cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Armėnų raštas
Armėnų raštas – garsinis raštas, naudojamas armėnų kalbai. Veikiausiai kilęs iš aramėjų rašto pehleviškosios atmainos, įtakos, manoma, turėjo ir graikų raštas. Abėcėlę sudaro 38 raidės – 31 priebalsis ir 7 balsiai.
Gediminas Beresnevičius
Biografija
Studijavo Vilniaus universitete, fizikos fakultete, kurį baigė 1980 m. (astrofizikos specializacija). 2010 m. Šiaulių universitete apsigynė soc. m. daktaro disertaciją "Kūrybiškumo ir kūrybinio mąstymo edukacinės dimensijos".
Dirba Lietuvos mokinių neformaliojo švietimo centro Gabių ir talentingų vaikų ugdymo skyriaus vedėju. Yra atsakingas už olimpiadų, konkursų ir kitų renginių gabiems mokiniams organizavimą šalyje. Buvo 51-osios tarptautinės fizikos olimpiados, vykusios 2021 m. Vilniuje, organizacinio komiteto pirmininku.
Armėnų raštas
Kaip ir graikų abėcėlė, armėnų rašto raidės naudotos ir skaičiams žymėti.
Mis Pasaulis 1970
Mis Pasaulis 1970 – 20-oji konkurso Mis Pasaulis ceremonija, vykusi Londone. Konkurso nugalėtoja tapo Jennifer Hosten iš Grenados. Dėl konkurso rengimo kilo keli masiniai konfliktai, viename iš jų buvo panaudotos įvairaus tipo bombos.
Armėnų raštas
Istorija
Tradiciškai tvirtinama, kad raštas sudarytas 405–406 metais vyskupo Mesropo Maštocos. XI a. atsirado mažosios raidės. Iki XII a. turėjo 36 raides, jos buvo lapidarinės (kalamos akmenyje), XII a. pridėtos dar trys raidės. Vėliau atsirado apskritos formos rašmenys, kursyvas, greitraštis. Rašoma iš kairės į dešinę. 1922-1924 m. tuometinėje Armėnijos TSR atliktos dvi rašybos reformos, jų nuostatų Armėnijoje laikomasi iki šiol. Šių reformų metu buvo supaprastinta rašyba, iš abėcėlės pašalinta 34 raidė Wjun (ւ)
Gediminas Beresnevičius
Biografija
Nuo 2010 m. Vilniaus universiteto Komunikacijos fakultete dėsto kūrybiškumo ugdymo kursą. Paskaitas yra skaitęs Vilniaus pedagoginio, Šiaulių, Mykolo Riomerio, Kazimiero Simonavičiaus universitetuose. Vedė autorinius seminarus konfliktų sprendimo, problemų sprendimo, kūrybiškumo ugdymo, idėjų generavimo, Apribojimų teorijos taikymo ir kitais klausimais.
Gyvena Vilniuje. Žmona – psichologė, habil. dr. profesorė Danguolė Beresnevičienė. Išaugino du sūnus.
Sumanymai
G. Beresnevičius pirmasis suformulavo ir įgyvendino šias idėjas bei sumanymus:
Veikla fendome
G. Beresnevičius buvo ilgametis Vilniaus fantastų klubo „Dorado“ prezidentas (1979–2004 m.). Dabar G. Beresnevičius yra „Dorado“ klubo garbės prezidentas.
1981 m. inicijavo pirmuosius renginius fantastikos mėgėjams Vilniaus planetariume. Kartu su Rolandu Maskoliūnu sumanė organizuoti fantastų konventus Lituanicon'us (pirmasis įvyko 1990 m. Kaune). Kartu su Švedijos fantastikos mėgėjais organizavo tarptautinius fantastų konventus Baltcon. Buvo 1996 m. Vilniuje vykusio Europos fantastų konvento Eurocon organizacinio komiteto pirmininku. Inicijavo kitus renginius fantastikos mėgėjams (Hukonus, kūrybines vasaros stovyklas, vaidmenų, kolekcionuojamų kortų žaidimų turnyrus, fantastinės literatūros bei dailės konkursus ir kt.).
