cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kelias į NBA
Kelias į NBA – 2022 m. JAV sporto komedija, režisuota Jeremiah Zagar pagal Taylor Materne ir Will Fetters scenarijų. Vienas iš prodiuserių – Adam Sandler. Filme vaidina Adam Sandler, Queen Latifah, Ben Foster, Robert Duvall, Heidi Gardner ir dabartinis NBA žaidėjas Anthony Edwards.
Filme pasakojama apie nelaimingą NBA skautą (Adam Sandler), kuris Ispanijoje atranda nepatyrusį, bet talentingą krepšininką (Juancho Hernangómez) ir bando jį paruošti NBA naujokų biržai.
Filmą 2022 m. birželio 8 d. išleido „Netflix“. Jis sulaukė teigiamų kritikų atsiliepimų, o Sandler vaidyba buvo pagirta ir pelnė jam pirmąją Ekrano aktorių gildijos apdovanojimo nominaciją.
Michailas Šeinas
Michailas Šeinas (, g. apie 1570 m. Maskvoje – m. 1634 m.) – Rusijos carystės karvedys ir vaivada. Smolensko gynybos vadovas ATR-Rusijos karo (1605–1618) metu. Palaidotas Sergijevo Lavros Trejybėje.
1955 m. Europos krepšinio čempionatas
Čempionatą pirmą kartą istorijoje laimėjo Vengrijos komanda.
Finalinis etapas
Finaliniame etape geriausios 8 turnyro komandos žaidė dėl geriausių 8 čempionato vietų.
Tamoksifenas
Tamoksifenas – hormoninis vaistas, estrogeno receptorių moduliatorius. Organizme tamoksifenas citochromų grupės fermentų paverčiamas į aktyvius metabolitus. Tamoksifenas skiriamas kaip hormonų terapija, dažniausia indikacija yra krūties vėžys. Dažni nepageidaujami poveikiai yra pykinimas, karščio pylimas, rečiau pasitaiko trombozės ir tromboembolijos, padidėjusi gimdos vėžio rizika.
Northrop Grumman E-8 Joint STARS
Northrop Grumman E-8 Joint STARS (dažnai Boeing E-8C Joint Stars) – JAV karinių oro pajėgų žvalgybinis lėktuvas, orlaivio Boeing 707-300 modifikacija. E-8C Joint STARS, (pilnas pav. Joint Surveillance Target Attack Radar System) – yra karinių operacijų valdymo, vadovavimo, kontrolės, stebėjimo ir žvalgybos platforma.
Pagrindinė misija – teikti sausumos ir oro pajėgų vadams antžeminio stebėjimo duomenis, kurie padeda vykdyti operacijas, parinkti taikinius, uždelsti, sutrikdyti ir sunaikinti priešo pajėgas.
Pataisos darbų stovykla
300px|miniatiūra|dešinėje|Suvestinis GULAG’o sistemos lagerių, egzistavusių 1923-1967 m., žemėlapis. Pataisos darbų stovykla, pataisos darbų lageris  – bausmių atlikimo įstaigų rūšis Tarybų Sąjungoje.
Northrop Grumman E-8 Joint STARS
Ryškiausias ir išskirtinis išorinis orlaivio elementas – 8 metrų ilgio radaras po priekine fiuzeliažo dalimi.
Pataisos darbų stovykla
1929 m. liepos 11 d. TSRS LKT nutarimu „Apie kriminalinių kalinių darbo panaudojimą“ (Об использовании труда уголовно-заключенных) buvo įsteigtos dvi lygiagrečios laisvės atėmimo įstaigų sistemos:
Northrop Grumman E-8 Joint STARS
E-8C radaro ir kompiuterio posistemės gali rinkti ir perduoti išsamią karo lauko informaciją apie antžemines pajėgas. Ši informacija beveik realiuoju laiku perduodama į bendrąsias kariuomenės ir jūrų pėstininkų korpuso antžemines stotis ir kitus antžeminius valdymo, kontrolės, ryšių, kompiuterių ir žvalgybos mazgus.
Radaro apžvalgos laukas apima beveik 50 000 kvadratinių kilometrų ir gali aptikti taikinius, esančius už daugiau nei 250 kilometrų.
Pataisos darbų stovykla
Pagal 1956 m. spalio 25 d. TSKP CK ir TSRS Ministrų tarybos nutarimą 1443–719с visos TSRS Vidaus reikalų ministerijos pataisos darbų stovyklos buvo perduotos sąjunginių respublikų vidaus reikalų ministerijoms ir vėliau reorganizuotos į pataisos darbų kolonijas.
Pataisos darbų stovyklose kalėję nuteistieji masiškai dirbo statant kanalus, kelius, pramonės ir kitokius objektus Tolimojoje Šiaurėje, Tolimuosiuose Rytuose ir kituose regionuose.
Kodži Funamoto
(g. 1942 m. rugpjūčio 12 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1967–1975 m.
Žvirblinių apylinkė
Žvirblinių apylinkė (arba Žvirbliūnų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Tanya Roberts
Tania Roberts (, 1955 m. spalio 15 d. Bronkse, Niujorke, JAV – 2021 m. sausio 4 d. Los Andžele, Kalifornijoje, JAV ) – amerikiečių aktorė.
Biografija
Tania Roberts gimė Bronkse, žydės ir airio šeimoje, kuri iširo, kai dar ji buvo paauglė. Mergina su motina persikėlė į Torontą, kur jos gyveno keletą metų. Sulaukusi penkiolikos, ji metė mokyklą ir grįžo į JAV. Kurį laiką ji tiesiog keliavo po šalį ir netgi ištekėjo, tačiau anytos pastangomis (Taniai buvo šešiolika) santuoka buvo anuliuota. Galiausiai ji grįžo į Niujorką ir pradėjo modelio bei pozuotojos karjerą.
1977 m., kai vyrui pradėjo sektis scenarijų rašymas, jie persikėlė į Holivudą. Sekančiais metais ji atliko vaidmenį dramoje „Fingers“, 1979 m. – populiarioje juostoje „Tourist Trap“, taip pat „Racket“ ir „California Dreaming“.
Kiti jos žymesni pasirodymai: erotiniai trileriai „Night Eyes“ ir „Inner Sanctum“, veiksmo filmas „Body Slam“ ir „Purgatory“. 1998 m. ji pradėjo filmuotis seriale „That 70s Show“, iš kurio pasitraukė po trejų metų dėl vyro ligos. Baris Robertsas mirė 2006 metais.
2008 m. aktorė išleido biografinę knygą „The Q Guide to Charlie‘s Angels“.
Jonas Naruševičius
Jonas Naruševičius (, g. apie 1558 m. – 1616 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir Abiejų Tautų Respublikos karinis ir valstybės veikėjas.
Biografija
Kilęs iš Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajorų Naruševičių giminės. Tėvas Mikalojus Jonas Naruševičius (m. 1575 m.), broliai Mikalojus Naruševičius (1560–1603 m.) ir Kristupas Naruševičius (apie 1570–1630 m.). Uošvis Mstislavlio kaštelionas Ivanas Solomereckis (m. 1578 m.). Sūnus Žemaitijos kaštelionas Aleksandras Naruševičius (m. 1653 m.)
Evangelikas reformatas. 1581 m. su karaliaus Stepono Batoro kariuomene dalyvavo Pskovo apgultyje. Nuo 1589 m. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės medžioklis, nuo 1582 m. pirmasis Lietuvos Vyriausiojo Tribunolo maršalka. Žemaitijos atstovas 1601 m., 1607 m. ir 1611 m. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Seimuose. Su broliu Mikalojumi globojo Žeimių ir Raseinių evangelikų reformatų bendruomenes.
