cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Parazitologija
Parazitologija – biologijos mokslo sritis, tirianti parazitų gyvybines funkcijas, sugebėjimą maitintis, daugintis kito organizmo gyvybinėje aplinkoje ir reakciją į įvairias chemines medžiagas, gamtinius ir fizinius veiksnius, kylančius iš aplinkos.
Vilemai
Vilemai – kaimas vakarinėje Kauno rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietryčius nuo Zapyškio, miške, prie Kerupės upelio.
Antanas Gabužis
Antanas Gabužis (1928 m. gegužės 6 d. Balanėliai, Vaškų valsčius – 2008 m. rugpjūčio 29 d. Jonavoje ) – Lietuvos gydytojas onkologas, pasipriešinimo sovietų okupaciniam režimui dalyvis, Jonavos rajono visuomenės veikėjas.
Biografija
1957-1961 m. mokėsi Irkutsko medicinos mokykloje (Rusija). 1961-1968 m. studijavo ir baigė medicinos studijas Irkutsko medicinos institute.
Nuo 1944 m. Lietuvos laisvės armijos Panevėžio apskrities skyriaus narys. 1945 m. spalio mėn. suimtas, kalintas Šilutės lageryje, kaip mažametis 1948 m. spalio mėn. paleistas. Nuo 1949 m. sausio „Vyčio“ apygardos Vėtros būrio partizanas (slapyvardis Dobilas). 1949 m. balandžio mėn. suimtas, 1949 m. rugpjūčio mėn. nuteistas, iki 1955 m. kalintas. 1949 m. pab. – 1950 m. pr. Ekibastuze (Kazachijos šiaurėje) suorganizavo lietuvių politinių kalinių nelegalią pasipriešinimo organizaciją. 1953 m. gegužės mėn. sukilimo Norilsko lageryje, kuriame dalyvavo apie 5000 politinių kalinių, iš jų apie 400 lietuvių, vienas organizatorių. Kalintas Vladimiro kalėjime. 1955 m. paleistas kaip antros grupės invalidas. 1955–1960 m. dirbo Bratsko, 1960–1968 m. Irkutsko ligoninėse. 1968 m. leidus grįžti į Lietuvą apsigyveno Jonavoje, Jonavos ligoninės gydytojas onkologas. Nuo 1988 m. politinių ir visuomeninių organizacijų narys, veikėjas. 1999 m. Karys savanoris.
Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos (LPKTS) Jonavos skyriaus narys, Jonavos rajono visuomenės veikėjas. Prižiūrėjo Tremtinių koplyčios statybą Jonavos kapinėse.
Buvo vedęs; žmona Veronika Gabužienė (g. 1931 m.), buhalterė, Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centro Jonavos r. komisijos pirmininkė.
Beržoras
left|120px
Béržoras – ežeras vakarų Lietuvoje, Plungės rajono savivaldybės teritorijoje, apie 2 km į pietus nuo Platelių, Žemaitijos nacionaliniame parke, Minijos baseinas.
Ežero plotas 52 ha, ilgis iš vakarų į rytus 1,1 km, plotis siekia 0,75 km. Giliausia vieta – 6,3 m, vidutinis gylis 4,6 m. Paviršiaus altitudė 148,2 m. Ežero dubuo susidarė išgulėjus ledo luistui. Forma netaisyklinga. Krantai daugiausia aukšti, tik vakarinis žemas. Iš pietų, pietvakarių supa Beržoro miškas, kitur – dirbami laukai. Yra 2 salos (0,2 ha ir 0,1 ha). Beržoro ežero sala – valstybės saugomas hidrografinis gamtos paveldo objektas.
Baseino plotas 2,4 km². Per Beržorą į Platelių ežerą prateka Beržuoja. Ežero pratakumas 36 % per metus.
Šiauriniame ežero krante yra Beržoro kaimas. Šiaurine ir rytine pakrantėmis eina kelias.
Pavadinimas kilęs nuo žodžio beržas.
Kaniūkai (Babtai)
Kaniūkai – kaimas Kauno rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Babtų, tarp Nevėžio ir Striūnos. Pietuose praeina greitkelis.
Triptofanas
Triptofanas (Trp) – viena iš baltymuose esančių aminorūgščių.
Senis besmegenis
thumb|200px|Tradicinis senis besmegenis (Šveicarija) miniatiūra|Senis besmegenis, video Senis besmegenis, sniego senis – antropomorfinė žmogaus skulptūra, pagaminta iš sniego. Vakarų šalyse sniego senio statymas žymi žiemos sezono pradžią, yra vienas svarbiausių žiemos švenčių ir pačios žiemos simbolių. Europoje besmegenių statymo tradicijos žinomas dar viduramžiais.
Triptofanas
Triptofanas taip pat yra neurotransmiterio serotonino, paros ritmo hormono melatonino ir (augaluose) fitohormono auksino pirmtakas.
Senis besmegenis
Aukščiausias pasaulyje sniego senis pastatytas 2008 m. Betele, Meine, JAV. Jo aukštis 37,2 m.
Aukščiausias Lietuvoje sniego senis pastatytas 2019 m. Pavilnio soduose (Vilniaus m.) 16-mečio Aleksejaus Kurilčiko ir 15-mečio Danielo Kolobovo. Jo aukštis 6,7 m.
Vichorevka
Vichorevka  – miestas Rusijoje, Irkutsko srityje, Bratsko rajone, 26 km į pietvakarius nuo Bratsko. 24,8 tūkst. gyventojų (2005 m.). Per miestą teka Angaros intakas Vichorevka, eina Baikalo-Amūro geležinkelis. Medienos apdirbimo pramonė.
Istorija
Miesto statusą turi nuo 1966 m.
Edmontosaurus
Edmontosaurus – ančiasnapis dinozauras iš vėlyvojo kreidos periodo. Jo liekanų rasta pietinėje Albertoje, Kanadoje. Priklausomai nuo rūšies, suaugusio dinozauro ilgis galėjo siekti iki 9 metrų, o kai kurių rūšių – tarp 12 ir 13 metrų. Svėrė apie 4 tonas, dėl to buvo vienas iš didžiausių ančiasnapių dinozaurų. Panašus į Maiasaura išvaizda ir laikysena, tačiau šios dvi rūšys smarkiai skyrėsi dydžiu.
Karolis Vielopolskis
Karolis Vielopolskis (m. 1773 m. gruodžio 20 d.) – ATR valstybinis veikėjas, Karūnos didysis vėliavininkas (1753–1773), Karūnos didysis žirgininkas (1731–1754), Karūnos didysis prievaizas (1728–1731), Krokuvos generalinis seniūnas (1732–1768), rotmistras.
Biografija
Lenkijos bajorų Vielopolskių giminės atstovas, herbo „Starykon“ savininkas. Pranciškaus Vielopolskio (1658–1732) ir Terezos Magdelenos Tarlo (m. 1700) vyresnysis sūnus. Broliai – Janas ir Jeronimas.
Pinčuvo 9-tas ordinatas (1732–1773), Šventosios Romos imperijos grafas (Živco ir Peskovo grafas) ir Ginzagos-Myškovskio markgrafas.
Užėmė Karūnos didžiojo vėliavininko (1753–1773), Karūnos žirgininko (1731–1754), Karūnos prievaizo (1728–1731), generalinio Krokuvos seniūno (1732–1768), šarvuotos vėliavos rotmistro pareigybes.
1733 metais buvo išrinktas pasiuntiniu (deputatu) į elekcinį seimą, kur palaikė Stanislovo Leščinskio kandidatūrą į Lenkijos karaliaus sostą. Tais pačiais 1733 metais – Krokuvos pavieto konfederacijoje, sudaryto Stanislovo Leščinskio gynybai, konsuliaras.
