cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Garbės ženklo ordinas
Ordino aprašymas
Šis ordinas – ovalo formos ženklas, kraštuose įrėmintas ąžuolo šakelėmis. Centre pavaizsduotos darbininko ir valstietės figūros, nešančios simetriškai išsidėsčiusias į kairę ir į dešinę nujo jų vėliavas, ant kurių užrašyta Пролетарии всех стран, соединяйтесь! (Visų šalių proletarai, vienykitės!).
Ordino viršutinėje dalyje – penkiakampė žvaigždė, kurios apačioje reljefinis užrašas „СССР“ (TSRS). Ordino apačioje – reljefinis užrašas „ЗНАК ПОЧЁТА“ (Garbės ženklas).
Vėliavų ir žvaigždždės kontūras paauksuotas, jie padengti rubino raudonumo emale. Vėliavų kotai ir užrašai paauksuoti, ąžuolo šakelės ir apatinė ordino dalis oksiduoti.
Ordinas pagamintas iš sidabro, jo aukštis – 46 mm, plotis – 32,5 mm.
Ordinas žiedeliu pritvirtintas prie muaro šilko juosta aptrauktos penkiakampės kaladėlės. Juosta – 24 mm pločio, šviesiai rožinės spalvos, šonuose – dvi išilginės 3,5 mm pločio oranžinės juostelės.
Apdovanojimai ordinu
Pirmieji ordinai paskirti 1935 m. lapkričio 26 d. trylikai karinio dainų ir šokių ansamblio artistų. Pirmaisiais egzistavimo metais buvo įteikti 443 tokie ordinai, juos gavo ir dešimt pionierių už pagalbą nuimant derlių kolūkiuose.
Paskutinieji „Garbės ženklo“ ordinai įteikti 1988 m. gruodžio 23 d. Lenkijos liaudies respublikos piliečiams N.Kovalskai, R.Muranui ir H.Prokopčiuk už knygą apie Antrąjį pasaulinį karą „Atminimas“.
Iš viso „Garbės ženklo“ ordinas įteiktas 1 580 850 kartų. Generolas pulkininkas N.Červiakovas „Garbės ženklo“ ordinu apdovanotas keturis kartus, buvęs Rusijos Nacionalinio olimpinio komiteto prezidentas V.Smirnovas – tris kartus. Septyniolika asmenų šiuo ordinu apdovanota du kartus (tarp jų – buvęs KGB generolas Olegas Kaluginas).
„Garbės ženklo“ ordinu Lietuvoje apdovanoti krepšininkai Šarūnas Marčiulionis, Sergejus Jovaiša, Modestas Paulauskas, rašytojas Algimantas Zurba, Juozas Maniušis, gydytojas Juozas Kupčinskas, dainininkė Elena Saulevičiūtė, verslininkas Jonas Karčiauskas, fizikas Aleksandras Lebedevas, technologas Leonas Benešiūnas, Vilniaus Kuro aparatūros gamykla, Jonavos azotinių trąšų gamykla ir kt.
Brasta (Marijampolė)
Brasta – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 1 km nuo Purviniškės.
1488 m.
1488 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Langevnis
Langevnis – miestas Velse, Anglesio salos centrinėje dalyje. Pagal gyventojų surašymo duomenis 83,8 proc. gyventojų kalba valų kalba. Salos žemės ūkio centras.
Sportas
Mieste įsikūręs futbolo klubas Llangefni Town FC.
Akliniai
Pošeimis. Myospalacinae
Pošeimis. Rhizomyinae Pošeimis. Spalacinae
1775 m.
1775 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Šalčia
Šalčià  – upė pietryčių Lietuvoje (Šalčininkų ir Varėnos raj.) ir Baltarusijoje; didžiausias Merkio intakas (kairysis).
Airijos futbolo varžybos 1976–1977 m.
Airijos futbolo varžybos 1976–1977 m.
Šalčia
Išteka 4 km į šiaurę nuo Šalčininkų. Teka į pietus per Šalčininkus, paskui pasuka į vakarus ir vingiuoja Baltarusijos–Lietuvos siena. Prasideda prie Didžiųjų Baušių, 3 km į rytus nuo Šalčininkų. Aukštupys 9 km teka į pietus, per Šalčininkus, toliau pasuka į vakarus; apie 11 km upe eina Lietuvos ir Baltarusijos siena, toliau teka Rūdninkų girios pietiniu pakraščiu. Įteka į Merkį 36 km nuo jo žiočių, 1,5 km į pietvakarius nuo Valkininkų.
Airijos futbolo varžybos 1976–1977 m.
1976–1977 m. Lygos taurė
Airijos futbolo lygos taurė yra vienas pagrindinių taurės turnyrų Airijoje, jame dalyvauja dviejose stipriausiose lygose žaidžiantys klubai ir kai kurios žemesniųjų lygų komandos.
Šalčia
Intakai: Beržūna, Balčia, Šalčykščia, Maltupis, Ciras, Brasta (kairieji), Beržė, Visinčia (dešinieji).
Gana srauni, negilaus slėnio, neaukštų krantų, labai vingiuota, šalto švaraus vandens upė. Vidutinis nuolydis 92 cm/km. Ties Šalčininkais Šalčia patvenkta 17 ha tvenkiniu.
Upėvardis kildinamas nuo šalti („darytis šaltam, vėsti“), šaltis („žema temperatūra“), šaltas.
Daudžgiriai
Daudžgiriai – kaimas Biržų rajono savivaldybės vakaruose, 8 km į šiaurę nuo Gulbinėnų, netoli Pabiržės, regioniniame parke. Išlikę buvusios dvaro sodybos fragmentai ir parkas. Į šiaurę nuo kaimo plyti Daudžgirių miškas, už jo – geležinkelis.
Etimologija
Pasakojama, kad šioje vietovėje žaliavo augo daug girių.
Istorija
Nuo XVIII a. vietovė priklausė Bistromams, kurie XIX a. pradžioje pastatė dvaro rūmus.
Telegonija
Žodis Telegonija gali reikšti:
Punios herbas
Punios herbas yra vienas Punios heraldinių atributų.
Istorija
Istorinis herbas patvirtintas 1791 m.Puniai miesto (magdeburgo) teisės suteiktos 1503 m., tuo pačiu turėjo būti ir patvirtintas herbas
Switch (filmas)
Switch – 2011 m. sukurtas kriminalinis veiksmo filmas, kuriame vieną pagrindinių vaidmenų atliko buvęs garsus futbolininkas Eric Cantona.
Turinys
Jauna Monrealio dizainerė Sofi Maleter atvyksta į įstaigą, kur turi pristatyti savo darbus, tačiau iš vadovo asistentės Kler Maras sužino, jog šis išvykęs ir grįš tik po 2 mėnesių. Norėdama bent kiek padėti merginai, Kler pasiūlo ją pavaišinti pietumis, kurių metu papasakoja apie interneto svetaine switch.com, kurioje prisiregistravę vartotojai anonimiškai gali kuriam laikui pasikeisti būstais su kitais žmonėmis jų nematydami ir niekada nesusitikdami. Svetainė garantuoja visišką saugumą.
