cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Blūdelis
Blūdelis – ežeras pietų Lietuvoje, Lazdijų rajone, apie 3,5 km į šiaurės rytus nuo Kapčiamiesčio, Ilgininkų miške. Ežerėlio ilgis iš šiaurės į pietus - 0,09 km, plotis - iki 0,08 km. Altitudė 114,6 m. Krantai žemi, pelkėti, pakrantės kalvotos, apaugę medžiais. Netoliese į pietus įsikūręs Dumbliauskų kaimas. Ežerėlis nenutekantis, priklauso Nemuno intako Baltosios Ančios baseinui.
Mažasis akmeninis strazdas
Mažasis akmeninis strazdas (Monticola rufocinereus) – musinukinių (Muscicapidae) šeimos paukščių rūšis, priklausanti akmeninių strazdų (Monticola) genčiai. Šios rūšies paukščiai aptinkami Eritrėjoje, Etiopijoje, Kenijoje, Omane, Saudo Arabijoje, Somalyje, Pietų Sudane, Tanzanijoje, Ugandoje ir Jemene.
Ajakučo departamentas
thumb|250px|Ajakučo regiono Andų aukštikalnės thumb|250px|Moterys pardavinėja gėles Ajakučo turguje Ajakučo departamentas  – departamentas Peru pietinėje dalyje. Ribojasi šiaurėje su Chunino departamentu, šiaurės rytuose – su Uankavelikos, vakaruose – su Ikos, pietuose – su Arekipos, rytuose – su Apurimako ir šiaurės rytuose su Kusko departamentu. Administracinis centras – Ajakučas.
Šiaurės Vakarų Vokietija
Šiaurės Vakarų Vokietija, - Vokietijos regionas, apimantis didžiają dalį Šiaurės Vokietijos pereinant į Vakarų Vokietiją (Westdeutschland). Priklauso Brėmeno žemė, Žemutinė Saksonija (bent jau į vakarus nuo Vėzerio esanti dalis) ir Vestfalija (Šiaurės Reino-Vestfalijos žemės dalis), t. y. Miunsterlandas ir Ostwestfalen-Lippe, taigi, Šiaurės Vestfalija.
Ajakučo departamentas
Istorija
Archeologiniai radiniai liudija, kad Ajakučo apylinkės buvo gyvenamos prieš 20 tūkst. metų. Pirmoji svarbi regiono kultūra buvo Pokroso, gyvavusi Uamangos provincijoje. Vėliau aplink Uantos miestą vystėsi Vario kultūra iki kol buvo asimiliuota ir užkariauta inkų (užkariavo inka Virakoča). Tarp inkų ir Vario kultūros genčių vyko nuožmūs mūšiai. Į regioną atvykę ispanai rado gerai organizuotas ir sunkiai užkariaujamas gyvenvietes. 1539 m. Francisco Pizarro įsakymu įkurtas Ajakučo miestas. 1677 m. įkurtas San Cristóbal de Huamanga nacionalinis universitetas. 1824 m. prie Ajakučo vyko Ajakučo mūšis, kuriame susidūrė rojalistų ir nepriklausomybės kovotojų, vadovaujamų Antonio José de Sucre pajėgos.
XX a. 9-ajame dešimtmetyje Ajakučo regione buvo išsikerojęs „Švytinčio Kelio“ (Sendero Luminoso) judėjimas, vyko partizaninis karas.
Geografija
Ajakučo departamentas išsidėstęs Andų kalnų srityje. Svarbiausios viršukalnės: Sara Sara ugnikalnis (5505 m), Portugesos k. (5167 m), Karvarasas (5112 m). Vyrauja šaltas tačiau švelnus klimatas. Slėniuose šiek tiek šilčiau. Ajakuče temperatūra dieną paprastai siekia 15 °C, bet naktį gali nukristi žemiau 0 °C. Svarbiausios upės: Pampamarka, Sondondas, Lukanasas, Pampa. Didžiausias ežeras – Parinakočia. Vyrauja skurdi aukštikalnių augalija.
Ekonomika
Daugiausia vystomas žemės ūkis. Auginami kukurūzai, miežiai, kviečiai, vynmedžiai. Departamente yra keletas turistinių objektų: Ajakučo miestas su vertingais bažnyčių altoriais ir kitais meno kūriniais, Vario akviadukas, Piedra Pulida griuvėsiai, gražūs kalnų kraštovaizdžiai.
Provincijos
Ajakučo departamentas padalintas į 11 provincijų (skliustuose pateiktas admnistracinis centras).
Vengrijos futbolo varžybos 1929–1930 m.
Vengrijos futbolo varžybos 1929–1930 m.
Beržininkai II
Beržininkai II – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Gaidės.
LMKL
LMKL – Lietuvos moterų krepšinio lyga. Lygoje žaidžia 8 komandos. Daugiausia, 8 kartus, lygos čempionėmis buvo tapusios Vilniaus „TEO“ krepšininkės.
Kabrioletas
thumb|200px|right|Saab 900 kabrioletas
Kabrioletas - automobilio kėbulo tipas su atidaromu arba nuimamu stogu bei galiniu langu. Stogas būna padarytas iš vinilo arba brezento. Kabrioletai dažniausiai būna 2-duriai, tačiau yra buvę ir 4-durių kabrioletų (vienas iš jų buvo 1961 metų Lincoln Continental).
250px|left|thumb|Cadillac Eldorado kabrioletas Pirmuosiuose automobiliuose kabrioletas buvo standartinis kėbulo tipas. Taip buvo iki 1910 m., kai Cadillac pristatė pirmą pasaulyje automobilį su uždaru stogu. Iki tol automobiliai turėjo silpnus variklius ir plieniniai stogai buvo nepaklausūs. Vėliau kabrioletai buvo gaminami rečiau. 8-dešimtmetyje JAV sustiprino saugumo reikalavimus. Todėl kabrioletai buvo beveik išnykę. 1976 metais Cadillac Eldorado buvo paskutinis amerikietiškas kabrioletas 8-dešimtmetyje. Kabrioletus pakeitė panašus T-Top kėbulo tipas, kuris ypač prigijo tarp Muscle car's automobilių. 9-dešimtmetyje kabrioletai vėl sugrįžo, pasirodė tokie automobiliai kaip Chrysler LeBaron ir Saab 900. Šiais laikais kabrioletus gamina beveik kiekvienas automobilių gamintojas.
Daugiažiauniai moliuskai
Daugiažiauniai moliuskai (Monoplaccophora) – moliuskų (Mollusca) tipo klasė.
1946 m.
1946 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
IBTimes India: Get Latest World News, Breaking News, Business, Technology, Political & Sport News
Įvykiai
Nedatuoti
Nobelio premijos
Nobelio premijos laureatai:
Strepeikiai (Pagėgiai)
Strepeikiai – kaimas Pagėgių savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Piktupėnų. Per kaimą eina magistralinis kelias.
Balstogės Šv. Karalienės Jadvygos bažnyčia
'''Balstogės Šv. Karalienės Jadvygos bažnyčia''' – bažnyčia esanti Balstogės mieste. Bažnyčia pavadinta Jadvygos garbei. Bažnyčia priklauso Balstogės Šv. Karalienės Jadvygos parapijai. 1985-1995 m. vyko bažnyčios statybos, architektas Marian Szymański.
Kurpai
Kurpai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 6 km nuo Gardamo.
Būdos V
Būdos V – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje.
Apžvalga (laikraštis)
Apžvalga – laikraštis, nelegaliai ėjęs 1942–1944 m. Kaune.
Istorija
Leido Lietuvos laisvės kovotojų sąjunga. Iki 1943 m. lapkričio 9 d. buvo išleisti 38 numeriai.
Spausdino politinio gyvenimo ir karo įvykių apžvalgas, ragino kovoti prieš bolševizmą ir Vokietiją, bolševikus ir vokiečius, už laisvą ir nepriklausomą Lietuvą.
