cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tadžikija
Tadžikistanas arba Tadžikija, oficialiai Tadžikistano Respublika – valstybė Vidurinėje Azijoje. Šiaurėje ribojasi su Kirgizija, rytuose – su Kinija, pietuose – su Afganistanu, šiaurės vakaruose ir vakaruose – su Uzbekija. Šalies sostinė ir didžiausias miestas – Dušanbė.
Istorija
Pirmieji gyventojai teritorijoje apsistojo apie 4000 metų pr. m. e. Vėliau teritorija buvo valdoma įvairių imperijų, daugiausia persų. Prieš m. e. įėjo į Baktrijos imperiją. VII a. arabai išplatino Islamą. Vėliau Tadžikistanas tapo viena iš Samanidų imperijos teritorijų. Iškilę Samarkando ir Bucharos miestai (dab. Uzbekija) buvo tadžikų kultūros centrais. Aukso Ordai užvaldžius Vidurinę Aziją, Tadžikistanas tapo Bucharos emyrato dalimi.
XIX a. Rusijos imperijai besiveržiant į Vidurinę Aziją, Tadžikistanas pateko į jos įtaką. 1917 m. įvykdžius Bolševikinę revoliuciją Rusijoje, raudonoji armija įsiveržė į regioną. Jai aktyviai priešinosi partizanai – basmačiai. Bolševikai degino kaimus ir mečetes, žudė nekaltus gyventojus. Buvo uždaryti visi maldos namai. 1924 m. spalio 14 d. bolševikai suformavo Tadžikijos Autonominę Sovietų Socialistinę respubliką, kuri įėjo į Uzbekijos SSR sudėtį, tačiau 1929 m. spalio 16 d. perorganizuota į Tadžikijos SSR. 1929 m. gruodžio 5 d. „savanoriškai“ prisijungė prie SSRS. Sovietmečiu buvo šiek tiek pakeltas pramonės lygis, vykdyta modernizacija. Nepaisant to, Tadžikistanas išliko vienu skurdžiausių SSRS regionų. 1970 m. prasidėjo pogrindinė Islamo organizacijų veikla.
Žlugus SSRS, 1991 m. rugsėjo 9 d. Tadžikistanas paskelbtas nepriklausoma respublika. 1992-1997 metais šalyje vyko pilietinis karas. Tarpusavyje kovojo gentys ir klanai, politiniai judėjimai, tautinės mažumos, bandė atsiskirti Kalnų Badachšanas. Prasidėjo emigracija (ypač rusų ir žydų). Nuo pat 1992 m. šalį valdo Emomalis Rachmonovas. 1997 m. pavyko pasiekti susitarimą tarp kovojančių grupuočių. Šalyje tebėra Rusijos karinės pajėgos. Šalis vis dar yra politiškai nestabili, tebevyksta susirėmimai tarp klanų ir etninių grupių, pažeidinėjamos žmogaus teisės.
Politinė sistema
Tadžikistanas – prezidentinė respublika. Prezidentas yra valstybės ir vyriausybės vadovas. Vykdomąją valdžią taip pat atlieka vyriausybė. Įstatymų leidyba priklauso Asamblėjai kurią sudaro dveji rūmai: 63 vietų Atstovų Asamblėja ir 33 vietų Nacionalinė Asamblėja. Pagrindinės partijos – Liaudies Demokratijos Partija ir Komunistų Partija. Taip pat dalinę įtaką turi Islamo Atgimimo Partija. Šaliai būdinga daugpartinė sistema.
Paskutiniai rinkimai vyko 2005 m., ir juose, kaip ir visuose prieš tai vykusiuose, užsienio stebėtojai įžvelgė pažeidimų, tuo sukeldami opozicinių partijų kaltinimus, jog prezidentas Emomalis Rachmonovas manipuliuoja rinkimų procesu. Iki šiol Tadžikija yra vienintelė Vidurinės Azijos šalis, kurios valdžios organuose dalyvauja aktyvios opozicijos nariai. Opozicinės grupės parlamente dažnai susiremia su valdančiąja dauguma, tačiau didelio stabilumo trūkumo tai nesąlygoja.
Administracinis suskirstymas
thumb|right|230px thumb|right|240px|Tadžikistanas iš kosmoso thumb|right|240px|Ismailo Samani (Komunizmo) viršukalnė
Tadžikistanas skirstomas į provincijas, dar vadinamas vilajetais (viloyat):
Geografija
Aukščiausios Tadžikistano viršukalnės: Tadžikistanui priklauso keletas eksklavų Ferganos slėnyje: didžiausias – Vorucho (plotas 130 km², yra 23-29 tūkst. gyventojų, iš kurių 95 % – tadžikai), esantis Kirgizijos teritorijoje. Dar vienas nedidelis eksklavas Kirgizijoje yra prie Kairagačo gyvenvietės. Kitas, Sarvano eksklavas nusidriekęs 15 km palei Angreno-Kokando kelią Uzbekistane.
Ekonomika
Po 1991 m. prasidėjusio civilinio karo Tadžikija buvo pati skurdžiausia Centrinės Azijos valstybė. Tačiau karui pasibaigus šalis sparčiai atsigavo ir nuo 2000 iki 2004 m. kasmetinis vidutinis šalies ekonomikos augimas sudarė 9,6 proc. Vystoma maisto, lengvoji, metalo apdirbimo, metalurgijos, kalnakasybos pramonė. Elektros energija gaunama iš hidroelektrinių, įrengtų ant kalnų upių (Roguno, Nureko, Golovnaja, Baipazino – ant Vachšo, Kairakumo – ant Syrdarjos), bei šiluminių elektrinių (Dušanbės, Javanės). Išgaunamos rusvosios anglys, nafta, gamtinės dujos, retieji metalai. Svarbiausia žemės ūkio šaka – medvilnės auginimas (ypač Ferganos, taip pat Vachšo ir Gisaro slėniuose). Auginamas tabakas, vynuogės, vaisiai, moliūginiai. Avininkystė ir galvijų auginimas.
Demografija
thumb|right|240px|Vyriausybės pastatas Dušanbėje
2004 m. šalyje gyveno daugiau nei 5 mln. gyventojų. Šalyje didelė etninė įvairovė. Kalnuose gyvena daug genčių (vad. pamyriečiai), artimų tadžikams. Patys tadžikai etniškai ir lingvistiškai artimi persams. Etninis pasiskirstymas – tadžikai 62 %, uzbekai 24 %, rusai 8 %, totoriai 1 %, kirgizai 1 %, kiti 4 %. Išpažįstamos religijos (2003) – musulmonai sunitai 85 %, musulmonai šiitai 5 %, kitos 10 % (jų tarpe nemažai judėjų). Nuo sovietinių laikų išlikęs aukštas raštingumo rodiklis (97 %), tačiau dėl skurdžių gyvenimo sąlygų ne itin ilga gyvenimo trukmė (64 m.). Vidutinis gyventojų tankumas šalyje – 45 žm./km², tačiau iš tiesų gyventojai pasiskirstę labai netolygiai. Tankiausiai gyvenami derlingi tarpukalnių slėniai (Ferganos, Vachšo), kur gyventojų tankumas siekia kelis šimtus žm./km². Tuo tarpu aukštikalnių sritys, atokios teritorijos gyvenamos labai retai. Didžiausi miestai: Dušanbė (562 tūkst. gyv.), Chodžentas (149 tūkst.), Kuliabas (78 tūkst.), Kurgantepa (60 tūkst.), Konibodomas (45 tūkst.).
