cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lady Gaga koncertiniai turai
Amerikiečių superžvaigždė Lady Gaga jau pabaigė 2 koncertinius turus The Fame Ball ir The Monster Ball. 2012 metais atlikėja pradės trečiąsias savo gastroles The Born This Way Ball, kuriame skambės kūriniai iš antrojo studijinio atlikėjos albumo Born This Way bei iš ankstesnių, tokių kaip The Fame ir The Fame Monster. "Born This Way" albumas sulaukė didelės sėkmės ne tik Jungtinėse Valstijose, bet ir visame pasaulyje. "The Monster Ball" turas atlikėjai buvo ypatingai sėkmingas, jis uždirbo 227,4 mln. JAV Dolerių ir jis įtrauktas į pelningiausių visų laikų koncertinių turų sąrašą. Iš naujausių atlikėjos gastrolių tikimasi taip pat labai daug, gal net daugiau negu iš "The Monster Ball" turo. "The Born This Way Ball" turas yra vienas laukiamiausių turų pasaulyje. Atlikėjos koncertines gastroles kritikai vertina labai gerai, jiems paliko didelį įspūdį scenografija, muzika, profesionalus dainų atlikimas gyvai, bei pasirodymų apranga.
San Pedras
San Pedras (, port. São Pedro; „Šv. Petras“): Miestai ir administracinės teritorijos:
Kiti objektai:
UEFA Europos lyga 2013–2014 m.
UEFA Europos lyga 2013–2014 m. – 5-asis UEFA Europos lygos taurės turnyras (56-asis įskaitant UEFA ir Mugių taurę). Prasidėjęs 2013 m. liepos 2 d. ir pasibaigęs 2014 m. gegužės 14 d. Turnyro finalas vyko Juventus stadione Turine. Turnyro čempionais tapo Sevilla futbolininkai iš Ispanijos.
Pusfinalis
Pusfinalio ir finalo burtai įvyko balandžio 11 d. Pirmosios pusfinalio rungtynės vyko balandžio 24 d., antrosios – gegužės 1 d.
Finalas
Finalas buvo žaidžiamas Turine, Juventus stadione gegužės 14 d.
Padegamoji kulka
thumb|right|250px|12,7×108 mm R kalibro šarvamušiai padegamieji šoviniai kulkosvaidžio juostoje Padegamoji kulka – kulka, užtaisyta padegamąja medžiaga (baltuoju fosforu, termitu ir pan.), skirta lengvai užsiliepsnojančioms medžiagoms padegti. Efektyviai padega benziną bakuose ir talpyklėse, šiaudinius stogus, šieno kupetas, sausą žolę.
Padegamųjų kulkų sandara:
Paprastos padegamosios kulkos dabar dabar praktiškai nebenaudojamos. Jas pakeitė kombinuotos veikmės kulkos. Pvz., Rusijos kariuomenėje naudojamos šarvamušės padegamosios BZ ir šarvamušės padegamosios trasuojamosios BZT  bei sprogstamosios kulkos PZ  ir ZMD.
Padegamosios kulkos Pirmajame pasauliniame kare
Padegamosios kulkos imtos naudoti Pirmajame pasauliniame kare. Pradžioje jos buvo užtaisomos fosforu, ir buvo dar vadinamos dūminėmis trasuojamosiomis kulkomis, nes užsidegdavo šūvio metu ir lėkdamos palikdavo mėlyną dūmų pėdsaką. Efektyvusis šių kulkų nuotolis buvo tik apie 320 m, nes toliau kulkos lėkdavo be fosforo, kadangi šis spėdavo išdegti.
Padegamuosius šovinius (vadintus ) tiekė pirmiesiems britų naktiniams naikintuvams, kovojusiems su dirižabliais, naktimis bombardavusiais Britų salas. Dirižabliai būdavo užpildyti vandeniliu, todėl jie būdavo labai jautrūs ugniai (paprastos kulkos pralėkdavo kiaurai nepadegdamos vandenilio). Padegamąsias kulkas naudodavo ir prieš minkštuosius stebėjimo aerostatus.
Britų Aviacijos korpuse buvo uždrausta naudoti padegamuosius šaudmenis oro mūšyje, kai orlaivis kaunasi su kitu orlaiviu. Juos buvo leista naudotis tik oro balionams ar dirižabliams atakuoti. Lėktuvo, ginkluoto padegamaisiais šoviniais, pilotas turėdavo vežiotis jam skirtą vado įsakymą, kur būdavo nurodoma naudoti šiuos šovinius.
JAV kariuomenė iki įsijungdama į Pirmąjį pasaulinį karą naudojo tik paprastas švinines kulkas. Kariaudamos JAV ėmė gaminti kelis naujus šovinių tipus, tų tarpe - ir padegamuosius.
XIV pasaulio krepšinio čempionatas
2002 m. pasaulio vyrų krepšinio čempionatas vyko JAV, Indianos valstijoje 2002 m. rugpjūčio 19 d.–rugsėjo 3 d. Renginio organizatoriai: tarptautinė krepšinio federacija FIBA. Pirmą vietą iškovojo Jugoslavijos rinktinė, finale laimėjusi prieš Argentinos rinktinę rezultatu 84:77. Bronzos medalius iškovojo Vokietijos rinktinė, kuri iškovojo pergalę prieš Naujosios Zelandijos rinktinę rezultatu 117:94.
Kvalifikacija
thumb|180px|Čempionate dalyvaujančios valstybės
Automatiškai pateko čempionato šeimininkė JAV. Pirmas tris vietas A ir B grupėse užėmusios rinktinės antrajame etape žaidė E grupėje, o pirmas tris vietas C ir D grupėje užėmusios rinktinės - F grupėje.
Eve Online
Eve Online (dar užrašoma EVE Online) – CCP Games išleistas kompiuterinis MMO žaidimas. Didžiausia jo veiksmo dalis vyksta kosmose, Eve pasaulį sudaro dalis galaktikos su virš 7700 žvaigždžių sistemų. Dauguma žvaigždžių sistemų yra žvaigždžių vartais sujungtos su viena ar daugiau kitų žvaigždžių sistemų. Sistemose gali būti planetų, jų palydovų, kosminių stočių, kirmgraužų, asteroidų juostų ir natūralių ar dirbtinų kompleksų – pastarieji savo paskirtimi maždaug atitinka kituose MMORPG randamus požemius. Žaidėjai EVE online pilotuoja erdvėlaivius ir gali užsiimti asteroidų kasyba, gamyba, prekyba, naujų teritorijų tyrinėjimu, piratavimu, smulkaus ar didelio masto kosmoso mūšiais. Beveik visi kosminiai laivai ir daiktai EVE pasaulyje yra gaminami pačių žaidėjų, o prekyba yra lokalizuota, t. y. norint įsigyti daiktą reikia nuvykti į stotį, kurioje jis parduodamas, ir nusipirkus nusigabenti kur reikia. Veikėjų įgūdžiai tobulėja realiu laiku, net kai žaidėjas nėra prisijungęs prie serverio. Žaidime egzistuoja sąlyginai laisva PvP (žaidėjas prieš žaidėją) kova, šiek tiek ribojama sektorių saugumo lygio, ir vadinamasis „full loot“ – sunaikinto priešininko laivo krovinys ir detalės lieka toje pačioje vietoje, ir bet kas gali jas pasiimti.
EVE Online buvo išleistas 2003 m. gegužės mėnesį. 2012 m. kovo mėnesio duomenimis, EVE turėjo virš 400 000 žaidėjų.