1276 m.
1276 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Sausis Liepa Rugsėjis
Pelekonių piliakalniai
Pelekonių piliakalniai:
Žabinukai
Žabinukai (Pogonocherus) – ūsuočių (Cerambycidae) vabalų gentis. Vidutinio dydžio ir smulkūs, grakštaus kūno ūsuočiai.
Lervos vystosi spygliuočių, rečiau lapuočių medžių labai nusilpusiose ir džiūstančiose šakose. Lietuvoje žinomos 5 sunkiai skiriamos rūšys:
Stirnėnai
Stirnėnai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 6 km į vakarus nuo Pilviškių, prie kelių ir  sankryžos. Yra Alksnėnų geležinkelio stotis ir biblioteka.
Stasys Gailevičius
Stasys Gailevičius (1904 m. lapkričio 28 d. Peterburge, Rusija – 1997 m. gegužės 4 d. Toronte, Kanada) – chorvedys ir kompozitorius, žinomo muziko Emeriko Gailevičiaus (1874–1949 m.) sūnus.
Biografija
Pirmąsias muzikos žinias gavo iš tėvo, o 1920 m. su šeima grįžęs į Lietuvą, pradėjo studijuoti Kauno konservatorijoje – pas E. Laumenskienę ir prof. Vladimirą Ružickį – fortepijoną, o pas kitus pedagogus – muzikos teoriją ir kompoziciją. Vėliau dar tobulinosi Paryžiuje.
Nuo 1927 m. buvo Valstybės teatro muzikos reikalų tvarkytojas, dramos muzikos dalies vedėjas, apie 15 metų dirbo Operos koncertmeisteriu, akompanavo solistams. Dirigavimo meno mokėsi iš operos dirigentų M. Bukšos, Juozo Tallat-Kelpšos ir Vytauto Marijošiaus. Rašydamas muziką radijo vaidinimams, bendradarbiavo su Kauno radiofonu. Įsikūrus Vilniaus operai, nuo 1942 m. buvo jos dirigentas – dirigavo Džiuzepės Verdi operą „Rigoletto“.
1944 m. pasitraukęs į Vokietiją, vadovavo Spakenburgo stovyklos lietuvių chorui, koncertavo kaip solistų akompaniatorius. 1951 m. atvyko į Kanadą ir apsistojo Monrealyje pas dukrą ir motiną – Lietuvos operos koncertmeisterę.
1952 m. persikėlė į Torontą, kur 15 metų vargonininkavo Šv. Jono lietuvių parapijoje. Čia suorganizavo mišrųjį chorą (27 moterys ir 30 vyrų), kuris pasivadino „Varpo“ vardu. Su choru surengė apie 150 koncertų, jų programose buvo per 50 lietuviškų dainų, giesmių ir ištraukų iš klasikinių operų. Tai Stasio Šimkaus kantata „Atsisveikinimas su tėvyne“, Antano Vanagaičio „Laisvės varpas“, antrasis paveikslas iš Dž. Verdi operos „Aida“ ir kt.
„Varpas“ koncertavo Kanadoje ir JAV, išleido plokštelių, 1966 m. dalyvavo 3-ojoje JAV ir Kanados lietuvių dainų šventėje Čikagoje – S. Gailevičius buvo šventės akompaniatorius. 1978 m. buvo 5-osios analogiškos dainų šventės Toronte komiteto pirmininkas ir dirigentas. Taip pat buvo 1975 m. 1-osios Kanados lietuvių dainų šventės Hamiltone garbės dirigentas. Kurį laiką vadovavo ir Toronto lietuvių vyrų vokaliniam kvartetui.
Sukūrė dainų ir giesmių chorams bei solistams. Dar Kaune 1939 m. buvo išleistos „Jaunųjų ūkininkų dainos“, o 1947 m. JAV – solo dainos „Klajūnai“, „Nauja daina“ ir „Juokdarys mėnulis“. Jo dainos „Tėvynės gėlės“, „Oi toli, toli“ ir „Iš visų kraštų“ skambėjo JAV ir Kanados lietuvių dainų šventėse Čikagoje ir Toronte.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Snoudonas
thumb|250px|Snoudonas Snoudonas  – viršukalnė Jungtinėje Karalystėje, aukščiausia Velse. Aukštis 1085 m. Kalnas iškilęs Kambrijos kalnuose, Snoudonijos nacionaliniame parke. Snoudono viršūnę pastoviai dengia debesų migla.
Pirmas žinomas įkopimas į Snoudoną įvyko 1639 m. atliktas botaniko Thomas Johnson. Dabar tai populiarus turistinis objektas, į kurį kopia tiek turistai, tiek praktikuojasi profesionalūs uolų laipiotojai ir alpinistai. Į kalną yra nutiestas siaurasis geležinkelis.
Šūrelis
Šūrelis – ežeras pietų Lietuvoje, Lazdijų rajone, Kapčiamiesčio pietvakariniame pakraštyje. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,35 km, plotis – iki 0,23 km. Altitudė 107,5 m. Šiaurinis ir pietinis krantai aukšti. Iš šiaurės prieina Kareivonių miškas, iš pietų – Kapčiamiesčio miškas. Rytuose išteka upeliukas link Niedos upės (Baltosios Ančios intakas).
Vandenvardį mėginama sieti su žodžiais šiurti („brigzti, spurti“), šiuris („kas pasišiaušęs, pašiuręs“), šiurė („tokia kerpė“).
Henrikas Kučiniskis
Henrikas Kučinskis (, 1909 m. liepos 26 d. Seinuose – 1991 m. kovo 18 d. Vroclave) – organinės chemijos mokslų daktaras ir profesorius, Lenkijos Mokslų akademijos tikrasis narys.
Biografija
Dėstė Vroclavo technikos universitete ir Vroclavo universitete, tyrinėjo angliavandenių, daugiausia terpenų, savybes ir sintezės procesus. Henriko Kučinsko terpenų mokykla yra pelniusi tarptautinį pripažinimą. Profesorius dalyvavo visuomeniniame gyvenime, kurį laiką buvo Lenkijos Chemikų draugijos Vroclavo skyriaus pirmininkas.
Tenojokis
Tenojokis arba Tanaelvas (Tanaelva,, SV Tana älv, ) – upė Laplandijoje, Norvegijos Finmarko apygardoje ir Suomijos Laplandijos provincijoje.
256 km upė sudaro Suomijos–Norvegijos sieną. Įteka į Barenco jūros Tanos fjordą. Aukštis virš jūros lygio – 500 m.
Gyvenvietės – Tana.
Brunėjaus vėliava
thumb|208px|[[Vaizdas:FIAV_110100.svg|20px Brunėjaus vėliava, pločio ir ilgio santykis 1:2]] thumb|208px|[[Vaizdas:FIAV_000001.svg|20px Karinė jūrų Brunėjaus vėliava, pločio ir ilgio santykis 1:2]]
Brunėjaus vėliava kilo iš geltonos sultono vėliavos. 1906 metais buvo įterptos balta ir juoda įstrižos juostos. Jų pločių santykis atitinkamai yra 17:15, t. y., balta juosta yra šiek tiek platesnė. Jos simbolizavo vadovaujančius vizirius Pengiran Bendahara ir Pengiran Pemanscha. 1959 m. rugsėjo 29 dieną įvedus konstituciją, vėliavos centre buvo pridėtas Brunėjaus herbas. Jį sudaro pusmėnulis (simbolizuojantis islamą), sujungtas su skėčiu (simbolizuojančiu monarchiją) ir dvi pirštinės iš abiejų pusių. Po pusmėnuliu yra kaspinas. Ant pusmėnulio ir kaspino yra arabiški užrašai, reiškiantys „Brunėjaus valstybė, taikos buveinė“ ir „nėra kito Dievo, tik Alachas; Muchamedas yra jo pranašas“.