Nutkai
Nutkai (, sav. Nuu-chah-nulth, Nuučaan̓uł) – vakašams priklausanti indėnų tauta, gyvenanti vakarų Kanadoje, Britų Kolumbijoje. Populiacija – 7680 žmonių. Nutkų kalbą, priskiriamą vakašų šeimai, vartoja jau nedaugelis, paplitusios anglų, prancūzų kalbos. Pagal tikybą dauguma nutkų krikščionys – Romos katalikai (daugiausia šiaurėje) ir protestantai (ypač presbiterionai).
Nutkai buvo svarbi grandis žvėrių kalių prekyboje, joje dalyvavo iki XVIII a. Gebėjo greitai prisitaikyti prie kintančių rinkos poreikių, greitai keitė vienus verslus kitais. XIX a. pab. nutkų žemėse sudarytos rezervacijos. Įvedus krikščionybę, nutkų kultūra patyrė nuosmukį. Nuo XX a. vid. daug nutkų išsikėlė į miestus. 1958 m. įkūrė genčių sąjungų tarybą.
Tradicinė nutkų kultūra panaši į kitų šiaurės vakarų indėnų. Statėsi nuolatines gyvenvietes prie giliai į salą įsirėžusių įlankų. Vertėsi žvejyba (lašišų, silkių ir kt.), jūrinių žvėrių bei vandens paukščių medžiokle, rankiojimu. Ypač prestižinis verslas buvo banginių medžioklė – joje dalyvaudavo pats genties vadas, kuriam priklausė teisė pirmam smogti harpūnu į gyvūną. Salos gilumoje gyvenę nutkai vertėsi elnių medžiokle. Buvo labai išplėtoję medžio drožybą, taip pat pynimą, audimą. Iš didžiųjų tujų skaptuodavo kanojas. Mainams rinkdavo dentalijų kriaukles.
Iš tujų žievės pindavosi apsiaustus ir kūgiškas kepures. Dažydavosi veidą.
Nutkų visuomenės pagrindas – vietinė gimininė grupė, kuriai vadovauja vadas (jo titulas paveldimas). Šios grupės jungdavosi arba užkariaudavo viena kitą ir sudarydavo gentis bei jų konfederacijas. XIX a. būta virš 20 genčių, vėliau jos persikeitė į 15 bendruomenių. Giminės linija vedama iš abiejų tėvų, nors paveldėjimas eina daugiausia per tėvo liniją. Santuoka dažniausiai patrilokalinė, būta sororato, levirato, vadų poligamijos. Buvo paplitęs potlačo paprotys. Būdingas išsisluoksniavimas luomais, vergovė.
Nutkų religijai būdingas šamanizmas, turtinga mitologija ir dievų panteonas (ypač svarbūs mitiniai veikėjai – Griausmapaukštis, Keturių šalių valdovai). Dabar nutkai verčiasi daugiausia medienos pramone, žvejyba. Nors buvo ženkliai asimiliuoti, išlaikė tradicinius giminių ryšius, potlačo praktiką.
Pagrindinės nutkų gyvenvietės: Ahousatas, Ehatisatas, Heškvitas, Kijukitas, Muvačatas, Nučatlatas, Huajatas, Ahasvinis, Opicatas, Tokuatas, Port Albernis.
Sade
Grupės debiutinis albumas „Diamond Life“, išleistas 1984 m. Jungtinėje Karalystėje pagal pardavimus pasiekė 2-ąją vietą, kai buvo parduota jo 1,2 mln. kopijų. Be to, albumas pelnė „Brit Award“ apdovanojimą už geriausią britišką albumą 1985 m. Pažymėtina, jog albumas populiarumo sulaukė kone visame pasaulyje, kai kuriose šalyse užimdamas 1-ą vietą pagal pardavimus, įskaitant ir patekimą į Top 10 Jungtinėse Amerikos Valstijose. 1985 metų gale grupė išleido savo antrąjį darbą – albumą „Promise“, kuris sugebėjo šoktelėti į pirmąsias pardavimų vietas tiek JAV, tiek Jungtinėje Karalystėje. Pastarojoje albumas įvertintas dukart platininiu. 1986 m. Sade laimėjo Grammy apdovanojimą kaip geriausi nauji atlikėjai. Grupės penktasis studijinis albumas „Lovers Rock“, išleistas 2000 metais, laimėjo Grammy už geriausią pop vokalo albumą. O šeštasis albumas „Soldier of Love“ (2010) užėmė 4-tą vietą Jungtinėje Karalystėje ir 1-ą vietą JAV pagal pardavimų skaičius. 2011 m. grupė laimėjo savo ketvirtąjį Grammy apdovanojimą už geriausią R&B pasirodymą duetu arba grupėje su vokalais.
Lietuvos tarnų draugija
Lietuvos tarnų draugija – slapta moksleivių ir inteligentų knygnešių draugija, veikusi 1896–1899 m. Suvalkų gubernijoje.
Veikla
Įkūrė Veiverių mokytojų seminarijos moksleiviai. Platino draudžiamąją lietuvišką spaudą – žurnalus „Tėvynės Sargas“, „Ūkininkas“ ir „Varpas“, daugiausia pasaulietines knygas, turėjo talkininkų, daugiausia valstiečių. Lietuvos tarnų draugijos nariai rinko tautosaką, ją surašinėjo į bendrą knygą, rašė korespondencijas į lietuvių periodinę spaudą.
Šatienė
Šatienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Šataitė (mergautinė pavardė).
Iciūnų apylinkė (Linkuva)
Iciūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Vaškų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Linkuvos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Vaškų apylinkės.
Šatienė
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Kasuka FC
„Kasukos futbolo klubas“  – Brunėjaus futbolo klubas iš Bandar Seri Begavano miesto. Namų rungtynes žaidžia sporto komplekso stadione, kuris talpina 1,7 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Klubas 1993 m. Nuo 2002 m. žaidė B lygoje. O nuo 2016 m. žaidžia elito divizione Superlygoje.
2018/19 m. sezone komanda iškovojo antrą vietą Superlygoje.
2020 m. žaidė Superlygoje, bet kilusi COVID-19 pandemija ir jos grėsmės įtakojo federacijos sprendimą sustabdyti pirmenybes jau po antrojo turo.
Sezonai
Šaltiniai:
Kazumi Takada
(g. 1951 m. birželio 28 d. - m. 2009 m. spalio 1 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1970–1975 m.
WASP-48 b
WASP-48 b – egzoplaneta, skriejanti apie geltonąją nykštukę WASP-48, esančią Gulbės žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 1299,4 šviesmečio (398,4 parseko).
WASP-48 b yra dujinė milžinė. Planetos masė siekia 0,98 Jupiterio masės, o spindulys – 1,67 Jupiterio spindulio. Apie savo žvaigždę planeta apskrieja per maždaug 2,14 paros, jos orbitos didysis pusašis – 0,03444 (± 0,00043) av, o ekscentricitetas – 0,0. Temperatūra WASP-48 b planetoje siekia 2000 K.
Apie WASP-48 b atradimą pranešta 2011 m. Planeta aptikta „SuperWASP“ projekto, taikant tranzitų metodą. Tai vienintelė WASP-48 sistemoje atrasta egzoplaneta (2020 m. duomenimis).
Lietuvos teatras (žurnalas)
Lietuvos teatras – žurnalas, 1998–2001 m. ėjęs Vilniuje ir metraštis, nuo 2006 m. leidžiamas skaitmeniniu formatu.
