cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Felix Mendelssohn
Paskutinieji metai Leipcige
1845 m. F. Mendelsonas vėl grįžo į Leipcigą, ėmėsi pareigų Gevandhauze ir dėstė Konservatorijoje. 1846 m. Birmingemo festivalyje įvyko jo antrosios oratorijos „Elijas“ premjera. Tačiau kompozitoriaus sveikata ėmė akivaizdžiai šlyti. 1847 m. kovą jis, paskutinį kartą padirigavęs Gevandhauzo orkestrui, pasitraukė iš kapelmeisterio pareigų, dešimtąjį ir jau paskutinį kartą lankėsi Anglijoje. Grįžusį į Vokietiją F. Mendelsoną pakirto žinia apie sesers Fani mirtį. Jis pasitraukė iš viešojo gyvenimo, keletą mėnesių praleido Pietų Vokietijoje bei Šveicarijoje. Spalio mėnesį Leipcige patyrė pirmąjį insultą, o mirė po pakartotinių insultų 1847 m. lapkričio 4 d.
Paskutiniajame bute Goldšmidtštrasėje Leipcige įrengtas F. Mendelsono muziejus. Feliksas Mendelsonas palaidotas šeimos kape Berlyne, Šventos trejybės kapinėse (Dreifaltigkeitsfriedhof).
Kūrybos apybraiža
F. Mendelsono muzikoje romantizmo tendencijos perėmė ir pratęsė klasikines XVIII ir XIX a. pradžios tradicijas. F. Mendelsonas gilinosi į J. S. Bacho ir G. F. Hendelio kūrybą, tad gerai įvaldė fugą ir kontrapunktą bei formas. V. A. Mocarto ir L. van Bethoveno įtaka atsiskleidžia ryškioje F. Mendelsono harmonijoje ir elegiškoje melodikoje. Apskritai, jo kūrybai būdingas lyriškumas, melodingumas, aiški forma, tautosakos ir gamtos pajauta.
F. Mendelsonas sukūrė daug orkestrinės muzikos – 3 operas, 5 simfonijas (ankstyvosios 13 simfonijos styginiams skaičiuojamos atskirai), oratorijas „Paulius“ bei „Elijas“, kelias koncertines uvertiūras.
Pats buvęs geras pianistas F. Mendelsonas praturtino fortepijono raiškos sferą Stambesni kūriniai fortepijonui − 2 koncertai, 3 sonatos, preliudai ir fugos, variacijos ir fantazijos. Labiausiai išpopuliarėjo jo 48 trumpos pjesės, išleistos šešiais sąsiuviniais bendru pavadinimu „Dainos be žodžių" (Lieder ohne Worte, 1830–1845). Tai buvo nauja lyrinės instrumentinės miniatiūros forma fortepijonui Jos pagrindas – dainingas, išraiškingas, vokalui artimas motyvas.
Vienas dažniausiai atliekamų F. Mendelsono kūrinių yra „Koncertas smuikui e-moll“. Trys koncerto dalys atliekamos be pertraukos. Lyrizmas ir virtuoziškumas, geras balansas tarp solisto ir orkestro, tembrų kontrastai ir ekspresija suteikia kūriniui itin daug spalvų.
Kitą išties populiarų kūrinį – siuitą „Vasarvidžio nakties sapnas“, F. Mendelsonas parašė pagal V. Šekspyro komediją. Amžininkus sužavėjo jauno kompozitoriaus vaizduojamas pasakiškų miškų gyventojų, gerųjų gamtos dvasių – elfų – pasaulis, muzikos naujumas bei spalvomis žaižaruojanti orkestruotė. Paslaptingą styginių šlamesį keičia vestuvių džiugesys, lyrinė meilės tema, šokis. Garsusis „Vestuvinis maršas“ parašytas visai orkestro sudėčiai.
Po jo mirties pirmą kartą F. Mendelsono „Vestuvių maršą“ atliko Britanijos karalienės Viktorijos dukros vestuvėse 1858 m. sausio 25 d. Londone. Šį maršą vestuvėms pasirinko jaunoji.
Elementas
Elementas ( – 'pirmapradė medžiaga', 'stichija') ko nors sudėtinė dalis; dėmuo:
Vincentas Baranauskas
Biografija
1950 m. baigė Vilniaus universitetą. 1965 m. apgynė disertaciją „Lietuvos TSR prietaisų gamybos pramonės vystymas ir specializavimas“, 1971 m. ekonomikos mokslų daktaras.
1957–1965 m. Lietuvos liaudies ūkio tarybos skyriaus viršininkas. 1965–1980 m. gamybinio susivienijimo „Sigma“ skyriaus vedėjas. 1980–1992 m. Ekonomikos instituto Mokslinės techninės pažangos ekonominio efektyvumo skyriaus vedėjas. 1965–1990 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1977 m. profesorius.
Bonsai kačiukai
Bonsai kačiukai – nuo pirmų dienų į ankštą stiklainį patalpinami kačiukai; jų kūneliai tariamai deformuojasi prisitaikydami prie indo formos. Kačiukas turėtų kvėpuoti per dangtelyje padarytas skylutes; išmatos pasišalintų per vamzdelius. Pasigaminti šitokią ekstravagantišką interjero detalę buvo mokoma tinklalapyje www. BonsaiKitten.com, startavusiame 2000. Visame pasaulyje pasipylė gyvūnų gynėjų protestai.
Išskiriamos bent kelios priežastys, kodėl šitaip auginami kačiukai neišgyventų. Visas tinklalapio turinys, įskaitant nuotraukas ir nuolat pildomą atsiliepimų knygą, buvo Masačusetso Technologijos instituto studentų falsifikacija. Tačiau pati svetainė kitu pavadinimu tebėra prieinama internete. Cirkuliuoja ir grandininis laiškas, kviečiantis protestui.
Hermiona Įkyrėlė
Hermiona Džeinė Įkyrėlė (gimus 1979 metais, rugsėjo 19 d.) – fiktyvi, viena iš pagrindinių J. K. Rowling Hario Poterio knygų veikėjų, kartu su Ronaldu Vizliu – geriausi pagrindinio veikėjo Hario Poterio draugai.
Biografija
Hermiona Džeinė Įkyrėlė gimė žiobarų šeimoje. Kaip sužinoma iš knygos, jos tėvai, nors ir žiobarai, didžiavosi tuo, kad jų dukra buvo pakviesta mokytis į Hogvartsą. Su Hariu Poteriu (tuo pat metu – ir Roniu Vizliu), Hermiona susipažino pirmosios kelionės į Hogvartsą metu. Iš pat pradžių jiems Hermiona nelabai patiko, tačiau jau pirmosios dalies pabaigoje trijulė smarkiai susibičiuliavo. Paskutinėje knygoje ji susituokia su Ronaldu Vizliu ir turi du vaikus: Rouzę ir Hugą.
Charakteris
Iš pat pradžių, Hermiona Hariui su Roniu pasirodė užsispyrusi, pasipūtusi ir nuobodi, tačiau visai netrukus galima buvo pastebėti, kad Hermiona ne tik labai kruopšti ir stropi (ypač moksluose), bet kad dar yra ir drąsi, protinga, įdomi ir nepaliekanti nelaimėje (nors namų darbų nusižiūrėti beveik niekada neduodavo).
