačiau dainos nėra įtrauktos į albumą. Čia vyrauja įvairūs stiliai, nuo britų bliuzo bei ska iki Chuck Berry bei Karlheinz Stockhausen.
Dauguma albumo dainų buvo parašyta, kuomet grupės nariai lankėsi transcendentinės meditacijos kursuose Rišikeše, Indijoje. 1968-ųjų gegužės gale grupė grįžo į „Abbey Road Studios“ įrašų studiją Londone, kad pradėtų įrašinėti dainas, kas tęsėsi iki pat spalio vidurio. Tiesą sakant, įrašinėjant albumą tarp grupės narių kilo kivirčų dėl idėjų skirtumų. Dar viena problema buvo Džono Lenono savivaliavimas, kuomet jis atsivesdavo savo tuometinę naująją merginą Yoko Ono, nors bitlai buvo susitarę, kad jokių žmonų ar merginų niekas nesives dainų įrašinėjimo metu. Dėl nesklandumų, grupę laikinai paliko būgnininkas Ringo Starras. Iš esmės visa ši įtampa tęsėsi iki pat grupės iširimo 1970-aisias.
Įvertinimas
Po išleidimo, albumas susilaukė pagyrų iš daugelio kritikų, nors kai kurie komentatoriai ir sukritikavo satyriškas dainas esant jas nesvarbiomis ir nesiderinančiomis su tų dienų realijomis. Bitlai ir albumo prodiuseris Džordžas Martinas taip pat diskutavo, ar nebūtų buvę geriau išleisti viengubą albumą, vietoj dvigubo. Kad ir kaip bebūtų, albumas pasiekė 1-ąją vietą tiek Jungtinėje Karalystėje, tiek Jungtinėse Amerikos Valstijose ir nuo to laiko iki pat šiol kritikų vertinamas kaip vienas geriausių visų laikų albumų.
Dainų sąrašas
Antra pusė
Belgijos transportas
Belgijoje yra nutiesta 3518 km geležinkelio bėgių.Visi jie 1435 mm pločio.148 216 km greitkelių, iš jų 1528 km reguliariai naudojama.
} Belgijos uostai:
Oro uostų – 42, iš jų betonuotais pakilimo takais – 25.
Bronius Elsbergas
Bronius Elsbergas (1901 m. rugpjūčio 20 d. Pasandravyje, Šiluvos valsčius, Raseinių apskritis – 1998 m. kovo 27 d. Brigantine, Naujojo Džersio valstija, JAV) – Lietuvos architektas.
Biografija
1924 m. studijavo Lietuvos universitete, 1925–1927 m. Tulūzos (Prancūzija) universitete. 1931 m. baigė Briuselio universiteto dailės ir amatų mokyklą.
1932–1935 m. dirbo bendrovės „Pienocentras“ technikos skyriuje, 1935–1941 m. Lietuvos kariuomenės Ginklavimosi valdybos, 1941–1944 m. Kauno miesto savivaldybės statybos skyriuose. Pasitraukęs iš Lietuvos 1945–1949 m. dirbo architektu Paryžiuje. 1949 m. persikėlė į JAV. Dirbo N. Džersio valstijos Kelių departamente, suprojektavo tiltų.
Suprojektuoti pastatai
Suprojektavo bendrovės „Maistas“ administracinį pastatą ir sandėlius Klaipėdoje, pieninės ir „Pienocentro“ šaldytuvus Kaune (1931–1935 m.), ginklų dirbtuvių kompleksą Linkaičiuose (dab. Radviliškio rajonas), Valstybės taupomųjų kasų rūmus Kaune (1939 m., su archit. Arnu Funku ir Adolfu Lukošaičiu), daug gyvenamųjų namų.
David Thompson
David John Howard Thompson (1961 m. gruodžio 25 d. Londonas, JK – 2010 m. spalio 23 d. Mepsas, Barbadosas) buvo Barbadoso politikas. Nuo 2008 m. D. Thompsonas ėjo šeštojo šalies ministro pirmininko pareigas. Savo politiko karjerą jis pradėjo 1987 m., kai tapo Šv. Jono parapijos vadovu.
2008 m. sausio 15 d. vykusius vyriausybės rinkimus laimėjo Thompsono Demokratų darbo partija. Jau kitą dieną po rinkimų jis tapo šalies ministru pirmininku, pakeitęs iki tol šiame poste buvusį Owen Arthurą.
2010 m. spalio 23 d. politikas mirė savo namuose.
Juodagalvė sniegena
Juodagalvė sniegena (Pyrrhula pyrrhula) – žvirblinių paukščių (Passeriformes) būrio, kikilinių (Fringillidae) šeimos, tikrųjų sniegenų (Pyrrhula) genties nedidelis paukštelis. thumb|left|240px|Juodagalvės sniegenos [[Žiema|žiemą (du patinėliai ir viduryje patelė)]]
Išvaizda
Juodagalvė sniegena kiek didesnė už naminį žvirblį. Kūno ilgis 15,5—17,5 cm, skersmuo tarp abiejų išskleistų sparnų 25 cm, svoris 24—38 g.