Susidomėjusi Sofi po kurio laiko nusprendžia prisiregistruoti svetainėje ir patalpinti skelbimą, kad nori kuriam laikui iškeisti savo vasarnamį į būstą Paryžiuje. Netrukus ji gauna žinią iš moters vardu Benedikta Sarto, kuri kaip tik ieško būsto Monrealyje. Sutvarkiusi reikalingus formalumus, Sofi išskrenda į Paryžių ir apsistoja Benediktos apartamentuose netoli Eifelio bokšto. Atrodo, kad tai bus puikios atostogos ir galimybė pasisemti naujų idėjų, tačiau jau kitą dieną viskas pavirta košmaru: ryte į jos būstą įsiveržia policija, vadovaujama Damieno Forgato, o antrame aukšte, kuris buvo užrakintas, randamas kūnas be galvos. Nors Sofi bando įrodyti esanti turistė iš Monrealio, tačiau policijos renkami įrodymai tvirtina, kad ji esanti buto šeimininkė Benedikta Sarto. Visi jos bandymai tai neigti atrodo bergždi, nes kaimynai ją atpažįsta kaip Benediktą, nerandama jokių jos tapatybę įrodančių dokumentų, o interneto svetaine switch.com neegzistuoja.
Matydama, kad ja niekas netiki, Sofi nusprendžia bet kokia kaina pasprukti ir pati rasti Benediktą.
Dalia Saukaitytė
Dalia Saukaitytė (g. 1950 m. rugsėjo 20 d.) – Lietuvos vertėja, poetė.
Kūryba
Dalios Saukaitytės eilėms būdinga harmoninga moteriška pasaulėjauta ir dainiška forma, eilėraštis kuriamas kaip nuotaikos ekspromtas. Pagal jos tekstus sukurta daug populiarių dainų, tarp jų – „Purpurinis vakaras varva“, „Per tą lietų, per purvyną“, „Pasiklydę milžinai“, „Šiam pasauly visko būna“ ir kitos. Verčia iš rusų, lenkų kalbų.
Bibliografija
iš rusų k. iš lenkų k. iš anglų k.
Telšių Atžalyno progimnazija
miniatiūra|265px|right|Alėja, vedanti į mokyklą
Telšių „Atžalyno“ progimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Telšiuose, P. Cvirkos g. 2, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 290554930.
Istorija
Mokykla savo gyvavimą skaičiuoja nuo 1936 metų. Archyvuose mažai yra išlikę duomenų apie mokyklą iki 1965 metų. 1935 m. rugsėjo 22 d. Telšių laikraštyje „Mūsų kraštas“ burmistras rašo, kad jam nepatinka senojo burmistro parinkta vieta pradžios mokyklai ir kad toje vietoje mokykla nebus statoma. Mokyklą iš miesto praplėtimo zonos norima perkelti į centrą, bet buvo nutarta, kad mokyklą būtina statyti už miesto. „Nuo Žarėnų gatvės iki statyti numatytos mokyklos yra 250 mtr. 100 mtr. yra gero vieškelio ir tik 150 mtr. reikėtų pravesti kelią ir padėti šaligatvius. Pirmais metais iki mokyklos pakaktų net vienų šaligatvių”. Pradinė mokykla buvo pastatyta miesto savivaldybės iniciatyva ir statyta ūkiniu būdu. Mokykloje mokėsi apie 300 mokinių iš vakarinės bei pietinės miesto dalies. Mokytojų kolektyvas buvo nedidelis. Manau daugeliui vyresnės kartos žmonių atmintyje yra išlikęs mokytojos V. Montrimienės vardas, kuri 1941 metais, prasidėjus karui ir mokykloje įkūrus ligoninę dirbo slauge, o pasibaigus karui 1945 metais ji buvo pirmoji mokyklos vedėja. Trūko visko: malkų, knygų, inventoriaus, tačiau buvo didžiulis noras „atgaivinti” mokyklą. 1956–1957 mokslo metais septynmetė mokykla, kuriai vadovavo direktorius P. Burneika reorganizuota į miesto 3-ąją vidurinę mokyklą, o 1961 m. – į aštuonmetę. 1958–1959 mokslo metais mokyklos direktoriumi paskirtas A. Kalinauskas, kuris mokyklai vadovavo iki 1965 metų. 1965 m. vėl mokykla reorganizuota į Telšių miesto 4-ąją vidurinę mokyklą. Jai pradėjo vadovauti J. Jankauskas. 1968 m. mokyklą baigė pirmoji abiturientų laida.
1976–1980 m. mokyklai vadovavo A. Adomaitienė, 1980–2005 m. A. Mikalauskas. 1993 m. mokykla pavadinta „Atžalynu“. 2001 m. mokykla tapo pagrindine, nuo 2002 m. vėl vidurine. 2016 m. pagrindinė mokykla tapo progimnazija, o prie jos prijungta Ryškėnų pradinė mokykla.
1853 m.
1853 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Papyvesių apylinkė
Papyvesių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pasvalio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pasvalio rajonui. 1954 m. prijungta dalis Stačiūnų apylinkės ir dalis Krinčino apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Papyvesių apylinkė prijungta prie Pasvalio apylinkės.
1489 m.
1489 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Gimtadieniai
Nedatuota
Balandiškiai
Balandiškiai – kaimas Biržų rajono savivaldybės vakaruose, 1 km į rytus nuo Pabiržės, regioniniame parke, prie Juodupės upelio žiočių (Tatulos dešinysis intakas). Išlikusi dvaro sodyba.
Dimidiochromis compressiceps
Dimidiochromis compressiceps  – daugiaspalvių ešeržuvių (Cichlidae) šeimos žuvis.
Patinai gamtoje užauga iki 23 cm ilgio, akvariume – kiek didesni. Aršus grobuonis, puola smulkias žuvis, todėl akvariume gali būti laikomas su kitomis didelėmis rūšimis. Akvariumas turi būti didelis, gerai uždengtas, su atviromis smėlėtomis vietomis ir tvirtais augalais. Vanduo vidutinio kietumo ir šarmingumo, 22-27 °C. Patelė ikrus inkubuoja burnoje.
Paplitęs Malavio ežere.
Paprastasis aklys
Paprastasys aklys (Spalax microphthalmus) – aklinių (Spalacidae) šeimos graužikas. Maždaug žiurkės didumo, paplitęs Rusijoje į rytus, iki Volgos. Kasa sudėtingus urvus, lizdinę kamerą įruošia apie 3,5 m gylyje.
Linksmos istorijos (filmas)
Linksmos istorijos – 1973 m. TSRS Centrinės televizijos užsakymu Lietuvos kino studijoje sukurtas trijų kino novelių rinkinys pagal rusų rašytojo Nikolajaus Nosovo apsakymus. Filmo trukmė – 79 min. Tai buvo pirmasis lietuviškas filmas, kurį užsakė Centrinė televizija.
Siužetas
Rusiškų apsakymų veikėjams suteikti lietuviški vardai, o veiksmas pritaikytas Lietuvai. Filmas pasakoja apie 1970 m. pradžios mokinių gyvenimą. Kino noveles jungia vaikai, renkantys metalo laužą. Novelė „Nenuorama“ – apie mergaitę, kuri pabėgo iš namų ir padeda rinkti metalo laužą moksleiviškam garlaiviui statyti. „Melagėlis“ – apie berniuką, kuris neruošia pamokų, važinėja dviračiu, o tėvams ir mokytojams meluoja, kad renka metalo laužą. „Telefonas“ – apie du berniukus, kurie už surinktą metalo laužą dovanų gauna telefoną ir jį išardo, norėdami sužinoti, kaip jis padarytas.