Margiai (Klovainiai)
Margiai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 3 km nuo Klovainių.
Varnauogė
Varnauogė (Empetrum) – erikinių (Ericaceae) šeimos augalų gentis.
Anksčiau gentis sudarė savarankišką varnauoginių (Empetraceae) šeimą.
Gentyje dvi rūšys:
Čiževo dekanatas
thumb|300px|right|Lomžos vyskupijos dekanatai Čiževo dekanatas - tai vienas iš 24 katalikų, Lomžos vyskupijos dekanatų. Dekanas Tomasz Wilga. Dekanate yra 18.963 tikinčiųjų.
Kemės samių kalba
Kemės samių kalba – išnykusi samių kalbų grupės kalba, vartota Laplandijos (Suomija) pietinėje dalyje (aplink Kuusamo miestą) gyvenančių samių. Kemės samių kalba labiausiai skyrėsi nuo kitų samių kalbų, nors buvo gimininga Inario samių kalbai ir Skolto samių kalbai.
Nors Kemės samių kalba išnyko prieš daugiau negu 100 metų, ji paliko rašytinių šaltinių:
Dioskorėja
Dioskorėja (Dioscorea) – dioskorėjinių (Dioscoreaceae) šeimos augalų gentis. Dauguma jų – kultūriniai augalai.
Paprastai valgomi dioskorėjos šakniastiebiai yra vadinami jamsu. Šis žodis yra kilęs iš Volofų kalbos žodžio nyami (valgyti), ir per portugalų kalbą pasiekė Europą.
Dioskorėjos gentyje – daug maistui vartojamų rūšių. Jos prijaukintos Afrikoje ir Azijoje apie 8000 pr. m. e.
Kultūrinės rūšys
thumb|left|250px|Dioscorea oposita šakniastiebis
Valė (Latvija)
Valė  – kaimas Latvijoje, Bauskės savivaldybėje, 18 km į pietryčius nuo Vecumniekų, 11 km nuo Lietuvos sienos. Valsčiaus centras. 363 gyventojai (2021 m.). Ties kaimu kertasi plentai P87 (Bauskė–Aizkrauklė) ir P73 (Vecumniekai–Subatė). Veikia vidurinė mokykla, biblioteka, muziejus Zvanītāju Bukās, turistinis centras, liuteronų bažnyčia. Greta miške veikia durpynas.
Istorija
1626 m. sausio 7 d. ties kaimu įvyko Valės mūšis tarp ATR ir Švedijos kariuomenių, kurį laimėjo švedai. Tarybiniais metais – kolūkio centrinė gyvenvietė.
thumb|left|250px|Valės bažnyčia
Paprastasis stepinis vieversys
Paprastasis stepinis vieversys (Melanocorypha calandra) – žvirblinių paukščių (Passeriformes) būrio, vieversinių (Alaudidae) šeimos rūšis.
thumb|rigt|260px|Paprastojo stepinio vieversio kiaušiniai
Paplitimas
Savaime paplitę šiltesnio bei sausesnio klimato kraštuose – apie Viduržemio jūros regioną (Iberijos, Apeninų, Balkanų pusiasaliuose, šiaurinės Afrikos kraštuose arčiau jūros), pietryčių Ukrainoje, Mažojoje Azijoje, Irane, pietvakarinėje Rusijoje. Ryčiausia populiacija Kazachstano pietvakariuose, Turkmėnijoje, Uzbekijoje, šiaurės vakarų Afganistane, Tadžikijoje, Kirgizijoje. Migracijų metu nors ir labai retai, bet užklysta ir į tolimesnius nuo šio arealo kraštus – yra užfiksuotas ir gerokai šiauriau nutolusiuose nuo Alpių kalnų Europos kraštuose. Stebėti Estijoje, Suomijoje, Švedijoje, Lenkijoje.
Šie paukščiai peri ir žiemoja stepėse. Žiemą buriuojasi į didesnius būrius.
Paplitimas Lietuvoje
Pirmą kartą Lietuvoje oficialiai užfiksuotas 2015 m. sausio 30 d. Šį paukštį nufotografavo gamtos fotografas Marius Čepulis. Pirmą kartą matydamas šį paukštį, bet jo neidentifikavęs, nuotraukas persiuntė ornitologams Vytautui Jusiui ir Mariui Karlonui, kurie ir patvirtino rūšį. Dviem dienomis anksčiau, sausio 28 d., toje pačioje Panevėžio rajono savivaldybės vietoje prie Panevėžio–Krekenavos kelio paprastąjį stepinį vieversį stebėjo kitas Lietuvos ornitologų draugijos (LOD) narys – Žygimantas Mileris, kuris taip pat nufotografavo šį paukštį.
Į Lietuvą užklysta atsitiktinai, labai retai ir joje neperi. Arčiausiai nutolusi nuo Lietuvos perinti populiacija gyvena vidurio Ukrainos stepėse.
Apibūdinimas
Viršutinis plunksnų apdaras (sparnai, nugarėlė) – margai, pilkšvai rudas, papilvė balsva. Ant subrendusių paukščių kaklo priekyje ir šonuose ryški juodų plunksnelių dėmė. Tarp kitų Lietuvoje aptiktų vieversinių šeimos rūšių tai didžiausia rūšis, jo kūnas 17,5–20 centimetrų ilgio, tai yra maždaug varnėno dydžio paukštis.
Kiti duomenys
Savo lizdus suka ant žemės, į kuriuos deda 4–5 kiaušinius. Minta vabzdžiais ir sėklomis.
Päivi Paunu
200px|miniatiūra|Päivi Paunu 2014 m.
Päivi Paunu (g. 1946 m. rugsėjo 20 d. Helsinkyje – m. 2016 m. gruodžio 16 d.) buvo Suomijos dainininkė.
1966–1968 metais Päivi mokėsi teatro mokykloje. 1966 m. išleido debiutinį albumą „Päivi Paunu“ ir greitai tapo žinoma dainininkė Suomijoje.
Su grupe Kim Floor 1972 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „Muistathan“ užėmė 12 vietą, surinkę 78 taškus.
Technika
Žodis technika ( 'meniškas, meistriškas', iš 'menas, amatas, mokėjimas') gali reikšti:
Lazdijų rajono savivaldybės taryba 2003–2007 m.
Lazdijų rajono savivaldybės taryba – Lazdijų rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2002 m. gruodžio 22 d.
Partijos
Rinkimai įvyko 2002 m. gruodžio 22 d. Rinkimuose gavo vietų:
Nuorodos
Oficiali svetainė
ÍF Fuglafjørður
Fuglafjorduro ÍF – Farerų futbolo klubas iš Fuglafjorduro.
Istorija
Klubas įkurtas 1945 m. kovo 25 d. 1979 m. tapo šalies čempionais. Tai vienintelis čempionų titulas per klubo gyvavimo istoriją.
2010 m. iškovojo šalies futbolo taurę. Paastraisiais sezonais balansuoja tarp elito diviziono ir antros pakopos.
Sezonai
Šaltiniai:
Nicolae Timofti
Timofti prioritetiniu laiko Moldavijos proeuropinę orientaciją.
Skibnev Podavcė
Skibnev Podavcė  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Sokoluvo valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į šiaurę nuo Palenkės Sokoluvo ir apie 87 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Šalia kaimo teka Bučinkos upės.
