cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kosmoso turizmas
Šiuo metu kosmoso turizmo tikslui naudojamas Tarptautinės kosminės stoties Rusijos segmentas. Skrydžiai, kuriuos organizuoja agentūros „Roskosmos“ ir „Space Adventures“, atliekami rusų „Sojuz“ komerciniais laivais. Iki 2012 m. pab. su jų pagalba kosminėje stotyje jau pabuvojo 8 turistai, tarp jų Charles Simonyi – du kartus. Turistai ruošiami Pamaskvės Žvaigždžių miestelyje bei Ščiolkove, taip pat naudojami nedideli lėktuvai, kuriuose simuliuojama nesvarumo būklė. Turo į orbitą kaina sudaro 20–23 mln. JAV dolerių.
Neišgalintys sumokėti milijoninių sumų už savaitinę kosminę kelionę gali tikėtis sulaukti pasiūlymo atlikti valandos trukmės pasiskraidymą stratosferoje už 100 000 JAV dolerių. Į kosminio turizmo rinką veržiasi naujos kompanijos, todėl ilgainiui tokios kelionės taps prieinamesnės.
Istorija
Pirmąja kosmoso turiste turėjusi tapti amerikietė mokytoja Christa McAuliffe 1986 m. žuvo erdvėlaivio „Čelendžerio“ katastrofoje. Po šio incidento JAV vyriausybė priėmė įstatymą, draudžiantį neprofesionalų skrydžius į kosmosą.
1990 ir 1991 m. pasinaudodami privačių kompanijų lėšomis, pakilo pirmieji komerciniai kosmonautai: japonų žurnalistas Toyohiro Akiyama ir pirmoji britė kosmonautė Helen Sharman. Tai buvo erdvėlaivių „Sojuz“ skrydžiai į sovietinę kosminę stotį „Mir“
2004 m. rugsėjo 25 d. buvo įkurta „Virgin Galactic“ – kosmoso turizmo grupė, kuri po „SpaceShipOne“ sėkmės ėmė plėtoti kosmoso turizmą. Grupės tikslas buvo nuo 2007 m. kosminius skrydžius padaryti prieinamus visuomenei už 200 000 JAV dolerių.
2018 m. pabaigoje „SpaceX“ kompanija planavo pasiųsti erdvėlaivį „Dragon 2“ su kosmoso turistais į Mėnulio orbitą.
Hans Arp
Hansas (Žanas) Arpas (1886 m. rugsėjo 16 d. Strasbūre, Belgija – 1966 m. liepos 7 d. Bazelyje, Šveicarija) – XX a. prancūzų skulptorius, grafikas, koliažų kūrėjas, poetas.
Jis buvo vienas iš dadaizmo judėjimo kūrėjų Ciuriche 1916 m. 1920 m. Hansas Arpas su Maksu Ernstu ir socialiniu aktyvistu Alfredu Griunvaldu įkūrė dadaizmo judėjimo grupę Kelne. 1925 m. jo darbai eksponuoti pirmoje siurrealistų grupės parodoje Paryžiuje.
Biografija
Žanas (Hansas) Arpas gimė 1886 m. rugsėjo 16 d. Strasbūre Elzase, tuo metu priklausiusiame Vokietijai. Jo tėvas buvo vokietis, o motina prancūzė. Arpas naudojo abu savo vardo variantus: vokišką Hanso ir prancūzišką Žano. Jis trumpai mokėsi Strasbūro meno ir amatų mokykloje, 1904 m. išvyko į Paryžių ir pirmą kartą publikavo savo poezijos kūrinius. 1905 − 1907 m. Arpas mokėsi dailės mokykloje Veimare pas akademinį tapytoją Ludwig Hoffmann ir 1908 m. vėl grįžo į Paryžių, mokėsi Žiuljano akademijoje. 1909 m. Arpas persikėlė į Šveicariją paskui šeimą (tėvas buvo cigarečių fabrikantas) ir 1911 m. Vegise įsteigė šveicarų tapytojų draugiją Moderner Bund. Kitais metais susipažino su Roberu ir Sonja Delonė Paryžiuje, bei V. Kandinskiu Miunchene. 1912 m. jo kūriniai pasirodė „Mėlynojo raitelio“ almanache, 1913 m. buvo eksponuoti Der Sturm („Audra“) galerijoje Berlyne.
1914 m. Arpas gyveno Paryžiuje, jo pažįstamais buvo Gijomas Apolineras, Maksas Žakobas, Amedėjas Modiljanis, Pablas Pikasas. 1915 m. Arpas persikėlė į Ciurichą, kur kūrė koliažus ir gobelenų dizainus, dažnai kartu su būsima žmona Sophie Taeuber, kurią vedė 1922 m. „Voltero“ kabarete susikūrė Ciuricho dadaistų grupė, kurią sudarė Arpas, Tristanas Cara, Marselis Janko ir kiti. 1919 m. Arpas persikėlė į Kelną, kur prisijungė prie vietos dadaistų grupės, tarp kurių buvo Maksas Ernstas. 1922 m. Arpas dalyvavo Konstruktyvizmo kongrese Veimare ir tarptautinėje dadaistų parodoje Montenio galerijoje Paryžiuje. Rašė žurnalams Merz, Mécano, De Stijl ir vėliau − La Révolution surréaliste. 1925 m. Arpo kūriniai eksponuoti pirmojoje siurrealistų parodoje Pjero galerijoje Paryžiuje. 1926 m. jis apsigyveno Prancūzijos mieste Medone prie Paryžiaus. 1931 m. asocijavosi su Paryžiaus abstrakcionistų grupe Abstraction-Création.
Arpas nenutraukė poezijos rašymo, publikavo esė iki pat gyvenimo galo. Dėl Antrojo pasaulinio karo pasitraukė į Prancūzijos pietus. 1942 m. persikėlė į Ciurichą Šveicarijoje. 1943 m. mirė jo žmona. 1949 m. Arpas lankėsi JAV personalinės parodos Curt Valentin’s Buchholz galerijoje Niujorke proga. 1954 m. Arpas buvo apdovanotas didžiuoju prizu už skulptūrą Venecijos bienalėje, 1958 m. užsakytas kurti UNESCO pastate Paryžiuje. 1958 m. įvyko Arpo retrospektyvinė paroda Niujorko šiuolaikinio meno muziejuje ir 1962 m. − Paryžiaus nacionaliniame šiuolaikinio meno muziejuje. 1959 m. jis vedė Marguerite Hagenbach. Arpas mirė 1966 m. birželio 7 d. Bazelyje.
Sigitas Parulskis
Sigitas Parulskis (g. 1965 m. vasario 10 d. Obeliuose, Rokiškio raj.) – poetas, eseistas, dramaturgas, kritikas, vertėjas.
Biografija
1983 m. baigė Obelių vidurinę mokyklą. 1990 m. Vilniaus universitete baigė lietuvių kalbą ir literatūrą.
Dirbo „Aitvaro“, „Literatūros ir meno“, „Lietuvos aido“, „Lietuvos ryto“ ir „Šiaurės Atėnų“ redakcijose, 2003–2007 m. buvo „Šiaurės Atėnų“ redaktorius. 2002–2003 m. turėjo skiltį savaitraštyje „Veidas“.
Jo trumpų istorijų knyga „Sraigė su beisbolo lazda“ pripažinta geriausia 2007 m. Lietuvos knyga suaugusiųjų kategorijoje.