Sahelio civilizacija
Kolonizacijos metu XX a. pradžioje šios civilizacijos teritorijos buvo drastiškai padalintos tarp atskirų valstybių. Dabar buvusias Sahelio civilizacijos teritorijas valdo šios valstybės: Mauritanija (pietinė dalis), Senegalas, Gvinėja (šiaurinė dalis), Malis (pietinė dalis), Burkina Faso, Nigeris (pietinė dalis), Nigerija (šiaurinė dalis), Čadas (pietinė dalis), Kamerūnas (šiauriausia teritorija), Sudanas (vidurinė dalis).
Geografija ir gamta
Sahelio civilizacija susiformavo plačioje geografinėje juostoje, besitęsiančioje iš rytų į vakarus, geografiškai buvo apribota Sacharos dykumos šiaurėje ir pereinamosios retmiškių zonos pietuose (už jos prasidėjo džiunglių gamtinė zona). Ši geografinė juosta arabų tradiciškai buvo vadinama bilâd as-sûdân, t. y. „juodųjų kraštas“. Ją sudaro kelios gamtinės zonos
Civilizacijos prielaidos
Sahelio civilizacijos atsiradimo prielaidos susiformavo vystantis transsacharinei prekybai. Ilgainiui šios tautos, esančios iš karto į pietus nuo Sacharos įgavo funkciją tiekti dykumos pirkliams egzotiškas Afrikos prekes, tarp kurių buvo dramblio kaulas, auksas, brangi mediena, dekoratyvinės plunksnos, stručio kiaušiniai ir daugybė kitų. Vėlesniame laikotarpyje (XVIII–XIX a.) pačia svarbiausia preke tapo vergai.
Brasta (Zarasai)
Brasta – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Tirylių.
Sahelio civilizacija
Civilizacijos prielaidos
Šie procesai skatino kurtis prekyba paremtas vietos tautų valstybes, kurių pagrindinė funkcija buvo parūpinti paklausias prekes. Šių prekių šaltiniu neretai buvo piečiau gyvenusios tautos, kurias geografiškai galima skirstyti į tris dideles grupes. Vakariausios jų gyveno Gvinėjos, Liberijos, Siera Leonės, Dramblio Kaulo Kranto miškingose teritorijose. Centrinės gyveno Gvinėjos įlankos šiaurėje ir pačios sukūrė aukšto lygio Benino civilizaciją. Vakariausios gyveno Kamerūno, pietinio Čado ir CAR savanų teritorijose, ir vėliau tapo žinomos apibendrinančiu kirdi pavadinimu.
Šios prekybos dėka į Sahelį buvo atnešta arabiška kultūra, pirmiausia Islamas, arabų raštas, nors civilizacija išsaugojo savo afrikietišką savitumą.
Svarbiausios valstybės
thumb|250px|Sahelio civilizacijos istoriniai-kultūriniai regionai. Žalia spalva pažymėta Benino civilizacija Sahelio civilizacija vystėsi be vieno aiškaus centro, todėl jos teritoriją galima dalinti į tam tikrus istorinius-kultūrinius regionus, kurie formavosi atskirai ir turėjo savo valstybingumą bei prekybinių kelių sistemą, jungiančią juos su Viduržemio jūra. Nepaisant to, visi regionai turėjo tarpusavyje daug kultūrinų bendrumų ir vykdė kultūrinius mainus.
Atlanto Sahelis (Senegambija)
Iki XVI a. Atlanto pakrantė nebuvo labai išvystyta. Ji dažnai politiškai ir kultūriškai buvo priklausoma nuo daug stipresnių valstybių rytuose, tokių, kaip Ganos imperija, Malio imperija, Songajus.
Vietos civilizacija formavosi šiaurinėse srityse, pirmiausia Senegalo upės vidurupyje, kur susikūrė seniausia vietos valstybė – Tekrūras, kuris po Vagadu (Ganos imperijos) žlugimo X–XI a. kurį laiką įgijo didelę galią regione, ir tapo svarbiausiu kultūros skleidėju. Nuo XIII a. Tekrūras atiteko Malio imperijai. Pajūrio teritorijoje formavosi vietinės tautos, tokios kaip volofai, senarai, džolai, susu.
Per visą laikotarpį nuo XIII a. teritoriją iš šiaurės lėtai apgyvendino gyvulių augintojai fulbiai, kurie ilgainiui įsitvirtino ir tapo viešpataujančia jėga. Jų tarpe paplitus fundamentaliojo islamo idėjoms, XVIII a. jiems pavyko sukurti keletą teokratinių valstybių: Futa Džaloną, Futa Torą.
XIX a. II pusėje regionas buvo pasidalintas tarp Portugalijos, Britanijos ir PRancūzijos. Tokiu būdu čia suformuotos dabartinių valstybių teritorijos.
Vakarų Sahelis
thumb|250px|Malio imperijos laikais statyta Dženės mečetė (atstatyta)
Teritorija sutampa su Nigerio baseino didžiąja dalimi. Čia suklestėjo pačios didžiausios ir garsiausios Sahelio valstybės, tarp jų ir anksčiausia didelė Sahelio valstybė – Vagadu (VIII–XI a.), dar dažnai vadinama Gana (taip buvo tituluojami jos valdovai, tačiau su dabartine Gana ji neturi nieko bendro).
Vagadu buvo soninkių tautos valstybė, o jos provincijoje gyvenę mandinkai, pasinaudoję jos nusilpimu, XIII a. sukūrė Malio imperiją. Ji buvo viena didžiausių tuometinių pasaulio imperijų ir valdė visą Nigerio vidurupį bei Atlanto žemumas. Malį valdę valdovai buvo tituluojami mansa. Jie priėmė islamą, šalyje suklestėjo menas.
XV a viduryje Maliui nusilpus, hegemoniją perėmė kita tauta – songajai, kurie iš Gao miesto sukūrė Songajaus imperiją. Ši imperija klestėjo iki XVI a. pabaigos. Tada ši teritorija patyrė invaziją iš šiaurinių Saharos genčių. Regionas dezintegravosi ir niekuomet daugiau didelės valstybės čia nebesusikūrė.
Mosių valstybės
Pagrindinis straipsnis: Mosių valstybės
Į pietus nuo Nigerio vidurupio buvusiose teritorijose (dabartinis Burkina Fasas) gyvenę mosiai apie XV a. sukūrė daug miestų valstybių. Tarp jų svarbiausios buvo Jetenga, Manprusi, Mosi, Gurma, Dagomba, Uagadugu. Jų valdovai buvo tituluojami naba, o nuo kažkurio amžiaus Uagadugu naba įgijo hegemoniją visose mosių žemėse ir pradėtas tituluoti moro naba (imperatoriumi).
Hausų valstybės
Į rytus nuo Nigerio vidurupio savo valstybes sukūrė hausai. Klestėjimo laikais buvo priskaičiuojama 14 jų valstybių.
Kanem-Bornu ir Bagirmi
Nuo XVII a. Bornu įtaka rytuose inspiravo stipriai jos įtakotos Bagirmi valstybės susiformavimą. Ši valstybė su sostine Masenja, buvo valdoma bagirmių tautos. Ji ne kartą buvo priversta pripažinti savo kaimynių Bornu ir Vadajaus viešpatavimą.
Adamava
Adamavos regionas buvo į pietus nuo Kanem-Bornu, ir į Sahelio civilizacijos orbitą buvo įtrauktas vėliausiai. Iki XIX a. vietinės pagoniškos tautos šiaurėje gyvenusių musulmonų buvo vadinamos kirdi. Tik 1809 m. Fulbių džihado metu įsikūrus Adamavos emyratui, čia buvo atneštas islamas.