Žurnalą kartą per metus leido Teatro ir kino informacijos ir edukacijos centras. Skelbtos spektaklių recenzijos, straipsniai teatro istorijos ir teorijos klausimais, Lietuvos ir užsienio teatrinio gyvenimo apžvalgos. Tiražas 500 egzempliorių (2001 m.).
Vyr. redaktorius – Audronis Liuga.
Algirdas Mocius
Algirdas Mocius (1917 m. gegužės 20 d. Dapkūnuose, Meškuičių vls., Šiaulių apskr. – 1999 m. gruodžio 24 d. Raseiniuose, palaidotas Meškuičiuose) – Lietuvos katalikų bažnyčios kunigas, antisovietinio pasipriešinimo dalyvis, tikėjimo gynėjas, Dievo tarnas. Atminimo diena – gruodžio 24 d.
Biografija
Gimė Šiaulių rajone esančiame Dapkūnų kaime, šeimoje, besiverčiančioje žemės ūkiu. Tėvas Juozas buvo Pirmojo pasaulinio karo dalyvis, dirbo felčeriu, mama Ona buvo katalikiškos moterų organizacijos narė. Iš devynių Mocių šeimos vaikų užaugo šeši: Algirdas, jo broliai Vytautas, Stasys ir Juozas bei seserys Ona ir Augustina. Sesuo Ona Mociūtė-Radišauskienė besigelbėdama nuo bolševikinio teroro turėjo pasitraukti į Vakarus, prasidėjus ginkluotam antisovietiniam pasipriešinimui visi trys Algirdo broliai pasirinko laisvės kovotojų – partizanų – kelią, o sesuo Augustina kartu su mama 1948 m. buvo ištremtos į Buriatiją (Ona Mocienė tremtyje mirė 1955 m.).
Algirdas Mocius mokėsi Meškuičių pradžios mokykloje, 1938 m. baigė Šiaulių berniukų gimnaziją, tais pačiais metais pradėjo ir 1943 m. baigė studijas Kauno kunigų seminarijoje.
1942 m. per Kalėdas vyskupas Vincentas Brizgys įšventino Algirdą Mocių kunigu. 1943–1945 m. jis tarnavo Viduklės (Raseinių raj.) Šv. Kryžiaus parapijoje. Kunigas daug dėmesio skyrė jaunimui: dėstė tikybą mokykloje, aiškino tikėjimo tiesas moksleiviams, aktyviai kovojo su girtuokliavimu, tikinčiųjų pamaldumui skatinti jo iniciatyva parapijos kaimuose pradėjo veikti 110 Gyvojo Rožinio ratelių, į kuriuos įsitraukė 1500 narių. Viduklės parapijoje Algirdas Mocius garsėjo kaip itin populiarus pamokslininkas, jis taip pat iniciavo Viduklės kapinių tvarkymą, nutiesė takus, apsodino juos medžiais, paruošė laidojimo sistemą, kurios laikomasi iki šiol. Antrojo pasaulinio karo laikotarpiu prisidėjo ir prie persekiojamų žydų gelbėjimo – 1942 m. Iš Trepėnų kaimo pargabeno ir tėvų namuose Dapkūnuose priglaudė žydaitę Rivą Hiršovičiūtę.
1944 m. Lietuvoje prasidėjus partizaninėms kovoms prieš Sovietų Sąjungos valdžią, kunigas palaikė ryšius su partizanais, lankydavo jų būrius Paupio, Blinstrubiškių ir kituose miškuose, ten užsiimdavo pastoracine veikla: aukodavo šv. Mišias, klausydavo išpažinčių, teikdavo Švč. Sakramentą, palaiminimą, aiškindavo kovos už laisvę ir tikėjimą prasmę. Algirdas Mocius taip pat rinko pinigus, rūbus ir maistą, kurį partizanams perduodavo pats, Viduklėje suorganizavo slaptą spaustuvėlę – joje platino pogrindinę spaudą, brolio Juozo ir ryšininkų dėka pasiekdavusią partizanų būrius.
Dėl aktyvaus dalyvavimo ir palankumo antisovietiniam judėjimui kunigas Algirdas Mocius buvo stebimas KGB, ne vieną kartą kviestas ir tardomas, galiausiai 1945 m. birželio pabaigoje areštuotas. Iš pradžių buvo išvežtas į Raseinius, iki rudens buvo laikomas Kauno kalėjime, o lapkričio mėnesį be teismo dešimčiai metų išvežtas į Pečioros lagerius (Komija), kur turėjo atlikti miško ruošos darbus. 1946 m. balandžio 30 d. karinio tribunolo buvo nuteistas 10 metų nelaisvės pagal Rusijos TFSR baudžiamojo kodekso 58 straipsnį (už tėvynės išdavimą). 1954 m. vasarą Algirdas Mocius buvo paleistas, kelis mėnesius praleido Ukmergėje, o 1954–1957 m. tarnavo Milašaičių (Raseinių raj.) Nukryžiuotojo Jėzaus parapijos administratoriumi – ten daug dėmesio skyrė jaunimo auklėjimui, įkūrė Švenčiausiosios Jėzaus Širdies draugiją.
1957 m. vasario mėnesį dar kartą suimtas ir kalintas, gegužės 3 d. pagal tą patį Baudžiamojo kodekso 58 straipsnį nuteistas 10 metų lagerio. 1957–1967 m. kalėjo Dubravlage (Mordvija). Iš parapijiečių gautus siuntinius kunigas išdalindavo lagerio kaliniams, jis rėmė likimo draugus, palaikė jų dvasią, klausė išpažinčių, slaptai aukojo šv. Mišias, sąžiningai atliko visus paskirtus darbus. Algirdas Mocius paleistas 1967 m. vasario 6 d. Politinis kalinys buvo pavojingas sovietinei valdžiai, tad jos nuolat kilnotas iš parapijos į parapiją – grįžęs į Lietuvą iki 1971 m. tarnavo Lauksodžio Šv. Aloyzo Parapijoje, 1971–1977 m. buvo Užunvėžių Švč. Mergelės Marijos parapijos klebonas, 1977–1982 m. perkeltas į Jurbarko Švč. Trejybės parapiją. Net ir atlikęs bausmes lageryje kunigas vis tiek nepaisė sovietinės valdžios draudimų, toliau platino ir daugino katalikišką savilaidą, pamoksluose kritikavo religijos laisvės ir pilietinių teisių suvaržymą, visose parapijose jis katekizavo vaikus, organizavo tikinčiųjų procesijas, dalyvavo Lietuvos tikinčiųjų religinio aktyvinimo – Permaldavimo kryžiaus nešimo į Kryžių kalną – akcijose. Pirmąjį kryžių iš Lauksodžio kunigas nešė apie 1970 m. Iš viso į Kryžių kalną Algirdas Mocius yra nunešęs penkis kryžius. Paskutinį pastatė 1979 m. liepos 22 d., kai dalyvavo Eucharistijos Bičiulių veiklos dešimtmečiui paminėti organizuotoje eisenoje iš Meškuičių į Kryžių kalną – ten pat kunigas aukojo ir šv. Mišias eisenos dalyviams.
Algirdas Mocius buvo vienas iš pasirašiusiųjų 1979 m. rugpjūčio 23 d. 45 pabaltijiečių memorandumą – Helsinkio susitarimų baigiamąjį aktą, kuriame buvo prašoma likviduoti karo ir okupacijos padarinius, išvesti svetimą kariuomenę iš Baltijos valstybių.