Mogadišo sultonatas
Mogadišo sultonatas  – istorinė valstybė, klestėjusi X–XVI a. Rytų Afrikoje su centru Mogadišo mieste. Jo hegemonija klestėjimo laikotarpiu apėmė nemažą dalį pietinės Somalio pakrantės.
Raida
Sultonato įkūrimas siejamas su Emozeidi arabų migracija į miestą. Šis arabų klanas susimaišė su vietiniu somalių klanu, ir taip susiformavo valdančioji miesto dinastija Muzafaridai.
Patogi padėtis gana greitai pavertė Mogadišą vienu pirmaujančių uostų Svahilių krante. XIV a. valstybė išgyveno savo apogėjų: čia apsilankęs keliautojas Ibn Batuta rašo apie milžinišką miestą su turtingais prikliais, kurie vystė prekybą Indijos vandenyne, Raudonojoje jūroje, o jame pagaminti audiniai turėjo paklausą musulmonų pasaulyje. Tuometinis sultonas Abu Bakr ibn Sayx 'Umar buvo somalių kilmės, bet kalbėjo tiek somalių, tiek arabų kalbomis.
Mogadišas kaldino savo monetas, kurios apyvartoje išliko ir po sultonato nunykimo, ir jose rašomi vietos sultonų vardai. Klestintys prekybos ryšiai siekė toli: kasinėjant miestą randamos monetos iš Song dinastijos Kinijos, Ceilono, Vietnamo. Mogadišas siuntė duoklę Kinijos Mingų imperatoriui, o kinų admirolas Dženg He lankėsi čia savo kelionių metu.
Nuo XIV a. Mogadišo politinę hegemoniją nustelbė jo šiaurinis kaimynas Adžurano sultonatas, nors vietinė sultonų linija išliko. Mogadišas ir toliau klestėjo kaip miestas. XVI a. čia lankęsi portugalai mini laivus, gabenančius auksą, vašką ir dramblio kaulą į Indiją, ir iš ten atvežančius audinius bei prieskonius. Tai buvo derlinga vieta, kur klestėjo žemdirbystė ir gyvulininkystė. Miestas garsėjo ir savo audiniais, vadinamaisiais toob benadir.
Tauragės rajono savivaldybės taryba 1997–2000 m.
Veikla
Rajono meru išrinktas Petras Jokubauskas, jo pavaduotoja Edita Vaitkutė. Savivaldybės administratoriumi paskirtas Antanas Paliutis.
Jonuškaitė
Jonuškaitė - lietuviška moteriškos giminės pavardė (mergautinė pavardė).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Jonuškienė (ištekėjusi moteris).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Jonuška.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Live...In the Raw
„Live...In the Raw“ – pirmasis koncertinis JAV heavy metal grupės W.A.S.P. albumas. Įrašytas koncerto Kalifornijoje metu, jis apima pirmuosius 3 grupės studijinius albumus bei papildomas dainas „The Manimal“ ir „Harder Faster“.
Trys karaliai
250px|thumb|Trijų karalių kelionė pagal [[Benozzo Gozzoli 1461 m. freską]]
Live...In the Raw
„Scream Until You Like It“ buvo įrašyta studijoje kino filmui „Ghoullies II“.
Trys karaliai
Trys karaliai (Epifanija; – „pasirodymas“, „apsireiškimas“) – krikščionių religijoje pagerbiamas trigubas Dievo apsireiškimas: simboliniu trijų Išminčių (Kasparo, Merkelio, Baltazaro) apsilankymu pas Kūdikį Jėzų Kristų; Jo krikštas Jordano upėje ir pirmasis stebuklas Kanos mieste.
Sausio 6 d. švenčiama šventė, kuria tradiciškai pasibaigia kalėdinis laikotarpis arba saulės sugrįžimo minėjimai. Lietuvoje keliama į sekmadienį tarp sausio 2 ir 8 d.
Tradicijos Lietuvoje
Tai žiemos švenčių pabaigtuvės. Svarbus buvo gyvybės medžio jovaro motyvas.
Nuo seno tą dieną vaikščiodavo persirengėliai (gandrai, arkliai, žydai, meškos ir kt.). Vyrai apsirengdavo senoviškais drabužiais, vaizduodami vaidilas, krivius, senovės karius. Kartais nešiodavosi saulės atvaizdą bei krivulę. Jie lankė sodybas, giedodavo, linkėdavo namų šeimininkams sėkmės, gero derliaus, sveikatos, prašydavo dovanų, o už tai buvo vaišinami ir apdovanojami.
Po šios šventės pradėdavo samdyti žmones darbams.
Sausio 6-oji mūsų krašte nuo seno vadinta: Krikštais, Atarašais, vėliau – Trimis Karaliais, o Latvijoje dar ir Žvaigždės arba Žvaigždžių diena. Ši diena laikoma 13 dienų trunkančio kalėdinio švenčių laikotarpio, vadinamo „tarpkalėdžiais“, „tarpušvenčiais“, „šventvakariais“, „vaišėmis“, pabaiga. Astronomiškai šis laikotarpis sutampa su Saulės „stovėjimo“ (lot. solstitium – Saulės stovėjimas) laiko pabaiga. Vadinamasis Saulės „stovėjimas”, tai laikas kai dienos trukmė beveik 2 savaites pastebimai nesikeičia, nes Saulė virš horizonto kasdien keliauja vis tą patį trumpiausią kelią. O sausio 6-ąją įgudusi akis jau gali pastebėti dienos Saulės kelio pailgėjimą pagal Saulės tekėjimo ir laidos vietos pasikeitimą arba pagal žvaigždynų padėtį. Etnoastronomas Jonas Vaiškūnas nurodo, kad žiemos saulėgrįžos ir dienos pailgėjimo laiko nustatymui ypač tiko Šienpjovių žvaigždynas kurį sudaro 3 Oriono juostos žvaigždės:
„Dėl savo padėties ekliptikos /.../ žiemos saulėgrįžos dieną, būdamas beveik opozicijoje Saulei, jis teka netrukus po saulėlydžio. Pagal Šienpjovių aukščio padidėjimą virš horizonto iš karto po Saulės laidos galima įvertinti dienos pailgėjimo laiką. Jei apie Kalėdas 3 ryškiausios Šienpjovių žvaigždės po Saulės laidos dar vos rodosi, tai jau Trijų Karalių (01.06) dienos vakare – išryškėja pakilusios apie 6 laipsnius virš horizonto. Tokia įsidėmėtino žvaigždyno padėtis ir buvo ženklu, kad diena jau šiek tiek pailgėjo. /.../ Tai, kad žvaigždynas iš ties buvo siejamas su Trijų Karalių diena, liudija ir kitas jam priskiriamas pavadinimas Trys Karaliai“.
Beje, etnografė Pranė Dundulienė, remdamasi etnografine medžiaga iš savo gimtųjų Švenčionių rajono, yra tiesiogiai užrašiusi, kad nuo Kalėdų iki Trijų Karalių „diena pailgėja per gaidžio žingsnį, arba tiek, kiek avinas pašoka į viršų, t. y. tokio ilgio kelią nuėjo Šienpjoviai“.
Atėjus krikščionybei ši tradicija buvo sulieta su Trijų karalių švente. Tuomet persirengėlių būrį papildė nauji karalių personažai. Krikščionybės laikais paplito paprotys ant durų bažnyčioje pašventinta kreida parašyti pirmąsias trijų karalių vardų raides: +K+M+B (Kasparas, Merkelis, Baltazaras). Kiekvienam karaliui skirtas kryželis prieš jo vardą, reiškia išminčiaus šventumą. Pačioje pradžioje kryželiai būdavo rašomi virš kiekvienos raidės, taip sujungiant kryžių ir karūną. Vėliau žmonės ėmė ženklinti savo namų durų staktas, tikėdami, kad užrašius šias raides namai bus apsaugoti nuo piktųjų dvasių.