Louis Pasteur
Lui Pasteras (1822 m. gruodžio 27 d., Dolis, Juros departamentas – 1895 m. rugsėjo 28 d., Vilnevas-Letanas netoli Paryžiaus) – garsus prancūzų mikrobiologas ir chemikas.
Karolis Vielopolskis
Biografija
1731 metais buvo apdovanotas Baltojo erelio ordinu.
Louis Pasteur
Pasteras atrado fermentacijos ir daugelio žmogaus ligų šaltinį, tapo vienu iš mikrobiologijos ir imunologijos pradininku. Jo darbai apie kristalų sandarą ir poliarizaciją tapo stereochemijos pagrindu. Pasteras užbaigė daugelį šimtmečių trukusius ginčus apie kai kurių gyvybių savaiminį atsiradimą – bandymais įrodė, kad neįmanoma. Jo vardas plačiai žinomas ne tik mokslininkų dėl jo išrastos ir vėliau jo garbei pavadintos pasterizacijos technologijos.
Karolis Vielopolskis
Šeima ir vaikai
thumb|200px|Karolio Vielopolskio žmona Elžbiets Mnišek 1725 metais vedė Elžbietą Mnišek (m. 1746), Karūnos didžiojo maršalkos ir Krokuvos kašteliono Juozo Vandalino Mnišeko (m. 1747) ir Konstancijos Tarlo (m. 1740) dukterį. Jų vaikai:
Louis Pasteur
Ankstyvieji gyvenimo metai
Lui Pasteras gimė prancūzų Juros departamente 1822 m. Jo tėvas Žanas Pasteras buvo odininkas ir veterinaras bei Napoleono karų veteranas. Luisas mokėsi Arbua koledže, paskui Bezansone. 1843 m. įstojo į Paryžiaus Aukštąją normaliąją mokyklą, o 1847 m. ją baigė.
Chemija
1848 m. Pasteras parašė pirmąjį mokslinį darbą. Tirdamas fizikines vyno rūgšties savybes jis atrado, kad rūgštis, gauta fermentacijos būdu, yra optiškai aktyvi ir gali veikti šviesos poliarizaciją, tuo tarpu chemiškai susintetinta izomeriška jai vyno rūgštis tokių savybių neturi. Stebėdamas kristalus per mikroskopą jis išskyrė du tipus, esančius kaip veidrodinis vieno kito atspindys. Pavyzdžiui, vieno tipo kristalai pasukdavo poliarizacijos plokštumą pagal laikrodžio rodyklę, o kito – prieš. Abejų tipų sumaišymas 1:1, žinoma, neturėjo optinio aktyvumo.
Pasteras nusprendė, kad kristalai susideda iš įvairių struktūrų molekulių. Cheminių reakcijų metu susidaro abu tipai su vienoda tikimybe, bet gyvi organizmai naudoja tik vieną iš jų. Tokiu būdu pirmą kartą parodytas molekulių hirališkumas. Kaip buvo nustatyta vėliau, aminorūgštys irgi hirališkos, gyvuose organizmuose jos būna tik L formos (su retomis išimtimis).
Po šio darbo Pasteras buvo paskirtas Dižono licėjaus fizikos profesoriumi, bet po trijų mėnesių 1849 m. perėjo dirbti į Strasbūrą universiteto profesoriumi.
Fermentacijos tyrimai
1860–1862 m. Pasteras tyrė savaiminio užsikrėtimo galimybę. Jis atliko bandymą paėmęs termiškai sterilizuotą maistinę aplinką ir ją padėjęs atvirame inde su kakleliu apačioje. Kad ir kiek ore indas stovėjo, jokių gyvybės požymių neparodė, nes ore esančios bakterijos nusėsdavo ant kaklelio sulenkimo. Tačiau jį nuėmus maistinėje aplinkoje greitai išaugdavo mikroorganizmų kolonijos. 1862 m. Paryžiaus akademija Pasterui paskyrė premiją už išspręstą klausimą apie gyvybės atsiradimą.
Pasteras įrodė, kad fermentaciją neigiamai veikia deguonis (t. y. Pastero efektas). Dauguma fermentaciją sukeliančių bakterijų gali vystytis tik beorėje aplinkoje. Tokie faktai leido jam padalinti gyvybę į aerobus (naudojančius deguonį) ir anaerobus (gyvenančius be deguonies). Tokiu būdu fermentacija buvo anaerobinis procesas, gyvybė be kvėpavimo deguonimi.
Tuo metu organizmai, galintys tiek fermentuotis, tiek kvėpuoti, esant deguoniui augo greičiau, bet naudojo mažiau organinių medžiagų iš aplinkos. Taip buvo įrodyta, kad tokia gyvybė ne tokia efektyvi. Dabar laikoma, kad iš vieno organinio substrato aerobiniai organizmai gali gauti 20 kartų daugiau energijos.
Infekcinių ligų tyrimai
1865 m. Pasteras savo buvusio mokytojo buvo pakviestas į Prancūzijos pietus, kad nustatytų šilkverpių vikšrų ligų kilmės priežastis. Robertui Kohui 1876 m. paskelbus savo darbą „Juodligės etiologija“. Pasteras visiškai atsidavė imunologijai, galutinai nustatęs juodligės, gimdymo karštinės, choleros, pasiutligės, vištų choleros ir kt. atsiradimo priežastis. Išvystė požiūrį į dirbtinį imunitetą ir 1881 m. pasiūlė skiepus Sibiro opai ir pasiutligei gydyti (kartu su Emilis Ru 1885 m.).
1885 m. liepos 6 d. buvo sukurti efektyvūs skiepai pasiutligei. Buvo paskiepytas 9 metų Jozefas Meisteris, paprašius jo mamai. Gydymas baigėsi sėkmingai: berniukas pasveiko.
Pastero institutas
1888 m. Paryžiuje įkurtas Mikrobiologijos institutas (vėliau pavadintas jo vardu). Institutui lėšos surinktos pasirašius tarptautinę sutartį. Pasteras tapo pirmu jo direktoriumi.
Apgaulės
1995 m., minint Lui Pastero mirties šimtmetį JAV laikraštis New York Times išspausdino straipsnį "Pastero apgaulė". Mokslo istorikas Gerald L. Geison, išanalizavęs Pastero laboratorinius užrašus paskelbė, kad Pasteras pateikė melagingą informaciją apie juodligės vakcinos naudotos Pouilly-le-Fort paruošimą.
Taip pat yra nemažai įrodymų, jog jo vakcinų bandymų metu buvo daug "nesėkmingų" bandymų, kurių metu mirė virš tūkstančio žmonių Maroke, skiepijant avis prie Odesos (Ukrainoje), iš 3500 avių, paskiepytų nuo juodligės, 80 % nudvėsė, Pasteras turėjo asmeniškai atlyginti pastarojo eksperimento nuostolius valstiečiams.
Kreditas (apskaita)
Kreditas ( – jis patiki) – naudojant dvejybinio įrašo sistemą vadinama dešinė sąskaitos pusė.
Žodis kreditas yra visiškai priešingas žodžiui debetas. Kredituoti sąskaitą esančią aktyvinėje (kairėje) balanso pusėje reiškia mažinti joje esančią sumą. Kredituoti sąskaitą esančią pasyvinėje (dešinėje) balanso pusėje reiškia didinti joje esančią sumą.
Taip pat skaitykite
Paskola
Credit (accounting) Kredit (akuntansi) Кредит (бухгалтерский учёт)
Anadyris
Anadyris  – upė Rusijoje, Sibire, Čiukotkoje. Prasideda Anadyrio plokščiakalnyje, aukštupyje slenkstėta, vingiuota ir srauni. Pasukusi į vakarus teka pelkėta Anadyrio žemuma, plačiu slėniu. Protaka jungiasi su Raudonuoju ežeru. Įteka į Beringo jūros, Anadyrio įlankos Onemeno užutėkį.