Darfūras ir Vadajus
Ryčiausias Sahelio civilizacijos regionas (dabartinio Sudano vakaruose ir Čado rytuose) buvo Darfūras, kuriame pirmoji valstybė buvo sukurta dadžiu tautos. XIV a. čia įsiviešpatavo nauja tauta – tandžurai. XVI a. pabaigoje į valdžią atėjo furų kilmės dinastija Keira, kurios valdoma valstybė imta vadinti Darfuru (t. y. furų kraštu).
Nubija
Nubija (ypač po XVI a.) kartais irgi priskiriama Sahelio civilizacijai. Baltojo ir Mėlynojo Nilo slėniuose ir santakoje nuo seno egzistavo krikščioniškos nubų valstybės Nobatija, Makurija ir Alodija. Dvi šiauriausios buvo užkariautos Egipto XIV a., o piečiausiai buvusi Alodija XVI a. patyrė fundžų genčių invaziją: čia sukurta jų Senaro valstybė.
XIX a. Sahelio imperijos
XIX a. Sahelio teritorijoje susikūrė keletas didelių imperijų. Viena jų buvo Fulbių imperija, kurios lyderis Usman dan Fodio vykdė užkariavimus Vakarų Sahelyje. Jo sukurtas Sokoto kalifatas tapo viena didžiausių to meto Afrikos valstybių. Šie užkariavimai paskatino kitus fulbius kurti savo imperijas, tokias, kaip Tekulerą, Vasulu, ir kitas.
Kolonizacija
Sahelio tautų kolonizavimas prasidėjo iš vakarinių pakrančių, kur jau XVI a. įsikūrė pirmieji europiečių uostai, dažniausiai naudoti vergų prekyboje. Iš pradžių čia kūrėsi portugalai, vėliau su jais konkuravo anglai, o XIX a. įsijungė ir prancūzai. Visi jie įsikūrė skirtingų upių žiotyse, o jų užimtos teritorijos iki XX a. pradžios suformavo dabartinių valstybių sienas.
Aznavor Noyemberyan
Istorija
klubo ištakos siekia 1981 m. 1992 m. pakito pavadinimas, o klubas buvo perregistruotas.
Sahelio civilizacija
Kolonizacija
Portugalai daugiausia kontroliavo dab. Bisau Gvinėjos ir pietų Senegalo (Kasamansos) teritorijas. Britai – Gambijos slėnį, prancūzai – Senegalo ir Salumo žemupius, taip pat Gvinėjos pakrantes.
Aznavor Noyemberyan
Istorija
1997 m. paskelbtas bankrotas, komanda išformuota.
Sezonai
Šaltiniai:
Sahelio civilizacija
Kolonizacija
XIX a. pabaigoje ekspansyviausi buvo prancūzai, kurie pradėjo užkariavimus žemyne, užgrobdami Džolofo, Futa Džalono, kitas valstybes, ir sukurdami Senegalo koloniją. Iš portugalų prancūzams pavyko atimti Kasamansos teritoriją, tokiu būdu apsupant britų valdas (Gambiją). Senegalo kolonijai plečiantis tolyn į rytus ir šiaurę, nuo jos buvo atskiriamos kitos kolonijos, tokios, kaip Prancūzijos Gvinėja, Prancūzijos Sudanas, Mauritanija, Nigeris, Aukštutinė Volta. Visos šios prancūzų valdos sudarė Prancūzijos Vakarų Afriką.
Tuo pat metu hausų valstybės buvo užkariautos britų, plečiant Nigerijos teritorijas.
Elena Grinienė
Elena Grinienė (g. 1924 m. rugsėjo 19 d. Žalakiškiuose, Šiluvos valsčius) – Lietuvos maisto technologijos inžinierė, habilituota technologijos mokslų daktarė.
Biografija
1948 m. baigė Kauno universitetą, iki 1950 m. jame dirbo. 1985 m. technikos mokslų daktarė.
Žalgirio rinktinė
miniatiūra|250px|right|Memorialas Žalgirio rinktinės Vyčio kuopai prie [[Griškabūdis|Griškabūdžio (atidengtas 2007 m.) ]] Žalgirio rinktinė – Lietuvos partizanų rinktinė, veikusi Suvalkijos šiaurės vakaruose. Įsteigta 1945 m. gegužės mėn. (iki 1946 m. vasario mėn. vadinta Stirnos rinktine). Nuo 1945 m. rugpjūčio mėn. priklausė Tauro apygardai. Veikė visoje Šakių apskrityje, taip pat Marijampolės apskrities Kazlų Rūdos ir Veiverių bei Kauno apskrities Zapyškio ir Garliavos valsčiuose (nuo 1947 m. sausio iki 1949 m. birželio − tik Šakių apsk.). Sunaikinta 1952 m. rugpjūčio mėn.
Psoroptozė
Psoroptozė arba gyvulių niežai – gyvulių liga, kurią sukelia Psoroptes genties niežinės erkės. Daugiausia psoroptoze serga avys, triušiai, retesniais atvejais – galvijai, arkliai. Odos vietose, pažeistose erkių, atsiranda gelsvų arba rausvų mazgelių, skysčio pilnų puslių. Odą niežti, prasideda jos uždegimas, išslenka plaukai, gyvuliai liesėja.
Liga gydoma akaricidiniais preparatais.
Barzdų herbas
Barzdų herbas – Barzdų miestelio simbolis.
Aprašas
žaliame herbinio skydo lauke ant auksinės knygos sidabrinė lempa, kurios raudona liepsna skleidžia auksinius spindulius.
Simbolika
Rusijai panaikinus spaudą lotyniškais rašmenimis, Barzdai tapo svarbiu lietuviškos spaudos platinimo centru. Aptariant naujai kuriamo miestelio herbą, nutarta pavaizduoti virš knygos šviečiančią žibalinę lempą. Tai rodo didelį šio krašto indėlį į Lietuvos mokslą ir švietimą.
Istorija
Barzdų herbas patvirtintas Lietuvos Prezidento 1998 m. rugpjūčio 4 d. Etalono autorius – dail. Arvydas Každailis.
Helmandas
Helmandas  – upė pietiniame Afganistane (iš dalies Irane). Tai ilgiausia šalies upė. Prasideda Hindukušo kalnuose, 80 km į pietus nuo Kabulo. Teka į pietvakarius dykuminėmis Dašti Margo ir Registano lygumomis. Baigiasi nenuotakioje Sistano įduboje, Hamuno ežere, esančiame Irane, prie pat Afganistano sienos. Helmandas vandeningiausias pavasrį ir vasarą. Upės vanduo naudojamas drėkinimui. Įrengta hidroelektrinių kaskada. Svarbiausias intakas – Argandabas (kairysis).
Senovėje upė buvo žinoma Harahvaiti vardu. Jos karštu sausringu slėniu ėjo prekybinis kelias tarp Indijos ir Artimųjų Rytų. Irigacinės sistemos and Helmando įrengtos dar senovėje, bet vėliau (XIII-XIV a.) sugriautos Mongolų karių.
Edukacinė animacija
Edukacinė animacija – animacija, pagaminta specifiniam tikslui – skatinti mokymąsi.