Juodagalvių sniegenų patinėlį nesunku pažinti iš rausvai raudono pilvuko ir juodos galvos. Patino viršugalvis, žiedas aplink snapo pamatą ir gerklė juodi, melsvo atspalvio. Nugara ir pečiai pilki, juosmuo ir antuodegis balti. Sparnai juodi su balta skersine juostele. Uodega juoda. Pilvinė kūno pusė rausvai raudona. Pauodegys balsvas. Snapas stiprus, juodas. Rainelė ruda. Kojos tamsiai rudos.
Patelės nugarinė dalis pilka, pilvinė pusė rusvai pilka, rausvo atspalvio. Galva juoda.
Jaunikliai pilkai rusvi. Išsirita apaugę gana ilgais juosvai pilkais pūkais. Žiotys rausvos.
Paplitimas
Savaiminis paplitimo arealas labai platus. Eurazijos vakaruose paplitusi nuo Atlanto pakrantės įskaitant Airijos salą, iki Ochotsko jūros, įskaitant Japoniją, Kamčiatką, Eurazijos rytuose. Šiaurėje arealas siekia Kolos pusiasalį, Jamalo pusiasalį, Lenos vidurupį, pietuose tęsiasi iki Užbaikalės, Altajaus, pietinio Uralo, Karpatų, Balkanų, šiaurinės Viduržemio jūros pakrantės. Gyvena Kaukaze, Azorų ir Britų salose.
Lietuvoje gyvena juodagalvių sniegenų Pyrrhula pyrrhula pyrrhula porūšis. Peri visoje šalyje, sėsli, tačiau negausi. Dažnesnė žiemą.
Biotopas
Gyvena miškuose, soduose, parkuose, miestuose. Rudenį ir žiemą dažna gyvenviečių, miestų, priemiesčių, ypač medelynų, želdiniuose, kur auga alyvos, klevai, lanksvos, pūsleniai, uosiai, maumedžiai. Čia sniegenos laikosi tol, kol randa maisto. Lesinėdamos elgiasi tyliai, ramiai, mažai skraido. retsykiais švilpauja. Vasarą gyvena mišriuose lapuočių medynuose su eglės priemaiša, mišriuose pušynuose su egle. Retesnė pušynuose, ypač grynuose, kerpiniuose.
Biologija
Monogamai paukščiai - porą sudaro visam gyvenimui. Peri spygliuočių miškuose. Lizdą suka krūme maždaug 0,5–5 m aukštyje. Lizdą suka iš žolių lapelių, stiebelių, samanų, vidų iškloja plaukais ir plunksnomis. Paprastai lizdus įsikuria eglėse prie kamieno arba ant šakų. Balandžio-gegužės mėnesių laike deda kiaušinius. Vienoje dėtyje paprastai būna 5–7 kiaušiniai, tik patelės perimi apie 13–14 dienų. Jaunikliai lizdą palieka maždaug po 12–18 dienų. Juos maitina abu porelės nariai. Per metus išveda dvi vadas. Pirmosios vados jaunikliai lizdą palieka gegužės pabaigoje arba birželio pradžioje, antrosios – liepos arba rugpjūčio mėnesį.
Jaunikliai maitinami augalų sėklomis, pumpurais, žiedų dalimis ir kitomis vegetatyvinių augalo dalių liekanomis. Šiek tiek sulesa vabzdžių. Žiemą lesa tik augalinį maistą, pavasarį – žirginius, drebulių žiedynus.
Gyvena apie 12,6 metų.
Porūšiai
2020 m. pabaigos duomenimis, tarptautinė ornitologų sąjunga išskiria 10 porūšių:
Šaltiniai
* Lietuvos fauna: paukščiai, 2 knyga. Sud. V. Logminas. – Vilnius: Mokslas, 1991.
Stiebas
Stiebai būna išsišakoję ir nešakoti, plonyčiai ir visai stori, sausi šiaudai ir sultingi, sumedėję bei kieti. Jie gali šliaužti, vyniotis ar kabintis.
Tiesiai iš stiebo gali išaugti jauni augalėliai – ataugos. Kai jie išleidžia šaknis, gali būti atskirti nuo motininio augalo ir pasodinti (agava, chlorofitas).
Šviesoje lapai gamina asimiliatus – cukrus, krakmolą, kurie stiebo žievės indais perduodami į šaknis. Šaknų iš dirvos paimtos mineralinės ir susintetintos medžiagos stiebo medienos indais keliauja į lapus bei vaisius. Tokia stiebo funkcija labai svarbi, dėl to jį reikia saugoti, kad nesužalotų, nepagraužtų pelės, kiškiai, nenušaltų ir pan.
Skirstymas
Pagal stiebo pobūdį augalai skirstomi į medžius, krūmus, medžiakrūmius, puskrūmius ir žoles.
Balčiškiai
Balčiškiai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Daujėnų.
392 m.
392 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Klaipėdos rajono savivaldybė
Klaipėdos rajono savivaldybė – administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje, į rytus nuo Klaipėdos miesto, prie Kuršių marių ir Baltijos. Administracinis centras – Gargždai (priešingai nei kiti Lietuvos rajonai, šio rajono pavadinimas nesutampa su jo centru). Plotas 1336 km² (2% Lietuvos ploto).