cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Grotelinis ekranas
Veikimo principas
Kai granata sprogdikliu pataiko tiesiai į strypą, jos sprogdiklis normaliai suveikia ir šaudmuo sudaro kumuliacinę čiurkšlę, tačiau dėl didesnio nuotolio čiurkšlės šarvamušis veikimas susilpnėja. Tačiau tokio pataikymo tikimybė maža.
Groteliniai ekranai efektyvūs kautynėse miesto sąlygomis, kai šarvuotąją techniką iš arti apšaudo prieštankiniais granatsvaidžiais. Grotelinių ekranų komplektą (sveriantį 550-570 kg) tanko T-72 ar T-64 įgula pati uždeda per 3 val.
Birželio 10
Birželio 10 yra 161-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 162-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 204 dienos.
Vardadieniai
Diana – Galindas – Liutgarda – Margarita – Pelagija – Pelagijus – Vingailė
Žaliasis medžių pitonas
Žaliasis medžių pitonas (Morelia viridis) – pitoninių (Pythonidae) šeimos smauglys, paplitęs Naujojoje Gvinėjoje, Australijos šiaurinėje dalyje.
Kūnas plonas, žalias, uodega kibi. Apsivynioja ant šakos, nuleidžia galvą ir laukia aukos. Aplink burną yra šilumai jautrios duobutės. Patelė deda apie 30 kiaušinių.
Alvidas Remesa
= Biografija = 1958–1963 m. mokėsi spec. muzikos mokykloje Kaune smuiko klasėje, 1963–1967 m. – Kauno 2–je vid. m – kloje, 1973–1977 m. – Kauno J. Gruodžio aukštesnioje muzikos mokykloje, 1977–1983 m. studijavo LVK. 1967–1968 m. – Kauno 24 ryšių sk. laiškininkas, 1968–1970 m. – Kauno mėsos kombinato pagalbinis darbininkas, 1974–1977 m. Kretingos BGAK muzikos instrumentų remontininkas, 1983–1991 m. LVK Klaipėdos fak. muz. istorijos ir teorijos k–dros dėst., 1990–2001 m. – Kretingos pranciškonų vienuolyno bažnyčios vargonininkas, nuo 1992–1995 m. – LVK Klaipėdos fak. (KU Menų fak.) vyr. asist., hum. moksl. doc., 1991–1992 m. Telšių, kunigų seminarijos bažnytinės muzikos ir grigališkojo choralo giedojimo dėst., 1997–1998 m. KU Muzikologijos instituto direktorius, Švento Antano kolegijos Kretingoje – dėstytojas, 1999–2004 m. – Klaipėdos VŠĮ Psichiatrijos ligoninės muzikos terapeutas, 2004–2010 m. – asociacijos (įdėti) „Muzikos Terapijos Sveikatingumo Centras“ vadovas Druskininkuose, 2005–2010 m. Pilnų Namų Bendruomenės, priklausomybių reabilitacinio centro Panaroje bažnyčios choralistų ansamblio vadovas ir vargonininkas, 2010 m. – Pakutuvėnų šv. Antano Paduviečio pranciškonų vienuolyno parapijos, priklausomybių reabilitacinio centro savanoris – pagalbininkas. 2012 m. Respublikinės Klaipėdos ligoninės psichiatrijos filialo muzikos terapeutas, VDU MA docentas, Klaipėdos šv. Pranciškaus Asyžiečio vienuolyno vargonininkas, Klaipėdos Pranciškonų onkocentro muzikos terapeutas.
Burkila
Burkila – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Glitiškių, prie kelio. Prateka bevardis upelis, vakaruose dunkso miškas, rytuose – pelkynė. Pastatytas kryžius slapčia carinės Rusijos metais laidotų Burkilos katalikų atminimui.
Alvidas Remesa
Profesinė – kultūrinė veikla
Klaipėdos Universiteto Muzikologijos Instituto įkūrėjas ir direktorius (1997–1998); KU Menų fakulteto muzikos istorijos ir teorijos dėstytojas (1983–2004); humanitarinių mokslų docentas (1994); Lietuvos Kompozitorių Sąjungos narys (1985); respublikinio ekologinio laikraščio „Žaliasis pasaulis“ redkolegijos narys (1994); muzikos terapeutas (1999); Respublikinio Muzikinės Psichoterapijos Centro įkūrėjas ir direktorius (2001); Amerikos Kompozitorių, Autorių ir Leidėjų Sąjungos narys (American Society Composers, Authors and Publischers) (2000–2001); Amerikos Muzikologų Sąjungos narys (American Musicological Society) (1999–2000); JAV, tarptautinės „Augustano“ draugijos narys (The Augustan Society) (1999); tarptautinės, Amerikos Muzikos Terapijos Asociacijos narys – profesionalas (American Music Therapy Assotiation – AMTA) (2004); asociacijos „Muzikos Terapijos Sveikatingumo Centras“ Druskininkuose, įkūrėjas ir asociacijos prezidentas (2004); kitų, respublikinių ir tarptautinių kultūrinių – heraldikos draugijų ir susivienijimų narys.
Burkila
thumb|left|250px|Paminklinis kryžius
Alvidas Remesa
Bažnytinė – kultūrinė veikla
Nuo 1987 m. – pranciškonas pasaulietis (br. Jeronimas OFS), 1988–1998 m. – vienas Lietuvos pranciškonų pasauliečių ordino atkūrėjų ir pirmasis vadovas, 1992 m. – VI Lietuvos pranciškonų pasauliečių ordino kongreso Kretingoje organizatorius. Atgaivino ir įteisino 19 – ka OFS brolijų Lietuvoje, kurią sudarė apie 800 narių, sudarė pirmąją visuotinę Lietuvos OFS tarybą bei paskyrė vyskupijų regionalinius OFS ministrus. 1989–1999 m. – Lietuvos bažnytinės muzikos „Sv. Cecilijos“ draugijos atkūrėjas ir pirmininkas. 1990–2002 m. – Kretingos pranciškonų vienuolyno bažnyčios vargonininkas. 1989 m. – pirmininkaudamas bažnytinės muzikos šv. Cecilijos draugijoje, organizavo 8 tradicinius, resp. bažnytinių vaikų chorų festivalius, kuriuose dalyvavo virš 9000 vaikų. Aštuntame vaikų bažnytinės muzikos festivalyje dalyvavo 42 chorai ir ansambliai iš visos Lietuvos, viso apie 1300 choristų. 1990–1993 m. organizavo Kretingos pranciškonų vienuolyno bibliotekos dingusių senovinių knygų, rankraščių grąžinimą. 1994–1995 m.- prie Kretingos pranciškonų vienuolyno organizavo resp. vargonininkų kursus, Kretingos pranciškonų vienuolyno bažnyčioje rengė ir organizavo tarptautinius vargonų muzikos festivalius. Sudarė sakralinės muzikos, muzikos liturgijos, bažnytinės muzikos improvizacijos, kūrybos ir improvizacijos, mokslo – metodines programas aukštosioms mokykloms. Minėtus dalykus dėstė KU Menų fak. 1993–1995 m. pasaulio lietuvių kultūrinio – religinio žurnalo Lietuvoje „Šv. Pranciškaus Varpelis“ atkūrėjas (vėliau „Pranciškonų Pasaulio“) vyr. redaktorius ir administratorius, 1995–1999 m. – Lietuvių Katalikų Mokslo Akademijos Klaipėdos skyriaus mokslinio metraščio „Vakarų Lietuvos katalikiškoji kultūra“, redaktorius, 1991–1999 m. – Lietuvių Katalikų Mokslų Akademijos skyriaus Klaipėdoje įkūrėjas ir pirmininkas. Užimdamas Šv. Pranciškaus žurnalo vyr. redaktoriaus pareigas 1992–1995 metais skelbė pranciškonizmo idėjas, 3000 vienetų tiražo žurnalas buvo platinamas Lietuvoje, Anglijoje, Belgijoje, Brazilijoje, Prancūzijoje, Vokietijoje, Italijoje, Meksikoje, Lenkijoje, Šveicarijoje, Argentinoje, Australijoje, Urugvajuje, Venesueloje, Kolumbijoje, Kanadoje ir JAV. Vargonuodamas Kretingos pranciškonų vienuolyno bažnyčioje nuo 1990 metų, per 13 metų laikotarpį atliko apie 700 mišių mišriam chorui su vargonais.