Kultūra
Tadžikistanas – posovietinė, persiškos kultūros respublika. Šalies teritorija pilnai neatitinka tautos gyvenamos teritorijos. Nepaisant sovietų primesto ateizmo, Islamas visada išliko gajus tarp tadžikų. Tadžikų kalba neturi nusistovėjusios rašto sistemos. Iki Rusijos įsiveržimo, tadžikai naudojo persiškus rašmenis, vėliau buvo priversti pereiti prie kirilicos. Dabar vis labiau linkstama prie lotyniškų rašmenų. Pamyro kalnuose gyvena nykstanti Jagnobių tauta, kalbanti jagnobių kalba. Priskaičiuojama vos 2500 šios tautos atstovų.
Iš dabartinės Tadžikijos yra kilę nemažai garsių senovės Persijos mokslininkų ir poetų: Ibn Sina, Firdausi, Rudaki, Omaras Chajamas. Sovietmečiu šalį taip pat garsino poetai ir rašytojai.
Tarptautiniai santykiai
Tadžikija yra JTO, Pasaulio banko, Taptautinio valiutos fondo, JTO Maisto ir žemdirbystės organizacijos, NVS, Ekonominio bendradarbiavimo organizacijos, Šanchajaus bendradarbiavimo organizacijos, Islamo bendradarbiavimo organizacijos narė. Yra užmezgusi diplomatinius santykius su 180 JTO narių. Su Lietuva diplomatinius santykius užmezgė 1992 m. rugpjūčio 13 d. (Lietuva buvo 46-oji valstybė, su kuria Tadžikistanas užmezgė santykius).
Bialovieža Tovarovos geležinkelio stotis
Bialovieža Tovarovos geležinkelio stotis  – geležinkelio stotis Bialoviežos kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Hainuvkos apskrityje, Bialoviežos valsčiuje. Stotis priklauso Levkai–Bialovieža Tovarova geležinkelio linijai ir Bialovieža Tovarova-Bialovieža Palacas geležinkelio linijai.
Šokis su vilkais
Šokis su vilkais  – 1990 m. JAV vesternas. Filme pasakojama istorija apie JAV karininką, kuris susidraugavo su Lakotos indėnais ir paaukojo savo karjerą jų labui. Visame pasaulyje filmas uždirbo 424 mln. JAV dolerių. Filmą režisavo, prodiusavo ir pagrindinį vaidmenį atliko Kevinas Kostneris.
Bialovieža Tovarovos geležinkelio stotis
Levkai–Bialovieža Tovarova geležinkelio linija
Iki Grudkų geležinkelio stotelės yra 3,4 km.
Šokis su vilkais
Siužetas
1863 m., JAV pilietinio karo frontas. Leitenantas Džonas Danbaras sunkiai sužeistas į koją, gyvenimas regisi beprasmis, todėl jis šoka ant žirgo ir lekia tiesiai į taikinį konfederatams. Šis veiksmas įkvepia bendražygius pulti, ir Džonas vietoje savižudžio tampa didvyriu. Gavęs žirgą Cisco ir leidimą pasirinkti norimą tarnavimo postą, jis išvyksta į Vakarų frontą.
Atvykęs į vietos administraciją, leitenantas išsiunčiamas drauge su vietiniu vežiku į atokų postą prerijose. Jiedu randa postą apleistą, bet Džonas ryžtasi jame pasilikti. Dienų dienas jis leidžia vienas, rašydamas dienoraštį, besidžiaugdamas gamta, jam draugiją palaiko tik žirgas ir prisijaukintas vilkas Two Socks. Džoną išsiuntęs kapitonas nusižudo, o vežiką kelyje nužudo pauniai, todėl niekas nebežino apie tai, kad Džonas liko poste.
Kartą Džonas užklumpa indėną, bandantį pagrobti jo arklį. Nors indėnas pabėga, bandymai pavogti arklį toliau tęsiasi. Leitenantas ryžtasi pats nuvykti pas indėnus. Pakeliui jis randa sužeistą jų moterį (Stovinčią su Kumščiu) ir atgabena į indėnų stovyklą. Nors indėnai pradžioje nusiteikę priešiškai, vėliau, vedami Spiriančio Paukščio, patys atvyksta užmegzti kontakto su Džonu. Jų ryšiai gerėja, ypač po to, kai Džonas padeda indėnams bizonų medžioklėje bei kuomet paaiškėja, kad Stovinti su Kumčiu yra baltoji, vaikystėje priglobta lakotų, ir moka šiek tiek angliškai.
Artėjant žiemai, indėnai vėl keliasi į žiemos stovyklavietę. Šokantis su Vilkais pasiryžęs keliauti kartu, tačiau jis užsuka į savo postą pasiimti dienoraščio. Ten įsikūręs naujas amerikiečių dalinys jį palaiko indėnu, nušauna jo žirgą, o patį paima į nelaisvę. Šokančiam su Vilkais atsisakius bendradarbiauti su amerikiečiais, jis gabenamas į teismą. Tačiau lakotai užpuola ir nužudo amerikiečius, bei išvaduoja Šokantį su Vilkais.
Žiemavietėje Šokantis su Vilkais nusprendžia drauge su Stovinčia su Kumščiu palikti lakotus, kad jie dėl jo nebūtų persekiojami. Vėliau amerikiečių armija, vedama paunių, randa lakotų stovyklavietę, bet ji jau apleista.
Filmavimas
„Šokis su vilkais“ filmuotas įvairiose JAV vietose: Pietų Dakotoje (rančose netoli Piro ir Rapid Sičio, Bedlandso nacionaliniame parke, Juoduosiuose kalnuose, prie Bel Fušo upės), taip pat Vajominge. Bizonų medžioklės scena filmuota Triple U Buffalo rančoje.
Filmavimas buvo sudėtingas dėl nenuspėjamų meteorologinių sąlygų Pietų Dakotoje, kaprizingo vilkų elgesio, kompleksiškų indėnų mūšių scenų. Ypač sudėtinga buvo bizonų medžioklės scena, kuriai reikėjo kelių tūkstančių bizonų būrio ir ~100 indėnų. Filmuojant šią sceną, Kostneris susidūrė su kitu varovu ir nukrito nuo žirgo, smarkiai susitrenkdamas nugarą.
Filmavimas gamtoje, su laukiniais žvėrimis, vaikais reikalavo daug išlaidų, todėl Kostneris 3 mln. JAV dolerių viršijo filmo biudžetą. Daugumoje filmo scenų vartojama lakotų kalba. Jos instruktore buvo Doris Leader Charge, kuri taip pat vaidino ir Vado Dešimt Lokių žmoną.
Įvertinimas
„Šokis su vilkais“ buvo labai teigiamai įvertintas kritikų ir susilaukė didelio finansinio pasisekimo. „Rotten Tomatoes“ buvo pateikta 80 % teigiamų atsiliepimų. Filmas girtas už kinematografiją, vaidybą, vietinių kalbų pritaikymą. Filmas teigiamai vertintas indėnų bendruomenių, Kostneris paskelbtas Sju Didžiosios Tautos garbės nariu.
Tiesa, buvo pastabų dėl netinkamo lakotų gramatikos naudojimo filme bei Kostnerio, kaip „baltojo didvyrio“, gelbstinčio vietinius, vaidmens.
Apdovanojimai
Laimėjo Oskarus šiose nominacijose:
Nominuotas, tačiau nelaimėjo:
Neringos gimnazija
Neringos gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Neringoje, Nidoje, G. D. Kuverto g. 12, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Dėstomoji – lietuvių kalba, įstaigos kodas – 190893381, steigėjas – Neringos savivaldybės taryba.
