cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vitiniai
thumb|left|250px|[[Bonės upelis Vitiniuose]]
Etimologija
thumb|left|250px|Akmeninė vandens pralaida senkelyje Vitiniai-Cartai
Istorija
Pirmąkart paminėtas 1540 m. Jį sudarė Jhann Wyttolt (Johano Vytauto) ūkis. XX a. I pusėje prie kelio į Valėnus stovėjo Johano Kopūsto (Johann Kapust) vėjo malūnas. 1912 m. kaimas ribojosi su Šudabarzdžiais (Schudebarsde), Didžiaisiais Kuršiais (Gross Kurschen), Bajoriškąją Kretinga (Adlig Deutsch Crottingen), Kretingale (Deutsch Crottingen) ir Gausų (Gaussen) dvaru. 1922 m. stambiausias ūkininkas buvo Martynas Labrencas (Martin Labrenz), valdęs 103 ha ūkį. Tikintieji priklausė Kretingalės evangelikų liuteronų parapijai. Dauguma gyventojų buvo lietuvninkai: Annuszies (Anužys), Apeikis, Augstennis (Aukstenis), Bluszis (Blužys), Blyzia (Blyžė), Brusdeilins (Bruzdeilynas), Brusze (Bružė), Bruszis, Bruzzis (Bružys), Daugalies (Daugalys), Dauguls (Daugulis), Gelßinnis (Gelžinis), Jaguttis (Jagutis), Kalwis (Kalvys), Kapust (Kopūstas), Kruckis, Krukkis (Krukis), Kurmis, Lepe (Liepienė), Lukaszus (Lukašius), Lukoschus (Lukošius), Pareigis, Szweistris (Šveistrys), Truschis (Triušys), Tydeze (Tidezienė). Vokiečių kilmės buvo Matzeit (Matceitas), Waldmann (Valdmanas).
Pienkai (Palenkės Bialos apskritis)
Pienkai  – kaimas Lenkijos rytuose, Sosnuvkos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Ežerėlio pagrindinė mokykla
Kauno r. Ežerėlio pagrindinė mokykla – dieninė bendrojo ugdymo mokykla Kauno raj., Ežerėlyje, Kauno g. 19, vykdanti pradinio ir pagrindinio ugdymo programas. Įstaigos kodas 191074456.
Istorija
1933 m. įsteigta pradžios mokykla, nuo 1954 m. aštuonmetė, nuo 1956 m. Ežerėlio vidurinė mokykla. 2014 m. reorganizuota į pagrindinę mokyklą.
FITS
FITS – Flexible Image Transport System – lanksti vaizdų perdavimo (saugojimo) sistema. Tai yra vaizdų, duomenų ir metaduomenų saugojimo failuose standartas, pradėtas kurti dar 1981 metais. Paskutinė standarto versija yra FITS 3.0 (2009 liepa). Plačiausiai jis yra naudojamas informacijos saugojimui astronomijoje.
Metaduomenys yra saugomi ASCII formoje, tekstiniame pavidale, eilutėmis po 80 simbolių. Po jų eina duomenų blokai. Nors pradžioje šis formatas buvo skirtas vien vaizdams, vėliau jis buvo išplėstas lentelių bei kitų duomenų saugojimui.
FITS palaikymas realizuotas daugybei programavimo kalbų: C/C++, IDL, Fortran, Python, Java ir kitose.
Nuorodos
Kategorija :Failų formatai
XIII Europos futbolo čempionatas
XIII Europos futbolo čempionatas (trump. Euro 2008) – Europos čempionatas, įvykęs 2008 m. birželio 7–29 dienomis Austrijoje ir Šveicarijoje. Tai antras Europos futbolo čempionatas, vykęs dviejose šalyse (pirmasis vyko Belgijoje ir Nyderlanduose).
Austrija ir Šveicarija kaip čempionato organizatorės pasirinktos balsavimu. Surengti turnyrą taip pat pretendavo Vengrija, Graikija-Turkija ir Danija-Norvegija-Suomija-Švedija. Iki finalinio balsavimo dar dalyvavo Airija-Škotija, Kroatija-Bosnija ir Hercegovina, Rusija.
Miestai ir stadionai
Vaizdas:Euro2008 suisse autriche carte.png
200px|thumb|Euro 2008 thumb|200px|Ernst Happel stadionas, kuriame vyko finalinės rungtynės ([[Viena).]] Čempionato rungtynės vyko 8 miestuose (po 4 Austrijoje ir Šveicarijoje), 8 stadionuose.
Finalas
Finalas vyko Austrijoje, Vienos Ernst Happel stadione. Susitiko Vokietijos ir Ispanijos rinktinės. Ispanai laimėjo čempionatą antrą kartą (prieš tai – 1964 m.).
Įdomi statistika
Įvarčiai
Pirmieji turnyre
XIII Europos futbolo čempionato simbolinė rinktinė
Vartininkai:
Saugai:
Puolėjai:
Billie Joe Armstrong
Billie Joe Armstrong (gim. 1972 m. vasario 17 d. Oklande, Kalifornija) – JAV dainininkas, pankroko grupės Green Day, taip pat roko grupių „Pinhead Gunpowder“, „The Network“ bei „Foxboro Hot Tubs“ vokalistas, gitaristas ir dainų kūrėjas.
Biografija
Augo Andrew „Andy“ Armstrongo ir Ollie Jackson šeimoje. Jis jauniausias iš 6 vaikų. Nuo 4 metų grojo pianinu. Būdamas 5-ių, įrašė pirmąjį kūrinį „Look For Love“, kuris turėjo didelį pasisekimą vietinėse radijo stotyse (ištrauką iš radijo stoties interviu su mažu Billie Joe apie šį įrašą galima išgirsti Green Day dainoje „Maria“). 10 metų neteko tėvo, o jo motina ištekėjo už kito. Visa tai smarkiai paveikė Billie ir jo kūrybą – pvz., pirmoji jo sukurtoji daina (jam būnant 14 m.) buvo apie motiną ir nemėgstamą patėvį – „Why Do You Want Him?“ (vėliau įtraukta į Green Day albumą „1,039/Smoothed Out Slappy Hours“), o Green Day daina „Wake Me Up When September Ends“ (iš albumo „American Idiot“) yra apie tėvo netektį.
Iš pradžių žavėjosi sunkiuoju metalu, bet vėliau susidomėjo pankroku, išgirdęs Sex Pistols dainą „Holidays in the Sun“. Būdamas beveik 15 metų, Billie Joe ėmė lankytis Gilman Street, kuri tuo metu buvo miesto pankų susibūrimo vieta. Čia Billie Joe ir pradėjo muzikinę karjerą, grodamas vietiniams pankams.
1987 m. kartu su senais draugais Mike Dirnt ir būgnininku Al Sobrante (kurį vėliau pakeitė Tre Cool) susibūrė į grupę „Sweet Children“. Šią grupę, prieš išleisdami pirmąjį albumą, 1990 m. pervadino į Green Day. „Green Day“ tapo viena įtakingiausių grupių pasaulyje ir pirmaujančia pankroko grupe.
Šeima
thumb|160px|left|B. J. Armstrong koncertinio turo metu 2005 m. Per pirmąjį Green Day turą 1990 metais Billie Joe susipažino su punkrocko filosofija besidominčia mergina Adrienne Nesser, kuri buvo viena iš dešimties žmonių, atėjusių pasiklausyti Green Day koncerto. Ilgą laiką pora santykius palaikė telefonu. Daug sykių Billie Joe organizavo koncertinius turus Minesotoje – vien tam, kad galėtų pamatyti savo mylimąją. Per visą muzikinę karjerą Billie Joe yra sukūręs begalę dainų, dedikuotų Adrienne’i, pavyzdžiui, 2000 Light years away, 80, Church on Sunday, Redunant, Last Night On Earth ir t. t. Pasirodžius 3-ajam Green Day albumui „Dookie“, 1994 m. liepos 2 d. pora susituokė. Antrąją dieną po vestuvių sužinojo, jog Adrienne laukiasi pirmojo vaiko. Sūnus Joseph „Joey“ Marciano gimė 1995 m. vasario 28 d., o po 3-ejų metų, 1998 m. rugsėjo 12 d., jiems gimė antrasis sūnus Jacob Danger.