Svarbesnės kvalifikacijos, stažuotės
1992 m. – dvasinė – mokslinė stažuotė Mažesniųjų Brolių Ordino šv. Kazimiero Provincijos JAV, Niujorko ir Kenebunkporto lietuvių pranciškonų vienuolynuose. Lietuvių Išeivijos Kultūros Centre, Niujorke, rinko archyvinę medžiagą moksliniam darbui pranciškoniškos muzikologijos ir sakralinės giesmės paveldo srityje. Kennebunkport’o pranciškonų vienuolyne Lietuvos novicų grupei pravestos grigališkojo choralo teorinės – praktinės studijos. 1997 m. – Lenkijoje, Krokuvoje, įvykusioje pirmoje Rytų Europos OFS generalinėje konferencijoje, tarptautinei auditorijai buvo pirmą kartą pristatytas pranešimas apie Lietuvos OFS. Konferenciją organizavo ir dalyvavo OFS pasaulio gen. ministrė Emanuela d‘Nunzio OFS ir OFS pasaulio dvasinis asist. Fr. Carl Schaffer OFM, Rytų Europos OFS nacionaliniai ministrai. 1999 metais stažuotė Austrijoje, Zalcburgo Boromėjaus pilyje. Stažuotės tema – „Grigališkojo choralo semiologija bei paleografija, praktinis žinių pritaikymas“. Vadovas – benediktinas Fr. A. Rossi OSB iš Šveicarijos. Europos sakralinės muzikos specialistų ratui buvo pristatytas Jeronimo OFS mokslinis pranešimas „Lietuvių liaudies melodijų ir grigališkojo choralo monodijų analogijos: semiologinis aspektas“. Darbą perėmė tyrinėjimui Austrijos, Šveicarijos bažnytinės muzikos specialistai. 2000 m. – individuali stažuotė pas Lietuvos ornitologus. Tiriami paukščių giedojimo, organinės ir neorganinės gamtos natūralių garsų simbiozės aspektai. Tyrimų tikslas – garso psichologijos, vibroterapijos, psichoakustinės išraiškos bei pranciškoniškosios gamtos teologinio santykio mokslinis pagrindimas. 2003 m. – specializuoti muzikinės psichoterapijos kursai Klaipėdos visuomenei, skirti darbui neįgalaus ir sveiko gyvenimo klientams, sanatorijose, sveikatingumo organizacijose ir reabilitacijos centruose.
Pedagoginė veikla
Sudarė sakralinės muzikos, muzikos liturgijos, bažnytinės muzikos improvizacijos, muzikos kūrybos ir improvizacijos, muzikos terapijos mokslo – metodines programas, dėstė KU Menų ir Sveikatingumo fakulteto, KU Tęstinių Studijų Instituto studentams. Vadovavo KU Menų fakulteto magistrų, ir šv. Antano Religijotyros Mokslų Instituto prie Vytauto Didžiojo universiteto, Kretingoje, bakalaurų moksliniams darbams. dėstė Lietuvos Muzikos Akademijos profesionalią atlikėjų – vargonininkų specialybės studentams Vilniuje, Telšių kunigų seminarijoje. 1995 m. – KU – tete įkūrė visuomeninį kompozicijos dalyko kursą ir visuomeniniais pagrindais dėstė KU Menų fakultete. 1997 m. – eidamas KU Muzikologijos Instituto direktoriaus pareigas užmezgė dalykinius kontaktus su įvairiais Europos ir Amerikos aukštųjų institucijų muzikologinėmis įstaigomis su Berlyno Humbolto vardo Universiteto Muzikologijos institutu. Kartu su instituto mokslo taryba 1998 m. balandžio 23 dieną organizavo pimąją KU MI mokslinę konferenciją Klaipėdos Universitete, kurioje dalyvavo Norvegijos, Bergeno (prof. Ingrid Gjertsen) ir Oslo (prof. Rigmor Eidem) muzikologai. Paskelbė virš 60 mokslinių – mokslo populiarininmo straipsnių pranciškoniškos muzikologijos klausimais (iš jų: du – Lenkijoje, tris – JAV, vieną – Austrijoje).
Muzikos terapija
2000 m. Klaipėdoje įkūrė „Respublikinį Muzikinės Psichoterapijos Centrą“ (RMPC), surengė keturias respublikines konferencijas tema: " Muzika ir kūryba psichoterapijoje". Klaipėdos Psichiatrijos ligoninėje įrengė du muzikos terapijos kabinetus. Sukūrė ir naudoja reabilitacijai ir sveikatingumui autentiškas kompozicijas psichikos ligoniams, sveikatingumo siekiantiems pacientams. Programos buvo ruošiamos konsultuojantis su psichiatrijos specialistais, panaudojant muzikos psichologijos, muzikinės psichoterapijos, muzikinių intervalų, ritmo, instrumentuotės, derminę ir kitą audio psichostimuliacinę techniką. Įrašai naudojami JAV (Klivlendo), Švedijos ir Latvijos psichiatrinių ligoninėse ir analoginėse įstaigose, sveikatingumo ir reabilitaciniuose centruose. 2005 m. – įkūrė asociaciją „Muzikos Terapijos Sveikatingumo Centras“ Druskininkuose. 2001 m. – už projektą “Muzikos menas – neįgaliems” skirta Lietuvos Kultūros Ministerijos Valstybinė stipendija.