Animacijos naudojimo, siekiant padėti mokiniams geriau suprasti ir įsiminti informaciją, populiarumas smarkiai išaugo po galingų, į grafiką orientuotų kompiuterių atsiradimo. Ši technologija leidžia gaminti animaciją daug paprasčiau ir pigiau nei ankstesniais metais. Anksčiau tradicinė animacija reikalavo specializuotų, daug darbo jėgos reikalaujančių technikų, kurios buvo ir brangios ir atimančios daug laiko. Priešingai nei būta anksčiau, šiandien yra pasiekiama tokia programinė įranga, kuri leidžia atskiriems pedagogams kurti savo pačių animaciją be specialistų pagalbos. Mokytojai nebėra apriboti vien statiškos grafikos naudojimu ir gali nesunkiai ją pakeisti edukacine animacija.
Animacija, skirta edukacijai
Pedagogai entuziastingai ėmė naudotis kompiuterinės animacijos teikiama galimybe atvaizduoti dinamišką turinį. Pavyzdžiui, programa PowerPoint, leidžianti nesudėtingai naudoti animacinius elementus, gali padėti sukurti itin efektyvią edukacinę animaciją. Dėl to, kad animacija leidžia aiškiai pavaizduoti pokyčius laike (laikinus pokyčius), ji, rodos, idealiai tinka procesų ir procedūrų mokymui. Naudojama dinamiškam turiniui pristatyti, animacija gali atvaizduoti tiek pozicijos, tiek formos pokyčius, kurie yra esminiai tokio pobūdžio dalyko mokymosi procese. Tai taip pat padeda mokiniams gauti aukščiausią įvertinimą.
Priešingai nei statiški vaizdai, animacija gali pavaizduoti laikiną pokytį tiesiogiai (vietoj netiesioginio to vaizdavimo naudojant pagalbinius ženklus, tokius, kaip rodyklės ar judesio linijos). Naudojant animaciją vietoj statiškų grafinių elementų, išvengiama šių papildomų ženklų naudojimo, tad vaizdiniai tampa ne tik paprastesni ir ne tokie chaotiški, bet taip pat gyvesni, įtraukiantys ir labiau intuityviai suvokiami. Tuo pačiu, besimokančiajam nereikia interpretuoti pagalbinių ženklų ir stengtis padaryti išvadas apie pokyčius, kuriuos jie apibendrina. Tokios interpretacijos ir išvados gali pareikalauti tam tikro lygio grafikos suvokimo įgūdžių, kurių besimokantysis neturi. Animuota, pokyčius perteikianti informacija, gali būti nesunkiai suvokiama tiesiogiai per ekraną, ir taip besimokančiajam nebereikia numanyti judėjimo iš statiškų vaizdų. Šis pavyzdys galbūt šiek tiek perdėtas, bet tai panašu į pabučiavimą vietoj skaitymo apie bučinį.
Virus infecting lymphocytes|frame|right|Edukacinė animacija. Virusas užkrečia limfocitą. Puikiai išnaudotas kontrastas – išskiriami esminiai elementai
Ar animacija padeda mokytis?
Iš pirmo žvilgsnio gali pasirodyti, jog animacijos turėtų puikiai tikti dinamiško turinio atvaizdavimui. Tačiau tyrimais įrodyta, kad mokymosi efektyvumas naudojant animacijas yra prieštaringas. Įvairūs tyrimai lygino švietimo efektyvumą naudojant nejudančius ir animuotus rodinius skirtingų sričių turiniui. Vieni tyrimai parodė teigiamus animacijos naudojimo mokymuisi rezultatus, o kiti neįrodė jokio efekto arba net atskleidė neigiamą poveikį mokymuisi. Apskritai, galima daryti išvadą, jog animacija nėra iš esmės efektyvesnė nei statiški vaizdai. Animacijos efektyvumą mokymuisi nulemia specifiniai kiekvienos animacijos bruožai ir kaip ji panaudojama.
Ar animacija padeda greičiau mokytis?
Gerai sukurtos animacijos gali padėti studentams mokytis greičiau ir lengviau. Jos taip pat gali pasitarnauti mokytojams, kai reikia paaiškinti sudėtingas temas, jas vizualizuoti. Suvokimo sunkumų kyla tada, kai tos temos reikalauja matematinių įgūdžių ar fantazijos. Pavyzdžiui, elektros srovė yra nematoma, todėl studentams pradžioje sunku suprasti elektros grandinės veikimo procesą. Į pagalbą pasitelkiant kompiuterizuotą animaciją, mokymasis ir mokymas gali tapti lengvesniu, greitesniu ir įtraukiančiu. frame|right|Vandens siurbimo sistemos animacija. Animacijos poveikis suvokimui
Mokymosi efektyvumas
Kodėl kartais animacija nesuteikia efektyvumo mokymuisi? Viena iš galimų priežasčių yra ta, kad tikslinė besimokančiųjų grupė negali pakankamai įsisavinti ir suprasti pristatomos informacijos. Pavyzdžiui, kai dalyko esmė yra sudėtinga, besimokantieji gali būti perkrauti animuotų pristatymų.
Tai susiję su vizualumo suvokimu ir žmogaus kognityviniu informacijos sisteminimu. Žmogaus suvokimo ir kognityvinės sistemos turi ribotas galimybes apdoroti informaciją. Jei šie limitai yra viršijami, naudojant papildomas animacijas, mokymosi kokybė gali nukentėti. Pavyzdžiui, tempas, kuriuo informacija yra pristatoma animacijos pagalba, gali viršyti greitį, kuriuo mokinys efektyviai apdoroja informaciją. Tokiu atveju, sunku suprasti, ką norima pasakyti animuotu pristatymu.
Šios situacijos sprendimo būdas aiškus: sulėtinti informacijos pateikimo tempą, sumažinti animacijos kiekį bei papildyti pristatymą rašytiniais paaiškinimais. Vargu, ar geresnis mokymasis pasiekiamas neapgalvotai pakeičiant statišką grafiką į animaciją, bet tai įmanoma kartu papildant ją ir tekstiniu paaiškinimu.
Kitas pasiūlymas, kaip spręsti tokias informacijos įsisavinimo problemas, yra suteikti besimokančiajam galimybę pačiam kontroliuoti animacijos veikimą. Naudotojo valdomos animacijos leidžia mokiniams pagal jų poreikius kontroliuoti tokius aspektus kaip rodymo greitis ir kryptis, žymės ir garsiniai komentarai.
Esminio suvokimo ir temos aktualumo priešprieša
Mokomojo dalyko sudėtingumas nėra vienintelė problema, su kuria susiduria besimokantieji naudodamiesi animacija. Problemų gali sukelti ir rodomų vaizdų suvokimo sudėtingumas. Prastai parengtoje animacijoje informacija, kurią besimokantieji pastebi lengviausiai, gali būti ne ta, kuri turi didžiausią reikšmę, o svarbiausia informacija gali tapti gana nepastebima. Dešinėje galite pamatyti šios problemos pavyzdį: maža juoda detalė, sulaikanti vandenį siurblio kapsulėje (dėl ko ir iš siurblio išteka vanduo) nepatraukia dėmesio taip kaip akyse mirgantis paveikslėlio fonas ar ryškiai žalia siurblio svirtis aukštyn žemyn judinanti ryškiaspalvį raudoną stūmoklį centrinėje siurblio dalyje.
Akivaizdu, kad informacijos pastebimumas nebūtinai sutampa su jos aktualumu mokymosi procesui: besimokančiųjų dėmesį ne visada turėtų patraukti labiausiai išsiskiriančios ir lengviausiai pastebimos animuoto ekrano detalės. Todėl animacija neturėtų būti pateikiama be konteksto: kartu su ja reikia papildomo paaiškinimo. Kitaip sakant, pridedamas tekstas turėtų pakoreguoti galimai prastai perteikiamą analogiją tarp vaizduojamos funkcijos suvokimo ir jos teminės svarbos.