Kartu su žmona Adrienne Billie Joe yra įkūrę įrašų kompaniją „Adeline Records“, taip pat organizuoja įvairias visuomenines akcijas, skatindami rūpintis planetos išsaugojimu.
Apdovanojimai
Be Green Day, B. J. Armstrongas yra gavęs ir asmeninių apdovanojimų.
Kampanilė
thumbnail|Šv. Markso kampanilė, [[Venecija|Venecijoje, Italija]] Kampanilė  – varpinė, stovinti greta bažnyčios, kartais – rotušės. Daugiaaukštė, dažnai aukštesnė už bažnyčią ar rotušę. Apskrito, daugiakampio ar kvadratinio bokšto pavidalo, apatinė dalis dažniausiai be langų, viršutinė turėjo langus.
Pradėta statyti VI a., o vėliau plito romanikos, gotikos, renesanso architektūroje. Seniausių apskrito plano kampanilių išliko Ravenoje. Vienos žymiausių – Pizos katedra (1173 m.), Sienos rotušė (XIII a.), Florencijos katedra (1334 m.), Šv. Morkaus aikštė (XVI a.) Venecijoje.
Harangláb (építmény) Campanile Campanarius
La Riocha
La Riocha – miestas Argentinos šiaurės vakaruose, Velasco Sierras kalnagūbrio pašlaitėje, beveik 500 m aukštyje virš j.l. Provincijos centras. 162,6 tūkst. gyventojų (2007).
Istorija
Miestą įkūrė Chuanas Ramiresas de Velaskas 1591 m. gegužės 20 d. ir pavadino Todos los Santos de la Nueva Rioja La Riochos regiono Ispanijoje garbei. Ilgą laiką La Riocha buvo tik nedidelis miestelis. 1894 m. smarkiai nukentėjo nuo žemės drebėjimo. Tik nuo 1970 m. pradėjo augti sparčiau.
Ekonomika
La Riocha – žemės ūkio regiono centras. Apylinkėse vystoma gyvulininkystė ir vynuogininkystė. Vyno gamyba, farmakologijos pramonė. Mieste yra La Riochos universitetas.
thumb|left|240px|Kolonijinė architektūra
Lankytini objektai
1931 m. La Riochoje gimė buvusi šalies prezidentė Izabelė Peron.
Saulius Paukštys
thumb|right|200px|Saulius Paukštys 2004 m. pristato savo darbų parodą Prospekto galerijoje
Saulius Paukštys (1964 m. rugsėjo 16 d.) – fotomenininkas, meno kritikų laikomas vienu ryškiausių postmodernizmo Lietuvos fotografijoje atstovų.
Biografija
1982 m. baigė Vilniaus 34-ąją vidurinę mokyklą (dabar – Vilniaus Sausio 13-osios mokykla).
1988 m. pradėjo dirbti Lietuvos fotomenininkų draugijos Vilniaus skyriaus sekretoriumi. Surengė daug jaunųjų fotografų parodų. 1989 m. buvo vienas pagrindinių organizatorių rengiant pasaulio lietuvių fotografijos parodą, skirtą fotografijos atsiradimo 150-osioms metinėms.
1990–2000 m. dirbo Vilniaus dailės akademijoje mokymo meistru, vėliau – dėstytoju. Buvo vienas iš Fotografijos ir videomeno katedros kūrėjų.
Nuo 2000 m. dirba reklamos fotografu.
1996 m. Vilniuje pastatė paminklinį biustą muzikantui Frankui Zappai.
Rengė personalines parodas Lietuvos, JAV, Kanados, Lenkijos, Olandijos, Kirgizijos galerijose ir parodų salėse.
Nuo 2003 m. – Lietuvos liberalų ir centro sąjungos narys.
2008 m. su Algimantu Jablonsku Vilniuje įkūrė vyninę „Vino Comorado".
Išsituokęs. Turi tris vaikus – Severiją (17 m.), Stefaniją (12 m.) ir Igną (3 m.).
Vitimas
Vitimas  – upė Rusijoje, Rytų Sibire; Lenos dešinysis intakas. Prasideda Buriatijoje, susiliejus Čunos ir Vitimkano upėms. pradžioje teka į pietryčius, vėliau į šiaurę Vitimo plokščiakalniu ir Stano kalnynu, sudaro ribą tarp Buriatijos ir Čitos srities. Vėliau pasuka į šiaurės vakarus, teką per Patomo kalnyną Irkutsko sritimi. Įteka į Leną Jakutijoje, netoli Vitimo gyvenvietės. Sudaro deltą. Slenkstėta.
Užšalusi nuo lapkričio pradžios iki gegužės antros pusės. Pavasarį patvinsta. Vitimo baseine yra aukso telkinių.
Didžiausi intakai: Konda, Karenga, Kalakanas, Kalaras, Bodaibas (dešinieji), Cipa, Muja, Mamakanas, Mama (kairieji).
Prie Vitimo įsikūręs Bodaibo miestas. Upė reguliariai laivuojama 300 km nuo žiočių.
Čipolino nuotykiai
thumb|right|200px|Rusiškas pašto ženklas, 1992 m.
„Čipolino nuotykiai“ – literatūrinė pasaka (apysaka) vaikams, kurią 1951 m. sukūrė italų žurnalistas ir rašytojas Džanis Rodaris. Knyga pasakoja apie svogūnėlį Čipoliną, kuris, padedamas draugų, kovoja su daržovių šalies valdovu, despotu princu Citronu. Dėl visuomenės santvarkos kritikos „Čipolino nuotykiai“ taip pat vadinami politine bei socialine alegorija.
Pirmą kartą knyga išleista pavadinimu Il romanzo di Сipollino (1951 m.), 1957 metais pervadinta Le avventure di Cipollino. Šis pavadinimas ir prigijo.
„Čipolino nuotykiams“ įtaką padarė 1881 m. Carlo Colodi parašyti „Pinokio nuotykiai“ (Le avventure di Pinocchio).
„Čipolino nuotykiai“ iškart pradėti versti į kitas kalbas. Ypač populiarūs buvo tuometinėje SSRS. Iki šiol statomi spektakliai, baletai, operetės, animaciniai filmai.
Siužetas
Istorija prasideda tuo, kad Čipolino tėvas Čipolonė netyčia spūstyje užmina princui Citronui ant kojos ir už tai yra įkalinamas iki gyvos galvos. Čipolinas pasižada išvaduoti tėvą ir kitus nekaltus „žmones“ (Nors veikėjai yra daržovės, autorius pabrėžtinai juos vadina žmonėmis). Pirmiausia Čipolinas imasi ginti kūmą Moliūgą, kuris visą gyvenimą taupė nameliui, tačiau išgalėjo pasistatyti tik tokį, kad vos išsiteko jame sėdėdamas. Bet ir tą namelį Citrono vietininkas kavalierius Pomidoras iš Moliūgo atima. Čipolinas su draugais ne kartą patenka į kalėjimą, tačiau su bičiulių – kitų daržovių, gyvūnų, taip pat grafo Vyšniuko pagalba pavyksta ištrūkti. Bėglių ieškoti pakviečiamas seklys Morka, tačiau Citrono sėkmė laikina. Per kurmio išraustas požemines galerijas Čipolinas iš kalėjimo išvaduoja savo sergantį tėvą ir kitus kalinius. Galiausiai per Citrono surengtas lenktynes svogūnėlis paskatina užguitas daržoves sukilti. Princas Citronas pabėga ir pasislepia mėšlo krūvoje, išvažiuoja ir grafienės Vyšnios. Kavalierius Pomidoras, baronas Apelsinas, Petražolė – pasitaiso ir ima gyventi dorai.