Muzika sveikatingumui
<ul><li>Kompozicija "Kalnai”, panaudojant lašų akustinį efektą, pano fleitos ir styginių orkestro fono kombinacinį efektą. Padeda įveikti klaustrofobijos, depresijos, psichosomatinių sutrikimų simptomus, 2000 </li><li>Kompozicija "Jūra”, panaudojami intensyvios jūros akustinis efektas, fortepijoninės muzikos ir kamerinio orkestro kombinacinis variantas, padeda nuo nepilnaveriškumo sindromo, depresinio sutrikimo, aktyvinamoji ir trankviliantinė poveikio samplaika, 2000</li><li>Kompozicija "Miškas”, panaudojami lietuviškų paukščių giedojimai, blokfleitos ir elektroniškai "kosminio” kombinacinis efektas, skirtas pacientams su fobijų, nepilnavertiškumo sindromo simptomams įveikti, psichostimuliacinis efektas, 2001 </li><li>Kompozicija "Prie upelio”, panaudojamas akustinis upelio efektas. </li><li>Efektas, pano fleitos, kamerinio orkestro foniniai elementai, skirtas pacientams kaip stiprus trankviliantas, naudojamas esant įtampos, baimės, nerimo, agorafobijos, nemigos sutrikimams, 2001</li><li>Kompozicija "Ežeras”, panaudojami lietuviško ežero faunos, nendrinių paukščių vakariniai čiulbesiai, giedojimai, neapibrėžto, raminančio elektroninio garso melodija ir fonas, skirtas neigiamų, įkyrių minčių ir idėjų sutrikimų simptomų pašalinimui, lengvų depresijų sutrikimams pašalinti, 2003 </li><li>Kompozicija "Vandenynas”, vandenyno bangavimo akustinis efektas, klasikinių instrumentų – arfos, mušamųjų instrumentų, styginių ir elektroninių trankviliantinių garsų panaudojimas kompozicijoje, skirtas turintiems klaustrofobijos, nerimo įtampos nemigos, depresijos ir psichsomatinius sutrikimus, 2000 </li><li>Ciklas „Gamtos harmonija“, „Raigardo slėnis“, fonogramai ir instrumentiniam ans., skirtas emociniam fiziniam ir psichiniam atsipalaidavimui,2009</li><li>Ciklas „Gamtos harmonija“, „Dulgo ežeras“, fonogramai ir instrumentiniam ans., skirtas emociniam fiziniam ir psichiniam atsipalaidavimui, 2009</li><li>Ciklas „Gamtos harmonija“, „Jūros sonata (delfinai)“, fonogramai ir instrumentiniam ans., skirtas emociniam fiziniam ir psichiniam atsipalaidavimui, 2009</li><li>Ciklas „Gamtos harmonija“, „Jūros sonata (banginiai)“, fonogramai ir instrumentiniam ans., skirtas emociniam fiziniam ir psichiniam atsipalaidavimui, 2009 </li></ul>
Apdovanojimai, įvertinimai
Pelnyti respublikiniai, tarptautiniai apdovanojimai.
Svarbesni kūriniai
= Bibliografija =
Straipsniai
Pranciškoniškos muzikologijos aspektai Lietuvoje:
Ilias Zouros
Ilijas (arba Elijas) Zuras (g. 1966 m. kovo 11 d.) – profesionalus krepšinio treneris iš Graikijos 2010 m. jis buvo išrinktas Europos taurės metų treneriu.
Senosios Įpilties I senosios kapinės
Senosios Įpilties senosios kapinės, vadinamos Maro kapeliais, Maro kapais, Senkapiais (saugotinas kultūros paveldo objektas) – neveikiančios kapinės šiaurės vakariniame Kretingos rajono savivaldybės teritorijos pakraštyje, Senojoje Įpiltyje, 1,36 km į vakarus nuo kelio, Šventosios kairiajame krante. thumb|left|300px|Kapinių stogastulpis (aut. Tadas Šorys) thumb|rigth|300px|Maro kapelių vaizdas iš šiaurės vakarų pusės
Kaližai
Istorija
1682 m. kaimas minimas Molėtų bažnyčios krikšto metrikų knygoje (Kaližiškės).
Gyventojai
1923 m. – 18 ūkių, 102 gyv., 2001 m. – 11 ūkių, 17 gyventojų.
Senosios Įpilties I senosios kapinės
Kapinės
Teritorija – apie 0,04 ha.
Istorija
Kapinės įrengtos priešistorinio kapinyno teritorijoje. Veikė XVI–XVIII a. Vadinamos Maro kapais, Maro kapeliais, Senkapiais (🇬🇸). Kapines uždarius, XIX a. – XX a. pr. jose laidoti savižudžiai, neatpažinti skenduoliai, kitatikiai, nekrikštyti kūdikiai.
1959 m. žvalgė Juozas Mickevičius, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (ekspedicijos vadovas Romas Olišauskas), 1992 m. – Kultūros paveldo centras (tyrimų vadovas Vilnius Morkūnas), 2008 m. – Julius Kanarskas.
2007 m. Senosios Įpilties kaimo bendruomenė priešais kapines pastatė memorialinį stogastulpį (meistras Tadas Šorys, Kretinga).
Geruliai (Alytus)
Geruliai – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje. Šiaurinėje dalyje stūkso Gerulių piliakalnis.
Ariogalos rajonas
Ariogalos rajonas – 1950–1962 m. LTSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos viduryje, abipus Dubysos vidurupio. Centras – Ariogala. Užėmė 763 km² teritoriją.
Istorija
Sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš Raseinių apskrities 16 apylinkių ir Vilkijos apskrities 21 apylinkės. Iki 1953 m. priklausė Kauno sričiai. 1956 m. Ariogalai suteiktos rajoninio pavaldumo miesto teisės. 1962 m. gruodžio 8 d. Ariogalos rajonas prijungtas prie Raseinių rajono.
Rajone leistas laikraštis „Žvaigždė“.
Kupiškėnų enciklopedija
thumb|200px|Kupiškėnų enciklopedija. Kupiškėnų enciklopedija – regioninė enciklopedija, skirta Kupiškiui ir Kupiškio kraštui. Enciklopediją leidžia Vilniaus dailės akademijos leidykla. Pradėta rengti 1999 m.
Enciklopedija rengta visuomeniniais pagrindais. Informacija leidiniui buvo renkama visuose svarbiausiuose Lietuvos archyvuose, įvairių užsienio šalių rinkiniuose, įvairiose institucijose, organizacijose, taip pat pas privačius asmenis. Enciklopedijos straipsniuose buvo siekiama kuo plačiau nušviesti kupiškėnų krašto istoriją, atskleisti geografines, žmonių gyvenimo ypatybes, daugiausia buvo telkiamasi į kultūros ir švietimo istoriją.
2006 m. išleistame pirmame tome publikuojama daugiau kaip 1000 straipsnių ir apie 1800 iliustracijų. Aprašoma Kupiškio ir jo krašto istorija, kultūros ir švietimo istorija, gyvenvietės, kaimai ir kitos gyvenamos vietovės, žymių Kupiškio visuomenės veikėjų biografijos.
Džilf Kebiras
thumb|250px|Džilf Kebiro kraštovaizdis
Pranas Narušis
Pranas Narušis (1913 m. balandžio 1 d. Kartenoje – 1959 m. rugpjūčio 20 d. Kartenoje, Kretingos r.), vargonininkas, kapelmeisteris, chorvedys.
Džilf Kebiras
Džilf Kebiras  – plynaukštė Sacharoje (Libijos dykumoje), pietvakarių Egipte ir pietryčių Libijoje. Užima ~7770 km² plotą. Plynaukštė sudaryta iš smiltainio, iškyla virš dykumos ~300 m. Būdingas aukštis 700–1000 m, aukščiausia vieta iškyla į 1082 m aukštį. Masyvas tankiai išvagotas vadžių. Augalijos praktiškai nėra. Į vakarus nuo Džilf Kebiro yra neseniai aptiktas Kebiros krateris.
Džil Kebiras buvo lankomas žmonių nuo akmens amžiaus. Rasta neolito laikotarpio uolų tapybos, vaizduojančios įvairius savanai būdingus gyvūnus, žmones, piktogramas. Pradėjus sausėti Sacharos klimatui, vietovė buvo apleista. Europos keliautojai ir mokslininkai Džilf Kebirą pradėjo tyrinėti tik nuo XX a. pr.
Pranas Narušis
Biografija
Baigęs Kartenos pradžios mokyklą, kurį laiką mokėsi Plungės mokytojų seminarijoje. Tėvas Viktoras Narušis išmokė vargonuoti. 1931–1940 Pranas buvo Lietuvos kariuomenės pučiamųjų orkestro muzikantas Klaipėdoje, Plungėje, Telšiuose ir kitur. Išėjęs į atsargą, dirbo savo ūkyje Kartenoje ir vargonininkavo bažnyčioje, suorganizavo parapijos chorą.