Didžiausi intakai: Majnas (dešinysis), Belaja, Tanjureras (kairieji).
LRT Plius
LRT Plius – Lietuvos televizija, transliuojama nuo 2003 m. vasario 16 d.
Programą sudaro kultūrinės laidos, kinas, sportas, dokumentika.
Istorija
Televizija buvo įkurta 2003 m. vasarį ir iš pradžių rodyta Vilniuje ir Kaune. 2005 m. kanalas imtas transliuoti visoje Lietuvos teritorijoje. 2003–2007 m. šiuo kanalu transliuotos viešosios įstaigos „Kauno radijas ir televizija“ sukurtos laidos apie Kauno miestą, taip pat LTV informacinių (pvz. „Panorama“), kultūros (pvz. „Būtovės slėpiniai“) laidų bei dokumentinių filmų kartojimai.
Analoginė kanalo transliacija buvo išjungta 2009 m. gruodžio 1 d.
Iki 2012 m. liepos 27 d. vadinosi LTV2, taip pat ji vadinta Lietuvos televizijos antruoju kanalu. 2012 m. liepos 27 d. televizija pervadinta į LRT Kultūra.
2017 m. rugsėjo 1 d. transliacijas pradėjo raiškiosios televizijos formatu. 2018 m. spalio 1 d. pavadinimas pakeistas į LRT Plius.
Augustava
Augustava – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Upytės. Išlikusi dvaro sodyba, rytuose prieina Gėlainių miškas.
Bob Martin
Bob Martin (tikrasis vardas Leo Heppe; g. 1922 m. birželio 7 d. Krasnojarske – m. 1998 m. sausio 13 d. Vienoje) buvo Austrijos dainininkas.
Biografija
Muzikinė karjera prasidėjo 1951 metais, kai pradėjo dainuoti Vienos valstybinėje operoje, kur dirbo iki 1981 m. 1957-aisiais su Grethe Weiser nusifilmavo filme „Einmal eine große Dame sein“. Tais pačiais metais Bob Martin dalyvavo 1957 m. Eurovizijoje kaip Austrijos atstovas. Konkurse pasirodęs su daina „Wohin, kleines Pony?“ atlikėjas gavo tik 2 taškus iš D. Britanijos ir 1 tašką iš Nyderlandų ir liko paskutinėje vietoje.
Po dalyvavimo Eurovizijoje, atlikėjas dažnai koncertuodavo vokiškai kalbančiose šalyse ir tapo ypač populiarus pietinėje Austrijoje.
Kaniūkai (Kelmė)
Kaniūkai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 9 km nuo Kiaunorių.
Miles Davis
Miles Davis (1926 m. gegužės 26 d. – 1991 m. rugsėjo 28 d.) – amerikiečių džiazo trimitininkas. Vienas garsiausių džiazo atlikėjų.
Per 50 metų karjerą ne kartą keitė grojimo stilių – bebop, cool jazz, hard bop, jazz fusion stiliai buvo jo repertuare. Jo mokiniai yra didžioji dauguma dabartinių džiazo garsenybių.
Miles Davis plačiai pripažintas, kaip vienas didžiausią įtaką padariusių XX a. amžiaus muzikantų. Buvo bene visų džiazo atradimų priešakyje, žvelgiant į laikotarpį nuo Antrojo pasaulinio karo iki paskutiniojo XX a. dešimtmečio.
Grojo įvairiuose sudėtingų ritmų džiazo muzikos įrašuose ir iš dalies buvo atsakingas už tonacinio džiazo vystymąsi. Džiazo derinimas su kitais stiliais išauga iš jo darbų su kitais muzikantais 7-ojo dešimtmečio pabaigoje ir 8-ojo pradžioje.
Miles Davis priklauso puikias džiazo tradicijas išlaikiusiems trimitininkams, kurių istorija prasidėjo nuo Buddy Bolden ir perėjo per Joe King Oliver, Louis Armstrong, Roy Eldridge bei Dizzy Gillespie. Visgi, lyginant su šiais muzikantais, jis niekuomet nebuvo vertinamas, kaip pasiekęs aukščiausią techninį atlikimo lygį. Kaip muzikanto, didžiausias jo pasiekimas, ko gero, buvo tai, jog be to, kad puikiai ir išskirtinai valdė savo instrumentą, savo sukurtų grupių muziką jungė su kitais stiliais ir leido daugeliui džiazo muzikantų išgarsinti save bei savo kūrybą.
Po mirties, 2006 m kovo 13 d., Miles Davis buvo įtrauktas į rokenrolo šlovės muziejų. Jam taip pat atsirado garbingos vietos St. Louis šlovės alėjoje ir Big Band and Jazz bei Down Beat Jazz šlovės muziejuose.
Diskografija
Išleisti „Prestige“ ir „Blue Note“ įrašų kompanijų (1951–1961 m.):
Hans Christian Ørsted
thumb|right|Danų fizikas ir chemikas Hansas Kristianas Erstedas
Hansas Kristianas Erstedas (1777 rugpjūčio 14 d. Rutkebingas, Danija – 1851 kovo 9 d. Kopenhaga, Danija) – danų mokslininkas, farmacininkas primasis atradęs ryšį tarp elektros ir magnetizmo. 1820 m. skaitydamas paskaitas Kopenhagos universitete, jis prijungė prie akumuliatoriaus vielą, gulėjusią šalia kompaso. Kompaso rodyklė pasisuko, ir tada Erstedas suvokė, kad srovė sukuria magnetinį lauką. Šį revoliucinį atradimą jis paskelbė 1821 m. 1806–1829 m. Kopenhagos universiteto profesorius. Kopenhagos politechnikumo bendrasteigėjas ir pirmasis direktorius (1829–1851). Domėjosi eilėdara, filosofija ir kalbotyra. Sukurė ne vieną naują žodį: „deguonis“, „vandenilis“, „savitoji šiluma“ ir stengėsi išsaugoti daniškąjį žodį „oras“, vietoj kurio šiandien vartojamas žodis „dujos“.
Biografija
thumb|left|150px|Jaunasis H. K. Erstedas
Erstedas gimė Rutkebinge. Būdamas jaunas jis susidomėjo mokslu dirbdamas pas savo tėvą, kuris turėjo vaistinę. Erstedas ir jo brolis Andersas įgijo išsilavinimą mokydamiesi namie, 1793 m. jie nukeliavo į Kopenhagą išlaikyti stojamuosius egzaminus į Kopenhagos universitetą, abu broliai sėkmingai pradėjo akademinę karjerą. Iki 1796 m. Erstedas buvo apdovanotas dėl savo straipsnių apie estetiką ir fiziką. Jis gavo daktaro laipsnį 1799 m., už apgintą disertaciją apie Imanuelio Kanto darbus, pavadinta „Naturalios metafizikos architektonika“.
1801 m. Erstedas gavo stipendiją kelionei ir viešąją dotaciją, kuri jam leido praleisti trejus metus Europoje. Vokietijoje jis sutiko Johaną Vilhelmą Riterį, fiziką, kuris manė, kad yra ryšys tarp elektros ir magnetizmo. Erstedui tai pasirodė rimta, nes jis jau tada tikėjo Kanto idėjomis apie gamtos vienybę ir kad yra gilus ryšys tarp gamtinių reiškinių.
Jų pokalbis paskatino Erstedą studijuoti fiziką. 1806 m. jis tapo Kopenhagos universiteto profesoriumi ir tęsė savo tyrimus su elektrinėmis srovėmis ir akustika. Jam vadovaujant universitetas išvystė plačią fizikos ir chemijos programą ir įkūrė naujas laboratorijas.
Amerikiniai gružliai
Amerikiniai gružliai (Rhinichthys) – karpinių (Cyprinidae) šeimos žuvų gentis.