Visuomenės santvarkos kritika
Svogūnėlio Čipolino draugai ir aplinka – darbininkų klasės metafora. Visi protagonistiniai personažai (gal tik išskyrus grafą Vyšniuką) yra neturtingi, paprasti darbininkai ar amatininkai. Jie, kaip pagal komunizmo teoriją, ir pradeda revoliuciją prieš valdančiąją klasę – turtingus, tituluotus aristokratus. Dž. Rodaris kritikuoja socialinę nelygybę, kapitalizmą, tačiau komunizmo doktrinos atžvilgiu paradoksalus kūmo Moliūgo siekis turėti privačią nuosavybę – savo namelį. Dėl galimybės pasaką naudoti komunistinei propagandai, ji buvo itin populiari Sovietų Sąjungoje.
Literatūrinė pasaka gali būti vertinama ir demokratinių kriterijų požiūriu. „Čipolino nuotykiai“ alegoriškai kritikuoja totalitarizmą, skurdo plitimą, bendražmogiškų vertybių nesilaikymą. Čipolino personažas demonstruoja pilietiško aktyvumo, žmogaus laisvių svarbą.
Sandaros ir pasakojimo ypatybės
Pasaką sudaro 30 panašios apimties skyrių. Tačiau skiriasi pasakojimo tempas. Kai kuriuose skyriuose siužetas plėtojimas itin detaliai, daug veikėjų dialogų, kituose – keliais sakiniais papasakojama gana ilga istorijos atkarpa.
Konstruodamas visuomenės alegoriją, Džanis Rodaris įveda pasakotoją (autoriaus atitikmenį), kuris laikas nuo laiko paaiškina įvykius. Patys įvykiai ne visada pasakojami chronologiškai.
„Čipolino nuotykiai“ priskiriami literatūrinės pasakos žanrui, kuriam būdingi tradicinėse pasakose nenaudojami elementai, pvz., lyriniai herojų apmąstymai (24-as skyrius „Čipolinas visai netenka vilties“). Artėjant istorijos kulminacijai, metaforų vis mažėja, politinės idėjos ir autoriaus įsitikinimai išsakomi beveik atvirai, pvz., „Grėsmingas žodis įkyriai šokinėjo prieš akis, baugindamas jį kiekviena raide: R-e – v-o – l-i – u-c – i-j – a!!! R-Roma, E-Europa, V-Venecija ir taip toliau… Revoliucija…“
Meninės priemonės
Dž. Rodaris vienas pirmųjų Italijos literatūroje ėmė vartoti nonsenso elementus. Absurdiškas, komiškas situacijas sukuria gausiai vartojamos hiperbolės, metonimijos, netikėti sugretinimai. Nors kartais pasišaipoma ir iš protagonistų, pvz., kūmas Mėlynė kviečia vagis užsukti ir įsitikinti, kad nėra, ko vogti,, tačiau dažniausiai alogiškai, iracionaliai elgiasi antagonistai, pvz., seklys Morka su padidinamuoju stiklu kambaryje ieško lovos , baronas Apelsinas, pravalgęs visą savo turtą, ima ryti medžius su lapais ir šaknimis; ; kavalierius Pomidoras įveda mokesčius už orą ir kritulius. Šių priemonių pagalba autorius sukuria ryškius neigiamų personažų charakterius, paryškina atgrasias savybes – kvailumą, bailumą, godumą, puikybę.
Veikėjai
„Čipolino nuotykiai“ pasižymi spalvingų personažų gausa. Kai kurie jų kaip tikslūs charakterių tipai plačiai vartojami palyginimams, pvz., „kaip seklys Morka“.
Kiti kūriniai pagal „Čipolino nuotykius“
1961 m. animacinių filmų studija „Sojuzmultfilm“ sukuria filmuką „Čipolino nuotykiai“, kuriame naudojama kompozitoriaus Kareno Chačaturiano muzika. 1973 m. Sovietų Sąjungoje sukuriamas vaidybinis filmas „Čipolinas“.
Lietuvoje pagal „Čipolino nuotykius“ sukurta nemažai spektaklių, baletas.
Horizon Zero Dawn
Horizon Zero Dawn – 2017 m. nuotykių ir veiksmo kompiuterinis žaidimas, išleistas „PlayStation 4“ konsolei. 2017 m. lapkričio 7 d. pasirodė žaidimo papildymas „The Frozen Wilds“.
Pagal svetainės metacritic.com suvestinę, žaidimą kritikai vidutiniškai įvertino 89/100 balų. Pasak leidėjo, žaidimas per pirmus pardavimo metus parduotas 7,6 mln. vienetų tiražu.
Apie žaidimą
„Horizon Zero Dawn“ yra vieno žaidėjo žaidžiamas žaidimas, sukurtas olandų „Guerrilla Games“ studijos ir išleistas 2017 m. vasario 28 d. „Sony Interactive Entertainment“. Žaidimo veiksmas vyksta Žemės ateityje, kai technologinė apokalipsė sunaikino žmonių civilizaciją, po pasaulį siautėja laukinės mašinos (robotai), žmonės grįžo į pirmykštę gentinę santvarką. Žaidėjas iš trečiojo asmens perspektyvos valdo pagrindinę heroję Eiloi (Aloy), kuri „atviro pasaulio“ 3D aplinkoje kovoja su mašinomis. Eiloi ginkluota lanku ir ietimi. Ji žaidimo eigoje gali įgyti keletą šių ginklų skirtingomis galiomis ir keisti juos kovos eigoje. Nugalėjus mašiną iš jos Eloi renka įvairius technologinius resursus, kuriais gali meistruoti strėles, geresnius aksesuarus ir už juos pirkti naujus objektus žmonių gyvenvietėse (drabužius, ginklus, sveikatingumo ir atsparumo porcijas). Žaidimo pagrindinė istorija ir šalutinės misijos atskleidžiamos iš pokalbių su kitais veikėjais.
Pasaulyje Eiloi gali judėti pėsčiomis ir joti ant suvaldytos mašinos. Žaidime yra RPG elementų − pagal sugebėjimų medį žaidėjas, kylant Eiloi patirties lygiui, gali pasirinkti jam parankias herojės savybes: galingesnes atakas, taiklumą ar geresnius sugebėjimus kovoti sėlinant. Eiloi kostiumai taip pat gali suteikti skirtingų pranašumų. Sveikatos rezervus Eiloi atstato randamomis žolelėmis, sumedžiotų gyvūnų mėsa. Žaidimo pasaulyje galima atrasti įvairių vietų, nuklysti į gyvenvietes, požemius, niekaip nesusijusius su pagrindinės istorijos eiga.