Britų Vest Indija
Britų Vest Indija, Britų Vakarų Indijos, Britų Vest Indijos  – neoficialus Britų Imperijos kolonijų grupės Karibų jūros regione pavadinimas. Tai yra viena iš keleto Vakarų Indijomis vadintų kolonijinių valdų.
Istorija
Oficialiai visos Karibų jūros salos nuo XVI a. pradžios buvo laikomos Ispanijos kolonija, vadinamosiomis Ispanijos Vest Indija. Tačiau ispanams užkariavus Actekus, Senovės Peru, jų dėmesys persikėlė į žemynines teritorijas, todėl Karibų jūros regionas buvo iš dalies apleistas. Tai nuo XVII a. pradžios sudarė prielaidas regione įsitvirtinti naujoms kolonijinėms valstybėms, tarp jų ir Britų Imperijai.
Britų įsitvirtinimas ir ekspansija
1612 m. britai įsitvirtino Bermuduose, o nuo 1624 m. iki XVII a. vidurio su Nyderlandais ir Prancūzija pasidalino Mažąsias Antilų salas (Britai gavo dalį Sent Kitso ir Nevio, Anguilą, Montseratą, Antiguą ir Barbudą, Barbadosą). 1648 m. jie užvaldė Bahamus.
Vis labiau silpnėjant Ispanijos kontrolei, tuo pačiu metu britai sugebėjo netgi kolonizuoti Centrinės Amerikos Karibų jūros pakrantes, kur įsikūrė Moskitų krantas ir Britų Hondūras. Istoriškai Britų Vest Indija visą laiką augo kitų valstybių kolonijinių valdų sąskaita. Jie įsitvirtino ir netolimoje Pietų Amerikos pakrantėje, 1650 m. įkurdami ten Surinamą (1667 m. parduotas Nyderlandams).
Cukrinis runkelis
Cukrinis runkelis – burnotinių (Amaranthaceae) šeimos kultūrinis augalas, paprastojo runkelio varietetas Beta vulgaris var. saccharifera.
Britų Vest Indija
Britų įsitvirtinimas ir ekspansija
Svarbiausi teritoriniai pasiekimai buvo šie:
Dekolonizacija
Nepaisant to, kad visos teritorijos buvo valdomos atskirai, dekolonizacijos proceso metu XX a. viduryje britai nutarė sujungti didžiumą Vest Indijos valdų į vientisą koloniją Vakarų Indijų Federaciją, kuri įkurta 1958 m. Taip sekta sėkmingais Kanados ir Australijos pavyzdžiais. Prie federacijos jungtis nepanoro Bahamai, Bermudai, Belizas, Britų Mergelių salos ir Gajana.
Cukrinis runkelis
Cukriniai runkeliai geriausiai auga velėniniuose karbonatiniuose ir velėniniuose jauriniuose priemoliuose, taip pat pakankamai gerai auga puveninguose priesmėliuose. Mėgsta silpnai rūgščias arba neutralias dirvas. Sėjami į gerai įdirbtą dirvą balandžio pabaigoje ar gegužės pradžioje. Į tą pačią vietą sėjami kas 2-3 metai, taikant sėjomainą su žiemkenčiais. Cukriniai runkeliai sėjami kas 4–8 cm, 2–3 cm gylyje. Kasami rugsėjo pabaigoje, spalį.
Britų Vest Indija
Dekolonizacija
Tačiau vienybės projektas nepasiteisino, kadangi 1962 m. nuo federacijos atsiskyrė dvi stipriausios provincijos, paskelbusios nepriklausomybę – Jamaika ir Trinidadas ir Tobagas. Likusios 8 provincijos vėl išskaidytos į atskiras kolonijas, ir nepriklausomybę jos pasiekė kiekviena atskirai 1966–1983 m. Iš jų Britanijos sudėtyje iki šiol liko Anguila, Monseratas, Kaimanų salos ir Terksas ir Kaikosas. Jie sudaro XXI a. Britų Vest Indijos likučius.
Cukrinis runkelis
Cukrinių runkelių kenkėjai: runkelinės musės, amarai, spragės; ligos – lapų rudmargė, sausasis lapų puvinys, daigų juodašaknė.
22-Pistepirkko
thumb|300px|22-Pistepirkko grupės nariai|right 22-Pistepirkko – populiari suomių muzikos grupė, grojanti rock&roll stiliumi, susiformavusi 1980 metais. Pavadinimas „22-Pistepirkko“ reiškia 22 taškelius ant boružės. Grupę sudaro trys nariai – Asko Keränen, Hannu Keränen (P.K.) ir Esa (Espe) Haverinen. 22-Pistepirkko šiuo metu groja angliškai, tačiau pirmoji ir pagrindinė kalba yra suomių.
Cukrinis runkelis
Lietuvoje daugiausiai auginami Vidurio žemumoje: Marijampolės, Kėdainių, Panevėžio, Radviliškio, Pakruojo rajonuose, mažiau Kauno, Kupiškio, Biržų, Raseinių, Prienų rajonuose. Iš 100 kg cukrinių runkelių yra pagaminama 16,5 kg cukraus.
Britų Vest Indija
Palikimas
Visose buvusiose Britų kolonijose Karibų regione išlikę daug kultūrinių ir socialinių panašumų. Pirmiausia, čia paplitusi anglų kalba, dėl to šios šalys dar vadinamos anglofoninėmis Karibų šalimis. Dėl ilgą laiką vykusio juodaodžių Afrikos vergų įvežimo į visas teritorijas, kur jie dirbdavo plantacijose, skirtingai nei, pvz., Kuboje ar Puerto Rike, čia dauguma gyventojų yra juodaodžiai arba juodaodžių ir indėnų palikuonys.
Panašūs kultūriniai bruožai, netgi po Vest Indijos federacijos suirimo, skatina šalis jungtis į bendras sąjungas, kurių svarbiausia yra CARICOM.
Cukrinis runkelis
Istorija
1747 m. Berlyno vaistininkas Andreas Sigismund Marggraf nustatė, jog cukriniuose runkeliuose yra 16 % cukraus.
Šaltiniai
thumb|left|250px|Cukrinių runkelių derlius Prancūzijoje
Amenemis IV
thumb|250px|Amenemis IV Amenemis IV (Amenemhetas IV, Amenemhatas IV, m. apie 1799 m. pr. m. e.) – septintasis dvyliktosios Egipto dinastijos faraonas. Valdė apie 1808–1799 m. pr. m. e. Buvo tėvo Amenemio III koregentas.
Jo valdymo laikotarpiui priskiriama pietinė piramidė Mazgunoje (prie Dahšūro). Jis tikriausiai baigė tėvo šventyklų statybas Medinet Madi ir pastatė neįprastą šventyklą Fajumo pietryčiuose. Pagal Turino kanoną, valdė 9 metus, 3 mėnesius ir 27 dienas. Mirė nepalikęs sūnaus įpėdinio, todėl karaliene tapo jo netikra sesuo Sobekneferu, kuri tapo pirmąja moterimi, valdžiusia Egiptą po 1500 metų ir antrąja Egipto karaliene visoje istorijoje.
Mėlynasis akmeninis strazdas
Mėlynasis akmeninis strazdas (Monticola solitarius) – musinukinių (Muscicapidae) šeimos paukščių rūšis, priklausanti akmeninių strazdų (Monticola) genčiai. Šios rūšies paukščiai aptinkami pietų Europoje, šiaurės vakarų Afrikoje, ir nuo vidurinės Azijos iki šiaurinės Kinijos ir Malaizijos.
Gajuvka Zachodnia
Gajuvka Zachodnia  – kaimas Lenkijos rytuose, Stočeko valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Plokščiakojai
Plokščiakojai moliuskai (Scaphopoda) – moliuskų (Mollusca) tipo klasė.
1277 m.