Aras Bražiūnas
Aras Bražiūnas (g. 1994 m. sausio 16 d.) – Lietuvos krepšininkas, gimęs Utenoje, žaidžiantis įžaidėjo ir atakuojančio gynėjo pozicijose.
2011 m. rugsėjo 30 d. pasirašė sutartį su Utenos „Juventus“. 2012 m. rugsėjo 25 d. dėl asmeninių priežasčių nutraukė sutartį su Utenos „Juventus“
Eilėraštis
Eilėraštis – nedidelės apimties eiliuotas kūrinys. Eilėraštis yra sukuriamas pagal vienokią ar kitokią eilėdaros sistemą. Pagal turinį ir struktūrą galima išskirti šias eilėraščių rūšis:
Dažniausiai eilėraščiai yra rimuoti ir tai jiems suteikia skambesio, tačiau kai kurios eilėraščių rūšys nerimuotos kaip antai haiku.
Olof Palme
Biografija
1947–1948 m. studijavo Ohajo koledže JAV, grįžęs – Stokholmo universitete. Nuo 1949 m. Švedijos socialdemokratų darbininkų partijos (SAP) narys, jaunimo organizacijos aktyvistas. 1953–1955 m. ministro pirmininko Tagės Erlanderio sekretorius.
1958–1986 m. Švedijos parlamento Riksdago narys. 1963–1965 m. ministras be portfelio, 1965–1967 m. transporto ministras, 1967–1969 m. švietimo ir kultūros ministras. 1969–1986 m. SAP pirmininkas. 1969–1976 m. ir 1982–1986 m. Švedijos ministras pirmininkas. thumb|left|Vieta, kur buvo nužudytas Ulofas Palmė 1976–1986 m. Socialistų Internacionalo pirmininko pavaduotojas, 1975–1982 m. Pietų Afrikos komiteto pirmininkas. 1980 m. Jungtinių Tautų Nepriklausomos nusiginklavimo ir saugumo komisijos (Palmės komisijos) steigėjas ir vadovas.
Buvo nužudytas gatvėje, Stokholmo centre, kartu su žmona be apsaugos išėjęs iš kino teatro. Žudikas nebuvo rastas.
Mačiūnai
Mačiūnai – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Prienų, prie kelių ir. Seniūnaitijos centras. Piečiau kaimo auga Mačiūnų miškas (jame saugomas Šiauliškių akmuo), šalia Prienų yra Mačiūnų piliakalnis.
Filodis
Filodis – suplokštėję, paplatėję lapkočiai, prisitaikę vykdyti fotosintezę. Filodžiai būdingi lapams, kurių lapalakščiai sumažėję ar visiškai išnykę.
Filodžiai būdingi daugeliui Australijos akacijų (Acacia) rūšių.
Ąsotenio (Nepenthes) pakitusiuose lapuose lapalakštis išsiplėtęs ir virtęs ąsotėliu, apatinė lapkočio dalis išsiplėtusi ir virtusi lapalakščio pakaitalu.
Gaižėnėliai
Gaižėnėliai – kaimas vakarinėje Kauno rajono savivaldybės dalyje, į pietus nuo Kačerginės, šalia kelio, prie Dievogalos upelio. Veikia lenktynių trasa „Nemuno žiedas“.
Tirozinas
Tirozinas ( – sūris) – viena iš dvidešimties dažniausių baltymuose pasitaikančių aminorūgščių. Tai pakeičiama aminorūgštis kurią nebūtina gauti su maistu, nes žmogaus organizmas sugeba ją susintetinti iš fenilalanino. Yra paveldima liga kuriai esant šis kelias neveikia (fenilketonurija). Tirozinas yra adrenalino (epinefrino ir norepinefrino) pirmtakas. Melaninas, odos ir plaukų pigmentas, irgi sintetinamas iš šios aminorūgšties.
Tirozino lieka baltymo grandinėje dažnai priklauso jo aktyviąjam centrui, ir jos modifikacija neretai labai keičia ar išvis panaikina baltymo katalitinį aktyvumą.
Tirozinas pirmąkart buvo išskirtas 1846 m. iš sūrio, nuo čia jo pavadinimas.
Spindulys (Tilžė)
Spindulys – 1907–1909 m. Tilžėje veikusi Lietuvos socialdemokratų leidykla.
Leido įvairias brošiūras, kurias paruošė ir vertė Augustinas Janulaitis.
Reliktinės kuojos
Reliktinės kuojos (Relictus) – karpinių (Cyprinidae) šeimos žuvų gentis.
Gulinkambis
Gulinkambis (auksinė skiauterė") skandinavų mitologijoje – gaidys, gyvenęs Valhaloje ir kiekvieną rytą žadinęs einherijus. Jo giedojimas taip pat žymės Ragnaroko pradžią.
Medikoniai (reikšmės)
Medikoniais vadinami kaimai:
Šerninis kalavijas
thumb|right|300px|Šerniniai kalavijai Šerninis kalavijas  – specialios konstrukcijos medžioklinis kalavijas, skirtas šernams medžioti.
Šerniniai kalavijai pasirodė XV a. pabaigoje, ir iki XVI a. vidurio juos gamino Vokietijoje ir Ispanijoje. Jų nemažai išliko įvairiose ginklų kolekcijose. Iki tol stambių žvėrių medžioklėn imdavo paprastus ilgus kalavijus. Specialūs medžiokliniai kalavijai į madą atėjo 1470 m. Burgundijoje.
Konstrukcija
Rankena panaši į kavalerijos kalavijo rankeną. Efesas paprastai neturėdavo lankelių, tai paaiškinama tuo, kad žvėris nefechtuoja, tad sudėtingas efesas nereikalingas.
Geležtė būdavo apie 85 cm ilgio. Didelė dalis geležtės (pvz., trys ketvirtadaliai) geležtės yra strypo formos, o galinė dalis – juostos pavidalo, su ašmenimis ir smaigaliu. Neretai geležtė turėjo kiaurinę skylę, pro kurią buvo perkišamas metalinis skersinis, kurio galai neretai būdavo kiek atlenkti link smaigalio. Šis skersinis neleidžia kalavijui pernelyg giliai įsmigti į šerną. Panašius skersinius turi ir medžioklinės ragotinės.
Medžioklinių kalavijų makštys būdavo ypatingos – jos turėdavo papildomas makštis, kuriose laikydavo tokius medžiotojo įrankius kaip mėsinėjimo peilis, yla sausgyslėms atskirti.
XVI a. pradžioje medžiokliniai kalavijai ėmė keistis – geležtės ėmė trumpėti, lengvėti, kol iš šių kalavijų atsirado medžiokliniai peiliai.
Kelantano sultonatas
Kelantano sultonatas (malajų kalba: Kesultanan Kelantan) – istorinė valstybė, egzistuojanti Malakos pusiasalyje (dabartinės Malaizijos Kelantano valstijos teritorijoje) nuo XVII a antros pusės.
Istorija
Iki XVIII a Kelantano teritorijos buvo Patanio karalystės sudėtinė dalis, ilgą laiką buvusi susiskaldžiusi, o jos atskiras žemes valdė smulkūs kunigaikščiai. XVIII a pabaigoje Patani buvo absorbuojama Siamo, o piečiausios jo teritorijos, t. y. Kelantanas apie 1764 m. buvo suvienytos ir jį valdė radža Long Junos. Po trumpos Terenganu okupacijos 1800 m Kelantanas tapo sultonatu, o Radža Muhammad – pirmuoju sultonu. Nuo 1812 m šis sultonatas tapo Siamo vasalu.
1909 m. britų-Siamo sutartimi Kelantanas iš Siamo perėjo britams kartu su Terenganu ir Kedahu. Tokiu būdu jis tapo Britų Malajos sudėtine dalimi, Nefederacinėmis Malajų Valstijomis.