Ši problema gali iškilti tiek su statiška, tiek su animuota grafika. Dėl tam tikrų vizualinių erdvinių ryšių tarp vaizduojamų objektų, besimokančiųjų dėmesį kai kurios statiškos ekrano dalys patraukia labiau nei kitos. Pavyzdžiui, centre esantis gana didelis, neįprastos formos ir ryškios kontrastingos spalvos ar tekstūros objektas išsiskiria iš bendro ekrano vaizdo ir yra lengviau pastebimas. Taip kiti ekrane vaizduojami objektai susilaukia mažiau dėmesio.
Tinkamai parengta mokomoji grafika pasinaudoja šiuo suvokimo efektu: ji manipuliuoja ekrano savybėmis tam, kas nukreiptų besimokančiojo dėmesį į svarbiausią informaciją. Tai leidžia užtikrinti, kad besimokantysis pastebės ir gaus visą reikiamą informaciją. Deja, daug švietimui skirtų animacijų nesugeba to užtikrinti todėl animacijos dizaineriai turėtų į tai atsižvelgti.
Dinaminis kontrastas (Judesio kontrastas)
Statišką grafiką verčiant animuota, atitikimas tarp vaizdo ir tuo vaizdu perduodamos informacijos dėl tam tikrų vaizdo suvokimo savybių sumažėja. Dėl savo dinaminių savybių, edukacinė animacija susiduria su statinei grafikai nebūdingu informacijos įsisavinimo iššūkiu. Besikeičiančios vaizdo detalės labiau patraukia besimokančiojo asmens dėmesį. Jei dinaminis kontrastas tarp kelių vaizdų ir jų aplinkos yra pakankamas (vaizdų pasikeitimas – žymus), efektas gali būti labai įtikinamas suvokimo prasme. Atrodo, jog fundamentaliame lygmenyje mūsų suvokimo sistema yra pritaikyta aptikti ir sekti tokius pakeitimus, neatsižvelgiant į turinio svarbą. Priešingai nei anksčiau aptarti statiniai (nekintantys) paveikslai, suvokimo prasme įtikinantys (šiuo atveju, dėl savo dinaminių savybių) vaizdai nebūtinai turi tematiškai atitikti konkrečią mokymosi užduotį.
Dešinėje pateiktoje animacijoje, didelis raudonas stumoklis yra žymiai labiau pastebimas nei mažas juodas vožtuvas dėl dviejų priežasčių: vizualinių charakteristikų (spalva, dydis, forma) ir aukšto dinaminio kontrasto su aplinka lygio.
Klaidinantis dinaminio kontrasto efektas gali sukelti problemų tiems, kuriems trūksta žinių apie animacijoje pavaizduotą reiškinį. Šie moksleiviai gali būti stipriai paveikti tiesioginio animacijos suvokimo efekto ir suprasti pristatomą informaciją pirma pastebėdami konkrečias detales ir tik po to jungdami jas į bendrą sistemą. Pavyzdžiui, žiūrint į vaizdą, jų dėmesys nukreipiamas į elementus, kurie turi išskirtines dinamines savybes (labiausiai juda). Rezultatas yra toks, jog moksleivius sudomins nesvarbi informacija vien dėl savo įtikinamumo savybių.
Edukacinė animacija Lietuvoje
Edukacinės animacijos sąvoka apima įvairius animacijos panaudojimo būdus, kurie naudojami edukacijos tikslais. Tai gali būti pavienės animuotos iliustracijos, mokomieji filmukai, animuoti pristatymai, žaidimai ir t. t. Toliau aptariami didesnio mąsto edukacinės animacijos atvejai – filmukai ir žaidimai.
Edukaciniai filmukai
Lietuviškų edukacinių kaip ir apskritai animacinių filmukų, yra mažai. Pasitaiko projektų, iniciatyvų, raginančių juos kurti, tačiau tai tik pavieniai atvejai. Vienas iš tokių pavienių projektų pavyzdžių yra Lietuvos teatro, muzikos ir kino muziejaus vykdoma animacijos edukacinė programa. Šis muziejus greta kitų įvairių edukacinių programų siūlo moksleiviams ir animacijos edukacinę programą. Jos metu, kartu su moksleiviais kuriami įvairūs animaciniai filmukai, skaitomos paskaitos apie animaciją (kūrimo principus, technikas), rodomi lietuvių kurti filmukai. 2012 metais vaikai, naudodamiesi muziejuje esančiomis priemonėmis bei įvairiomis animacijos technikomis (pikselizacija, piešimu, aplikacija), kartu su animacijos profesionaliais kūrė eksperimentinį animacinį filmą „Eksponatų šokis“. Vilniaus savivaldybės tinklalapyje galite pamatyti vieną vaikų kurtą animacinį filmą.
Edukaciniai žaidimai
Edukacinės animacijos ryškiausiu pavyzdžiu Lietuvoje derėtų laikyti edukacinius žaidimus ir šioje srityje lyderiaujančią įmonę „UAB Edukacinės sistemos“. Savo produkciją įmonė kuria glaudžiai bendradarbiaudama su pedagogais. Žaidimus įmonė įvardija kaip svarbų mokymosi ir tobulėjimo įrankį, nubrėžia takoskyrą tarp edukacinių ir smurtinių žaidimų ir pateikia argumentus, kodėl tėvai turi skatinti vaikus rinktis pirmuosius. Įmonė yra sukūrusi žaidimus matematikos mokymuisi „Skaičių miestas“ bei anglų kalbos įgūdžiams lavinti „My First 100 Words“, portalą pasaulio pažinimui Mokinukai.lt, nemokamą žaidimų portalą, skatinantį rūšiuoti šiukšles ir tausoti aplinką Eko.mokinukai.lt. Naujausias įmonės projektas – internetinė svetainė bei žaidimai „AB LESTO projektui“ Elektromagija. Įmonė Prewise, besispecializuojanti elektroninių mokymų srityje, į edukacinius žaidimus taip pat įtraukia ir žaidybos – žaidimo elementų pritaikymo ne žaidimų kontekste – elementus. Vienas iš pavyzdžių – žaidimas „Iššūkis“, kurio metu vaikai, žaisdami žaidimą galėjo kaupti taškus, rinkti lipdukus, juos keisti į pažymius, gauti grįžtamąjį ryšį pamokų metu.
Mokinukai.lt
Mokymosi procesui palengvinti bei moksleiviams sudominti, portalas pasaulio pažinimui Mokinukai.lt naudoja animaciją. Nors šio produkto kūrimui pasitelktos įvairios animacijos technikos, plačiausiai naudojama Flash animacijos technologija. Portale teigiama, kad pasitelkus vaizdo ir garso sintezę, žaidimo technikas, yra veikiami pagrindiniai pojūčiai (rega, klausa, lytėjimas) ir dėl to vaikas pilnai įtraukiamas į mokymosi procesą. Taip pat pastebima, kad šiuolaikinis vaikas yra apsuptas ir paveiktas technologijų (interneto, kompiuterio), todėl ir jo mokymosi procesas turi būti praturtintas šiomis technologijomis.