Nuo 1946 iki mirties buvo Kartenos kultūros namų meno vadovas, suorganizavo pučiamųjų orkestrą ir mišrųjį chorą ir rengė koncertus. Daug metų Kartenos vidurinėje mokykloje dėstė muziką, vadovavo moksleivių chorams ir vokaliniams ansambliams. Vyresniųjų klasių moksleivių mišrųjį chorą parengė 1955 respublikinei dainų šventei. Jo parengti kolektyvai dalyvavo Kretingos rajono dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose. Buvo Kretingos rajono dainų švenčių organizatorius ir dirigentas. Parašė muziką spektakliui „Eglė žalčių karalienė“, dainų chorui: „Jūrai“, „Ruduo lietuviškam kaime“, „Laukinė obelis“, „Vyrai prie jūros“ ir kt. Pučiamųjų orkestrui parašė maršą „Tūkstantis žingsnelių“ ir valsą „Ruduo lietuviškam kaime". Išaugino du sūnus: vilniškis Jurgis Narušis – gamtos mokslų daktaras, docentas; klaipėdiškis Pranas Narušis – klarnetininkas, docentas.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Karolis
Karolis – vyriškas vardas. Moteriška šio vardo forma Karolė.
Vardadienis: birželio 3 ir lapkričio 4 d.
Šis vardas kilęs iš senovės vokiečių kalbos ( – „šaunus“, „šauni“).
Emigracija
Emigracija – žmonių persikėlimas iš vienos šalies į kitą dėl ekonominių, politinių, religinių ar asmeninių priežasčių (didesnio uždarbio, geresnio išsilavinimo, sutuoktinio ir kt.).
Pagal 2016 m. duomenis, beveik 250 mln. žmonių gyvena ne savo gimtojoje šalyje. Daugiausia migrantų išvyksta gyventi į turtingąsias pasaulio šalis; beveik 20 % persikėlėlių apsistoja JAV. Taip pat daug Vakarų Europoje, Kanadoje, Australijoje, Persijos įlankos šalyse (Saudo Arabijijoje, Katare, JAE). Daugiausia emigruoja iš Indijos, Kinijos, Meksikos, Rusijos.
Iki įstojimo į ES 2004 m. daugiausia lietuvių išvykdavo gyventi ir dirbti į JAV, tačiau pastaraisiais metais vis daugiau emigrantų keliauja į ES, EEE šalis, beveik pusė jų į JK, nemažai į Airiją, Vokietiją, Norvegiją. Taip pat daugėja ekonominių imigrantų bei emigrantų iš kaimyninių šalių – Rusijos (Kaliningrado srities), Baltarusijos, Ukrainos.
Istorija
250px|thumb|Vokiečiai emigruoja į JAV (apie 1850 m.)
thumb|left|250px|''Sveiki atvykę į Svajonių šalį. (laikraščio iliustracija; 1887 m.) Emigraciją dar labiau paakstino garlaivių atsiradimas. Nuo 1838 m. garlaiviai pradėjo plukdyti išeivius per Atlanto vandenyną. XIX–XX a. daugybė vargingai gyvenančių europiečių šeimų persikėlė į Šiaurės ir Pietų Ameriką ar Australiją. XX a. pirmojoje pusėje Amerikos žemyne daugiausia buvo emigruojama iš Kanados ir Meksikos į JAV. Azijoje vyko kinų emigracija į Pietryčių Azijos šalis, indų – į Ceiloną. Subyrėjusi Britų Indija, I ir II pasauliniai karai, žydų genocidas, SSRS trėmimai ir kiti veiksniai nulemė didžiulius migracijos pokyčius pastaruoju metu. Emigracijos bangos iš Lietuvos yra žinomos jau nuo XIX a. antros pusės. Ją lėmė tiek politinės, tiek ir socialinės – ekonominės priežastys. XIX–XX a. pab. Lietuvos gyventojai emigravo į JAV, Kanadą, Argentiną, Braziliją, Australiją, Urugvajų, Vokietiją.
Neigiamos pasekmės
Neigiamos emigracijos pasekmės:
Emigracijos metu prarandami ne tik ir ne tiek mokesčių mokėtojai, kiek piliečiai, lemiantys valstybės politinį likimą, aktyviausia ir savarankiškiausia jų dalis. Nepaisant diplomatinių atstovybių pastangų įtraukti emigravusius piliečius į balsavimo sąrašus, nemaža jų dalis rinkimuose nedalyvauja (ši tendencija turbūt labiausiai paplitusi tarp legalaus statuso neturinčių migrantų). Migravimas ypač silpnina ir taip sunkiai besiformuojantį vidurinįjį visuomenės sluoksnį, be kurio negalima tikėtis stabilios ir pažangios demokratinės valstybės susiformavimo.
Femme Fatale (albumas)
„Femme Fatale“ – septintasis Jungtinių Amerikos Valstijų pop dainininkės Britney Spears studijinis albumas. Albumą 2011 m. kovo 25 d. išleido įrašų kompanija „Jive Records“. Albumą „Femme Fatale“ Spears įrašinėjo dvejus metus, o pagrindiniai albumo vykdantieji prodiuseriai yra Max Martin ir Dr. Luke. „Hold It Against Me“ yra pirmasis singlas iš albumo. Singlas pasiekė pirmąją vietą net septyniose šalyse. Antrasis singlas iš albumo „Till the World Ends“ išleistas kovo 4 d.
Istorija
2010 m. per interviu prodiuseris Danja patvirtino žurnalui, kad dirba su Spears prie jos septintojo studijinio albumo. Darkchild, kitas prodiuseris, patvirtino, jog kuria muziką Spears. Tačiau Spears vadybininkas Adam Leber neigė, jog kuriamas naujas atlikėjos albumas. 2010 m. lapkritį prodiuseris Dr. Luke pranešė, jog jis bus vienas iš vykdančiųjų prodiuserių albumo „Femme Fatale“, kartu su Max Martin. 2010 m. gruodžio 2 d. Spears per savo gimtadienį per Twitter patvirtino, jog ji išleis naują albumą kitų metų kovo mėnesį. 2011 m. vasario 7 d. Spears patvirtino, jog jos septintasis studijinis albumas pavadinimu „Femme Fatale“ bus išleistas 2011 m. kovo 25 d
Įrašymas
Spears viename interviu teigė, jog albumą įrašinėjo dvejus metus. Po „Hold It Against Me“ parašymo, Luke ir Martin norėjo duoti dainą įrašyti atlikėjai Katy Perry, tačiau jie nusprendė, jog tai ne jos stiliaus daina. 2011 m. sausį Danja duodamas interviu sakė, jog yra sukūręs kelias dainas urban stiliaus Britney, tačiau jie dar nepradėjo jų įrašinėti. Darkchild patvirtino, jog Britney jau įrašė dvi jo sukurtas dainas ir viena iš jų yra kartu su atlikėju Travis Barker ir daugiau roko stiliaus. 2011 m. vasario 8 d. Spears studijoje įrašė dainą kartu su will.i.am. William Orbit patvirtino, jog kartu su Klas Ahlund parašė dainą Britney, bet ji neįtraukta į finalinę albumo versiją. Vienoje radijo laidų paklausta apie albumo įrašymo procesą, Britney teigė, jog ji kūrė albumą su prodiuseriais, su kuriais dirba jau ne pirmą kartą ir pasitiki jais, taip pat eksperimentavo su naujais prodiuseriais kaip will.i.am ir atlikėja Sabi.