Japonų okupacijos laikais per Antrąjį pasaulinį karą Kelantanas vėl buvo perduotas Tailandui, tačiau po karo vėl grįžo britams. 1946 m. jis įsijungė į Malajos Sąjungą, o 1948 m. – į Malajos Federaciją, tapdamas viena iš Malaizijos valstijų. Jame išlikusi sultono institucija ir nuo XIX a pradžio besitęsianti dinastija.
Skarna
thumb|300px|Skarna. Poliarizacinio mikroskopo padidintas vaizdas
Skarna – įvairiaspalvė, dažnai žalia ar raudona rečiau pilka, juoda, ruda ar balta metamorfinė uoliena. Susiformuoja kontaktinio metamorfizmo zonoje cheminės metasamotazės proceso metu kai magminės intruzijos, tokios kaip granitas, įsiterpia į karbonatines uolienas, tokias kaip klintis ar dolomitas.
Uolienos pavadinimas kilo iš švedų kalbos žodžio skarn, reiškiančio berūdę, bevertę uolieną. Mokslinėje literatūroje pirmą kartą panaudojo švedas V. Tornebhomas apie 1880–1881 m.
Dokumentavimas
Dokumentavimas ( – pavyzdys, liudijimas, įrodymas, pagrindimas) – ūkinių operacijų fiksavimas.
Kuneo
Kuneo, Kunėjas – miestas Italijoje, Pjemonte, Kuneo provincijos sostinė. Miestas yra Jūrinių Alpių šlaite, kur Stura di Demontės upė išteka iš Sturos slėnio.
Skarna
Skarnų tipai
Skarnos susidaro iš įvairios mineralinės ir petrologinės sudėties uolienų. Jos gali susidaryti iš magminės, metamorfinės ar nuosėdinės kilmės uolienų. Skarnų tipas priklauso nuo uolienų, į kurias įsiveržė karštas magminis lydalas. Pagal tai išskiriami šie skarnų tipai ar atmainos:
Dokumentavimas
Dokumentai turi turėti visus rekvizitus patvirtintus valstybės, be jų ar tik su jų dalimi dokumentas neturi įrodomosios galios.
Skarna
Skarnų tipai
Pagal skarnų padėtį intruzinio masyvo atžvilgių skarnos dar skirstomos į egzoskarnas ir endoskarnas. Pirmosios yra už intruzinio masyvo, antrosios – masyvo viduje.
Kuneo
Istorija
Kuneo 1198 m. įkūrė vietiniai, miestą paskelbę nepriklausoma komuna ir išsilaisvinę nuo Asčio vyskupo ir Monferato ir Saluco markizų. Saluco markizas miestą užėmė 1210 m., bet miestiečiai sukilo 1231 m. Šv. Romos imperatorius Frydrichas II pripažino Kuneo laisvu miestu 1238 m.
Skarna
Panaudojimas
Skarnos naudojamos kaip naudingos iškasenos. Iš jų išgaunama geležis, varis, volframas, molibdenas, švinas, cinkas, boras.
Kuneo
Istorija
1259 m. miestas visam laikui neteko nepriklausomybės, kai norėdamas apsiginti nuo galingų kaimynų prisiekė Neapolio karaliui Karoliui I Anžu, kuris taip pat buvo Provanso grafas. Kartu su Alba Kunėjas buvo pagrindinė Angevinų valda Šiaurės Italijoje. Jų valdymas Kunėjuje, kurį pertraukdavo Saluco, Savojos, Viskončių, Milano laikotarpiai, baigėsi 1382 m., kai miestas atiteko Savojos kunigaikštystei.
Kunėjas buvo svarbi besiplečiančios Savojos tvirtovė, tad dažnai būdavo apgulamas Prancūzijos: pirmąkart 1515 m. Pranciškaus I šveicarų, o po to 1542, 1557, 1639, 1641, 1691 m. ir galiausiai per Austrijos įpėdinystės karą 1741 m. Kunėjas visus kartus atsilaikė. Tik Napoleono laikais prancūzai užėmė Kunėją ir padarė Sturos departamento sostine. Atkūrus Sardinijos karalystę ir suvienijus Italiją Kunėjas tapo Kunėjo provincijos sostine 1859 m.
Moniūnai (reikšmės)
Moniūnais vadinami kaimai:
1959 m. Formulės 1 sezonas
1959 m. Formulės 1 sezonas buvo 10-tas FIA organizuotas Formulės 1 čempionatas. Jis prasidėjo gegužės 10 d., baigėsi – gruodžio 12 d. po devynių etapų.
Sezono apžvalga
Jackas Brabhamas laimėjo čempionatą pirmą kartą. Cooper ekipa laimėjo 5 iš 9 lenktynių. Šių metų Vokietijos GP pirmą kartą vyko AVUS trasoje, kuri pasižymėjo labai dideliais greičiais. Tuo metu šiose lenktynėse buvo pasiektas greičiausias vidutinis greitis (230.71 km/val).
Dioma
Dioma, Dimas  – upė Rusijoje, daugiausia Baškortostane; Belajos kairysis intakas. Prasideda šiauriniuose Bendrojo Syrto šlaituose, pradžioje teka į vakarus Orenburgo sritimi, nuo Ponomariovkos gyvenvietės pasuka į šiaurę, teka plačiu slėniu Pauralės lygumomis. Smarkiai vingiuoja; žemupyje skaidosi į protakas. Įteka į Belają Ufoje.
Prie Diomos įsikūręs Davlekanovo miestas.
Silezijos technikos universitetas
Silezijos technikos universitetas  – valstybinė aukštoji mokykla Glivicėse, Lenkijoje. Lenkijos aukštųjų mokyklų reitinge jis užima 19 vietą, tuo tarpu pasaulio reitinguose – 814 (pagal pasaulinį Webometrics Ranking of World Universities 2016 m. reitingą).
Technikos universitetas Katovicuose buvo įsteigtas 1945 m. gegužės 24 d. Kai kurie fakultetai buvo ten tiesiogiai įsteigti, kai kurie – perkelti iš Krokuvos. Prie politechnikos prisijungė taip pat profesoriai iš buvusiųjų Lvovo universitetų. Tačiau labai greitai paaiškėjo, kad Katovicuose yra per mažai vietos įsteigtam universitetui, todėl iš karto buvo pradėta ieškoti nauja vieta. 1946 m. buvo patvirtintas sprendimas perkelti aukštąją mokyklą į Glivices. Su laiku papildomi fakultetai buvo įsteigti Katovicuose ir Zabže.
Airijos geografija
Airijos geografija apibrėžia salą, užimančią 84 079 km² plotą, į šiaurės vakarus nuo Europos ir į rytus nuo Atlanto vandenyno. Salos centras gan plokščias neturintis aukštų kalnų, apsuptas pakrantės kalnų. Aukščiausia viršūnė yra Karauntuhilas (air. Corrán Tuathail) (1041 m). Ilgiausia upė – Šanonas, didžiausias ežeras – Nėjus.
Politiškai Airiją užima dvi valstybės: Airijos respublika ir Šiaurės Airija. Suskirstyta į 4 istorines provincijas ir 32 grafystes (žr. Airijos administracinis suskirstymas)
Krantai
Salos pakrantė nelygi, su daug įlankų ir kyšulių. Vakaruose Airijos krantus skalauja Atlanto vandenynas, Pietuose driekiasi Keltų jūra, iš rytų - Airijos jūra. Šiaurėje yra Šiaurės kanalas.
Raigardo mūšis (1831)
Raigardo mūšis  – mūšis įvyko 1831 m. gegužės 29 d. 1831 m. sukilimo metu Raigardo mieste tarp Lenkijos Kongreso karalystės sukilėlių ir Rusijos imperijos kariuomenės.