1277 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Dygliasparnis žabinukas
Dygliasparnis žabinukas (Pogonocherus hispidus) – ūsuočių (Cerambycidae) šeimos vabalas.
Kūnas 4–6 mm, rusvai rudas arba rudas. Pažeidžia įvairius lapuočius medžius bei krūmus.
Lietuvoje retas.
Batorai (tauta)
Batorai (Batooro) arba torai – Rytų Afrikos tauta, gyvenanti pietvakarių Ugandoje, tarp Alberto ir Edvardo ežerų. Populiacija siekia ~0,6 mln. žmonių. Vartoja bantų kalbų grupei priklausančią torų kalbą (rutooro). Išpažįsta krikščionybę, vietinius tikėjimus.
Batorai verčiasi žemdirbyste (augina soras, manijokus, batatus, medvilnę, kavą), prekiauja žuvimis. Paplitusi monogamija.
Batorų valstybės kūrėju laikomas karalius Tembuzis. Apie 1830 m. sudaryta Toro karalystė, kurią kunigaikštis Kaboja atskyrė nuo Bunjoro karalystės. 1900 m. ji pirmoji tapo britų protektoratu.
Šiaurės Rytų Vokietija
Kreidefelsen uola [[Riūgenas, Mecklenburg-Vorpommern|thumb|right]] Šiaurės Rytų Vokietija  – Šiaurės Vokietijos dalis. Apima federalines žemes kaip Meklenburgas-Priešakinė Pomeranija, Brandenburgas, Berlynas, taip pat dalį Saksonijos-Anhalto – ypač Altmark ir kt. Šiaurės Rytų Vokietija – regionas, kuriame pradėjo kurtis vokiečiai šiaurinėje dalyje, formavosi vokiečių rytų žemaičių kalbos. Iki II Pasaulinio karo Šiaurės Rytų Vokietija buvo laikoma Rytų Prūsija, Grenzmark Poznanė-Vakarų Prūsija, Pomeranija ir Brandenburgo marka.
Dėlės
Dėlės (Hirudinea) – žieduotųjų kirmėlių (Annelida) tipo gyvūnų klasė.
Ivdelis
Istorija
1589 m. Lozvos pakrantėje įkurta pirma rusų tvirtovė į rytus nuo Uralo – Lozvinski Gorodokas (Лозьвинский городок). Auksakasių gyvenvietė įkurta 1831 m. ir vadinta Село Никито-Ивдель. 1937 m. įkurtas GULAGo padalinys. Miesto statusas suteiktas 1943 m.
Dėlės
Dėlės gyvena gėluose, lėtai tekančiuose vandenyse. Dėlėms irgi būdingi įvairūs prisitaikymo parazituoti būdai. Jos turi prisitvirtinimo organus - siurbtukus, straubliuką arba žandus aukos odai pradurti ir išskiria specialią medžiagą, neleidžiančią kraujui krešėti. Dėlėms padeda prisitaikymas badauti keletą mėnesių (jos nenaudoja energijos kūnui sušildyti). Kai prie aukos pavyksta prisisiurbti, dėlė parodo savo nepaprastą rajumą: per vieną kartą ji gali išgerti dešimteriopai daugiau kraujo negu pati sveria.
Dauguma dėlių kiaušinius deda į gana tvirtus kokonus ir juos pritvirtina prie dugno augalų, kitos - apvaisintus ir išsiritusius jauniklius, kurių būna nuo kelių iki keliasdešimt, nešioja papilvėje.
Sandara ir ypatybės
Ilgis 3-10 cm. Neturi šerelių. Cilindriškos formos. Kūnas suskirstytas į išorinius segmentus. Vidinė ir išorinė segmentacija viena kitos neatitinka. Pirmieji ir paskutinieji segmentai kūno galuose baigiasi siurbtukais. Priekinio siurbtuko centre yra burna. Daugybę lipnių ląstelių turintis epitelis apgaubtas jungiamuoju audiniu, kuriame įsiterpę gerai išsivystę žiediniai, išilginiai ir nugaros-pilvo raumenys. Tarp kūno sienelės ir organų esančias tuštumas užpildo mezenchima. Turi iki 5 porų akelių priekiniame kūno gale, nugaros pusėje. Dėl esančios mezenchimos sumažėja celomo ertmė, kuri užpildyta jungiamuoju audiniu. Turi chromatoforus, kurių dėka dėlė gali keisti spalvą. Dėlių balnelis formuojais už pirmo trečdalio segmentų. Lytinio neaktyvumo metu balnelis yra neryškus, o veisimosi metu gausios balnelio liaukos išskiria gleives su baltymais. Balnelis yra kokonas ir embrionų maistas (trynio liaukos). Kūna dengia kutikulė, kurią dėlė nusimeta kas 2-3 dienas. Dauguma dėlių minta skysčiais (kraujas, organizmo syvai) arba gyvu maistu (kitomis dėlėmis, kirmėlėmis ir kt.) Žanduotosios dėlės turi žandus. Rykliadėlėms būdinga ištįsusi stemplė. Medicininės dėlės burnos ertmėje turi 3 apatinius žandus, o jos seilių liaukose yra 3 rūšių fermetų HIRUDINO(stabdo kraujo krešėjimą), HISTAMINO(mažina kraujagyslių spazmus ir HIALURONIDAZĖS(skaido hialurono rūgštį, mažina jos klampumą). Skrandyje yra šoninės išaugos – kišenės naudojamos kaip rezervuarai. Dėlės kvėpuoja visu kūno paviršiumi, tik jūrinės dėlės turi žiaunas. Turi uždarą kraujotakos sistemą, kurią atlieka celomo lakūnų sistema. Storiausi lakūnų kanalai yra ventralinis ir dorsalinis, o plonesni – lateraliniai, atlieka širdies funkcijas. Pulsuodami šie kanalai varo kraują pirmyn, o dorsaliiu ir ventraliniu lakūnais teka atgal. Žanduotųjų dėlių celomo lakūnos yra tokios tankios, kad sudaro kapiliarų sistemą. Kraujas būna raudonas nuo ištirpusio plazmoje hemoglobino. Nervų sistema tipiška: porinis viršryklinis ganglijai, aplinkryklinės konektyvos, iš 4 ganglijų – poryklinis ganglijas, toliau – pilvinė nervų grandinėlė.Akys tik skiria šviesą nuo tamsos. Dėlės gerai junta virpesius. Šalinimo sistema iš metanefridijų, bet gerokai pakitusi. Metanefridiniai kanalai viename segmente prasideda, o baigiasi kitame, blakstienotas piltuvėlis neprisijungęs prie kanalo galo, o atsiveria į pūslę, esančia šalia kanalo. Metanefridiniai kanalėliai siauri, sudaryti iš grandinėlės ląstelių, kurių viduriu eina plonas kanalėlis. Lytinė sistema – hermafroditai.
Ukrainos TSR
Ukrainos TSR (piln. Ukrainos Tarybų Socialistinė Respublika, ) − viena iš 15 Tarybų Sąjungos respublikų, gyvavusi nuo 1922 iki 1991 m. Nuo 1991 m. rugpjūčio 24 d. gyvuoja nepriklausoma Ukraina.
Dėlės
Rūšys
Dėlių klasei priklauso apie 300 parazitinių ar plėšrių kirmėlių rūšių. Dauguma dėlių gyvena gėluose, negiliuose vandenyse. Nejautrios deguonies trūkumui. Klasei priklauso 2 poklasiai – senovinės dėlės ir tikrosios dėlės.
Lietuvoje gyveno ~20 dėlių rūšių. Dažnesnės:
Ukrainos TSR
Istorija
Ukrainos TSR buvo paskelbta 1919 m. kovo 10 d. Charkive. 1922 m. gruodžio 30 d. tapo TSRS sąjungine respublika. 1924 m. Ukrainos TSR sudėtyje buvo sudaryta Moldavijos ATSR.