Kompozicija
2011 m. vasario 10 d. Spears apibūdino „Femme Fatale“ kaip „nuotaikingą ir energingą pop albumą“, kuriame yra kelios vidutinio tempo dainos, kurias galėtume laikyti baladėmis. Per interviu su „V“ žurnalu, Spears teigė, jog tai daugiau šokių muzikos albumas. Jinai šį albumą vertina kaip vieną iš geriausių.
Išleidimas ir reklamavimas
2011 m. vasario 2 d. Spears pranešė albumo pavadinimą ir išleido albumo viršelį. „Twitter“ svetainėje iškart pavadinimas tapo populiariu ir tapo dešimtąja ilgiausiai trunkančia tema šiame tinklalapyje. „Femme Fatale“ bus išleistas kovo 29 d. standartine versija. Bus išleista ir deluxe versija su papildomomis dainomis. Taip pat bus išleista specialiai gerbėjams skirta versija su 32 puslapių knygele. Išleidimo dieną Spears pasirodys ABC kanalo rytinėje laidoje, kur atliks tris dainas iš naujojo albumo. Albumo reklamavimas prasidės nuo įvairių interneto reklamų ir akcijų iki televizijos reklamų bei konkursų gerbėjams. Spears patvirtino, jog ji turi planų kitam koncertiniam turui, kuris paremtų šį albumą.
Laima Skerstonaitė
Laima Skerstonaitė (g. 1926 m. gruodžio 7 d. Šiauliuose – 2004 m. sausio 1 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkė grafikė.
Biografija
1946 m. baigė Šiaulių mergaičių gimnaziją, kur piešimą dėstė Teofilis Petraitis. 1952 m. baigė Vilniaus dailės instituto grafikos fakultetą.
Lietuvos dailininkų sąjungos narė.
Kūryba
Nuo 1957 m. dalyvavo dailės parodose. Dirbo knyginės, lakštinės grafikos bei akvarelės srityse. Akvarelių tematika įvairi: peizažai, portretai, abstrahuotos fantazijos. Peizažų geografija: Vilniaus senamiesčio gatvelės, jūra, kopos, pušynai, Beržoras ir kitos Lietuvos, ypač Žemaitijos, vietovės.
Svarbiausias menininkės iliustruotas mokslinės literatūros leidinys – V. Logmino „Lietuvos paukščiai“, kuriam ji parengė daugiau kaip 300 paukščių piešinių.
AS Flacăra Moreni
Morenio „Flacăra“ – Rumunijos futbolo klubas iš Morenio.
Gražina Akelaitienė
Gražina Akelaitienė (1956 m. rugpjūčio 26 d. Bagnapolis, Ukmergės rajonas) – Lietuvos kalbininkė, humanitarinių mokslų daktarė.
Biografija
Vyras Gintautas Akelaitis. 1978 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1993 m. filologijos mokslų kandidatė.
1978–1979 m. dirbo mokytoja Vilniuje. Nuo 1979 m. Vilniaus pedagoginio instituto (nuo 1992 m. Vilniaus pedagoginis universitetas) dėstytoja; nuo 1997 m. docentė.
Parašė straipsnių apie morfologinę balsių kaitą dabartinėje lietuvių kalboje. Tęstinio leidinio „Žmogus ir žodis“, t, 1 2002 m., t. 6–9 2004–2007 m.) viena parengėjų.
Meilutė Kabailienė
Meilutė Kabailienė (1931 m. spalio 16 d. Kaune – 2016 m. rugpjūčio 22 d. Vilniuje) – Lietuvos geologė, palinologė, paleobotanikė, habilituota fizinių mokslų daktarė.
Biografija
Tėvas prof. Vaclovas Chomskis, vyras Vytenis Kabaila.
Pirmoji Lietuvoje pritaikė titnagdumblainių analizę vėlyvojo ledynmečio ir holoceno ežerų, Baltijos jūros raidai atkurti, sudarė Lietuvos vėlyvojo ledynmečio ir holoceno stratigrafinę schemą, sukūrė metodiką paleoaugalijai atkurti, įvertino skirtumus tarp žiedadulkių spektrų ir augalijos sudėties.
Parašė ir atspausdino apie 200 mokslinių straipsnių, 14 monografijų ir 5 vadovėlius. Didelė dalis mokslo darbų, ypač pastarųjų metų, parašyti anglų kalba ir atspausdinti užsienyje.
Palaidota Antakalnio kapinėse Vilniuje.
Burkolai
Burkolai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 4 km nuo Kazokinės.
Mikalojus Pacas
Mikalojus Pacas (1570–1624 m. rugsėjo 6 d., Paduja) – LDK valstybės ir Lietuvos katalikų bažnyčios veikėjas, Vilniaus kanauninkas (1596 m.), Vilniaus vyskupas sufraganas (nuo 1602 metų), Žemaičių vyskupas (1610–1618 m.).
Biografija
Lietuvos magnatų Pacų giminės atstovas, herbo „Gozdava“ savininkas. Vilniaus kašteliono Povilo Paco (apie 1530–1595) ir Rainos Valavičiūtės sūnus. Brolis – Trakų vaivada Petras Pacas (m. 1642 m.).
1602 metais Mikalojus Pacas buvo paskirtas tituluotu vyskupu sufraganu. 1610 m. kovo 28 d. įšventintas į Žemaitijos vyskupus. 1618 m. lapkričio 26 d. dėl sveikatos stovio atsisakė vyskupo pareigų. Vėliau išvažiavo į Italiją, kur 1624 m. mirė Padujoje.
Tanica Gurna
Tanica Gurna  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Michalovo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 13 km į pietryčius nuo Michalovo ir apie 43 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Kriegsmarine
thumb|Vokietijos karinio jūrų laivyno vėliava naudota 1938-1945 metais Kriegsmarine („Karo laivynas“) – oficialus nacistinės Vokietijos karinio jūrų laivyno pavadinimas, naudotas nuo 1935 iki 1945 metų. Iki 1935 metų oficialus pavadinimas – Reichsmarine, o po Antrojo pasaulinio karo susikūręs naujasis Vokietijos karinis jūrų laivynas buvo pavadintas ''Bundesmarine. Vyriausias visų Trečiojo Reicho karinių pajėgų, o tuo pačiu ir Kriegsmarine vadas buvo Adolfas Hitleris, tačiau karinio jūrų laivyno vykdomas operacijas planavo ir vykdė Oberkommando der Marine'' (vyriausioji laivyno vadovybė), kuriai vadovavo: Po Antrojo pasaulinio karo visi išlikę Kriegsmarine laivai buvo išdalinti šalims-nugalėtojoms, t. y. JAV, Didžiajai Britanijai, Prancūzijai ir Tarybų Sąjungai.
Taškų lenktynės
thumb|Taškų lenktynės. Taškų lenktynės – treko dviračių lenktynių ir omniumo rungtis, kurioje sportininkai varžosi dėl taškų, kurie skiriami pagal specialias taisykles. Nuo 1984 m. vasaros olimpinių žaidynių iki 2008 m. vasaros olimpinių žaidynių ši rungtis buvo įtraukta į olimpinę programą. Nuo 2012 m. olimpinių žaidynių taškų lenktynės pakeistos omniumu.
Taisyklės
Varžybas vienu metu pradeda keli sportininkai. Dažniausiai dviratininkai turi įveiki 120-160 ratų, kas užtrunka apie 40 minučių. Kas dešimt ratų fiksuojami tarpiniai rezultatai. Kiekvieno tarpinių rezultatų fiksavimo metu keturi geriausi sportininkai atitinkamai pasidalina po 5, 3, 2 ir 1 taškus. Jeigu atsilikęs sportininkas pasiekia pagrindinę lyderių grupę jis pelno 20 taškų. Daugiausiai taškų iš viso surinkęs sportininkas ir laimi rungtį.