Sukilėliams vadovavo Antanas Gelgaudas, o Rusijos imperijos kariuomenei Fabian Gottlieb von der Osten-Sacken. Rusijos kariuomenė pasitraukusi iš Lomžos miesto, Raigardo mieste 1831 m. gegužės 22 d. įsirengė gynybinius įtvirtinimus. Po Ostrolenkos mūšio Antano Gelgaudo vadovaujami sukilėliai pradėjo žygiuoti link Raigardo miesto. Sukilėliai netikėtai užpuolė rusų kareivius prie Miečės kaimo. Rusų kareiviai buvo priversti atsitraukti į Raigardo miestą, kur sukilėliai juos nugalėjo ir užėmė miestą. Rusijos kariuomenė pasitraukė Augustavo miesto kryptimi. Rusijos kariuomenė prarado 800 kareivių ir 1200 buvo paimti į nelaisvę. Sukilėliai beveik nepatyrė jokių nuostuolių.
Taupymo ir paskolų asociacija
Indėlių ir paskolų įstaigos  – JAV būdingi finansinų tarpininkai, kurie paprastai surenka lėšas iš smulkių taupytojų taupomųjų indėlių pavidalu ir po to jas skolina vartotojams ilgiasniam laikotarpiui. Tuo jos ir skiriasi nuo kredito unijų, kurios skolina daugiausiai trumpam laikotarpiui. Jos teikia tikslines hipotekos paskolas gyvenamojo būsto pirkimui bei sudaro galimybes savo klientams įsigyti daiktus išperkamosios nuomos būdu.
Indėlių ir paskolų įstaigų raida
Indėlių ir paskolų įstaigos egzistavo JAV nuo 1800 m. Nuo pat pradžių jos buvo bendruomeniniu pagrindu sukurtos įstaigos, priiminėjančios indėlius ir teikiančios paskolas. Iki pat 1970 m. šios įstaigos buvo griežtai reguliuojamos, bet indėlių ir paskolų krizės aušroje joms keliami reikalavimai buvo drastiškai sumažinti – Indėlių ir paskolų įstaigoms buvo leista agresyviau išdavinėti paskolas bei siūlyti platesnį investicinių produktų spektrą. Dabartiniu metu šios asociacijos nyksta. JAV nuo 1982 metų leidžiama taupymo ir paskolų asociacijas paversti taupomaisias bankais ir atvirkščiai, dėl to skirtumas tarp šių dviejų institucijų dar labiau sumažėjo.
Kasitai
Kasitai  – senovės Artimųjų Rytų tauta, labiausiai žinoma dėl to, kad po Babilono karalystės žlugimo apie 1531–1155 m. pr. m. e. valdė Babiloniją, kaip Kasitų dinastija. Jų vartota kasitų kalba yra neidentifikuotos kilmės dėl labai mažai išlikusių rašto paminklų.
Istorija
Kasitų kilmės vieta nėra aiški, tačiau greičiausiai buvo Irano Lurestane, Zagroso kalnuose. Yra daroma prielaida, kad Lurestane esanti Kašgano upė susijusi su kasitų etnonimu. right|thumb|Babliono imperija valdant kasitams Istorijos šaltiniuose minimi nuo XVIII-XVII a. pr. m. e., Hamurabio sūnaus Šamšu-ilunos 9-aisiais valdymo metais (valdė 1686–1648 m. pr. m. e.) kaip Siparo žemės ūkio darbininkai. Čia jie gyvenę atskiruose miesto kvartaluose. Maždaug po trijų kartų kasitai minimi jau kaip valdininkai, galėjo įsigyti žemės. Tuo pačiu metu dalis kasitų įsitvirtino Terkos mieste netoli Mario, kur perėmė valdžią Hanos karalystėje. Tai – anksčiausia žinoma kasitų valdoma valstybė.
XVI a. pr. m. e. kasitai paėmė valdžią Babilono karalystėje. Tikslios aplinkybės, kaip kasitai užėmė Babiloniją, nėra aiškios, nes iš tuometinio „Tamsiųjų amžių“ laikotarpio neišliko tai aprašančių dokumentų. Ši jų karalystė, vadinama Karduniašu, buvo viena stabiliausių ir ilgiausiai išsilaikiusių valstybių senovės Artimųjų Rytų istorijoje. Čia kasitai perėmė vietos papročius, vartojo akadų kalbą. Apie jų kitonišką kilmę liudija jų visuomenės struktūra (klanų sistemos sureikšminimas) ir kasitiškos kilmės vardai. Atrodo, kasitai garbino savo dievus, kurių vardų sąrašai išliko. Kasitų valdymas baigėsi apie 1155 m. pr. m. e., jų valstybę užkariavus elamitams.
Po Kasitų Babilono žlugimo, kasitai, matyt, ir toliau liko gyventi Babilonijoje, nes 1025-1004 m. pr. m. e. jiems dar kartą trumpam pavyko paimti valdžią kaip Penktajai Babilono dinastijai. Vėliau juos nuvertė aramėjų kilmės dinastija.
Savo protėvynėje Irano kalnyne kasitai minimi iki pirmųjų mūsų eros amžių. Dantiraščio įrašuose užfiksuota, kad 702 m. pr. m. e. Asirijos karalius Sinacheribas nugalėjo kasitų gentis netoli Hulvano. Nuo VI a. pr. m. e. kasitai buvo minimi pavadinimu kossaei. Jų gyvenama vieta įvardijami kalnai į rytus (?) nuo Medijos, kur jie gyveno su kitomis plėšikiškomis kalnų gentimis. IV a. pr. m. e. kasitai dalyvavo Gaugamelos mūšyje Achemenidų persijos pusėje, tačiau pralaimėjo Aleksandro armijai. Vėliau Aleksandras juos sutriuškino dar kartą.
Šuarų kalba
Šuarų kalbai labai artima ačuarų kalba, vartojama šuarų genties – ačuarų.
Kalba agliutinacinė, paremta priesagine žodžių daryba.
Šuarų kalbos mokoma pradinėse mokyklose, išleistas Naujasis Testamentas. 1998 m. šuarų kalba Ekvadore oficialiai gavo regioninės kalbos statusą.
Lurestanas
Lorestanas arba Luristanas (, lūrų kalba: Loressu) – regionas Artimuosiuose Rytuose, Irano teritorijoje, apgyvendintas daugausia lūrų, bachtiarų etninių grupių, kalbančių įvairiais lūrų kalbos dialektais. Manoma, kad visame regione gyvena apie 2,6 mln. lūrų.
Istorinis Lorestanas nesutampa su dabartine Lorestano provincija. Ji sudaro tik šiaurinę regiono dalį. Be jos Lorestanas apima ir gretimą rytų Chuzestaną, Čaharmahal ir Bachtiari, Kohgilujeho ir Bojer-Ahmado provincijas.
Geografija
Tai – labai kalnuotas kraštas, kur kai kurie kalnai siekia aukščiau sniego ribos. Aukščiausias kalnas regione yra Zard-Kuh, siekiantis 4,548 m aukščio. Tarp aukštų kalnų grandinių įsiterpę upių drėkinami slėniai. Svarbiausios regiono upės – Zajanderudas, Karunas ir kitos.
Istorija
thumb|left|Senovės Lorestano bronzos dirbinys, apie 1000 m. pr. m. e. Lorestanas yra vienas seniausiai įvairiais pavadinimais minimų Didžiojo Irano regionų. Per visą istoriją gretimoms tautoms, gyvenančioms vakarinėse derlingose žemumose, jis buvo žinomas kaip laukinių grėsmingų kalniečių kraštas. Šie kalniečiai ne kartą per istoriją užpuldavo Mesopotamiją. Vieni žymiausių tarp jų buvo Kasitai, II tūkst. pr. m. e. užvaldę Babiloniją.
