cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Prokletijės kalnai
Kalnai sudaryti iš kalkakmenio, ryškiai paveikti karstinės ir ledynų erozijos, stačiomis viršūnėmis. Gausu kanjonų (žymiausias – Rugovos, Serbijoje), gilių tarpukalnių slėnių. Telkšo keletas nedidelių ledyninių ežerų (Plavo, Buni Jezercės, Silbicės, Džeravicos ir kt.). Prokletijos kalnuose ištakas gauna pagrindinės Driną sudarančios upės – Tara ir Limas, taip pat išteka Baltasis Drinas, Ibaras, Cijevna. Yra keletas skaidraus krištolinio vandens krioklių (Baltojo Drino, Grunaso).
Dėl savo atokumo, neprieinamumo Prokletijės kalnai retai gyvenami, todėl čia išlikę daug nepaliestos gamtos. Kalnai apaugę spygliuočių miškais ir krūmynais, yra apie 2000 augalų rūšių, dalis jų – endeminės. Čia yra ir didžiausia drugių įvairovė Europoje (140 rūšių). Kalnuose tebegyvena jau daug kur Europoje išnykę gyvūnai – rudieji lokiai, pilkieji vilkai, lūšys, gemzės, šakalai, rudosios lapės, miškinės katės, ūdros, alpinės salamandros, ugninės salamandros, didieji apuokai, vapsvaėdžiai, kilnieji ereliai, sakalai keleiviai, akmeniniai keklikai. Kalnų gamta saugoma dvejuose nacionaliniuose parkuose (abu Albanijoje): Tetčio ir Valbonos.
Tikrosios voverės
Tikrosios voverės (Sciurinae) – voverinių (Sciuridae) šeimos pošeimis. Skirstomas į gyvenančias medžiuose ir ant žemės.
Fusingas
Fusingas ( 'Laimės žvaigždė'), kitaip Fušenas (福神 Fúshen 'Laimės dievas') – kinų mitologijoje laimės žvaigždės dievas, vienas iš trijų astralinės kilmės dievybių, žinomų kaip Fulušou (Fulushou).
Tapatinamas su Jupiteriu. Jis vienas iš daugelio kinų dievų, kurie atsakingi už savo garbintojų laimę.
Jei Fusingas buvo istorinė asmenybė, greičiausiai jis buvo VI amžiaus mandarinas vardu Jangas Čengas (Yang Cheng), kurį sudievino vietiniai Daodžou (Hanano provincijoje) gyventojai.
Ikonografijoje Fusingas dažniausiai vaizduojamas kartu su kitais dviem laimės dievais. Nuo kitų atskiriamas pagal būdingus simbolius: jis dažniausiai laiko tekstų ritinėlį (jame dažnai būna hieroglifas „laimė“), arba vaizduojamas su vaikais.
Dinamonai
Dinamonai – sprogstamosios medžiagos, kurių pagrindas amonio nitratas, sumaišytas su 10-20 % degių medžiagų (medžio pjuvenomis, miltais, dyzelinu, bronzos ar aliuminio pudra ir t.t).
Naudojami kalnakasyboje, kelmų ir grunto sprogdinimui. Granuliuoti detonuoja nuo tarpinio detonatoriaus, negranuliuoti (miltelių pavidalo) detonuoja nuo detonatoriaus, bet tokia medžiaga turi būti kuo tvirtesniame konteineryje arba po žeme.
Rimas Burokas
Rimas Burokas (tikr. Raimundas Burokas, 1953 m. balandžio 2 ar 21 d. Alytuje – 1980 m. rugpjūčio 10 d. Vilniuje) – Lietuvos poetas.
Biografija
Gimė 1953 m. balandžio 2 ar 21 d. Alytuje. Mokėsi Alytaus 2-oje vid. mokykloje (dabar Alytaus Adolfo Ramanausko-Vanago gimnazija). Po pašalinimo iš mokyklos daug keliavo, praktikavo hipišką gyvenimo būdą, persikėlė į Vilnių. Du kartus vedė, turėjo vaiką. Daug kartų gydėsi psichiatrinėje ligoninėje (ir savo iniciatyva, ir priverstinai). Persekiotas sovietinio saugumo ir kt. tarnybų, kalinamas mirė Lukiškių kalėjime 27-erių (ofic. versija – plaučių uždegimas).
Palaidotas Vilniuje, Rokantiškių bevardėse kapinėse.
Kūryba
Poezija plito rankraščiais. Po mirties, Lietuvai atkūrus nepriklausomybę, išleista:
Kūriniai – grakščios muzikalios elegijos. Dažnas muzikos (Haidno, Listo) motyvas, tipiški eleginės nuotaikos lyrikai rudens, lietaus, nakties įvaizdžiai, pustonių (šešėlių, prieblandos, blyškumo) žaismas. Vyrauja meilės ir mirties temos.
Eilėraščių erdvė – miestas (realus Vilnius, prisiminimų Sankt Peterburgas, svajonių Paryžius), o lyrinis subjektas – poetas valkata, kurio nuotaikos neatskiriamos nuo miesto pulso. Stipriausias Rimo Buroko autoritetas – P. Verleno (pranc. Paul-Marie Verlaine) lyrika, kuriai būdingą muzikalumo principą poetas stengėsi realizuoti, kaip ir jo gyvenimo modelį. Benamis valkata, tačiau laisvas žmogus – toks gyvenimo stilius buvo nepriimtinas sovietinei sistemai.
Torso
Turinys
Mieste pasirodęs maniakas nužudo studentų porą, o sekančiais jo taikiniais taip pat tampa čia besimokantieji. Vienintelis policijos įkaltis – raudonai juodas šalis, rastas ant vienos iš aukų kaklo. Tuo metu keturios amerikietės, besimokančios tame universitete, per atostogas nusprendžia išvažiuoti už miesto, į atokią vilą. Maniakas, atsekęs jas, naktį patenka į namus ir tris iš jų nužudo. Gyva lieka tik Džeinė, kuri, susižeidusi koją, miegojo antrame aukšte. Ryte ji tampa liudininke kaip maniakas vieną po kito pjausto kūnus ir išneša juos laidoti. Telefonas neveikia ir ji priversta slėptis, tačiau žudikas netrukus supranta, kad name yra likusi gyva liudininkė…
Forsyth Barr stadionas
Forsyth Barr Stadium – daugiafunkcinis stadionas, esantis Danidine, Naujojoje Zelandijoje. Stadione telpa 30 000 žmonių. Jame vyksta regbio ir futbolo rungtynės. Be to, čia rengiami įvairūs koncertai.
Šiuo metu stadione rungtyniauja futbolo komanda „Otago United“. Nuo 2012 m. stadione taip pat žaidžia regbio klubas „Highlanders“.
Forsyth Barr Stadium 2011 m. rugsėjo–spalio mėnesiais vyko keturi VII pasaulio regbio čempionato susitikimai. Čempionato metu stadionas vadintas Otago Stadium vardu.
2023 m. stadione vyko 2023 m. FIFA moterų pasaulio taurės varžybos.
Alternatyvūs ginčų sprendimo būdai
Alternatyvūs ginčų sprendimo būdai (, ADR – „alternatyvus ginčų reguliavimas“) kaip ginčų sprendimo būdai yra naudojami kaip alternatyva teismo procesui. Pažeistas subjektines teises ir įstatymų saugomus interesus gina ne tik teismas. Čia gali būti taikomi alternatyvūs ginčų sprendimo būdai. Jie (pavyzdžiui, tarpininkavimas) iš tikrųjų leidžia šalims vėl užmegzti dialogą, stengiantis išspręsti savo ginčą derybomis, užuot atkakliai vadovavusis konflikto ir priešiškumo logika, kurios rezultatas paprastai tebūna toks, kad vienas laimi, o kitas lieka pralaimėjęs. Tarpininkavimo poreikis yra labai akivaizdus, ypač kilus ginčams šeimoje, nors šis būdas gali praversti ir tuomet, kai reikia spręsti įvairius kitų rūšių ginčus.
