cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Garsas (Vilnius)
Istorija
Leido ir redagavo Juzefa Višinskienė. Išspausdino L. Giros, Jovaro eilėraščių, Žemaitės kūrinių. Spausdino M. Kuktos spaustuvė. Išėjo 6 numeriai.
Nura
Nura  – upė Kazachstane, Karagandos ir Astanos srityse. Prasideda vakariniuose Kyzyltaso kalnų šlaituose. Teka į vakarus Kazachijos kalvynu. Žemupyje prateka ežerų grupę ir įteka į nenuotakų Tengizo ežerą.
Didžiausi intakai: Šerubajnura, Ulkenkundyzis, Akbastau. Vanduo vasarą upės žemupyje druskingas, žiemą užšąla. Upė patvenkta Samarkando tvenkiniu. Upės vanduo naudojamas drėkinimui, tiekiamas Karagandos miestui. Prie Nuros upės įsikūręs Temirtau miestas.
thumb|left|240px|Nuros baseinas
Kaltinimas
Kaltinimas – baudžiamojo proceso dalykas.
Valstybinis kaltinimas
Vykdomas baudžiamasis persekiojimas. Valstybinį kaltinimą baudžiamojoje byloje palaiko prokuratūra (prokuroras), taip pat atliekamas ikiteisminis tyrimas. Ištyrus veiką ir esant pagrindui, surašomas kaltinamasis aktas. Byla perduodama teismui. Toliau tyrimą vykdo teismas.
Privatus kaltinimas
Kaltinimą palaiko privatus asmuo (vad. privataus kaltinimo bylose). Ikiteisminis tyrimas neatliekamas.
Ona Danutė
Ona Danutė (pakrikštyta kaip Ona g. 1362 m. – 1448 m. gegužės 25 d.) – Lietuvos kunigaikštytė, didžiojo Lietuvos kunigaikščio Kęstučio duktė, Mazovijos kunigaikščio Janušo I Senojo žmona. Vienareikšmiškai patikimų biografinių šaltinių neišliko. Įvairiuose šaltiniuose Onos Danutės santuokos data yra skirtinga; viename šaltinyje Janas Dlugošas tvirtina, kad ji ištekėjo 1388 m. kaip ir pusseserė Aleksandra, Algirdo duktė; kitame – kad 1382 m. ji jau buvo ištekėjusi. Manoma, kad ištekėjo tarp 1371 ir 1379 m.: 1379 m. Kęstutis derėjosi su Kryžiuočių riteriu Giunteriu von Hohensteinu, Danutės krikštatėviu. Tai reiškia, kad tuo metu ji jau buvo pakrikštyta ir ištekėjusi. 1371 m. popiežius Jurgis XI nusiuntė laišką Mazovijos princui, Janušo tėvui, primygtinai siūlydamas neleisti jo paveldėtojui padėti Lietuvos pagonims. Jei santuoka būtų įvykusi artėjant tam laikui, popiežius būtų pasmerkęs krikščionybę priėmusį kunigaikštį dėl sąjungos su pagonimis.
1382 m., po pabėgimo iš Krėvos, Vytautas Didysis paprašė sesers Danutės ir svainio Janušo pagalbos kovojant prieš pusbrolį Jogailą, tačiau pagalbos negavo, jos kreipėsi į Kryžiuočių ordiną.
Manoma, kad Onda Danutė mirė 1448 m. gegužės 25 d.
Šv. Ignaco Lojolos kolegija
miniatiūra|260px|right|Kolegijos pastatas Kauno senamiestyje, [[Vilniaus gatvė (Kaunas)|Vilniaus/J. Jablonskio g. kampas]] miniatiūra|259px|right|Kolegijos iškaba J. Jablonskio g., 2014 m.
Kolegijos steigimo sutartį 2010 m. sausio 25 d. pasirašė Kauno Arkivyskupija, Lietuvos jėzuitų provincija ir UAB „Ortopedijos klinika“. Pirmuosius savo mokslo metus naujai įsteigta kolegija šventė kartu su Kauno paslaugų verslo darbuotojų profesinio rengimo centru. Kolegijos ir šio profesinio rengimo centro ryšiai suteikia galimybes besimokantiems profesinėje mokykloje be didelio streso ir įtampos pereiti į kitą lygmenį ir įgyti atitinkamos studijų krypties profesinio bakalauro kvalifikacinį laipsnį. Tai naujo tipo kolegija Lietuvoje: dalis besimokančių pagal profesinę programą vėliau toje pačioje mokykloje renkasi tęstinį mokymą - koleginę programą.
Iš profesinio mokymo lygmens išaugusi kolegija mokiniams ir studentams sudaro palankias galimybes siekti kolegijinio mokslo, įgyti kokybišką išsilavinimą, ugdant katalikiškas vertybes, laikantis Romos Katalikų Bažnyčios Jėzuitų ordino įkūrėjo Šv. Ignaco Lojolos dvasingumo ir jėzuitų ugdymo tradicijų. 2012 m. rugsėjo 1 d. duomenimis, studijavo 131 studentas: į valstybės nefinansuojamas studijų vietas su studijų stipendijomis buvo priimti 17 studentų, o patys studijas finansavo 77 pirmakursiai. Antrajame kurse studijavo 37 studentai, iš jų 15 – valstybės finansuojamose studijų vietose.
Studijų programos
Kolegijoje vykdomos nuolatinės ir ištęstinės studijų formos pagal LR švietimo ir mokslo ministerijos nustatytą tvarką ir studijų bei mokymo programų registre įtrauktas studijų programas, vadovaujantis Kolegijos įstatais ir Akademinės tarybos nutarimais. Vykdant valstybės užsakymą, dalis studentų priimami į tikslines studijų vietas.
Šiuo metu stojantiesiems siūlomos 7 akredituotos profesinio bakalauro studijų programos: Biomedicinos mokslų studijų srities:
Socialinių mokslų studijų srities:
Menų studijų srities:
Kopna Gura
Kopna Gura  – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Supraslio valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į šiaurės rytus nuo Supraslio ir apie 25 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas yra Knišino girioje. Per kaimą teka Sokoldos upė. Kaimo apylinkėse auga Akuotuotoji pušis ir Dviskiautis ginkmedis. 1988 m. kaime įkurtas Kopna Guros medelynas. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
183 m. pr. m. e.
'''183 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Šiaulių TV
150px|thumb|Logotipas Šiaulių apskrities televizija (STV) – regioninis televizijos kanalas, įkurtas 1991 m. birželį. Programa matoma Šiaulių apskrityje, taip pat – visoje Lietuvoje per kabelines televizijas.
Istorija
Pirmieji televizijos steigėjai buvo Šiaulių savivaldybės taryba ir Lietuvos radijas ir televizija. Pirmoji laida televizijos žiūrovams buvo parodyta 1992 m. kovo 19 d. Iš pradžių televizija buvo valstybinė. 1992 m. Lietuvos radijas ir televizija atsisakė steigėjo teisių, o 1993 m. Šiaulių savivaldybės taryba turėtas steigėjo teises perdavė miesto valdybai.
Vėliau steigėjais tapo televizijos darbuotojai. 1997 m. televizija tapo viešąja įstaiga.
1994 m. televizija retransliavo Baltijos televizijos programą.
Nuo 2012 m. spalio 29 d. programą pradėjo transliuoti nekoduotu antžeminiu skaitmeniniu signalu. Nuo 2013 m. spalio 31 d. kanalas buvo rodomas ir internetu, tačiau dabar laidos nėra transliuojamos tiesiogiai internetu.