Baanwielrennen
Jonas Bežemis
Jonas Bežemis (1166 m. gruodžio 24 d. Oksforde – 1216 m. spalio 19 d. Niuarke, Notingamšyre) – Anglijos karalius.
Biografija
Jauniausias Henriko II sūnus. Pravardę gavo po nesėkmingo karo žygio prieš Airiją.
Šeima
Jonas Bežemis buvo vedęs du kartus. Jo pirmoji santuoka su Izabele Glostere buvo bevaikė ir baigėsi skyrybomis. Antroji karaliaus žmona tapo Izabelė Angulemė (1200 m.), pagimdžiusi jam penkis vaikus:
Dagupanas
Dagupanas  – miestas Filipinuose, Lusono salos šiaurės vakaruose, Pietų Kinijos jūros pakrantėje. 130,3 tūkst. gyventojų (2003 m.). Geležinkeliai į Manilą, San Fernandą. Maisto (cukraus, žuvies) pramonė. Žvejyba. Iš jūros vandens gaunama druska. Ryžių, kokosų, cukranendrių auginimo regiono prekybos centras. Yra universitetas (įkurtas 1968 m.).
Istorija
1583 m. Dagupaną įkūrė ispanai Miesto teisės suteiktos 1947 m. Dagupanas 1892 ir 1990 m. smarkiai nukentėjo nuo žemės drebėjimų.
Laviškio ežeras
Laviškio ežeras – ežeras Lietuvoje, Anykščių rajono pietvakariuose, 2,5 km į rytus nuo Taujėnų miestelio. Ilgis šiaurės rytų–pietvakarių kryptimi 1,7 km, plotis iki 0,43 km. Altitudė 80,4 m. Ežeras ledyninės kilmės, užima dalį dvišakos rinos. Krantai daugiausia aukštoki, vakaruose ir šiaurės rytuose pelkėti. Aplink ežerą plyti pievos ir dirbami laukai. Prateka Armukšnos intakas Upelis (Mūšios baseinas). Dalis Upelio vandens teka kanalu vakarinėje ežero pakrantėje.
Šalia ežero įsikūrę kaimai: Laviškis ir Kaspariškiai. Veikia kaimo turizmo sodyba. Šiaurrytinėje pakrantėje įsikūrusi buvusio Laviškio dvaro sodyba. Šiaurvakarine pakrante eina kelias.
Laurent Blanc
Loranas Roberas Blanas (Laurent Robert Blanc; g. 1965 m. lapkričio 19 d.) – Prancūzijos futbolininkas, rungtyniavęs saugo arba gynėjo pozicijoje, bei futbolo treneris.
Futbolininko karjerą pradėjo „Montpellier“ ir jame praleido net 8 metus. Jis tapo rezultatyviausiu visų laikų šio klubo futbolininku. Vėliau žaidė įvairiuose Prancūzijos, Italijos, Ispanijos klubuose. Karjerą baigė „Manchester United“ klube.
Blanas Prancūzijos rinktinėje rungtyniavo 11 metų, per juos sužaidė 97 varžybose ir įmušė 16 įvarčių. Ypač sėkmingas Blano žaidimas buvo 1998 m. pasaulio čempionate, kuriame jis buvo komandos kapitonas. Blanas įmušė auksinį įvartį į Paragvajaus vartus aštuntfinalio varžybose. Tiesa, finale nežaidė, nes pusfinalyje gavo raudoną kortelę už pražangą prieš kroatą Slaveną Biličių. Su Prancūzijos rinktine Loranas Blanas 2000 m. tapo Europos čempionu. Po šio čempionato baigė savo karjerą rinktinėje.
2007 m. Blanas pradėjo trenerio karjerą „Bordeaux“ klube. Jau pirmajame savo sezone jis su klubu užėmė 2 vietą lygoje ir buvo išrinktas Prancūzijos metų treneriu. Kitą sezoną jis jau laimėjo Ligue 1. Po Prancūzijos rinktinės fiasko 2010 m. pasaulio čempionate atsistatydinus treneriui Raimonui Domenechui, Blanui buvo pasiūlytas šis postas, sudaryta 2 metų sutartis. Naujasis treneris gerokai atnaujino rinktinės sudėtį ir padėjo jai patekti į 2012 m. Europos čempionatą.
Šeimyniškių apylinkė (Anykščiai)
Šeimyniškių apylinkė (iki 1971 m. Šeiminiškių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Anykščių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Anykščių rajonui. 1954 m. prijungta Piktagalio apylinkė, Naujonių apylinkė ir dalis Andrioniškio apylinkės, 1963 m. – dalis Vikonių apylinkės. 1971 m. sausio 27 d. patikslintas apylinkės pavadinimas. 1971 m. prijungta dalis Dabužių apylinkės. 1988 m. birželio 22 d. Šeimyniškių apylinkė prijungta prie Anykščių apylinkės.
ASP.NET
250px|right|thumb|Oficialus ASP.NET logotipas ASP.NET yra tinklalapio struktūros technologija, parduodama Microsoft, kurią programuotojai gali naudoti norėdami sukurti dinaminę internetinę svetainę, žiniatinklio konstrukciją arba paslaugą. Tai dalis Microsoft .NET platformos Microsoft, Aktyvių Serverio Puslapių (ASP.net) technologijos įpėdinis. ASP.NET integruota su bendros kalbos išpildymo aplinka (, trump. CLR), leidžiančia programuotojams rašyti ASP.NET kodą bet kuria Microsoft .NET kalba.
ASPX rinkmenos formatas
ASPX yra html rinkmenos formatas, naudojamas sukurti žiniatinklio formos puslapius; programavimo žargonu, ASPX rinkmeną tipiškai sudaro statinio HTML arba XHTML žymą, kaip ir žymos charakterizavimą ASP.NET žiniatinklio valdymu ir ASP.NET vartotojo valdymu, kur vykdytojai patalpina visą reikiamą statinį ir dinaminį turinį žiniatinklio puslapiui. Papildomai, dinaminis kodas, kuris veikia serveryje gali būti patalpinamas ir puslapyje tarp figūrinių skliaustų  , kas yra panašu į kitas žiniatinklio vykdymo technologijas, tokias kaip PHP, JSP, ir ASP, tačiau šiai praktikai nepritaria Microsoft, nebent tai būtų daroma dėl kompiuterių mokslo sąsajos.
Microsoft tai rekomenduoja, kai reikia susidurti su dinaminės programos kodu, naudojant „paslėpto kodo“ modelį, kai kodas yra įdedamas į atskirą rinkmeną ar į specifiškai sukurtą skripto žymą. „Paslėpto kodo“ rinkmenos yra tipiškai pavadinamos ManoPuslapis.aspx.cs ar ManoPuslapis.aspx.vb pagal ASPX rinkmenos vardą (šis būdas yra automatizuotas Microsoft Visual Studio ir kitose integruotose vykdymo aplinkose). Kai programuojant naudojamas šis stilius, vykdytojas rašo kodą, kuris iškart atsako į įvairius įvykius, tokius kaip puslapio atidarymas ar valdymas nuspaudžiant klavišus, negu naršant po šias procedūras per visą dokumentą.