Alternatyvūs ginčo sprendimo būdai vis labiau taikomi sprendžiant sudėtingus komercinius ginčus, kurių šalys, norėdamos išspręsti ginčą, kartu siekia išlaikyti ir tęsti tarpusavio komercinę veiklą. Tai vis labiau tampa įprastu ginčų, kylančių dėl su medicina susijusių nelaimingų atsitikimų, sprendimo būdu. Šiuose ginčuose remiantis tarpininkavimu galima nustatyti naujoviškus sprendimo būdus, susijusius su labai delikačiais ginčais, ir pasiūlyti kūrybiškus teisės gynimo būdus, kurių negalėtų pasiūlyti teismai.
Rūšys
Taikinamasis tarpininkavimas (mediacija), taikinimas, arbitražas, derybos, miniprocesas (teismo) ir kt.
Denis Caniza
Denisas Ramonas Kanisa (g. 1974 m. rugpjūčio 29 d.) – Paragvajaus futbolininkas, Meksikos Irapuato FC klubo gynėjas. Paragvajaus rinktinės narys.
Batšeba
Batšeba – mažas žvejų miestelis Barbadoso rytuose, Šv. Juozapo parapijos centras. Mieste gyvena apie 5 000 gyventojų. Batšeboje yra kelios bažnyčios, iš kurių seniausia yra Šv. Jono anglikonų bažnyčia, pastatyta 1640 m. Miestelio paplūdimys yra populiarus tarp banglenčių mėgėjų – čia kasmet vyksta banglentininkų varžybos.
Willard Frank Libby
Vilardas Frankas Libis (, 1908 m. gruodžio 11 d. Grand Valis, Kolorado valstija – 1980 m. rugsėjo 8 d. Los Andželas) – JAV fizikochemikas.
Biografija
1933 m. baigė Kalifornijos universitetą Berklyje.
1941–1945 m. dalyvavo įgyvendinant Manheteno projektą (atominės bombos kūrimas). 1945–1954 m. Čikagos universiteto, nuo 1959 m. Kalifornijos universiteto Los Andžele profesorius, nuo 1962 m. Geofizikos ir planetų fizikos instituto, nuo 1963 m. ir „Douglas Aircraft Company“ vienas direktorių.
Mokslinė veikla
Tyrimų sritys – branduolinė chemija, radiochemija, dozimetrija. 1946 m. atrado radiokarboninį datavimo metodą organinės kilmės daiktų amžiui nustatyti, sukėlusį perversmą archeologijoje.
KK206
KK206 – krašto kelias, jungiantis Šilutę ir Rusnę. Kelio ilgis – 7,95 kilometro. Šiame krašto kelyje „juodųjų dėmių“ nėra. miniatiūra|200px|left|Kelias [[Rusnės tiltas|Rusnės tilto prieigose]] miniatiūra|200px|left|Nuslūgęs potvynis, 2018-03-04
Kelias prasideda Šilutėje, Rusnės gatvėje, nuo Geltonojo tilto. Eina Šilutės rajone. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Šlažai ir Žalgiriai. Ties Šlažais ant užliejamų pievų stovi Prezidento K. Griniaus tiltas, skirtas potvynio vandenims praleisti. Kelio atkarpoje 6,19-6,94 km stovi Rusnės estakada. Anksčiau per potvynius buvo organizuojama Šilutės-Rusnės perkėla.
Kelias baigiasi Rusnėje. Prieš Rusnę kelias kerta Nemuną – jo deltos atšaką Atmatą, virš kurios stovi Rusnės tiltas.
Ričardas Malinauskas
Ričardas Malinauskas (g. 1965 m. balandžio 22 d. Skaisčiūnuose, Kapsuko rajonas) – Lietuvos ir Druskininkų savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1972–1974 m. mokėsi Kapsuko rajono Skaisčiūnų, 1974–1979 m. Radviliškio rajono Alksniupių, 1979–1980 m. Palonų aštuonmetėse mokyklose, 1980–1983 m. Baisogalos vidurinėje mokykloje. 1983–1984 m. studijavo Kauno politechnikos institute, 1984–1987 m. Lietuvos žemės ūkio akademijoje. 1991–1993 m. UAB „Madma“ direktoriaus pavaduotojas komercijai. 1993–2000 m. UAB „Hesona“ generalinis direktorius, 1998–2000 m. VšĮ „Hesonos klubas“ vadybininkas. 2000–2003 m. Kauno technologijos universitete studijavo termofikacinę inžineriją, šilumos energetikos inžinierius.
1999 m. ir 2000 m. Pabaltijo automobilių kroso čempionas (B‑1600 kategorija), 2001 m. Lietuvos automobilių sporto meistras.
2000–2023 m. Druskininkų savivaldybės tarybos narys, nuo 2000 m. Druskininkų savivaldybės meras.
2001–2016 m. Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) narys, Druskininkų skyriaus pirmininkas, LSDP tarybos narys. Europos socialistų partijos narys. 2003–2019 m. Lietuvos savivaldybių asociacijos prezidentas. Nuo 2003 m. Kurortų plėtros komiteto prie Turizmo tarybos pirmininkas. Nuo 2007 m. liepos mėn. visuomeninis ministro pirmininko Gedimino Kirkilo patarėjas savivaldybių klausimais. Nuo 2016 m. nepartinio judėjimo „Už Druskininkus“ pirmininkas. Nuo 2019 m. gegužės mėn. Lietuvos kurortų asociacijos prezidentas.
2019 m. pareikšti įtarimai prekyba poveikiu ir papirkimu, veikiant organizuotoje grupėje.
Vytautas Jonas Pikturna
Vytautas Jonas Pikturna (1930 m. balandžio 23 d. Kelmėje – 2017 m. rugpjūčio 31 d. Kelmėje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, pirmasis atkurtos Lietuvos Kelmės rajono savivaldybės vadovas - Kelmės rajono tarybos pirmininkas.
Ričardas Malinauskas
Šeima
R. Malinauskas yra vedęs tris kartus. Su pirmąja žmona Daiva (g. 1967) susilaukė dviejų dukterų ir sūnaus. 2010 m. rugsėjo mėn. susituokė su alytiške Ineta. Šioje santuokoje politikui gimė sūnus. 2019 m. rugpjūčio mėn. vedė 20 metų jaunesnę Vaidą.
Vytautas Jonas Pikturna
Išsilavinimas
1968 m. Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete baigė žurnalistikos specialybę.
Tirėnų jūra
miniatiūra|250px|Tirėnų jūra
Tirėnų jūra (ital. Tirreno) – Viduržemio jūros dalis, esanti į vakarus ir pietus nuo Italijos. Jos ilgis apie 760 km, o plotis 100-500 km. Jūros ribos: šiaurėje – Ligūrijos jūra, Apeninų pusiasalis, Sicilija, Sardinija ir Korsika. Mesinos pusiasalis jungia Tirėnų jūrą su Jonijos jūra. Pagrindiniai uostai – Neapolis ir Palermas.
Pavadinimo kilmė
Jūra pavadinta tirėnų – senoviniu etruskų tautos pavadinimu.
Vytautas Jonas Pikturna
Karjera
1965–1990 m. – Kelmės rajono laikraščio „Komunistinis žodis“ (nuo 1988 m. - „Bičiulis“) redaktorius.