Tongos herbas
Antraštės devizas parašytas tongos kalba: KO E ʻOTUA MO TONGA KO HOKU TOFIʻA (liet. Dievas ir Tonga – mūsų paveldas).
Adidas
Adidas (pavadinta pagal vieno iš įkūrėjų pravardę ir pavardės pirmąsias tris raides) – Vokietijos sportinių drabužių, avalynės, inventoriaus gamintojas. Kompanija yra didžiausia sporto avalynės gamintoja Europoje ir antra didžiausia sportinės avalynės gamintoja pasaulyje.
Istorija
Įkurta 1924 m. dviem broliams – Adolfui ir Rudolfui Dassler – po Pirmojo pasaulinio karo grįžus į gimtąjį miestelį Hercogenaurachą, Bavarijoje.
Iš pradžių firma buvo pavadinta Gebrüder Dassler Schuhfabrik (brolių Dassler batų fabrikas). Broliai batus kūrė savo namų rūsyje. Miestelyje, kuriame jie gyveno, elektros tuomet dar nebuvo, todėl broliai prietaisams reikalingą elektros energiją gamindavo mindami stovintį dviratį.
1936 m. Adolfas, pravarde Adi, Berlyno vasaros olimpinėse žaidynėse rėmė amerikiečių bėgiką Jesse Owens (pirmąjį juodaodį sportininką, turėjusį rėmėjų). Owens avėdamas brolių kurtais batais laimėjo keturis aukso medalius bei išgarsino Dassler batus, kuriuos netrukus pradėjo rinktis geriausi pasaulio sportininkai ir nacionalinės komandos. Verslas sekėsi, Dassler įmonė parduodavo po 200 000 porų batų kasmet (prieš prasidedant Antrajam pasauliniam karui).
1945 m. balandį amerikiečių karinės pajėgos buvo besunaikinančios Dassler fabriką, karo metu gaminusį prieštankinius ginklus, tačiau Adolfo žmonai Kathe pavyko įtikinti karius, jog firma ir jos darbuotojai susidomėję tik sportinės avalynės gamyba. Amerikiečių kariai netrukus tapo pagrindiniais Dassler batų pirkėjais.
1947 m. broliai išsiskyrė – Rudolfas įkūrė savo firmą, pavadinimu Puma (pagal tėvo pravardę), o Adolfas 1949 m. rugpjūčio 18 d. pervadino savo firmą Adidas (Adi Dassler). Nuo to laiko broliai nuolat pykosi ir tose pačiose kapinėse yra palaidoti kiek įmanoma toliau vienas nuo kito.
Dabar Adidas yra viena didžiausių ir žinomiausių sportinės aprangos ir avalynės gamintojų pasaulyje.
Ragainė
Ragainė (arba Nemanas,, ) – miestas Rusijoje, Kaliningrado srityje prie Nemuno, buvęs Skalvos administracinis centras. Kitame Nemuno krante – Pagėgių savivaldybė. Nemano rajono centras.
Pagal pramonės produkcijos gamybos apimtį užima trečią vietą srityje po Karaliaučiaus ir Tilžės. Veikia celiuliozės–popieriaus kombinatas, metalo konstrukcijų, kabelių gamyklos, miško pramonės, žemės ūkio produkcijos perdirbimo įmonės.
Istorija
thumb|left|220px|Ragainės pilies griuvėsiai
Archeologiniai duomenys rodo, kad Ragainės apylinkės buvo gyvenamos naujojo akmens amžiaus laikais: Ragainėje buvo rastas akmeninis laivinio tipo kovos kirvis. Rasta ir žalvario amžiaus dirbinių. Naujojo geležies amžiaus kapyne aptikta XI–XII a. dirbinių, jų tarpe žalvarinės svarstyklės. Ragainėje buvusi stipri skalvių pilis, apie kurią kronikininkas Petras Dusburgietis yra suteikęs nemažai informacijos.
Remiantis istoriniais šaltiniais, Ragainė buvusi kryžiuočių puolama ir paimta 1277–1278 m., kai Ordino Sembos srities viršininkas Teodorikas sunaikinęs Ramigės ir Ragainės pilis. 1279 m. karas su skalviais praktiškai baigėsi. 1289 m. tame pačiame kalne, sudegintos pilies vietoje, pastatė naują pilį ir pavadino Landeshut („krašto apsauga“). 1293 m. vienoje iš Nemuno salų jie pastatė kitą tvirtovę – Schalauerburg („Skalvos pilis“). 1326 m. Landeshut piliai grąžintas senasis Ragainės vardas. Ji stovėjusi prie Ragainės upelio, kurio dabar nebėra.
Šie įtvirtinimai lietuvių keliais atvejais buvo puolami. 1290 m iš Aukaimio atvykęs 36 lietuvių būrys pilį užpuolė. 1338 m. stipresni kariuomenės daliniai pilį apsupo, bet kryžiuočiai juos atmušė. 1347 m. lietuviai vėl puolė, bet nepaėmė. 1350 m. lietuviai sunaikino Ragainės pilį, bet Ordinas netrukus atstatė. 1365 m. lietuvių žygio metu sunaikinta Ragainės ir kitos dvi gretimos pilys; lietuviai išsivedę 800 belaisvių. Dar žinomi lietuvių užpuolimai 1361, 1364, 1375, 1377 m. 1397 m. Ordinas pradėjo statyti tvirtą masyvią mūro pilį, vieną iš tvirčiausių Lietuvos pasienyje. 1402 m. lietuviai sunaikino pilies plytinę ir kt. įrengimus, paėmė belaisvių, bet pilies paimti nebeįstengė. 1403 m. Vytauto puolimą kryžiuočiai vėl atmušė. 1409 m. Ordinas baigė pilį statyti. Iš Ordino archyve rastų dokumentų matyti, kad jau tais metais buvo projektuotas statyti Ragainės miestas su pylimu ir kitais gynybiniais įrengimais, bet 1410 m. karas neleido sumanymo įvykdyti. 1411 m. lietuviai užpuolė Ragainės ir Tilžės sritis ir išsivedė daug galvijų ir 205 arklius.
XIII–XIV a. Ragainė buvo komtūro buveinė ir svarbus kryžiuočių strateginis punktas, kuriame telkdavo karines jėgas Lietuvai puldinėti. Be to, čia įsteigtas Lietuvai šnipinėti centras. Pažymėtina kad ties Ragaine Ordinas sulaikė laivus su Lietuvos grūdais, kuriuos Jogaila siuntė į Pamarį. Šis incidentas paskubino Žalgirio mūšį. Ragainės pilies reikšmė pradėjo mažėti po 1422 m. Melno taikos. 1525 m. smarkiai sumažintos komtūrijos ribos, paliekant tik trečdalį buvusios teritorijos.
Ragainės miestas pradėjo augti XVI a., bet greitai jį nustelbė bekylanti Tilžė, 1552 m. gavusi miesto teises, o Ragainė jas gavo tik 1722 m.
Algirdas Musneckis
Šią pavardę turi:
Bijūnų mokykla-daugiafunkcis centras
Bijūnų mokykla-daugiafunkcis centras – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Trakų raj., Bijūnuose I, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190669223. Steigėjas Trakų rajono savivaldybės taryba.