Laisvasis džiazas
Avangardinis džiazas arba laisvasis džiazas  – eksperimentinio džiazo stilius susiformavęs 7-ojo deš. pradžioje JAV. Šios džiazo stiliaus improvizacijos ir kūrinio plėtojimo nevaržė nei melodiniai, nei harmoniniai, nei ritminiai apribojimai, jame buvo drąsiai naudojamos visos avangardinės muzikos išraiškos priemonės, tačiau, skirtingai nuo klasikinės avangardinės muzikos, laisvajame džiaze labai sudėtingu pavidalu dažniausiai būdavo išsaugoma džiazo muzikai būdinga ritmika ir svingas.
Stilius formavosi judėjimo dėl juodųjų pilietinių teisių, hipių sąjūdžio fone. Tai buvo tarsi radikalaus „išsilaisvinimo“ forma džiaze.
Šio stiliaus žymiausi atstovai – John Coltrane, O. Coleman ir C. Taylor.
Mikojan MiG-17
thumb|200px|MiG-17 AS Penemundės karo muziejuje (Vokietija) MiG-17 (rus. МиГ-17) – Tarybų Sąjungos vienmotoris reaktyvinis fronto naikintuvas, naudotas ir žvalgybai.
Istorija
MiG-17 yra vizualiai labai primeną ankstesnį MiG-15, tačiau iš esmės tai kitas naikintuvas. Vakarų karo analitikai manė, jog šis naikintuvas buvo sukurtas po Korėjos karo, atkreipus dėmesį į MiG-15 trūkumus (sunkokas valdymas taikymo metu).
Naikintuvas pradėtas kurti 1948 m. Greičiausiai tai buvo paskutinis lėktuvas, kurio kurimui skyrė dėmesį konstruktorius M. Gurevičius. Sumažinto storio sparnai, kitokios formos stabilizatoriai uodegoje – esminės naujovės, pagerinusios valdymą.
Tarybų Sąjungos KOP pradėtas naudoti 1951 m. Pagrindinis naudotas modelis – MiG-15F – dieninis naikintuvas VK-1F varikliu su forsažo kameromis (NATO kodas – Fresco C).
Teodoras Kazimieras Valaitis
Teodoras Kazimieras Valaitis (1934 m. liepos 4 d., Kaunas – 1974 m. rugsėjo 21 d.) – Lietuvos skulptorius ir tapytojas.
Mikojan MiG-17
Istorija
1951 m. rugsėjo 1 d. TSRS Ministrų Taryba pritarė serijinės MiG-17 gamybos projektui. Pirmasis viešas naikintuvo pasirodymas vyko 1953 m. birželio 20 d. Tušino aerodrome.
Teodoras Kazimieras Valaitis
Sukūrė mažųjų formų ir dekoratyvių skulptūrų, interjero puošmenų, linoraižinių, tapybos kompozicijų, piešinių. Ankstyvoje kūryboje plėtojo neoklasicizmo stilistiką, mėgo mitologines temas ir motyvus, vėliau taikė pokubistinės stilizacijos principus, kai kurie kūriniai pasižymi siurrealizmo iracionalumu. Garsėjo kaip novatorius; kūrė itin stilizuotų, vėliau abstrakčių formų skulptūras, objektus; šią raišką pritaikė visuomeninių pastatų interjero puošybai. Vienas pirmųjų Lietuvoje pradėjo gaminti kinetinės skulptūros objektus. Kai kurie kūriniai pastatyti pagal eskizus po autoriaus mirties.
Biografija
1959 m. baigė skulptūrą LTSR Valstybiniame dailės institute, 1961 m. pradėjo dirbti interjero skulptūros srityje. 1965 m. Vilniaus restoranui „Gintaras“ sukūrė dekoratyvinę sienelę, kurią 1966 m. pritaikė dekoruoti Lietuvos skyrių Leipcigo pavasarinėje mugėje. Kūrinio montavimas buvo pirma menininko išvyka už TSRS ribų. 1968 m. suvaidino dailininką Algirdo Aramino režisuotame filme „Kai aš mažas buvau“. Filmuodamasis pradėjo tapyti didelio formato paveikslus. 1969 m. pasaulinei parodai „Expo-70“ (Osaka) sukūrė biomorfų sienelės projektą, kuris liko neįgyvendintas. 1971 m. suvaidino viduramžių raitelį Almanto Grikevičiaus režisuotame filme „Herkus Mantas“. 1973 m. sukūrė kinetinę metalo skulptūrą „Vėtrungė“ (Lazdynų mikrorajonas, Vilnius). 1974 m. pavasarį dirbo Dailininkų kūrybos namuose Palangoje. Rugsėjo 21 d. neaiškiomis aplinkybėmis žuvo Smiltynėje. Oficiali versija – užduso gaisre. Palaidotas Vilniuje, Saulės kapinėse.
Mikojan MiG-17
Istorija
MiG-17 dalyvavo Egipto-Izraelio 1956 m. konflikte, Vietnamo kare.
Be TSRS, kurioje buvo pagaminta apie 8 000 vienetų, dar pagal licencijas gamino Lenkija, Kinija. Iš viso pagaminta apie 11 000 naikintuvų.
Šalys naudotojos
thumb|200px|Šalys naudotojos thumb|200px|Egipto KOP MiG-17. Vienas plačiausiai naudotų naikintuvų. Dalyvavo įvairiuose kariniuose konfliktuose iki 9 dešimtmečio. right|300px
Rusijos Premjer lyga
Rusijos Premjer lyga (Премьер-Лига) – stipriausias Rusijos futbolo sistemos divizionas, kuriame žaidžia 16 futbolo komandų.
Istorija
Po Tarybų Sąjungos žlugimo 1992 metais suformuota 20 komandų Rusijos Aukščiausioji lyga. Vėliau komandų skaičius sumažintas iki 16, o 2001 metais aukščiausios lygos klubai atsiskyrė nuo Rusijos profesionalų futbolo lygos suformuodami Premjer lygą.
Formatas
Varžybos organizuojamos šiaurės šalims įprastų pavasario-rudens principu, kiekvieno sezono metu komandos tarpusavyje sužaidžia po 2 rungtynes. Po sezono dvi paskutiniąsias vietas užėmusios komandos iškrenta į Profesionalios futbolo lygos organizuojamo futbolo čempionato pirmąjį divizioną, jas pakeičia dvi stipriausios pirmojo diviziono komandos. Dvi stipriausios Premjer lygos komandos patenka į kito sezono Čempionų lygos varžybas, trečią vietą užėmusi komanda dalyvauja UEFA taurė varžybose, ketvirtą - UEFA Intertoto taurė varžybose.
Bantustanas
4 bantustantai buvo paskelbti nepriklausomomis valstybėmis – Bofutatsvana (1977 m.), Ciskėjus (arba Siskėjus) (1981 m.), Transkėjus (1976 m.) ir Venda (1979 m.). Jų suvereniteto jokia kita valstybė (išskyrus Pietų Afriką) nepripažino. Namibijos teritorijoje 3 bantustanams (Ovambolendui, Kavangolendui ir Rytų Kapryviui) taip pat buvo pripažinta apsisprendimo teisė. Kiti bantustanai turėjo dalinę autonomiją, tačiau nepriklausomais paskelbti nebuvo.
1994 m., PAR panaikinus apartheido politiką, bantustanai vėl prijungti prie PAR. Namibijos bantustanai visiškai panaikinti 1989 m.
Bantustanų sąrašas
Pietų Afrikos Respublikos teritorijoje buvo įkurta 10 bantustanų (skliausteliuose – kokiai tautybei buvo skiriamas bantustanas):
thumb|300px|Bantustanai Namibijoje 1978 m. Namibijos teritorijoje buvo įkurta 10 bantustanų:
Sukūrimo istorija
Pietų Afrikos vyriausybė „rezervacijas“ čiabuviams pradėjo kurti 1913 ir 1936 m. aktais, siekdama atskirti juoduosius nuo baltųjų. Nuo 1948 m. Nacionalinei partijai pradėjus vykdyti apartheido politiką, šioms teritorijoms teko ypatingas statusas.