Siužetas
Prie deivės Visų Motinos kalno įsikūrusioje Nora žmonių gentyje rastas vienišas kūdikis − mergaitė, kuri genties matriarchų buvo atiduota auklėti pašaliečiui Rostui. Rostas suteikė mergaitei Eiloi vardą. Kai Eiloi buvo maža mergaitė, ji netyčia įkrito į praeities „Metalo pasaulio“ požemius, kuriuose surado keistą įrenginį Focus, kuris, prikabintas prie smilkinio, jai pradėjo rodyti nežinomus ženklus, hologramas. Į „Metalo pasaulio“ požemius Nora genties žmonėms uždrausta įžengti ir rinkti iš ten objektus. Rostas norėjo atimti Focus, bet Eiloi jo neatidavė. Su Focus pagalba, kuris jai parodė robotų kelius, Eiloi išgelbėjo į pavojų patekusį genties berniuką ir Rostas įsitikino, kad įrenginys gali būti naudingas. Eiloi trokšta sužinoti, kodėl ji su Rostu vadinami pašaliečiais, kodėl Nora gentis jų šalinasi, nors jie gyvena šalia, kodėl ji bemotė. Rostas pažada, kad gentis jai tai atskleis, bet ji turi tapti labai puikia kare ir įrodyti savo sugebėjimus išbandymų turnyre, kad gentis pripažintų ją savo nare. Tuo metu, Eiloi brestant, laukinio pasaulio mašinos-robotai tampa vis agresyvesni.
Poseidonas
Poseidonas graikų mitologijoje – vyriausias jūrų dievas. Jis taip pat yra žemės drebėjimų ir arklių dievas. Poseidonas yra Krono ir Rėjos sūnus. Romėnų atitikmuo – Neptūnas, etruskų – Netunas.
Kultas
thumb|200px|Poseidonas Poseidonas buvo labiausiai garbinamas keliuose miestuose: Atėnuose, kur buvo antruoju pagal svarbą po Atėnės, Korinte ir pietinėje Italijos teritorijoje, kur buvo svarbiausias Dievas.
Poseidonas vadintais tokiais epitetais kaip Enosichtonas (Enosichthon), Seischtonas (Seischthon) ir Enosigajus (Ennosigaios), kurie reiškia „Žemės drebintojas“, siejant su jo vaidmeniu sukeliant žemės drebėjimus.
Pagal Pausianą, Poseidonas buvo vienas pagrindinių Delfų orakulo prižiūrėtųjų, vėliau šias pareigas iš jo perėmė Apolonas. Apolonas ir Poseidonas artimai bendradarbiavo daugybėje sferų: pavyzdžiui, kolonizacijoje, Apolonas davė leidimą iškeliauti ir įsikurti toliau nuo Delfo, tuo tarpu Poseidonas prižiūrėjo kolonistus kelyje, taip pat jiems įsikuriant, už aukojimus teikė švarų vandenį. Ksenofobas Anabasis (Xenophon Anabasis) aprašo grupę Spartos karių, dainuojančių šlovinamąją giesmę Poseidonui, kuri iš tikrųjų yra dalis himno, paprastai dainuojamo Apolonui. Poseidonas kaip ir Dionisas su savo menadėmis sukėlė tam tikrų neramumų. Vienas Hipokrato tekstų byloja, kad Poseidonas yra kaltas dėl tam tikros rūšies epilepsijos.
Jūreiviai melsdavę Poseidono saugios kelionės, kartais skandindavę arklius kaip auką jam.
Vaizdavimas
Vandens dievas Poseidonas visada vaizduojamas kaip raumeningas pagyvenęs vyras su ilga barzda, rankoje laikantis tridantį. Poseidono karietą traukia jūros arkliai. Taip pat siejamas su delfinais. Kai Poseidonas yra geros nuotaikos, jis kuria salas ir ramina jūras, kai bloga, jis trenkia su savo trišakiu į žemę ir sukelia chaotiškus žemės drebėjimus, skendimus, laivų dužimus.
''Gražus, kaip ir pats Dzeusas, skrieja Poseidonas bekraštėmis jūromis, o aplink jo karietą žaidžia delfinai, spiečiasi iš gelmių išnirusios žuvys. O kai mosteli Poseidonas savo grėsmingu tridančiu, nelyginant kalnai iškyla jūros bangos, pasidabinusios baltomis putų keteromis, ir siaučia baisi audra. Triukšmingai daužosi jūros bangos į pakrantės uolas ir drebina žemę. Bet štai ištiesia Poseidonas savo tridantį virš bangų, ir jos nurimsta. Nutyla audra, nusiramina jūra, pasidaro lygi it veidrodis ir vos girdimai plakasi į krantą – mėlyna, bekraštė.''
Romėnų kultūroje
Neptūnas buvo garbinamas romėnų pirmiausia kaip arklių dievas, žirgų lenktynių sergėtojas. Turėjo šventyklą šalia lenktynių trasos, Circus Flaminius, Romoje (pastatyta 25 m. pr. m. e.), taip pat vieną Campus Martius vietovėje. Liepos 23 d. švenčiama Neptunalija skirta vandens dievams, daugiausia Neptūnui.
Gimimas
Poseidonas yra Krono ir Rėjos sūnus. Kronas bijodamas, kad jo vaikai nuvers jį nuo sosto, visus savo vaikus, išskyrus Dzeusą, kuri išgelbėjo motina, prarijo. Užaugęs Dzeusas, patartas žmonos Metidės, davė Kronui išgerti stebuklingo gėrimo, ir šis visus vaikus, tarp jų ir Poseidoną, atrijo atgal. Dzeusas su Poseidonu ir prarytais vaikais, bei hekantonkheirais, kiklopais ir gigantais stojo į kovą su titanais, ir nugalėjo. Vėliau pasaulio valdžia buvo padalyta į tris dalis, Dzeusui atiteko valdžia žemėje ir danguje, Poseidonui jūros valdžia, o Hadui požemio pasaulis.
Praha
thumb|250px|Lietuvių gatvė Prahoje Praha – Čekijos sostinė ir didžiausias miestas; Vidurio Čekijos krašto administracinis centras, miestas taip pat turi atskiro administracinio vieneto statusą. Svarbus susisiekimo, pramonės ir kultūros centras. Išvystyta mašinų, chemijos, tekstilės, siuvimo, poligrafijos, maisto pramonė. Prahoje yra Karolio universitetas, mokslų akademija, daug bibliotekų, nacionalinis ir kiti teatrai, nacionalinė galerija, nacionalinis muziejus ir kt.
Lankas (ginklas)
right|thumb|250px|Lankas thumb|left|200px|Lietuvių šauliai kovoje su kryžiuočiais (XIV a. goreljefas) miniatiūra|left|200px|Lankų veikimo principas (šiuo atveju lenktojo)
Praha
Istorinis miesto branduolys – gotikinė Šv. Vito katedra (XIV–XX a.) su karališkaisiais rūmais (XII–XVIII a.). Yra renesanso stiliaus Belvederio rūmai (XVI a.). Daug gotikos ir baroko stilių pastatų. Yra XIX a. pabaigos eklektinio stiliaus pastatų (nacionalinis muziejus, nacionalinis teatras).
Lankas (ginklas)
Lankas – senovinis rankinis ginklas strėlėms svaidyti, panaudojant strypo elastingumą. Sudarytas iš sulenkto medinio ar kitokio strypo ir tarp strypo galų įtemptos templės. Traukiant templę, lankas lenkiasi ir jo strypo galuose kaupiasi potencinė energija, kuri, atleidus templę, virsta kinetine strėlės energija.
Praha
Yra tarptautinis oro uostas („Ruzyně“), tramvajus, metropolitenas.
Lankas (ginklas)
Lankai yra naudojami medžioklėje (medžiojimas lanku), žūklėje (žvejojimas lanku), sporte (šaudymas iš lanko), ir vis dar, retkarčiais, karyboje. Parako ir muškietų išradimas ir tobulėjimas bei didesnių kariuomenių atsiradimas lėmė tai, kad lankas pamažu buvo išstumtas iš karybos.