Istorija
Bijūnų pagrindinė mokykla įkurta 1969 m., tuo metu teikė aštuonmetį išsilavinimą. 1999 m. reorganizuota į dešimtmetę mokyklą. 2017 m. kovo 2 d. Trakų rajono savivaldybės taryba sprendimu Nr. S1-47 reorganizavo ją į Bijūnų mokyklą-daugiafunkcį centrą, kuris veiklą pradėjo 2017 m. rugsėjo 1 d.
Daktaras Vestas
Daktaras Vestas – 2 dalių komiškas vesternas, kurį režisavo ir pagrindinį vaidmenį atliko Terensas Hilas. Vieni iš juostos scenarijaus autorių yra jo sūnus Jess Hill ir režisieriaus Enzo Barboni sūnus Marco, kurio tėvo filmuose Terensas Hilas vaidino praėjusio amžiaus aštuntajame dešimtmetyje.
Filmas yra padalintas į 2 dalis. Antroji išleista atskiru filmu Šaulys.
Turinys
Prieš daug metų Vestas atvyko iš Europos į Bostoną, kur tapo sėkmingu chirurgu, tačiau vienos operacijos metu, jam būnant neblaiviam, miršta meksikiečių kilmės pacientė, palikdama 3 metų mergaitę Estrelą. Po šio įvykio jis metė gerti ir nustojo vertis gydytojo praktika.
Praėjo 9 metai. Dabar Vestas – profesionalus pokerio lošėjas, keliaujantis po Laukinius Vakarus, o laimėtus pinigus siunčiantis į Bostoną, kur išlaiko Estrelą, besimokančią privačioje mokykloje.
Santa Fė miestelyje plėšikai apvagia paštą ir pavagia Vesto siustus pinigus. Šis, sekdamas jų pėdomis, atsiduria nedideliame miestelyje, kur sėda prie stalo žaisti pokerio su Harviu, vietinio žemvaldžio parankiniu. Apkaltintas sukčiavimu, Vestas suimamas ir atsiduria kalėjime, kur netrukus susidraugauja su šerifu, taip pat buvusiu lošėju.
Neradęs nusikaltimo, šerifas paleidžia Vestą ir liepia Harviui grąžinti šiam laimėjimą. Vestas vėl vyksta į Santa Fė persiusti pinigus, tačiau pastebi, kad šie jau buvo jo pažymėti. Įtardamas, kad Harvis yra plėšikas, Vestas grįžta į miestelį, kur su šerifu nutaria surinkti įrodymus.
Tuo metu miestelyje auga įtampa tarp dviejų žemvaldžių. Norėdamas išvengti kraujo praliejimo, šerifas nurodo surengti varžybas – kumštynes – iš kiekvienos šeimos išrenkant po 3 atstovus.
Varžybų metu šerifas gauna įrodymų, kad Harvis yra ieškomas kituose miestuose, tačiau, mėginant suimti, šis sužeidžia berniuką.
Kad išgelbėti šio gyvybę, Vestas yra priverstas atlikti operaciją.
Viltis (JAV)
Viltis – JAV lietuvių darbininkų liberalinis savaitraštis, leistas 1899–1901 m. Šenandoa. Skelbėsi esąs lietuviszkai-tautiszkas, darbininkiszkas laikrasztis.
Istorija
Leido bendrovė „V.J.Stagaras&Co“.
Redaktoriai Antanas Kaupas, Tomas Astramskas, Jonas Montvila, Vincas Šlekys (Stagaras).
Gėliogaliai
Gėliogaliai – kaimas Molėtų rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 3 km į rytus nuo Balninkų, prie rytinio Gėlių ežero galo. Seniūnaitijos centras. Eina vietinis Kampų–Antamakių kelias.
Istorija
1652 m. kaimas minimas Videniškių bažnyčios krikšto metrikų knygoje. XVII–XVIII a. priklausė Balninkų seniūnijai. 1765 m. buvo 13 ūkių. 1924 m. kaime rastas Gėliogalių lobis.
Tarybiniais metais buvo Gėliogalių apylinkės centras.
Pabremenis
Pabremenis – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, kairiajame Bremenos upelio krante, 1 km į pietryčius nuo Naujojo Obelyno. Saugomas Pabremenio akmuo.
miniatiūra|220px|left|Žvyrkelis Pabremenyje
Lenkijos vėliava
right|thumb|250px|[[Vaizdas:FIAV 000110.svg|20px Proporcijos 5:8]] right|thumb|250px|[[Vaizdas:FIAV 000001.svg|20px Proporcijos 5:8]] Lenkijos nacionalinė vėliava – stačiakampio formos, padalinta į dvi vienodo aukščio horizontalias juostas – viršutinę baltą ir apatinę raudona.
Istorija
Pirmą kartą oficialiai kaip lenkų nacionalinė vėliava ji buvo įteisinta per 1831 m. sukilimą prieš Rusiją. Tačiau yra ir kita vėliavos versija kur senai vėliavai pridedamas Lenkijos herbas. Vienos tikslios vėliavos nėra, bet populiaresnis pirmas variantas.
Konstrukcija
left|300px
Spalvos
Lenkija baltos ir raudonos spalvų vėliava, atkartoja herbo spalvas. Naudojama gana seniai.
Pantone spalvų sistemoje: Balta – nėra; RGB spalvų sistemoje: Balta – 255, 255, 255.
Pantone spalvų sistemoje: Pantone 1795; RGB spalvų sistemoje: Raudona – 214, 40, 40.
Periskopinis šautuvas
300px|miniatiūra|dešinėje|Australų šaulys su periskopiniu šautuvu (Galipolis, m. 1915 m.). Periskopinis šautuvas – šautuvas su taikymuisi skirtu pritaisytu periskopu, kuriuo gali šaudyti šaulys, visiškai pasislėpęs apkase.
Periskopiniai šautuvai buvo sugalvoti Pirmojo pasaulinio karo metais vykstant apkasų karui. Nėra žinoma, kurios šalies kariuomenė pirmoji ėmė juos naudoti. 1914 m. pabaigoje jie jau buvo naudojami. Panašius įtaisus buvo sukonstravę šaudyti kulkosvaidžiais.
Vienas iš persikopinių šautuvų išradėjų buvo seržantas Viljamas Byčas (William Beech) iš Australijos imperinių pajėgų 2-ojo bataliono. Šautuvą jis išrado 1915 m. gegužės mėnesį Galipolio kampanijos metu. Įtaisas leido šauliui taikytis ir šaudyti iš apkaso, liekant pasislėpusiam nuo priešo ugnies. V. Byčas, kuris iki kariuomenės buvo statybininkas brigadininkas, perdirbo standartinį šautuvą Lee-Enfield (kalibras .303 British). Jis prie šautuvo pritaisė medinį rėmą su veidrodiniu periskopu. kad žvelgiant į veidrodį periskopo apačioje būtų galima taikytis išilgai vamzdžio. Šaunama buvo patraukus virvutę, pririštą prie nuleistuko.
Byčo įtaisą netrukus ėmė kopijuoti kitų Australijos ir Naujosios Zelandijos armijos korpuso (ANZAC) dalinių kareiviai. Juos plačiai naudojo įnirtingame Galipolio apkasų kare, kur kai kuriose vietose tarp priešininkų apkasų buvo tik 50 m. Periskopiniai šautuvai buvo žymiai mažiau taiklūs už įprastai naudojamus šautuvus Lee-Enfield. Bandymai, atlikti filmuojant dokumentinį serialą „The Boffin, The Builder, The Bombardier“ parodė, kad periskopinių šautuvų efektyvusis nuotolis buvo iki 90 m.