1959 m. Bantų savivaldos aktu (Bantu Self-Government Act) bantustanų vaidmuo buvo išplėstas, pradėjus įgyvendinti naują „atskiro vystymosi“ politiką. Šios politikos tikslas – juoduosius Pietų Afrikos gyventojus paversti bantustanų piliečiais, šitaip likusioje Pietų Afrikos dalyje sudarant baltųjų daugumą. Bantustanai įgavo pusiau nepriklausomos savivaldos statusą. Pietų Afrikos valdžia skatino bantustanus siekti nepriklausomybės, nes šitaip mažėjo juodųjų Pietų Afrikos piliečių skaičius.
1970 m. Juodųjų tėviškių pilietybės aktas (Black Homelands Citizenship Act) suteikė visiems juodiesiems kurio nors bantustano pilietybę (net jei jie gyveno ne bantustano teritorijoje, o baltojoje Pietų Afrikoje), ir tuo pačiu atėmė iš jų Pietų Afrikos Respublikos pilietybę.
Greta šių teisinių sprendimų, buvo vykdoma juodųjų gyventojų perkėlimo į bantustanus programa (XX a. 7-9 dešimtmečiuose priverstinai perkelta buvo ~3,5 mln. žmonių). Tačiau tik 55 % juodųjų gyveno bantustanų teritorijose, likusieji – didžiųjų PAR miestų priemiesčiuose ir lūšnynuose.
PAR valdžia oficialiai skelbė, kad šios politikos tikslas – visus juoduosius afrikiečius paversti kurios nors nepriklausomos valstybės (bantustano) gyventojais, tokiu būdu nebeliktų juodųjų, turinčių PAR pilietybę (taigi Pietų Afrikoje visi juodieji taptų užsieniečiais).
Nuo 1976 m. bantustanus imta skelbti nepriklausomomis valstybėmis (pirmasis nepriklausomu paskelbtas Transkėjus). Nei viena valstybė jų nepriklausomybės nepripažino.
Namibijos teritorijoje (kurią kontroliavo PAR) bantustanai sukurti 1968 m. Nuo 1980 m. sistema pakeista – juodiesiems gyventojams suteikta savivalda tik etniniu, o ne teritoriniu principu.
Socialinė ir ekonominė padėtis
Svarbią bantustanų nuosavų pajamų dalį sudarė kazino ir striptizo barai, kurie PAR buvo draudžiami. Didžiausią bantustanų biudžetų dalį sudarė PAR teikiamos subsidijos (pvz., 1985 m. 85 % Transkėjaus pajamų sudarė tiesioginė PAR vyriausybės subsidija). Bantustanų valdžia buvo smarkiai įtakojama korupcijos.
Šošonų kalba
Šošonų kalba – Amerikos indėnų kalba, priklausanti jutų-actekų kalbų šeimai, kuria kalba šošonų gentis. Šošonų kalba kalbantys indėnai gyvena Vajominge, Jutoje, Nevadoje, Aidahe ir Montanoje.
Pagrindinės šošonų kalbos tarmės apima vakarų šošonų tarmę Nevadoje, gosjut tarmę vakarų Jutoje, šiaurės šošonų tarmę pietų Aidahe ir rytų šošonų tarmę Vajominge. Be to, Wind River šošonų tai šiaurės šošonų patarmė, kuria kalbama Wind River rezervate.
Per pastaruosius kelis dešimtmečius žmonių skaičius, kurie kalba šošonų kalba nuolat mažėja. Šiandien laisvai kalbančių šia kalba žmonių skaičius svyruoja nuo kelių šimtų iki kelių tūkstančių žmonių. Nors vakai mokosi šošonų kalbos, leidinys Ethnologue pažymi, kad šiai kalbai yra sukelta gresmė, nes daugelis žmonių kalbančių šia kalba turi 50 arba daugiau metų. UNESCO pažymi, kad šošonų kalbai gresia rimtas pavojus Aidahe, Vajominge, Jutoje. Tačiau šošonų kalbos padėtis yra viena geriausių lyginant su kitomis vietinėmis amerikiečių kalbomis, nes vaikai įgyja šošonų kalbą kaip savo gimtąją kalbą. Be to, šošonai deda daug pastangų tam, kad jų kalba išliktų gyva: šošonų kalbos yra mokoma Wind River rezervato mokyklose bei yra panaudojamos naujos technologijos, kad išsaugoti šią kalbą.
Pinturicchio
right|thumb|160px| Pinturikjo autoportretas Santa Maria Maggiore bažnyčioje [[Spelas|Spelo mieste (apie 1501)]]
Pinturikjas (it. Pinturicchio arba Pintoricchio, tikr. Bernardino di Betto, apie 1454 – 1513 m.) – italų Renesanso dailininkas, priklausė Umbrijos dailės mokyklai. Specializavosi freskų tapyboje.
Biografija
Bernardinas, Beto sūnus (Bernardino di Betto), gimė apie 1454 m. Perudžos apylinkėse. Savo pravardę gavo nuo mažo stoto (Pinturicchio lietuviškai reikštų „turtingas mažas tapytojas“). Nieko nežinoma apie Pinturikjo jaunystės metus ir mokslus. Manoma, kad Pinturikjas buvo Perudžino mokiniu. 1481-84 m. jis dalyvavo Siksto koplyčios freskų tapyboje kaip Perudžino pagalbininkas ir gaudavo apie 1/3 pastarojo atlyginimo. Skirtingai nuo savo mokytojo ir kito Perudžino mokinio, Rafaelio, Pinturikjas nepasidavė Aukštojo renesanso stilistikai, kuri XV a. pabaigoje pradėjo plisti iš Florencijos. Pinturikjo darbuose jaučiasi gotikinės stilistikos diktuojamas scenų ir figūrų traktavimas. thumb|left|240px| „Rėmėjo portretas“ ([[1503-08, Sienos katedra, Siena)]] Po darbų Siksto koplyčioje Pinturikjas pradėjo savarankišką dailininko karjerą. Iš daugybės Siksto koplyčioje dirbusių dailininkų pagalbininkų jis sukūrė savo nuosavą padėjėjų ir mokinių komandą. Tai Pinturikjui padėjo greitai atlikinėti didelio ploto freskų darbus. 1484 - 1492 m. laikotarpiu Pinturikjas dirbo įtakingai Romos della Rovere šeimai. Svarbiausias šio laikotarpio projektas buvo freskos Santa Maria del Popolo bažnyčioje. Kiti darbai buvo atlikti Santa Maria in Aracoeli bažnyčioje. Apie 1492 m. Pinturikjas trumpai dirbo Orvjeto katedroje (šie darbai neišlikę). Po to Pinturikjas patraukė popiežiaus Aleksandro VI dėmesį, kuris užsakė freskas Vatikano bibliotekoje, Apaštalų rūmų vadinamuosiuose Bordžijos apartamentuose. Pinturikjas čia dirbo maždaug iki 1495 m.