Kamparas
thumb|140px|right|Kamparo molekulė Kamparas – aromatinio kvapo bespalvių kristalų pavidalo medžiaga, įeinanti į daugelio eterinių aliejų sudėtį, terpenoidas, turintis cheminę formulę C10H16O. Gamtinės kilmės kamparas randamas nuolat žaliuojančiame kampariniame cinamone (Cinnamomum camphora), augančiame Azijoje, daugiausiai Sumatroje, Borneo, Taivane, taip pat kamparmedyje (Dryobalanops), okotijose (Ocotea usambarensis). Daugiausiai kamparo kaupiasi medienoje ir šaknyse. Sintetinis kamparas gaunamas iš balteglės sakų ir terpentino. miniatiūra|250px|left|Kiniško sintetinio kamparo, skirto kenkėjams vabzdžiams naikinti, pakuotė
Sosnovo šliuzas
thumb|Sosnovo šliuzas Sosnovo šliuzas, Pušyno šliuzas  – antrasis Augustavo kanalo šliuzas (nuo Bebro upės). Per Antrąjį pasaulinį karą šliuzas buvo visiškai sugriautas, o 1948 m. atstatytas. Šalia šliuzo yra stovyklavietė ir eina pėsčiųjų bei dviračių takas. Pastatytas 1835–1836 m. Statyboms vadovavo Vojciechas Korčakovskis (Wojciech Korczakowski).
Kamparas
Plačiai naudojamas medicinoje kaip antiseptinė, tonizuojanti, nervų spazmus malšinanti priemonė. Iš jo aliejaus gaminami preparatai, kurie naudojami kvėpavimo takų ligoms, peršalimams gydyti, taip pat kaip skausmo malšinamoji priemonė. Kamparas pasižymi baktericidinėmis ir dezinfekuojamosiomis savybėmis, turi refleksinį poveikį vartojant įtrynimams, gerina kraujo apytaką ir gaivina odą. Vartojamas lokaliai kamparas dirgina odoje esančias juntamųjų nervų galūnes, todėl išsiplečia odos ir po ja esančių audinių kraujagyslės, toje vietoje gerėja kraujotaka ir medžiagų apykaita. Preparatas tinka mažinti raumenų, sąnarių skausmą, slopinti uždegimą, skatinti uždarų traumų gijimą. Paprastai kamparas vartojamas išoriškai. Gaminami įvairūs tepalai, linimentai (vaistinių medžiagų mišiniai su aliejais), milteliai, spiritai.
Kamparo medžių žievė ir lapai naudojami kamparo smilkalų gamybai. Šių smilkalų kvapas yra gana aitrus, tačiau vertinamas, nes padeda susikaupti, tonizuoja, teikia energijos.
Istorija
Senovės Egipto medicinos traktatuose aprašyta gydomoji kamparo galia - jį nuo įvairių ligų gydymui žmonės naudojo nuo senų laikų: gydė žemą kraujo spaudimą, vartojo gaivinimui ar prasidėjus epidemijoms. Senovės gydytojai pacientams pabrėždavo, kad jie nesirgs ir džiaugsis gyvenimu tuomet, jei šalia namų augins kamparo medį. Naudojo aromaterapijoje. Kamparo smilkalus senovėje vartojo organizmo valymui nuo toksinų, o patalpas – nuo kenkėjų vabzdžių, dvasių, neigiamos energijos.
Edukacinė animacija
Mokinukai.lt
Keletą edukacinių žaidimų mobiliesiems telefonams Lietuvos rinkai yra pasiūliusi įmonė „Seven Code“. Šiuo metu galima atsisiųsti žaidimą IQ testas (lietuvių, anglų, kinų kalbomis), kelių eismo taisyklių bei testų aplikaciją bei matematikos formulių mokomąją programėlę, skirtą vidurinių mokyklų moksleiviams ir studentams. Įvairias edukacines programas vykdo ne tik viešasis sektorius, bet ir privatus verslas. Jie į savo programų vykdymą taip pat įtraukia animaciją (ypač, kai auditorija – vaikai). Visai neseniai (2011 metais) Lietuvoje pasirodė „Danske“ banko finansuotas nemokamas edukacinis žaidimas Pinigėnai, ugdantis vaikų finansinį raštingumą. Tai analogiška Moneyville versija. Įdomu pastebėti, jog žaidime nėra jokių nuorodų į „Danske“ banką.
Egzistuoja daugybė kitų edukacinių žaidimų, kuriuose naudojama animacija.
Pervalkų apylinkė
Pervalkų apylinkė (arba Parvalkų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pasvalio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pasvalio rajonui. 1963 m. sausio 12 d. prijungta prie Pasvalio apylinkės.
Telegonija (teorija)
Telegonijos teorija neturi jokio mokslinio patvirtinimo ir prieštarauja turimiems duomenims apie paveldimumą.
Kaip ir daugelio kitų pseudomokslinių teorijų atveju, teigiama, kad telegonija pagrįsta daugybe tyrimų tiek su žmonėmis, tiek su kitais gyvūnais, tačiau vėliau tų tyrimų duomenys buvę įslaptinti arba sunaikinti.
Telegonijos teorija dažniausiai naudojama kaip argumentas moralės srityje, prieštaraujant seksui iki vestuvių ar daugiau nei vieno partnerio turėjimui iki dabartinio.
Flibustjeras
thumb|Hovardo Pylo iliustracija Flibustjerai ( – laisvo grobio gavėjas, iš to, iš to ) – piratai avantiūristai, nuo XVII a. vidurio iki XVIII a. pabaigos siaubę ispaniškosios Amerikos salų pakrantes, daugiausiai ties Antilais.
Flibustjerų kilmė
Pirmieji flibustjerai atsirado apie 1627 m. Tortugos saloje, kuri iki tol ėjo iš rankų į rankas. Ją savinosi ispanai, olandai, prancūzai, anglai, kol ji atiteko visomis šiomis kalbomis kalbėjusiems Karibų jūros kontrabandininkams ir piratams. Salos uostas tapo jų tvirtove, kai Prancūzijos kardinolas Rišeljė dviem jūrininkams, de Ruasi (de Roissy) ir Pjerui Belenui iš Esnambuko (Pierre Belain d’Esnambuc) pavedė įsteigti „San Kristofo ponų kompaniją“. Surinkęs prancūzų ir anglų komandą Belenas išvijo iš šios ir kitų salų ispanų kariuomenę ir pradėjo piratiškus ispanų laivų puldinėjimus. 1630 m. salą užėmė anglai, bet 1640 m. buvęs Prancūzijos karališkojo laivyno kapitonas hugenotas Fransua Lavasjo atsiėmė ją ir paskelbė karališkąja žeme. O tuo metu tarp Anglijos ir Prancūzijos buvo pasirašyta taika, todėl anglai jos nebeatsiėmė ir piratai galėjo laisvai plėšti ispanų laivus.
Aukso amžius
Tačiau šią laisvą teritoriją netruko pastebėti nuo persekiojimų Europoje bėgantys protestantai. Tuo pretekstu Ispanija, į savo sostą pasodinusi prancūzų karalių ir užsitikrinusi Prancūzijos neutralumą, salą vėl užėmė. Flibustjerai buvo priversti bėgti į San Domingą.
1648 m. pasibaigus Trisdešimties metų karui ir Nyderlandų revoliucijai likę laisvi kariai ir jūrininkai buvo dar vienas flibustjerų papildymas. Aktyviausiai jie veikė po 1680 m., kai Prancūzija ir Anglija nusprendė flibustjerus išskaidyti. Dalis jų persikėlė į Afrikos pakrantes, dalis įsikūrė Galapagų salose.
Elvyra Grinienė
Biografija
1955 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1972 m. medicinos mokslų daktarė.