Dičkis Afrikoje
Dičkis Afrikoje  – trečioji veiksmo komedija apie inspektorių Rizo, pravarde Dičkis, kurį vaidina aktorius Badas Spenceris.
Šį kartą filmo veiksmas vyksta PAR, kur inspektorius keliauja tirti savo kolegos nužudymo.
1979 m. juosta laimėjo vieną „Golden Screen“ apdovanojimą.
Baidarių ir kanojų irklavimas 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Pasikeitimai
2009 m. buvo nuspręsta vyrų 500 m distancijas sutrumpinti iki 200 m, bei pridėti 200 m distanciją moterims.
Sprintas
Vyrų C1-200 rungties finale sidabrą laimėjo Lietuvai atstovavęs Jevgenijus Šuklinas, bet vėliau sportininkas diskvalifikuotas dėl dopingo, o medalis buvo atimtas.
Andrejus Nesterenko
Andrejus Sergejevičius Nesterenko (1899 m. liepos 12 d. Jeršovka, Lešukonsko rajonas, Archangelsko sritis – ?) – Lietuvos energetikas, Bačiūnų-Rėkyvos Valstybinės rajoninės elektrinės direktorius.
Biografija
Darbo stažas skaičiuojamas nuo 1913 m. Baigė marksizmo – leninizmo universitetą, šiluminės mechanikos inžinierius. 1932 m. eksploatuojamų elektros stočių inžinierius. Antrojo pasaulinio karo dalyvis, artilerijos majoras. 1946 m. Kamensko elektrinės (Rostovo sritis) vyr. inžinierius. 1951 m. gegužės 1 d. vietoje kariniais metodais bandžiusio valdyti Vasilijaus Bairikovo paskirtas Bačiūnų-Rėkyvos Valstybinės rajoninės elektrinės direktoriumi. Jau jo pirmąją darbo dieną buvo įkurtas gyvenvietės kultūros klubas „Energetikas“, kuriame netrukus susibūrė mišrus choras, aktyviai veikė dramos būrelis, moterų ansamblis. 1955 m. klube susiorganizavo pučiamųjų orkestras, kaimo kapela.
Jam vadovaujant Rėkyvos elektrinėje pradėtas eksploatuoti dar vienas gamyklos „Krasnyj kotelščik“ 12 t/h našumo garo katilas ir „Siemens – Schuckert“ 2500 kW galios turbogeneratorius. Pradėjo dirbti 35 kV elektros perdavimo linija Rėkyva – Pakapė. Bendras elektrinės galingumas išaugo iki 11 000 kW. 1955 m. vadovavimą elektrinei perleidus „nacionaliniams kadrams“ direktoriumi paskirtas Justinas Nekrašas.
Jonynas
Jonynas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Jonynienė (ištekėjusi moteris) ir Jonynaitė (mergautinė pavardė).
Džahanšachas
thumb|left|Tadžmachalas
Džahanšachas (Urdu: Shabuddin Mohammed Shah Jahan, gimtasis vardas Huramas, 1592 m. sausio 5 d. Lahoras – 1666 m. sausio 22 d. Agra) – 1628-1658 m. Indijos Didžiųjų Mogolų imperijos imperatorius.
Biografija
Kilęs iš Timūridų Didžiųjų Mogolų dinastijos. Imperatoriaus Džahangyro sūnus.
Valdymas
thumb|left|Agros Raudonojo forto vartai Sėkmingai kariavo su Dekano valstybėmis. Už narsą 1616 m. gavo titulą Džahanšachas. 1622-1625 m. buvo sukilęs prieš savo tėvą, bet jo kariuomenę sumušęs tėvas išdavystę atleido.
Tapęs Didžiuoju Mogolu išžudė brolius ir kitus galimus konkurentus. Apie 1636 m. po jo žygių pajungtas Ahmadnagaras. Mokėti duoklę buvo priverstos Golkonga ir Bidžapura. Afganistane 1638 m. užimtas Kandaharas, 1646 m. – Badachšanas ir Balchas. Tačiau nesėkmingi 1649 m., 1652 m. ir 1653 m. kariniai žygiai į Balchą, iš kurio Mogolų kariuomenė išvyta 1647 m., ir Kandaharą, kurį persai užėmė 1649 m., susilpnino valstybę, Džahanšacho valdymo laikais prasidėjo imperijos smukimas.
Juozapava (Utena)
Juozapava – viensėdis Utenos rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Utenos, šiauriniame Utenos tvenkinio krante.
Džahanšachas
Valdymas
1648 m. perkėlęs sostinę iš Agros į Delį, čia pastatydino Šahdžahanabadą (dab. Senasis Delis). Apie 1652 m. Agroje žmonai Mumtaz Mahal pastatydino Tadž Mahalo mauzoliejų, iškilo didingos mečetės Agroje ir Delyje, Raudonasis fortas Agroje. Džahanšacho laikų statiniai – žymiausi Didžiųjų Mogolų architektūros paminklai.
Nosuvo Šv. Archangelo Mykolo cerkvė
'''Nosuvo Šv. Archangelo Mykolo cerkvė'''  – cerkvė, esanti Nosuvo kaime. Cerkvė priklauso Nosuvo Šv. Archangelo Mykolo parapijai. Pirmoji cerkvė kaime pastatyta 1585 metais, vėliau perstatyta 1774 metais. Iki 1875 m. priklausė unitams, vėliau perėmė stačiatikiai. Dabartinė cerkvė pastatyta 1862 metais. 1983 m. gruodžio 31 d. cerkvė buvo įtraukta į Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Jozėnas
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Jozėnienė (ištekėjusi moteris) ir Jozėnaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Savia Andina
„Savia Andina“ – Bolivijos muzikinė grupė, grojanti tradicinę Andų muziką, bei papildanti ją moderniosios muzikos elementais.
Grupės pavadinimas išvertus iš ispanų kalbos reiškia „Andų syvai“. „Savia Andina“ susikūrė šeštojo dešimtmečio pradžioje, susibūrus trims koledžo draugams Cherardui Ariasui (Gerardo Arias), Edžiui Navijai (Eddy Navia) ir Oskarui Kastro (Óscar Castro). 1975 m. prie grupės prisijungė Alsidedas Mechija (Alcídes Mejía). „Savia Andina“ pradžioje pergrojinėdavo tradicines folklorines Andų dainas, bet vėliau pradėjo eksperimentuoti, jas aranžuodami ne tik ispaniška, bet ir kitų kraštų (Arabijos, Graikijos) muzika. 1978 m. Edis Navija perėjo į grupę „Sukay“.
Vytautas Milašius (1942)
Vytautas Petras Milašius (g. 1942 m. sausio 1 d. Radviliškis) – Lietuvos energetikas, inžinierius.
Biografija
1948–1959 m. mokėsi Radviliškio V. Valsiūnienės vidurinėje mokykloje. 1959–1961 m. Kauno turbinų gamyklos „Pergalė“ tekintojo mokinys, tekintojas, 1964 m. Kauno politechnikos instituto Mechanikos fakultete baigė pramonės šiluminę energetiką. 1973 m. Maskvoje TSRS Energetikos ministerijos kvalifikacijos kėlimo institute baigė šiluminių tinklų ir neblokinių elektros stočių direktorių ir vyr. inžinierių kursus, 1979 m. ten pat – Atominių elektrinių direktorių rezervo kursus. 1975–1977 m. baigė marksizmo – leninizmo universitetą.