Marija Baranauskienė
Marija Baranauskienė (g. 1918 m. lapkričio 21 d. Likiškės, Butrimonių valsčius – 2014 m. kovo 7 d. Kaunas) – Lietuvos agronomė daržininkė, biomedicinos mokslų daktarė.
Biografija
1942 m. Dotnuvoje baigė žemės ūkio akademiją. 1964 m. žemės ūkio mokslų kandidatė.
1948–1994 m. dirbo Sodininkystės ir daržininkystės institute (1948–1987 m. Vytėnų bandymų stotis); 1964–1973 m. Daržininkystės, 1974–1984 m. Lauko daržovių agrotechnikos skyriaus vedėja.
Mokslinė veikla
Mokslinio darbo kryptis – dvimečių daržovių sėklų auginimo agrotechnika, mažai paplitusių daržovių ir prieskoninių augalų tyrimas. Nuo 1959 m. Lietuvos sodininkystės draugijos daržininkystės sekcijos pirmininkė. Sukūrė ridikėlių veisle „Kretingos pagerintieji“, su S. Nacevičiumi – svogūnų veislę „Lietuvos didieji“.
Lepšiškė
Lepšiškė – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Ilgižių. Greta eina kelias, netoliese yra Gynėvės upės ištakos, dunkso Pašušvio miškas. Miško pakraštyje yra Lepšiškės koplyčia.
Istorija
miniatiūra|200px|left|Pakelės sodyba miniatiūra|200px|left|Sunykęs kryžius prie negyvenamo namo miniatiūra|200px|left|[[Lepšiškės koplyčia pamiškėje]]
XX a. pradžioje minimas Lepšiškės dvaras Betygalos valsčiuje.
Vokietijos teisė
thumb|200px|Pirmieji Konstitucijos straipsniai ([[Jakob-Kaiser-Haus, Berlynas)]] Vokietijos teisė - Vokietijos teisinės sistemos dalis, kurią sudaro Vokietijos federalinė ir federalinių žemių teisė. Pagrindinis teisės šaltinis - įstatymas. Įstatymai pagal savo teisinę galią bei priėmimo subjektus yra federaliniai bei žemių įstatymai. Aukščiausias įstatymas - Vokietijos Konstitucija (, 'Pagrindinis įstatymas').
Vokietijos teisės šaltiniai
Daugelio teisės šakų įstatymai yra kodifikuoti teisės aktai (Civilinis, Baudžiamasis, Statybos, Komercinis, Vokietijos socialinis kodeksas, Aplinkos kodeksas ir kiti).
Vokietijos teisės istorija
Vieni seniausių teisės šaltinių - Leges barbarorum („Barbarų įstatymai“), germanų teisė. Europos teisei didelę įtaka padarė Vokietijos miestų teisė (Magdeburgo teisė, Liubeko teisė ir kt.).
Vokietijos civilinė teisė
Pagrindinis civilinės teisės šaltinis - Vokietijos civilinis kodeksas (BGB).
Vokietijos baudžiamoji teisė
thumb|200px|[[Constitutio Criminalis Carolina (CCC), 1577 m.]]
Pagrindinis baudžiamosios teisės šaltinis - Vokietijos baudžiamasis kodeksas.
Vokietijos komercinė teisė
Pagrindinis komercinės teisės šaltinis - Vokietijos komercinis kodeksas.
Vokietijos aplinkos teisė
Sukurtas kodifikuotas aplinkos teisės šaltinis - Vokietijos aplinkos kodeksas (baigtas svarstyti 2009 m., tačiau nepatvirtintas).
Seinų apskritis (1919–1941)
Seinų apskritis – 1919–1941 m. gyvavusi apskritis pietvakarių Lietuvoje, įkurta 1919 m. iš šiaurės rytinės Seinų ujezdo dalies. Centras – Lazdijai.
Istorija
thumb|left|Teritorija priskirta Lietuvai pagal [[Lietuvos-Tarybų Rusijos taikos sutartis|1920 metų liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį]]
Kruglianai
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė LDK. XIX a. buvo kaimas Sokulkos apskrityje, veikė Kruglianų valsčius.
Seinų apskritis (1919–1941)
Istorija
1941 m. liepos 17 d. Nacistinė Vokietija lietuvišką Seinų apskritį pervardijo į Lazdijų apskritį. Nuo 1944 m. Lenkijoje egzistuoja Seinų apskritis, kuri ribojasi su Lietuva. 1945 m. balandžio 14 d. buvusi Lietuvos Seinų apskritis oficialiai pervadinta Lazdijų apskritimi.
Administracinis suskirstymas
Apskrities valsčiai 1920–1941 m.:
Marpa Locava
Marpa Locava (arba vertėjas Marpa 1012–1097) – Tibeto budizmo mokytojas, iš Indijos į Tibetą atnešęs kai kuriuos Vadžrajanos budistinio mokymo elementus, įskaitant Mahamudrą. Vėliau šis mokymas suformavo Kagju mokyklą.
Gyvenimo aprašymas
Marpa gimė Tibete, Lhodrake, pasiturinčioje šeimoje. Pirmuosius trejus metus mokėsi savo šalyje, Mangkare, kur išmoko Sanskritą ir apsisprendė vykti į Indiją mokytis budizmo pas geriausius mokytojus. Visą savo palikimą jis iškeitė į auksą, kurio jam reikėjo kelionei bei mokslams.
Pirmiausia Marpa nuvyko į Nepalą, kur mokėsi pas Naropos mokinius Paindapą ir Čitherpą. Vėliau Paindapos lydimas Marpa atvyko į Pulaharį Indijoje – jis buvo netolies Nalandos universiteto, kur dėstė Naropa. Dvylika metų Marpa mokėsi pas šį ir kitus žymius Indijos išminčius. Grįžęs į Tibetą mokė budizmo bei vertė parsivežtas budistines knygas.
Vėliau Marpa dar du kartus lankėsi Indijoje ir tris kartus – Nepale. Jis vėl susitiko su Naropa. Antrasis Marpos mokytojas buvo Maitripa. Be jų, Marpa mokėsi ir pas kitus, įskaitant Džnianagarbhą ir Kukuripą, kuris gyveno saloje apsuptas gyvačių.
Per paskutinįjį apsilankymą Indijoje Marpai buvo sunku surasti mokytoją Naropą, sklandė kalbos apie jo mirtį. Vis dėlto pavyko su juo susitikti ir gauti papildomų žinių. Tąkart Naropa nusprendė pagrindiniu savo mokymo tęsėju pasirinkti Marpą.
Grįžęs į savo šalį Marpa organizavo platų budizmo mokymą bei budistinių tekstų vertimą, kad į Tibetą mokymas būtų atneštas visa apimtimi. Pagrindiniu Marpos mokiniu tapo Milarepa, kuris vėliau tęsė jo mokymą.
Istaksiuatlė
Istaksiuatlė (alternatyvus tarimas Ikstaksiuatlė, ) – 5230 m virš jūros lygio iškilęs ugnikalnis Meksikoje (ties Meksiko ir Pueblos valstijų riba), trečiasis pagal aukštį šios šalies kalnas (po Orisabos, 5636 m, ir Popokatepetlio, 5426 m). Viršūnė nuolatos padengta sniego.
Kalnas apie 70 m nutolęs nuo šalies sostinės Meksiko ir geru oru iš čia matomas. Turi keturias viršūnes, kurios asocijuojamos su moters kūno dalimis.