Technikos atvaizdavimas
ASP.NET naudoja aplankyto turinio atvaizdavimo techniką. Per kompiliaciją šablono (.aspx) rinkmena yra surenkama į kodą, kuris sukuria valdymo medį (turinį) atvaizduojantį originalų (statinį) šabloną. Raidinis tekstas eina į raidinio valdymo klasę, o serverio valdymą atstovauja specifinio valdymo klasė. Atvaizdavimo kodas yra sujungiamas su vartotojo parašytu kodu (paprastai, daugeriopų dalinių klasių rinkinio) ir išplaukia į specifinę puslapio klasę. Puslapis dubliuojasi kaip valdymo medžio pagrindinė šaknis.
Konkrečios užklausos puslapiui yra apdorojamos priklausomai nuo žingsnių skaičiaus. Pirmiausiai, per atvaizdavimo žingsnius, sukuriamas atvaizdavimo klases ir kodo vykdymą. Tai parodo pirminį valdymo medį, kuris dabar tipiškai valdomas puslapio metodais sekančiais žingsniais. Kodas gali keisti medžio struktūrą. Galų gale, atvaizdavimo žingsnyje lankytojas panaudoja kiekvieną medžio atšaką, siųsdamas užklausas. Taip HTML kodas yra nusiunčiamas klientui.
Po to, kai užklausa yra apdorojama, tam tikra puslapio klasės užklausa yra atmetama iš bendro valdymo medžio.
FK Banga Užventis
Užvenčio „Banga“ – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Užvenčio.
Senamiesčio pagrindinė mokykla
Senamiesčio pagrindinė mokykla - Senamiesčio vardo pagrindinė mokykla; dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla:
Geruliai (Stakliškės)
Geruliai – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Lielionių.
NASCAR
Nacionalinė gamyklinių automobilių lenktynių asociacija (National Association of Stock Car Automobile Racing, NASCAR) – didžiausia su automobilių sportu susijusi organizacija Jungtinėse Amerikos Valstijose. NASCAR kontroliuoja tris valstybinio lygio čempionatus – „Sprint Cup“, „Nationwide Series“ bei „Craftsman Truck Series“, septynis regioninio lygio čempionatus ir vieną vietinės reikšmės turnyrą. Iš viso NASCAR per metus surengia daugiau kaip 1500 lenktynių, vykstančių daugiau nei 100 trasų, esančių 38 JAV valstijose bei keliose trasose Kanadoje ir Meksikoje. Nuo 1996 iki 1998 m. NASCAR rengė ir parodomąsias lenktynes Japonijoje.
Pradžioje buvusi regioninė asociacija, veikusi tik pietrytinėje JAV dalyje, šiuo metu NASCAR yra antra pagal populiarumą ir televizijos reitingus Jungtinėse Valstijose ir nusileidžia tik Nacionalinei Futbolo Lygai (NFL), be to, NASCAR lenktynės transliuojamos į daugiau nei 150 pasaulio valstybių. NASCAR rengia net 17 iš 20 lankomiausių sporto renginių JAV, turi apie 75 milijonus fanų, kurie per metus atneša virš dviejų milijardų JAV dolerių grynųjų pajamų pirkdami NASCAR licenzijuotus produktus. Negana to, NASCAR gerbėjai yra laikomi lojaliausiais savo mėgiamam sportui, todėl kompanijos iš „Fortune 500“ sąrašo yra labiau linkusios remti NASCAR nei kitas sporto šakas.
NASCAR pagrindinė būstinė yra Deitona Byče (Daytona Beach, Florida), tačiau asociacija dar turi filialus Šarlotėje (Charlotte), Mūrsvilyje (Moorsville), Konkorde (Concord) ir Konoveryje (Conover, visi keturi miestai yra Šiaurės Karolinoje), taip pat Los Andžele (Los Angeles, Kalifornija), Niujorke (New York City, Niujorkas) bei Arkanzase. Be to, NASCAR turi ir tarptautinius filialus Toronte (Toronto, Kanada) ir Meksike (Ciudad de México, Meksika).
Istorija
thumb thumb
Įkūrimas ir ankstyvoji istorija
Gamyklinių automobilių lenktynių istorijos pradžia siejama su butlegerių veikla, kontrabandos pervežimais. Siekdami pasprukti nuo policijos, butlegeriai rinkdavosi nedidelius, greitus automobilius. Tam, kad automobiliai būtų greitesni ir manevringesni, neretai automobiliai būdavo modifikuojami. Kitas logiškas žingsnis buvo lenktynės tarp tokių automobilių savininkų. Jos tapo ypač populiariu laisvalaikio praleidimo būdu kaimietiškuose JAV pietuose, ypač Vilkso apygardoje (Wilkes County) Šiaurės Karolinoje.
Dauguma lenktynėse dalyvaujančių automobilių buvo specialiai sutvirtinami ir palengvinami. Williamas France’as Vyresnysis pastebėjo, kad publika labiau mėgo stebėti nemodifikuotų, „gamyklinių“ automobilių lenktynes, ir pats suorganizavo keletą lenktynių prieš Antrąjį pasaulinį karą. 1947 m. jis nusprendė, kad ši lenktynių rūšis negalės vystytis be formalios valdančiosios organizacijos su nustatytomis taisyklėmis, tvarkaraščiu bei organizuojamu čempionatu. 1948 m. vasario 23 d. kartu su Edu Otto W. France’as įkūrė NASCAR. Pirmosios NASCAR sankcionuotos griežtai gamyklinių automobilių lenktynės įvyko 1949 m. birželio 19 d. „Charlotte Speedway“ trasoje (tai nėra ta pati trasa, kaip „Lowe’s Motor Speedway“, esanti prie Šarlotės ir rengianti lenktynes šiais laikais).
Pradžioje čempionatas buvo žinomas „Griežtai gamyklinių automobilių diviziono“ (Strict Stock Division) pavadinimu, tačiau jau 1950 m. buvo pervadintas į „Didžiąją nacionalinę seriją“ (Grand National Series). Per artimiausius penkiolika metų taisyklės leido vis didesnius pakeitimus saugumo, greičio ir manevringumo dėlei ir jau nuo septintojo dešimtmečio vidurio automobiliai iš principo buvo sukurti specialiai lenktyniavimui ir tik iš išorės atrodė kaip gamykliniai modeliai.
Sporto augimas
NASCAR šeštajame dešimtmetyje susilaukė didelio dėmesio iš automobilių gamintojų, kurie įžvelgė serijoje puikią galimybę reklamuoti savo produkciją ir taip padidinti pardavimų skaičių. Įvairiais metais „Ford Motor Company“ (gaminusi „Ford“ ir „Mercury“ automobilius), „General Motors“ („Chevrolet“ ir „Pontiac“ gamintojas) bei „Chrysler“ (gaminusi „Dodge“, „Chrysler“ ir „Plymouth“) turėjo savo nuosavas gamyklines komandas, kartais atvirai, kartais paslapčiomis, oficialiai apsimesdamos, jog jos neturi nieko bendro su lenktyniavimu. Nors NASCAR organizuojamos lenktynės tuo metu nebuvo plačiai žinomas už JAV pietryčių ribų, kelios išskirtinesnės asmenybės, pavyzdžiui, Junioras Johnsonas, Lee Petty, Curtisas Turneris, Fireballas Robertsas ir Smokey Yunickas, tapo gerai žinomos tarp lenktynininkų.