Po to dailininkas persikraustė arčiau gimtųjų vietų. 1496-98 m. datuojamas vienas geriausių Pinturikjo darbų, altoriaus ištapymas Santa Maria dei Fossi bažnyčioje Perudžoje. Panašu, kad tuomet Pinturikjo talentas pasiekė savo viršūnę. Šio laikotarpio jo darbai savo meistriškumu menkai skiriasi nuo Perudžino ir jaunojo Rafaelio. Apie 1500 - 1501 m. Pinturikjas dirbo Baglioni koplyčioje Santa Maria Maggiore bažnyčioje Spelo mieste, kuris yra spėjamas dailininko gimtasis. Apie 1502 m. Pinturikjas gavo svarbų užsakymą Sienoje, vietos katedros Piccolomini bibliotekoje. Pinturikjas persikėlė į Sieną, čia vedė, susilaukė vaikų ir daugiau nebeišvyko. Giorgio Vasari mini, kad Rafaelis padėjo Pinturikjui projekte Piccolomini bibliotekoje ir buvo paruošęs tapybos scenų projektus. Tačiau Rafaelis Sienoje nepasiliko ir greitai išvyko į Florenciją.
Iki 1508 m. Pinturikjas Sienos katedroje atliko 10 freskų ciklą popiežiaus Pijaus II gyvenimo motyvais. Be darbų Piccolomini bibliotekoje Pinturijas dar atliko kitų Sienoje, tarp kurių svarbiausi yra San Francesco (Šv. Pranciškaus) vienuolyno bažnyčioje. Anot Giorgio Vasari, valant sieną San Francesco bažnyčioje buvo rasti 500 auksiniai dukatai. Esą Pinturikjas taip pradėjo pavydėti tais laikais didelių pinigų skurdiems vienuoliams, kad iš graužaties dėl to mirė. Pinturikjas palaidotas SS Vincenzo e Anastasi bažnyčioje Sienoje 1513 m. Tiksli mirties data nežinoma.
Batoras (reikšmės)
Batoras:
Pavardės:
Mikalojus Kiška II
Biografija
Kilęs iš Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Abiejų Tautų Respublikos lenkų ir čekų kilmės lietuvių didikų Kiškų giminės. Tėvas Stanislovas Kiška, motina Elžbieta Sapiegaitė. Broliai Stanislovas Kiška, Kristupas Kiška, Jonušas Kiška. Buvo vedęs Mikalojaus Radvilos Juodojo sūnaus Alberto dukterį Barborą Radvilaitę.
Viachema
UAB Viachema – buvusi investicijų bendrovė, holdingo įmonė Jonavos rajone; konsorciumo „Vialogas“, o vėliau vieno didžiausio Lietuvos koncernų „Achemos grupė“ pirmtakė.
Mikalojus Kiška II
Valstybės tarnyba
Būdamas Lietuvos didžiojo kunigaikščio dvaro dvariškis 1609–1611 m. dalyvavo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės žygyje į Smolenską. 1615–1617 m. Vilkmergės pavieto teismo seniūnas. 1617 m., 1623–1626 m. ir 1637–1638 m. Lietuvos vyriausiojo tribunolo maršalka. 1617–1626 m. Tartu vaivada, 1626–1636 m. Mstislavlio vaivada, nuo 1636 m. Trakų kaštelionas.
Viachema
Direktorius – Rimantas Rėklaitis.
Buvęs adresas – Taurostos g. 26, Jonava (įmonės kodas 5667348, rejestro Nr. AB94-39).
Mikalojus Kiška II
Valstybės tarnyba
Susigiminiavęs bei suartėjęs su Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės didikais Sapiegomis ir Radvilomis tapo vienu artimiausių Abiejų Tautų Respublikos valdovo Zigmanto Vazos patarėjų ir vienu įtakingiausių Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės didikų. 1632 m. su kitais rengė Vladislovo Vazos karūnaciją. Per 1633 m. žygį į Smolenską priklausė artimiausių valdovo patarėjų grupei. Nuo 1640 m. Lietuvos didysis iždininkas.
Administravo Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės pavietus: 1622–1638 m. Vilkmergės seniūnas, nuo 1637 m. Valkavisko seniūnas, nuo 1641 m. Geranainių ir Lipnicko seniūnas, 1644 m. Mogiliavo seniūnas. Buvo Alytaus ir Šiaulių ekonomijų administratorius. Rūpinosi brolio Jonušo valstybine karjera.
Viachema
Istorija
1999 m. už 200 mln. litų įsigyta Klaipėdos jūrų krovinių kompanija („KLASCO“). Tai buvo vienas iš didesnių to meto sandorių.
2001 m. vasario mėn. bandė perimti saldainių fabriką AB „Naujoji rūta“. 2001 m. pavasarį su UAB „Šiaulių banko investicijų valdymas" (ŠBIV) nesutarė dėl fabriko valdymo, ginčus sprendė teismuose, tuo tarpu konditerijos įmonei kaip niekad reikėjo akcininkų vienybės (dėl keleri metai blogėjančių veiklos rezultatai, prarandamos rinkos) . 2001 m. gegužės mėn. oficialiai įsigijo beveik visas AB „Naujoji rūta" akcijas, tuo užbaigdama nesutarimus su ŠBIV.
2001 m. rugpjūčio mėn. UAB „Viachema“ likviduota, įsteigtas „Achemos” grupės konsorciumas „Vialogas” (2002 m. grupei priklauso apie 40 įmonių).
Musės zvimbeklės
Musės zvimbeklės (Bombyliidae) – dvisparnių (Diptera) vabzdžių šeima, kuriai priklauso stambios ir vidutinio dydžio musės. Jų kūnas labai plaukuotas, todėl primena bites. Turi labai ilgą straublelį. Daugelio rūšių lervos yra vabzdžių parazitai.
Lietuvoje yra apie 20 rūšių. Aptinkamos ant žiedų ir ant žemės, dažniausiai smėlėtose vietose.
Adomas Sketeris
thumb|280px|[[Lietuvių mokslo draugija|Lietuvių mokslo draugijos narių grupė 1912 m. Pirmoje eilėje: Jonas Jablonskis, Žemaitė, Petras Kriaučiūnas, Jonas Basanavičius, Liudvika Didžiulienė, Jonas Dielininkaitis; antroje eilėje: Vincas Palukaitis, Antanas Vileišis, Baltramiejus Čepulis, Adomas Sketeris, Gabrielius Landsbergis-Žemkalnis, Jonas Ambrozaitis; trečioje eilėje: Juozas Kairiūkštis, Jonas Spudulis, Mečislovas Davainis-Silvestraitis, Mykolas Kuprevičius]] Adomas Sketeris (1859 m. gruodžio 26 (14) d. Noreikoniuose, Kauno gubernija, Rusijos imperija – 1916 m. gegužės 2 (balandžio 19) d. Maskvoje, Rusijos imperija) – Lietuvos gydytojas, knygnešys, literatas ir visuomenės veikėjas.
Biografija
Gimė ūkininkų Adomo ir Marijos Sketerių šeimoje. Sesuo Konstancija (vėliau ištekėjusi už kalbininko Jono Jablonskio) tapo literate, brolis Laurynas – ūkininku, taip pat bendradarbiavusiu laikraštyje „Aušra“. Sesuo Petronėlė (Rumpienė) liko ūkininkauti gimtajame krašte.
Adomas Sketeris (jaunesnysis) mokėsi Slucko gimnazijoje, kaip evangelikų reformatų tikėjimo atstovui Slucke jam buvo suteiktas bendrabutis ir paskirta stipendija. Po to studijavo mediciną Maskvos universitete, dalyvavo Maskvos lietuvių studentų slaptos draugijos veikloje. Suartėjo su rusų narodnikais–liaudininkais.
Po baigimo atsisakė pelningos gydytojo karjeros didesniame mieste ir grįžo darbuotis į Žeimelį (šiame mieste praleido 24 metus), 1913–1915 m. gyveno Papilyje. Nutolo nuo kairiųjų liaudininkų revoliucinių pažiūrų, įsitraukė į nacionalinį išsivadavimo judėjimą, tapo lietuviškų laikraščių bendradarbarbiu ir rėmėju. Nuo 1883 m. rašė į „Aušrą“, „Varpą“ ir „Ūkininką“. Buvo išrinktas į Literatiškąją komisiją, kuri rūpinosi medžiagos uždraustai lietuviškai spaudai teikimu. Dalyvavo varpininkų veikloje, važiuodavo į suvažiavimus.