G. Beresnevičius prisidėjo prie pakankamai tvirto fendomo (fandomo) Lietuvoje susiformavimo – naujų fantastų klubų kūrimosi Kaune („Feniksas“ 1984 m.), Klaipėdoje („Argo navis“ 1988), Kėdainiuose („Gėja“ 1988 m.), Alytuje („Soliaris“ 1989 m.), Utenoje („Uf!..“ 1989), Pakruojyje („Selija“ 1990), Telšių rajone (Žemaitijos fantastų klubas „Fajetai“, 1991 m.) ir kitur. Buvo aktyvus Sovietų Sąjungos fendomo veikloje: palaikė ryšius su kitais klubais, dalyvavo fantastų suvažiavimuose. Lietuvai atgavus Nepriklausomybę, užmezgė ryšius su Vakarų šalių fendomu.
Fantastinės knygos "Dorado" klube pradėtos kaupti nuo 1980 m. 2013 m. visa klubo biblioteka (daugiau kaip 8000 knygų bei žurnalų) perduota Vilniaus universiteto bibliotekai (įvertinta leidinių vertė - beveik 100 tūkst. litų).
G. Beresnevičius išleido Kastyčio Beito parengtą stalo vaidmenų žaidimo (RPG) Kariai ir Magai bazines taisykles ir jų priedus. Organizavo šio žaidimo turnyrus.
Klaipėdos rajono savivaldybės taryba
Klaipėdos rajono savivaldybės taryba – Klaipėdos rajono savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama pagal Savivaldybių tarybų rinkimo įstatymą (žr. Lietuvos politinė sistema).
Tarybą sudaro 25 tarybos nariai.
Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.
Vincas Katelė
Vincas Katelė (1902 m. Pagiriai, Pagirių valsčius – 1967 m. gruodžio 17 d. Čikaga) – Lietuvos veterinarijos gydytojas.
A.S.I.O.
A.S.I.O. – Australijos saugumo ir žvalgybos organizacija atsakinga už Australijos saugumą, sabotažo prevenciją, politinį saugumą, atakų prevenciją prieš Australijos gynybos sistemas ir užsienio šnipų likvidavimą.
Vincas Katelė
Biografija
1925–1926 m. studijavo Lietuvos universitete, 1935 m. baigė Latvijos universitetą. 1933–1935 m. dirbo veterinarijos gydytoju Marijampolės apskrityje. 1935–1938 m. Žemės ūkio ministerijos veterinarijos inspektorius. 1938–1943 m. dėstė Žemės ūkio akademijoje, nuo 1943 m. profesorius. Organizavo apsaugos priemones nuo snukio ir nagų ligų, vienas Veterinarijos akademijos įkūrimo iniciatorių ir veterinarijos sanitarijos įstatymų rengėjų. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1946–1947 m. dėstė Pabaltijo universitete. 1947 m. persikėlė į JAV.
A.S.I.O.
ASIO glaudžiai bendradarbiauja su JK MI5 spec. tarnyba, pasikeisdami informacija, žiniomis, darbuotojais ir kartais vykdydami bendras operacijas.
Vincas Katelė
Biografija
Paskelbė veikalų apie bioterminę mėšlo dezinfekciją, arklininkystę, gyvulių brucelioze.
Laseno kalnas
Laseno kalnas  – aktyvus ugnikalnis JAV, Kalifornijoje, Kaskadiniuose kalnuose. Jis yra apsuptas Tehamos didžiulio ugnikalnio, kuris išsiveržė prieš 350000 metų. Paskutinį kartą šis vulkanas buvo išsiveržęs 1915 m. Abi viršukalnės yra Maidu – dar didesnio jau užgesusio vulkano – sugriuvusios kalderos viduje. Laseno kalną dengia vulkaninis stiklas (obsidianas). Vulkanas yra svarbiausias Laseno ugnikalnių nacionalinio parko elementas.
Milžinkapio pušis
miniatiūra|250px|right|Milžinkapio pušies kamienas miniatiūra|250px|right|Buvęs gamtos paminklas stūkso natūralioje salelėje tarp dirbamų laukų
Milžinkapio pušis – paminklinė pušis, buvusi Girininkų I kaime (Alšėnų sen.), Kauno rajone. Pasiekiama vykstant iš Pažėrų keliu, už 1 km pravažiavus autobusų stotelę ir už Smailių pasukus į mišką link Girininkų, toliau apie 1,4 km į šiaurės vakarus link laukymės pamiškėje. 1960 m. pušis buvo paskelbta gamtos paminklu, o 1987 m. priskirta vietinės reikšmės paminklams. Dėl irimo procesų 2006 m. neteko gamtos paminklo statuso.