I tūkst. pr. m. e. šį regioną valdė įvairios iranėnų dinastijos: Medų imperija, Achemenidų imperija. Per šį laikotarpį senieji vietos gyventojai (kasitai) buvo asimiliuoti, o kalnynas buvo iranizuotas: čia izoliuotose kalnų slėniuose ėmė formuotis lūrai ir kitos iranėnų gentys. Dar vėliau regioną valdė Seleukidai, Aršakidai, Sasanidai.
VII a. Sasanidų imperiją nukariavus Kalifatui, lūrai buvo islamizuoti, X a. regione įsitvirtino Bujidai. Nuo XI a. 100 metų valdė Seldžiukai.
Silpstant Seldžiukų imperijai, ji ėmė byrėti į atskiras valdas, vadinamuosius atabegatus. Tuo metu kalniečiai lūrai pirmą kartą istorijoje sukūrė nepriklausomas valstybes. Tai buvo dvi valstybės: nedidelėje šiaurinio Lorestano teritorijoje susiformavo Mažasis Lorestanas (Lur-e-Kuchik), valdomas Choršidi dinastijos (1155 m.-XVII a. pradžia), o likusiame Lorestane susiformavo Didysis Lorestanas (Lur-e-Bozourg), valdomas Hazaraspidų dinastijos (1148–1424), su sostine Malamiru. Tai buvo didžiausias Lorestano istorijos suklestėjimas. Lūrų valstybės sugebėjo išsaugoti nepriklausomybę ar autonomiją per Ilchanidų, Muzafaridų ir Timūridų laikotarpius.
1424 m. Timūridas Šachruchas panaikino Didįjį Lorestaną, o atokesnis Mažasis Lorestanas išlaikė savo valdovų dinastiją iki XVII a. pabaigos, kuomet Safavidas Abasas I paalino paskutinįjį Choršidį, ir regioną atidav valdyti tiurkiškos kilmės Šamlu giminei vietininko teisėmis.
Nepaisant to, atokus kalnuotas Lorestanas išlaikė nemažai autonomijos vėlesnių Irano dinastijų laikotarpiu. Tik 1936 m. Pehlevi Reza Šachas galutinai nukariavo ir įjungė lūrus bei bachtiarus į Irano sudėtį.
Naujamiesčio karaimų kapinės
Naujamiesčio karaimų kapinės – veikiančios senosios karaimų kapinės Naujamiesčio kaime, Panevėžio rajone. Įsikūrusios prie Nevėžio, šile, 0,5 km į pietus nuo tilto per Nevėžį kelyje.
Naujamiesčio kapinės yra vienos iš trejų karaimų kapinių, be Vilniaus ir Trakų, veikiančių Lietuvoje. Pagal dydį jos yra antros Lietuvoje, po Trakų. Atvykstančius į šias kapines pasitinka naujai pastatyta nuoroda bei vietinio menininko Daliaus Dirsės sukurta memorialinė istorinio aprašo lenta. Šalia yra senosios žydų kapinės.
Kapinės įkurtos XV–XVII amžių laikotarpiu. Jų teritoriją žymi seni paminkliniai akmenys – stelos, kuriuose dar įskaitomi įrašai hebrajų rašmenimis, o tekstai – karaimų kalba. Senojoje kapinių dalyje galėjo būti laidojamos ir 1710 m. maro aukos. Naujamiesčio kapinėse palaidota nemažai žymių ir garbingų žmonių: karaimų poetas Šelumijelis Lopato (1904–1923), poetas ir vertėjas Jokūbas Maleckas, miškininkas Isakas Čaprockis.
Istorija
miniatiūra|250px|left|Antkapiai–stelos Viduramžiais viena iš didesnių karaimų bendruomenių gyveno Naujamiestyje, kur Vytautas Didysis buvo išskyręs karaimams žemės, jie vertėsi žemdirbyste. Tačiau dėl karų ir epidemijų, alinusių kraštą, smarkiai nukentėjo ir karaimai. Naujamiestis buvo tapęs Panevėžio apskrities karaimų bendruomenės centru. Joniškėlio dvaro, kuriam priklausė ir Naujamiesčio žemė, savininkas grafas Eustachijus Karpis sumanė Naujamiesčio valstiečiams, kurie buvo atleisti nuo baudžiavinių prievolių dar 1809 m., vėl uždėti baudžiavos jungą. Naujasis savininkas pamynė buvusių dvarininkų tradiciją atsižvelgti į karaimų teises ir laisves. Besibylinėdami karaimai neteko nuosavybės teisių į žemę, iš jų buvo pareikalauta mokėti činšą. Valstiečiai bandė pasipriešinti, tačiau netekę žemės buvo priversti išsikelti į Panevėžį. Veikiančios karaimų kapinės pasiliko Naujamiestyje.
Kaniūkai (Molėtai)
Kaniūkai – kaimas pačioje Molėtų rajono savivaldybės šiaurėje, šalia rajoninio kelio Utena-Alanta, 3 km į šiaurės vakarus nuo Skudutiškio. Į pietvakarius nuo kaimo telkšo Vastapas. Stūkso Kaniūkų akmuo („su dubeniu“).
miniatiūra|220px|left|Gatvė miniatiūra|220px|left|Riboženklis kelyje miniatiūra|220px|left|Riboženklis kelyje
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Sportas
Kaimas turi savo krepšinio mėgėjų komandą – Kaniūkų „Pasirašom“ ekipą, kuri dalyvauja Molėtų miesto lygos pirmenybėse. Šiuo metu komandai atstovauja devyni įvairaus amžiaus jaunuoliai.
Vladimiras Gadonas
Vladimiras Dionizas Gadonas (1775 m. spalio 9 d. Seda – 1842 m. rugpjūčio 9 d. Nansi, Prancūzija) – Lietuvos 1794 m. ir 1831 m. sukilimų veikėjas, pulkininkas.
Biografija
Mokėsi Kražių gimnazijoje ir Vilniaus universitete. Per 1794 m. sukilimą vadovavo raitelių būriui. 1809–1815 m. Telšių apskrities bajorų vadovas. 1831 m. kovo mėn. išrinktas Telšių apskrities laikinosios vyriausybės pirmininku. Sukilimui baigiantis pasitraukė į Prūsiją, vėliau emigravo į Prancūziją.
Svarbiausiame veikale „Žemaitijos kunigaikštystės statistika“ (Statystyka Księstwa Żmudzkiego, 1839 m.) pateikė duomenų apie krašto fizinę ir politinę geografiją, gyventojus, kalbą, pabrėžė sunkią valstiečių padėtį.
Klaipėdos Martyno Mažvydo progimnazija
Klaipėdos Martyno Mažvydo progimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Klaipėdoje, Baltijos pr. 53, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba judesio ir padėties sutrikimų turintiesiems vaikams. Įstaigos kodas 290443410. Steigėjas Klaipėdos miesto savivaldybės taryba. Pavadinta rašytojo, pirmosios lietuviškos knygos autoriaus Martyno Mažvydo vardu.
Istorija
Buvusi Klaipėdos 19-oji vidurinė mokykla įkurta 1972 m.
1994 m. gruodžio 8 d. miesto Valdybos nutarimu mokykla pavadinta M. Mažvydo vardu. 2000 m. reorganizuota į pagrindinę mokyklą. Nuo 2011 m. progimnazija.
Naujausieji laikai
Svarbiausi šio laikotarpio įvykiai yra Pirmasis pasaulinis karas ir po jo susidariusi pasaulio valstybių sistema bei Antrasis pasaulinis karas.