Pavadinimas nahuatlių kalba reiškia „baltoji moteris“ ir siejamas su legenda apie karį Popokatepetlį, kuris pamilo princesę Istaksiuatlę. Pastarosios tėvas, nenorėdamas vedybų, išsiuntė Popokatepetlį kariauti ir vėliau pasakė merginai, neva jos mylimasis žuvęs. Istaksiuatlė iš širdgėlos mirė. Namo grįžęs Popokatepetlis, neradęs mylimosios, taip pat mirė iš sielvarto. Dievai juodu užklojo sniegu ir pavertė kalnais.
Kasdienėje kalboje kalnas vadinamas „Ista“.
Žygaičių girininkija
Žygaičių girininkija – Žygaičių seniūnijoje esanti viena iš 12 Tauragės miškų urėdijos girininkijų.
Žygaičių girininkijos miškai yra vakarinėje Tauragės rajono dalyje, piečiau Jūros upės, kuri juosia šiaurės rytinę girininkijos dalį. Dalis girininkijos ribojasi su Visbarų žuvininkystės tvenkiniais.
Reljefas banguotas. Per girininkijos miškus teka Trumpalė, Ringė.
Girininkijos miškai:
Istorija
Žygaičių girininkija iki 1958 m. priklausė Pajūrio miškų ūkiui. Tuo metu jos plotas buvo 4058 ha. Iki 1960 m. mediena buvo vežama į sandėlius prie Jūros upės ir leidžiama į upę plukdymui į Šereiklaukį Jurbarko raj.
1959 m. gegužės 18 d. nuo Žygaičių girininkijos buvo atskirta Dabrupinės girininkija, kuriai buvo perduota 2065 ha teritorijos. Žygaičių girininkijai liko 1993 ha.
1968 m. girininkijos teritorija padidėjo 261 ha ploto, perduoto iš Žygaičių tarybinio ūkio žemių.
1980 m dalis miškų atiteko Visbarų žuvininkystės ūkiui, todėl 1980–1990 m. girininkijos plotas buvo 2114 ha.
Dabar girininkijoje yra:
Girininkijos miškai
Miškai yra nusausinti. Vyrauja laikinai perteklingo drėkinimo dirvožemiai (1340 ha). Pelkiniai ir užmirkę durpiniai dirvožemiai sudaro apie 200 ha miškų. Atlikta vidaus miškų melioracija – iškasta apie 20 km griovių.
Priešgaisrinių bokštų girininkijoje nėra, nes jos miškai yra trečios degamumo klasės.
Kertinės miško buveinės išsidėsčiusios po visą girininkiją, tačiau daugiau jų yra Pagramančio regioninio parko teritorijoje Jų plotas Žygaičių girininkijoje – 49 ha. Kertinių buveinių tipai yra medžių milžinų grupės, eglynai ir mišrūs miškai su eglėmis, šlapieji miškai.
260 ha užima kelių ir vandens telkinių apsauginių zonų miškai. Pagramančio regioninis parkas užima 615 ha. Pagramančio regioninio parko teritorijoje yra dalis Plynosios telmologinio draustinio, kuris tęsiasi Dabrupinės ir Balskų girininkijų teritorijose.
Girininkijoje yra 50 ha rekreacinės paskirties miškų (kvartalai Nr.2 – Nr.5). Yra dvi poilsiavietės su įvairia rekreacine įranga.
81 kvartalo 14 sklype yra knygnešio Šepučio kapas.
Girininkijos keliai
Girininkijos teritorijoje kelių ilgis – 25 km (iš jų urėdijos kelių – 20 km). Nuo seniau yra išlikę girininkijos kelių pavadinimai:
Veikla girininkijoje
Kasmetinė veikla:
Pagrindinė želdoma rūšis – eglė, kuri mišrinama grupėmis su ąžuolu ir juodalksniu. 2006–2008 m buvo įveista 16 ha miško netinkamoje žemės ūkio veiklai žemėje.
Girininkai
Dabartinis girininkas – Romualdas Strašinskas, jo pavaduotojas – Donatas Bernotas.
Ankstesni girininkai:
Gerhard Kessler
Gerhard Kessler (1903 m. lapkričio 25 d. Klaipėdoje – 1974 m. Hanoveryje) – teisininkas, policininkas, politikas.
Margiai (Panevėžys)
Margiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 18 km nuo Piniavos.
Ogonių vėliava
thumb|right|300px|Ogonių etninė vėliava Ogonių vėliava – ogonių etnoso vėliava: trispalvė vertikaliomis lygiomis juostomis su šešiomis raudonomis penkiakampėmis žvaigždėmis. Kairioji juosta žydra, vidurinė – geltona, dešinioji – žalia. Kraštinių juostų centruose po 1 žvaigždę, vidurinėje juostoje – keturios žvaigždės po dvi viršuje ir apačioje.
Richard Ortiz
Ortisas Paragvajaus rinktinėje debiutavo 2011 m. spalio 11 d. pasaulio čempionato atrankos varžybose prieš Urugvajų. Rungtynių pabaigoje jis išlygino rezultatą.
Gluosnialapė lanksva
Gluosnialapė lanksva (Spiraea salicifolia) – erškėtinių (Rosaceae) šeimai priklausanti augalų rūšis. Savaime paplitusi Eurazijoje: Vidurio, Rytų Europoje, Balkanuose, Sibire, Sachaline, Kamčiatkoje, Mongolijoje, Šiaurės Korėjoje, Japonijoje, įveista Šiaurės Europoje, Britų salose, Prancūzijoje.
Tai iki 1–2 m aukščio užaugantis puskrūmis. Lapai paprastieji, išsidėstę ant stiebo pražangiai ant trumpų lapkočių. Žiedynas – rausva, pūkuota šluotelė, žydinti vasarą.
Gluosnialapė lanksva mėgsta saulėtas vietas, vidutiniškai drėgną dirvą. Dažnai auginama gėlynuose.
Linas Paulauskis
Linas Paulauskis (g. 1969 m. spalio 23 d. Vilniuje) – Lietuvos muzikologas.
Biografija
1977–1987 m. mokėsi Vilniaus M. K. Čiurlionio vidurinėje meno mokykloje, 1987–1992 m. studijavo Lietuvos muzikos akademijoje. 1991–1994 m. – kultūros savaitraščio „Šiaurės Atėnai“ muzikos skyriaus redaktorius, 1994–2000 m. – vyriausiasis redaktorius, nuo 2000 m. – Lietuvos muzikos informacijos ir leidybos centro projektų vadovas, 2007–2014 m. – centro direktorius.
Ribinis ryškis
Ribinis ryškis – silpniausios stebimos žvaigždės (arba kito dangaus šviesulio) regimasis ryškis, stebint (registruojant) duotu instrumentu. Ribinis ryškis taip pat priklauso nuo apšviestumo fono.
Kai kuriais atvejais ribinis ryškis reiškia absoliutų aptikimo slenkstį. Moksliniuose tyrimuose ribinis ryškis kartais nusakomas palyginant jį su stebėjimo paklaidomis (pvz., 10 ryškis ties 20 sigma). Kartais ribinis ryškis naudojamas kartu su stebėjimo metodo pavadinimu (pvz., 10 ryškis fotometrijoje. Dažnai tai reiškia, kad tokie detektoriai gali užregistruoti daug silpnesnius signalus, nei kad juos patikimai išmatuoti.)