Susipažino ir bendravo su to meto negausiais lietuvių inteligentais: švietėju Stanislovu von Goesu iš Medvilionių dvaro, publicistu Matu Slančiausku, kuris pas A.Sketerį laikydavo dalį savo užrašų. Gydytojas ne tik rūpinosi pacientų sveikata, bet ir dalyvavo Lietuvių mokslo bei Atgajos draugijose. 1895 m. kartu su teisininku Motiejumi Lozoraičiu Mintaujoje norėjo leisti savaitraštį „Artojas“, bet leidimo negavo. Buvo įtariamuoju Liudo Vaineikio byloje, už caro santvarkai priešiškos literatūros platinimą nuteistas dvejiems metams tremties į Pskovą. Bausmę sušvelninus, A.Sketeris 1903 m. grįžo į Kauno guberniją. Jis ir toliau rėmė varpininkus, šelpė neturtingus moksleivius.
Aodomas Sketeris žinomas ir kaip literatas: jis parašė pluoštą eilėraščių, apsakymų bei publicistinių straipsnių. Pasirašinėjo D–ro Baltušio ir kt. slapyvardžiais. Jo pjesė „Iš tamsos į šviesą“ pirmą kartą buvo suvaidinta Steigviliuose, o 1905 m. gruodžio 3 d. Vilniuje Lietuviško vakaro metu „Vilniaus kanklės“ parodė šį kūrinį gubernijos sostinės žiūrovams. Adomo Stuobrio vardu Rygoje išleido lietuvių kalbos vadovėlį, kurio stilistikos skyriuje aptariamas kalbos teisingumas, aiškumas ir grynumas. Dėl vadovėlio menko populiarumo jame pasiūlyti lietuviški terminai neprigijo. Tilžėje išspausdino švietėjiško pobūdžio knygelę apie choleros profilaktiką. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui buvo mobilizuotas į Rusijos armiją. Kartu su evakuacijoje atsidurusia žmona akušere Ona Didžiulyte-Skėteriene Jaltoje 1915 m. atidarė sanatoriją džiova sergantiems lietuviams pabėgėliams. Susirgęs Adomas Sketeris mirė Maskvoje.
Maldyvų rufija
– Maldyvų valiuta. Rufijos simbolis yra Rf, ISO 4217 kodas MVR. Padalinta į 100 larių.
Finansų makleris
Finansų makleris – asmuo, turintis teisę tam tikra (valstybės) nustatyta tvarka teikti finansinio tarpininkavimo paslaugas.
Finansų maklerių misija – suvesti konkrečios paslaugos interesantą (pirkėją) su (potencialiu) pardavėju ir sklandžiai įvykdyti konversinę operaciją.
Veikla finansų organizacijose
Finansų makleris atlieka profesines funkcijas arba dirba pagal darbo sutartį. Jo pareigos yra susijusios su vertybinių popierių rinkos funkcionavimu; jis gali būti dirbti arba būti išrenkamas vadovu:
Sąlygos
Asmens, pretenduojantis tapti finansų makleriu, turi turėti žinių apie vertybinių popierių rinkos (VPR) funkcionavimo principus, VPR dalyvių veiklos būdus, formas bei teisinį reguliavimą; tokios žinios paprastai yra patikrinimos kvalifikacinio egzamino metu.
Paprastai makleriu gali būti fizinis asmuo, tik turintis finansų rinkos priežiūros institucijos (Lietuvoje – Vertybinių popierių komisijos) išduotą licenciją. Tokia licencija vadinama finansų maklerio licencija.
Reikalavimai
Asmeniui, norinčiam laikyti kvalifikacinį egzaminą finansų maklerio licencijai gauti, gali būti keliami įvairūs reikalavimai:
Raguvėlės dvaras
Raguvėlės dvaras (arba Komarų dvaras) – dvaras, įsikūręs Anykščių rajone, Raguvėlėje. Dvaro sodybos ansamblis yra abipus kelio. Pagrindinė dvaro architektūrinio ansamblio dalis yra Anykščių rajone, tačiau du objektai – koplyčia–mauzoliejus ir kapinės yra besiribojančio Panevėžio rajono teritorijoje.
Pagrindiniai rūmai yra klasicistinio stiliaus pastatas, su parku, esantis prie Juostos upės. Tai Komarų dvaras, šiuo metu daugelis jo statinių apleisti ir nelabai prižiūrimi. Anksčiau Komarų dvare buvo bitininkų mokykla, įkurta 1972 m., vėliau, nuo 1975 m. – Raguvėlės pagrindinė mokykla. 1998 m., vietoje anksčiau buvusio vaikų darželio, buvo pastatytas naujas mokyklos pastatas, o dvare įsikūrė Komarų šeimos paveldėtojai.
Komarų dvarą sudaro didelis 19 pastatų kompleksas, išsidėstęs palei upę. Į pastatų kompleksą įeina spirito varykla, koplyčia–mauzoliejus, du mūriniai svirnai, malūnas, žirgynas, kumetynas, daržinė, kluonas, arklidė, karvidė, magazinas ir kt. Taip pat per upę nutiestas vadinamasis „beždžionių“ tiltas.
Istorija
XVIII a. pabaigoje pastatyti klasicistiniai reprezentaciniai rūmai. Prie jų 1796 m. pastatyta Raguvėlės bažnyčia ir mūrinė varpinė.
Antrojo pasaulinio karo metu Raguvėlės pradžios mokyklos trečioji patalpa (plotas 48,5 m²) vaikų mokymui buvo nuomojama Komaro dvare (kumetyno pastate). Mokyklai priklausė 3 ha žemės sklypas.
Sovietmečiu dvaras nusavintas, XX a. pabaigoje grąžintas paveldėtojams.
Vaišvilai
Vaišvilai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurę nuo Pajevonio, prie kelio. Seniūnaitijos centras.
Jonas Strimaitis
Jonas Strimaitis (1881 m. gegužės 27 d. Žečkalniai, Barzdų valsčius, Šakių apskritis – 1933 m. gegužės 16 d. Kaunas) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, visuomenės veikėjas.
Biografija
Mokėsi Panevėžio mokytojų seminarijoje. Po 1924 m. studijavo Lietuvos universiteto Teisės fakultete.
Nuo 1905 m. bendradarbiavo periodiniuose leidiniuose „Naujoji Gadynė“, „Lietuvos žinios“, „Lietuvos ūkininkas“. Kūrė Lietuvos jaunimo sąjungą. 1909 m. Jurkšuose sukvietė jos pirmąjį suvažiavimą ir buvo išrinktas pirmininku. 1909 m. leido hektografuotą nelegalų laikraštį „Jaunuomenės draugas“. 1910 m. persikėlė į Vilnių, dirbo „Lietuvos žinių“ ir „Lietuvos ūkininko“ redakcijose.
1913–1920 m. gyveno JAV. 1917–1918 m. redagavo „Jaunąją Lietuvą“, „Ateitį“, „Sandarą“.
1921 m. grįžo į Lietuvą, 1921–1922 m. „Lietuvos ūkininko“ redaktorius. Lietuvių rašytojų ir žurnalistų sąjungos signataras. 1924 m. įsteigė studentų draugiją „Varpas“. 1929–1930 m. redagavo „Lietuvos žinias“, žurnalą „Jaunimas“. Bendradarbiavo leidiniuose „Trimitas“, „Savivaldybė“ ir kt.
Darsūniškio herbas
thumb|Darsūniškio miesto herbas 1791 m.