Liudvikas Simutis
Liudvikas Simutis-Jaunutis (1935 m. rugpjūčio 27 d. Kaunatavoje, Luokės valsčius, Telšių apskritis – 2014 m. lapkričio 4 d. Kaune) – Lietuvos rezistentas, visuomenės bei politinis veikėjas, signataras.
Vytautas Milašius (1942)
Įvertinimas
Už gerą darbą ne kartą apdovanotas padėkos raštais.
Liudvikas Simutis
Biografija
Tėvas Adomas Simutis 1941 m. nukankintas Rainiuose. 1943–1962 m. mokėsi vidurinėje mokykloje. Rėmė Lietuvos partizanus, buvo Žemaičių apygardos Šatrijos rinktinės ryšininkas, vėliau dalyvavo ginkluotose akcijose. 1952–1955 m. Kaunatavos mokyklos vyr. pionierių vadovas. 1955 m. suimtas ir nuteistas mirties bausme, tačiau 1956 m. SSRS AT prezidiumo sprendimu mirties bausmė pakeista 25 metais lagerio. 1955–1977 m. buvo kalinamas Mordovijos lageriuose.
Grįžęs į Lietuvą dirbo pagalbiniu darbininku vaikų darželyje Klaipėdoje, 1977–1978 m. Kalvarijos bažnyčios zakristijonu, 1979–1990 m. Kauno hidrogeologinėje ekspedicijoje staliumi. Per lagerio laikų draugus įsitraukė į pogrindžio spaudos leidybą, bendradarbiavo „Lietuvos katalikų bažnyčios kronikoje“, „Aušroje“. Prasidėjus Atgimimui, aktyviai dalyvavo Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių organizacijų bei Sąjūdžio veikloje. 1990–1992 m. LR Aukščiausiosios Tarybos – Atkuriamojo Seimo deputatas, signataras.
1993 m. tapo Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) partijos nariu, buvo vienas iš šios partijos Kauno skyriaus įkūrimo iniciatorių. Dalyvavo Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių bendrijos, Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių sąjungos, Lietuvos sąjūdžio tarybos, Lietuvos laisvės kovos sąjūdžio veikloje. L. Simučiui pripažintas kario savanorio teisinis statusas.
Palaidotas Seniavos kapinėse Kaune.
Kilmesas
Kilmesas  – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijoje, Buenos Airių aglomeracijoje, 17 km į pietryčius nuo Buenos Airių, šalia La Platos pakrantės. Partido centras. Pro miestą eina Buenos Airių–La Platos plentas bei geležinkelis.
Svarbus alaus pramonės centras (įmonė Cerveza Quilmes, įkurta 1888 m.), tekstilės, metalo apdirbimo, stiklo, maisto pramonė. Veikia muziejus, universitetas. Pagrindinėje miesto dalyje yra keletas prabangių prekybos centrų, tačiau greta La Platos esantys kvartalai skurdūs (villa miseria) ir dažnai nukenčia nuo potvynių.
thumb|left|200px|Savivaldybės pastatas
Istorija
Miesto pavadinimas kilęs nuo indėnų kilmesų, gyvenusių dabartinio Tukumano apylinkėse. XVII a. užkariavus jų žemes, kilmesai buvo iškeldinti prie Buenos Airių ir apgyvendinti misijoje. Misija įsteigta 1666 m. ir pavadinta Exaltación de la Santa Cruz de los Kilme. Tiesa, daug indėnų neįveikė 1000 km kelio pėsčiomis iš savo gimtinės. Misija palaipsniui buvo apleista ir virto miestu-vaiduokliu. 1818 m. miestas atkurtas ir pradėjo sparčiai plėstis keliantis imigrantams iš Europos. Kilmesas buvo vienas iš kandidatų į provincijos sostinę vykdant Buenos Airių federalizaciją, tačiau pasirinkta La Plata.
Staviereje Michalovienta
Staviereje Michalovienta  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Grendavės pagrindinė mokykla
Trakų rajono Grendavės pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Trakų raj., Grendavėje, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 290670340. Steigėjas Trakų rajono savivaldybės taryba.
Istorija
XXI a. pradžioje buvo savarankiška Grendavės pagrindinė mokykla, vėliau tapo Onuškio vidurinės mokyklos skyrius, kol galiausiai buvo uždaryta.
Petras Šimeliūnas
Petras Šimeliūnas (g. 1959 m. gegužės 6 d. Pasvalyje) – lietuvių ekonomistas, diplomatas.
Biografija
1977–1982 m. studijavo elektromechaniką tuometiniame Kauno politechnikos institute, 1986–1990 m. ekonomiką Vilniaus universitete bei 1990–1991 m. – Maskvos tarptautinių santykių institute.
2000 m. buvo Lietuvos Respublikos Seimo Pirmininko patarėjas, 2000–2003 m. – Lietuvos užsienio reikalų ministro patarėjas. 2003–2007 m. vėl dirbo Lietuvos ambasados Prancūzijoje ministru-patarėju.
Nuo 2007 iki 2009 m. vadovavo URM Eksporto ir investicijų departamentui, vėliau buvo ambasadorius ypatingiems pavedimams URM Lotynų Amerikos, Afrikos, Azijos ir Okeanijos departamente.
2010 - 2013 m. - Lietuvos ambasadorius Indijoje. . 2010 m. balandžio 8 d. P.Šimeliūnas Indijos Prezidentei Pratibhai Patil įteikė skiriamuosius raštus. .
Šiuo metu - ambasadorius ypatingiems pavedimams Lietuvos URM Išorinių ekonominių santykių departamente.
Bereinis
thumb|left|Vaisiai
Ahmadas ibn Fadlanas
Ahmadas ibn Fadlanas ibn al-Abasas ibn Rašidas ibn Hamadas (أحمد بن فضلان بن العباس بن راشد بن حما) – X a. arabų poetas ir keliautojas, Bagdado Abasidų kalifo ambasadorius Volgos bulgarų karaliui.
Ilgą laiką apie ibd Fadlano keliones buvo randamos tik informacijos nuotrupos. 1923 m. baškirų istorikas Zeki Velidi Togan Mešchede atrado XIII a. rankraštį, kuriame tarpe kitų geografinių aprašymų yra ir ibn Fadlano kelionės aprašymas.
921 m. ibn Fadlanas Abasidų kalifo Al Muktadiro išsiųstas pas Volgos bulgarų karalių Almašą. Šis prašė kalifo padėti išsivaduoti iš Chazarų chanato, bei paprašė atsiųsti statybininkų statyti mečetę ir tvirtovę. Ekspedicija vyko ne tiesiai per Kaukazą, bet idant išvengti susidūrimo su chazarais – per Bucharą ir Chorezmą. Peržiemoję Chorezme ekspedicijos dalyviai 922 m. gegužės 12 d. pasiekė Volgos bulgarų sostinę Bolgarą. Tačiau ambasadoriui nepavyko susitarti su bulgarų valdovu ir patraukė Kamos upe aukštyn, kur stebėjo bolgarų ir vietinių finų genčių prekybą.
Savo kelionės metu ibd Fadlanas aprašo sutikęs aukštaūgius, šviesiaplaukius, tatuiruotais kūnais, ginkluotus ilgais kalavijais ir kirviais vyrus, kuriuos aprašyme įvardino Rūsiyyah. Tai matyt būsią senrusiai arba variagai. Ibn Fadlanas dar rašo, kad šie buvę itin nevalyvi, vulgarūs, jų moterys negražios. Jis taip pat aprašo jų vado laidotuves, kuomet šio palaikai sudeginami drauge su laivu ir paaukota mergina.