Nuo 1995 m. - laikraščio „Šiaulių kraštas“ Kelmės redakcijos žurnalistas, vėliau laisvas žurnalistas.
Įvertinimas
2010 m. apdovanotas pirmuoju Kelmės rajono savivaldybės garbės ženklu „Už nuopelnus Kelmės rajonui“ už aktyvią visuomeninę veiklą, pilietiškumą, demokratiškumą ir toleranciją plėtojant savivaldą rajone.
Hidrometrinis suktukas
miniatiūra|dešinėje|Hidrometrinis suktukas su strypu
Hidrometrinis suktukas (anksčiau ilgą laiką vadintas hidrometriniu malūnėliu) – hidrologinis prietaisas, skirtas vandens srovės greičio matavimams natūraliomis sąlygomis (upėse, kanaluose, tvenkiniuose, ežeruose ir panašiuose vandens objektuose). Veikia hidrodinaminio ryšio su srove principu. Šiuo metu hidrometrinis suktukas – pagrindinis ir labiausiai paplitęs visame pasaulyje srovės greičio matavimo prietaisas.
Suktuko konstrukcija
Daugumos suktukų konstrukciniai principai panašūs. Juose iš išorės paprastai nesunku išskirti šias pagrindines dalis: greičio daviklį, korpusą, kontaktus bei stabilizatorių. Greičio daviklis gali būti mentinis sraigtas arba sparnelių ar kaušelių formos rotorius. Kai kuriuose suktukuose naudojami keli skirtingi sraigtai, keičiami esant įvairiems srovės greičiams. Greičio daviklis sutvirtintas su korpuso viduje esančia suktuko ašimi. Ašį su davikliu arba su korpusu jungia guoliai ir, priklausomai nuo to, daviklis sukasi arba aplink ašį, arba kartu su ja. Daviklis su ašimi yra svarbiausioji suktuko detalė. Nuo daviklio ir ašies tobulumo priklauso suktuko jautrumas ir matavimo rezultatai. Korpusas skirtas apjungti visoms suktuko dalims tarpusavyje. Be daviklio ašies, korpuse yra signalizacijos įrenginys su kontaktais, skirtais prijungti apsisukimų skaičiaus ar greičio skaitliukui. Korpusu suktukas tvirtinamas prie strypo ar lyno. Tvirtinant suktuką ant lyno, prie korpuso galo montuojamas stabilizatorius (uodega), skirtas suktukui orientuoti išilgai vyraujančios matuojamos srovės krypties.
Hidrometrinio suktuko veikimo principas
Skaitliukas nustato daviklio apsisukimų skaičių pagal elektros signalus, siunčiamus ties kontaktais susidarius uždarai elektros grandinei (grandinė užsidaro atsisukus specialiai kontaktinio krumpliaračio atšakai). Dažniausiai elektros signalai siunčiami kas 10 arba 20 daviklio apsisukimų, tačiau šiuolaikiniuose suktukuose šį skaičių galima reguliuoti.
Teoriškai, suktuku išmatuotą greitį galima apskaičiuoti pagal lygtį:
Algirdas Zenonas Dagys
Algirdas Zenonas Dagys (1932 m. rugpjūčio 30 d. Kaunas – 2000 m. sausio 7 d. Vilnius) – Lietuvos geologas, paleontologas, pedagogas, visuomenės veikėjas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Hidrometrinis suktukas
Hidrometrinio suktuko veikimo principas
V = k × n
V – srovės greitis, m/s; k – suktuko daviklio geometrinis žingsnis, m; n – suktuko daviklio apsisukimų skaičius per sekundę.
Algirdas Zenonas Dagys
Biografija
1950 m. baigė Kauno 8-ąją gimnaziją, 1955 m. Maskvos M. Lomonosovo universiteto Geologijos fakultetą, įgijo biologo – paleontologo specialybę. 1955–1958 m. Maskvos universiteto aspirantas, 1960 m. apgynė kandidatinę disertaciją „Šiaurės vakarų Kaukazo norio aukšto brachiopodai. Morfologija, sistema, filogenija, stratigrafinė reikšmė ir biografija“. 1970 m. geologijos ir mineralogijos mokslų daktaras. 1993 m. nostrifikuotas habilituotu daktaru (gamtos mokslai).
1958–1960 m. Lietuvos mokslų akademijos Geologijos ir geografijos instituto mokslinis bendradarbis. 1960–1972 m. ir 1974–1990 m. – TSRS mokslų akademijos Sibiro skyriaus Geologijos ir Geofizikos instituto (Novosibirskas) vyresnysis mokslinis bendradarbis, Paleontologijos ir stratigrafijos laboratorijos vedėjas. 1972–1974 m. Kabulo politechnikos instituto dėstytojas, fakulteto dekanas. 1974–1989 m. TSRS mokslų akademijos Sibiro skyriaus Geologijos ir geofizikos instituto vyr. mokslinis bendradarbis. 1990–2000 m. Lietuvos Ekologijos instituto vyriausiasis mokslinis bendradarbis.
Mokslinė veikla
Disertaciniuose darbuose pateikė triaso brachiopodų (pečiakojų) taksonominių tyrimų rezultatus. Revizavo ir pirmą kartą aprašė Šiaurės Kaukazo viršutinio triaso fauną. Parašė veikalų iš paleontologijos, stratigrafijos, biogeografijos, tarp jų 14 monografijų, keturis paleontologijos žinynus. Aprašė mokslui dar nežinomas borealines triaso, juros ir apatinės kreidos brachiopodų rūšis, daugiau, kaip 100 naujų genčių, šeimų, būrių, patikslino daugelio taksonų sistemą, nustatė šios grupės stratigrafinę reikšmę. Sudarė naujų popaleozojinių brachiopodų sistemą, nustatė jų evoliucijos kryptis, atskleidė geografinės diferenciacijos bruožus ir stratigrafinę reikšmę. Elafodų grupės amonoidų (moliuskai) tyrimais pagrindė mezozojaus chronologiją. Sudarė naujas apatinio ir vidurinio triaso zonines ir intrazonines biostratigrafines schemas. Jam vadovaujant sukurta pirmoji detali borealinio apatinės juros liaso biostratigrafinė schema. Apibūdino pasaulinę medžiagą apie triaso brachiopodus, pateikė naują šios grupės gyvūnų sistemą. Aprašė 51 naują gentį ir 17 naujų šeimos grupės taksonų. Išaiškino svarbiausias jų evoliucijos kryptis.
Lietuvos ir užsienio spaudoje paskelbė virš 150 mokslinių straipsnių. Skaitė pranešimus moksliniuose renginiuose Kanadoje, Šveicarijoje, Prancūzijoje, Vokietijoje, Graikijoje, Argentinoje ir kt.
Magdalena Tul
Karjera
2012 m. ji dalyvauja Šveicarijos atrankoje į 2013 m. Eurovizijos dainų konkursą Malmėje, Švedijoje. Dainininkei pasiekti finalo nepavyko.
2013 m. ji tapo The Voice of Poland dalyve.
Leonas Vaidotas Ašmantas
Leonas Vaidotas Ašmantas (g. 1939 m. sausio 1 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius šilumininkas, habilituotas technologijos mokslų daktaras, visuomenės bei politinis veikėjas, Lietuvos energetikos ministras.
Datos keitimosi linija
thumb|100px|Datos keitimosi linija Datos keitimosi linija, sąlyginė Žemės paviršiaus linija, abipus kurios tuo pačiu metu data skiriasi viena para. Eina per Ramųjį vandenyną, daugiausia 180° dienovidiniu. Iš abiejų pusių prie pat Datos keitimosi linijos juostinio laiko valandos ir minutės sutampa, tik skiriasi kalendorinis laikas. Pavyzdžiui, kai į rytus nuo Datos keitimosi linijos yra kovo 1 d., tai į vakarus – kovo 2 d.