Rengiami reportažai ir filmuota medžiaga TV3 televizijai, informacija siunčiama M-1, „Žinių radijui“ ir ELTA. Televizija rengia autorines laidas, taip pat rodomos nepriklausomų prodiuserių sukurtos bei kitų regioninių televizijų perduotos laidos.
Transliuotojas – UAB „Šiaulių apskrities televizija“.
Obispo Santistevano provincija
Obispo Santistevano provincija  – viena iš penkiolikos Santa Kruso departamento provincijų, esanti šiaurės vakarinėje departamento dalyje, Bolivijoje. Provincijos sostinė Monteras.
Geografija
Provincijai būdingas šiltas klimatas. Vidutinė metinė temperatūra 23,4 °C, vidutinis metinis kritulių kiekis 1226 mm.
Demografija
Obispo Santestavano provincijos gyventojai (142 786 gyv.) sudaro 7,04 % visų departamento gyventojų. 76,22 % provincijos gyventojų gyvena miestuose ir 23,78 % kaimuose.
Didžiausi provincijos miestai :
51,74 % provincijos gyventojų yra vyrai, 48,26 % moterys. 43,99 % gyventojų yra jaunesni negu 16 metų.
Pagal 2001 metų surašymo duomenis 30,41 % provincijos gyventojų save priskiria kečujams, 3,83 % gvaraniams, 2,32 % čikitanams, 3,84 % kitoms indėnų tautoms. 59,6 % gyventojų nepriklauso jokioms indėnų tautoms.
Didžioji provincijos gyventojų dirba žemės ūkio, gyvulininkystės ir miškininkystės sektoriuje (35,05 %) ir prekybos sektoriuje (16,44 %). Provincija padalinta į 5 savivaldybes:
Adomas Hrebnickis
Adomas Hrebnickis (lenk. Adam Hrebnicki, 1858 m. sausio 6 d. Ciotšas, Lepelio apskritis, Vitebsko gubernija – 1941 m. spalio 13 d. Rojus arba Dūkštas) – Lietuvos sodininkas pomologas.
Biografija
1883 m. baigė Sankt Peterburgo miškų institutą, iki 1922 m. jame dėstė, 1902–1922 m. Sodininkystės ir daržininkystės katedros vedėjas; 1902 m. profesorius. 1890–1904 m. Staniškiuose prie Dūkšto įveisė 14 ha pomologinį sodą, tą vietovę pavadino Rojumi. Nuo 1922 m. gyveno Rojuje ir dirbo savo sode. Jame vaismedžius ir vaiskrūmius sodino iki 1936 m. 1939–1940 m. Žemės ūkio rūmų Kaune sodininkystės konsultantas.
Kozlai (Balstogės apskritis)
Kozlai  – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Supraslio valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Adomas Hrebnickis
Biografija
Palaidotas Dūkšteliuose.
Mokslinė veikla
Ištyrė 629 obelų, 223 kriaušių, 240 slyvų, 105 vyšnių bei kelias dešimtis vaiskrūmių veislių. Augino įvežtas iš Rusijos, Lenkijos, Vokietijos, JAV, t. p. vietines vaismedžių veisles, tyrė derlumą, tręšimą, stebėjo atsparumą šalčiams. Surado, ištyrė ir platino iki tol pomologams nežinomas, bet Lietuvos soduose auginamas vaismedžių veisles ir pavadino jas – „Beržininkų ananasas“, „Beržininkų avietinis“, „Gerkonių avietinis“, „Lietuvos cukrinis“, „Lietuvos pepinas“, „Panemunės baltasis“.
1903–1906 redagavo „Vaisių atlasą“ (Atlas plodov). Jame aprašė ir iliustravo veisles, pateikė veislių įvertinimą Lietuvos klimato sąlygomis. 1904–1906 pasiūlė vaismedžių veislių sąrašą Rusijos regionams. 1911 žurnale „Plodovodstvo“ paskelbė neoficialų Lietuvos standartinį vaismedžių sortimentą.
Šarlerua
Šarlerua – miestas Belgijos pietvakariuose, į pietus nuo Briuselio, prie Sambro upės. Yra oro uostas. Angliakasybos rajono Pays noir centras. Išvystyta metalurgijos, sunkiųjų mašinų, chemijos, cemento pramonė (sunkioji pramonė ėmė plėtotis XIX a. nutiesus Sambro kanalus). Šiaurinis priemiestis Jumet nuo XIX a. garsėjo stikliais.
Mieste yra rotušė (1936 m.) su 70 m aukščio varpine, Parodų rūmai (1954 m.), Dailės menų rūmai (1957 m.), verslo kolegija, medicinos ir chirurgijos institutas, archeologijos muziejus. Su sostine susisiekia geležinkeliu ir kanalu.
Istorija
Gyvenvietė įkurta 1666 metais, kai viduramžių kaimo Charnoy vietoje pastatyta tvirtovė, kuri buvo pavadinta Ispanijos karaliaus Karolio II garbei ( – „Karolis“ + roi – „karalius“). Tačiau jau 1667 m. miestas atiteko prancūzams, jį 1678 m. vėl atsiėmė ispanai. 1693 vėl atiteko prancūzams, 1697 m. ispanams, 1701 m. prancūzams, 1713 m. austrams. 1815 m. čia buvo Napoleono būstinė. 1830 m. miestas atiteko Belgijai, 1868–1871 m. išardyta tvirtovė. 1914 m. rugpjūčio 14 d. čia įvyko pirmasis I pasaulinio karo mūšis.
Futbolas
Mieste 2000 m. vyko XI Europos futbolo čempionatas. Žymiausi klubai:
Petras Babickas
miniatiūra|180px|right|Antkapinis paminklas
Kalmanas Šuras
Kalmanas Šuras (1917 m. kovo 27 d. – 2003 m. kovo 15 d.) – iš Lietuvos kilęs Tarybų Sąjungos didvyris, buvęs 16-osios Lietuviškosios divizijos 249-ojo šaulių pulko pabūklo vadas, seržantas.
Petras Babickas
Petras Babickas (1903 m. gegužės 12 d. Laukminiškiuose, Virbališkiuose – 1991 m. rugpjūčio 27 d. Rio de Žaneire, Brazilija) – Lietuvos radijo žurnalistikos pradininkas, publicistas, rašytojas, vertėjas, diplomatas, kraštotyrininkas, keliautojas, fotografas.
Reguliuotojai (knyga)
Reguliuotojai (angl. The Regulators) – 1996 m. Stephen'o King'o knyga išleista Richard’o Bachman’o slapyvardžiu. Didelė dalis knygos veikėjų yra alternatyvios versijos veikėjų iš kitos S. Kingo knygos – „Desperacija“.
Petras Babickas
Aktorės Unės Babickaitės brolis.
Kalmanas Šuras
Biografija
Gimė 1917 m. kovo 27 d. Zarasų apskrities Antalieptės miestelyje. Žydas. Baigė 7 klases, dirbo odininku.
1939 – 1940 m. tarnavo Lietuvos kariuomenėje.
Petras Babickas
Biografija
Nuo 1919 m. pradžios Babickų šeima gyveno Kaune, Unės Babickaitės nuomojamame bute Laisvės alėjoje. 1920–1923 m. mokėsi Panevėžio gimnazijoje. Nuo 1923 m. studijavo Lietuvos universiteto Humanitarinių mokslų fakultete literatūrą. Po dvejų metų, neturėdamas lėšų studijoms tęsti, pradėjo mokytojauti Jurbarke – Saulės gimnazijoje dėstė piešimą ir lietuvių literatūrą.