Iki 1940 m. Ukrainos TSR buvo pastatyta 386 naujos įmonės, tarp jų Charkovo traktorių gamykla, Dnepro Lenino hidroelektrinė, Ždanovo Iljičiaus metalurgijos gamykla, Novokramatorsko mašinų gamykla, Zaporožstal, įrengta 30 didelių šachtų. 1929 m. buvo ~ 5,2 mln. valstiečių ūkių. Tais pačiais metais prasidėjo masinė žemės ūkio kolektyvizacija. 1932 m. į kolūkius buvo suvienyta 70 % valstiečių ūkių.
Ukrainos TSR 1937 m. konstitucija užfiksavo, kad respublikoje sukurta socialistinė visuomenė.
1939 m. rugsėjo 17 d. Raudonoji armija įžengė į Vakarų Ukrainą. Spalio 27 d. Vakarų Ukrainos liaudies susirinkimas paskelbė Deklaraciją dėl Tarybų valdžios įvedimo ir nutarimą dėl susijungimo su Ukrainos TSR ir įėjimo į TSRS. Lapkričio 1 d. Vakarų Ukraina buvo prijungta prie TSRS ir sujungta su Ukrainos TSR. 1940 m. birželio 28 d. Rumunija Tarybų Sąjungai atidavė Besarabiją ir perdavė Šiaurės Bukoviną. Rugpjūčio 2 d. Šiaurės Bukovina ir Besarabijos Akermano, Chotino ir Izmailo apskritys įėjo į Ukrainos TSR. Likusi Besarabijos dalis buvo prijungta prie Moldavijos ATSR; ši buvo pertvarkyta į Moldavijos TSR.
II pasaulinio karo veiksmai Ukrainoje prasidėjo pirmosiomis karo dienomis. 1941 m. iš Ukrainos TSR į rytus buvo evakuota ~ 3,5 mln. gyventojų. 1942 m. vasarą Vokietijos kariuomenė užėmė Ukrainos TSR ir ją suskaldė. Baigiantis karui, 1944 m. lapkričio 26 d. Liaudies komitetų I suvažiavimas Mukačeve priėmė manifestą dėl krašto susijungimo su Ukrainos TSR. 1945 m. birželio 29 d. TSRS − Čekoslovakijos sutartimi Užkarpatės Ukraina buvo prijungta prie Ukrainos TSR. Per Antrąjį pasaulinį karą Ukrainoje žuvo > 5 mln. žmonių.
1946−1948 m. įrengtas Dašavos−Kijevo dujotiekis.
1954 m. vasario 19 d. TSRS AT Prezidiumo įsaku Krymas, priklausęs RTFSR, buvo perduotas Ukrainos TSR.
Geografija
Ukrainos TSR sąjunginė respublika buvo TSRS europinės dalies pietvakariuose, prie Juodosios ir Azovo jūrų. Vakaruose ji ribojosi su Lenkija ir Čekoslovakija, pietvakariuose su Vengrija, Rumunija ir Moldavijos TSR, šiaurėje − su Baltarusijos TSR, šiaurės rytuose ir rytuose − su RTFSR.
Ukrainos TSR plotas buvo 603 700 km². 1982 m. buvo 50,3 milijono gyventojų. Sostinė − Kijevas. Ukrainos TSR buvo suskirstyta į 25 sritis ir 479 rajonus; buvo 417 miestų ir 908 miesto tipo gyvenvietės.
Politinė sistema
Ukrainos TSR galiojo konstitucija, priimta 1978 m. balandžio 20 d. Aukščiausiasis valstybinės valdžios organas buvo Ukrainos TSR Aukščiausioji Taryba, 1 rūmų, susidėjųsi iš 650 deputatų, renkamų 5 metams. Valdžios vietos organai buvo sričių, rajonų, miestų, miestų rajonų, miesto tipo gyvenviečių ir kaimų liaudies deputatų tarybos, renkamos 2,5 metų. Teismų sistemą sudarė Ukrainos TSR Aukščiausiasis teismas, renkamas Aukščiausiosios Tarybos 5 metams (jis susidėdavo iš 2 teisminių kolegijų, prezidiumo ir plenumo), sričių teismai, Kijevo miesto teismas, rajonų, miestų liaudies teismai. Ukrainos TSR prokurorą skirdavo TSRS generalinis prokuroras 5 metams.
Ekonomika
Ukrainos TSR buvo industrinė respublika su įvairiašakiu žemės ūkiu. Joje buvo iškasama 53 % TSRS gaunamos geležies rūdos, pagaminama 34 % valcuotųjų metalų, 95 % magistralinių motorvežių, 15 % metalo pjovimo staklių, 32 % televizorių, 54 % cukraus, 27 % sviesto, 23 % mėsos, 33 % aliejaus. Ukrainos TSR vyravo sunkioji pramonė, ypač akmens anglių, dujų, naftos, geležies ir mangano rūdų gavyba, metalo apdirbimas. Mašinų gamybos ir metalo apdirbimo pramonėje dirbo ~ 40 % visų Ukrainos TSR pramonės darbininkų.
Beržininkai (Vilnius)
Beržininkai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km nuo Lavoriškių.
Linamarka (ežeras)
Linamarka – ežeras pietų Lietuvoje, Lazdijų rajone, apie 1,5 km į pietvakarius nuo Kapčiamiesčio. Ežerą supa Kapčiamiesčio giria (Kareivonių miškas). Altitudė 114,1 m. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,17 km, plotis – iki 0,12 km. Krantai neaukšti, ištisai apaugę medžiais. Tolėliau į vakarus telkšo Ilgis. Linamarkos ežeras nenutekantis, priklauso Niedos upės baseinui.
Sūdėnai (Pagėgiai)
Sūdėnai – kaimas Pagėgių savivaldybėje, 12 km nuo Pagėgių.
Anatolijus Šelestas
Anatolijus Šelestas (g. 1955 m. sausio 6 d. Oleksandrijoje) – FK Atlantas vyr. treneris.
Biografija
Žaidėjo karjerą pradėjo Kropivnyckio „Zirkoje“. O atsiradus galimybei išvykti į Europą, jis persikėlė į Vokietiją.
Baigęs žaidėjo karjerą ėmėsi trenerio darbo.
2018 m. birželio viduryje FK Atlantas savo feisbuko paskyroje išplatino žinią apie naują komandos vyr. trenerį. Juo tapo Antolijus Šelestas. Tiesa, jau po savaitės pasirodė pranešimas, kad treneris atleistas. Per tą laiką komanda nespėjo sužaisti nei vienų oficialių rungtynių. Prie komandos vairo vėl grįžo Algimantas Briaunys. Rugpjūčio mėnesį Anatolijus ir vėl tapo FK Atlantas strategu. Per tą laiką komanda iškovojo du taškus. Lygiosios su FK Jonava ir FK Palanga.
Nikolajus Trubeckojus
Nikolajus Trubeckojus (Николай Сергеевич Трубецкой, 1890 m. balandžio 16 d. – 1938 m. birželio 25 d.) – rusų kalbininkas, literatūrologas, etnologas. Vienas iš euroazijizmo ideologų ir struktūrinės kalbotyros pradininkų.
Biografija
Gimė iš Gediminaičių dinastijos kilusioje didikų Trubeckojų šeimoje. 1908–1913 m. mokėsi Maskvos universitete, buvo išvykęs į Leipcigo universitetą, kur klausėsi žymaus kalbininko Augusto Leskyno paskaitų. Pradžioje dėstė Maskvos universitete, vėliau traukdamasis nuo bolševizmo kėlėsi į Rostovą prie Dono, Sofiją, o 1922 m. tapo Vienos universiteto profesoriumi. 1926 m. kartu su bendraminčiais dalyvavo Prahos lingvistinės mokyklos veikloje. Nuo 1930 m. – Austrijos MA narys. 1938 m. Nikolajus Trubeckojus pateko į gestapo akiratį, buvo tardomas, daug jo darbų sunaikinta. Mirė patyręs širdies smūgį.