Leonas Vaidotas Ašmantas
Biografija
1956 m. baigė Prienų vidurinę mokyklą ir įstojo į Kauno politechnikos institutą. Perkeltas 1962 m. baigė Maskvos energetikos institutą, įgydamas atominės energetikos inžinieriaus specialybę. 1962–1990 m. Fizikinių ir techninių energetikos problemų instituto Kaune jaunesnysis mokslinis bendradarbis, laboratorijos vedėjas. Trejus metus dirbo Žemės ūkio statybos ir projektavimo institute. 1976 m. technikos mokslų kandidatas. 1976–1990 m. Atominės energetikos komisijos prie LSSR MA prezidiumo mokslinis sekretorius. 1979–1985 m. Kauno politechnikos instituto dėstytojas, 1984 m. docentas. 1987 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.
Datos keitimosi linija
Daug kur linija nukrypsta nuo 180° ilgumos, siekiant, kad valstybių teritorijos būtų vienoje dienoje. Nukrypimai padaryti ties Čiukotka, Aleutų salomis, Kiribačiu, Naujosios Zelandijos salomis. Arčiausiai Datos keitimosi linijos iš rytų esanti sala (Karolinos atolas) pirmoji Žemėje pasitinka Naujuosius Metus.
Kai kurios šalys nekartą keitė padėtį Datos keitimosi linijos atžvilgiu: Filipinai, nepaisant to, kad yra gerokai į rytus nuo linijos iki 1844 m. buvo toje pačioje dienoje kaip Meksika (tuometinė valdytoja), iki 1867 m. Aliaska (tuometinė Rusijos valda) buvo į rytus nuo datos linijos, 1892 m. Samoa perėjo į vakarus nuo linijos, dėl prekybos vystymo su JAV, kadangi keitimas įvykdytas liepos 4 vakare, tais metais šalyje buvo 367 dienos, iš jų dvi liepos 4.
Leonas Vaidotas Ašmantas
Biografija
Tėvas kalbininkas Andrius Ašmantas (1906–1941), motina farmacininkė Ona Kizevičiūtė-Ašmantienė (1908–1985). Sutuoktinė Alfonsė Vida Laukevičiūtė (g. 1940), dukros Vilija (g. 1964) ir Jurga (g. 1974).
Mokslinė veikla
Pagrindinė mokslo darbų tematika – šilumos masės mainai sudėtingos formos kanaluose (tekėjimas rinklėse) tiek stacionarinėmis, tiek nestacionarinėmis vykstančių procesų sąlygomis. Paruošti atitinkami skaičiavimo metodai, kurie panaudoti kuriant šilumokaičius ir kosminės paskirties energetinius objektus.
7 išradimų, daugiausia iš šilumokaičių konstravimo autorius. Parašė apie 70 mokslinių straipsnių.
Jonas Valaitis
Jonas Valaitis:
Nitroglicerinas
thumb||250px|Nitroglicerinas Nitroglicerinas (NG, glicerolio trinitratas, trinitroglicerolis) – bespalvis (laikomas ilgainiui pagelsta), bekvapis, nuodingas skystis, atrastas 1847 m. Nuo smūgio ar staigaus pakaitinimo iki 140 °C detonuoja. Užsidegimo temperatūra 200 °C. Naudojamas gaminti dinamitą ir kaip vaistas.
Cheminė formulė: C3H5(ONO2)3
Istorija
Nitrogliceriną atrado chemikas Ascanio Sobrero 1847 metais. Tada nitroglicerinas nerado savo pritaikymo, bet 1866 metais Alfredas Nobelis patobulino procesą, maišydamas nitrogliceriną su sorbentu. Mišinys vadinosi „Swedish Blasting Oil“, bet jis buvo nesaugus masiškam naudojimui, todėl uždraustas. Vėliau NG buvo maišomas su inertiškomis medžiagomis, taip sukuriant dinamitą.
Nitroglicerino jautrumas ir pirmieji mėginimai jį sumažinti
Nitroglicerinas nėra toks jautrus, kaip galima pamatyti filmuose, kad iš herojaus rankų išteka lašas NG, nukrenta ant grindų ir sprogsta, bet iš tikrųjų, lyginant su kitais moderniais sprogmenimis, tokiais kaip RDX ar PETN, yra gana jautrus ir skystas pernelyg nepatogus naudoti. Labai greitai buvo pastebėta, kad užšaldžius nitrogliceriną (užšalimo temperatūra 13 °C) jis tampa mažiau jautrus. Bet tuoj pat iškilo kitos problemos – jei atšildoma per skubiai arba nitroglicerinas sušalęs ir nepakankamai grynas, tai atšildymas gali baigtis sprogimu. Todėl tokius bandymus teko nutraukti. Nitroglicerinas uždegtas itin audringai dega, o kiekiai, bent kiek didesni nei keli gramai, iš pradžių dega, paskui sprogsta.
Naudojimas medicinoje
Nitroglicerinas arba glicerolio trinitratas yra vienas iš svarbesniųjų vainikines širdies arterijas plečiantis preparatas, nukreiptas prieš krūtinės anginą, galintis būti trumpo ir ilgo veikimo formų. Trumpo veikimo yra išleidžiamas aerozolio, tablečių ar į veną leidžiamo skysčio pavidalu.
Ilgo veikimo forma išleidžiama tablečių, kapsulių bei transdermalinių (klijuojamų ant odos) pleistrų pavidalu. Trumpo veikimo nitroglicerinas pradeda veikti tuoj pat, kai tik patenka į kraujotaką ir veikia 5-10 min.
Leidžiama į veną vaisto forma naudojama plaučių edemos, nestabilios krūtinės anginos bei miokardo infarkto gydymui.
Lietuvoje registruotas ir žinomas Nitroglicerin, Nitrong, Sustac, Sustonit, Nitromint pavadinimais.
Postolovas
Postolovas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Hainuvkos valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Maharaštra
Maharaštra (pažodžiui 'didžioji šalis') – Indijos valstija. Trečioji pagal dydį plotu ir antroji gyventojų skaičiumi (po Utar Pradešo}. Ji ribojasi su Gudžarato, Madhja Pradešo, Čatisgarcho, Andhra Pradešo, Karnatakos ir Goa valstijomis bei sąjungine Dadros ir Nagar Havelio teritorija. Vakarinę Maharaštros riba sudaro Arabų jūra.
Valstijoje, apimančioje 307,713 km², gyvena 96,75 mln gyventojų. Jos sostinė yra didžiausias Indijos miestas Mumbajus. Oficiali kalba – Marati.
Maharaštra laikoma viena labiausiai industrializuotų Indijos regionų.
Istorinis Pietų Azijos subregionas
Maharaštros valstija dalinai atitinka istorinio – kultūrinio Pietų Azijos subregiono teritoriją. Šis regionas, gyvenamas marathų tautos, nuo seno vadinamas Dandakaranja. Terminas Maharaštra pirmą kartą sutinkamas VII a. kinų šaltiniuose. Jis nuo labai senų laikų turėjo savo valstybingumą ir savarankišką istoriją.
Istorija
Maharaštros regionas III a. pr. m. e. trumpai priklausė Maurjų imperijai, kuriai suirus, valdžią teritorijoje užgrobė Andhros valstybė, valdoma Satavahanų. Nors ši valstybė buvo kilusi iš dravidų telugu teritorijų, užkariavusi indoeuropietiškas Maharaštros sritis, ji perkėlė sostinę į šias teritorijas. Satavahanų imerijoje valstybine kalba tapo Maharaštri, dabartinės Marathi kalbos pirmtakė, čia farmavosi būsimųjų marathų identitetas.