1955–1965 m. gydytoja Prienuose ir Šiauliuose. 1965–1995 m. Šiaulių pedagoginio instituto Higienos katedros vedėja. Nuo 1966 m. docentė, nuo 1976 m. profesorė. 1998 m. Lietuvos kūno kultūros akademijos Sveikatos ir fizinio aktyvumo katedros profesorė.
Estafetė
thumb|Plaukimo estafetėje keičiasi plaukikai thumb|Lengvaatlečiai perduoda estafetės lazdelę. Estafetė – sportinės varžybos įvairiose sporto šakose (pvz: lengvojoje atletikoje, plaukime, biatlone), kuomet tam tikrais tarpais keičiasi komandos nariai, perduodami vienas kitam kokį sutartinį daiktą (dažniausiai lazdelę) ar tiesiog prisiliesdami prie komandos draugo.
Žiemos sportas
Žiemos olimpinėse žaidynėse keturiose sporto šakose vykdomos estafetės rungtys. Biatlono estafetėje varžosi keturi sportininkai. Moterims kiekvienai reikia įveikti po 6 km, o vyrams 7,5 km. Slidinėjimo lenktynių rungtyse taip pat varžosi komandos, sudaryto iš keturių asmenų, tik moterims reikia įveikti po 5 km, o vyrams – po 10 km. Greitojo čiuožimo trumpuoju taku estafetėse dalyvauja tik po tris čiuožėjus.
Lengvoji atletika
Lengvojoje atletikoje paplitusios bėgimo estafetės. Oficialiose varžybose vykdomos 4×100 m ir 4×400 m estafetės, nors alternatyviose ar ne stambiausio rango čempionatuose vyksta ir 4×200 m, 4×800 m ir 4×1600 m estafetės.
Lengvosios atletikos varžybose estafetės lazdelė turi būti perduodama specialiame „koridoriuje“. Jeigu sportininkas perėmė lazdelę už numatytos linijos – sportininkai diskvalifikuojami. Dėl didelio greičio ir mažo atstumo perduodant lazdelę, komandos nariai neretai susiduria ar laiku nepaleidžia lazdelės ir pargriūna. Tokiu atveju komandos dažniausiai netęsia pasirodymo.
Aurelija Arlauskienė
Aurelija Arlauskienė (g. 1959 m. kovo 18 d. Kelmėje) – Lietuvos žurnalistė.
Biografija
1977 m. baigė Kelmės 1-ąją vidurinę mokyklą. 1984 m. Vilniaus universitete baigė žurnalistikos specialybę.
1980–1981 m. dirbo laikraščio „Vakarinės naujienos“ kurjere, 1981–1990 m. žurnalo „Darbas ir poilsis“ laiškų skyriaus vedėja, atsakingąja sekretore, 1990–1992 m., 1994–1997 m. – laikraščio „Lietuvos aidas“ spec. korespondentė Vakarų Sibire, Maskvoje, Gruzijoje, rengė reportažus iš Pietų Osetijos, Cchinvalio, kur tuo metu vyko ginkluotas susirėmimas. Lietuvos Aukščiausiosios Tarybos-Atkuriamojo Seimo Valstybės atkūrimo komisijos patarėja. 1992–1994 m. Valstybės kontrolės departamento atstovė informacijai, kartu su operatoriumi Vytautu Tvaronu sukūrė populiarią Lietuvos televizijos laidą „Faktas“. Dirbo žurnale „Veidas“. 1996 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos deleguota Lietuvos nacionalinio radijo ir televizijos tarybą. 1997–2000 m. žurnalistų profesinio leidinio „Žurnalistų žinios“, 2008–2012 m. almanacho „Žurnalistika“ redaktorė. Dirbo dienraščių „ <font color="#0066cc">Lietuvos žinios ”, <font color="#0066cc">„Respublika“  žurnalistinių tyrimų skyriuose. Lietuvos žurnalistų sąjungos Etikos komisijos pirmininkė (iki 2020 m.).
Lietuvos žurnalistų sąjungos tarybos narė, Nacionalinės žurnalistų kūrėjų asociacijos pirmininko pavaduotoja, Lietuvos reformacijos istorijos ir kultūros draugijos valdybos narė, Lietuvos gidų gildijos narė, Merkio aukštupio krašto bendruomenės pirmininkė.
Nuo 2006 metų atsidėjo kūrybai ir visuomeninei veiklai.
A. Arlauskienės darbai ne kartą apdovanoti LŽS kūrybinių konkursų prizais. Už principingumą ir pilietinę poziciją Lietuvos nacionalinio radijo ir televizijos taryboje Žurnalistų sąjunga A. Arlauskienę paskelbė „1997 metų žurnaliste”. Jos dėka pirmą kartą Lietuvos žurnalistikos istorijoje Visuomenės informavimo įstatymo nuostatos buvo patikrintos teisme – 1997 m. padavė į teismą tuometinį sveikatos apsaugos ministrą Juozą Galdiką, neteikusį visuomenei reikšmingos informacijos.
Jarygino pistoletas
Jarygino pistoletas, PJa Grač  – 9 mm savitaisis pistoletas, sukonstruotas konstruktorių kolektyvo, vadovaujamo V. Jarygino. Gaminamas Iževsko mechanikos gamykloje
Istorija
1990 m. TSRS Gynybos ministerija paskelbė konkursą naujam pistoletui, kuris turėjo pakeisti ginkluotėje tuo metu buvusį, bet ne visiškai tenkinusį šiuolaikinius reikalavimus Makarovo pistoletą. 1993 m. pagal konkurso reikalavimus buvo pateiktas Jarygino konstrukcijos pistoletas. Pagal bandymų rezultatus 2000 m. pistoletas, pavadintas MR-443 Grač, paskelbtas konkurso nugalėtoju. 2003 m. pistoletas (naujas pavadinimas – 9 mm Jarygino pistoletas) buvo priimtas į Rusijos Federacijos ginkluotųjų pajėgų ginkluotę.
2008 m. spalio 9 d. Rusijos VRM paskelbė, kad ministerijos padaliniai pereina nuo PM pistoleto prie Jarygino pistoleto.
2011 m. pradėta masinė PJa gamyba Rusijos armijai.
Naudojimas
2010 m. pradžioje PJa buvo tiekiami RF Ginkluotųjų pajėgų, vidaus kariuomenės daliniams, VRM specialiesiems padaliniams.
PJa yra naudojamas ir apdovanojamasis pistoletas. .
2012 m. vasario 16 d. RIA „Novosti“ pranešė, kad Jarygino pistoletą ėmė įsisavinti Vakarų karinės apygardos karininkai.
Aprašas
Metalinė konstrukcija užtikrina pistoleto mechaninį tvirtumą, patikimumą ir ilgaamžiškumą, tačiau mažina technologiškumą gaminant bei didina ginklo masę.
PJa automatika naudoja atatrankos energiją perimamą iš trumpos vamzdžio atošliaužos užrakinus vamzdį. Nuleidžiamasis skeliamasis mechanizmas dvigubo veikimo, gaidukas atviras, taikikliai nereguliuojami. Pistoletas gana patogus, ergonomiškas ir patikimas, nuleistuko eiga gana minkšta.
Ant pistoleto gali būti uždėtas povamzdinis taktinis šviestuvėlis (2PS Klešč) su lazeriniu rodikliu.
PJa kompiteriniuose žaidimuose
Jarygino pistoletas panaudotas kompiuteriniuose žaidimuose Battlefield: Bad Company 2, Battlefield 3, Battlefield Play4Free. Battlefield 4.