Praha
Istorija
Prahos teritorijoje gyventa jau IV tūkstm. pr. m. e. V a. pr. m. e. gyveno bojai, nuo VI a. – slavai. Nuo X a. – Čekijos sostinė, kurį laiką buvo ir Šventosios Romos imperijos imperatorių rezidavimo vieta. 973 m. įsteigta vyskupija (nuo 1344 m. – arkivyskupija). XI a. aplinkui Prahos pilį iškilusios gyvenvietės išsibarstė dešiniajame Vltavos krante. XIII a. I-oje pusėje aplink centrinę mūrinę dalį pradėta statyti miesto siena. Taip susikūrė senamiestis, Stare Mesto. Laikui bėgant, tarp namų ir bažnyčių, pastatytų aplink turgaus aikštę, susidarė netaisyklingas gatvių tinklas, kuris išliko iki šių dienų. Viduramžiais šiame rajone buvo įsikūrusios 2 skirtingos žydų bendruomenės – aškenaziai ir sefardai. Šios bendruomenės pamažu susiliejo ir užsidarė gete. Jų patiriamą diskriminaciją 1784 m. iš dalies palengvino Imperatorius Juozapas II, todėl Žydų rajonas jo garbei pervadintas Josefovu. Geto rajonas XIX a. paskutinį dešimtmetį buvo nugriautas iki pamatų, tačiau išliko rotušė ir kelios sinagogos.
Lankas (ginklas)
Istorija
Naudotas nuo paleolito (ypač mezolite) iki XVII a. beveik visų pasaulio tautų (kai kur tebenaudojamas).
Lietuvoje ankstyviausių pėdsakų (titnaginių strėlių antgalių) rasta iš X–VIII t – mečio pr. m. e. Naudotas paleolite, neolite, eneolite, tačiau daugiausiai geležies amžiuje (pastarojo laikotarpio piliakalniuose randama kaulinių ir geležinių strėlių antgalių). Ankstyviausių (I m. e.t – mečio II pusės) geležinių trisparnių strėlių antgalių rasta Plinkaigalio (Kėdainių rj.) kapinyne, Aukštadvario (Trakų rj.), Kunigiškių (Vilkaviškio rj.) piliakalniuose. Ypač daug strėlių antgalių rasta vėlyvojo geležies amžiaus Kaukų (Alytaus rj.), Aukštadvario (Trakų rj.), Rudaminos (Vilniaus rj.) piliakalniuose.
Praha
Geografija
Praha išsidėsčiusi ant penkių kalvų abiejuose Vltavos upės krantuose. Klimatas vidutinis žemyninis, žiemos švelnios, sniego iškrenta nedaug.
Miesto centras
Miesto centras, sudarytas iš penkių atskirai egzistavusių miestų, nuo 1992 metų įtrauktas į UNESCO paveldo sąrašą. Centrinėje dalyje yra septyni tiltai.
Mažasis miestas (Malá Strana)
IX–X a. įkurtas prekybinis rajonas. 1419 m. vykęs sukilimas ir 1541 m. kilęs gaisras sunaikino gotikos architektūrą. XVII–XVII a. rajonas susiformavo baroko stiliuje ir toks išliko iki šių dienų.
Vitiškės (Inturkė)
Vitiškės – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Inturkės.
Marija (Jėzaus motina)
thumb|220px|right|Seniausias Marijos su Kristumi atvaizdas II a. thumb|165px|Marija Mergelė, pamynusi žaltį
Romos katalikai Mariją gerbia ne tik kaip Jėzaus, bet ir kaip visų tikinčiųjų, kaip Bažnyčios motiną ir dažnai vaizduoja savo bažnytiniame mene. Protestantai, laikydamiesi Sola Scriptura (lot. „vien Šventas Raštas“) principo, jai skiria palyginti mažai dėmesio, nes sąlygiškai mažai buvo minima keturiose evangelijose ir Apaštalų darbuose.
Marija Romos katalikybėje
Į Švč. Mergelę Mariją yra meldžiamasi ir prašoma pagalbos, užtarimo. Tam specialiai sukurta malda – Sveika, Marija. Marijos garbei yra keletas religinių švenčių; jos vardu pavadinta šimtai bažnyčių, švenčiami atlaidai, statomi lurdai.
Marija stačiatikybėje
Stačiatikybėje Švenčiausioji Mergelė Marija dažnai atvaizduojama ikonose, yra tikima, kad Dievo Motina nugyveno šventą gyvenimą, o Jai mirus į Jos laidotuves susirinko vienuolika Kristaus Apaštalų, nes Apaštalas Tomas pavėlavo. Stačiatikiai turi daug Švenčiausiosio Mergelės Marijos pagerbimo dienų. Jos Užmigimą švenčia rugpjūčio 28 dieną (pagal Grigaliaus kalendorių arba rugpjūčio 15 dieną – „senuoju stiliumi“ – pagal Julijaus).
Marija Korane
Korane Marija (arabiškai Miriam) aprašoma kaip Kristaus motina. Ji yra vienintelė moteris, musulmonų šventojoje knygoje minima vardu. Pagal Koraną Marija ištikimai tarnavo Alachui ir buvo paskirta Alachui nuo pat savo gimimo, kad galėtų pagimdyti musulmonų pranašą.
Marija lietuvių tautos kultūroje
thumb|150px|[[Marijos titulai|Marija Maloningoji]]
Lietuvoje garsiausi yra Didieji Žemaičių Kalvarijos Švenčiausiosios Mergelės Marijos Apsilankymo atlaidai.
Šventoji Marija Lietuvių liaudies skulptūroje užima ypatingą vietą.
Norvegijos darbo partija
Norvegijos darbo partija (DNA, Det Norske Arbeiderparti) – didžiausia Norvegijos politinė partija.
Pradžia
Įkurta 1887 m. kilus darbininkų judėjimui dėl socialinių, politinių ir nacionalinių teisių, reikalaujant nepriklausomybės nuo Švedijos. 1891 m. priimta pirmoji programa atitiko mokslinio socializmo pozicijas.
Jau 1894 m. pirmą kartą dalyvauta parlamento rinkimuose, bet pirmieji socialdemokratai į jį pateko tik 1903 m. Nutraukus uniją su Švedija DNA sustiprėjo kairieji, 1915 m. partijos atstovai Stortinge nepalaikė kreditų ginklavimuisi. Tai DNA leido rinkimuose gauti 32,1 % balsų. 1921 m. DNA buvo tapusi Kominterno nare, todėl 1921–1927 m., kol DNA vėl netapo savarankiška, iš jos buvo išstoję dešinieji, įkūrę Socialdemokratų partiją.
Valdžioje
1935 m. DNA sudarė vienpartinę J. Niugorsvolio vyriausybę, o 1936 m. rinkimuose gavo net 42,5 % balsų ir išlaikė valdžią iki 1940 m. hitlerinės okupacijos. 1939 m. buvo priimta reformistinė programa.
Okupacijos metais DNA organizavo Pasipriešinimo judėjimą. 1945–1965 m. DNA, gaudama rinkimuose daugiau, kaip 40 % balsų (1957 m.-48,3 %), sudarydavo vienpartinę E. Gerhardseno vyriausybę, kuri, vadovaudamasi 1945 m. priimta Bendrąja programa ir 1949 m. Veiksmų programa, sustiprino valstybinį sektorių, nuolat plėtė socialines programas ir labai pagerino gyvenimo lygį.
1948 m. Norvegija prisijungė prie Maršalo plano, 1949 m. tapo NATO nare, nors 1957 m. atsisakė užsienio karinių bazių.
Krizių metai
1965–1971 m. DNA buvo opozicijoje, o sugrįžus į valdžią, teko spręsti stojimo į „Bendrąją rinką“ klausimą. 1972 m. pralaimėjusi referendumą T. Bratelio vyriausybė atsistatydino. Rinkimuose DNA palaikė tik 35,3 % rinkėjų.