III a. žlugus Satavahanų imperijai, ją Maharaštroje pakeitė Vakataka dinastija, kurioje vėl suklestėjo menas ir kultūra, sukurtos garsiosios Adžantos olos. Ši imperija buvo bendralaikė Guptams, kurie tuo metu valdė Indijos šiaurę.
VIII–XII a. Maharaštra priklausė galingai valstybei pietuose – Karnatakai: ją valdė jos Raštrakutų ir Čalukjų dinastijos. XII a. pabaigoje-XIII a. marathai vėl susigražino valdžią valdant vietinei Seuna dinastijai.
Nuo XIII a. Maharaštros istorija buvo nulemta musulmoniškų valstybių. Po Delio sultonato įtakos, čia susiformavo keletas Dekano sultonatų.
XVII a., stiprėjant Mogholų valdžiai regione, prasidėjo pasipriešinimo judėjimas. Jis išaugo kaip nauja dinastija, kuri sukūrė galingą Marathų imperiją, kurį laiką valdžiusią visą Dekaną.
1777–1818 m. marathai kovojo nuožmius karus su Britanija, kurie baigėsi jų pralaimėjimu. Maharaštra buvo įjungta į Bombėjaus provinciją.
Po nepriklausomybės 1947 m. buvo pradėta formuoti valstija, kuri dabartinį pavidalą įgavo 1960 m.
Biologinė įvairovė
Maharaštroje yra labai didelė paukščių rūšių įvairovė. Valstijoje yra trys medžioklės rezervatai, keletas nacionalinių parkų ir rezervatų. Tipiniai šio krašto gyvūnai – tigrai, leoprdai, ilgalūpiai lokiai, indiniai zambarai, elniaožės gazelės, mėlynosios antilopės, aksiai, muntjakai, šakalai, nendrinės katės, bungarai ir kiškiai. Nacionaliniuose parkuose auga slyviniai gvazdikmedžiai, plačialapės dalbergijos, indiniai nimbamedžiai, didieji tikmedžiai, plačialapiai sagamedžai, akacijos, agrastiniai lapainiai, azijiniai gurguliai, indinės madukos, viršūkliai ir fikusai.
Didžiausi miestai
thumb|right|269px|Kalnai Maharaštroje Duomenys 2001 m., tūkst. gyv.
Finntroll
Finntroll – extreme metal ir folk metal grupė iš Helsinkio, Suomijos. Grupės muzikoje vyrauja black metal, death metal, folk metal ir vieno iš suomių folk muzikos tipų – humppa – skambesiai.
Stanislovas Bonifacas Jundzilas
170px|right|thumb|Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės provincijos augalų aprašymas (lenk.), 1791 m.
Stanislovas Bonifacas Jundzilas (1761 m. gegužės 6 d. Jasionyse, dab. Gardino sritis, Varanavo rajonas – 1847 m. balandžio 27 d. Vilniuje. Palaidotas Bernardinų kapinėse) – Lietuvos mokslininkas filosofas, publicistas, botanikas, geologas.
Biografija
Pradinį mokslą baigė Valkininkuose. 1774-1779 m. mokėsi Lydos, Liubešovo (Volynės sritis) pijorų mokyklose. 1779 m. Liubešove buvo patvirtintas pijorų ordino nariu. 1779-1780 m. mokytojavo Raseinių, Ščiutino ir Vilniaus pijorų mokyklose. 1781-1783 m. klausė filosofijos kursą Vilniaus pijorų kolegijoje Šnipiškių vienuolyne Vilniuje, kartu Vilniaus universitete 1782 m. lankė fizikos, o 1783 m. chemijos paskaitas. 1784 m. įšventintas kunigu. Iki 1786 m. mokytojavo Ščiutine. 1786-1787 m. Vilniaus universitete išklausė chemijos ir zoologijos kursus, taip pat 1787 m. G. Forsterio privačiai skaitytą botanikos kursą.
1790-1792 m. Vilniaus universitete dėstė gamtos mokslus. Buvo išvykęs tobulintis į Vakarų Europą – Austriją, Saksoniją, Vengriją, kur domėjosi naudingosiomis iškasenomis, jų geologija. Sumanęs Vilniuje įkurti veterinarijos mokyklą, 1795-1796 m. tobulinosi Vienoje. Išklausė gyvulių anatomijos, fiziologijos, farmacijos, patologijos ir terapijos kursus. 1797 m. grįžo į Lietuvą ir Vyriausioje mokykloje užėmė iš pradžių viceprofesoriaus, o 1802 m. – gamtos mokslų profesoriaus vietą. 1798 m. apgynė disertaciją, skirtą mineralogijos, krašto geografijos klausimams nagrinėti.
Mokslinė veikla
Tyrė Vilniaus, Ščiutino, Lydos, Gardino apylinkių florą, taip pat paukščius, vabzdžius. Jo iniciatyva perorganizuotas ir išplėstas Vilniaus universiteto botanikos sodas iš Pilies gatvės perkeltas į Sereikiškes. Pagausino sodo augalų skaičių, keisdamasis augalais su 15 miestų išpopuliarino jį Europoje, papildė naujais rinkiniais Gamtos mokslų kabinetą. Teigė, kad gamta turi savo dėsnius, o gyvieji gamtos kūnai yra medžiagos cheminių kitimų rezultatas, kad žmogus kūnu panašus į kitus žinduolius. Aiškindamas organizmų kilmę ir jų psichinę veiklą pripažino dieviškąjį pradą.
1802-1803 m. paskelbė naują gamtos mokslų dėstymo programą, į ją įtraukė naminių gyvulių anatomijos, jų laikymo ir veisimo kursą. Skaitė mineralogijos paskaitas, dėstė botaniką, vadovavo gamtos mokslų katedrai. Tyrė mineralinių vandenų versmes, nustatė druskų koncentraciją buvusio Stakliškių kurorto mineraliniuose Žiupos šaltiniuose, tyrė durpynus, pelkių rūdas.
Varšuvos, Peterburgo gamtininkų draugijų narys. Kartu su kitais redagavo žurnalą lenkų kalba „Vilniaus dienraštis“ (Dziennik Wileński), jame skelbė gamtos mokslų srities straipsnius. Pirmasis parašė vadovėlių studentams.
884 m.
884 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Tikrasis longanas
Augalo morfologija
Vaisiai apvalus, auga kekėje, kaip vynuogės, iš viršaus yra padengti tvirtu šviesiai rudu ar rausvu nevalgomu apvalkalu. Sultingas longano minkštimas labai aromatingas, skoniu primenantis ličį. Vaisiaus viduje yra kieta tamsiai raudona sėkla. thumb|left|200px|Longano vaisius.
Vardai
Tikrojo longano pavadinimas kilęs iš Vietnamo Longan provincijos pavadinimo. Jis dar vadinamas:, , , , , ir kt.
Panaudojimas
Tikrojo longano vaisiai turi daug cukraus, vitamino C, kalcio, geležies ir fosforo. Longaną galima valgyti šviežią, dėti į vaisių ar aštraus skonio mišraines, virti, vartoti saldiems bei pikantiškiems valgiams, konservuoti ir džiovinti. Džiovintas longano vaisius dedamas į troškinamus saldžius arba rūgščius kiniškus patiekalus.
Tautiniai demokratai
Tautiniai demokratai (, pagal pirmasias pavadinimo raides vadinti „endekais“) buvo lenkų nacionalistinis, konservatyvusis judėjimas, susikūręs XIX a. pabaigoje Romano Dmovskio iniciatyva. Egzistavo iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos. Pasižymėjo antisemitizmu, į kitas tautas žiūrėjo priešiškai. Propaguota kraujo įtaka dvasiai, kas buvo būdinga ir vokiečių nacionalistams. Endekai paprastai buvo nusiteikę griežtai antivokiškai ir buvo šiek tiek prorusiški ir proslaviški.