1982–1992 m. buvo Siesikų Šv. apaštalo Baltramiejaus parapijos klebonas, rūpinosi bažnyčios atnaujinimu, taip pat dalyvavo Sąjūdžio veikloje. 1989 m. visiškai reabilituotas kaip neteisėtai kalintas politinis kalinys. 1999 m. liepos 1 d. buvo apdovanotas Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino 5-ojo laipsnio ordinu, Riterio kryžiumi. Silpnėjant sveikatai Algirdas Mocius grįžo į Viduklę, kur užėmė altaristo pareigas. Mirė 1999 m. gruodžio 24 d. Raseinių ligoninėje, o buvo palaidotas Meškuičių Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčios šventoriuje. Laidotuvės surengtos kukliai, pagal visada asketiškumu pasižymėjusio Algirdo Mociaus dvasinį testamentą – jis pašarvotas nedažytame karste, ant grindų, be gėlių ir vainikų.
2011 m. kraštotyrininkas Antanas Algirdas Pocius parengė ir išleido biografinę knygą „Partizanų kapelionas kun. Algirdas Mocius“.
Beatifikacijos bylos procesas
2021 m. spalio 1 d. Meškuičių šv. vysk. Stanislovo bažnyčioje pradėta Dievo Tarno kunigo Algirdo Mociaus (1917–1999 m.) beatifikacijos byla. Postulatoriumi paskirtas kun. Vytautas Ripinskis.
Pisa (Angrapė)
Pisa  – upė Rusijoje, Kalinangrado srities rytuose; Angrapės dešinysis intakas (Priegliaus baseinas). Išteka iš Vištyčio ežero, teka į šiaurės vakarus Gusevo, Nesterovo ir Černiachovsko rajonais. Įsrūties (Černiachovsko) apylinkėse įteka į Angrapę.
Aukštupio vaga smulki, vinguriuota, 7–10 m pločio, su seklumomis, rėvomis, tėkmė srauni. Vietomis yra išvartų. Krantai miškingi, statoki. Žemupio vagos gylis 0,1–1,5 m, srovės greitis 0,1–0,4 m/s, vagos plotis 5–25 m.
Intakai: Rominta (Krasnaja), Šventainė (Ruskaja) [kairieji], Glubokaja, Brėdaunė (Brodnaja) [dešinieji].
Prie Pisos yra Gumbinės (Gusevo) miestas. Jame 1738 m. upės vaga pakeista pagal inžinieriaus Bergnuso projektą. Upės vagoje įrengtos dvi užtvankos.
Upėje veisiasi vėgėlės, šamai, kiršliai, seliavos, sykai, unguriai.
Gibraltaro futbolo varžybos 2015–2016 m.
Gibraltaro futbolo varžybos 2015–2016 m.
Oscar Piastri
Oskaras Piastris (, g. 2001 m. balandžio 6 d.) – autosporto lenktynininkas iš Australijos. Nuo 2023 m. atstovauja „McLaren“ komandai.
Biografija
2011 m. australas pradėjo lenktyniauti kartingais. 2014 m. tapo profesionalu ir dalyvavo įvairiuose tarptautiniuose kartingų čempionatuose.
2016 m. O. Piastris debiutavo Formulės 4 čempionate.
2017 m. australas prisijungė prie Formula Renault lenktynių, o 2019 m. tapo jų čempionu.
2020 m. tapo Formulės 3 čempionu, o kitais metais laimėjo ir Formulės 2 čempionatą.
2022 m. sezone buvo Formulės 1 „Alpine F1 Team“ ir „McLaren“ komandų pilotu bandytoju.
Prieš 2023 m. pradžią buvo pranešta, kad australas prisijungs prie „McLaren“ komandos.
Aleksandras Naruševičius
Aleksandras Naruševičius (, g. apie 1582 m. – m. 1653 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir Abiejų Tautų Respublikos karinis, religinis ir valstybės veikėjas.
Biografija
Kilęs iš Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajorų Naruševičių giminės. Tėvas Jonas Naruševičius (m. 1575 m.). Žmona Naugarduko vaivados Mikalojaus Radvilos (1546–1589 m.) duktė Elžbieta Radvilaitė. Duktės vyras Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės pulkininkas Stanislovas Masalskis (m. 1670 m.).
Evangelikas reformatas. Studijavo Karaliaučiaus, Heidelbergo ir Marburgo universitetuose Vokietijoje, Altdorfo universitete Šveicarijoje, Paduvos universitete Italijoje.
1627 m., 1640 m., 1647 m., 1649 m. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Seimų atstovas. Nuo 1647 m. Žemaitijos kaštelionas. 1628 m., 1650 m. ir 1652 m. vadovavo Vilniaus kalvinistų sinodui. Nuo 1635 m. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės evangelikų reformatų generalinio susirinkimo Kuratorių tarybos narys.
Mičio Ašikaga
Nacionalinėje komandoje žaidė 1971–1975 m.
Šventosios–Darbėnų geležinkelis
Istorija
Pirmieji traukinių reisai prasidėjo 1940 m. Po Antrojo pasaulinio karo atgavus Klaipėdą, Šventosios uosto plėtra tapo neperspektyvi, geležinkelio linija po kelių metų buvo išardyta.
Bella Paige
Biografija
Bella gimė 2001 metais Melburne makedonų emigrantų šeimoje. Dainuoja nuo šešerių metų. Devynerių laimėjo rytinės laidos Mornings vaikų karaokės konkursą.
2014 m. dalyvavo Australijos projekte The Voice Kids ir ten tik per plauką liko nuo pergalės – užėmė antrąją vietą.
2015 m. dalyvavo vaikų „Eurovizijos“ dainų konkurse su daina „My Girls“ (užėmė 8 vietą).
Little Richard
Little Richard (tikrasis vardas Richard Wayne Penniman, g. 1932 m. gruodžio 5 d. – m. 2020 m. gegužės 9 d.) – JAV dainininkas ir dainų autorius. Vienas iš fank roko ir rokenrolo muzikos pradininkų.
Alexa Curtis
Alexa Curtis (g. 2004 m. sausio 4 d. Gold Koste) – Australijos dainininkė.
Dainuoja nuo penkerių metų. Didelio pasisekimo šalyje sulaukė 2014 metais, kuomet tapo projekto „The Voice Kids Australia“ nugalėtoja. Laisvalaikiu Alexa aktyviai sportuoja.
2016 m. dalyvavo vaikų „Eurovizijos“ dainų konkurse su daina „We Are“ (užėmė 5 vietą).
Algimantas Birbilas
Algimantas Birbilas (g. 1960 m. rugsėjo 9 d. Raguvoje, Panevėžio raj.) – visuomenės veikėjas, žurnalistas, politikas, lietuviškų loginių stalo žaidimų kūrėjas, bitininkas. Nuo 2000 m. tautininkų sąjungos, nuo 2013 m. Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos narys. Nuo 2015 m. Panevėžio rajono savivaldybės tarybos narys.
Biografija
1978 m. baigė Raguvos vidurinę mokyklą. Vilniaus 21-oje profesinėje mokykloje 1979 m. įgijo braižytojo specialybę. Nuo 1980 iki 1986 m. studijavo VU Istorijos (VU IF) ir žurnalistikos specialybę. Studijų metais buvo VU IF Kultūros klubo narys, o nuo 1984 iki 1985 m. klubo prezidentas.
1988 m. įsikūrus Lietuvoje Sąjūdžiui, įsijungė į jo veiklą Kaune, buvo jaunimo bendrijos „Lituanica“ Tarybos narys. Organizavo pirmąsias Kauno Sąjūdžio ir “Lituanicos“ ekspedicijas į 1863 m. sukilėlių lietuvių tremties vietas Rusijos Saratovo srityje (Jeršovo raj.). Taip pat organizavo Kauno Sąjūdžio ir “Lituanicos“ ekspediciją į lietuvių tremties vietas Rusijos Novosibirsko, Tomsko ir Omsko srityse. Dalyvavo įvairiose Kauno Sąjūdžio ir „Lituanicos“ lietuvių paieškos ir registravimo ekspedicijose Baltarusijoje, Latvijoje ir Karaliaučiaus krašte. Dalyvavo tremtinių palaikų atvežimo ekspedicijoje iš Sibiro šiaurės, Bykovo rago.