Darsūniškio herbas – buvęs Darsūniškio heraldinis atributas. Šiuo metu jis puošia miestelio šv. Agotos vartus.
Istorija
1791 m. gruodžio 7 d. Darsūniškis gavo herbą, kuriame pavaizduotas šv. Kazimieras su mitra ant galvos, purpuriniu apsiaustu, papuoštu šermuonėlių kailiais. Karalaitis pavaizduotas išskėstomis rankomis – dešinėje rankoje laikė leliją, kairėje – kryžių.
Istrija
Istrija  – didžiausias pusiasalis Adrijos jūroje, priklauso daugiausia Kroatijai, nedidelė dalis – Italijai ir Slovėnijai.
Geografija
Pusiasalis yra trikampės formos, įsiterpęs tarp Kvarnerio ir Triesto įlankų. Šiuo metu didžiąją jo dalį (89 proc.) apima Kroatijos Istrijos apskritis. Šiaurinį Istrijos pakraštį valdo Slovėnija (ši dalis yra vadinama Slovėnijos Istrija) ir keletas smulkių Italijos komunų į pietus nuo Triesto.
Didžioji dalis Istrijos – lygumos, kurios tik rytinėje dalyje pereina į Čičarijos ir Učkos kalnynus. Aukštis iki 1396 m (Učkos kalnas). Istrijoje daug pakrančių, tinkamų uostams, todėl didžiuma gyvenviečių koncentruojasi pajūryje.
Istorinė Istrija, kaip istorinis regionas, ne visai sutapo su pusiasaliu. Rytine jo riba ilgus amžius buvo Arsijos (Rašos) upė, už kurios driekėsi Liburnija (nuo viduramžių – Kroatija). Šiaurėje Istrija apėmė visą Kraso plynaukštę ir dabartinę Italijos Triesto provinciją.
Istorija
Žlugus Vakarų Romos imperijai, Istrija atiteko Ostgotų karalystei, vėliau čia viešpatavo Bizantija, Avarų kaganatas, o 751 m. regioną prisijungė Langobardų karalystė. Maždaug tuo metu į regioną kėlėsi slavai, kurie palaipsniui slavizavo vietos krikščionių lotyniškai kalbančias bendruomenes. Manoma, kad šių bendruomenių kalba buvo dabar jau mirštančios istrijotų kalbos pirmtake. 789 m. Istriją nukariavo Frankų imperija. Čia įvyko lemiamas mūšis tarp frankų ir kroatų, kuris sustabdė imperijos plėtimasį į Balkanus. Šiame pasienio regione 799 m. įkurta Istrijos marka, kuri išliko kaip atskiras teritorinis vienetas iki pat XIX a.
Iš pradžių pavaldi Friulio kunigaikštystei, vėliau markai, ilgainiui Istrijos marka perėjo Bavarijos kunigaikščių valdžion. 976 m. nuo Bavarijos atskyrus pietines dalis, Istrija atiteko naujai įkurtai Karintijos kunigaikštystei, kartu su Krainos, Veronos, Vindijos ir kitomis markomis.
Tiesa, nuo 1267 m. Istrijos pajūryje aktyviai reiškėsi Venecijos Respublika, kuri ilgainiui nukariavo visą pakrantę su svarbiausiais miestais, ir prijungė ją prie Jūrinės Venecijos. Habsburgams teliko tik vidinės krašto teritorijos su svarbiausiu miestu Pazinu (Mitterburg). Italai sparčiai italizavo Istrijos pakrantę.
1806 m. visą Istriją nukariavo Napoleonas, kuris ją prijungė prie satelitinės Italijos karalystės, o 1810 m. – prie Ilyrijos provincijų. 1813 m. jas susigrąžino Austrijos imperija, kuri padarė Istriją Ilyrijos karalystės dalimi. 1849 m. iš Istrijos, Goricijos ir Triesto suformuotas administracinis vienetas – Austrijos pajūris.
1919 m. po Austrijos-Vengrijos išardymo, visas Austrijos pajūris, taigi ir Istrija, perėjo Italijai, nepaisant to, kad regione didžiumą sudarė slaviškai kalbanti populiacija. Italai pradėjo griežtą italizacijos politiką, drausdami slavų kalbas mokyklose ir bažnyčioje. Tai kėlė slovėnų ir kroatų nepasitenkinimą ir rezistenciją. Daugelis Istrijos miestų turi 2 oficialus pavadinimus – itališką ir kroatišką. Tai 1920 m. palikimas, kai Istrija buvo atiduota Italijai, kadangi per Pirmąjį pasaulinį karą prisidėjo prie sąjungininkų. Antrojo pasaulinio karo metu regionas tapo italų partizanų tvirtove. 1943 m. didžioji Istrijos dalis buvo perduota Jugoslavijai, 1945 m. likusi teritorijos dalis.
Iš karto po to prasidėjo masinis italų egzodas iš Istrijos. Paliktos žemės ir miestai buvo apgyvendinami slavų kolonistais. Istrija pagal lingvistines ribas apytikriai padalinta tarp Kroatijos ir Slovėnijos socialistinių respublikų. Po Jugoslavijos subyrėjimo 1991 m., Istrija liko padalinta tarp Kroatijos ir Slovėnijos. Istrijos pakrantės miestai turi itališką architektūrą – tai Venecijos valdymo šimtmečių palikimas.
Twain
Twain − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
X-Plane
''Šis straipsnis yra apie skraidymo simuliatorių. Apie JAV eksperimentinius lėktuvus skaitykite straipsnyje X-lėktuvai''
X-Plane yra skraidymo simuliatorius skirtas asmeniniams kompiuteriams, kurį sukūrė Laminar Research kompanija. Jis skirtas daugiau civilinės aviacijos entuziastams, nors jo vartotojai sukūrę ir ne vieną karinės paskirties lėktuvą šiam simuliatoriui. Šio simuliatoriaus pagalba galima skraidyti ir online skraidymo tinkluose – tiek VATSIM, tiek IVAO. Tiesa, tam reikalingas priedas XSquawkbox, leidžiantis prisijungti prie šių tinklų, bei registracija tuose tinkluose. Priedas yra nemokamas ir jį galima gauti iš XSquawkbox puslapio.
Darsūniškio seniūnija
Darsūniškio seniūnija buvo LDK seniūnija.
Kondominiumas
Kondominiumas (lot. con – su, kartu + dominium – valdžia) – valdžia, kurią vienoje teritorijoje vykdo dvi ar daugiau valstybių; bendras valdymas. Kondominiumas gali būti nustatytas ir sausumai, ir vandens teritorijai. Paprastai kondominiumas yra kompromiso išdava, suinteresuotoms valstybėms neatsisakant pretenzijų į tos pačios teritorijos valdymą. XX a. laikui bėgant kondominiumai išnyko.
Nors kondominijus visada buvo pripažįstamas kaip teorinė galimybė, praktikoje kondominijų buvo reta. Pagrindinė problema ir priežastis, dėl kurios jų buvo tiek nedaug, yra ta, kad sunku užtikrinti suverenių valdžių bendradarbiavimą.
Tyla (pavardė)
Tyla − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Juozas Stražnickas
Juozas Stražnickas (g. 1942 m. gruodžio 31 d. Mikutiškiuose, Alytaus apskritis) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, biografas.
Biografija
1967 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto žurnalistikos specialybę. Nuo 1967 m. Alytaus miesto ir rajono laikraščio „Komunistinis rytojus“ korespondentas, skyriaus vedėjas, redaktoriaus pavaduotojas. Nuo 1980 m. žurnalo „Statyba ir architektūra“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, 1991–2005 m. žurnalo vyr. redaktorius. 1991–1993 m. ir 2007–2009 m. laikraščio „Statybų žinios“ redaktorius. Rašė statybos, statybos ekonomikos, istorijos temomis. Lietuvos statybininkų asociacijos atstovas spaudai.