1926 m. vasarą pradėjo dirbti Kauno radiofone, pirmasis radijo pranešėjas, jo programos vedėjas (direktorius). Vedė vaikų valandėles, buvo populiarusis „Radijo dėdė“. Pirmoji laidelė, transliuota 1927 m. sausio 23 d., išsyk sulaukė klausytojų dėmesio. Vaikams sekė lietuvių liaudies pasakas, skaitė legendas ir padavimus, įvairių rašytojų kūrinių ištraukas. 1931 m., kilus konfliktui, paliko radiofoną.
Kalmanas Šuras
Biografija
Prasidėjus Vokietijos-TSRS karui evakuotas į Bucharos sritį Uzbekistane. Nuo 1942 m. buvo 16-osios lietuviškosios divizijos seržantas. Dalyvavo daugelyje mūšių, apdovanotas ordinais ir medaliais, tarp jų ir Raudonosios Vėliavos ordinu.
Petras Babickas
Biografija
1931–1934 m. stažavosi Maskvos kino institute. Galbūt dėl šios patirties vėliau griežtai pasisakė prieš bolševizmą. Nuo 1933 m. Vytauto parko direktorius. Susidomėjęs menine fotografija, tapo vienu jos pradininkų Lietuvoje. 1933 m. įkūrė Lietuvos fotomėgėjų sąjungą. 1933–1934 m. žurnalo „Foto mėgėjas“ redaktorius. 1936–1938 m. žurnalo „Mūsų Vilnius“ oficialusis redaktorius. Bendradarbiavo žurnale „Pajūris“. Organizavo Švietimo ministerijos filmoteką, rengė propagandinius filmus apie Lietuvą, pagamino filmus apie M. Jankų, J. Šliūpą, A. Jakštą-Dambrauską, G. Petkevičaitę, gen. J. Bulotą. Daug keliavo po pasaulį – Vakarų Europą, Mažąją Aziją, Šiaurės Afriką, Amerikos žemyną, mokėjo aštuonias užsienio kalbas.
Kalmanas Šuras
Biografija
1944 m. spalio mėn. 12 d. kautynėse dešiniajame Nemuno krante prie Pagėgių atremdamas vokiečių kariuomenės ataką pabūklą išstūmė į atvirą poziciją ir pamušė tanką. Žuvus pabūklo įgulai sužeistas toliau kovėsi ir sunaikino virš dvidešimties vokiečių kareivių ir išlaikė pozicijas.
Petras Babickas
Biografija
TSRS okupavus Lietuvą, atleistas iš Radiofono. Vokiečių okupacijos metais paskirtas Radiofono direktoriumi. 1941 m. Vytauto Didžiojo karo muziejuje įsteigė Raudonojo teroro ekspoziciją.
Kalmanas Šuras
Biografija
Už tas kautynes jam suteiktas Tarybų Sąjungos didvyrio vardas.
Petras Babickas
Biografija
1944 m. profesorius Tadas Ivanauskas padėjo persikelti per Nemuną ties Jurbarku, taip išvengė galimų represijų. 1944–1945 m. gyveno Vokietijoje, nuo 1946 m. – Italijoje, Romoje. 1949 m. apsigyveno Brazilijoje, Rio de Žaneire, kur aktyviai reiškėsi vietos lietuvių bendruomenėje. 1950–1965 m. Lietuvos pasiuntinybės Brazilijoje sekretorius, kultūros skyriaus vedėjas ir spaudos atašė. Nuo 1958 m. per Rio de Žaneiro radiją vedė savaitinę valandėlę portugalų kalba „Lietuvos balsas“.
Paskutiniais gyvenimo metais P. Babickas vertėsi ypač sunkiai, gyveno apleistoje lūšnoje, kuri po jo mirties buvo nugriauta. Žurnalistas negalėjo pats nusiprausti, pasigaminti valgio, išsiskalbti. Į tėvynę grįžti žadėjo tada, kai „Lietuvos sienas saugos Lietuvos kareiviai ir Lietuvos muitinė“. Iki pat mirties nepriėmė Brazilijos pilietybės.
Kalmanas Šuras
Biografija
1945 m. buvo demobilizuotas. Dirbo Vilniaus odos ir galanterijos kombinato odos dirbtuvėse sukirpėju.
Petras Babickas
Biografija
Mirė 1991 m. rugpjūčio 27 d., palaidotas Rio de Žaneiro miesto „Catumbi“ kapinėse, lietuvių katalikų laidojimo vietoje „Mosoles“. P. Babicko palaikus į Lietuvą pargabeno Kauno m. savivaldybės ir LTV filmavimo grupė, parengusi TV filmą apie P. Babicką "Sugrįšiu". 2006 m. gegužės 25 d. Lietuvos radijo 80-mečio proga palaikai parvežti iš Brazilijos ir birželio 9 d. perlaidoti Petrašiūnų kapinėse.
1995 m. jachtos „Laisvė“ kapitonas Ignas Miniotas į Kauną pargabeno dalį P. Babicko archyvo, kuris perduotas Maironio literatūros muziejui. Nuo 2002 m. gruodžio 24 d. Laukminiškių kaime veikia muziejus, įsikūręs rašytojo Petro Babicko ir aktorės Unės Babickaitės tėvų namuose. 2006 m. sukurtas 38 min. trukmės filmas „Sugrįšiu“.
Kūryba
1921 m. pradėjo bendradarbiauti Lietuvos ir Amerikos lietuvių laikraščiuose. 1932 m. Kaune surengė pirmąją Lietuvoje personalinę meninės fotografijos parodą, kurioje eksponavo daugiau nei 300 nuotraukų. Vienas pirmųjų Lietuvos leidiniuose ėmė rengti fotoreportažus. 1937 m. eksponavo savo fotografijas Paryžiaus pasaulinėje meno ir technikos parodoje (apdovanotas aukso medaliu). Švietimo ministerijos prašymu organizavo filmoteką, pagaminęs filmus apie Martyną Jankų, Joną Šliūpą, Adomą Jakštą-Dambrauską, Gabrielę Petkevičaitę-Bitę, gen. Joną Bulotą.
Išleido apie 16 knygų, tarp kurių vaikams ir jaunimui: „Gyvenimas – laimė“, „Nuostabi Jonuko kelionė“, „Tra-ta-ta“, „Murziukas“, poezijos rinkinius „Geltona ir juoda“ (1930 m.), „Žmogaus remontas“ (1934 m.), „Toli nuo tėvynės“ (1945, 1992 m.), „Svetimoj padangėj (1947 m.), rinktinę „Dramblio kojos“ (1957 m.), nuotraukomis iliustruotus apybraižų rinkinius „Gintaro krantas“ (1932, 1938, 1958 m.) ir „Marių pasakos“ (1933 m.), publicistikos knygą „Gyvenimas – laimė (1940 m.), parašė novelių (rink. „Vakar“, 1931 m.), kelionių apybraižų („Elada“, 1939 m.), parengė informacinių leidinių apie Lietuvą užsienio kalbomis – ispanų kalba – „Lituania antiqua“, portugalų kalba – „Lihtuania iliustrada“, anglų, ispanų ir lietuvių kalbomis – „Picturesque Lithuania“.