Girininkų kaime, Deltuvai priklausančioje žemėje, yra senosios maro kapinės, vadinamos milžinkapiu. Tarsi išaugusi iš čia palaidotų žmonių stiprybės, ant šio kalnelio augo ilgaamžė pušis, apipinta legendomis, tačiau medis, neatlaikęs  audros,  2005 m. buvo nulaužtas. Pušies aukštis buvo 9 m, skersmuo - apie l m, kamieno apimtis prie žemės - 3 m., amžius per 300 metų.
Išlikęs audrų nuverstas buvusio medžio kamienas, gulintis už 100 m nuo miško, tarp dirbamų laukų, ant pakilusio apie 1,5 m nedidelio, apvalios formos žemės sklypo, apaugusio natūralia augmenija. Netoliese, už 100 m, panašioje natūralioje salelėje tarp arimų stovi medinis kryžius, taip pat sena sodyba, apsodinta ąžuolais.
Istorija
Prie kamieno kalvių darbo vinimis buvo prikalta lentelė su 1853 m. data. Žmonės pasakoja, kad 1913 m., kasant duobes bulvėms laikyti, netoli pušies buvo rasti stambaus vyro griaučiai ir žiedas. Nuo to laiko žmonės šią pušį vadina Milžinkapio pušimi. Kiti tvirtina, kad palaikų buvo daugiau, ir spėja, kad palaidotieji - žuvę kautynėse. Pušis mena ir Napoleono laikus. Šnekama, kad iš Rusijos traukdamiesi Napoleono kareiviai susėdę po pušimi pailsėti. Tuomet piemuo Bernotukas pamatęs, kad jie turį auksinę vyskupo lazdą. Kareiviams užmigus, jis bandęs ją pavogti, tačiau nepavykę - kareiviai atšipusiu duonpeiliu išraižę berniuko kaklą. 1863 m. čia buvo sukilėlių štabas - pušyje įrėžti jų vado J. Sidzikausko inicialai ir sukilimo data. 1910 m. rusų kareiviai šalia pušies kasinėjo žemę ieškodami brangenybių. Pasak kalbų, jie atkasę Napoleono kareivių paslėptą dėžę su slaptais dokumentais.
Galiniai
Galiniai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km nuo Parudaminio.
Sirutiškis
Sirutiškis – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Kėdainių miesto pakraščio, prie kelio, dešiniajame Nevėžio krante. Seniūnaitijos centras. Veikia medicinos punktas, Surviliškio pagr. mokyklos skyrius, biblioteka, motelis, įsikūrusi kaimo bendruomenė, etnografinis ansamblis „Rasasta“. Sirutiškio dvaro liekanos Nevėžio pakrantėje.
Šalia – didelis žvyro karjeras, šiaurėje įsteigtas Kruosto botaninis draustinis.
Etimologija
thumb|left|[[Sirutiškio dvaras]]
Iki XVIII a. pradžios vadintas Panevėžiu (vandenvardinis vietovardis pagal Nevėžio upę). Kai dvarą įsigijo Simonas Sirutis, pakeitė vietovės pavadinimą įamžindamas savo pavardę, ir gyvenvietė tapo Sirutiškiu (dvarininkinis vietovardis).
Istorija
Apie 1760 m. Sirutiškio dvaras buvo Vitebsko kašteliono Simono Siručio valda. XIX a. priklausė Komarovskiams.
Seniau buvo Sirutiškio piliakalnis, XX a. pradžioje sunaikintas. 1968 m. prie Sirutiškio prijungtas Beržytės kaimas.
Bielskus
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Bielskienė (ištekėjusi moteris) ir Bielskutė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Šverino smėliabitė
Šverino smėliabitė (Andrena suerinensis) – žeminių bičių (Andrenidae) šeimos smėliabičių (Andrena) genties rūšis. Paplitusi Europoje nuo Portugalijos iki Pietų Rusijos ir nuo Šveicarijos, Vengrijos iki Šiaurės Vokietijos. Per Lietuvą eina šiaurinė arealo riba.
Šverino smėliabitė įrašyta į Lietuvos raudonosios knygos 3(R) kategoriją (retos rūšys), saugoma nuo 1992 m. Lietuvoje aptikta pietinėje ir pietrytinėje dalyje: į šiaurės rytus nuo Vilniaus (1977 m.), ties Marcinkonimis (1980, 1983 m., Varėnos raj.), Gudakiemiu (1987 m., Varėnos raj.), prie Ilgio ežero ties Ilgininkais ir Laukininkėliais (1992 m., Varėnos raj.). Tik pastarosiose radavietėse prie Ilgio aptikta gausesnė populiacija, ten pagauta apie 40 smėliabičių, kitur – pavieniai individai.