Nosuv Kolonija
Nosuv Kolonija  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Lešnos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Zapaška
Zapaška – kaimas Molėtų rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 1 km į pietryčius nuo Balninkų.
Rudnikai (Suvalkų apskritis)
Rudnikai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Račkų valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į rytus nuo Račkų, apie 13 km į pietvakarius nuo Suvalkų ir 99 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Juozapava (Degučiai)
Juozapava – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Degučių.
Ščiurys
Ščiuriu vadinami kaimai:
Billboard Türkiye
Türkiye Top 20
Türkiye Top 20 yra oficialus singlų topas Turkijoje. Skelbiamas nuo 2006 m.
Kiti topai
Taip pat rengiamas muzikos įrašų topas, kuriame skelbiamos tik dainos turkų kalba arba tos, kurios atliekamos turkų atlikėjų. Dar yra roko muzikos topas, pavadinimu Turkish Rock Top 20 Chart.
2012 m. Kinijos Grand Prix
'''2012 m. Kinijos Grand Prix''' – trečios 2012 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko balandžio 13-15 dienomis Šanchajaus trasoje.
Dvi dienas prieš lenktynes britui Lewis Hamilton buvo pakeista pavarų dėžė, dėl to jis gavo 5 starto pozicijų nuobaudą.
Prieš šias lenktynes oficialiai buvo pašalinti įtarimai dėl Mercedes ekipos automobilių naudojamų ortakių sistemos kart su su DRS. Lotus ekipa pateikė oficialų skundą dėl tokios sistemos, o teisėjai dar kartą apžvelgę situaciją paskelbė (kaip ir po Malaizijos GP), kad ši sistema yra legali.
Kaip ir 2011 m., šiose lenktynėse buvo naudojama viena DRS zona.
Prieš pat lenktynes prancūzas Jean-Éric Vergne atliko pakeitimus savo automobiliui ir dėl to startavo iš techninio aptarnavimo zonos.
Jočys
Jočys − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Jočienė (ištekėjusi moteris) ir Jočytė (mergautinė pavardė).
Hipodamija
Hipodamija (ar Hipodamėja) graikų mitologijoje – karaliaus Oinamajaus dukra, Tiesto, Atrėjaus, Alkatojaus, Pitėjo motina, Pelopso žmona. Pelopsas norėjo vesti Hipodamiją, bet jos tėvas jau nužudė trylika jos garbintojų prieš tai nugalėjęs karietų varžybose (nes Poseidonas ar Arėjas jam davė greitus ar sparnuotus arklius). Oinamajus taip darė, nes pats ją mylėjo arba, pagal kitą versiją, pranašystė teigė, kad jos sūnus jį užmuš. Pelopsas (pagal kitą versiją Hipodamija) įtikino Mirtilą, Oinamajaus karietos vadeliotoją, pakeisti bronzinę ašį vaškine, jungiančią karietos ratus. Oinamajus žuvo, bet Mirtilas išgyveno. Po to Pelopsas užmušė Mirtilą, nes nenorėjo atiduoti jam pusės karalystės arba nes jis mėgino išprievartauti Hipodamiją. Mirdamas Mirtilas prakeikė Pelopsą ir jo giminę. Šis prakeiksmas persekiojo Pelopso palikuonis: Tiestą, Atrėją, Agamemnoną, Egistą, Meneląjų ir Orestą.
Cetiozauras
Cetiozauras (Cetiosaurus) – vandens dinozaurų gentis. Fosilijų rasta Europoje ir Afrikoje. 1841 dinozaurą atrado Richardas Ovenas (Richard Owen). Cetiozauras yra pirmasis atrastas zauropodas. Jo kaklas buvo trumpesnis nei kitų zauropodų. Gyveno vėlyvuoju juros periodu. Manoma, buvo Megalozauro ir Eustreptospondilo grobis. Užaugdavo iki 18 m ilgio ir svėrė 30 tonų.
Lenkijos herbas
Lenkijos herbas – vienas iš Lenkijos valstybės simbolių, manoma, atsiradęs X a.
Aprašas
Raudoname lauke pakeltus sparnus demonstruojantis baltas erelis su auksiniu snapu ir auksine karūna.
Istorija
Bendra čekų, ir lenkų legenda byloja, kad prieš daugelį amžių iš tolimo žygio grįžo du kunigaikščiai – Čechas ir Lechas. Išsiskyrę su palydomis į skirtingas puses, jie ėmė ieškoti, kur galėtų nuolatinai apsigyventi. Lechas patraukė į vakarus ir vienoje vaizdingoje vietoje ant kalvos pastebėjo baltojo erelio lizdą. Čia jis nusprendė įkurti pirmąjį Lenkijos miestą – Gniezno (vardas iš 'lizdas').
Erelis aptinkamas jau ant pirmojo Lenkijos karaliaus Boleslovo Narsiojo laikais nukaltų monetų. Baltasis erelis su karūna, kaip suverenios valstybės simbolis, naudojamas nuo 1295 m. Dabartinis variantas yra naudojamas nuo 1990 m.
Kolegijos patarėjas
Kolegijos patarėjas (, советник коллегии) – valdininko laipsnis Rusijos imperijoje 1717–1917 m. ir asmuo, turintis tokį laipsnį.
1722 m. Rangų lentelėje kolegijos patarėjas buvo priskirtas VI klasei, kuriai priklausė ir pulkininkai.
Makaryčius
Makaryčius – trauminis pistoletas, sukurtas perdarant dujinį pistoletą IŽ-79-8. Pistoletą sukūrė UAB ЦСЗ Кольчуга ir Iževsko mechanikos gamykla. Šie pitoletai serijiniu būdu gaminami nuo 2008 m.
Kolegijos patarėjas
Pradžioje kolegijos patarėjo laipsnis ir pareigos sutapo, o vėliau kolegijos patarėjo laipsnis buvo suteikiamas ir kitiems asmenims, užimantiems VI klasės valdininkų pareigybes. Centrinėse įstaigose kolegijos patarėjai galėjo užimti skyrių viršininkų, prokurorų, Senato obersekretorių pareigas. Apskrities bajorų vadovas (уездный предводитель дворянства) po 3-jų tarnybos metų galėjo gauti kolegijos patarėjo laipsnį.
Makaryčius
Makaryčiaus pirmtakas Makarovo pistoletas gerai žinomas visoje potarybinėje erdvėje, tad jo trauminiai variantai populiarūs ginklų mėgėjų ir savigynos ginklų ieškančių tarpe.
Trūkumai
300px|right|thumb|Paslėptas nešiojimas ant diržo
Paiekvedis
Paiekvedis – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, kairiajame Iekvedos ir dešiniajame Akmenyno upelio krante, 1 km į pietryčius nuo Varsėdžių. Kaimas įsikūręs prie 3 upelių santakos, kuri sudaro „kryžių“, nes du upeliai įteka į trečiąjį vienoje vietoje, abiejuose upelio krantuose.
Kolegijos patarėjas
Į kolegijos patarėjus kreipdavosi „Ваше высокоблагородие“.
Kolegijos patarėjo laipsnis buvo panaikintas 1917 m.
Pusvaškiai
Pusvaškiais vadinami kaimai:
Gelsvažiedis tulpmedis
Gelsvažiedis tulpmedis – magnolijinių (Magnoliaceae) šeimos augalas.