Gimnazijoje siekiama plėtoti švietimo įstaigos kultūrą, gerinant jos įvaizdį ir stiprinant vertybinių nuostatų ugdymą, integruoti pradinius marinistinio ugdymo pradmenis. Įgyvendinamos priemonės kelti mokytojų dalykines bei vadybines kompetencijas, mokinių mokymosi motyvaciją, vykdyti mokinių profesinį orientavimą, kurti jaukią mokymosi aplinką.
Istorija
1745 m. atidaryta pirmoji mokykla Nidoje. 1924 m. pastatytas naujas mūrinis dviejų aukštų pastatas, skirtas dvikomplektei pradinei mokyklai su dviem butais mokytojams. 1932 m. pastatytas dabartinis Nidos mokyklos senasis pastatas.
1946 m. pakeistas mokyklos pavadinimas – Klaipėdos apskrities pradinė mokykla. 1948–1958 m. – Klaipėdos miesto 6-oji septynmetė mokykla. Iki 1956 m. pastatas priklausė Klaipėdos DŽDT, vasario 3 d. Vykdomajam komitetui, vėliau perduotas Klaipėdos liaudies švietimo skyriui. 1958–1962 m. vadinosi Klaipėdos 3-oji septynmetė mokykla, nuo 1962 m. Neringos miesto 1-oji aštuonmetė mokykla. 1964 m. pastatytas šešiakomplektis dviejų aukštų mokyklos priestatas. Nuo 1969 m. mokykla pradeda peraugti į vidurinę mokyklą. 1970 m. pastatytas 40 vietų bendrabutis, 1971 m. sporto salė. 1972 m. išleista 1-oji abiturientų laida. 1973 m. įvesta kabinetinė sistema.
1987–1990 m. atlikti mokyklos rekonstrukcijos projektavimo darbai (projekto autorius S. Plungė). Nuo 1990 m. tikslinama mokyklos rekonstrukcija (projekto vadovė Danutė Januševičienė, architektė Rasa Jurgaitienė). Tik 1996 m. po rekonstrukcijos atidaryta senoji mokyklos dalis, 1999 m. duris atvėrė pagrindinis mokomasis korpusas. Tuometinis Seimo pirmininkas V. Landsbergis, sveikindamas mokyklos bendruomenę šia proga, palinkėjo kūrybingo darbo, atkuriant Lietuvos dvasią. 2002 m. rugsėjo mėnesį atidarytas technologijos kabinetas berniukams, 100 vietų aktų salė ir 80 vietų valgykla. 2005 m. gruodžio 12 d. - atidaryta naujai rekonstruota sporto salė.
Gimnazijoje nuo 1933 m. veikia biblioteka. Šiuo metu toje pačioje patalpoje yra ir nedidelė skaitykla su kompiuteriais ir interneto ryšiu. Gimnazijos bibliotekoje pradėta diegti mokyklų bibliotekų informacinė sistema MOBIS, kurios pagalba automatizuoti visi bibliotekiniai procesai nuo dokumento gavimo, jo aprašymo iki skaitytojų aptarnavimo. Nuo 2005 m. gegužės mėn. pradėta kurti bibliotekos fondo duomenų bazė, kurioje sukaupta beveik 4000 bibliografinių įrašų.
Mokyklos himnas
miniatiūra|140px|right|Mokyklos vėliava Mokyklos himno žožius sukūrė Dagmara Daudžvardytė (7 klasės mokinė, 2002 m. išvykusi mokytis į Klaipėdą), muziką – R. Runša.
Priedainis:
Priedainis
Vildšpicė
thumb|right|250px|Vildšpicė žiemą
Vildšpicė – kalnas Austrijoje, Tirolyje. Vildšpicė yra aukščiausia Ectalio Alpių kalnų (Centrinių Alpių dalis) viršukalnė, siekianti 3768 m, ir antra pagal aukštį Austrijoje po Grosgloknerio. Vildšpicė dėl daugybės ledynų ir lengvų maršrutų į jos viršūnę yra pamėgta turistų. Pirmą kartą pasiekta 1861 metais Leanderio Klotco. Netoli yra Insbrukas.
Rimantas Ražanskas
Rimantas Ražanskas (1953 m. gegužės 15 d. Antupiuose, Anykščių rajonas – 2008 m. sausio 18 d. Panevėžyje) – teisininkas, Panevėžio apygardos prokuratūros prokuroras.
Brolis Gintaras Ražanskas (g. 1964 m.), pedagogas, istorijos mokytojas.
Biografija
1961-1968 m. mokėsi Mickūnų (Anykščių r.) aštuonmetėje mokykloje, 1968–1971 m. baigė Anykščių Jono Biliūno vidurinę mokyklą. 1974-1979 m. studijavo Vilniaus universiteto Teisės fakultete, įgijo teisininko kvalifikaciją.
1979-1981 m. Švenčionių rajono žemės ūkio valdybos vyriausiasis juriskonsultas, 1981-1992 m. Ukmergės rajono prokuratūros tardytojas, 1992–1995 m. Ukmergės rajono apylinkės prokuratūros vyriausiojo prokuroro pavaduotojas, nuo 1995 m. pradžios Panevėžio miesto apylinkės vyriausiasis prokuroras, nuo 2001 m. Panevėžio apygardos prokuratūros Prokurorinės veiklos kontrolės skyriaus vyriausiasis prokuroras (skyriaus vadovas), 1995–2001 m. Panevėžio miesto apylinkės prokuratūros vyriausiasis prokuroras, nuo 2001 m. Panevėžio apygardos prokuratūros vyresnysis justicijos patarėjas. 2001–2005 m. Prokurorinės veiklos kontrolės skyriaus vyriausiasis prokuroras, 2005-2008 m. Labai sunkių nusikaltimų ikiteisminio tyrimo organizavimo skyriaus vyriausiasis prokuroras.
Paskelbė straipsnių periodikoje bei internete teisinių žinių tematika.
Buvo vedęs; žmona Janina Ražanskienė (g. 1959 m.), teisininkė, prokurorė. Sūnus Mindaugas Ražanskas, teisininkas, prokuroras.
Palaidotas Debeikių (Anykščių raj.) kapinėse šeimos kape.
Puerto Montas
Istorija
Gyvenvietė tankaus miško vietoje pradėjo kurtis 1851 m., o oficialiai įkurta 1853 m. Pavadinta Čilės prezidento Manuel Montt garbei. Į miestą atvyko daug vokiečių imigrantų.
Bulgarijos futbolo varžybos 1989–1990 m.
Bulgarijos futbolo varžybos 1989–1990 m.
Sožas
Sožas (rus., ) – upė Rusijoje ir rytų Baltarusijoje; Dniepro kairysis intakas. Prasideda Smolensko-Maskvos aukštumoje, keli kilometrai į pietus nuo Smolensko. Teka į pietus per Baltarusiją (Mogiliovo ir Gomelio sritis). Žemupyje nedidelį atstumą teka siena su Ukraina. Įteka į Dnieprą ties Loevo gyvenviete.
Didžiausi intakai:
Aukštupyje pertverta šliuzais. Užšąlusi nuo lapkričio–sausio pradžios iki kovo pabaigos–balandžio. Laivuojama 373 km nuo žiočių. Svarbiausi pakrančių miestai: Kričevas, Čerykavas, Slavhorodas, Gomelis.
thumb|left|240px|Senas pontoninis tiltas per Sožą netoli Kormos
Bruknynė
Bruknynė – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Šalčininkų, Šalčininkėlių–Stasylų miškuose, netoli plento. Kolektyviniai sodai. Išlikę buvusio Bruknynės dvaro rūmai.