Beveik visos lenktynės tuo metu ir buvo organizuojamos JAV pietryčiuose, visų pirma dėl to, kad to reikalavo automobilių, detalių ir mechanikų transportavimo išlaidos. Dauguma trasų buvo vietinės reikšmės purvo ir asfalto ovalai, kurie rengdavo šeštadienines lenktynes vietiniams, kai nevykdavo Didžiosios nacionalinės serijos lenktynės. Išimtis iš šios taisyklės buvo „Riverside Speedway“ Riversaide, Kalifornijoje. Tradiciškai lenktynės šioje trasoje dėl susijusių kelionės išlaidų žymėdavo sezono pradžią ar pabaigą. Be to, tai buvo vienintelis ne ovalas NASCAR organizuojamuose čempionatuose iki pat 1988 m., kai ši trasa dėl nesaugumo buvo uždaryta. Taip pat tai buvo vienintelė trasa Amerikos vakaruose iki pat 1970 m., kai Kalifornijoje buvo atidarytas „Ontario Motor Speedway“ supergreitkelis.
Modernioji era
1970 m. NASCAR patyrė esminius pokyčius savo struktūroje. Čempionatą pradėjo remti tabako bendrovė „R. J. Reynolds Tobacco Company“, kuri, uždraudus tabako gaminių reklamą televizijoje, ieškojo naujų būdų platinti savo produkciją. „Winston Cup“ tapo aukščiausio lygio varžybomis su visiškai nauja taškų skaičiavimo sistema ir žymia finansine parama tiems lenktynininkams, kurie čempionatuose kovojo dėl taškų. Didžiosios nacionalinės serijos perėjo žemesniajai lygai, kuri netrukus susirado rėmėją ir buvo pervadinta „Busch Series“. Nuo aštuntojo dešimtmečio vidurio NASCAR lenktynės pamažėle prasimušė ir į televiziją, susilaukdamos reportažų įvairiose sportui skirtose laidose.
NASCAR užsienyje
Pirmosios NASCAR sankcionuotos lenktynės už JAV ribų buvo surengtos 1952 m. birželio 1 d. Tai buvo 200 ratų lenktynės pusės mylios (800 metrų) ilgio purvo ovale Stamfordo Parke, Ontarijuje, prie Niagaros krioklių. 1958 m. birželio 18 d. visų laikų geriausiu NASCAR lenktynininku kartais tituluojamas Richardas Petty debiutavo lenktynėse Toronte. Jis patyrė avariją 55 rate iš 100, o pergalė atiteko jo tėvui Lee Petty.
Parodomosios lenktynės, už kurias nebuvo skiriami čempionato taškai, buvo surengtos 1988 m. Australijoje (nugalėjo Neilas Bonnettas) bei 1996 m. Japonijoje, Sudzukos trasoje (nugalėjo Rusty Wallace’as). Be to, lenktynės Japonijoje buvo surengtos ir 1997 bei 1998 m. 2005 m. kovo 6 d., po beveik 47 metų pertraukos, NASCAR vėl surengė įskaitines lenktynes už JAV ribų. Nugalėtoju sudėtingoje „Autodromo de Hermanos y Rodriguez“ trasoje Mechike tapo tais pačiais metais antrą kartą iš eilės čempionu tapęs Martinas Truexas Jaunesnysis.
Senamiesčio mokykla
Senamiesčio pagrindinė mokykla - Senamiesčio vardo mokykla; dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla.
Žydroji zylė
Žydroji zylė (Parus cyanus) – zylinių (Paridae) šeimos paukštis.
Išvaizda
thumb|left|200px|Žydrioji zylė Žydroji zylė yra mažesnė už naminį žvirblį. Nuo mėlynosios zylės skiriasi baltu viršugalviu ir balta kūno apatine dalimi. Patino ir patelės viršugalvis, dvi juostos pečių srityje ir uodegos šonai – balti. Nugara melsvai pilka. Sparnai, uodega ir juostelė nuo snapo link akių mėlyni. Apatinė kūno pusė balta, ant krūtinės trumpa juoda juostelė. Snapas rudai juodas. Kojos pilkai rudos. Rainelė ruda. Jauniklių apdare vietoj baltos vyrauja pilkšva spalva.
Paplitimas
Eurazijoje paplitusi nuo Rytų Europos iki Japonų jūros. Šiaurėje arealas siekia Volgos aukštupį, Obės vidurupį, Baikalą, Amūro baseiną, pietuose tęsiasi iki šiaurės rytų Kinijos, Tarimo slėnio, Tian Šanio, šiaurinio Kazachstano, Uralo vidurupio, Volgos vidurupio. Žiemoja paplitimo areale.
Paplitimas Lietuvoje
Lietuvoje labai reta.
Biologija
Aktyvi šviesiu paros metu. Skraido ir landžioja po krūmus bei smulkias medžių šakutes, kartais pakimba galva žemyn. Žiemą laikosi būreliais. Veisiasi lapuočių ir mišriuosiuose miškuose, upių ir ežerų medžiais apaugusiuose slėniuose. Monogamas. Lytiškai subręsta vienerių metų. Lizdus krauna uoksuose. Juos iškloja žvėrių ir gyvulių plaukais bei švelnia žole. Dėtyje paprastai būna 3–11 kiaušinių, sveriančių maždaug po 1,5 gramo. Išveda dvi arba tris vadas.
Minta vabzdžiais, augalų sėklomis.
Burkoliškė
Burkoliškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km nuo Ceikinių.
Senosios Įpilties I kapinynas
Senosios Įpilties kapinynas, vadinamas Karių kapeliais (valstybės saugomas kultūros paminklas: unikalus kodas - 5247, senas registro kodas - A439P, senas kultūros paminklo Nr. AR529) – kapinynas šiaurės vakariniame Kretingos rajono savivaldybės teritorijos pakraštyje, Senojoje Įpiltyje, 1,35 km į vakarus nuo kelio, Šventosios kairiajame krante.
Kapinynas
Teritorija – 0,38 ha.
0,25 km į pietryčius yra Senosios Įpilties piliakalnis-Pilies kalnas, 0,45 km į šiaurės rytus – III piliakalnis-Marijos kalnelis, 1,5 km ta pačia kryptimi – Naujosios Įpilties alkakalnis (Alkos kalnas).
Istorija
Kapinynas vadinamas Karių kapeliais. Pasakojama, kad jame laidoti Impilties pilies gynėjai. XX a. 3 dešimtmetyje pradėjus jo teritorijoje kasti žvyrą, duobėse buvo randama žmonių griaučių, įvairių metalinių dirbinių.
Preliminariai datuojamas I tūkstantmečiu.
Nuo 1972 m. – respublikinės reikšmės archeologijos paminklas (AR529). 1992 m. perregistruotas į Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašą, 1997 m. registruotas kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąraše (A439), 1998 m. paskelbtas kultūros paminklu (A439P), 2005 m. pripažintas valstybės saugomu kultūros paminklu.
Julija Naudžiūnaitė
Julija Naudžiūnaitė (1933 m. birželio 27 d. Balceriškių k., Kaišiadorių r. – 1979 m. liepos 30 d. Vilniuje), choro dirigentė.
Biografija
Baigusi Žiežmarių vidurinę mokyklą, 1954–1958 choro dirigavimą studijavo Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokykloje (dėst. D. Einikienė), o 1958–1962 choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. J. Barauskas). Dar studijuodama pradėjo vadovauti mėgėjų chorams. Buvo Vilniaus vaikų namų ir vidurinių mokyklų moksleivių chorų vadovė, Respublikinių profsąjungų kultūros rūmų jaunimo choro vadovė ir kt. 1961–1973 vadovavo Vilniaus lengvosios pramonės technikumo merginų chorui, kuris daug metų buvo vienas iš geriausiųjų mokyklinių chorų ne tik sostinėje, bet ir Lietuvoje. Kolektyvas nemažai koncertavo, pirmąsias vietas pelnydavo chorų apžiūrose ir konkursuose.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.