Paplitimas ir augimvitės
Savaime paplitę Šiaurės Amerikos žemyno pietryčiuose. Auga JAV rytuose - tarp Atlanto vandenyno ir Misisipės žemupio, bei arealo pietuose nuo Meksikos įlankos, šiaurinės Floridos dalies iki Kanados Ontarijo provincijos pietinių pakraščių.
Mėgsta saulėtas vietas, purų derlingą dirvožemį.
Auginimas Lietuvoje
Introdukuotas Lietuvoje ir gana gerai prisitaikęs prie Lietuvos klimato sąlygų. Jos lietuvoje auga jau apie 15 metų.
Morfologija
Vidutinio aukščio ir aukšti medžiai, užaugantys 24–37 (50–60) m bei iki 1 (2–3) m skersmens kamienu. Apalačų kalnų vietovių sengirėse, užauga daugiau kaip 50 m aukščio. Aukščiausias išmatuotas gelsvažiedis tulpmedis siekė 62 m aukščio bei 2,3 m kamieno skersmens, 1984 metų gegužės mėnesį šį medį nuvertė audra. Jis augo JAV Mičigano valstijos Cass apygardoje.
Augančio parkuose ir kitose atvirose vietose, medžio laja vidutinio tankumo, rutuliška, o daugiau brandžių medžių pailgai kiaušiniška, ovališka. Žievė pilka arba rusvai pilka, išilgai smulkiai suaižėjusi, senų medžių giliai vagota. Lapai 7–20 cm ilgio, 8–20 cm pločio, su išliežiu ir 2–3 poromis skiaučių, lygiakraščiai, stori, odiški, pliki. Pamatas plačiai pleištiškas ar nežymiai širdiškas. Lapų viršus ryškiai žalias, žvilgantis, apačia šviesiai žalia, rudenį aukso geltonumo. Lapkotis 5–12 cm ilgio. Žiedai pavieniai ūglių viršūnėje, taurės formos (panašus į tulpės žiedą), apie 6 cm ilgio ir tokio pat skersmens. Apyžiedis iš 9 balsvai žalių lapelių, kurių trys išoriniai plačiai atsilenkę, o visi kiti suglausti, su plačia ryškia oranžine dėme iš vidaus, nekvapnūs. Sutelktinis vaisius ritiniškas, 4–7 cm ilgio, 2–3 cm skersmens, kūgiškai nusmailėjusia viršūne, sudarytas iš daugelio spirališkai išsidėsčiusių dvisėklių sparnavaisių. Žydi birželio pabaigoje–liepą. Vienas žiedas žydi 3-5 dienas, tad pirmiesiems peržydėjus, pražysta kiti žiedai. Tokiu būdu žydėjimas tęsiasi beveik mėnesį. Sparnavaisiai prinoksta spalį.
Amžius
Gyvena 400-500 metų. Savaiminio paplitimo areale labai atsparus parazitiniams kenkėjams ir ligoms, pakenčia ir drėgną dirvožemį.
Panaudojimas
Mediena balsva, žalsva ar rusva, su branduoliu, minkšta, gana lengva, nepatvari, lygiu paviršiumi, lengvai apdirbama. Naudojama stalių darbams, muzikos instrumentams, fanerai, popieriui gaminti. Iš storų kamienų, vietinės indėnų gentys bei pirmieji europiečių kolonistai gamindavosi kanojas.
Pavadinimas ir sinonimai
Tulpmedžių „Liriodendron“ genties lotyniškas pavadinimas kilęs nuo graikų kalbos žodžio „leirion“, reiškiančio leliją, graikiškas žodis „dendron“ reiškia medį, o rūšies pavadinimas „tulipifera“ - reiškiantis „gimdantis“ tulpes. Genetiškai su tulpėmis ir lelijomis bendrumų neturi.
Angliški sinonimai: Lotyniški sinonimai:
Taip pat skaityti
Lietuvos svetimžemė dendroflora
Jucaitis
Jucaitis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Jucaitienė (ištekėjusi moteris) ir Jucaitytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Juozapava (Imbradas)
Juozapava – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Imbrado.
Postimpresionizmas
right|thumb|200px|[[Polis Sezanas, „Vaza su gėlemis“ (1876)]] Postimpresionizmas ( – po + impresionizmas) – XIX a. pabaigos – XX a. pradžios modernistinės dailės kryptys ir grupuotės, kurios pasireiškė Prancūzijoje po impresionizmo. Postimpresionistų kūryboje atsisakoma impresionistinių metodų, pabrėžiamas ryšys tarp vaizduotės ir objektyvios tikrovės, siekiama jausmų ir proto sintezės, savitos regimųjų įspūdžių išraiškos.
Postimpresionizmo dailėje atsispindėjo sudėtingi Vakarų Europos kultūros krizės momentai, reiškėsi įvairios, kartais viena kitai priešingos, kūrybinės individualybės.
Postimpresionizmo pradžia laikoma paskutinė (aštuntoji) impresionistų paroda, kuri 1886 m. įvyko Paryžiuje. Postimpresionizmo terminas pradėtas vartoti anglų dailės kritiko R. E. Fry prancūzų dailės parodos metu Londone, 1910–1911 m. Jis labiausiai siejamas su prancūzų tapytojų P. Sezano, V. van Gogo, P. Gogeno ir A. de Tulūzo-Lotreko kūryba. Postimpresionizmui iš dalies priskiriama ir tapytojų neoimpresionistų Ž. Sera, P. Sinjako, simbolistų ir kluazonistų O. Redono, E. Bernaro, L. Anketeno, nabių P. Bonaro, E. Viujaro, Moriso Denio, Polio Seriuzjė, vėlyvoji E. Dega, O. Renuaro kūryba, Anri Ruso primityvizmas.
Galerija
Postimpresionistų tapybos pavyzdžiai:
Baltarusijos futbolo varžybos 1994–1995 m.
Baltarusijos futbolo varžybos 1994–1995 m.
Tavušo sritis
Geografija
Srities paviršius kalnuotas (Mažasis Kaukazas), vidutiniškai 800–1000 m aukščio. Čia prasideda nemažai upių (Agstevas, Getikas), telkšo Parzo ežeras. Teritorija miškinga, vertingiausi miškai saugomi Diližano nacionaliniame parke.
Administracinis suskirstymas
Sritis padalinta į 62 bendruomenes, iš kurių 5 yra miesto ir 57 kaimo.
Miestai:
Adomo obuolys
thumb|Adomo obuolys Adomo obuolys – lytinio brendimo metu atsirandantis antrinis lytinis požymis. Kai bręstant gerklos dėl hormonų poveikio vyrų gerklėje didėja, jos išsikiša į priekį. Dauguma moterų neturi Adomo obuolio, nes jų gerklos neauga taip stipriai, kaip vyrų. Adomo obuolys lemia žemesnį balsą, todėl daugumos vyrų balsai būna žemi. Moterų balsai taip pat gali tapti žemi, jei jų gerklos lytinio brendimo metu padidėja.
Plėviasparniai
Plėviasparniai (Hymenoptera) – vabzdžių (Insecta) būrys.
Tai vabzdžiai su dviem poromis plėviškų, skaidrių, mažai gyslotų sparnų. Užpakaliniai sparnai žymiai mažesni už priekinius ir su pastaraisiais susikabina kabliukais. Sparnų gyslotumas atskirų plėviasparnių šeimų yra skirtingas ir turi svarbią reikšmę sistematikoje.