Petro Babicko premija
Petro Babicko premija yra Lietuvos žurnalistų sąjungos ir Nacionalinės žurnalistų kūrėjų asociacijos metinė premija. Ji skiriama radijo ir televizijos žurnalistams už vertingus įvairų žanrų radijo ir televizijos žurnalistikos kūrinius, transliuotus per metus laiko – nuo gegužės 1-osios iki kitų metų gegužės 1-osios. Premijos laureatas apdovanojamas pinigine premija bei diplomu. Juos skiria ir įteikia Kauno rajono savivaldybė. Pirmoji premija 2012 m. įteikta radijo žurnalistui Benui Rupeikai. , antroji, 2013 metais – televizijos žurnalistui Vidui Mačiuliui.
1582 m.
1582 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Įvykiai
Nedatuoti
Rugsėjo 2
Rugsėjo 2 yra 245-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 246-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 120 dienų.
Vardadieniai
Ingrida – Jauvydas – Protenis – Steponas – Vilgaudas – Vilgaudė - Arijus
Alytaus TV
„Alytaus TV“ programą pradėjo transliuoti 1999 m. kovo 1 d. Programa matoma 60 km spinduliu aplink Alytaus miestą, taip pat programą mato Alytaus, Varėnos, Marijampolės, Lazdijų, Prienų rajonų, Veisiejų, Balbieriškio, Daugų, Simno miestelių gyventojai.
Televizija transliuoja autorines laidas apie Alytaus apskrities miestelius, politines aktualijas, sportą, verslą, kultūrą, laidas vaikams ir jaunimui, specializuotas laidas, reklamines-informacines laidas bei sveikinimų koncertą.
„Alytaus TV“ yra Lietuvos regioninių televizijų asociacijos narė.
Transliuotojas – VšĮ „Alytaus regioninė televizija“.
Daugalioniai
Daugalioniai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 8 km nuo Lauksodžio.
Cushman & Wakefield
Cushman & Wakefield – privati nekilnojamo turto paslaugų įmonė įsikūrusi Niujorke 1917 metais. „Cushman & Wakefield“ turi 230 biurus 60 šalyse, joje dirba daugiau nei 13,000 darbuotojų. „Exor“ bendrovė įsigijo % 71,5 šios įmonės akcijų 2007 m. ir tokiu būdu tapo stambiausiu akcininku joje pakeisdama „Rockefeller Group“ pagrindinį dalininką.
Veikla
„Cushman & Wakefield“ įmonė aptarnauja platų klientų ratą. Savo paslaugas ji teikia tiek smulkioms įmonėms tiek Fortune 500 klestinčioms bendrovėms. Savo veikla ji skaido į keturias pagrindines veiklos sritis:
Lakšmana
thumb|200px|Rama, Syta ir Lakšmana
Manšas (departamentas)
Manšas (pranc. Manche) – Prancūzijos departamentas šalies šiaurės vakaruose, Žemutinės Normandijos regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo sąsiaurį. Administracinis centras – Sent Lo (Saint-Lô).
Lakšmana
Lakšmana  – vienas pagrindinių indų epo „Ramajanos“ veikėjų, viešpaties Ramos brolis.
Manšas (departamentas)
Departamente 4 apskritys, 27 kantonai, 8 municipaliniai susivienijimai ir 446 komunos. Plotas – 5 951 km².
Lakšmana
Lakšmana gimė Ajodhijos karaliui Dašarathai ir vienai jo žmonų – Sumitrai. Jis turėjo brolį dvynį Šatrughną, taip pat brolius Ramą ir Bharatą. Lakšmana visame epe vaizduojamas kaip nuolatinis Ramos palydovas. Kuomet Rama vedė Sytą, Lakšmana vedė Sytos seserį Urmilą.
Manšas (departamentas)
Istorija
Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais, padalijus Normandijos provinciją. Administracinis centras pradžioje buvo Kutansas, nuo 1796 m. Sent Lo. Į Kutansą administracija vėl buvo laikinai perkelta, kai Antrojo pasaulinio karo metais buvo visiškai sugriautas Sent Lo miestas.
Šiame regione gyvenusias keltų unelių ir abrikatų gentis 56 m. PK nukariavo romėnai, vėliau bretonai, normandai, o 933 m. – Filipas Augustas. Nuo 1204 m. tai Prancūzijos karalystės dalis.
Manšas nuolat tapdavo karų ir kovų arena. Šioje žemėje vyko Šimtametis karas, Religiniai karai, 1639 m. basakojų sukilimas, 1793 m. Vandėjos karai. Granvilis tapo korsarų sostine, o netoliese buvo įkurtas karinis uostas Šerbūras (Cherbourg).
XIX a. prasidėjo krašto industrializavimas, atsirado metalo perdirbimo gamyklų, o maisto pramonė persiorientavo į gamybą eksportui.
Aleksandras Dalevskis
Aleksandras Dalevskis (1827 m. gruodžio 30 d. Rūdninkai, Rusijos imperija – 1862 m. balandžio 2 d. Vilniuje, Rusijos imperija) – rezistentas, visuomenės veikėjas, Lietuvos jaunimo brolybės sąjungos steigėjas ir vienas vadovų.
Manšas (departamentas)
Istorija
1940 m. kraštą okupavę vokiečiai pastatė fortifikacinį Atlanto pylimą. 1944 m. departamento teritorijoje vyko Normandijos mūšis, vėliau operacija Kobra. Po jų 80-90 % pastatų miestuose buvo sugriauta, kai kurie jų baigti atstatyti tik 1960 m.
Geografija
thumb|right|250px|Manšo keliai Manšo departamentas ribojasi su Kalvadoso, Orno, Majeno, Ilio ir Vileno departamentais ir 350 km. La Manšo pakrante.
Klimatas
Klimatas okeaninis, su didele Atlanto ir Golfo srovės įtaka. Žiemos švelnios, šalčiai būna retai. Vasaros vidutinė temperatūra siekia 25°C. Lietaus iškrenta nuo 700 mm pakrantėje iki 1300 mm departamento pietuose. Todėl natūraliai auga palmės, mimozos, agavos ir kiti šilumą mėgstantys augalai.
Aleksandras Dalevskis
Dalevskių šeima
Pranciškus Dalevskis, gim. 1825 m., ir Aleksandras Dalevskis, gim. 1827 m., įkūrė Lietuvos jaunimo brolybės sąjungą, rezistentai, Pranciškus taip pat 1863 m. sukilimo dalyvis, Tekla Dalevskytė-Jenikienė, gim. 1829 m., 1863 m. sukilimo dalyvė, Julija Dalevskytė-Berkmanienė, gim. 1830 m., 1863 m. sukilimo dalyvė, Juzefa Dalevskytė, gim. 1832 m., 1863 m. sukilimo dalyvė, Konstantinas Dalevskis, gim. 1835 m., 1863 m. sukilimo dalyvis, 1871 m. Paryžiaus komunos dalyvis; jo dvynė sesuo Zuzana Dalevskytė-Turskienė, gim. 1835 m., 1863 m. sukilimo dalyvė, Apolonija Dalevskytė-Sierakauskienė, gim. 1838 m., 1863 m. sukilimo dalyvė; Titas Dalevskis, gim. 1840 m., 1863 m. sukilimo dalyvis; Ksavera Dalevskytė, gim. 1842 m., 1863 m. sukilimo dalyvė.
Manšas (departamentas)
Ekonomika
Žemės ūkis – pagrindinė ekonomikos šaka. Pagal gamybos apimtis Manšas pirmauja visoje Prancūzijoje. Laikoma daug raguočių, avių, ožkų. Gaminamas sūris, sviestas. Auginamos bulvės, morkos, porai, kopūstai ir kitos daržovės.