Zefyras (dievas)
Zefyras graikų mitologijoje – vakarų vėjo personifikacija, vienas iš keturių Anemojos vėjų. Buvo manyta, kad Zefyras gyvena oloje, esančioje Trakijoje. Jis yra Eos ir Eolo sūnus. Kiti trys vėjai, jo broliai: Borėjas – šiaurės vėjas, Notas – pietų vėjas, Euras – rytų vėjas. Zefyras žinomas kaip apvaisinantis vėjas, pavasario pasiuntinys. Romėniškas ekvivalentas – vėjo dievas Favonijus, kuris valdė augalus ir gėles. Zefyras turėjo keletą žmonų pagal skirtingas istorijas:
Anemoi
Madervelis
Madervelis – miestas pietinėje Škotijoje, Šiaurės Lanarkšyre, į pietryčius nuo Glazgo; srities centras.
Istorija
Minimas nuo XVI a. pabaigos. XIX a. klestėjo plieno pramonė.
Sportas
1996 m. mieste vyko Pasaulio akademinio irklavimo čempionatas.
Žaigaičiai
Žaigaičiai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Gelvonų.
Zeta-
zeta (daugelyje kitų kalbų zetta; žymima Z) - SI sistemos priešdėlis, reiškiantis daugiklį 1021 arba 1 000 000 000 000 000 000 000. Jis kilo iš 'septyni', nes daugiklis yra lygus 10007. Keli metai prieš paskelbiant priešdėlį zeta, daugiklis taip pat buvo žymimas priešdėliu hepta, kuris kilo iš graikų kalbos žodžio (hepta) 'septyni'. Priešdėlis hepta niekada nebuvo oficialus ir dabar yra nebenaudojamas.
Kadriškės
Kadriškės – kaimas Vilniaus miesto savivaldybėje, į pietryčius nuo Grigiškių, dešiniajame Vokės krante.
Navabgandžas
Navabgandžas – miestas šiaurės vakarų Bangladeše, Radžšahio srityje, prie sienos su Indija. 142,4 tūkst. gyventojų (2007).
Sent Vinsento ir Grenadinų vėliava
Sent Vinsento ir Grenadinų vėliava buvo priimta 1985 m. spalio 21 d. Vėliava susideda iš trijų vertikalių juostų – mėlynos, geltonos ir žalios. Vidurinėje geltonoje juostoje yra trys rombo formos figūros, išdėstytos „V“ raidės forma, kuri simbolizuoja Vinsentą. Šie rombai, kurių forma yra panaši į deimantų, vėliavoje simbolizuoja Sent Vinsentą kaip „Antilų salų brangakmenį“. Mėlyna spalva simbolizuoja tropinį dangų ir kristalinį vandenį, geltona – auksinį Grenadinų smėlį, o žalia – vešlią salos augaliją.
Ankstesnių šalies vėliavų vidurinėje juostoje buvo vaizduojamas palmės lapas su jame įkomponuotu Sent Vinsento ir Grenadinų herbu.
Mėlynsprandė parotija
Mėlynsprandė parotija (Parotia lawesii) – žvirblinių (Passeriformes) būrio rojaus paukščių (Paradisaeidae) šeimos paukštis.
Kur iškeliauja pasakos
„Kur iškeliauja pasakos“ – 1973 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas meninis filmas jaunimui L. Jacinevičiaus apysakos „Rūgštynių laukas“ motyvais. Drama. Spalvotas, plačiaekranis. Filmo trukmė – 80 min.
Siužetas
Režisieriaus Algirdo Dausos filmas pasakoja mokyklos romantikų ketveriukės – Gedo, Edmos, Arno ir Irmos – istoriją. Dabar jie – nebe vaikai, bet dar ir nesuaugę. Irma (akt. Ingrida Kilšauskaitė) dirba laborante, Edmundas (akt. Sigitas Račkys) groja ansamblyje, Arnas (akt. Arūnas Storpirštis) filmuoja reklamą televizijai, o Gediminas (akt. Algis Kybartas) – gamyklos tekintojas. Čia jie patiria pirmuosius konfliktus, pirmąją (ne)laimingą meilę, pirmąsias gyvenimo pamokas.
2014 m. pasaulio futbolo čempionato atranka/Europa – I grupė
'''2014 m. pasaulio futbolo čempionato atrankos''' Europos zonos, I grupės rezultatai.
Tiškevičius
Tiškevičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Tiškevičienė (ištekėjusi moteris) ir Tiškevičiūtė (mergautinė pavardė).
Kilusi iš slaviškų pavardžių:, , , kurios – iš krikšto vardo Tichonas, Tichomiras trumpinių.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Taip pat skaitykite:
Artigaso departamentas
Artigaso departamentas  – departamentas šiaurės vakarų Urugvajuje, Brazilijos ir Argentinos pasienyje. Administracinis centras – Artigasas.
Geografija
Beveik visą teritoriją užima bazaltinė plynaukštė. Departamento pakraščiais teka Urugvajaus, Kuareimo upės ir jų intakai Cuaró, Tres Cruces, Yacutujá, Catalán.
Ekonomika
Verčiamasi daugiausia ekstensyvia gyvulininkyste, kukurūzų, ryžių, kviečių, citrusų auginimu. Uolienose randama brangakmenių: agato ir ametisto.
Stara Chmieluvka
Stara Chmieluvka – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bakalariavos valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į šiaurės rytus nuo Bakalariavos, apie 13 km į šiaurės vakarus nuo Suvalkų ir 116 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Artigaso departamentas
Didžiausi miestai
thumb|250px|left|Plantacijos netoli Belja Uniono
Stara Chmieluvka
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Antanas Razgaitis
Antanas Razgaitis (g. Lietuvoje – m. 2009 m. balandžio 4 d. Niujorke, JAV) – teisininkas, JAV lietuvių veikėjas, ateitininkas.
Biografija
Užaugo 4 vaikų šeimoje. Baigė teisę. Klyvlendo ateitininkų kuopos narys, Šiaurės Amerikos ateitininkų krašto valdybų narys, Niujorko visuomeninių organizacijų veikėjas. Tautos Fondo Direktorių tarybos narys.
Žmona Rasa. Dukra Vaiva. Sūnus Darius.
Po mirties pelenai pervežti į Lietuvą laidoti.
Notas (mitologija)
Notas graikų mitologijoje – pietų vėjo personifikacija, vienas iš keturių Anemojos vėjų. Jis – Eos ir Eolo sūnus. Kiti trys vėjai, jo broliai: Borėjas, šiaurės vėjas, Euras, rytų vėjas, Zefyras, vakarų vėjas. Bendrai apibūdinamas kaip karštas vėjas siejamas su Sirijaus pakilimu po vidurvasario, jis atneša audras rudenį ir jo bijomasi kaip pasėlių naikintojo. Romėnų mitologijoje jo atitikmuo – Austeras, kuris buvo sirokas, atnešantis didelių debesų uždangą ir rūką arba „drėgnas galvas“.
Satkhira
Satkhira – miestas pietvakarių Bangladeše, Khulnos srityje. 128,9 tūkst. gyventojų (2007). Apylinkėse vyrauja žemės ūkio ekonomika, auginamas džiutas, cukranendrės, garstyčios, svogūnai, bulvės, mangai, bananai, papajos. Eksportuojamos krevetės, džiutas, kviečiai, odos gaminiai.