1990 iki 1992 m. Kauno Sąjūdžio laikraštyje „Kauno aidas” atsakingasis sekretorius, redaktoriaus pavaduotojas, įvairių straipsnių autorius ir bendraautoris. 1992 m. Raguvoje (kartu su tėvais) atkūrė šeimos ūkį, kuriame bitininkauja su sūnumi iki šiol.
Nuo 2001 m. laikraščio „Tautininkų žinios“ bendradarbis, nuo 2000 m. Lietuvių tautininkų sąjungos (LTS) narys, nuo 2003 m. „Tautininkų žinių” redaktorius, LTS atsakingasis sekretorius. Organizavo ar prisidėjo organizuojant prie daugelio tautinių patriotinių renginių Lietuvoje. 2004 m. kartu su bendraminčiais įkūrė Lietuvių etninės kultūros forumą, įstojo į lietuvių – švedų draugiją. Nuo 2006 m. LTS vicepirmininkas. Stažavosi Helneas humanitarinėje mokykloje (Danija).
Nuo 2006 iki 2009 m. norėdamas prisidėti prie lietuvių tautos kultūrinės įvairovės, sukūrė stalo žaidimus „Karūna“ – lietuviški šachmatai („krepšinio šachmatai“), lietuviškos šaškės („kaškės“). VŠĮ „Mobili apskaita” steigėjas (kartu su žmona, 2006 m.).
Nuo 2007 iki 2008 m. prisidėjo prie patriotinių politinių jėgų telkimosi Lietuvoje. Kartu su kitais tautininkais inicijavo LTS prisijungimą prie Tėvynės Sąjungos (TS), TS-LKD Prezidiumo narys, TS Tautininkų frakcijos koordinatorius, vicepirmininkas; TS-LKD kandidatas į LRS narius 2008 m. Seimo rinkimuose Vilkaviškio apygardoje (Nr. 68). Nuo 2008 m. lapkričio mėn. LR Seimo nario Gintaro Songailos padėjėjas – sekretorius.
Aktyvus visuomenininkas – LDK parko draugijos pirmininkas, Lietuvių etninės kultūros draugijos, Lietuvai pagražinti draugijos, Lietuvos tautodailininkų sąjungos narys, „Tautos sąjungos“ klubo pirmininkas, Panevėžio bitininkų draugijos narys, Lietuvos šachmatų federacijos narys, judėjimo „Aš Lietuvai“ tarybos narys.
Vedęs; žmona Žydrūnė Birbilienė, finansininkė. Dukra Austėja baigė VU, dirba, sūnus Alantas studijuoja.
Lietuvos TSR archeologijos atlasas
thumb|right|250px|Antrasis leidinio tomas, 1975 m. Lietuvos TSR archeologijos atlasas – susistemintų archeologinių paminklų grupių ir radinių sąvadas, kurį 1974–1978 m. leido Istorijos institutas Vilniuje kaip leidinių seriją.
Atlase pateikiami apžvalginiai straipsniai ir paminklų sąrašai su išsamiais aprašymais, santraukos rusų ir vokiečių kalbomis, literatūros sąrašas. Spausdino leidykla „Mintis“. Išėjo 4 knygos (1 ir 2 iliustruotos):
Balutis (ežeras)
left|120px
Balutis arba Balkutis – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 12,5 km į pietvakarius nuo Švenčionėlių, Baranavos miške. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,16 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 144,4 m. Krantai žemi, pelkėti, ištisai apaugę medžiais. Pakrantės kalvotos. Pietvakariuose įteka bevardis upelis. Ežeras nenutekantis, priklauso Žeimenos upės intako Lakajos baseinui.
Matt Ryan (krepšininkas)
Metju Ričardas Rajanas (, g. ) – JAV krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Minesotos „Timberwolves“ komandoje. Profesionalo karjerą jis pradėjo NBA G-lygoje, o vėliau pasirašė dvipusę sutartį su Bostono „Celtics“.
2022 m. gruodžio 8 d. „Timberwolves“ su juo pasirašė dvipusę (two-way) sutartį. Pagal sutarties sąlygas jis dalinasi laiką tarp „Timberwolves“ ir NBA G-lygos klubo Ajovos „Wolves“.
Sala i Gomesas
thumb|250px|Salos vaizdas thumb|250px|Salos pakrantė
Sala i Gomesas  – maža negyvenama sala Ramiojo vandenyno rytuose, 3210 km nuo Čilės krantų, 391 km į šiaurės rytus nuo Velykų salos (artimiausia sausuma). Priskiriamos Valparaiso regionui, Velykų salos provincijai. Plotas – 0,15 km².
Baltausių apylinkė
Baltausių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Žeimelio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Linkuvos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Žeimelio apylinkės.
Sala i Gomesas
Salą sudaro dvi uolingos plokščios salos, jungiamos siauros sąsmaukos. Aukščiausia vieta (30 m) yra rytinės uolos pietiniame krante, kuris skardžiu leidžiasi į jūrą. Visa salos pakrantė uolėta, todėl net esant ramiam orui prisišvartuoti sudėtinga. Sala i Gomesas yra vulkaninės kilmės povandeninio kalnagūbrio iškyšulys. Augalijos beveik nėra, saloje peri jūriniai paukščiai. Sala i Gomesas bei aplinkiniai vandenys paskelbti jūriniu draustiniu, saloje yra 1994 m. pastatytas automatinis cunamių stebėjimo įrenginys bei švyturys.
Šipibai-konibai
Šipibai-konibai (Shipibo-conibo), dar vadinti čamais (chamo) – indėnų tauta, priklausanti pano tautoms, gyvenanti Amazonijoje, rytų Peru (Ukajalio, Loreto ir Huanuko departamentuose), Ukajalio vidurupio baseine. Populiacija – apie 26 tūkst. žmonių. Šipibų kalba priklauso pano kalbų šeimai, taip pat šneka ispaniškai. Dauguma – Romos katalikai.
Sala i Gomesas
Salą iki europiečių atvykimo žinoję Velykų salos rapanujai, kurie ją vadino Motu Motiro Hiva arba Manu Motu Motiro Hiva. Jie saloje rinkdavę paukščių kiaušinius. 1793 m. salą pasiekė ispanų jūrininkas Chosė Salasas Valdesas (José Salas Valdés), o vėliau Chosė Manuelis Gomesas (José Manuel Gómez). Pagal šiuos jūrininkus suteiktas salos vardas.
Šipibai-konibai
Susidarė kolonijiniu laikotarpiu susimaišius giminingoms konibų ir šipibų tautoms. Konibai Ukajalio vidurupyje gyveno nuo VIII a., jie turėjo dideles gyvenvietes po 500–1000 žmonių, galingus vadus, išplėtotus vaizduojamuosius menus. Šipibai gyveno prie didžiųjų Ukajalio intakų, jų visuomeninė sankloda buvo ne tokia išplėtota, kaip konibų.
Šipibai-konibai verčiasi salpine žemdirbyste, žvejyba, samdomais darbais. Branduolinės šeimos gyvena stačiakampio plano būstuose su dvišlaičiais stogais, išdėstytuose ratu aplink aikštę. Seniau gyvendavo bendruomeniniame būste – malokoje. Prie kiekvieno namo yra pašiūrė maisto gamybai. 20 ar daugiau namų ūkių įsikuria išilgai upės ar ežero kranto. Maitinasi daugiausia žuvimi, keptais bananais, švenčių metu moterys iš manijokų ruošia alų.