1973 m. partiją paliko „demokratiniai socialistai“. Neturėdama aiškios daugumos DNA nuo 1973 m. sudarė kelias koalicines vyriausybes, kurioms teko gelbėti šalį nuo ekonominės krizės, remti bankrutuojančias įmones, nurašyti jų skolas ar atidėti mokėjimus, suvaržyti darbo užmokesčio augimą.
Tačiau jau 1976 m. kartu su Didžiąja Britanija pradėtas eksploatuoti dujų telkinys, valstybės kontrolėn perimta ir išplėtota naftos gavyba padėjo šaliai greitai atsigauti ir pradėti kurti „gerovės valstybę“. 1977 m. tik vieno balso persvara kartu su Socialistine kairiąja partija pavyko išlaikyti daugumą parlamente ir sudaryti vyriausybę.
Sėkmės vyriausybė
1981–1986 m. DNA buvo opozicijoje, nors 1985 m. rinkimuose gavo 41,2 % balsų ir 71 vietą Stortinge. Ir tik 1986 m. gegužę DNA sudarė vienpartinę Gru Harlem Brundtland vyriausybę, kuri, sumažinusi mokesčius naftos kompanijoms, išplėtė jų veiklą ir valstybė gavo lėšų energetikai vystyti. Kronos devalvavimas sustiprino ekonomikos plėtrą, 1989 m. šalyje buvo tik 4 % bedarbių.
Buvo išplėsta butų statyba, sumažintas pensinis amžius, ypač populiarus buvo įstatymas dėl moterų dalyvavimo valdyme. Pačioje G. H. Brundtland vyriausybėje iš 18 ministrų 8 buvo moterys.
1989 m. rinkimuose gauta 34,7 % balsų ir 63 vietos parlamente, G. H. Brundtland vėl sudarė vyriausybę. 1990 m. vykusiame suvažiavime G. H. Brundtland vėl tapo partijos pirmininke.
1991 m. socialdemokratai laimėjo daugumą savivaldybėse, o 1993 m. rinkimuose DNA gavo 37 % balsų ir pratęsė savo vyriausybės veiklą iki 1997 m. Tačiau šiuose rinkimuose paaiškėjo, kad norvegų dauguma nepritaria šalies narystei Europos Sąjungoje – atvirai už tai pasisakę konservatoriai neteko 5 % rinkėjų balsų.
Struktūra
1990 m. DNA turėjo 140 000, 2004 m. – 70 000 narių, susijungusių į 19 regioninių, 434 municipalines ir 2500 vietinių asociacijų.
Suvažiavimai, šaukiami kas 2 metai, renka partijos lyderius, jų pavaduotojus, Tarybą, į kurią įeina Valdyba ir po du regionų atstovus.
Partijoje veikia moterų, jaunimo, švietimo organizacijos. Leidžiamas laikraštis „Arbeiderbladet“ (Darbininkų laikraštis) ir teorinis žurnalas „Aktuelt perspektiv“. Savo spaudą turi ir kai kurios vietinės organizacijos.
SI narė nuo 1951 m., PES ir SAMAK narė.
Partijos lyderiai:
Vitkai
Vitkais vadinamos gyvenvietės:
Valiūniškis
Valiūniškis – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje. Stūkso Valiūniškio akmenys-archeologijos paminklai: su įvairiais ženklais, su „žmogaus pėda“.
Dubravos dvyniai
thumb|right|220px|Dvyniai Dubravos dvyniai – botaninis gamtos paveldo objektas, 1971 metais paskelbtas saugomu gamtos objektu. Auga Samylų sen., Kauno raj, Dubravos eksperimentinės–mokomosios miškų urėdijos Šilėnų girininkijos (78 kv., 16 skl.) teritorijoje, Dubravos miške. Dubravos dvyniai – tai kamienais suaugę du medžiai – paprastasis ąžuolas (Quercus robur L.) ir paprastoji pušis (Pinus sylvestris L.). Pušies aukštis 33 m, ąžuolo – 27 m. Abiejų medžių apimtis – 360 cm. Dubravos dvyniai pavaizduoti Samylų herbe.
Legenda
thumb|left|160px|Ąžuolas ir pušis Pamilo ąžuolas pušį. Jų draugystės pradžios niekas nežino. Ar kėkštas pamiršo, kur paslėpė gilę, ar voveraitė pametė pušies kankorėžio sėklą. Iš daigelių išaugo medžiai, ir vienas nuo kito neatsitraukė daugiau kaip 150 metų. Laikas vis stipriau glaudė ąžuolėlį prie savo lieknosios pušelės. Taip ir liko kartu visam gyvenimui žaliuoti ir šalti, tyliai ošti ir su vėtromis kovoti.
Jaroslavlio sritis
Jaroslavlio sritis – sritis Rusijos europinėje dalyje. Centras – Jaroslavlis.
Istorija
Sritis įkurta 1936 m. kovo 11 d.
Miestai
Didžiausi miestai 2002 m. (> 20 tūkst. gyventojų):
Tumasonys
Tumasonimis vadinami kaimai:
Hermann Oberth
Hermanas Julijus Obertas (1894 m. birželio 25 d. – 1989 m. gruodžio 28 d.) – vokiečių fizikas ir inžinierius, laikomas vienu iš raketų konstrukcijos bei šiuolaikinės astronautikos tėvų.
Jaunystė
thumb|left|Hermann Oberth jaunystėje Obertas gimė Transilvanijos saksų šeimoje Nadsebeno mieste (dabar Sibiu, Rumunija), Austrijos-Vengrijos imperijoje. Kosmosu susidomėjo būdamas vienuolikos metų, kai perskaitė Žiulio Verno knygas „Nuo Žemės į Mėnulį“ bei „Aplink Mėnulį“ ir tas susidomėjimas išliko visą gyvenimą. Įkvėptas Verno knygų ir idėjų, būdamas 14 metų jis sukonstravo pirmąjį savo raketos modelį. Toliau eksperimentuodamas, jis sugalvojo daugiapakopės raketos koncepciją, tačiau tada jam trūko lėšų idėjos įgyvendinimui.
1912 m. Obertas pradėjo studijuoti medicinos mokslus Miunchene, Vokietijoje, bet prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, buvo pašauktas į Vokietijos imperijos kariuomenės pėstininkų batalioną ir nusiųstas kariauti Rytų fronte prieš Rusiją. 1915 m. buvo perkeltas į karo ligoninę Šegešvare (dabar Sigišoara, Rumunija), kur dirbo karo gydytoju ir rado laiko atlikti keletą bandymų, susijusių su nesvarumo būsena, ir vėliau pakoregavo savo raketų brėžinius. 1917 m. Prūsijos karo ministrui Hermanui fon Štainui (Hermann von Stein) jis pademonstravo skystu raketiniu kuru varomos raketos paleidimą.
Po karo grįžo į Miuncheną tęsti studijas, bet jau fizikos srityje. 1918 m. liepos 6 d. susituokė su Matilda Humel (Mathilde Hummel), su kuria susilaukė keturių vaikų. 1919 m. ėmė studijuoti fiziką, iš pradžių Miunchene, vėliau Getingene. 1923 m. buvo išleista jo parašyti 92 psl. knyga „Raketa į tarpplanetinę erdvę“. 1929 m. išleista 429 psl. ilgumo knyga „Keliai link tarpplanetinės kelionės“. 1923 m. gegužės 23 d. Klužo universitete jam suteiktas fizikos daktaro laipsnis. Buvo Tarpplanetinių susisiekimų draugijos narys.