Bialovieža Palaco geležinkelio stotis
Bialovieža Palaco geležinkelio stotis  – geležinkelio stotis Bialoviežos kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Hainuvkos apskrityje, Bialoviežos valsčiuje. Stotis priklauso Bialovieža Tovarova-Bialovieža Palacas geležinkelio linijai. Nuo stoties iki Bialovieža Tovarovos geležinkelio stoties yra 1,9 km.
Plazmonas
Fizikoje plazmonas – plazmos virpesių kvantas. Plazmonas yra kvazidalelė, atsirandanti kvantuojant plazmos virpesius, panaši į fononą, taip pat atsiradusi dėl garso bangos kvantavimo. Šviesos kvantavimo metu gaunama dalelė yra žinoma fotono vardu ir nėra priskyriama prie kvazidalelių. Plazmoną įsivaizduoti galima kaip kolektyvinį elektronų dujų tankio virpesį, dažniausiai vykstantį su dažniais artimais optiniais. Tarpusavyje sąveikaujantys plazmonas ir fotonas gali sudaryti trečią kvazidalelę, vadinamą plazmos poliaritonu.
Kadangi plazmonas yra klasikinės plazmos svyravimų kvantavimo pasekmė, didžioji dalis šios dalelės savybių gali būti tiesiogiai gautos iš Maksvelo lygčių.
Airdrieonians FC (1878)
„Airdrieonians FC“ – Škotijos futbolo klubas iš Erdrio.
Damfrisas
Damfrisas (poetiškai vadinamas Queen of the South – „Pietų karalienė“) – miestas pietvakarių Škotijoje, prie Nito žiočių. Geležinkelio stotis. Yra muziejus, karališkasis teatras, akademija, 3 parkai.
Airdrieonians FC (1878)
Istorija
Klubas išformuotas 2002 m.
Nikajis
left|120px
Nikajis – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 11,5 km į šiaurės vakarus nuo Pabradės, 2,5 km į pietvakarius nuo Joniškio. Ilgis pietvakarių–šiaurės rytų kryptimi 1,84 km, plotis iki 1,31 km. Altitudė 141,3 m. Gylis siekia 7,8 m. Ežerą supa Dubingių miškas, tik šiaurvakarinėje pakrantėje plyti pievos ir dirbami laukai. Krantai būdingai žemi, labai vingiuoti, pietuose aukšti, kitur tiek pelkėti, tiek sausi, ardomi. Į pietryčius yra nutįsusi plati įlanka. Iš pietų juosia pušynai. Pietinėje Nikajo dalyje yra miškinga salelė (plotas 0,25 ha).
Ežeran įteka Jutonių upelis (iš Kamanio) ir dar 3 bevardžiai upeliai, rytuose išteka Nikaja (į Ariną, Žeimenos intako Dubingos baseinas). Ežero pratakumas 209 % per metus.
Šalia Nikajo įsikūrę Labaišiškių ir Nikajos kaimai. Pietvakarinėje ir rytinėje pakrantėse įrengtos stovyklavietės. Šiauriniu krantu eina riba su Molėtų rajonu. Patenka į Asvejos regioninį parką.
Ultralengvasis orlaivis
right|thumb|RAL2 „Aeroprakt A-22“ virš Elektrėnų marių thumb|RWL2 Motorizuota skraidyklė thumb|RWF 1, Mosquito
Ultralengvasis orlaivis  – už orą sunkesnis skraidymo aparatas.
Ultralengvuoju orlaiviu laikomas vienvietis arba dvivietis orlaivis, kurio didžiausias kilimo svoris yra ne didesnis:
Smukos greitis ne didesnis kaip 65 km/h (arba 35 mazgai, arba 40 mph). Gelbėjimo sistemos svoris neįtraukiamas į bendrą ULO maksimalų kilimo svorį.
Ultralengvųjų orlaivių klasės – ULO skirstomi į klases remiantis Tarptautinė aeronautikos federacija (FAI) CIMA (FAI ULO komisija) Sportinio kodekso 10 sekcija.
1 klasė. Fiksuoto sparno orlaivis klasikinės arba „anties“ komponuotės ULO, nejudančiomis plokštumomis su aerodinaminiais vairais ir fiksuota jėgaine. Pagal FAI klasifikatorių yra tokios klasės konfigūracijos ir ženklinimas:
2 klasė. Motorizuota skraidyklė su važiuokle – jėgainė pritvirtinta prie važiuoklės su krėslu pilotui (pilotams); sparnas tvirtinamas per lankstų šarnyrą; valdymas keičiant ULO svorio centrą. Pagal FAI klasifikatorių yra tokios klasės konfigūracijos ir ženklinimas:
3 klasė. Motorizuota skraidyklė be važiuoklės – jėgainė pritvirtinta ant sparno; startuojama pilotui įsibėgėjant ir laikant ULO ant pečių bei (arba) rankomis; valdymas keičiant ULO svorio centrą. Pagal FAI klasifikatorių yra tokios klasės konfigūracijos ir ženklinimas:
4 klasė. Motorizuotas parasparnis – minkšto sparno orlaivis, neturintis pradinės fiksuotos formos; jėgainė už piloto nugaros. Pagal FAI klasifikatorių yra tokios klasės konfigūracijos ir ženklinimas:
Motorizuotas parasparnis su važiuokle – minkšto sparno orlaivis, neturintis pradinės fiksuotos formos; jėgainė pritvirtinta prie važiuoklės su piloto krėslu. Pagal FAI klasifikatorių yra tokios klasės konfigūracijos ir ženklinimas:
ULO istorija Lietuvoje
Noras įgauti savarankiškumą startuojant, nebūti pririštam prie konkrečios starto vietos, skatino skraidūnus galvoti apie motorizaciją. Pirmas Lietuvoje motorizuotą skraidyklę (motoras pakabintas ant sparno) 1981 m. sukonstravo kaunietis Kazys Mikalauskas. Toks skraidymo aparatas leido, startavus nuo šlaito, ilgiau išsilaikyti ore, nebūti taip priklausomam nuo vėjo krypties ir termikų.
Tolesnis žingsnis buvo žengtas sukūrus specialų motorizuotą triratį vežimėlį, kuris buvo kabinamas po skraidyklės sparnu. 1984 m. S. Juodėnas tokiu vežimėliu su sparnu atliko pirmus bandymus pakilti į orą, bet neužteko motoro galios. 1984 m. rugpjūčio 17 d. kaunietis K. Mikalauskas pirmasis pakilo į orą motorizuota skraidykle su vežimėliu tuo pradėdamas tokio tipo skraidymo aparatų vystymosi erą Lietuvoje. Prasidėjo aktyvus šių skraidymo aparatų kūrimas visoje Lietuvoje, savo prieinamumu ir pigumu pritraukęs daugybę skraidyti norinčių entuziastų. Atsiradus naujiems lengviems ir galingiems varikliams ir šiuolaikinėms medžiagoms, motorizuotos skraidyklės išsivystė į tobulas skraidymo priemones Lietuvoje ir visame pasaulyje.
Ultralengvųjų orlaivių gamyba vystėsi turėdama senesnes tradicijas ir daugiau sukaupto patyrimo. Buvo motorizuojami B. Oškinio sklandytuvai, bei kuriamos originalios konstrukcijos. Vilniuje, Tauragėje, Šakiuose, Prienuose, Kaune dirbo konstruktoriai mėgėjai. Lietuvos padangėje savo lėktuvais jau skraidė visas būrys ultralengvų lėktuvų – tai vilniečių K. Baltrėčio, J. Jakavičiaus, N. Babenkos ir R. Šiekštelės „Laumžirgis“, G. Končiaus „Antis“, birštoniškio A. Kučinsko „Kėkštas“, prieniškių Z. Kežio „Varna“, A. Lukoševičiaus „Machaonas“.