Tradicinis rūbas – ilga marška-kušma (Andų kilmės), dabar paplitusi kreolinė apranga. Išvystę keramiką (moterų veikla), medžio drožybą (vyrų veikla), luotų skobimą. Daugumą indų, puodynių, kitų daiktų puošia būdingais Ukajalio baseino tautoms raštais.
Bendruomenės pagrindas – didžioji matrilinijinė šeima, seniau buvo paplitusi poligamija (grobė moteris per karo žygius). Iki XX a. vid. buvo išlaikę reikšmingą dalį senosios savo tikybos bruožų. Viena svarbiausių apeigų – mergaičių apeiginis apipjaustymas („ani šrioati“).
Barškėtis (Švenčionių r.)
left|120px
Barškėtis – ežerėlis Lietuvoje, ant Švenčionių ir Ignalinos rajonų ribos, 6,5 km į vakarus nuo Ceikinių, Nastazavo miške, Barškėčių pelkės rytinėje dalyje. Ežero ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,1 km, plotis – iki 0,04 km. Altitudė 149,7 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję. Iš šiaurės rytų į pietvakarius prateka upeliukas link Kretuonykščio ežero (Žeimenos upės baseinas). Ežerėlis užankantis.
Kulių III tvenkinys
Kulių III tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Plungės rajone, 15 km į pietvakarius nuo Plungės, į šiaurės rytus nuo Kulių miestelio. Sudarytas užtvenkus Alanto upę (Minijos intakas) 41,8 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 1,12 km, plotis – iki 0,25 km. Altitudė 102 m. Rytinės tvenkinio dalies krantai aukštoki. Krantai daugiausia apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu, pietinėje pakrantėje stūkso miškelis. Aplinkui plyti dirbami laukai. Šalia įsikūrę Kumžaičių ir Mažųjų Mostaičių kaimai. Tvenkinio užtvanka nutiestas kelias.
Tvenkinys įrengtas 1984 m.
Treowen Stars FC
Treowen Stars FC – Velso futbolo klubas iš Treoveno kaimo.
Lietuvos tautodailininkų sąjunga
Istorija
1966 m. įsteigta Lietuvos liaudies meno draugija, kuri vienijo Choro, Teatro, Instrumentinės, Liaudies muzikos, Liaudies dailės ir Choreografijos sekcijas. Veikė skyriai Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje, Šiauliuose, Panevėžyje. Visuotiniai susirinkimai šaukti kas 3 metai, rinkta valdyba. 1989 m. pavadinta Lietuvos tautodailininkų sąjunga, apibrėžta siauresnė (tik tautodailės) veiklos sritis. Nuo 1987 m. UNESCO liaudies meno organizacijos, nuo 1994 m. Europos meno tarybos (ECA) narė.
Ernestas Andriušis
Ernestas Andriušis (g. 2001 m. balandžio 14 d.) – Lietuvos futbolininkas. Žaidžia puolėjo pozicijoje. Savo laiku buvo kviečiamas į Lietuvos jaunimo rinktines. Atstovauja „Riterių“ futbolo klubui.
Karjera
Futbolo paslapčių mokėsi Vilniaus futbolo mokykloje. Nuo 2014 m. atstovavo Vilniaus FM įvairiuose jaunių ir jaunimo turnyruose, bei pirmenybėse.
2016 m. vasarą perėjo į FM-FK Žalgiris. Nuo 2017 m. vėl atstovavo Vilniaus FM.
2019 m. sezonas
2019 m. balandžio 5 d. pelnė įvartį rungtynėse prieš DFK Dainava. Pavyko pasižymėti ir prieš Riteriai B, FC Kupiškis bei Nevėžį. Pirmoje lygoje sužaidė devyris susitikimus ir pelnė keturis įvarčius.
2020 m. sezonas
2020 m. birželio 16 d. LFF taurės turnyre prieš FM Ateitis pelnė du įvarčius ir prisidėjo prie kretingiškių pergalės rezultatu 4:0.
Pirmoje lygoje sužaidė dvylika rungtynių.
FM Ateitis
2020 m. vasarą trumpai žaidė FM Ateitis. Antroje lygoje, Pietų zonoje sužaidė dvejas rungtynes.
Rygos „Dinamo“
Patraukė Rygos „Dinamo“ dėmesį ir 2020 m. žaidė Latvijoje. Pirmoje lygoje sužaidė dvi rungtynes ir pelnė vieną įvartį.
Dar vienerias rungtynes sužaidė Latvijos futbolo taurės turnyre.
FK Riteriai
2021 m. persikėlė į „Riterių“ futbolo klubą.
Žaidžia Riteriai B ekipoje Pirmoje lygoje. Debiutavo 2021 m. liepos 3 d. prieš FK Atmosfera. Riteriai B pralaimėjo rezultatu 1:3, tačiau E.Andriušis pelnė garbės įvartį. Sužaidė trylika rungtynių ir pelnė keturis įvarčius.
FK Atmosfera
2022 m. kovo mėn. tapo žinoma, kad žaidėjas nuomos pagrindais atstovaus Atmosferai. Mažeikių ekipoje debiutavo 2022 m. kovo 18 d. rungtynėse prieš FK Babrungas.
Statistika
Spalvų reikšmės:
U-16 rinktinė
Atstovavo U-16 rinktinei draugiškose rungtynėse. 2016 m. rugpjūčio 16 d. prieš Izraelį. 2016 m. rugpjūčio 18 d. prieš Rusiją. 2016 m. rugpjūčio 20 d. prieš Moldovą.
U-17 rinktinė
2017 m. rugsėjo 23 d. žaidė draugiškose rungtynėse prieš gudus.
2017 m. rugsėjo 25 d. žaidė draugiškose rungtynėse prieš gudus.
Pasižymėjo įvarčiu 2017 m. spalio 23 d. rungtynėse prieš rumunus. Lietuviai pralaimėjo rezultatu 1:2.
Žaidė 2017 m. spalio 26 d. rungtynėse prieš austrus, kuriose lietuviai patyrė pralaimėjimą rezultatu 0:2.
Žaidė 2017 m. spalio 29 d. rungtynėse prieš liuksemburgiečius, kurias lietuviai laimėjo rezultatu 2:1.
U-19 rinktinė
Buvo kviečiamas į Lietuvos U-19 rinktinę 2019 m., kai vyko kvalifikacinės UEFA kovos.
Žaidė 2019 m. spalio 8 d. rungtynėse prieš ispanus.
Žaidė 2019 m. spalio 11 d. rungtynėse prieš serbus
Žaidė 2019 m. spalio 14 d. rungtynėse prieš rumunus
Ngobė Buglė
Ngobė Buglė  – autonominė komarka vakarų Panamoje, prie Karibų jūros (Moskitų įlankos) kranto. Administracinis centras – Čičika.
Vežimėlių krepšinis
miniatiūra|250px|right|Vežimėlių krepšinio rungtynės [[Japonija|Japonijoje (2010 m.)]] miniatiūra|250x|right|Žaidimo momentas Parolimpinėse žaidynėse [[Pekinas|Pekine (2008 m.)]]
Daiširo Jošimura
(g. 1947 m. rugpjūčio 16 d. – m. 2003 m. lapkričio 1 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Vežimėlių krepšinis
Vežimėlių krepšinis – krepšinis, kurį žaidžia sportininkai su fizine negalia, sėdintys pritaikytuose neįgaliųjų vežimėliuose. Viena iš vasaros parolimpinių sporto šakų.