Fartlekas
Fartlekas – fizinės treniruotės forma, pagrįsta sustiprintu krūviu aerobinei organizmo energijos sistemai, lavinanti aerobinę ištvermę. Fartlekas yra pakaitomis nenutrūkstamai atliekamų įvairaus intensyvumo ir greičio pratimų seka, kuri kartojama ir trunka mažiausiai 45 minutes. Naudojami aerobiniai, pvz., ėjimas, ir anaerobiniai pratimai, pvz., sprintas. Fartlekas paprastai siejamas su bėgimu, tačiau gali apimti labai įvairius ne vien bėgimo fizinius pratimus, dėl ko pritaikomas įvairiuose sportuose, įskaitant ir komandinius.
Fartleko treniruotė lengvai priderinama prie individualaus sportininko sporto šakos, individualaus pasiruošimo lygio ir treniruotės tikslų. Fartleko metu sportininko širdies ritmas turėtų siekti 60-80 % jo maksimalaus širdies ritmo. Tokiu būdu treniruotė netampa pernelyg varginanti; taip pat svarbu atlikti apšilimą prieš ir atsipalaidavimą (atvėsimą) po, sumažinant fizinių traumų riziką.
Pušynpelkė
Pušynpelkė arba Pušynpelkio durpynas – durpynas Lietuvoje, Raseinių rajone, 3,5 km į pietvakarius nuo Lyduvėnų, šalia Radviliškio–Tilžės geležinkelio. Užima 1,14 km². Iš šiaurės juosia Lyduvėnų miškas. Pietuose išteka Upės intakas Alėja.
Nenusausintos raistinės aukštapelkės durpių sluoksnio vidutinė storymė 3,8 m, didžiausia – 7,6 m. Durpių vidutinis susiskaidymas 16 %, peleningumas 2,1 %.
1973 m. Tytuvėnų durpių įmonė Pušynpelkėje pradėjo durpių kraikui kasybą. Durpės kasamos ir dabar. Artimiausia gyvenvietė – Šienlaukis.
Data De Groove
Data De Groove yra šeštasis austrų dainininko Falco albumas, išleistas 1990 m., kuris pakilo iki 11-os Austrijos albumų topo vietos.
Priešistorė
Po bendradarbiavimo su olandų prodiuserių duetu – broliais Robu ir Ferdi Bollandais, su kuriais Falco išleido tris albumus – „Falco 3“, „Emotional“ bei „Wiener Blut“, dainininkas vėl sugrįžo pas savo pirmąjį prodiuserį Robertą Pongerį, su kuriuo buvo įrašęs savo pirmuosius albumus „Einzelhaft“ bei „Junge Roemer“. Nors, įrašinėjant albumą, tuo laiku Falco gyvenime įvyko daug permainų, šis darbas nelaikomas ypatingai asmenišku. Jis turėjo liudyti atlikėjo „sugrįžimą“ prie savo senojo skambesio.
Albumas buvo dedikuotas prasidėjusiai kompiuterių erai, kaip ir titulinė daina „Data De Groove“, kurioje gausu kompiuterinių terminių. Daina „Tanja P. Nicht Cindy C.“ skirta manekenei Tatjanai Patitz, kurią Falco teigia esant gražesne už kitą garsią manekenę Cindy Crawford. Daina „Bar Minor 7/11 (Jeanny Dry)“ laikoma neoficialiu garsiosios Falco dainos „Jeanny“ tęsiniu (trečiuoju iš penkių). Taip pat albume galima rasti dar vieną poliglotišką Falco kūrinį – dainą „Charisma Kommando“, kurioje persipina tiek angliški, tiek vokiški, tiek ir itališki žodžiai.
Singlai
Išleisti singlai – titulinis „Data De Groove“ bei „Charisma Kommando“.
Kiti faktai
Nors dalis dainininko gerbėjų džiaugėsi, vėl atradę „senajį Falco“, šis albumas susilaukė mažiausio pasisekimo iš visų Falco albumų, todėl po jo išleidimo muzikantas ir vėl ėmė bendradarbiauti su broliais Bollandais.
Iki šios dienos tai kol kas vienintelis Falco albumas, kuris nėra perleistas iš naujo CD pavidalu, todėl tarp fanų laikomas didele kolekcine vertybe.
Imantas Lazdinis
Imantas Lazdinis (g. 1944 m. sausio 9 d. Joniškyje) – miškininkas, aplinkosaugininkas, buvęs politikas, Lietuvos aplinkos apsaugos ministras ir aplinkos viceministras.
Išsilavinimas
1950–1954 m. Imantas Lazdinis mokėsi Joniškio rajono Jankūnų pradinėje mokykloje, nuo 1954 iki 1957 m. – Joniškio rajono Endriškių septynmetėje mokykloje, 1957–1961 m. – Joniškio 1-ojoje vidurinėje mokykloje. 1961–1970 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijoje. 1980–1986 m. – Lietuvos žemės ūkio akademijos aspirantūroje. Dirbdamas Lietuvos miškų ūkio MTI, apgynė mokslų kandidato disertaciją „Pušinės požievinės blakės biologiniai ypatumai ir miško ūkinė reikšmė Lietuvos pušynuose", mokslų kandidatas; 1993 m. laipsnis nostrifikuotas į gamtos mokslų (biomedicininiai mokslai) daktaro laipsnį. 2008 m. vasario 6-10 d. stažavosi Turibos verslo aukštojoje mokykloje (Ryga, Latvija).
Mokslinė, dalykinė veikla
Nuo MRU Aplinkos politikos ir valdymo katedros docentas, katedros vedėjas. Nuo 2006 m. birželio mėn. iki 2007 lapkričio mėn. projekto DARNA (Visuomenės darnaus vystymosi tarpdalykinė jungtinė magistrantūra) pagal ES BPD 2.5 priemonę (kartu su MRU, KTU, VU) vykdytojas. Mokslinių interesų kryptys – Aplinkos apsaugos politika ir valdymas, gamtos išteklių valdymas, darnaus vystymosi vadyba ir administravimas.
Lietuvos Centro sąjungos tarybos narys, Varėnos rajono tarybos narys. Lietuvos centro sąjungos kandidatas į Lietuvos Respublikos Seimo narius Varėnos-Eišiškių rinkimų apygardoje Nr.70.
Žmona Virginija (g. 1946 m.), sūnus Marius (g. 1974 m.) LR AM Miškų ir saugomų teritorijų departamento tarnautojas.
Sofija Kėzytė
Sofija Kėzytė (g. 1923 m. spalio 13 d. Utena – 2015 m. spalio 6 d.) – Lietuvos kalbininkė, humanitarinių mokslų daktarė.
Biografija
1951 m. baigė Vilniaus universitetą. 1962 m. apgynė disertaciją „Žodžių reikšmių išskyrimas ir išdėstymas „Lietuvių kalbos žodyne““, filologijos mokslų kandidatė.
1951–1988 m. dirbo Lietuvių kalbos ir literatūros institute.
Mokslinė veikla
Svarbiausi tyrimai – žodžių reikšmių ribos. Su kitais rašė (t. 3 1956 m. ir t. 5 1959 m.) ir redagavo (t. 3-15 1956–1991 m.) akademinį Lietuvių kalbos žodyną. Parašė leksikografijos, kalbos kultūros straipsnių.
Aleksandro Stulginskio universiteto Vandens ūkio institutas
Aleksandro Stulginskio universiteto Vandens ūkio institutas – buvęs Aleksandro Stulginskio  universiteto padalinys. Tyrimo sritis - vandens ūkis.