Po Juzefo Pilsudskio 1926 m. gegužės 12-15 d. įvykdyto perversmo vyriausybės stovykla (Sanacija) sistemingai kovojo su endekais. Kaip atsakas į tai susikūrė R.Dmovskio vadovaujamas neparlamentinės opozicijos judėjimas „Didžiosios Lenkijos stovykla“ (Obóz Wielkiej Polski, OWP), subūręs daugiausia nacionalistiškai nusiteikusį jaunimą. Pagrindinis OWP tikslas buvo neparlamentinė kova su Sanacija dėl valstybės valdžios.
Stanislovas Čirvinskis
Stanislovas Čirvinskis (1849 m. Marijampolėje, Rusijos imperija - 1923 m. Krokuvoje, Antroji Lenkijos Respublika) – mokslininkas, farmakologas, gydytojas.
Biografija
Gimė 1849 m. Marijampolėje, kilmingoje šeimoje. 1870 m. pradėjo mokytis Varšuvos universiteto medicinos fakultete. 1878-1886 m. dirbo Maskvos darbininkų ligoninėje. 1883-1886 m. mokėsi Strasbūre, kur jam dėstė žymiausi Vokietijos medikai. 1886 m. pradėjo dirbti laborantu Maskvos universitete. 1891 m. apsigynė daktaro disertaciją farmakologijos srityje. 1897-1902 m. dirbo dėstytoju Tartu universitete. 1897-1901 m. redagavo žurnalą apie farmaciją. 1902 m. tapo Maskvos universiteto farmakologijos katedros profesoriumi. 1903 m. tapo farmakologijos instituto direktoriumi. Mirė 1923 m. Krokuvoje.
Yarrow stadionas
Šiuo metu stadione rungtyniauja futbolo komanda „Team Taranaki“ bei regbio klubas „Sharks“.
Yarrow Stadium 2011 m. rugsėjį vyko trys VII pasaulio regbio čempionato susitikimai. Čempionato metu stadionas vadintas Stadium Taranaki vardu.
Mqabba FC
Istorija
Klubas įkurtas 1957 m. 2022–2023 m. sezone rungtyniavo Challenge League (II) ir liko šešioliktoje vietoje. Po sezono iškrito į žemesnį divizioną.
Vokietijos futbolo varžybos 1994–1995 m.
Vokietijos futbolo varžybos 1994–1995 m.
Visvaldas Mažonas
Visvaldas Marijus Mažonas (g. 1941 m. rugpjūčio 25 d. Šiauliuose) – ultraradikaliais pareiškimais garsėjantis politikas, Lietuvių patriotų sąjungos vadovas.
Biografija
Mokėsi Kauno 1-ojoje vidurinėje mokykloje ir „Saulės" vidurinėje mokykloje. 1973–1976 m. mokėsi Kauno specialiojoje milicijos mokykloje, įgijo aukštesnįjį juridinį išsilavinimą. 1977–1979 m. mokėsi Volgogrado aukštojoje tardymo mokykloje (jos nebaigė). Vėliau dirbo vairuotoju ekspeditoriumi, apsaugos sistemoje, statybininku, sargybos viršininku.
Rolando Pakso prezidentinio skandalo metu lydėjo prezidento delegaciją po Lietuvos miestus, veldavosi į konfliktus su prezidento oponentais (vieno iš konfliktų metu panaudojo smurtą ir už tai buvo teisiamas). Visvaldas Mažonas taip pat dažnai lydi kito radikalo Mindaugo Murzos rengiamas antisemitines, antidemokratines akcijas, rengia provokacijas tremtinių sąskrydžiuose.
Visvaldo Mažono vieši pasisakymai kupini netolerancijos, agresijos, necenzūrinių žodžių, raginimų nuversti teisėtą valdžią.
2011 m. spalio 2 d. Mindaugas Murza pašalino jį iš savo vadovaujamos Lietuvių Tautos Sąjungos narių.
Spitstaunas
Spitstaunas – miestas Barbadoso šiaurėje, Šv. Petro parapijos centras. Tai antras pagal dydį salos miestas, esantis netoli į šiaurę nuo sostinės Bridžtauno.
Spitstaunas buvo įkurtas maždaug 1630 m. ir tuo metu buvo pats populiariausias salos uostas – laivai pakrauti cukrumi ir kitais produktais, gautais saloje, buvo plukdinami į Angliją.
Nuo 2003 m. miestas bendradarbiauja su Anglijos Redingo miestu.
UEFA taurė 1997–1998 m.
UEFA taurė 1997-1998 m. – 27-asis UEFA taurės turnyras (40-asis įskaitant ir Mugių taurę). Prasidėjo 1997 m. rudenį. Taurę laimėjo klubas, 1998 m. gegužės 6 d. finale nugalėjęs  klubą. Nuo šiol turnyro finale žaidžiamos vienerios rungtynės neutralioje aikštėje (o ne dvejos abiejų komandų namų aikštėse, kaip anksčiau).
Drevė
thumb|200px|Didelė drevė [[Rytinis platanas|rytinio platano (Platanus orientalis) medyje]]
Drevė – tuščia erdvė, susidariusi medžio kamiene ar tarp šakų. Daugiausia susidaro senuose ar negyvuose įvairių rūšių medžiuose.
Drevė susidaro dėl natūralių fiziologinių krūvių, tenkančių medžio šerdžiai. Drevės gali susidaryti dėl lietaus, ugnies, vėjo, karščio, perkūnijos poveikio, taip pat dėl vabzdžių, grybų, bakterijų veiklos. Taip pat drevės neretai susidaro tose vietose, kur seniau buvo, bet nūnai nukrito senų medžių šakos. Dreves dažnai pagilina ir išplečia gyvūnai.
Medžių drevėse įsitaiso įvairūs gyvūnai: paukščiai (ypač geniniai, pelėdiniai, bukutiniai), voverės, šikšnosparniai, echidnos, įvairūs driežai, sterblinės skruzdėdos, miegapelės, bitės, širšės.
Jorge Núñez
Chorchė Martinas Nunjesas (g. 1978 m. sausio 22 d.) – futbolininkas, Paragvajaus rinktinės ir Paragvajaus Rubio Ñu klubo gynėjas.
Progalė
Progalė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Hainuvkos valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas įkurtas apie 1765 metus. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
885 m.
885 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Rugsėjis
Mirtys
Rugsėjis
Harisono urvas
Harisono urvas – erozijos būdu susidarę klinčių ir stalagmitų dariniai. Urvas yra Barbadose.
Pirmą kartą istoriniuose dokumentuose šis urvas minimas 1791 m., tačiau tyrinėti pradėtas tik 1976 m. speleologų danės Ole Sørensen ir vietinio Tony Mason.
Vilijampolės seniūnija
Vilijampolės seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Kauno miesto savivaldybės vakaruose, Neries ir Nemuno kairiajame krante. Apima Lampėdžius, Veršvus, Vilijampolę ir Panerį. Pietryčiuose ribojasi su Centro, rytuose su Žaliakalnio ir Eigulių, šiaurėje su Šilainių ir pietuose su Aleksoto seniūnijomis.
miniatiūra|180px|left|Buvęs seniūnijos pastatas Lampėdžių g. 10 miniatiūra|Neris ir Vilijampolė iš Senamiesčio pusės (2013)
Audrey Hepburn
Odrė Hebern (1929 m. gegužės 4 d. Briuselyje, Belgijoje – 1993 m. sausio 20 d.) – britų aktorė, modelis, humanistė.