Aleksandras Dalevskis
Gyvenimas ir veikla Vilniuje
Aleksandras Dalevskis gimė 1827 m. sausio 12 d. Rūdninkuose smulkiųjų bajorų šeimoje. Lenkų herbynuose rašoma, jog Dalevskių protėviai atvyko iš Liublino vaivadijos
Manšas (departamentas)
Ekonomika
Šerbūre sukoncentruota žvejybos pramonė, laivų statyba, jūrinis turizmas, be to, tai karinis uostas.
Aleksandras Dalevskis
Gyvenimas ir veikla Vilniuje
Ūgtelėjęs Aleksandras Dalevskis 1838 m. išvyko mokytis į Vilniaus bazilijonų mokyklą, kuri vėliau buvo reorganizuota į Vilniaus pirmąją gimnaziją. Pastarąją Aleksandras baigė. Baigęs pradžios mokslus įstojo mokytis į Vilniaus pirmąją gubernijos gimnaziją. Pastarosios nebaigė, mokslus metė 1846 m., kai iš gimnazijos buvo priverstas išeiti jo brolis Pranciškus.
Manšas (departamentas)
Turizmas
Turizmas departamente daugiausiai sezoninis, yra nemažai jachtų ir mažųjų laivų prieplaukų su polisio bazėmis.
Aleksandras Dalevskis
Gyvenimas ir veikla Vilniuje
Kartu su broliu Prancišku Dalevskiu įkūrė slaptą anticarinę organizaciją Lietuvos jaunimo brolybės sąjungą. Brolis Pranciškus liko Vilniuje, o Aleksandras gavęs Vilniaus gubernijos mokyklų direkcijos liudijimą, išvyko mokytojauti į kaimą. Į Vilnių grįžo 1848 m. pabaigoje. Pagal V.Merkį abu broliai gyveno Vilniuje, Bokšto gatvėje nuomodami iš rašytojo Ignaco Chodzkos nedidelį kambarį. Vertėsi pamokomis, mokydami dvarininkų Sniadeckių, Ščitovų ir kt. vaikus.
Manšas (departamentas)
Politika
Departamentą Prancūzijos senate atstovauja Žanas Bizė, Žanas Pjeras Godfrua ir Žanas Fransua Legranas, Atstovų rūmuose – 5 deputatai. Generalinę tarybą sudaro 53 nariai, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.
Aleksandras Dalevskis
Gyvenimas ir veikla Vilniuje
Dalevskiai organizaciją kūrė laikydamiesi griežtos konspiracijos, nariai buvo iškilmingai prisaikdinami. Įkūrus organizaciją ji per dvejus metus rūpinosi savo vidaus stiprinimu bei idėjiniu brandumu, plėtė narių skaičių, ketino sukelti sukilimą. Organizaciją išdavė vienas gimnazistas ir broliai Dalevskiai buvo suimti. Aleksandras Dalevskis buvo areštuotas 1849 m. balandžio 12 d. Vos prieš mėnesį buvo miręs jo tėvas ir motina su visais vaikais persikėlė gyventi į Vilnių. Broliai Pranciškus ir Aleksandras Dalevskiai buvo laikomi Dominikonų vienuolyno patalpose, paverstose kalėjimu. Per tardymą jie niekuo neprisipažino.
Sibiro tremtis
Aleksandras Dalevskis buvo nuteistas mirties bausme, tačiau giminių pastangomis, nuosprendis buvo pakeistas 10 metų katorgos Nerčinsko rūdynuose. 1850 m. lapkričio 26 d. abu Dalevskiai dengtu vežimaičiu buvo išvežti iš Vilniaus. V.Merkys teigia, jog Rusijos teritorijoje politiniai kaliniai kartu su kitais kaliniais ėjo pėsčiomis, sukaustyti retežiais. Kelionė į Nerčinską truko vienerius metus. Šeima apie juos sužinodavo tik iš svetimų žmonių žinučių, kadangi susirašinėjimas buvo uždraustas. Atlikę katorgą abu broliai liko politiniais tremtiniais ir gyveno Sibire. Susiveikė namelį, į kurį priglaudė ir sąjungos narį Cezarį Mokržeckį, apsirgusį per tardymus psichikos liga bei panevėžietį Florijoną Danauską. Sibire Aleksandras Dalevskis išbuvo 7 metus, jam, po amnestijos, buvo leista grįžti 1856 m. Grįždamas Aleksandras Dalevskis apsistojo Kazanėje, Maskvoje, Sankt Peterburge. Čia buvo susitikęs su Zigmantu Sierakausku.
Grįžimas į Vilnių ir paskutinieji gyvenimo metai
Vilnių Aleksandras Dalevskis pasiekė kartu su Florijonu Danausku ir Cezariu Mokržeckiu 1858 m. kovo 20 d. Aleksandras Apsigyveno šeimos namuose Vilniuje. Įsidarbino prie tiesiamo Sankt Peterburgo – Vilniaus – Varšuvos geležinkelio.
Lakšmana
Vaišnavų tradicijoje Lakšmana garbinamas kaip Ramos globėjas, jis laikomas nagos Šešos, saugojusios Višnų, avatara.
Žmogus, kuris pabėgo
Žmogus, kuris pabėgo arba Vėjas pučia kur nori – 1956 m. sukurta biografinė drama pagal Andre Devigny prisiminimų knygą.
Turinys
1943-ieji metai, Prancūzija. Pasipriešinimo judėjimo dalyvis leitenantas Fontenas vokiečių suimamas ir įkalinamas Liono kalėjime. Atsidūręs kameroje viršutiniame aukšte jis planingai ima rengtis pabėgimui, nors kiti kaliniai tokią galimybę vertina skeptiškai. Vienas kalinys, Orsinis, pasirenka kitą pabėgimo kelią, tačiau sugaunamas ir sušaudomas, tačiau ir tai nepakeičia Fonteno nusistatymo. Galiausiai jam paskelbiamas mirties nuosprendis ir tą patį vakarą į kamerą pasodinamas kitas kalinys, paauglys Žiustas. Fontenas įtaria, kad šis gali būti šnipas, tačiau sekanti naktis yra vienintelė galimybė pabėgti. Po ilgų pokalbių galiausiai Fontenas prisipažįsta, kad ketina bėgti ir pareiškia, kad Žiustas turi arba bėgti kartu, arba jis turės jį nužudyti. Žiustas nenoromis prisideda ir abiem vyrams pavyksta ištrūkti iš kalėjimo...
Ošiū
Ošiū  – miestas Ivatės prefektūroje, Japonijoje.
Niuja
Niuja  – upė Rusijoje, pietvakarių Jakutijoje; Lenos kairysis intakas. Prasideda pasienyje su Irkutsko sritimi, teka į šiaurės rytus Palenės plynaukšte. Vidurupyje ir žemupyje vaga labai vingiuota.
Ošiū
Istorija
Miestas įkurtas 2006 m. vasario 20 d. sujungus Esašį, Misudzavą, Maesavą, Isavą ir Koromogavą.
Niuja
Didžiausi intakai: Chamakis, Tympyčanas, Ulachan Murbajys, Očuguj Murbajys, Betinčė (visi kairieji). Upė užšąla antroje spalio dalyje, atitirpsta gegužės pradžioje. Niuja laivuojama 146 km nuo žiočių ruože.
Ošiū
Miesto simboliai
Oficiali miesto gėlė – sakura, medis – klevas, paukštis – japoninis fazanas.