Padaliniai - Kaune ir Šilutėje (Mituvos 9, 3009 Kaunas; Cintijoniškių 10, 5730 Šilutė).
Istorija
1950 m. lapkričio mėn. įsteigtas Kaune, Lietuvos mokslų akademijoje.
1966 m. - TSRS mokslinio tyrimo institutas.
1991 m. tapo Lietuvos valstybiniu institutu.
2012 m. spalio 5 d. Aleksandro Stulginskio universiteto rektoriaus įsakymu tapo naujai ASU Vandens ūkio ir žemėtvarkos fakultete įkurto Vandens išteklių inžinerijos instituto dalimi.
Alio Jonava
Alio Jonava – Jonavos rajono laikraštis. Išeina trečiadieniais ir šeštadieniais. Apimtis – 12-16 puslapių. Laikraštis leidžiamas komerciniais pagrindais, mokamas. Nuo 2019 metų "Alio Jonava" yra vienintelis laikraštis Jonavos rajone. Laikraštyje skelbiama aktualiausia Jonavos rajono informacija, straipsniai apie kultūrą, renginius, sportą, verslą, interviu su Jonavos politikais, visuomeniniais veikėjais, didelis dėmesys skiriamas smulkaus verslo reklamai, nemokamiems gyventojų skelbimams. Steigėjas – Vladas Pranevičius.
Leidyba
Leidžia spaudos platinimo bendrovė UAB „Dzindra".
Iki 2020 m. išleista per 2300 numerių.
Spaudėjas – UAB „Valdo leidykla“ (Ukmergė). Tiražas – apie 3000 egzempliorių (2020 m.).
Redakcija
Adresas – J. Basanavičiaus g. 4, LT-55183, Jonava.
Perikas
Perikas  – miestas Argentinoje, Chuchujaus provincijoje, apie 30 km į pietryčius nuo Chuchujaus, Periko upės slėnyje, El Karmeno departamente. 44,7 tūkst. gyventojų.
Periko slėnis ispanų kolonizuotas XVI amžiuje. Iki tol čia gyvavo indėnų kultūros. Slėniu ėjo kelias tarp Limos ir La Platos. Miestas įkurtas 1913 m. rugsėjo 29 d. Periką pasiekus geležinkeliui pradėjo sparčiau vystytis ūkis.
Per miestą eina Tukumano-Potosi geležinkelis. Tabako pramonė. Auginami citrusai.
Nuorodos
Perico
Vienybės tiltas
Vienybės tiltas  – automobilių tiltas per Dauguvą Daugpilyje, Latvijoje.
Istorija
Tiltas buvo statomas 1931–1935 m. siekiant sujungti Daugpilį su tada atskiru Gryvos miestu. Atidarytas 1935 m. lapkričio 23 d., buvo pirmasis plieninis tiltas Baltijos šalyse. Tilto metalinių santvarų elementai buvo pristatyti iš Vokietijos, darbus vykdė vokiečių kompanija. Miestui tiltas buvo gyvybiškai reikalingas, nes be geležinkelio tilto nebuvo kito pastovaus tilto, o medinis tiltas tarp miesto rajono Gajoko ir Gryvos buvo sugriautas didžiausio vietos istorijoje potvynio 1922 m., kuomet balandžio 9–10 d. vanduo buvo pakilęs 10,62 m.
Antrojo pasaulinio karo metu tiltas buvo susprogdintas. Užimti tilto buvo pasiųsti vokiečių specialiojo dalinio „Brandenburg“ diversantai, gerai mokėję rusų kalbą, persirengę sovietų NKVD uniforma. 1941 m. birželio 26 d. apie septintą valandą ryto prie Vienybės tilto pasirodė du „raudonarmiečių“ pilni sunkvežimiai. Pervažiavę tiltą, diversantai šoko iš mašinų ir puolė sovietų sargybinius, tiltas kaipmat atsidūrė vokiečių rankose. Su geležinkelio tiltu pasikartojo panaši istorija. Taip buvo pasirūpinta generolo E. Manšteino vadovaujamo Vermachto 56-ojo tankų korpuso permetimu per Dauguvą.
Vokiečiams atsitraukiant, keli tilto tarpatramiai nuo Gryvos pusės buvo sugriauti. Laikinai buvo atstatytas iš medinių konstrukcijų, vėliau suremontuotas kapitališkai.
Konstrukcija
Tiltas stovi ant trijų akmeninių atramų. Tilto ilgis 328 m.
Šiuolaikinis tiltas skiriasi nuo buvusiojo. 1988–1989 m. buvo vykdoma rekonstrukcija, išardant senąjį ir įrengiant naują tilto paklotą ant senųjų atramų.
Tyler
Tyler − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Tabokinė
Tabokinė – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 25 km į šiaurę nuo Biržų, Nemunėlio kairiajame krante, prie kelio Kvetkai – Nemunėlio Radviliškis, Biržų girios šiauriniame pakraštyje. Ties kaimu Nemunėlio upėje yra Tabokinės dolomito atodanga.
Istorija
1949–1993 m. kolūkio „Auksinė varpa“ gyvenvietė. 1993–1996 m. veikė Tabokinės žemės ūkio bendrovė.
Isiah Thomas
Isiah Thomas (tikras vardas Isiah Lord Thomas III; g. 1961 m. balandžio 30 d. Čikagoje) – buvęs JAV krepšininkas ir treneris. Žaidžiant turėjo pravardę Žudikas kūdikio veidu. 1981–1994 m. žaidė Detroit Pistons. Būdamas 185 cm ūgio žaidė įžaidėjo pozicijoje.
Biografija
Nuo 1979 iki 1981 Thomas mokėsi Indianos universitete, kur žaidė vadovaujant treneriui Bobby Knight. Paskutinius du studijų sezonus jiems pavyko laimėti NCAA čempionatą. Žaidžiant NBA jis buvo Magic Johnson šešėlyje. 1989 ir 1990 tapo NBA čempionu su Detroito komanda. 1990 m. buvo išrinktas NBA finalo naudingiausiu žaidėju.
1994 m. dėl traumų buvo priverstas nutraukti savo karjerą. Nuo to laiko iki 1998 m. jis buvo Toronto Raptors viceprezidentu. 2000 m. pakeitė Larry Bird Indiana Pacers vyr. trenerio pareigose, komandą treniravo iki 2003 m. 2003 m. pradėjo dirbti New York Knicks ir 2006–2008 m. buvo vyriausias komandos treneris. Po dviejų nesėkmingų sezonų buvo atleistas iš savo pareigų ir nuo to laiko treniruoja Floridos internacionalinio universiteto komandą.
NBA statistika
Per 979 NBA sužaistas rungtynes pelnė 18 822 taškų, perėmė 1 861 kamuolių. Vidutiniškai per rungtynes pelnė 19,2 taškų, atkovodavo po 3,6 kamuolius. Metimų žaidimo metu taiklumas – 45,2 %, baudos metimų taiklumas – 75,9 %.
Sero Rikas
Sero Rikas (, „turtingas kalnas“; ; „gražus kalnas“) – Andų viršukalnė Bolivijoje, Potosi departamente, šalia Potosi miesto. Aukštis 4800 m. Kolonijiniais laikais Sero Rikas buvo viena svarbiausių sidabro kasyklų pasaulyje.
Pailaviri kasykla dabar paversta muziejumi. Suskirstyta į 17 aukštų. Turistams pasiekiamas gylis – 240 m. Temperatūra kasyklos viduje gali siekti 45 °C. Yra požemių demono – dievybės „Tío“ statula. Pailaviri kasykla dirbo nuo 1545 m. ir yra pati seniausia Potosi.