Vilijampolės seniūnija
Seniūniją kerta Via Baltica magistralė, yra daug gamybinių pastatų, Lampėdžio ežeras, senoji Kauno prieplauka, autobusų parkas, Šv. Juozapo bažnyčia, vaikų ir jaunimo pensionatas.
Audrey Hepburn
Ji – vienintelis anglų bankininko Joseph Anthony Ruston ir Olandijos baronienės Ella van Heemstra vaikas. Vėliau Audrey tėvas „Hepburn“ pridūrė prie savo pavardės ir Audrey tapo Audrey Hepburn-Ruston. Ji turi du įbrolius iš motinos pirmosios santuokos. Audrey Hepburn pagarsėjo grožiu, elegancija ir grakštumu. Ji iki šiol laikoma viena iš Holivudo stiliaus ikonų.
Vilijampolės seniūnija
Seniūnijos lankytinos vietos: Nemuno ir Nevėžio santakos kraštovaizdžio draustinis, Lampėdžiai, Lampėdžių liepa Gražuolė ir pušys Sesės.
Istorija
Anksčiau seniūnija veikė Lampėdžių g. 10.
Audrey Hepburn
Biografija
thumb|left
Jaunystė
Nors gimė Briuselyje, savo vaikystę Audrey Hepburn praleido keliaudama po Angliją, Belgiją ir Nyderlandus dėl savo tėvo darbo. Kai jai sukako penkeri metai, Audrey buvo išsiųsta į Anglijos internatą. Po metų šeimą paliko tėvas. Vaikystė be tėvo atsiliepė vėlesniam Audrey Hepburn gyvenimui. 1939 m. motina Audrey ir jos du įbrolius atsivežė į Nyderlandus. Nacių okupacijos metais aktorės šeima patyrė daug sunkumų. Audrey Hepburn karo metais labai prastai maitinosi, buvo baisių nacių represijų liudininkė, jai su šeima teko slėptis. Audrey išgyventi nacių okupacijos metus padėjo tik šokiai: ji mokėsi baleto nuo penkerių, vėliau ją mokė mama. Ši meilė šokiui ir pastūmėjo Audrey tapti aktore. Po karo su šeima Audrey Heburn buvo perkelta į Amsterdamą, kur toliau mokėsi baleto ir dirbo modeliu, kad užsidirbtų papildomų pinigų. Viena iš jos baleto mokytojų buvo Lietuvos žydų kilmės baleto šokėja Sonia Gaskell. Audrey Hepburn išvyko į Londoną, kur gavo stipendiją šokio mokykloje, taip pat toliau dirbo modeliu. Audrey buvo pasakyta, kad dėl savo ūgio (169 cm) ir profesionalumo trūkumo ateities su šokiais sieti negalės. Ji labai nusivylė, bet ir toliau smarkiai dirbo. Audrey Hepburn šoko kartu su choru, kol pagaliau gavo vaidmenį „Sauce Piquante“. Ji vaidino dvylikoje spektaklių per savaitę, be to, vis dar dirbo modeliu.
1950-1960 m.
thumb|right 1951 m. Audrey Hepburn pagaliau gavo kelis smulkius vaidmenis. 1952 m. ir 1953 m. didesni vaidmenys filmuose „The Secret People“ ir „Monte Carlo, Baby“ Audrey Hepburn nuvedė prie garsios scenaristės Colette. Pastaroji nusprendė, kad Audrey puikiai tiktų Gigi vaidmeniui to paties pavadinimo filme. Taigi greitai Audrey Hepburn išvyko į Niujorką vaidinti Brodvėjaus šou. Tuo pat metu (1953 m.) aktorė gavo ir vieną žymiausių savo vaidmenų filme „Atostogos Romoje“. Audrey Hepburn įkūnijo Europos princesę Aną ir už vaidmenį gavo Oskarą. Taip pat sėkmės Audrey Hepburn sulaukė suvaidinusi filme „Sabrina“. Aktorė buvo nominuota Oskarui, dizainerio Givenchy, kuris kūrė kostiumus „Sabrinai“, dėka tapo mados ikona. Audrey Hepburn ir toliau filmavosi sėkminguose projektuose: 1956 m. filme „Karas ir Taika“, 1959 m. – „Vienuolės istorija“. Už pastarąjį nominuota Oskarui.
Karjeros viršūnė
thumb|left 1959 m. Audrey vaidino filme „Žalieji rūmai“, o 1960 m. ir vėl nominuota Oskarui už vaidmenį filme „Menantis pikta“. Po metų Audrey Hepburn nusifilmavo labiausiai ją išgarsinusiame filme „Pusryčiai prie Tifani“. Jame Audrey – vakarėlius mėgstanti mergina Holi. Nors su šiuo filmu aktorė siejama iki šiol, po „Pusryčių prie Tifani“ ji ėmėsi visai kitokio vaidmens filme „Vaikų valanda“. Šiame filme Audrey Hepburn vaidino mokyklos direktorę. 1963 m. filmas „Šarada“ buvo didelis pasisekimas. Ji ir vėl buvo nominuota Oskarui. Šįkart už filmą „Mano puikioji ledi“, kur vaidino gėlių pardavėją. Po filmų „Kaip pavogti milijoną“, „Dviese kelyje“ ir „Palauk iki sutems“ Audrey Hepburn išėjo į atostogas auginti dviejų sūnų. Iš atostogų grįžo 1975 m. vaidinti Šono Konerio priešingybės filme „Robinas ir Merijon“, bet jos vėlesni vaidmenys nebebuvo taip gerai vertinami.
Paskutiniai metai
thumb|left 1979 m. Audrey vaidino filme „Kilmės istorija", 1980 m. – „Jie visi juokėsi“. Vis dėlto ji labiau koncentravosi ties parama badaujantiems vaikams. 1987 m. aktorė oficialiai pripažinta UNICEF geros valios ambasadore. Tais pačiais metais ji paskutinį kartą pasirodė televizijoje. 1989 m. Audrey Hepburn filmavosi paskutiniame filme „Visada“. Audrey Hepburn paskutinius gyvenimo metus paskyrė UNICEF veiklai, keliavo į Somalį lankyti badaujančių vaikų. 1992 m. ji jau sirgo vėžiu. Po metų aktorė mirė savo namuose Šveicarijoje.
Asmeninis gyvenimas
1952 m. Audrey susižadėjo su Džeimsu Hansonu. Ji teigė, kad tai – meilė iš pirmo žvilgsnio, vis dėlto prieš pat vestuves aktorė persigalvojo. Ji nusprendė, kad dėl to, kad abu nori siekti karjeros, visą laiką turėtų leisti atskirai vienas nuo kito. Audrey Hepburn buvo ištekėjusi du kartus. Pirmasis jos vyras – aktorius Melas Ferreras (ši santuoka truko 15 metų), antrasis – italų gydytojas Andrėjus Dotti. Nuo abiejų Audrey susilaukė po sūnų: 1960 m. Šono su M. Ferreru ir 1970 m. Luko su A. Dotti. Gyvenimo pabaigoje Audrey Hepburn artimai bendravo su olandų aktoriumi Robertu Woldersu. Ją su Robertu supažindino draugas dar tada, kai ji buvo ištekėjusi už A. Dotti. Po skyrybų su A. Dotti Audrey Hepburn pradėjo gyventi kartu su R. Woldersu, bet jie nesusituokė. 1989 m. Audrey Hepburn devynerių bendro gyvenimo metu su Robertu pavadino laimingiausiais gyvenimo metais. Ji teigė, kad jie buvo susituokę, nesvarbu, kad formaliai to neįteisino.