Dyglianugarinės
Dyglianugarinės (Notacanthidae) – dyglianugarių (Notacanthoidei) pobūrio kaulinių žuvų šeima. Paplitusios vandenynuose nuo 125 m iki daugiau nei 1980 m gylio. Minta jūros dugne gyvenančiomis žieduotosiomis kirmėlėmis ir vėžiagyviais. Kūnas ilgas, suplotas iš šonų, ilgis nuo 20 iki 60 cm.
Gentys
Integruota taksonų informacijos sistema (Integrated Taxonomic Information System) išskiria 5 gyvuojančias gentis, bet anot ISIS, Leptocephalus giganteus rūšies priskyrimas šiai šeimai diskutuotinas. FishBase nurodo 4 gentis ir 12 rūšių, įskaitant ir ISIS diskutotiną Leptocephalus giganteus.
Šiame sąraše nurodytos 5 gentys ir 14 rūšių:
thumb|left|200px|[[Bedantis ungurys (Lipogenys gillii)]] 200px|thumb|left|[[Tapyrinė dyglianugarė (Polyacanthonotus rissoanus)]]
184 m. pr. m. e.
'''184 m. pr. m. e.''' buvo keliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Komunista (Vilnius)
Komunista  – Lietuvos ir Baltarusijos KP CK dienraštis, ėjęs 1918 m. gruodžio 21 d. – 1919 m. vasario 22 d. Vilniuje lenkų kalba.
Istorija
Redaktorius Kazimieras Cichovskis.
Krasnė (Supraslio valsčius)
Krasnė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Supraslio valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietvakarius nuo Supraslio ir apie 13 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Ašmantas
Ašmantas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Ašmantienė (ištekėjusi moteris) ir Ašmantaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Tadžikijos futbolo varžybos 2017 m.
Tadžikijos futbolo varžybos 2017 m.
Finalo rungtynės
---
Biva (ežeras)
Bivos ežeras, anksčiau žinomas kaip Omio ežeras, yra didžiausias gėlavandenis ežeras Japonijoje, įsikūręs Šigos prefektūroje. Ežeras buvo plačiai aprašomas Japonijos literatūroje.
Bivos ežero reikšmė
Ežero plotas – apie 670 km², tiek pat kiek ir Avadžio salos. Ežerą maitina daugiau nei 400 mažų upelių. Ežero vanduo naudojamas gerti – tai didžiulis vandens rezervuaras, aprūpinantis geriamuoju vandeniu apie 15 mln. žmonių. Bivos ežeras taip pat yra namai gėlavandenėms žuvims, tokioms kaip upėtakiai.
Bivos ežero kanalas, iškastas XIX amžiaus dešimtajame dešimtmetyje ir vėliau Taišio laikotarpiu išplėstas, tapo svarbiu susisiekimo keliu su Kiotu.
Ežero geologinė istorija
Bivos ežeras laikomas trečiu pagal senumą tarp visų ežerų pasaulyje (po Baikalo ir Tanganikos). Manoma, kad ežeras susidarė prieš 4 mln. metų. Dėl tokio ilgo ežero gyvavimo, čia labai įvairi ekosistema: mokslininkai teigia, kad ežere veisiasi 1100 rūšių gyvių, o 58 rūšys nesutinkamos jokioje kitoje pasaulio vietoje, tik šiame ežere. Ežeras labai svarbus ir vandens paukščiams – kasmet jų apie 5000 aplanko ežerą.
Aplinkos įstatymai ežerui išsaugoti
left|thumb|200px Dėl savo unikalumo ir bioįvairovės, ežerą stengiamasi kaip galima geriau išsaugoti. Pavyzdžiui, 1981 m. priimtas įstatymas, kuriuo bandoma apsaugoti ežerą nuo eutrofikacijos.
1583 m.
1583 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Saros provincija
Saros provincija  – viena iš penkiolikos Santa Kruso departamento provincijų, esanti vakarinėje departamento dalyje, Bolivijoje. Provincijos sostinė Portačuelas.
Istorija
Saros provincija įkurta 1883 rugsėjo 25 d. Jinai pavadinta pagal Saros upę, šiandien vadinamą Gvapajumi (lietuviškai Sara vietinės čanių genties kalba reikštų „ramus vanduo“).
Geografija
Šiaurėje ir rytuose Saros provincija ribojasi su Obispo Santistevano provincija, pietryčiuose su Ignasijaus Varneso provincija, pietuose su Andreso Ibanjeso provincija, vakaruose su Ičilo provincija.
Provincijos reljefas gana įvairus: siauri slėniai, plokčiakalniai, kalvos ir kalnų grandinės. Pagrindinės upės: Piraji, sudaro rytinę provincijos sieną, Palometiljasas, Palasjosas, sudaro vakarinę provincijos sieną, lagūnos: Santo Domingo, San Pastoro, Chuan Čulo.
Šiaurinei provincijos daliai būdingas šiltas subtropinis klimatas. Vidutinė metinė temperatūra 22ºC, vidutinis kritulių kiekis 1800 mm.
Demografija
Didžiausi provincijos miestai :
54,11 % provincijos gyventojų yra vyrai, 45,89 % moterys. 43,36 % gyventojų yra jaunesni negu 16 metų.
Pagal 2001 metų surašymo duomenis 15,92 % provincijos gyventojų save priskiria kečujams, 2,98 % gvaraniams, 1,69 % čikitanams, 3,04 % kitoms indėnų tautoms. 76,36 % gyventojų nepriklauso jokioms indėnų tautoms.
Didžioji provincijos gyventojų dirba žemės ūkio, gyvulininkystės ir miškininkystės sektoriuje (46,88 %).
Administracinis suskirstymas
Provincija padalinta į 3 savivaldybes:
Fosforitai
thumb|220px|right|Fosforitas Fosforitai – tai nuosėdinė uoliena, turinti P2O5 ir tinkama tolesniam sodrinimui.
Sudėtis
Fosforitai sudaryti iš apatitų grupės mineralų, kuriuose gausu fosfatų. Fosforituose daugiausia yra kalcio fosfatų, jie sudaro 15–20 %.
Fosforitai yra jūrinės ir kontinentinės kilmės. Juos taip pat sudaro ir nefosfatiniai mineralai, iš kurių pagrindiniai – glaukonitas, dolomitas, kalcitas, kvarcas, antraeiliai – piritas, hidroksidai ir kt. Esama organinės kilmės medžiagų – ichtiofaunos, moliuskų, reptilijų liekanų.
Paplitimas
Pasauliniai ištekliai 1984 m. sudarė 42,8 mlrd. t., iš jų 968,8 mln. t. – buvusios TSRS teritorijoje. Daugiausiai fosforitų turi JAV, Peru, taip pat Marokas bei kitos šiaurės Afrikos ir Artimųjų Rytų šalys.
Pramoniniu būdu išgaunamų fosforitų randama ir Baltijos baseine – Estijos Mardu, Leningrado srities Kingisepo telkiniuose. Čia kvarcinio smėlio su fosfatais sluoksnių storis sudaro 1–2 m. Iškasamos žaliavos yra palyginti „liesos“ (6–14 % P2O5), bet gerai pasiduodančios sodrinimui flotacijos būdu (28–30 % P2O5). thumb|240px|left|Fosforitų kasykla Estijoje
1877 m.
1877 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Augustinis
thumb|Augustinis
Augustinis – XVII-XVIII a. Lenkijos ir Lietuvos bajorų kardas, kurį gamino Sandomiro ir Krokuvos vaivadijų dirbtuvės, žymėdamos jį karalių Augusto II ir Stanislovo Augusto raide (AR – Augustus Rex). Jis buvo mėginamas kertant durų rankeną arba į sieną įkaltas vinis.