Ngobė Buglė
Komarka sudaryta 1997 m. iš Veragvaso, Čiriki ir Bokas del Toro provincijų dalių, indėnų gvaimių (ngobių-buglių) gyvenamose žemėse.
Daiširo Jošimura
Nacionalinėje komandoje žaidė 1970–1976 m.
Vežimėlių krepšinis
Istorija
Vežimėlių krepšinis pradėtas žaisti JAV 1945-1946 m. Po Antrojo pasaulinio karo JAV ligoninėse gydėsi daug karo veteranų su stuburo ir kitais pažei­dimais. Nepaisydami judėjimo funkcijos sutrikimų, dar palyginti jauni žmonės pradėjo užsiiminėti sportu, judėdami neįgaliųjų vežimėliuose. 1949 m. buvo įkurta Nacionalinė vežimėlių krepšinio aso­ciacija NWBA.
Ngobė Buglė
Geografija
Didžioji paviršiaus dalis kalnuota, apaugusi džiunglėmis arba plyti nepadengti augalija uolynai (pietuose). Jūros pakrantėje plyti derlingesnė lyguma, kur džiunglės kaitaliojasi su savana. Šiaurės vakaruose paviršius pelkėtas, ten giliai į žemyną įsiterpia Čiriki lagūna. Netoli kranto, Ngobė Buglei priklauso Eskudo de Varagvaso sala. Krašto upės priklauso abiejų vandenynų baseinams, ilgesnės – Kalovebora, Krikamola, Grandė ir kt.
Administracinis suskirstymas
Ngobė Buglė padalinta į 7 apygardas (skliaustose – administracinis centras):
Vežimėlių krepšinis
Istorija
1960 m. vežimėlių krepšinis buvo įtrauktas į Romos vasaros parolimpinių žaidynių programą. 1970 m. Belgijoje surengtas pirmasis Europos čempiona­tas nacionalinėms vyrų ko­mandoms. 1973 m. įkurta Tarptautinė vežimėlių krepšinio federacija (IWBF), kaip Tarp­tautinės Stok Mandevilio žaidynių federacijos da­lis.
Vežimėlių krepšinis ypač pa­plito Vokietijoje, Didžiojoje Britanijoje, Prancūzi­joje, Ispanijoje, Izraelyje ir Italijoje. Populiarinti šią sporto šaką padėjo gerėjanti vežimėlių ko­kybė, naujoviškos jo konstrukcijos. Žaidimas tapo greitesnis, atletiškesnis ir pa­trauklesnis žiūrovams.
1989 m. lapkričio mėn. Maskvoje vyko krepši­nio 100-mečiui skirta sporto šventė. Joje kartu su sveikaisiais dalyvavo ir neįgalieji. Lietuvai šioje šventėje atstovavo vežimėlių krepšinio komanda, sudaryta iš Vilniaus „Drau­gystės", Kauno „Santa­kos" ir Panevėžio neįgaliųjų klubų. CASK rūmuose įvyko Rusijos ir Lietuvos neįgaliųjų komandų rungty­nės, kurias žiūrėjo apie 5000 žiūrovų. Laimėjo Lietuvos atstovai, tuomet dar žaidę sėdėdami buiti­niuose vežimėliuose.
Lietuvoje vežimėlių krepšinio judėjimo pradžia galima laikyti 1991 m., kada Kauno „Santakos“ neįgaliųjų sporto klube susikūrė pirmoji Lietuvoje vežimėlių krepšinio komanda, kuri pradėjo dalyvauti tarptautinėse varžybose.
Sportinis inventorius
Krepšiniui žaisti naudojami vežimėliai skiriasi nuo įprastų, buitinių. Jų konstrukcijoje įrengtos apsaugos, yra žemesnis svorio centras, suteikiantis daugiau stabilumo. Pavirtę ratai taip pat padeda išvengti virtimo. Žemoje sėdynėje sėdinčio sportininko svoris tolygiai paskirstomas visomis kryptimis. Vidurio puolėjai paprastai užima žaidimo pozicijas po krepšiu, todėl jie įsitaisę aukštesniuose vežimėliuose, kurie ne tokie judrūs, nes mažiau stabilūs. Daugiausiai po aikštelę su kamuoliu juda žemuose vežimėliuose sėdintys krepšininkai, užimantys gynėjų ar įžaidėjų pozicijas.
Kairelių apylinkė (Linkuva)
Kairelių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Žeimelio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Linkuvos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Žeimelio apylinkės.
Logan Sargeant
Loganas Sardžentas (Logan Sargeant, g. 2000 m. gruodžio 31 d.) – autosporto lenktynininkas iš JAV. Nuo 2023 m. atstovauja „WilliamsF1“ komandai.
Biografija
2016 m. L. Sargeant debiutavo Formulės 4 čempionate.
Vėliau amerikietis dalyvavo Formulės Renault, Formulės 3 ir Formulės 2 čempionatuose.
2022 m. pabaigoje buvo paskelbta, kad L. Sargeant lenktyniaus Formulėje 1 su „Williams“ komanda.
Lietuvos teisingumo partija
Lietuvos teisingumo partija – Lietuvos politinė partija, veikusi 1995–2006 m., būstinė Kaune, Nemuno g. 19.
Istorija
Įkurta 1995 m. Dalyvavo 2000 m. Lietuvos Respublikos Seimo ir 2000, 2003 m. Lietuvos Respublikos savivaldybių rinkimuose. 2006 m. susijungė su Naująja sąjunga (socialliberalais). 2006 m. partijoje buvo 956 nariai. Partijos pirmininkas – Bronius Simanavičius.
Jerudong FC
„Džerudongo futbolo klubas“  – Brunėjaus futbolo klubas iš Bandar Seri Begavano miesto.
Namų rungtynes žaidžia sporto komplekso stadione, kuris talpina 1,7 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Klubas 1994 m. Žaidė B lygoje. Dabar žaidžia elito divizione Superlygoje.
2020 m. žaidė Superlygoje, bet kilusi COVID-19 pandemija ir jos grėsmės įtakojo federacijos sprendimą sustabdyti pirmenybes jau po antrojo turo.
Sezonai
Šaltiniai:
Las Vegaso miesto trasa
Las Vegaso miesto trasa – laikina Formulės 1 lenktynių trasa, kurioje 2023 m. bus surengtos pirmosios lenktynės. Tai bus pirmasis Formulės 1 GP Las Vegase nuo 1982 m.
6,12 km ilgio trasą sudarys 17 posūkių bei 1900 m ilgio tiesioji.
Kunija Daini
Nacionalinėje komandoje žaidė 1972–1976 m.
Upsala (Gausantė)
Upsala – upė Jurbarko ir Raseinių rajonuose; kairysis Gausantės intakas.
Upės ištakos yra į vakarus nuo Butkiškės kaimo. Upsala teka į pietvakarius daugiausia laukais, vietomis miškingomis vietovėmis. Į šiaurę nuo Burbinės įteka į [[Nemunas|
Nemuno]] baseinui priklausančią Gausantę (7,3 km nuo jos žiočių).
Intakai: Gurklys (dešinysis).
Paul von Rennenkampf
Pavelas fon Renenkampfas (,,  – ) – baltvokiečių didikas, valstybės veikėjas, paskutinis Vilniaus karinės apygardos vadas ir Rusijos imperijos kariuomenės generolas, vadovavęs 1-ajai armijai, kuri įsiveržė į Rytų Prūsiją pradiniame Pirmojo pasaulinio karo Rytų fronto etape.