Veikla
Nikolajus Trubeckojus daugiausia tyrė slavų, abchazų ir adygėjų, finougrų kalbas ir tautosaką. Sukūrė fonologijos teoriją, kuriai įtakos turėjo Jano Bodoueno de Kurtenė ir Ferdinando de Sosiūro kalbotyros idėjos, išdėstė morfologijos principus ir uždavinius.
Iškeldamas euroazijizmo idealą, Nikolajus Trubeckojus atsiribojo tiek nuo šovinizmo, tiek nuo kosmopolitizmo kaip kraštutinumų ir pasisakė už autonomines kultūrines bendrijas ir jų tarpusavio bendradarbiavimą. Trubeckojus atmetė Kijevo Rusios kaip Rusijos pagrindo svarbą, o pabrėžė Čingischano imperijos įtaką Rusijos savipratai. Kaip euroazijinės etikos pradus Trubeckojus iškėlė aristokratiją, hierarchiją, heroizmą, fatalizmą, religinės įvairovės pakantumą ir supriešino juos su turtinės gerovės bei uolaus darbo svarba Europos visuomenėje. Rusijos imperijos iškilimą Trubeckojus laikė Mongolijos imperijos tąsa. XX a. 4-ajame dešimtmetyje Nikolajus Trubeckojus savo euroazijizmo idėjas jau vertino kritiškai.
Bibliografija
Svarbiausi veikalai:
Parašė veikalų apie Levo Tolstojaus kūrybą, rusų literatūros žanrų raidą.
Senegalo himnas
Senegalo himnas (prancūziškai "Pincez tous vos koras, frappez les balafons") sukurtas 1960 m. Žodžiai parašyti Leopoldo Sedaro Senghoro, o muzika - Herberto Pepperio, kuris taip pat parašė Centrinės Afrikos Respublikos himną.
Kora (arfos tipas) ir balafonas (medinis ksilofonas) yra nacionaliniai Senegalo muzikos instrumentai.
9793 Torvalds
Asteroidas buvo pavadintas Linus Torvalds garbei, suomių programinės įrangos inžinieriui, geriausiai žinomam dėl Linux branduolio sukūrimo ir plėtojimo.
Lukiškių kalėjimas
thumb|250px|Kalėjimo pastatai thumb|250px|Šv. Nikolajaus ortodoksų bažnyčia įeina į Lukiškių kalėjimo kompleksą thumb|250px|Kalėjimo ligoninė tarpukaryje Lukiškių kalėjimas (ofic. Lukiškių tardymo izoliatorius-kalėjimas; LTIK) – buvęs tardymo izoliatorius-kalėjimas, esantis Lukiškėse (Vilnius), viena seniausių įkalinimo įstaigų Lietuvoje. 2007 m. kalėjime buvo apie 1000 kalinių, 250 kalėjimo sargybinių. Daugelis kalinių buvo suimti laikinai ir laukdavo teismo sprendimų ar perkėlimo į kitas sulaikymo įstaigas, tačiau taip pat veikė ir nuolatinis kalėjimas, kuriame buvo kalinama apie 180 kalinių, apie 80 iš jų – iki gyvos galvos.
9793 Torvalds
GNU/Linux projekto garbei pavadinti dar trys asteroidai: 9885 Linux, 9965 GNU ir 9882 Stallman.
Lukiškių kalėjimas
Istorija
Lukiškių terminuoto laisvės atėmimo bausmės vykdymo kalėjimas buvo pradėtas statyti 1901 m., o tardymo kalėjimas – 1902 m. Kalėjimo projektą parengė architektas G. Trambickis, techninį projektą, sąmatą ir kalėjimo pastato brėžinius – inžinierius K. Kelčevskis. Terminuoto laisvės atėmimo bausmės vykdymo kalėjimas buvo skirtas 421 nuteistajam, tardymo kalėjimas – 278 suimtiesiems, administracinis pastatas su butais kalėjimo viršininkui, jo 4 padėjėjams ir prižiūrėtojams, virtuvės pastatas, kepykla, pirtis, skalbykla, ūkiniai pastatai, mūrinė siena, juosianti visus pastatus ir kita.
Atkūrus Lietuvos Nepriklausomybę, kalėjime bausmes atlikdavo LR piliečiai ir užsieniečiai.
2019 m. šis kalėjimas prijungtas prie Vilniaus pataisos namų, o tų metų viduryje – uždarytas.
Populiariojoje kultūroje
Dalis „Netflix“ televizijos serialo „Keisti dalykai“ ketvirtojo sezono filmuota Lukiškių kalėjime.
Hainuvkos valsčius
Hainuvkos valsčius  – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Hainuvkos apskrityje. Centras – Hainuvka. Ribojasi su Bialovežos, Čyžų, Dubičės Cerkevnės, Narevo, Narevkos valsčiais ir Gudija.
Istorija
Įkurtas 1929 m. balandžio 13 d. iš dalies Bialovežos valsčiaus, tačiau 1930 m. balandžio 1 d. panaikintas, o jo teritorija atiteko Bialovežos valsčiui. 1934 m. spalio 1 d. Hainuvkos valsčius atkurtas, šįkart iš dalies Bialovežos valsčiaus, Losinkos valsčiaus, Orlios valsčiaus ir Pasynkų valsčiaus. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Bresto srities, Hainuvkos rajonui. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo Reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1953 m. panaikintas, iki 1954 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Novoberezovo valsčiui. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Geografija
Pagal 2002 m. duomenis valsčiaus plotas yra 293,15 km², iš kurių:
Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:
Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1233,01 zlotai.
Tautinė sudėtis
2002 m. gyveno 4 494 žmonės:
Lloyd’s
Lloyd's rinka sudaro sąlygas draudimo agentams ir korporacijoms pasidalinti ir perleisti įvairias rizikas. Kitaip nei daugelis kitų jos konkurentų draudimo bei perdraudimo pramonėje, Lloyd's nėra bendrovė. Lloyd's draudimo rinka yra įsikūrusi Londono Sityje.
Kurpikai
Kurpikai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 7 km į pietus nuo Kybartų, prie Lieponos upės ir Rusijos sienos. Kurpikų pagrindinis kelias yra.
Demėtoji katė
Demėtoji katė, sin. oncila (Leopardus tigrinus) – mažųjų kačių (Felinae) pošeimio Leopardus genties rūšis.
Išvaizda
Demėtoji katė panaši į ilgauodegę katę (Leopardus wiedii) ar ocelotą (Leopardus pardalis) už šias kiek mažesnė, laibesnio kūno sudėjimo. Kūno ilgis 38–59 cm, uodega 20–42 cm ilgio. Sveria 1,8-3,5 kg. Kailis tankus, minkštas, rusvas, su daug juodų dėmių (panašiai kaip jaguaro). Tankiuose miškuose pasitaiko juodo kailio oncilų.
Nors gyvena ant žemės, puikiai laipioja medžiais. Maitinasi smulkiais žinduoliais, driežais, paukščiais, kiaušiniais, kartais medvarlėmis. Judrios daugiausia naktį. Jauni kačiukai murkia, suaugusios dėmėtosios katės skleidžia trumpus, gurguliuojančius garsus. Dažniausiai veda vieną (kartais iki 4) jauniklį.
Pietinės oncilos gyvena 15-21 metų.
Sistematika
Išskiriami 3 porūšiai:
Anksčiau prie dėmėtųjų kačių buvo priskirtas Leopardus tigrinus guttulus porūšis, tačiau 2013 m. buvo išskirtas į atskirą Leopardus guttulus rūšį, paplitusią Atlanto miškuose, vidurio ir pietų Brazilijoje, Urugvajuje, Paragvajuje, šiaurės Argentinoje.
Pavojai
Dėmėtosios katės hibridizuojasi su pampinėmis katėmis (Leopardus colocola). Nyksta dėl miškų kirtimo, medžioklės dėl kailio.