Biologija
Šverino smėliabitė gyvena sausų šilų pakraščiuose, neapaugusiuose upių slėniuose ir paežerėse, laukymėse su skurdžia augalija. Skraido nuo gegužės pabaigos iki liepos pradžios. Lanko įvairių augalų žiedus, bet dažniau aptinkama ant kryžmažiedžių. Veisiasi smėlingame dirvožemyje išraustuose urveliuose, sudaro nedideles kolonijas. Per metus gyvena viena vabzdžių karta.
Rūšies išlikimui grėsmė kyla dėl veisimosi ir mitybos vietų kaitos, joms savaime apaugant krūmais ir medžiais.
Sergej Baziuk
Sergej Baziuk (g. 1983 m.) – Lietuvos šuolininkas į vandenį.
Alvydas Valenta
Alvydas Valenta (g. 1963 m. balandžio 9 d. Gegutėje, Lazdijų rajonas) – Lietuvos žurnalistas, poetas, esperantininkas.
Browning M2 kulkosvaidis
Browning M2 kulkosvaidis – sunkusis kulkosvaidis, sukurtas 1921 m. amerikiečio Džono Brauningo, iškart po Pirmojo pasaulinio karo. Nuo savo pirmtako (M1919) skyrėsi skysčiu aušinamu vamzdžiu. Vos tik sukurtas, jis buvo pramintas „Mano dviakiu“ arba „penkiasdešimtu kalibru“  dėl jo kalibro. Jis naudoja 12,7 mm (.50 colio) kalibro šovinius, tačiau kai kurios modifikacijos šaudo ir kitokia amunicija. thumb|200px|left|Browning M2 [[Tūtelė|tūtelių krūvoje.]] Kulkosvaidis kai kuriose šalyse naudojamas iki dabar – kaip pėstininkų ginklas, taip pat ir sraigtasparniuose, naikintuvuose, bombonešiuose, karo laivuose, patruliniuose pakrančių laivuose ir kitur. Dažniausiai jis naudojamas sudvigubintas kaip priešlėktuvinis kulkosvaidis (ypač laivuose, sraigtasparniuose ir kt.).
Ginklas sveria 32 kilogramus, o su trikoju – 58 kg. Šaudymo sparta – apie 500 šūvių per minutę. Efektyvus šaudymo atstumas – apie 1800 metrų. Kulka skrieja 930 m/s greičiu.
M2 kulkosvaidis buvo naudotas Antrajame pasauliniame kare, Vietnamo kare, Irako kare (operacijoje Audra dykumoje) ir kituose konfliktuose.
Priverstinės traukos urbanizacija
thumb|right|200px|Samuelis Hantingtonas thumb|right|200px|Bombonešis „B-52“ bombarduoja Priverstinės traukos urbanizacija  – politika, kurią Samuelis Hantingtonas (Samuel P. Huntington) aprašė 1968 m. straipsnyje „The Bases of Accommodation“, paskelbtame žurnale „Foreign Affairs“. Politikos esmė – taikant kiliminį bombardavimą ir masinę defoliaciją (Operacija „Ranch Hand“) Vietnamo kaimuose ir džiunglėse valstiečiai pradės keltis į miestus, nes nebesugebės išsilaikyti savo kaimuose. Mažėjant kaimų gyventojų skaičiui mažės ir Vietkongą palaikančiųjų skaičius.
PU-Saruma
PU-Saruma, PU-Šaruma (PU-LUGAL-ma, mPU-Šàr-(rù)-ma), Hišmi-Šaruma (Hišmi-Šarruma) – spėjamas ikiimperinis hetitų karalius, kuris, manoma, valdė apie 1600 m. pr. m. e. Šį Emilio Forerio iškeltas spėjimas paprastai yra nepripažįstamas.
Šeima
Hišmi-Šarruma atitiktų Hatušilio I senelį ir Labarnos I uošvį, taip pat tikrąjį Papahdilmah tėvą. Jį minėjo, nenurodydamas vardo, Hatušilis. Hišmi-Šarruma taip pat buvo Lagarnos I žmonos Tavananos tėvas.
Apie PU-Sarumos gyvenimą praktiškai nieko nežinoma. PU-Šarumos sūnūs sukilo prieš tėvą, tad šis, būdamas Šanahwitta mieste įpėdiniu paskelbė savo žentą Labarną. Tačiau PU-Sarumos sūnus Papahdilmah turtėjo daug šalininkų karaliaus dvariškių tarpe.