Ultralengvų orlaivių pilotus Lietuvoje vienija Ultralengvų orlaivių pilotų federacija (ULOPF).
Alkionėjas
Alkionėjas graikų mitologijoje – vienas iš gigantų, Urano ir Gajos sūnus. Gigantų kovoje su Olimpiečiais Alkionėją apšaudė strėlėmis Heraklis, tačiau gigantas liko nesužeistas. Jam teikė jėgų jo gimtoji Palenės žemė, tada Heraklis išstumė gigantą iš jo žemės ir nukovė.
Skubėtai
Skubėtai – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Šalčininkėlių, prie Visinčios. Seniūnaitijos centras. Yra Skubėtų pilkapynas.
Durasno departamentas
Durasno departamentas  – departamentas centriniame Urugvajuje. Administracinis centras – Durasnas.
Geografija
Departamento teritorija driekiasi lygumose. Pakraščiais teka Negro ir Yi upės, šiaurėje telkšo Rinkon de Bonetės tvenkinys.
Ekonomika
Verčiamasi daugiausia ekstensyvia gyvulininkyste, grūdinių kultūrų auginimu.
Laibiškiai (reikšmės)
Laibiškiais vadinami kaimai:
Saitynas
thumb|250px|Grafinis saityno šalia Vikipedijos pavaizdavimas Saitynas, pasaulinis tinklas, nebevartotinas žiniatinklis ( arba WWW) – interneto dalis, ištekliai, kuriuos internete galima pasiekti naudojant URL (vieningus resursų identifikatorius, tokius, kaip https://www.example.com/), tarpusavy galimai susietus hipertekstu. Saityno išteklius galima naudoti taikomaja programa, vadinama naršykle. Dėl savo naudojimo platumo jis dabar yra neretai supainiojamas su visu internetu apskritai, tačiau tai yra tik interneto poaibis.
Pasaulinis tinklas daugiausia remiasi hipertekstu – HTTP protokolu ir HTML kalba.
Zita Alinskaitė-Mickonienė
Zita Alinskaitė-Mickonienė (g. 1939 m. lapkričio 5 d. Pūstapėdžiai, Vilkaviškio apskritis) – Lietuvos dailininkė tekstilininkė.
Biografija
1969 m. baigė Lietuvos dailės institutą, mokytojai Vladas Daujotas, Zenonas Varnauskas, Sofija Veiverytė.
Kūryba
Nuo 1970 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje. Sukūrė 20 masinės gamybos žakardinių kilimų projektų, monumentalių gobelenų visuomeniniams interjerams, parodinių tekstilės kompozicijų.
Ankstyvųjų kūrinių kompozicija grindžiama stilizuotomis, dažnai simbolinėmis žmonių figūromis, vėlesniųjų – minimalistinė, iš keleto asociatyvių motyvų monochrominiame fone. Kūryboje plėtojama santūri tautodailės raiška.
Kadžiai (Plungė)
Kadžiai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Platelių.
Konkurencinis pranašumas
Konkurencinis pranašumas – ekonominėje literatūroje dar vadinamas strateginiu pranašumu, kuris privalo būti toks, kad jį būtų galima naudoti kiek įmanoma ilgiau. Šis pranašumas leidžia gauti didesnes, negu vidutinės šakoje, pajamas bei užtikrinti stiprias pozicijas rinkoje. Svarbu paminėti, kad jis nėra įgyjamas vieną karta ir visam laikui. Beveik visada po tam tikro laikotarpio jis yra prarandamas.
Dažniausiai konkurencinio pranašumo apibrėžimai atspindi šio proceso esmę. Tačiau kai kurie autoriai bando patikslinti ir išplėsti konkurencinio pranašumo sampratą. Konkurencinis pranašumas yra įmonės sugebėjimas ilgu laikotarpiu efektyviai sukurti vertę, kuri viršytų konkurentų sukuriamą vertę ir tuo pačiu metu pasiekti aukštesnį nei vidutinis šakoje pelningumą. Pagal šį pranašumą naudą gauna vartotojai, akcininkai bei įmonės vadovai ir personalas. Ekonominė vertė, kurią gauna akcininkai, turi viršyti vartotojų gaunamą vertę. Ilgalaikiai akcininkų tikslai verčia įmonę siekti ne trumpalaikio, bet ilgalaikio ir pastovaus konkurencinio pranašumo.
Karin Laasmäe
Karin Laasmäe (g. 1980 m.) – Estijos modelis ir grožio konkursų dalyvė.
Biografija
1998 m. Stambule laimėjo tarptautinį grožio konkursą Mis Gaublys. 1999 m. Las Vegase tapo 1 vicemis konkurse Mis Hawaiian Tropic. 1999 m. Londone dalyvavo Mis Pasaulis 1999 ir pateko į pusfinalį. Tai aukščiausias Estijos pasiekimas konkurse.
Žalakiai
Žalakiais vadinamos gyvenvietės:
Eksa-
eksa (kai kuriose kitose kalbose exa; žymima E) – SI sistemos priešdėlis, reiškiantis daugiklį 1018 arba 1 000 000 000 000 000 000. Priešdėlis kilo iš graikų kalbos žodžio 'šeši', nes daugiklis yra lygus 10006.
Viena eksasekundė yra apytiksliai lygu 32 milijardams metų. Vienas eksametras yra apytiksliai tas pats kaip 110 šviesmečių. Omega Centauri – vieno didžiausių kamuolinių spiečių, galbūt turinčio daugiau nei milijoną žvaigždžių, skersmuo yra 1,6 Em.
Šaltiniai
תחיליות במערכת היחידות הבינלאומית
Žalabiškės
Žalabiškės – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Pabarės, prie Maltupio aukštupio.
Istorija
XIX pab. – šlėktų okolica Lydos apskrityje.
Možės geležinkelio stotelė
Možės geležinkelio stotelė  – nebenaudojama geležinkelio stotelė Možės kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Hainuvkos apskrityje, Čyžų valsčiuje. Per stotelę ėjo Levkai–Bialovieža Tovarova geležinkelio linija. Nuo stotelės iki Orlankos geležinkelio stotelės yra 3,3 km ir iki Stare Berezovo geležinkelio stotelės yra 4,1 km.
Gvaranių mitologija
Gvaranių mitologija – mitų, tikėjimų, legendų sistema, naudojama indėnų gvaranių, gyvenančių Pietų Amerikos centriniuose regionuose (Paragvajuje, Brazilijoje, Argentinoje ir kt.).
Kadangi gvaraniai neturėjo rašto, nėra išlikę jokių rašytinių žinių apie senąjį gvaranių tikėjimą. Gvaranių kalba rašyti pradėjo jėzuitai, tačiau pačių gvaranių gyvenime pradėta užrašinėti tik pastaraisiais laikais, todėl visi mitai perdavinėti žodine tradicija. Priklausomai nuo vietovės mitai ir legendos skiriasi, o dievybių bruožai gali būti net prieštaringi.
Nors dauguma gvaranių buvo asimiliuoti modernios visuomenės ir priėmė krikščionybę, tačiau senojo tikėjimo elementai dalinai išliko, todėl mitologija nėra galutinai baigtinė ir tebeformuojama ligi šiol.
Gvaranių sukūrimo mitas
Pagrindinė figūra gvaranių sukūrimo mituose yra pasaulio kūrėjas, viešpats Tupa. Su mėnulio deivės Arasy pagalba jis nusileido ant Žemės, ant kalvos (kartais ji lokalizuojama Aregvos apylinkėse). Iš ten jis sukūrė miškus, upes, jūras, gyvūnus, o danguje įžiebė žvaigždes.