Tarptautinė Tamsaus Dangaus Asociacija (International Dark-Sky Association) kovoja prieš dangaus taršą bereikalingais šviesos šaltiniais.
Ribinis ryškis mėgėjiškoje astronomijoje
Ribinis ryškis čia yra silpniausia žvaigždė, matoma plika akimi. Žmonių gyvenamose srityse dėl šviesos taršos stebimos tik gana ryškios žvaigždės. Taip, pavyzdžiui, Niujorko pakraščiuose ribinis ryškis yra 4, Niujorko centre, Manhetene ribinis ryškis yra apie 2. Užmiesčiuose ribinis ryškis paprastai yra apie 6.
Raselo arbatinukas
"Jei aš iškelčiau idėją, kad tarp Žemės ir Marso yra porceliano arbatinukas, skriejantis aplink Saulę elipsine orbita, tai jos niekas negalėtų paneigti, jei aš dar apdairiai prie viso to pridėčiau, kad minėtas arbatinukas yra per mažas, kad galėtų būti pastebėtas net stipriausių turimų teleskopų pagalba. Ir jei dar pareikščiau, kad, kadangi mano tvirtinimas negali būti paneigtas, žmogaus supratimui būtų netoleruotina abejonės šiuo klausimu prielaida, tada aš teisingai būčiau palaikytas kalbančiu nesąmones. Bet jei vis dėlto tokio arbatinuko egzistavimas būtų patvirtintas kokioje nors senovinėje knygoje, mokomas kaip šventa tiesa kiekvieną sekmadienį ir pamažu įteigiamas vaikams mokykloje, svyravimas, ar tikėti tuo, ar ne, taptų ekscentriškumo žyme ir nukreiptų dvejojantįjį psichologo jurisdikcijon apsišvietusiųjų amžiuje arba inkvizitoriaus akiratin ankstesniuose laikuose."
Kitos panašios populiarios analogijos yra Skrajojantis Spageti Monstras ir Nematomi rožiniai vienaragiai. Karlas Saganas savo knygoje „Demonų apsėstas pasaulis: mokslas kaip žvakė tamsoje“ tam pačiam tikslui naudojo nematomus, bekūnius ir niekaip neužfiksuojamus drakonus, gyvenančius garažuose.
Raselo arbatinuko argumentas ar jo analogijos dažnai naudojamos ateistų diskusijose su tikinčiaisiais oponentais. Pavyzdžiui, jis minimas Richard Dawkins knygose „Velnio kapelionas“ (A Devil's Chaplain) ir „Dievo iliuzija“ (The God Delusion).
Dzień Kowieński
Dzień Kowieński – lenkų dienraštis, leistas Kaune 1919–1940 m. lenkų kalba.
Juozapas Stankus
Juozapas Stankus (1935 m. kovo 19 d. Paežeryje, Šilalės rajonas – 2009 m. liepos mėn.) – Lietuvos partinis ir politinis veikėjas.
Biografija
1969–1975 m. partinis darbuotojas Klaipėdoje. 1975 m. Maskvoje baigė Aukštąją partinę mokyklą prie SSKP CK. 1975–1989 m. Neringos miesto Liaudies deputatų tarybos Vykdomojo komiteto pirmininkas. 1996 m. AB „Audėjas“ viešbučio „Eglių slėnis“ direktorius. Nuo 1999 m. SPUAB „Neringos energija“ direktorius.
Nuo 1963 m. SSKP, nuo 1990 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 1990–1994 m. LSDP Neringos skyriaus pirmininkas. Nuo 1999 m. Naujosios sąjungos narys.
1997–2000 m. Neringos savivaldybės tarybos narys (LSDP sąraše). Palaidotas Nidos kapinėse.
Jonavos Santarvės vidurinė mokykla
Jonavos „Santarvės“ vidurinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Jonavoje, Kauno g. 53, vykdžiusi pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas rusų kalba. Buvęs įstaigos kodas 190301869.
Nuo 2008 m. Jonavos „Neries“ pagrindinės mokyklos „Santarvės“ skyrius.
Istorija
1949–1950 m. vykdant sovietinės švietimo sistemos reformą, Lietuvos gimnazijos pervadintos vidurinėmis mokyklomis, įvestas 11 metų vidurinis mokslas. Kiekviename klasių sraute Jonavos vidurinėje mokykloje mokėsi viena rusakalbių klasė. 1968 m. rugsėjo 21 d. atidarytas naujasis Jonavos vidurinės mokyklos pastatas, į kurį buvo perkeltos lietuvių moksleivių klasės. Naujoji mokykla oficialiai vadinosi Jonavos 1-oji vidurinė mokykla, o senajame pastate mokėsi rusakalbių mokinių klasės. Taip buvo oficialiai įsteigta Jonavos 2-oji vidurinė mokykla. Ji vėliau persikėlė į kitas patalpas (Neries pakrantėje, netoli tuometinės Jonavos 4-osios vidurinės mokyklos).
1998–2008 m. Jonavos „Santarvės“ vidurinė mokykla. 2008 m. rugsėjo 1 d. Jonavos „Santarvės“ vidurinė mokykla reorganizuota į Jonavos „Neries“ pagrindinės mokyklos „Santarvės“ skyrių.
Teodoras Lepneris
Biografija
Studijavo Karaliaučiaus ir kituose Vokietijos universitetuose, nuo 1665 m. kunigavo Būdviečiuose. Pamokslus sakė vokiečių ir lietuvių kalbomis.
Kūryba
Parašė knygą „Prūsų lietuvis“ (Der Preusche Littauer, išl. 1744 m. 2 leid. 1848 m.). Tai viena pirmųjų etnografinio pobūdžio studijų apie XVII a. Mažosios Lietuvos lietuvius, parašyta amžininko. Knygą sudaro 15 skyrių, juose aprašytas lietuvių ūkininkavimas, buitis, pastatai, drabužiai, maistas, krikštynų, piršlybų, vestuvių, laidotuvių papročiai, muzikos instrumentai, liaudies medicina, kalba (pateiktas lietuvių k. žodynėlis), tikėjimas. Pateikta lietuvių tautosakos pavyzdžių, yra glausta lietuvių raštijos apžvalga, nurodytos svarbesnės lietuviškos knygos. Rašė, kad lietuviai – protingi, apsukrūs, turi gerą atmintį, laikosi duoto žodžio, ištvermingi ir svetingi. Veikale yra piešinys, vaizduojantis Ragainės apylinkės lietuvininkus, vyrą, moterį, merginą ir vaiką tradiciniais drabužiais, t. p. pavaizduoti kai kurie darbo įrankiai (spragilas, medinės šakės), apyvokos reikmenys (pintinėlė, kaušelis), muzikos instrumentai (vamzdis, kanklės, būgnas, švilpynė).
Bibliografija
Der Preusche Littauer oder Vorstellung der Nahmens-Herleitung, Kind-Tauffen, Hochzeit, Leibes und Gemüths-Beschaffenheit, Kleidung, Wohnung, Nahrung und Acker-Bau, Speise und Tranck, Sprachen, Gottes-Dienst, Begräbnisse und andere dergleichen Sachen der Littauer in Preussen kürtzlich zusammen getragen / von Theodoro Lepner [...] 1690, Danzig: bey Joh. Heinrich Rüdigern, 1744 (https://elibrary.mab.lt/handle/1/310).