Šiuo laikotarpiu susikūrė arba atsikūrė daugelis šiuolaikinių Europos valstybių: Baltarusija, Čekija, Estija, Juodkalnija, Serbija, Bosnija ir Hercegovina, Kroatija, Latvija, Lenkija, Lietuva, Makedonija, Slovakija, Slovėnija, Vengrija, Ukraina, Kosovas.
Virbališkiai (Kaunas)
Virbališkiai – kaimas vakarinėje Kauno rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietus nuo Kačerginės, prie kelio ir Gaižėnų tvenkinio. Stūkso Virbališkių piliakalnis.
Etimologija
Pavadinimas tikriausiai asmenvardinis vietovardis, kilęs nuo pavardės Virbalas (ar Virbalis).
Akstis (botanika)
thumb|right|200px|[[Vienapiestė gudobelė|Vienapiestės gudobelės (Crataegus monogyna) šakelė su akstimis]]
Akstis – stiebo kilmės dyglys, pakitęs trumpaūglis.
Suaugusių aksčių viršūnės neturi pumpurų su augimo kūgeliais, kurie anksti nustoja veikti ir sukietėja. Aksčių kietumas priklauso nuo medienos ir sklerenchimos gausos. Paprastai akstys būna ylos formos, tačiau būna ir šakotų (pvz., gledičijų akstys).
Aksčių ūglinę kilmę rodo tai, kad jos išsivysto lapų pažastyse (ten, kur būna pumpurai), o aksčių pamatinėje dalyje matyti sunykusių pumpurėlių ir lapelių žymės. Aksčiai suaugus, ją dengiantis lapas paprastai nukrenta, bet lieka lapkočio randas.
Lietuvoje akstis turi šunobelė (Rhamnus cathartica), dygioji slyva (Prunus spinosa), gudobelė (Crataegus), gledičija (Gleditschia triacanthos).
Thorn (botany)
Monagasas
Monagasas  – valstija, esanti šiaurės rytinėje Venesuelos dalyje. Ribojasi su Amakuro Delta rytuose, su Bolivaru pietuose, su Ansoategiu vakaruose, su Sukre šiaurėje, iš šiaurės rytų skalauja Karibų jūra (Parijos įlanka). Tai 9-a pagal plotą ir 13-a pagal gyventojų skaičių šalies valstija. Administracinis centras – Maturinas.
Valstija pavadinta Venesuelos prezidento Chosė Tadeo Monagaso garbei.
Geografija
Didžioji dalis teritorijos yra savanomis apaugusioje Orinoko žemumoje. Šiauriniu pakraščiu driekiasi du kalnų masyvai – Turimikirė ir Karipė. Aukščiausia vieta (Sero Negras) siekia 2000 m aukštį. Dauguma Monagaso upių priklauso Orinoko, supančio valstiją iš pietų ir rytų, baseinui (Gvanipa, Tigrė, Tabaska ir kt.). Kitos upės (Gvarapičė, San Chuanas, Rio de Oras, Karipė) teka tiesiai į Atlanto vandenyną. Yra Gvačaro urvo nacionalinis parkas.
Valstijos simbolis – lanksčioji mauricija (Mauritia flexuosa).
Administracinis suskirstymas
Monagasas padalintas į 13 savivaldybių (skliaustuose – administracinis centras):
Vilniaus rajono savivaldybės sporto mokykla
Vilniaus rajono savivaldybės sporto mokykla - sporto mokykla. Sporto šakos: futbolas, krepšinis, biatlonas, boksas, slidinėjimas, tinklinis ir kt.
Registracijos adresas: Mokyklos g. 1, Zujūnų k., Zujūnų seniūnija, Vilniaus r. LT–14161.
Buveinės adresas: A.Mickevičiaus g. 20, Nemenčinė, Vilniaus rajonas, LT-15170.
Istorija
2004 m. kovo 31 d. įsteigė Vilniaus rajono savivaldybės taryba (sprendimu Nr. T3 – 57).
Klaipėdos rajono vaikų ir jaunių sporto mokykla
Klaipėdos rajono vaikų ir jaunių sporto mokykla - Klaipėdos rajono sporto mokykla. Siekiama teikti kokybiškas neformaliojo švietimo paslaugas, tenkinti Gargždų miesto ir Klaipėdos rajono moksleivių ugdymosi poreikius.
Sporto šakos
Krepšinis: Kęstutis Rauka, Petras Mickus, Virginijus Čekanauskas, Valentas Marcinkevičius (merginos), Rimantas Mikalauskas (Gargždai) Antanas Rimkus (Priekulės I.Simonaitytės vid.)
Žirginis: Antanas Ruškys (Dreverna)
Tenisas: Jolanta Romančikienė (Gargždai)
Sunkioji atletika: Karolis Juraitis, Edvardas Šauklys (Gargždai)
Dziudo: Jonas Tilvikas, Rimvydas Platakis (Gargždai)
Step-aerobika: Andželina Papievienė (Gargždai)
Laisvosios imtynės: Vladas Ruškys (Judrėnai)
Šachmatai.
Dūkšto bandymų stotis
Dūkšto bandymų stotis – žemės ūkio mokslinių tyrimų įstaiga, 1960–2001 m. veikusi Dūkšte. Priklausė Žemdirbystės institutui.
Istorija
Įsteigta Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1960 m. vasario 3 d. nutarimu Nr. 46 ir Lietuvos TSR žemės ūkio ministerijos 1960 m. vasario 16 d. įsakymu Nr. 107, pritarus Lietuvos žemdirbystės mokslinio tyrimo instituto direktoriui prof. P. Vasinauskui. Stotyje dirbo 25 mokslo darbuotojai, 5-7 laborantai ir 1-3 pagalbiniai darbininkai.
Pastaraisiais metais, pasikeitus ekonominėms salygoms, Žemdirbystės instituto Tarybos sprendimu Dūkšto bandymų stotis reorganizuota į bandymų punktą, priklausantį Žemdirbystės instituto Vokės filialui.
Mokslinė veikla
Tyrė Lietuvos dirvožemių dirbimą, juose auginamų žemės ūkio augalų agrotechniką, kalvotų laukų sėjomainas, ieškojo trąšų ir herbicidų naudojimo būdų, kad kuo mažiau jų patektų į vandens telkinius, rengė antierozines priemones, konsultavo ir metodiškai vadovavo jų diegimui ūkiuose.
Parengė antierozinių priemonių schemas, jomis remiantis Lietuvoje sukurta dirvosauginė žemdirbystės sistema.
Antanas Jankauskas (1940)
Antanas Jankauskas (1940 m. Alytaus raj. – 1996 m. Kaune) – Lietuvos inžinierius statybininkas, daugiausiai dirbęs transporto statinių statybose.
Biografija
Antanas Jankauskas baigė Alytaus Žaliąją gimnaziją (1958 m.), Leningrado geležinkelių transporto inžinerinį institutą (1966 m., „Tiltų ir tunelių“ specialybė). Pasižymėjo stambių transporto statinių statybose Lietuvoje: Rusnės tiltas (1972–1974 m.), Jurbarko tiltas (1975–1978 m.). Vadovavo didelėms statybinėms organizacijoms, atstovavusioms Lietuvą Sibiro kelių statybose Kogalyme (Kelių statybos valdyba Nr.12, 1980–1987 m.), černobyliečių miesto Slavutyčiaus statybose Ukrainoje (Kauno Namų satybos kombinatas, iki 1996 m.).
Antano Jankausko profesinė inžinerinė veikla įvertinta Lietuvos TSR nusipelniusio statybininko vardu, Rusijos apdovanojimais.
Padubysys (reikšmės)
Padubysys yra:
Monomeras
Monomeras (nuo 'vienas' + meros 'dalis') – palyginus maža molekulė, kuri gali jungtis su kitomis tokiomis pat ar kitokiomis molekulėmis ir sudaryti makromolekulę – polimerą.