Prieskoniniai augalai
Prieskoniniai augalai – augalai, kurie ne tik pagardina maistą, bet ir suteikia savitą skonį bei aromatą gaminamam maistui. Turėdami gydomųjų savybių, prieskoniniai augalai praverčia gydant kai kurias ligas (žiūrėti vaistiniai augalai), o sveikiems žmonėms padeda apsisaugoti nuo ligų, pvz., įvairūs švieži žali lapeliai yra geras antioksidantų šaltinis, antimikrobinės medžiagos padeda palaikyti gerą žarnyno mikroflorą.
thumb|300px|Prieskonių turgus [[Stambulas|Stambule]]
Prieskoninių augalų vartojimas
Prieskonius galima vartoti ne tik šviežius, bet ir džiovintus ar užšaldytus. Šiuo būdu išdžiovinti prieskoniniai augalai, gavę drėgmės, visiškai atskleidžia savo aromatą ir nepraranda prieskoninių savybių – išlieka tokios pat švieži, kaip ką tik nuskinti. 10 g džiovintų žolelių atitinka ~70 g šviežių.
Daug plačiai naudojamų prieskonių yra atvežtiniai, o vietiniai, net gana neseniai vartoti tradiciniai vietiniai augalai jau primiršti. Įvairūs pipirai, kardamonas, vanilė, imbieras yra atkeliavę iš egzotiškų kraštų. Tropinių prieskoninių augalų mūsų klimato sąlygomis lauke išauginti neįmanoma, tačiau juos puikiai galima pakeisti mūsų krašte augančiais prieskoniais: kalendra pakeičia pipirus, bazilikas – lauro lapelius, raudonėlis ir gelsvė – muskato riešutą, citrininė melisa – gvazdikėlius.
Prieskoninės daržovės – salotos, špinatai, rūgštynės, krapai, salierai turi askorbininės rūgšties, karotino, B grupės vitaminų, piridoksino ir kt. rūgščių. Šiose daržovėse daug kalcio, fosforo, geležies, magnio, šarminių druskų, taip pat gausu organinių rūgščių, cukraus ir aromatinių medžiagų. Tokie prieskoniai, kaip garstyčios, kmynai, maistingųjų savybių neturi, bet jie padeda išskirti skrandžio sultis, pagerina apetitą.
Prieskoninių augalų auginimas
Prieskoniniai augalai gerai veši induose, dėl to juos tinka auginti virtuvėje ar balkone. Žiemą taip puikiai galima pagardinti valgius, o augalai, pasodinti į vazonėlius, senus puodelius ir išrikiuoti ant palangės, lentynėlės ar pakabinti krepšelyje pagražins aplinką. Indai tinka patys įvairiausi – nuo kabančio krepšelio iki vazono. Jei vietos yra mažai, patartina naudoti vazonus su daug kišenėlių, kuriose galima pasodinti skirtingus augalus.
Induose tinka auginti petražoles, raudonėlius, įvairių rūšių čiobrelius, narcizalapius česnakus, laiškinius česnakus, bazilikus, kvapnųjį mairūną. Norint pagyvinti žalumą, šalia galima pasodinti smulkių gėlyčių – lobelijų, petunijų. Aukštaūgiai prieskoniniai augalai – kvapusis rozmarinas, kilnusis lauramedis – gražiai atrodo auginami loveliuose ar vazonuose pavieniui. Dekoratyviniuose vazonuose tinka auginti ir tokius egzotinius augalus, kaip tikrieji kardamonai, tikrieji imbierai.
Vasarą vazonus su šiais augalais galima išnešti į kiemą ar balkoną, o, atvėsus orui, įnešti į patalpą. Prieskoniniai augalai geriausiai auga +15-20 °C temperatūroje dieną, naktį ji gali nukristi iki +5 °C. Kambaryje augantys augalai turi gauti pakankamai šviesos. Jie mėgsta gryną orą, todėl reikėtų dažniau atverti langą, tačiau saugoti nuo skersvėjų ar žvarbaus oro gūsių pro atvirą langą. Laistyti reikia tik kai pradžiūva žemės paviršius. Vienodai kenkia ir sausra, ir stovintis vanduo. Tręšti retai ir labai atsargiai, nes tai valgomosios žolės. Galima naudoti organines trąšas: palaistyti praskiestu pienu, žolių nuoviru.
Bartkuškiai
Bartkuškiai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 3 km nuo Deltuvos.