Didysis Raistas
Istorija
Įkurtas 1949 m.
1278 m.
1278 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mėlynkepuris akmeninis strazdas
Mėlynkepuris akmeninis strazdas (Monticola cinclorhynchus) – musinukinių (Muscicapidae) šeimos paukščių rūšis, priklausanti akmeninių strazdų (Monticola) genčiai.
Didysis Šiaurės karas
thumb|180px|Karo veiksmai 1700–1709 m. – iki Poltavos mūšio thumb|180px|Karo veiksmai 1709–1721 m. – nuo Poltavos mūšio Didysis Šiaurės karas įvyko tarp Rusijos, Danijos-Norvegijos ir Saksonijos-Abiejų Tautų Respublikos unijos koalicijos (nuo 1715 m. prie jos prisijungė Prūsija ir Hanoveris) ir Švedijos nuo 1700 iki 1721 m.
Ištakos
Tarp 1560 ir 1660 m. Švedija sukūrė „Baltijos imperiją“, į kurią be pačios Švedijos įėjo Karelija, Ingrija, Estija ir Livonija. Trisdešimtmečio karo metu jai atiteko teritorijos Šiaurės Vokietijoje – Pomeranija, Vismaras, Brėmenas ir Verdenas. Per šį laikotarpį Švedija sukūrė stiprią ir gerai paruoštą kariuomenę. 1700 m. Švedija buvo vyraujanti valstybė Baltijos jūros regione ir viena iš didžiųjų Europos valstybių.
Visos prieš Švediją susikūrusios koalicijos valstybės turėjo savo tikslų. Danija tikėjosi teritorijų Vokietijoje, Abiejų Tautų Respublika – susigrąžinti Livoniją su Ryga. Rusijos svarbiausias užsienio politikos ir ekonominis tikslas buvo įgyti priėjimą prie Baltijos jūros. Pagal 1617 m. Stolbovo taikos sutartį Rusija buvo priversta atiduoti Švedijai teritorijas nuo Ivangorodo iki Ladogos ežero ir taip visiškai prarado priėjimą prie Baltijos jūros.
Karo eiga
Karo pradžioje Danijos karalius Frederikas IV įsiveržė į Šlėzvigą-Holšteiną. Švedijos karaliui rugpjūčio 8 d. Karoliui XII pavyko sumušti danus prie Kopenhagos, o lapkričio 30 d. rusai pralaimėjo Narvos mūšį.
Cikliškas argumentas
Logika
Cikliškas argumentas nėra formaliosios logikos klaida, čia išvados plaukia iš prielaidų. Tačiau jis nieko nesako apie teiginio teisingumą. Kiekvieną tokį argumentą galima perfrazuoti į jeigu šis teiginys yra teisingas, tada jis yra teisingas.
Didysis Šiaurės karas
Karo eiga
Tuomet Karolis pradėjo kampaniją prieš Saksoniją ir Abiejų Tautų Respubliką ir 1706–1707 m. nuvertė karalių Augustą II priversdamas bajorus išsirinkti jam palankų karalių.
Cikliškas argumentas
Logika
Pavyzdžiui, Biblijos teisingumo klausimas – jos teisingumas grindžiamas Dievo teisingumu, o šis teiginys galioja tada, jei Biblija yra teisinga. Vadinasi, jei Biblija yra teisinga, tada ji yra teisinga.
Didysis Šiaurės karas
Karo eiga
1708 m. jis pradėjo žygį prieš Rusiją, persikėlęs per Bereziną prie Holovčino sumušė Petrą I-ajį, bei jį persekiodamas nužygiavo į Ukrainą, kur labai sunkiai peržiemojo. Čia jis pralaimėjo Poltavos mūšį, po kurio kariuomenėje smukus kovos dvasiai, paliko ją prie Perevolochnos ir pasitraukė į Osmanų imperiją, kur penkerius metus gyveno turkų sultono globoje, valdydamas Švediją per žygūnus.
Šiuo pralaimėjimu karas nesibaigė. Petras I Ingrijos miestelio Nymeno vietoje įkūrė Sankt Peterburgą. Karolis grįžo iš Turkijos, tačiau 1718 m. žuvo mūšyje Norvegijoje. Per kelis tolimesnius metus švedai patyrė pralaimėjimų nuo į karą įsijungusių Prūsijos ir Hanoverio. 1721 m. Švedija buvo priversta pasirašyti taiką, kuria neteko visų savo valdų už Baltijos jūros, jos tarptautinis vaidmuo sumenko.
Žiomenė
Žiomenė (Dracocephalum) – notrelinių (Lamiaceae) šeimos augalų gentis. Genties pavadinimas kilęs iš graikiškai drakon, drakaina – slibinas, smakas ir kephale – galva; žiedai panašūs į slibino galvą su išsižiojusiais nasrais. Tai daugiametės, rečiau vienmetės žolės, kartais puskrūmiai. Rūšys paplitusios Europoje, Azijoje ir Šiaurės Amerikoje.
Gentyje 60–70 rūšių. Lietuvoje auga 4 rūšys:
Papulkininkis
Papulkininkis – karinis laipsnis, analogiškas pulkininkui leitenantui ir žemesnis už pulkininką ir aukštesnis už majorą.
Priešdėlis pa- rodo, kad šis karininkas per vieną lygį žemesnis už pulkininką arba jo pavaduotojas. Šis karinio laipsnio pavadinimas būdingas slavų tautoms.
Papulkininkio laipsnis Rusijoje
Rusijoje atsirado XV a. pab. – XVI a. pr. šaulių kariuomenės kaip pulko vado pavaduotojo pareigos. Šaulių kariuomenėje papulkininkiais paprastai būdavo prasčiokai, jie atlikdavo visas administracines funkcijas už pulkui vadovavusį šaulių galvą. XVII a. ir XVIII a. pradžioje laipsnis ir pareigos vadinosi puspulkininkis (полуполковник), kadangi papulkininkis be administracinių pareigų vadovaudavo antrajai pulko „pusei“ – užpakalinėms rikiuotės eilėms ir rezervui (tuo metu pulkai dar neturėjo batalioninės organizacijos).
Įvedus Rangų lentelę (iki jos panaikinimo 1917 m.) papulkininkio laipsnis priskirtas VII klasei. Iki 1856 m. gautas papulkininkio laipsnis suteikdavo teisę į paveldimą bajorystę. 1884 m. Rusijos armijoje buvo panaikintas majoro laipsnis, ir visi majorai (neskaitant atleistų ar susikompromitavusių) buvo automatiškai pakelti į papulkininkius.
TSRS užuomina į papulkininkio laipsnį pasirodė 1924 m. kaip pareigos „pulko vado padėjėjas“ (помощник командира полка), priklausiusios pareiginei kategorijai K8, kuri buvo panaikinta 1935 m. Papulkininkio laipsnis atgimė 1940 m. liepos 26 d. Tuo metu papulkininkio atskyrio ženklu tapo trys stačiakampiai (шпалы), kurie iki tol buvo pulkininko ženklai.
Guacharas
Guacharas (Steatornis caripensis) – guacharinių (Steatornithidae) šeimos paukštis, lieknas, ilgasparnis, giminingas lėliams ir paprastai priskiriamas lėlinių (Caprimulgiformes) būriui.
Jis pakankamai skiriasi nuo giminingiausių paukščių, kad būtų priskirtas savai guacharinių (Steatornithidae) šeimai ir savam pobūriui Steatornithes. Kai kurie biologai teigia, kad guacharai tiek skiriasi nuo artimiausių jiems lėlių, kad galbūt net turi priklausyti atskiram būriui (kuris kol kas net neturi savo pavadinimo).