Karjera
1928–1929 m. Berlyne bendradarbiavo kaip konsultantas kuriant pirmąjį filmą apie kosmosą „Moteris Mėnulyje“, kurį režisavo vienas pirmųjų kino filmų pradininkų Fricas Langas. Vienas iš svarbesnių Oberto pavedimų buvo sukurti raketą ir prieš pat filmo premjerą viešumoje pademonstruoti jos paleidimą. Jis taip pat sukonstravo filme panaudotos raketos „Fredis“ modelį. 1929-ųjų rudenį padedamas 18-mečio Vernerio fon Brauno paleido skystuoju kuru varomą raketą, kuri neturėjo įmontuotos aušinimo sistemos ir skrido gana trumpai.
1941 m. persikėlė į Penemiundę, kur su kitais žymiais vokiečių mokslininkais dirbo prie raketos V-2 kūrimo. 1943 m. apdovanotas medaliu už nuopelnus kare. Vėliau dirbo kietu kuru varomų priešlėktuvinių raketų kūrime vokiečių „WASAG“ karinėje organizacijoje netoli Vitenbergo. Apie 1945 m. su šeima persikėlė į Feuchto miestelį, šalia Niurnbergo, kuris buvo Sąjungininkų valdomoje teritorijoje. 1948 m. persikėlė į Šveicariją, kur dirbo nepriklausomu raketų konstrukcijos konsultantu bei rašytoju. 1950 m. išvyko į Italiją, kur tęsė „WASAG“ organizacijoje pradėtus darbus. 1953 m. sugrįžo į Vokietiją išleisti knygos „Žmonės kosminėje erdvėje“, kurioje jis aprašė savo idėjas apie kosmosui tyrinėti skirtus reflektorius, kosmines stotis, elektra varomus erdvėlaivius ir kosminius skafandrus. Jis buvo XX a. 6-ajame ir 7-ajame dešimtmečiuose aktualios hipotezės, teigiančios, kad egzistuoja nežemiškos būtybės, rėmėjas.
Institucionalizmas (tarptautiniai santykiai)
Institucionalizmas tarptautiniuose santykiuose teigia, kad pasaulis susijęs per ekonominius ryšius, kurie realizuojami tarptautinėse organizacijose ir institucijose. Teorija susideda iš grupės skirtingų mokymo krypčių apie tarptautinius santykius: funkcionalistinių ir neofunkctionalistinių metodų, tvarkos teorijos, ir valstybės kartelio teorijos. Jos visos turi bendrą teorijos ašį – tarptautinės sistemos struktūras, tačiau jie iš esmės skiriasi tuo, kaip jie vykdomi.
Hermann Oberth
Karjera
Vėliau dirbo savo buvusiam studentui Verneriui fon Braunui NASA organizacijoje Hantsvilyje (Alabama). 1962 m. išėjo į pensiją, būdamas 68 metų. 1965–1967 m. buvo Vokietijos Nacionalinės demokratinės partijos nariu. 1969 m. grįžo į Jungtines Valstijas stebėti Apollo 11 skrydžio į Mėnulį. 1973 m. naftos krizė įkvėpė jį ieškoti alternatyvių energijos šaltinių koncepcijų, kaip kad vėjo jėgainės. 1985 m. dar kartą grįžo į JAV stebėti Challenger erdvėlaivio skrydžio.
Institucionalizmas (tarptautiniai santykiai)
Funkcionalistinis požiūris
Davido Mitrany‘o funkcinė teorija yra seniausia institucinė teorija tarptautiniuose santykiuose. Mitrany pasiūlė, kad „funkcinės agentūros“ turėtų organizuoti bendradarbiavimo poreikius tarp net prieštaraujančių valstybių. Neofunkctionalizmą ir bendruomeninius metodus agituojantis Jean Monnet propagavo viršvalstybinį principą: tarptautinės institucijos valdomos tautos narės turėtų pačios administruoti bendrus interesus. Funkcionalizmo metodai dažnai kritikuojami dėl idealistinių ir norminių požiūrių į tarptautinius santykius.
Hermann Oberth
Atminimo įamžinimas
Vokietijos Feuchto mieste yra 1971 m. įsteigtas Hermano Oberto kosmoso muziejus, kuriame saugomi Oberto sukurtų raketų, erdvėlaivių, kosminių stočių maketai, idėjos ir pan.
Jo garbei pavadintas Oberto efektas, kuomet raketai skrendant didžiuliu greičiu ji pagamina daugiau reikalingos energijos nei skrendant lėtesniu greičiu.
Institucionalizmas (tarptautiniai santykiai)
Istorinis institucionalizmas
Istorinio institucionalizmo teorija tiki, kad instancijų struktūros įtakoja baigtį tarp nacionalinių politinių sprendimų. Tai susideda iš dviejų elementų:
Hermann Oberth
Atminimo įamžinimas
Taip pat krateris Mėnulyje ir asteroidas pavadinti jo vardu.
1984 m. mokslinės fantastikos filme „Star Trek III: The Search for Spock“ minima Oberto erdvėlaivių klasė. Vėliau, šis erdvėlaivių klasės pavadinimas pavartotas ir 1987–1994 m. laikotarpiu rodytame „Star Trek: The Next Generation“ televizijos seriale. Obertas taip pat paminėtas anime seriale „Fullmetal Alchemist“.
Rundu
Rundu – miestas Namibijoje, Kavango regiono sostinė ir antras pagal dydį šalies miestas. Įsikūręs Namibijos šiaurės rytuose, šalia sienos su Angola ir Okvango upės.
Podbagniai
Podbagniai  – kolonija Lenkijos rytuose, Sosnuvkos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Komas (reikšmės)
Komu vadinama:
Lo (upė)
Lo, Oltas  – upė pietvakarių Prancūzijoje; Garonos dešinysis intakas. Prasideda Sevenų kalnuose. Teka į vakarus, aukštupyje Prancūzijos Centriniu masyvu, vėliau Garonos žemuma. Prateka Lozero, Averono, Kantalio, Lo bei Lo ir Garonos departamentais. Įteka į Garoną netoli Egijono miesto.
Didžiausi intakai – Triujeras, Bramonas, Selė, Lemansas, Ledas. Žemupys laivuojamas. Prie Lo įsikūrę miestai: Mendas, Entrajuž sur Triujeras, Kaoras, Vilnjuv sur Lo, Egijonas.
Nigel de Jong
Naidželas de Jongas (g. 1984 m. lapkričio 30 d.) – Nyderlandų futbolininkas (saugas), žaidžiantis AC Milan klube ir Nyderlandų futbolo rinktinėje. Su rinktine žaidė 2008-ųjų Europos futbolo čempionate.
Pasižymi grubiu žaidimu, dėl kurio pravardžiuojamas „terjeru“ bei „žoliapjove“.
2009 m. sausio 21 d. pasirašė 4,5 m. kontraktą su Manchester City klubu.
Reino srities remilitarizacija
Reino srities remilitarizacija Vokietijos karinių pajėgų įvedimas į Demilitarizuotą Reino zoną 1936 m. kovo 7 d.
1936 m. vasario 27 d. Vokietijos reichskancleris Adolfas Hitleris įsakė užimti demilitarizuotą zoną Reino žemėje ir atstatyti Vokietijos suverenitetą vakarinei Vokietijos sienai, taip reviduojant Versalio taikos sutartį. Zonos užėmimas neturėjo jokių reikšmingesnių pasekmių Vokietijai ir tapo dar vienu Adolfo Hitlerio žingsniu didinant Vokietijos galią. Pirmąjį pasaulinį karą laimėjusios valstybės, pirmiausia Jungtinė Karalystė, leidosi įtikinami Adolfo Hitlerio pareiškimų apie jo taikius ketinimus, ir taip buvo prarasta paskutinė galimybė ribotu karu duoti atkirtį diktatoriui.