Der Preusche Littauer oder Vorstellung der Nahmens-Herleitung, Kind-Tauffen, Hochzeit, Leibes und Gemüths-Beschaffenheit, Kleidung, Wohnung, Nahrung und Acker-Bau, Speise und Tranck, Sprachen, Gottes-Dienst, Begräbnisse und andere dergleichen Sachen der Littauer in Preussen kürtzlich zusammen getragen / von Theodoro Lepner [...] 1690, Tilsit: J. Reylaender 1848.
Teodoras Lepneris, Prūsų lietuvis, parengė Vilija Gerulaitienė, Vilnius: Lietuvos istorijos instituto leidykla, 2011.
Skiauterėtieji tritonai
Skiauterėtieji tritonai (Triturus) – uodegotųjų varliagyvių (Caudata) būrio, tikrųjų salamandrų (Salamandridae) šeimos varliagyvių gentis.
Rūšys
2021 m. duomenimis, išskiriamos 9 rūšys:
Paplitimas Lietuvoje
Lietuvoje aptinkama viena rūšis:
Kutingas
Kutingas arba Cgutingas (Quthing) – miestas pietų Lesote. Rajono centras. Gyventojų – 32 382 (2016 m.).
Kriskai
Kriskai – nausėdija Lenkijos šiaurės rytuose, Kuznicos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Juodoji varnauogė
Juodoji varnauogė (Empetrum nigrum) – erikinių (Ericaceae) šeimos augalas.
right|230px|Juodosios varnauogės morfologinė iliustracija Tai visžalis daugiametis, šliaužiantis augalas. Stiebas plonas, iki 100 cm ilgio, su bambliais. Lapai su trumpais koteliais, beveik odiški, išsilaiko ant augalo apie 3-5 metus. Žiedai auga lapų pažastyse. Vainiklapiai rausvi arba tamsiai raudoni. Žydi gegužės mėn. Vaisius – kaulavaisis, kuris sultingas, juodos spalvos. Vaisiai subręsta rugpjūčio mėn. ir dažnai išsilaiko per žiemą. Vaisiai nepasižymi geru skoniu, turi šlapimą varančių savybių.
Auga aukštapelkėse, smėlynuose, pušynuose.
Vediava
Vediava (mor. Ведь-ава, vandens moteris ) – vandens deivė, populiari tarp finougrų tautų. Kartais šios deivės siejamos ir su vaisingumu. Įprastai šios deivės vaizduojamos panašios į undines – su ilgais plaukais, didelėmis krūtimis ir apatine dalimi besibaigiančia žuvies uodega. Kartais jos dainuoja dainas, kurios paveikia žmones. Žvejai pirmąjį pagautą laimikį paaukoja Vediavai, taip pat laikosi įvairių šios dievybės tradicijų savo žvejybos metu. Pamačius Vediavą žmogus suserga, dažnai paskęsta. Šios dievybės dažnai siejamos su skendimu.
Mordvijoje ši deivė yra laikoma vandens motina, Estijoje ją vadina „Vete-ema“, Suomijoje – „Veen emo“.
Margiai (Pasvalys)
Margiai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Kriklinių.
Airijos futbolo varžybos 2001–2002 m.
Airijos futbolo varžybos 2001–2002 m.
2001–2002 m. Lygos taurė
Airijos futbolo lygos taurė yra vienas pagrindinių taurės turnyrų Airijoje, jame dalyvauja dviejose stipriausiose lygose žaidžiantys klubai ir kai kurios žemesniųjų lygų komandos.
Miško genetiniai ištekliai
Miško genetiniai ištekliai – miško medžių biologinė medžiaga (populiacijos, medynai, medžių grupės, pavieniai medžiai bei jų dalys), turinti faktinę arba potencialiai vertingą (ekologine, selekcine, ekonomine ar kt. prasme) genetinę informaciją. Genetinių išteklių vertė išreiškiama per genetinę įvairovę - kuo ši įvairovė didesnė, tuo vertingesni genetiniai ištekliai. Genetinė įvairovė, apibūdinanti genetinį kintamumą tarp populiacijų ir jų viduje, šalia rūšinės bei ekosisteminės įvairovės, yra esminis biologinės įvairovės komponentas. Miško genetiniai ištekliai užtikrina miško ekosistemų tvarumą, miškų našumą bei kokybę. Jie yra šiuolaikinės tvarios miškininkystės, miško selekcijos ir sėklininkystės pagrindas. Jų išsaugojimas, gausinimas ir racionalus panaudojimas yra vienas svarbiausių gamtosaugos uždavinių. Miško genetinius išteklius tiria Lietuvos miškų institutas.
Valstybinė miškų tarnyba rūpinasi Lietuvos miškų genetiniais ištekliais, jų išsaugojimu ir panaudojimu selekcijoje ir sėklininkystėje.
Nuorodos
Lietuvos miško genetinių išteklių informacinė svetainė
Valeruvas
Valeruvas  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Sokoluvo valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į pietvakarius nuo Palenkės Sokoluvo ir apie 82 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Biala Voda
Biala Voda – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suvalkų valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurę nuo Suvalkų ir 116 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Rigvedos upės
thumb|260px|Kai kurių „Rigvedoje“ minimų upių galimi geografiniai atitikmenys thumb|250px|„Rigvedoje“ upės šlovinamos kaip trykštanti, gyvybės pilna jėga (pav. srauni [[Svatas|Svato upė)]]
Rigvedos upės – upės, minimos senovės arijų giesmių rinkinyje „Rigvedoje“. Tekantiems vandenims pavadinti „Rigvedoje“ naudojama keletas žodžių: ap, sindhu , nadi. Nors kiekvienas šių žodžių turi savitą reikšmę (ap – takus vanduo apskritai, sindhu – didelė (Indo) upė, dunojus, nadī – kriokianti, šniokščianti [upė]), neretai jie vartojami sinonimiškai. Itin dažnai minimos „septynios upės“, turinčios atitikmenį kaimyninėje iranėnų kultūroje – Avestoje minimos hapta həndu.
Mitologija
Mitologiškai šios upės susijusios su ašiniu mitu, kai Indra nudobia Vritrą, sulaikiusį vandenis; po šio veiksmo takūs vandenys (ap) arba (septynios) upės pasilieja ir teka į vandenyną (samudra). Vietomis „Rigvedoje“ išaukštinama viena iš šių upių, vadinamų seserimis, vyriausioji tarp „seserų“ Sarasvatė, kuri tuo pačiu susijusi su aukojimu ir sąmonės nuskaidrėjimu. Upės bendrai arba septynios upės vedose šlovinamos kaip minčių, sielos skaistintojos, kaip tyros, dieviškos, gydytojos, jos siejamos su įkvėpta kalba, aukojimu, šventu darbu.