Tupa sukūrė žmones iš molio: nulipdė vyro ir moters statulėles ir įkvėpė joms gyvybę. Tada paliko gyventi su gėrio ir blogio dvasiomis. Pagal daugumą gvaranių mitų, pirmieji Tupa sukurti žmonės buvo gvaraniai, o visos kitos tautos yra jų palikuonys.
Ankstyvoji žmonija
Pirmieji Tupa sukurti žmonės buvo Rupavė („žmonių tėvas“) ir Sypavė („žmonių motina“). Ji susilaukė trijų sūnų ir daug dukterų. Pirmasis sūnus buvo Tumė Arandu – jis buvo išmintingas ir laikomas didžiu gvaranių pranašu. Antrasis buvo Marangatu – malonus ir geraširdis savo žmonių vadas, Keranos tėvas. Trečiasis sūnus Žapeusa buvo vagis, melagis, apgavikas, viską darė atvirkščiai, vis mėgindavo suklaidinti, apgauti žmones. Jis nusižudė pasiskandindamas, tačiau atvirto krabu ir nuolat vaikšto atbulai. Viena iš Rupavės ir Sypavės dukterų buvo Poransy. Ji paaukojo savo gyvybę, kad išgelbėtų žmones nuo vieno iš septynių siaubūnų, taip sumažindama jų galias.
Septyni mitiniai siaubūnai
Gražioji Marangatu dukra Kerana buvo pagrobta blogio dvasios personifikacijos, vadinamos Tau. Jie susilaukė septynių sūnų, kuriuos (išskyrus vieną) mėnulio deivė Arasy (arba viešpats Tupa) pavertė siaubūnais. Šie siaubūnai yra ryškiausiai išlikę gvaranių mitologijoje ir kai kuriose kaimiškose vietovėse jais tebėra tikima.
Baraginė (Girdavos apskritis)
Baraginė arba Borodinas (, nuo 1938 m. liepos 17 d. Georgenhain, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Бородино) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Mozyrio kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Bartos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Girdavos apskrities kaimas, nuo 1874 m. balandžio 9 d. Anavaldės valsčiaus centras. Priklausė Mažųjų Ginynų parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Frydlando rajono, vėliau Pravdinsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Višniovojės apylinkės kaimas.
Daugų technologijos ir verslo mokykla
Daugų technologijos ir verslo mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo ir profesinio lavinimo mokykla Dauguose (Alytaus raj.), Ežero g. 30, vykdanti vidurinio ir profesinio ugdymo programas.
Prie mokyklos veikia klubas SKK Daugis sporto klubas.
Istorija
1929 m. mokykla veiklą pradėjo I-ame Alytuje, turėdama žemesniosios žemės ūkio mokyklos statusą. 1959 m. Alytaus žemės ūkio technikumas persikėlė į Daugus. 2004 m. Daugų technologijos ir verslo mokykla pertvarkoma į Viešąją įstaigą Daugų technologijos ir verslo mokykla.
Mikoyan-Gurevich MiG-35
MiG-35 (rus. МиГ-35) – 4 kartos Rusijos daugiatikslis naikintuvas.
Kaip ir MiG-33 patobulintas MiG-29 bazėje naikintuvas, ypatingai lėktuvo valdymo srityje. Variklio dujų išmetimo angos pasukamos, dėl ko naikintuvas įgauna papildomų manevravimo gebėjimų. Pakoreguota ir patobulinta aerodinamika.
Bataclan
„Bataclan“ (iš pradžių vadintas Ba-Ta-Clan) – teatras Paryžiuje, pastatytas pagal Charles Duval projektą. Teatras buvo viena Paryžiaus zonų, kur 2015 m. lapkričio 13 d. naktį įvykdyti teroristiniai išpuoliai, galimai organizuoti Islamo Valstybės narių.
Istorija
left|miniatiūra|„Bataclan“ teatras [[1900 m.]] Pastato statybos pagal architekto Charles Duval projektą užbaigtos 1864 m. „Bataclan“ iš pradžių buvo didelė kiniškos architektūros kavinė-koncertų salė su kavine, teatru ir didele šokių sale pirmame aukšte. Pastate vykdavo įvairūs koncertai, bet geriausiai jis žinomas dėl čia rengtų vodevilių. Netrukus po statybų pabaigos pastatą įsigijo ir 1865 m. vasario 3 d. atidarė Andre Martin. 1870 m. Prancūzijos-Prūsijos karo metu biliardo salės buvo naudojamos kaip „palatos“. 1892 m. salę nusipirko dainininkas Paulus.
1926 m. pastatas parduotas ir paverstas kino teatru. 1933 m. įvyko gaisras, buvo suniokoti kai kurie balkonai. Originalus pastatas buvo dalinai sugriautas 1950 m., nes neatitiko naujų saugos standartų. 1969 m. kino teatras užsidarė.
„Bataclan“ teatras atgimė 1983 m. Teatro fasadas buvo atnaujintas 2006 m. pagal originalaus teatro nuotrauką, nors jo senasis stogas neišliko.
Teroristinis išpuolis
2015 m. lapkričio 13 d. arena tapo vienu iš teroristų taikinių Paryžiuje. Į areną įbėgę teroristai sušaudė daugumą joje buvusių žmonių.
Arklių veislės
thumb|right|350px|Arklys ir mažylis ponis – pagrindinių arklių veislių tipų atstovai.
Grupavimas
Įvairias arklių veisles augintojai dažnai skirsto į tris grupes. Pirmieji yra „karštakraujai“, arba, „pilnakraujai“, – arabai ir grynakraujai arkliai. Šie arkliai turi tokią pat kraujo temperatūrą, kaip ir kitos veislės, taigi jie iš tikrųjų nėra „karšto kraujo“, bet taip vadinami, nes yra kilę iš arabų ir barbų veislių, iš karštų Šiaurės Afrikos ir Arabijos kraštų. pvz poniai
Antrieji yra „šaltakraujai“, kurie irgi nėra šalto kraujo, bet jie yra dideli, sunkieji darbiniai arkliai iš šalto šiaurinio klimato. Tretieji yra „šiltakraujai“, arba „maišyti“, kurie išvesti iš karštakraujų ir šaltakraujų. Iš šios grupės yra daugiausia dabartinių sportinių arklių, išskyrus lenktyninius arklius, kurie beveik visada yra grynakraujai. Visų grynakraujų kilmę galima atsekti iš trijų garsiųjų eržilų – turkų Barelio (apie 1689 m.), arabų Darlio (apie 1702 m.) ir arabų Godolfino (apie 1731 m.).
Kiekviena šalis turi savo arklių veisles – pradedant Indijos polo poniu ir baigiant Pietų Afrikos Basutų poniu bei Didžiosios Britanijos šairu. Kiekviena veislė prisitaikiusi gyventi savo gimtosiose vietose ir kiekviena yra savaip naudojama. Veislės apibūdinamos pagal jų konstituciją arba dydį ir kūno formą, taip pat pagal spalvą ir bet kokias baltas žymes, kurias jie gali turėti ant galvų ir kojų.