Renenkampfas išgarsėjo kaip veiksmingas kavalerijos vadas per Boksininkų sukilimą ir Rusijos–Japonijos karą. 1905 m., revoliucijos metu, vadovavo rinktinei, kuri nuslopino neramumus vadinamoje Čitos respublikoje. Dėl to jis buvo paaukštintas ir iki Pirmojo pasaulinio karo pradžios buvo Vilniaus karinės apygardos, iš kurios pajėgų buvo suformuota jo vadovaujama 1-oji armija, vadas. Vadovavo 1-osios armijos įsiveržimui į Rytų Prūsiją ir 1914 m. rugpjūčio pabaigoje pasiekė ankstyvą pergalę Gumbinės mūšyje, tačiau po pralaimėjimų prie Tanenbergo, Mozūrijos ežeryno ir Lodzės buvo atleistas iš vado pareigų, nors vėliau buvo įrodyta, kad jis nekaltas dėl klaidų, padarytų mūšyje prie Lodzės. Po oficialaus jo veiksmų tyrimo Renenkampfas buvo išteisintas, tačiau 1918 m. Taganroge per raudonąjį terorą bolševikai jį sušaudė.
Denis Dimoski
Denis Dimoski (g. 1993 m. birželio 4 d. Prilepe) – Makedonijos dainininkas.
Įvairių nacionalinių ir tarptautinių muzikos konkursų dalyvis ir prizininkas. 2004 metais dalyvavo „Slavianski bazar“ festivalyje Baltarusijoje, o Rumunijoje vykusiame vaikų festivalyje „Auksinė žvaigždė“ užėmė antrą vietą.
2005 m. su daina „Rodendeski baknež“ atstovavo Makedonijai vaikų „Eurovizijos“ dainų konkurse, kur su 68 taškais užėmė 8-ą vietą.
2006 m. dainininkas išleido albumą „Ben, svetot e malim“.
Luknėnų tvenkinys
Luknėnų tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Plungės rajone, 10 km į pietus nuo Plungės, 1,5 km į pietvakarius nuo Stalgėnų. Sudarytas užtvenkus Luknos upę (Minijos intakas) 3,7 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 1,02 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 104 m. Krantai aukštoki, daugiausia apaugę medžiais ir krūmynais. Pietvakarinis tvenkinio galas užpelkėjęs. Į rytus iškart žemiau užtvankos prasideda Stalgėnų miškas. Aplink tvenkinį plyti dirbami laukai, įsikūręs Luknėnų kaimas. Šiaurrytinėje pakrantėje, šalia užtvankos, yra paplūdimys.
Tvenkinys įrengtas 1972 m.
Beduonai
Ežeras nenutekantis, priklauso Pailgių upelio baseinui (Žeimenos upės baseinas).
Imigracija į Rusiją
miniatiūra|Maskvos rajono migracijos centras Imigracija į Rusiją – procesas, kurio metu į šalį atvyksta užsienio piliečiai nuolatiniam gyvenimui Rusijoje. Standartinė legali imigracijos procedūra turi šią seką: gauti laikiną leidimą gyventi šalyje, gauti nuolatinį leidimą gyventi šalyje ir gauti Rusijos pilietybę. Pagal įstatymą Rusijos pilietybė suteikiama asmeniui, pragyvenusiam šalyje 5 metus ir išlaikiusiam kalbos egzaminą. Už šias procedūras Rusijoje atsakingas Migracijos santykių direktoratas. Imigracijos procesas yra svarbi Rusijos populiacijos didėjimo nuo 2011 m. dalis.
Laisvai kalbantys rusiškai, susituokę su Rusijos piliečiu ar piliete, aukštos kvalifikacijos specialistai, verslininkai ir pabėgėliai gali tikėtis supaprastintos pilietybės suteikimo procedūros, sutrumpinant gyvenimo Rusijoje laikotarpį iki 3 metų ar atšaukiant leidimų gavimo procedūrą.
Pagrindinę dalį Rusijoje gyvenančių imigrantų sudaro Nepriklausomų valstybių sandraugos šalių piliečiai. Didžiausias skaičius yra iš Ukrainos, Uzbekistano, Tadžikistano, Azerbaidžano, Kirgizijos, Armėnijos ir Moldavijos. Pagal bendrą imigrantų skaičių Rusija užima trečią vietą pasaulyje po JAV ir Vokietijos. 2019 m. duomenimis Rusijoje gyveno 11 640 559 imigrantai iš kitų šalių ir tai sudarė 8 procentus nuo visų šalies gyventojų.
Rusijoje gyvenantys imigrantai iš NVS šalių
Nelegali imigracija
2013 m. duomenimis Rusijoje dirbo apie 2,5 milijonų nelegalių imigrantų. Dar didesnis skaičius yra nedirbančių nelegalių imigrantų.
Pagal Migracijos departamento duomenis 2015 m. Rusijoje gyveno 10,9 milijonai užsienio šalių imigrantų, iš kurių apie 3 milijonus gyveno nelegaliai ir buvo pažeidę trumpalaikio gyvenimo (90 dienų) Rusijoje laikotarpį. Iš viso 2015 m. deportuota 113 000 žmonių.
Federalinės migracijos tarnybos duomenimis, 2006 m. nelegaliai dirbantys imigrantai šaliai nesumokėjo 8 milijardų JAV dolerių mokesčių.
Ukrainos nacionalistų organizacija
Ukrainos nacionalistų organizacija, OUN – ukrainiečių politinė organizacija, 1929 m. įkurta siekiant Ukrainos valstybės nepriklausomybės ir ukrainiečių etninių žemių suvienijimo. Ją sudarė susijungusios Ukrainos karinė organizacija (įkurta 1920) ir kitos tautinės organizacijos.
Istorija
OUN buvo įkurta 1-ajame Ukrainos nacionalistų kongrese Vienoje 1929 m. sausio 27 d. – vasario 3 d., susijungus kelioms radikalioms nacionalistinėms organizacijoms. Veikė Lenkijos valdomoje Vakarų Ukrainoje, daugiausiai Galicijoje ir Voluinėje. Ji nepritarė kompromisiniams susitarimams su oficialia Lenkijos valdžia, rengė sabotažo aktus, pasikėsinimus į Lenkijos valstybės pareigūnus. Didžiausio aktyvumo laikotarpis – nuo XX a. 2 dešimtmečio pabaigos iki 1950-ųjų. Organizacija siekė sukurti ir sustiprinti nepriklausomą vieningą Ukrainos valstybę (Українська Самостійна Соборна Держава). Kaip matyti iš OUN programinių nuostatų ir vadovų pareiškimų, jos veikla buvo antilenkiško, antisovietinio ir antikomunistinio pobūdžio. Organizacija, siekdama savo tikslų, naudojo terorą ir sabotažą. Atsižvelgiant į tai, ji buvo pripažinta teroristine organizacija SSRS teritorijoje (1946–1989 m.), todėl buvo siekiama ją likviduoti. Susiformavusi pogrindžio sąlygomis, OUN greitai tapo gana galinga jėga. Nepaisant valdžios represijų, OUN narių skaičius siekė nuo 10 iki 30 tūkst. Po Vakarų Ukrainos prijungimo prie SSRS buvo likviduotos visos kitos antisovietinės politinės jėgos, tačiau OUN išsilaikė ir tęsė nemažos dalies Vakarų Ukrainos gyventojų pogrindinę kovą už nepriklausomybę.
Iki 1938 m. organizacijai vadovavo Jevhenas Konovalecis. Po jo nužudymo vadovu tapo Andrijus Melnykas. 4 dešimtmečio viduryje suėmus daug ukrainiečių nacionalistų veikėjų, teroro taktikos iš esmės atsisakyta, bandyta veikti per legalias ukrainiečių partijas.