Vedinė „geografija“
Per visą „Rigvedą“ yra paminėta nemažai upėvardžių, dalies kurių geografiniai atitikmenys abejonių nekelia. Kitų upių sąsajos su geografija neaiškios. Tekste sutinkami tokie upėvardžiai:
Dalis šių ir kitų žodžių nebūtinai gali būti upės, o tik epitetai. Kiti upėvardžiai (visų pirma, Sarasvatė, Sindhu, Rasa) ryškiai atsiję nuo geografijos ir veikia mitologinėje plotmėje. Visgi, pagal šias upes bandoma nustatyti senovės arijų geografinė padėtis – dauguma upėvardžių gretinama su Himalajų priekalnių ir Pandžabo krašto upėmis (dab. šiaurės Pakistanas). Vėlyvoje „Rigvedos“ dalyje jau minimos ir toliau rytuose esančios upės – Ganga, Jamuna, Gomati. Pagal tai sprendžiama senovės arijus keliavus nuo Himalajų, Hindukušo priekalnių į pietryčius link Indo-Gangos žemumos. Septynios upės siejamos su septyniais Indo intakais. Kita vertus, bendras su iranėnais septynių upių provaizdis gali būti atėjęs dar iš Vidurinės Azijos „septynių upių krašto“ Žetysu. Pats skaičius septyni yra numerologinis ir nesietinas su konkrečia geografija (plg., septyni rišiai, 3x7 dievai, septynios jūros ir kt.). Dalies upėvardžių daryba rodo neindoeuropietišką jų kilmę, todėl šie upėvardžiai pasitarnauja ne tik nustatant senovės arijų migracijos kelius, bet ir galimą kalbinį substratą.
Virombas (Mazovijos vaivadija)
Virombas  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Sokoluvo valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurės rytus nuo Palenkės Sokoluvo ir apie 92 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Vencavų piliakalnis
Vencavų piliakalnis su gyvenviete, Kalvinų Kalnas – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 13049; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1563; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1024P) Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, į pietryčius nuo Vencavų, Dusetų seniūnija. Pasiekiamas iš plento ties Balčio ežero rytiniu krantu miško keliuku pasukus į kairę pietryčiuosna, pavažiavus ežero pakrante 250 m yra kairėje pietryčiuose, ties ežero pietrytiniu galu, Dusetų girininkijos 55 kvartalo pietinėje dalyje.
Girokasterio apygarda
Girokasterio apygarda  – viena iš 36-ių Albanijos apygardų, esanti šalies pietuose. Priklauso Girokasterio apskričiai. 56 720 gyventojų, įskaitant ir didelę graikų bendruomenę (2010 m. duomenys). Plotas – 1 137 km². Administracinis centras – Girokasteris. Ribojasi su Sarandės, Delvinės, Vliorės, Tepelenės ir Permečio apygardomis. Rytuose turi pasienio ruožą su Graikija.
Kasımpaşa SK
Stambulo „Kasımpaşa“ – Turkijos futbolo klubas iš Stambulo.
Vencavų piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas aukštumos kampe, Balčio ežero pietrytiniame krante. Aikštelė beveik apvali, kiek pailga rytų – vakarų kryptimi, 45x42 m dydžio. Rytiniame jos krašte supiltas 2,5 m aukščio, 14 m pločio pasagos formos pylimas, kurio išorinis 3 m aukščio šlaitas leidžiasi į 7 m pločio, 1,5 m gylio griovį. Už griovio kyla antras 80 m ilgio, 3 m aukščio nuo griovio, 7 m pločio pylimas 1 m aukščio išoriniu šlaitu. Už jo iškastas trečias 2,5 m pločio, 0,5 m gylio griovys ir supiltas trečias 85 m ilgio, 1 m aukščio, 5 m pločio pylimas. Už trečio pylimo iškastas ketvirtas 3 m pločio, 0,3 m gylio griovys. Šiauriniame ir rytiniame šlaituose pylimai virtę iki 4 m pločio terasomis. Šiaurės rytų pusėje abu pylimai skyla į dvi dalis. Piliakalnio vakariniame šlaite, 3 m žemiau aikštelės, yra 6 m pločio terasa, 4-5 m aukščiau papėdės – dar viena plati terasa. Šlaitai statūs, 12-16 m aukščio.
Girokasterio apygarda
Savivaldybės
Girokasterio apygarda sudaryta iš 13-os savivaldybių:
Vencavų piliakalnis
Piliakalnis
Pietinis šlaitas, atrodo, yra erodavęs į griovą – nėra terasų. Piliakalnis apaugęs pušimis, kurios aikštelėje ir pylimų vietose smarkiai praretintos.
Piliakalnis datuojamas II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 42000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 1129000 m². center|miniatiūra|600x600px|Vencavų piliakalnis iš šiaurės vakarų pusės
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Pūčkorių atodanga
thumb|right|250px Pūčkorių atodanga – geologinis paminklas, dešiniajame Vilnios krante. Tai ledynmečio atodanga – aukščiausia Lietuvoje, kurios aukštis 65 m, o plotis – 260 m, ir atsiveria maždaug 20 tūkst. metų senumo sluoksniai. Geologijos paminklu paskelbta 1974 m. Patenka į Pūčkorių kraštovaizdžio draustinį.
Katharina Bellowitsch
Katharina „Kati“ Bellowitsch (g. 1974 m. birželio 13 d. Grace, Štirija) – Austrijos televizijos ir radijo laidų vedėja.
Nuo 2000 m. veda ORF, Hitradio Ö3 televizijų laidas. Katharina žinoma kaip vaikų televizijos laidos Forscherexpress vedėja.
2007 m. spalio 9 d. susilaukė sūnaus Laurenz.
2010 m. vasarį ji buvo renginio „Vienna Opera Ball“ vedėja.
Taraklija
Taraklija – pietų Moldavijos miestas, Taraklijos rajono centras. Dauguma gyventojų – bulgarai. Taraklija yra viena seniausių bulgarų gyvenviečių tuometinėje pietų Besarabijoje.
Katharina Bellowitsch
Nuo 2011 m. Katharina pristato Austrijos taškus „Eurovizijos“ dainų konkursų finaluose. Daugelis apžvalgininkų mano, kad Katharina turi panašumų su Céline Dion ir Jennifer Aniston.
Taraklija
Dabartinėje Taraklijoje yra:
2004 m. mieste gyveno 13 758 gyventojų, 2006 m. – 13 756. 2004 m. spalio 1 d. atidarytas Taraklijos valstybinis universitetas.
Aglaja (gentis)
Aglaja (Aglaia) – Meliaceae šeimos augalų gentis. Aglajų genčiai priklauso ~100 medžių rūšių, paplitusių Pietryčių Azijoje, Šiaurės Australijoje ir Okeanijoje.
Taraklija
Istorija
1940 m. lapkričio 6 d. buvo įkurtas Taraklijos rajonas, kuriame 65% gyventojų yra bulgarai. 1963 m. sausį rajonas buvo panaikintas, o 1980 m. vėl atkurtas. 1999 m. buvo suformuota Taraklijos apskritis, kuri vėliau sekusios administracinio skirstymo reformos metu
Aglaja (gentis)
Kai kurie medžiai naudojami medienai, maistui (vaisiai), medicinai.
Tata Motors
Tata buvo įkurtas 1945 m. ir pradžioje gamino lokomatyvus. 1954 m. pradėjusi bendradarbiauti su Vokietijos automobilių gamintoja Daimler-Benz Tata pagamino savo pirmąjį lengvąjį automobilį.
2004 m. Tata įsigijo Daewoo dalį, gaminančią sunkiasvorius automobilius, šiuo metu žinomą kaip Tata Daewoo Commercial Vehicle.