Garsas (JAV)
Garsas – JAV lietuvių savaitraštis, leistas nuo 1917 m. gegužės 1 d. Iš pradžių ėjo Brukline, nuo 1930 m. – Vilks Bare.
Bolcmano entropijos formulė
thumb|right|Bolcmano lygtis ant jo kapo paminklo. Statistinėje termodinamikoje, Bolcmano formulė yra tikimybės lygtis, kuri sieja idealiųjų dujų entropiją S su dydžiu W, kuris yra mikrobūsenų skaičius atitinkantis duotą makrobūseną.
Garsas (JAV)
Istorija
Įsteigė ir leido Lietuvių Romos katalikų susivienijimas Amerikoje, Tautos fondas ir Amerikos lietuvių taryba. Nuo 1918 m. leidžia tik Lietuvių Romos katalikų susivienijimas Amerikoje; spausdinamas Brukline. Tiražas 1985 m. – 2000 egz.
Bolcmano entropijos formulė
kur k yra Bolcmano konstanta (1.38062 x 10−23 J/K) ir W yra mikrobūsenų skaičius atitinkantis duotą makrobūseną.
Garsas (JAV)
Istorija
Rašo ne tik apie Susivienijimo reikalus, bet ir kultūriniais, tautiniais, politiniais klausimais. Bendradarbiavo daugelis lietuvių publicistų, rašytojų, visuomenės veikėjų.
Bolcmano entropijos formulė
„Ln“ yra natūrinis logartimas.
Augustinas I
Agustín Cosme Damián de Iturbide y Arámburu (1783 m. rugsėjo 27 d., Valadolidas, Morelija, Meksika – 1824 m. liepos 19 d., Padila, Meksika) – Meksikos karvedys, diktatorius, politikas, Meksikos imperatorius. Po laimėto karo su Ispanija pasiskelbė imperatoriumi, valdė nuo 1822 m. gegužės 19 d. iki 1823 m. kovo 19 d.
Bolcmano entropijos formulė
Bolcmano entropijos formulė parodo sąryšį tarp entropijos ir variantų skaičiaus, kuriuo galima suskirstyti atomus arba molekules termodinaminėje sistemoje.
Istorija
Entropijos formulę suformulavo Liudvigas Bolcmanas tarp 1872 ir 1875 m., bet į dabartinę jos formą suvedė Maksas Plankas apie 1900 m.
Daugėlai
Daugėlai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Veiviržėnų.
185 m. pr. m. e.
'''185 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Krasne Gajuvka
Krasne Gajuvka  – eigulio namelis Lenkijos šiaurės rytuose, Supraslio valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Latvijos futbolo varžybos 1993 m.
Latvijos futbolo varžybos 1993 m.
Sokratis Papastathopoulos
Sokratis Papastatopulas (g. 1988 m. birželio 9 d.) – Graikijos futbolininkas, rungtyniaujantis vidurio arba dešiniojo gynėjo pozicijoje.
Karjera
Karjerą pradėjo Atėnų AEK klube, kurio jaunimo komandoje treniravosi.
2008 m. išvyko į Italiją, praleido vieną sezoną „AC Milan“ klube (perėjo už 14 mln. eurų iš „Genoa“ klubo), tačiau žaidė nedaug.
Kitą sezoną Papastatopulas grįžo į „Genoa“.
Graikijos rinktinėje debiutavo 2008 m., rungtynėse prieš Čekiją.
Likvidacija (filmas)
Likvidacija – 1976 m. sukurtas politinis trileris.
Turinys
Buvęs KGB agentas Gabrielis nori pasitraukti iš aktyvios veiklos, tačiau tiek buvę „darbdaviai“, tiek priešai paskelbė jo medžioklę. Atvykęs į Izraelį, jis kreipiasi į buvusį CŽV agentą Semą, su kuriuo, kažkada kartu dirbo, prašydamas pagalbos. Po to, kai Gabrieliu nepavyksta atsikratyti organizuojant sprogimą, juo susidomi ir Izraelio specialiosios tarnybos. Kol Semas stengiasi jam padėti, Gabrielis leidžia laiką su šio žmona, taip pat buvusia agente Debora, kurią pažįsta iš ankstesnių užduočių. Kuomet nužudomas Semui padėjęs Izraelio agentas, Gabrielis išaiškina, kad būtent Debora juos išdavė. Semas, iki tol nenoromis padėjęs Gabrieliui, dabar priverstas su juo suvienyti jėgas, kad išgyventų, o vienintelis jų kelias – pereiti Jordanijos sieną.
Sunkioji atletika 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Sunkiosios atletikos varžybos 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Pekine vyko nuo rugpjūčio 9 iki rugpjūčio 19 d.
Šeštadienis, rugpjūčio 9 d.
Moterys iki 48 kg
Sekmadienis, rugpjūčio 10
Moterys iki 53 kg
Vyrai iki 56 kg
Pirmadienis, rugpjūčio 11
Moterys iki 58 kg
Vyrai iki 62 kg
Antradienis, rugpjūčio 12
Moterys iki 63 kg
Vyrai iki 69 kg
Trečiadienis, rugpjūčio 13
Vyrai iki 77 kg
Moterys iki 69 kg
Penktadienis, rugpjūčio 15
Moterys iki 75 kg
Vyrai iki 85 kg
Šeštadienis, rugpjūčio 16
Moterys virš 75 kg
Sekmadienis, rugpjūčio 17
Vyrai iki 94 kg
PSV Eindhoven
Eindhoveno PSV – Nyderlandų futbolo klubas iš Eindhoveno. Turi ir kitų sporto šakų sekcijas.
Istorija
Sporto klubas įkurtas Philips kompanijos darbuotojams 1913 m. rugpjūčio 31 d., vėliau išsivystė profesionalus futbolo klubas.
2021–2022 m. sezone rungtyniavo Eredivisie. Liko antroje vietoje.
Žymūs žaidėjai
Klubui atstovavo Ruud Gullit, Ronald Koeman, Mateja Kežman, Romário, Ronaldo, Philip Cocu, Erik Gerets, Jaap Stam, Ruud van Nistelrooy, Arjen Robben ir kiti.
Sunkioji atletika 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Antradienis, rugpjūčio 19
Vyrai virš 105 kg
Lietuvą sunkiojoje atletikoje atstovavo vienintelis atletas – Ramūnas Vyšniauskas.
1584 m.
1584 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Krasni Lasas
Krasni Lasas  – eigulio namelis Lenkijos šiaurės rytuose, Supraslio valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Gyvenvietė yra apie 5 km į pietus nuo Supraslio ir apie 14 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Mijakas
Mijakas  – miestas rytinėje Ivatės prefektūros dalyje, Japonijoje. Čia gyvena apie 58 tūkst. gyventojų.
Istorija
Miestas įkurtas 1941 m. vasario 11 d. Smarkiai nukentėjo per 2011 m. Sendajaus žemės drebėjimą ir cunamį.
Miesto simboliai
Oficiali miesto gėlė – Nipponanthemum nipponicum, medis – hondinė pušis, paukštis – juodauodegis kiras, žuvis – lašiša.
Septynis kartus moteris
Septynis kartus moteris – 1967 m. režisieriaus Vittorio De Sica sukurta komedija. Filmas sudarytas iš 7 atskirų istorijų, kuriose pagrindinį vaidmenį atlieka Shirley MacLaine, už jį nominuota Auksniam gaubliui.
Garsas (savaitraštis)
Garsas – Vilniaus krašto lietuvių savaitraštis, leistas 1922–1923 m. Vilniuje.