Pagal Versalio sutarties 42 ir 44 punktą Vokietijai buvo uždrausta laikyti kariuomenę ar statyti įtvirtinimus abiejuose Reino krantuose (dešiniajame krante demilitarizacijos riba buvo 50 km nuo Reino upės). Šių sąlygų pažeidimas galėjo būti traktuojamas kaip priešiškas veiksmas ir pasaulinės taikos pažeidimas.
Skonio jutimas
Skonio jutimas – pojūtis, kai skonis jaučiamas dėl liežuvyje esančių skonio receptorių, kurie reaguoja tik į vandenyje (seilėse) ištirpusias medžiagas.
Įvairios ištirpusios medžiagos gali sudirginti tik tam tikrus skonio receptorius. Liežuvis, skruostai, antgerklis, viršutinė stemplė gali jausti visus 5 skonius. Prieš 1974 buvo dažnai publikuojama, kad tik kai kurios liežuvio vietos jaučia tam tikrus skonius, dėl klaidingo 1901 m. vokiečių mokslinio darbo "Zur Psychophysik des Geschmackssinnes". Ištirpusioms medžiagoms sudirginus liežuvyje esančius receptorius, juose kyla nerviniai impulsai, kurie nervais sklinda į galvos smegenis. Tada suvokiamas ir jaučiamas skonis.
Smarkiai nušalus arba nusiplikinus +50 °C temperatūros skysčiu, liežuvis kurį laiką nebejunta skonio.
Plantos geležinkelio stotis
Plantos geležinkelio stotis  – geležinkelio stotis Plantos kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Hainuvkos apskrityje, Narevkos valsčiuje. Per stotį eina Miklaševas-Planta geležinkelio linija ir Narevka-Planta geležinkelio linija.
Spalviškiai (Parovėja)
Spalviškiai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 13 km į šiaurės rytus nuo Biržų, Biržų girios vakariniame pakraštyje, prie kelio ir Gervės upelio.
thumb|left|Spalviškiai
Istorija
Spalviškiai Papilio dvaro inventorių dokumentuose paminėti 1671 m.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Vladas Mikalauskas
Vladas Mikalauskas:
Akademijos seniūnija
Akademijos seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Kauno rajono savivaldybėje, apimantis Akademijos miestelį.
Istorija
Seniūnija įsteigta 1999 m. sausio 1 d. iš dalies Noreikiškių seniūnijos. Jai priskirta 290 ha teritorija. 2015 m. patikslinus ribas su Ringaudų seniūnija ir Akademijai priskyrus miestelį supantį Kamšos botaninį-zoologinį draustinį, teritorija padidėjo iki 464 ha.
Seniūnaitijos
2009 m. įkurtos 8 seniūnaitijos:
Lo
Lo gali reikšti:
lo gali reikšti:
Vitkai (Plungė)
Vitkai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 3 km nuo Stalgėnų.
Igoris Djakonovas
Igoris Djakonovas (, 1915 m. sausio 12 d. Petrogradas – 1999 m. gegužės 2 d.) – rusų orientalistas, kalbininkas, vertėjas. istorikas, istorijos mokslų daktaras.
Biografija
Tėvas 1938 m. pateko į Stalino represijų sąrašus ir po kelių mėnesių po suėmimo sušaudytas. Tai atsiliepė būsimojo mokslininko karjerai. Taip pat suimti ir žuvo Gulaguose dauguma jo kurso draugų. 1938 m. baigė Leningrado universitetą. 1960 m. istorijos mokslų daktaras.
1936–1959 m. dirbo Ermitaže, nuo 1954 m. – Rusijos mokslų akademijos Orientalistikos institute Leningrade. Tyrė senųjų tautų (šumerų, huritų, elamitų, semitų, urarų) istoriją ir kalbas. 1961 m. išvertė į rusų kalbą Gilgamešo epą.
Naujieji amžiai
Naujieji amžiai arba Naujieji laikai – Europos ar Vakarų pasaulio istorijos epocha. Nors chronologinės periodo ribos vis dar ginčytinos, Naujųjų laikų epocha tęsiasi po vėlyvųjų Viduramžių pabaigos (XV a.) iki Revoliucijų amžiaus pradžios (XIX a.).
Šapada dos Veadeiroso nacionalinis parkas
Šapada dos Veadeiroso nacionalinis parkas − saugoma gamtos teritorija vidurio Brazilijoje, Gojaso valstijoje. Parkas įkurtas 1961 m. prezidento Žuselino Kubičeko nutarimu ir apima 655,1 km² teritoriją.
Naujieji amžiai
„Naujosios istorijos“ sąvoka atsirado Europos istorinėje ir filosofinėje mintyje Renesanso laikotarpiu, kai humanistai pasiūlė istoriją dalinti į tris epochas – senovę, viduriniuosius amžius ir naująją istoriją. „Naujųjų laikų“ kriterijais humanistų požiūriu buvo epochos „naujovės“, susijusios su pasaulietinio mokslo ir kultūros suklestėjimu Renesanse, t. y. ne socialiniai-ekonominiai, o dvasiniai-kultūriniai faktoriai. Kita vertus, šis laikotarpis savo turiniu gana prieštaringas: Atgimimas, Reformacija ir humanizmas gyvavo vienu metu su masiniu iracionalumo paplitimu, demonologijos vystymusi, kuris literatūroje buvo pavadintas „raganų medžiokle“.
Šapada dos Veadeiroso nacionalinis parkas
Parke saugomi unikalūs Brazilijos plokščiakalnio geologiniai dariniai bei natūralus Serado gamtinio regiono kraštovaizdis. Parko paviršiaus aukštis svyruoja tarp 600 ir 1 650 m, čia stūkso aukščiausia Gojaso valstijos viršūnė − Sera da Santana (1 691 m). Parke esantys uolų dariniai yra vieni seniausių pasaulyje, čia gausu kvarco (kalnų krištolo) telkinių. Šapada dos Veadeiroso kalnų krištolas itin vertinamas mineraloterapijoje. Svarbiausia parko upė yra Pretas, priklausantis Tokantinso baseinui. Parko upės sudaro vaizdingus kanjonus (iki 40 m gylio) ir daugybę krioklių (aukščiausias − Preto krioklys, 120 m).
Naujieji amžiai
„Naujųjų laikų“ sąvoka istorikų buvo priimta ir įsitvirtino mokslinėje literatūroje, nors jos reikšmė išlieka sąlygine – ne visur šis periodas prasidėjo tuo pačiu metu. Neabejotina tik tai, kad šiame laikotarpyje atsirado nauja civilizacija, „europietiškasis pasaulis“ bei europietiškos civilizacijos ekspansija į likusį pasaulį.
Šapada dos Veadeiroso nacionalinis parkas
Šapada dos Veadeiroso parkui būdinga Serado augalija, yra išlikę natūralių miškų, kuriuose randamos 25 orchidėjų rūšys. Parke yra ir retų gyvūnų: pampinių elnių, balinių elnių, karčiuotųjų vilkų, jaguarų, nandų, kariamų, didžiųjų šarvuočių, kapibarų, tukanų ir kt.
Naujieji amžiai
Naujųjų laikų periodizacija
Skirtingų mokyklų istorikai labai skirtingai periodizuoja naujųjų laikų istoriją. Naujųjų laikų pradžia siejama su Anglijos revoliucija, Reformacijos pradžia (1517 m.), Naujojo pasaulio atradimu 1492 m., Konstantinopolio žlugimu (1453 m.) ar net Didžiosios Prancūzijos revoliucijos pradžia (1789 m.).
Šapada dos Veadeiroso nacionalinis parkas
Šapada dos Veadeiroso nacionalinis parkas 2001 m. kartu su Emaso nacionaliniu parku įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.