Vladimiras Ščerbickis
thumb|Vladimiro Ščerbickio kapas Vladimiras Ščerbickis (, ; 1918 m. vasario 17 d. Dnepropetrovsko srityje – 1990 m. vasario 16 d. Kijeve) – tarybinis partinis ir valstybės veikėjas, TSKP CK Politinio biuro narys. 17 metų buvo Ukrainos KP pirmuoju sekretoriumi, faktiniu Ukrainos vadovu.
Biografija
1934–1935 m. – komjaunimo funkcionierius. 1941 m. baigė Dnepropetrovsko chemijos technologinį institutą, dirbo inžinieriumi. 1942–1946 m. atliko tarnybą tarybinėje armijoje. 1946 m. pradėjo partinę karjerą Dnepropetrovsko srityje: 1948–1951 m. Dneprodzeržinsko miesto komiteto antrasis sekretorius, 1952–1954 m. – pirmasis sekretorius, 1954 m. Dnepropetrovsko srities komiteto antrasis sekretorius, 1955–1957 m. ir 1963–1965 m. – pirmasis sekretorius. 1957–1961 m. – Ukrainos KP CK sekretorius. 1961–1963 m. ir 1965–1972 m. – Ukrainos TSR Ministrų tarybos pirmininkas. 1972–1989 m. – Ukrainos KP I sekretorius; TSRS Aukščiausiosios Tarybos 5-11 šaukimų deputatas. Nuo 1956 m. – TSKP Centrinės revizijos komisijos narys, nuo 1961 m. – TSKP CK narys, 1961–1963 m. ir 1965–1971 m. – kandidatas į TSKP CK Politinio biuro narius, 1971–1989 m. – Politinio biuro narys.
Dukart Socialistinio darbo didvyris (1974 ir 1977 m.), Lenino premijos laureatas (1982 m.).
Andrius Goštautas
Andrius Goštautas (, 1342 m. – 1408 m.) – legendinis Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės valstybės ir karinis veikėjas, 1387-1389 m. Vilniaus vaivada, nuo 1401 m. Krėvos seniūnas. Visos žinios apie jį pateikiamos Bychovco kronikoje.
Biografija
Didikas, kilęs iš Goštautų giminės. Tėvas Petras Goštautas, motina Ona Bučacka, vaikai Albertas Talivius Goštautas (1375-1432 m.), Petras Goštautas (g. 1376 m.), Ona Goštautaitė (vyras Semionas Sapiega) ir Jonas Goštautas (1383-1458 m.). Manoma, Geranainių pilies statytojas.
Daniel Libeskind
Danielis Libeskindas (, g. 1946 m. gegužės 12 d. Lodzė) – Lenkijos žydų kilmės JAV architektas, dekonstruktyvistas.
Biografija
1970 m. Niujorke baigė architektūrą „Cooper Union“ koledže, 1972 m. – architektūros istoriją ir teoriją Esekso universitete Didžiojoje Britanijoje.
Turi privačią architektūros studiją Berlyne ir Niujorke. Architektūros asociacijos Londone, Jeilio, Toronto, Hamburgo, Harvardo, Pensilvanijos ir kiti universitetų kviestinis profesorius.
Kūryba
Pagal jo projektus pastatyta muziejų, koncertų salių, universitetų, viešbučių, prekybos centrų, gyvenamųjų namų ir kiti pastatų įvairių šalyse; žymesni: F. Nusbaumo muziejus Osnabriuke (1998 m.), Žydų muziejus Berlyne (2001 m.), Imperijos karo muziejus Mančesteryje (2002 m.), privati B. Veilio galerija Maljorkoje (2003 m.), Metropoliteno universiteto Doktorantūros centras Londone, Danijos žydų muziejus Kopenhagoje (abu 2004 m.), bendrovės „Hyundai Developmenl Corporation“ administracinis pastatas Seule, M. Volio centras Barlano universitete Tel Avive (abu 2005 m.); Šiuolaikinis žydų muziejus San Franciske, Karo istorijos muziejus Drezdene. Pastatams būdingas emocinis veiksmingumas kuriamas taikant aštrias geometrines formas, iracionaliai laužytus planus.
Lietuva
Suprojektavo MO muziejaus pastatą Vilniuje. Projektas įgyvendintas bendradarbiaujant su D. Libeskindo architektų grupe Studio Libeskind ir Lietuvos architektų komanda Do Architects. Tai yra pirmasis studijos projektas Baltijos šalyse.
Julijonas Petronis
Julijonas Petronis (g. 1932 m. vasario 26 d. Kurklintiškiai-Kirveliškiai, Ukmergės apskritis) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.
Biografija
1950–1952 m. Ukmergės rajono Žemaitkiemio MTS politinio skyriaus laikraščio „Komunizmo statytojas“ atsakingasis sekretorius, redaktorius.
1952–1953 m. Ukmergės rajono komjaunimo komiteto sekretorius, 1954–1962 m. Ukmergės rajono laikraščio „Tarybinis kelias“ redaktoriaus pavaduotojas. 1966 m. baigė Vilniaus aukštąją partinę mokyklą. 1966–1990 m. Ukmergės rajono laikraščio „Gimtoji žemė“ redaktorius.
1958 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys, 1966–1989 m. šios sąjungos valdybos narys.
Cezarių miestas
Cezarių miestas, taip pat įvairiai žinomas kaip Patagonijos miestas, Klajojantis miestas, Trapalanda ar Trapananda, Lin Lin arba Elelín – mitinis miestas Pietų Amerikoje, kurį neva surado nuskendusio ispanų laivo jūrininkai ir kuris buvo pilnas aukso ir sidabro. Miestas galbūt esti kažkur Patagonijoje, Andų kalnų slėnyje tarp Čilės ir Argentinos. Nepaisant ilgų ieškojimų, vykusių kolonizuojant Pietų Ameriką, jokių įrodymų, kad Cezarių miestas egzistuoja, nebuvo rasta.
Jurbarko rajono savivaldybė
Jurbarko rajono savivaldybė – administracinis-teritorinis vienetas pietvakarinėje Lietuvos dalyje, Nemuno dešiniajame krante. Centras – Jurbarkas.
Geografija
Jurbarko rajonas yra Karšuvos žemumoje, kuri žemėja iš šiaurės rytų į pietvakarius nuo 90 m (prie Juodaičių) iki 8 m (prie Nemuno). Sausio vidutinė temperatūra –4,5 °C, liepos 17,5 °C.
Pro rajoną teka Mituva su intakais (Vidauja, Alsa, Gausante, Imsre, Antvarde, Snietala), rytinė riba – Dubysos žemupys, šiaurėje – Šešuvis su intaku Šaltuona. Telkšo 9 Jurbarko rajono ežerai, 6 tvenkiniai (didžiausi – Girdžių, Jurbarkų, Volungiškių, Klausučių). Miškingumas ~35 %. Didžiausi miškai – Karšuvos girios dalis, Šimkaičių, Birbiliškės, Varnaitynės miškai. Yra Laukesos (nedidelė dalis), Dainių, Balandinės pelkės.
Miškai, rezervatas, regioninis parkas
Didelę Jurbarko rajono dalį, 35 proc. savivaldybės teritorijos užima miškai. Pagrindinę urėdijos miškų dalį sudaro didžiulis vientisas Karšuvos girių masyvas. Miškai suskirstyti į dvylika girininkijų. Pusę miškų medyno sudaro spygliuočiai, likusi dalis – mišrieji ir lapuočiai miškai. Krašto miškai turtingi įvairios augmenijos ir gyvūnijos. Vakarinėje rajono dalyje yra Viešvilės rezervatas, panemune, nuo Šilinės į rytus driekiasi Panemunių regioninis parkas.