Istorija
Leistas vietoje uždaryto laikraščio „Vilniaus garsas“. Pirmasis numeris išėjo 1922 m. liepos 16 m. Leido ir redagavo Antanas Valiulis. Faktiškasis redaktorius Petras Kraujalis. Spausdino Švyturio spaustuvė Vilniuje. Išleisti 35 numeriai. Vietoj „Garso“ 1923 m. balandžio 1 d. pradėtas leisti „Vilniaus kelias“.
Informavo apie Lietuvos gyvenimą, Vilniaus krašto lietuvių problemas, svarstė švietimo, mokymo klausimus, rašė apie lietuvių tradicijas, Laikinojo Vilniaus lietuvių komiteto veiklą ir kt.
Prekybos blokas
Istorija ir apibūdinimas
thumb|Prekybos blokas [[Mercosur]] Vienas iš pirmųjų buvo Vokietijos muitų sąjunga, įkurta 1834 m. Prekybos blokų formavimasis buvo sustiprėjęs XX a. 7, 8 dešimtmečiais ir taip pat po Tarybų Sąjungos žlugimo. Iki 1997 m. daugiau negu 50 % viso pasaulio prekybos vyko reguliuojant regioniniams prekybos blokams.
Petersono tarptautinio ekonomikos instituto ekonomistas Jeffrey J. Scott pažymi, kad sėkmingi prekybos blokai pasižymi keturiais bendrai bruožais:
Kuonė
Kuonė – nedidelė upė Prienų rajone. Priklauso Nemuno mažųjų intakų (su Nemunu) baseinui. Įteka kairiajame krante, 267,3 km atstumu nuo pastarojo žiočių. Upelio ilgis – 2,9 km, baseino plotas – 4,1 km². Prasideda aukštumose ties Pakuoniu. Pastarojoje gyvenvietėje ant upelio suformuotas nedidelis tvenkinys. Turi du bevardžius intakus. Nors vidurupyje abiejose pakrantės pusėse plyti dirbami laukai ir pramoniniai sodai, upelio vaga išlikusi nereguliuota, apaugusi krūmais ir medžiais. Upelio įtekėjimo į Nemuną vietoje susidariusi įlanka.
Prie Kuonės įsikūrusios gyvenvietės – Pakuonis, Daukšiagirė.
Jonas Vėževičius
Jonas Vėževičius (m. 1482 m.) – LDK didikas.
Biografija
Pirmąkart minimas 1432 m. Apie tėvo veiklą duomenų nėra. Brolis – Glebas.
Šeima
Giminystės ryšiai (tas pats herbas) siejo su Manvydais.
Valstybės tarnyba
1452–1470 m. – valdovo maršalka. 1453 m. – Brėslaujos seniūnas. 1460–1470 m. – Smolensko vietininkas. Apie 1465 m. – Trakų vaivada.
Kartu su savo giminaičiais Jurgiu Gedgaudu ir Jonu Manvydaičiu po Žygimanto Kęstutaičio perversmo pasirinko Švitrigailos stovyklą, tačiau 1432 m. Ašmenos mūšio metu pateko į Žygimanto nelaisvę.
Šaltiniai
Rimvydas Petrauskas "Lietuvos Diduomenė XIV a. Pabaigoje – XV a. " 306 psl.
Juventus stadionas
Juventus Stadium (komercinis pavadinimas Allianz Stadium) – futbolo stadionas Turine, Italijoje. Priklauso futbolo klubui Juventus. Stadionas pastatytas vietoje seno Stadio delle Alpi stadiono, kurį iki tol Juventus ekipa dalinosi su kitu Turino miesto futbolo klubu – Torino. Stadione telpa 41 507 žiūrovai.
Stadiono atidarymas įvyko 2011 m. rugsėjo 8 d. – tris dienas prieš pirmąjį Juventus Serie A susitikimą su Parma FC ekipa. Atidarymo progą Juventus sužaidė draugiškas rungtynes su seniausiai egzistuojančiu klubu iš Jungtinės Karalystės – Notts County FC. Rungtynės baigėsi lygiosiomis 1–1.
Iki 2015 m. daugiausiai žiūrovų (41 182) stadione buvo susirinkę į UEFA čempionų lygos rungtynes su Borussia Dortmund ekipa.
Šiame stadione vyko 2013–2014 m. UEFA Europos lygos finalinės rungtynės.
Nuo 2017 m. liepos 1 d. šešerius metus stadionas vadinamas Allianz stadionu.
2021 m. spalio mėnesį stadione vyko 2020–2021 m. UEFA Tautų lygos pusfinalio ir finalo rungtynės.
Detali informacija
thumb|left|300px|Stadiono atidarymo iškilmės
Ąsotenis
thumb|right|260px|Ąsotenio ąsotėlis thumb|right|260px|[[Platusis ąsotenis (Nepenthes bicalcarata)]] thumb|right|260px|[[Gauruotasis ąsotenis (Nepenthes villosa)]] thumb|right|260px|[[Pūslinis ąsotenis (Nepenthes ventricosa)]]
Ąsotenis (Nepenthes) – ąsoteninių (Nepenthaceae) šeimos vabzdžiaėdžių augalų gentis.
Tai gana įdomūs augalai, turintys savotišką žiedą, gaudantį vabzdžius ir mintantį jų organinėmis medžiagomis. Specifinis vabzdžių gaudytuvas yra ąsotenio ąsotėlis, kuris įvairių rūšių skiriasi dydžiu ir forma. Tai pakitę lapai. Daugelyje genties augalų šių lapų paviršių dengia vaškiniai žvyneliai, todėl vabzdžių kojos slysta ir jie iš spąstų negali išlipti. Kai kurie ąsoteniai prisitaikę gaudyti tik tam tikros grupės vabzdžius. Grobį augalas privilioja nektaru, specifiniais kvapais, žiedų spalva; grobis dažniau ir greičiau įkliūva kai augalas drėgnas. Virškinimo sultys daugelyje genties augalų pasižymi klampiuoju tamprumu, todėl kuo labiau vabzdžiai stengiasi ištrūkti, tuo stipriau yra suvaržomi.
Kartais tokiuose ąsotėliuose neršia varlės, trumpam įsikuria šikšnosparniai, nes juose susidaro tam tikra ekosistema. Buvo pastebėta, kad iš šių ąsotėlių vandenį geria beždžionės. Patį ąsotėlį dengia dangtelis, kuris apsaugo nuo lietaus vandens, neleidžiandžio jam patekti į vidų, kad nepraskiestų esančių virškinimo sulčių.
Augalai paplitę Pietryčių Azijoje (Sumatroje, Kalimantane, Filipinuose), Madagaskare, Seišeliuose, Šri Lankoje, Indijos šiaurės rytinėje dalyje. Auga pelkėse, drėgnuose atogrąžų miškuose.
Šie augalai sparčiai nyksta, kadangi naikinamos natūralios jų buveinės, todėl nemažai rūšių įrašyta į Tarptautinę raudonąją knygą.
Auginamas gėlininkų kolekcijose. Išvesta įvairių veislių.
Gentyje yra apie 110 rūšių ir nemažai hibridų.
Garsas (Brazilija)
Garsas – Brazilijos lietuvių savaitraštis, ėjęs 1928–1930 m. San Paule.
Istorija
Leido Susivienijimas lietuvių Brazilijoje. Redagavo A. Zauka, Alfonsas Marma, Jonas Marcinkevičius, V. Tamošiūnas. Buvo valdžios uždarytas.