2008 m. sausio mėnesį Tata pradėjo gaminti savo Tata Nano modelį, kuris šiuo metu laikomas pigiausiu automobiliu pasaulyje. Jo kaina svyruoja apie 100 000 rupijų (apie 2000 JAV dol.). Po tokio kompanijos žingsnio ji susilaukė kritikos dėl galimo Indijos motorizacijos padidėjimo bei globalinio atšilimo didėjimo šalyje.
Sigitas Kregždė
Sigitas Kregždė (g. 1930 m. gruodžio 24 d. Smaliečiuose, Papilio valsčius, Biržų apskritis) – Lietuvos psichologas, profesorius, habilituotas socialinių mokslų daktaras.
Biografija
Baigė Smaliečių pradžios, Papilio vidurinę mokyklą. 1950–1954 m. Vilniaus pedagoginiame institute (VPI) studijavo logikos, psichologijos ir lietuvių kalbos specialybes.
1954–2002 m. VPI (nuo 1991 m. VPU) dėstytojas. 1954–1957 m. mokėsi Kijevo valstybinio universiteto aspirantūroje, 1959 m. pedagogikos mokslų kandidatas, 1983 m. psichologijos mokslų daktaras. 1959–1979 m. ir 1983–1989 m. VPI Psichologijos katedros vedėjas, 1983–2002 m. Psichologijos didaktikos katedros profesorius. Skaitė paskaitas Erfurto, Vroclavo, Maskvos, Sankt Peterburgo, Kijevo, Odesos, Rygos, Tartu, Tbilisio, Almatos, JAV (Vašingtono, Niujorko, Filadelfijos, Pitsburgo) universitetuose. 1973–1983 m. Visuomeninio profesinio orientavimo instituto direktorius.
1962–1971 m. tęstinio leidinio „Pedagogika ir psichologija“, 1980–1991 m. žurnalo „Psichologija“ atsakingasis redaktorius. 1992–2013 m. Lietuvos reformacijos istorijos ir kultūros draugijos pirmininkas, nuo 2013 m. garbės pirmininkas.
Storlapiniai
Storlapiniai (Crassulaceae) – magnolijūnų (Magnoliophyta) augalų šeima, kuriai priklauso daugiamečiai, rečiau vienamečiai žoliniai augalai su mėsingais, sultingais lapais. Žiedai sutelkti skėčio, varpos arba šluotelės pavidalo žiedynuose. Vaisiai – lapavaisiai, laisvi arba pamate suaugę.
Šeimoje yra 33 gentys ir apie 1400 rūšių, paplitusių visame Žemės rutulyje. Lietuvoje savaime auga 2 gentys su 8 rūšimis, tačiau kambariuose, darželiuose, kapinėse auginama daugiau:
Augitas
thumb|right|Augitas Augitas mineralas chemine sudėtimi aprašomas kaip Ca(Mg, Fe, Al, Ti)[(Al, Si) O]2O6 arba kalcio, natrio, magnio, geležies, aliuminio silikatas. Jis priskiriamas piroksenitu grupei kuriai taip pat priklauso diopsas ir hedenbergitas. Kristalai monoklininiai ir prizminiai. Sutinkamas magminėse uolienose tokiose kaip gabras ir bazaltas, taip pat metamorfinėse uolienose.
Augito pavyzdžiai kartais turi pasirodantį blizgesį iš to ir kilo mineralo pavadinimas augites iš graikų kalbos išvertus reiškia ryškumas. Spalva – juoda, žalsva. Susidaro - magminiu, metemorfiniu būdu.
Nacionalinis gamtos istorijos muziejus
thumb|Nacionalinis gamtos istorijos muziejus
Nacionalinis gamtos istorijos muziejus – muziejus, administruojamas Smithsonian instituto. Muziejus yra išsidėstęs nacionalinėje alėjoje, Jungtinių Valstijų sostinėje Vašingtone. Įėjimas į muziejus nemokamas. Muziejus atviras 364 dienas per metus.
Muziejaus eksponatų kolekciją sudaro iš viso per 500 milijonų augalų, gyvūnų, fosilijų, mineralų, akmenų, meteoritų pavyzdžių bei žmonijos kultūros istorijos artefaktų. Tai antras pagal populiarumą Smithsonian instituto muziejus, kuriame dirba apie 185 profesionalūs gamtos istorijos mokslininkai - tai didžiausia pasaulyje mokslininkų grupė, suburta gamtos ir kultūros istorijos tyrimams.
Nuorodos
Tinklalapis
Butkiškių akmuo
miniatiūra|220px|right|Butkiškių akmuo
Butkiškių akmuo – Kaišiadorių rajono savivaldybės saugomas geologinis gamtos paveldo objektas, esantis Nemaitonių seniūnijoje, Butkiškėse. Paskelbtas saugomu 1993 m. miniatiūra|250px|left|Žvelgiant į gyvenvietės pusę
Masyvus riedulys surastas melioruojant kaimynines žemes ir atvilktas į kryžkelę rytiniame kaimo pakraštyje, netoli kapinių. Pasiekiamas iš kelio, stūkso apie 1,5 km į pietus nuo Nemaitonių. Akmuo iškilęs visu ūgiu, prie jo pastatyta informacinė lenta.
Varnėnai
Varnėnai – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 6 km į vakarus nuo Leipalingio, prie kelio į Barčius. Seniūnaitijos centras. Šalia telkšo ežerai Varninis ir Varnėnaitis. Buvo Veisiejų vidurinės mokyklos skyrius, biblioteka.
Istorija
XIX a. pab. kaimas pateko į Seinų apskrities Leipalingio valsčių ir parapiją.
Gyventojai
thumb|left|240px|Kaimo kryžius thumb|left|240px|Ežeras [[Varninis Varnėnuose]]
Feteštis
1895 m. per Dunojų į Černavodą pastatytas Karaliaus Karolio I geležinkelio tiltas. Naujesnis tiltas buvo pastatytas XX a. 9-tą dešimtmetį kaip A2 magistralės Bukareštas-Konstanca dalis.
Istorija
Feteščio gyvenvietė pirmą kartą paminėta 1528 m. dokumente, išleistame Valakijos valdytojo Radu de la Afumați. 1868 m. Feteštis tapo Rumunijos komuna. 1934 m. Feteštis tapo miestu, o 1995 m. tapo municipijumi. Per tą laiką Feteštis iš prekybinio kaimo tapo Rumunijai svarbiu transporto mazgu ir pramonės centru.
Sandara
Miestą sudaro keturi ketvirčiai – Feteşti-Oraş, Feteşti-Gară, Buliga ir Vlaşca. Formaliai paskutiniai trys yra atskiri kaimai. Feteşti-Gară turi virš 20 tūkst. gyventojų ir laikomas Fetersčio centru.
Margiai (Radviliškis)
Margiai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 10 km nuo Šiaulėnų.
Kušcinas
Kušcinas – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Kuznicos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurės vakarus nuo Kužnicos, apie 17 km į šiaurės rytus nuo Sokulkos ir 55 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Vnuki Sviatoslava
Vnuki Sviatoslava (, „Sviatoslavo anūkai“) – Rusijos neofolkorinės, akustinio folkloro muzikos grupė. Jos muzikai būdingi tiek rusiško folkloro, tiek Europos viduramžių muzikos motyvai.