Guacharai gyvena šiaurinėje Pietų Amerikos dalyje, nuo Gajanos ir Trinidado salos iki Venesuelos, Kolumbijos, Ekvadoro, Peru ir Bolivijos, miškuose su urvais. Guacharai yra sezoniniai migrantai, keliaujantys iš urvų, kuriuose peri, į miškus, kur maitinasi vaisiniuose medžiuose. Kaip klajojantis paukštis retkarčiais pasiekia Kosta Riką, Panamą ir Arubą.
Guacharai yra naktinė rūšis, specializuota misti tikrųjų alyvpalmių (Elaeis oleifera) ir lauramedinių (Lauraceae) vaisiais. Tuo tarpu visi lėliniai paukščiai yra vabzdžialesiai.
Guacharų kojos yra mažos ir beveik bevertės, jos mažai kam tinka, tik kopinėti vertikaliais paviršiais. Jie geba skrisdami kabėti vietoje ir skristi vingiais, kas svarbu skraidant ribotose urvų erdvėse.
Guacharai yra dideli paukščiai – ilgis 41-48 cm, plotis per sparnus – iki 91 cm. Galingas kumpas snapas kiek paplokščias, apsuptas kaštono spalvos šeriškomis plunksnomis, kurių ilgis iki 5 cm. Kūnas raudonai rudas su baltomis dėmelėmis ant sprando ir sparnų. Apatinės dalys tamsiai geltonos, su baltomis dėmelėmis. Stangrios uodegos plunksnos yra sodriai rudos spalvos, su baltomis dėmelėmis.
Dieną šie besipulkuojantys paukščiai ilsisi savo urvuose ant karnizų. Lizdus sudaro krūvelė guacharų išmatų, tokie lizdai paprastai būna virš vandens. Lizduose būna 2-4 blizgantys balti kiaušiniai, kurie netrukus paruduoja. Guacharų kiaušiniai apvalūs, bet vienas galas gana aiškiai smailokas, dydis 41,2 X 33,2 mm.
Paukščiukai prieš apsiplunksnavimą tampa labai riebūs, jų masė siekia iki pusės suaugusio guacharo masės. Anksčiau tokius paukščiukus rinkdavo ir iš jų išgaudavo riebalus, dėl ko angliškai šiuos paukščius vadina oilbirds 'aliejiniai paukščiai'.
Guacharai paprastai orientuojasi rega, tačiau jie yra vieni iš keleto paukščių rūšių, kurios naudoja echolokaciją. Guacharai prieblandoje skleidžia skardžius girdimus spragsėjimus, o urvuose – šaižiai rėkauja. Guacharų riksmus galima išgirsti su šviesa įėjus į guacharų gyvenamus urvus, kas išprovokuoja paukščius, arba sulaukus momento, kai guacharai vakare ima skristi iš urvų lauk vaisių ieškoti. Ispaniškai guacharus vadina guácharo ar tayo, bet abu žodžiai kilę iš vietinių indėnų kalbų. Trinidade guacharus kartais vadina diablotin (pranc. 'velniukas'), galima spėti, kad šis pavadinimas kilo dėl šaižių paukščių balsų, kurie panašūs į kankinamų žmonių balsus.
Guacharų urvas (isp. Cueva del Guácharo) yra kalnuotame Karipės (Caripe) rajone šiauriniame Monage (Monagas) (Venesuela). Šiame urve Aleksandras fon Humboltas (Alexander von Humboldt) pirmas tyrinėjo šią rūšį. Cueva del Guácharo yra pirmasis Venesuelos nacionalinis paminklas, jis – nacionalinio parko širdis. Šiame urve, manoma, peri apie 15 000 ar daugiau guacharų.
Dvinariame lotyniškame pavadinime Steatornis caripensis gentinis pavadinimas Steatornis reiškia 'riebus paukštis' (pagal jauniklių riebumą), o caripensis – 'iš Karipės (Caripe)'.
Kolumbijoje, ties pietine siena su Ekvadoru, taip pat yra nacionalinis parkas su savu Cueva de los Guácharos.
Antanas Algirdas Jurgaitis
Antanas Algirdas Jurgaitis (g. 1935 m. birželio 3 d. Betygaloje, Raseinių apskritis) – Lietuvos veterinarijos gydytojas, biomedicinos mokslų daktaras.
Biografija
1959 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. Nuo 1960 m. Lietuvos veterinarijos akademijos dėstytojas, 1975–1985 m. Fiziologijos, patologinės fiziologijos ir patologinės anatomijos katedros vedėjas, 1976–1977 m. dar ir Veterinarijos fakulteto prodekanas, 1977–1990 m. dekanas, 1973 m. docentas. 1969 m. biologijos mokslų kandidatas. 2002 m. Lietuvos veterinarijos akademijos garbės profesorius.
Mokslinė veikla
Mokslinio darbo sritis – paukščių mineralinių medžiagų apykaita.
Parakaso Santo Domingo pampa
Parakaso Santo Domingo pampa  – lyguma pietinėje Peru, Ikos departamente, netoli Parakaso pusiasalio dykumoje. Žymi kaip archeologinė vietovė.
Čia rasti Parakaso žmogaus palaikai su kaktuso pluošto marškiniais. Greta jo rasta nedidelė fleita (seniausia rasta Amerikoje), žvejo tinklas bei moliūgo liekanos. Šio moliūgo dėka radioaktyviosios anglies metodu nustatyta, kad palaikai yra maždaug iš 7 tūkstantmečio pr. m. e. Šis moliūgas taip pat leidžia spėti apie žemdirbystės užuomazgas senovės Peru. Apylinkėse rasta primityvių statinių liekanų.
Šalia šios pampos taip pat yra vėlesnės Parakaso kultūros archeologinė vietovė Kabesa Larga.
Parakaso Santo Domingo pampą tyrė Šveicarijos archeologas Frederikas Engelis.
Balstogės Šv. Roko bažnyčia
'''Balstogės Šv. Roko bažnyčia'''  – bažnyčia esanti Balstogės mieste. Bažnyčia pavadinta Šv. Roko garbei. Bažnyčia priklauso Balstogės Šv. Roko parapijai. 1927–1946 m. vyko bažnyčios statybos, architektas Oskar Sosnowski. 1939 m. žuvus architektui, jo pareigas perėmė architektas Stanislaw Bukowski. Statybų iniciatorius buvo kunigas Adomas Abramovičius. Bažnyčia stovi ant ''Šv. Roko'' kalvos, ant kurios 1839 m. buvo įkurtos kapinės. Bažnyčios bokštas yra 83 m aukščio, o ant bokšto viršaus yra 3 m aukščio Marijos skulptūra. Sovietų okupacijos metu 1939–1941 m. buvo planas bažnyčioje įkurti cirką. 1975 m. kovo 12 d. bažnyčia buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Graboviecas (Vengruvo apskritis)
Graboviecas  – kaimas Lenkijos rytuose, Stočeko valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į vakarus nuo Stočeko, apie 23 km į šiaurės vakarus nuo Vengruvo ir apie 68 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Ona Grigaitė
Ona Grigaitė (g. 1963 m. sausio 8 d. Druskininkuose) – Lietuvos dailininkė, keramikė.
Aldona Kudlaitė
Aldona Kudlaitė (1945 m. gruodžio 5 d. – 2013 m. sausio 6 d. Kaune) – Lietuvos teatro aktorė, režisierė.
Sausio 29
Sausio 29 yra 29-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių. Nuo šios dienos iki metų galo lieka 336 dienos (keliamaisiais metais – 337).
Vardadieniai
Aivaras – Gilda – Gildas – Ginkantas – Gintas – Girkantas – Nygailas – Nygailė – Nykanta – Nykantas – Valerijonas – Valerijus – Žiba – Žibuolė – Žibutė
Audronė Simonaitytė-Gaižiūnienė
Audronė Simonaitytė-Gaižiūnienė (g. 1944 m. birželio 18 d. Šiauliuose) – Lietuvos chorvedė ir dainininkė (lyrinis sopranas).