Arklių veislių dydžiai
Arkliai būna labai įvairių dydžių – nuo mažiausio pasaulio arklio Falabela, kurio aukštis ties gogu tesiekia 76 cm, iki didžiausio iš visų veislių šairo. Šairo eržilas turi būti 168 cm ar aukštesnis ir turi sverti apie vieną toną. Šairai paprastai būna rudi arba bėri su baltomis kaktomis. Jų „plunksnuotos“ kojos yra su puskojinėmis arba kojinėmis. Yra labai daug posakių, siejančių arklių elgseną su kailio spalva. Arabai sako, kad visi arkliai, išskyrus bėrus, neneša sėkmės, nebent jie su baltomis žymėmis, arba kad baltas arklys yra puošniausias, bet jis kenčia nuo karščio. Plačiai paplitęs įsitikinimas, kad kaštono spalvos arkliai yra greiti, bet karšto temperamento.
Arklio ūgis matuojamas plaštakomis. Viena plaštaka, atitinkanti suaugusio žmogaus plaštakos plotį, yra lygi 10,16 cm. Jeigu arklio ūgis 15,2 plaštakos, tai jis yra 157 cm aukščio. Matuojant imamas atstumas nuo žemės iki arklio pečių viršaus, vadinamo gogu.
Arklių veislės Lietuvoje
thumb|right|280px|[[Žemaitukai – žinomiausia Lietuvos arklių veislė.]] Lietuvoje išvesta ir šiuo metu puoselėjama keletas arklių veislių. Labiausiai paplitusios darbinių arklių veislės, kurios sudaro apie 90 proc. visų arklių, auginamų šalies veislynuose.
Žinomiausia lietuviška arklių veislė – žemaitukai, kurie taip pat yra viena iš seniausių arklių veislių Europoje, žinoma jau nuo VI-VII amžiaus. Žemaitukai sudaro Lietuvos arklių genetinį aukso fondą.
2017 m. oficialiai savarankiška veisle buvo pripažinti Lietuvos jojamieji žirgai. 2018 m. duomenimis, tai jauniausia Lietuvos žirgų veislė.
Lietuvoje puoselėjamos arklių veislės:
Vokietijos tarptautinio teisinio bendradarbiavimo fondas
Istorija
Remiama advokatų stažuotės ir praktika Vokietijoje.
Kirsti Sparboe
Pirmą kartą Eurovizijoje dalyvavo 1965 metais, kai jai buvo 19 metų. Su daina „Karusell“ ji užėmė 13 vietą. Vėliau dalyvavo 1966 m. Norvegijos atrankoje į Euroviziją su daina „Gi Meg Fri“, kuri užėmė 2 vietą. Kitais metais su kūriniu „Dukkemann“ antrą kartą išrinkta dalyvauti 1967 m. Eurovizijos konkurse, tačiau jame liko keturiolikta.
Trečią kartą konkurse dalyvavo 1969 metais. Daina „Oj, oj, oj, så glad jeg skal bli“ užėmė paskutinę vietą. Šis kūrinys buvo įrašytas 3 kalbomis (norvegų, švedų ir prancūzų).
1980 m. vaidino BBC kanalo TV seriale „Jon, Brian, Kirsti And Jon“. Vėliau atlikėja sėkmingai tęsė savo muzikinę karjerą Vokietijoje, o daina „Ein Student Aus Uppsala“ (iš pradžių daina buvo įrašyta vokiečių kalba) tapo Upsalos universiteto Švedijoje neoficialiu himnu.
FINA
„World Aquatics“, anksčiau žinoma kaip FINA (pranc. Fédération internationale de natation), – tarptautinė vandens sporto federacija, pripažįstama tarptautinio olimpinio komiteto. Organizacija įkurta 1908 m. ir šiuo metu turi 209 nares. Federacijos būstinė įsikūrusi Lozanoje, Šveicarijoje.
Lietuvoje šias sporto disciplinas nacionaliniu mastu kuruoja dvi „World Aquatics“ narės – Lietuvos plaukimo federacija ir Lietuvos vandensvydžio federacija.
Istorija
„World Aquatics“ įkurta 1908 m. liepos 19 d. Londone, JK. Pirmosiomis narėmis tapo Belgijos, Jungtinės Karalystės, Danijos, Suomijos, Prancūzijos, Vokietijos, Vengrijos ir Švedijos plaukimo federacijos.
„World Aquatics“ narių skaičius bėgant metams:
Nariai
Nuo 2017 m. lapkričio mėn. „World Aquatics“ narėmis yra 209 šalys ir teritorijos. Visos narės suskirstytos į penkis kontinentus: right|400px
Prezidentai
„World Aquatics“ prezidentas renkamas 4 metų kadencijai.
Optinis sūkurys
Optinis sūkurys (taip pat žinomas fazinio singuliarumo arba sraigtinės dislokacijos vardu) – optinio lauko nulis, taškas kuriame elektrinio lauko intensyvumas lygus nuliui. Susidomėjimas optinių sūkurių savybėmis atsirado po išsamios prof. Nye ir Berry publikacijos 1974 m., aprašančios esmines šių dislokacijų savybes. Šio darbo dėka atsirado nauja optikos mokslo šaka, vadinama singuliariąja optika.
Paprasčiausias optinio sūkurio pavyzdys yra Lagero ir Gauso pluoštas (skersinė moda), centre nešantis sūkurio branduolį. Pluoštas arti savo ašies aprašomas lygtimi:
bei yra Maksvelo lygčių sprendinys, aprašomas Lagero polinomais. Fotonai Lagero ir Gauso pluošte turi m\hbar dydžio orbitinį judesio kiekio momentą. Sveikas skaičius m aprašo sūkurio topologinį krūvį. Sukininis judesio kiekio momentas, būdingas apskritiminės poliarizacijos šviesai, gali būti paverstas į orbitinį.
FIFO
FIFO (angl. „first in first out“) reiškia principą, kad tas, kas pirmiau patenka į eilę, pirmiau iš jos ir išeina.
Informatikoje – tai elementų saugojimo duomenų struktūroje būdas. Pirmasis į struktūrą padėtas elementas ir paimamas pats pirmas, o paskutinis padėtas – paskutinis. FIFO mechanizmą naudoja eilė ir panašios duomenų struktūros.
Taip pat FIFO principas naudojamas apskaitoje. Laikoma, kad anksčiau į sandėlį atvežtos tos pačios rūšies prekės anksčiau ir išvežamos. Arba anksčiau nupirkti tokie patys vertybiniai popieriai parduodami pirmiau už vėliau nupirktuosius.
Špagatas (gimnastika)
thumb|[[Tekvondo|Tekvondistas atlieką virvutę.]] thumb|[[Gimnastika|Gimnastė atlieka įprastą špagatą.]] Špagatas – kūno poza, kai kojos yra vienoje tiesėje ir yra ištiestos į skirtingas puses. Špagatai atliekami įvairiose atletikos srityse kaip šokis, dailusis čiuožimas, gimnastika, kovos menai, akrobatika, sinchroninis plaukimas ir joga.
Atliekant špagatą, tiesės, einančios per šlaunis, suformuoja 180 laipsnių. Šio didelio kampo dėka jaučiamas didelis tempimas, todėl demonstruojamas didelis lankstumas, pakinklinės sausgyslės bei iliopsinis raumuo. Dėl šios priežasties špagatai naudojami kaip tempimo pratimai apšilimui ir kojos raumenų lankstumo didinimui.
Variantai
Yra du pagrindiniai špagatų variantai:
Yra daugybė kitų variantų špagatui atlikti:
Sunkumai
Pagrindinė problema, pasitaikanti darant virvutę, – skausmas klubo sąnariuose. To priežastis – netaisyklingas darymas, (dubenį gali reikėti nuleisti į priekį). Kita problema (tiek darant špagatus, tiek virvutes) – kelių skausmas.
Lamarko medlieva
Lamarko medlieva (Amelanchier lamarckii) – erškėtinių (Rosaceae) šeimai priklausanti augalų rūšis.