Bardaitis
Bardaitis (prūsų kalba Bardoayts) – senovės prūsų jūreivystės dievas, jūreivių, žvejų, laivų globėjas. Jam būdavo aukojamos žuvys.
1530 m. Prūsijos, Pamario (Pomeranijos) ir Sembos vyskupų sinodo nutarimuose pateiktame dievų sąraše Bardaitis minimas po Patrimpo.
V. Toporovo teigimu, Bardaitis galėjo sudaryti porą su dievu Patrimpu. K. Būgos nuomone, Bardaičio pirminis vardas buvo Gardaitis (iš garda - laivas).
Viceadmirolas
Viceadmirolas – admirolo laipsnis, paprastai trečias pagal vyresnumą ir ekvivalentiškas armijos generolui leitenantui. Vyresnis už kontradmirolą ir jaunesnis už pilną admirolą.
Daugelyje laivynų (NATO, Britų Sandraugos valstybių) viceadmirolas yra trijų žvaigždžių admirolas.
Skiriamieji ženklai
Dažniausiai viceadmirolų antpečiai turi 3 žvaigždes. Tačiau yra nemažai valstybių, kur viceadmirolų antpečiai turi 2 žvaigždes. Paprastai tai valstybės, kurios neturi flotilės admirolo laipsnio. Dvi žvaigždes turi Azerbaidžano, Bangladešo, Kinijos, Kubos, Irano, Meksikos, Šiaurės Korėjos, Rusijos viceadmirolai.
Australija
Australijos Karališkajame kariniame jūrų laivyne viceadmirolo laipsnį turi laivyno vadas (Chief of Navy, dabar – Russell Crane), taip pat Australijos Gynybos pajėgų vado pavaduotojas (Vice Chief of the Defence Force), Jungtinių operacijų vadas (Chief of Joint Operations) ir Chief of the Capability Development Executive, kai šias pareigas eina laivyno karininkas.
Australijos viceadmirolas yra to paties lygio kaip ir Australijos oro maršalas (air marshal) ar generolas leitenantas.
Kanada
Kanados Kariniame jūrų laivyne viceadmirolo laipsnis yra lygus armijos ir aviacijos generolui leitenantui. Viceadmirolai yra vyresni už kontradmirolus ir generolus majorus, jaunesni už admirolus ir generolus.
Prancūzija
Prancūzijos kariniame laivyne viceadmirolas yra aukščiausias paprastas karinis laipsnis. Aukštesni laipsniai – eskadros viceadmirolas (vice-amiral d’escadre) ir admirolas (amiral) yra susiję su užimamomis pareigomis. Pastaruosius laipsnius gauna viceadmirolai, užimantys atitinkamas pareigas.
Anksčiau Prancūzijos viceadmirolas buvo laikomas turinčiu NATO rango kodą OF-8, bet dabar jis laikomas OF-7 rangu.
Rusija ir TSRS
Rusijoje viceadmirolo laipsnius 1699 m. įvedė Petras I. 1917 m. jie buvo panaikinti, o 1940 m. Tarybų Sąjungoje jie vėl buvo grąžinti.
Jonydžių piliakalnis
Jonydžių piliakalnis, Balnakalnis – piliakalnis Anykščių rajono savivaldybės teritorijoje, Jonydžių kaime, Skiemonių seniūnija. Pasiekiamas iš plento Jonydžiuose pasukus į kairę šiaurės rytų kryptimi, 400 m pavažiavus iki paskutinės sodybos, yra 50 m už jos, kiek dešiniau.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, pailgoje pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, į vakarų pusę riestais galų šlaitais. Apie 1972 m. melioruojant piliakalnis buvo smarkiai nustumdytas buldozeriu, aukščiausią dalį pažeminant mažiausiai 1 m. Aukščiausioje kalvos dalyje buvo apie 20x10 m dydžio ovali, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi aikštelė su iki 1 m aukščio pylimėliais galuose. Šlaitai statūs, 10–14 m aukščio. Piliakalnis dirvonuoja.
Tyrimai
1997 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Šiaurės vakarų ir šiaurės rytų papėdėse apie 2,5 ha plote rastas iki 80 cm storio pilkas XVIII a. – XIX a. kaimavietės sluoksnis, po kuriuo, atrodo, būta ir ankstesnės gyvenvietės kultūrinio sluoksnio. Regioninės reikšmės paminklas.
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Terksas ir Kaikosas
thumjb|left|300px|Terkso ir Kaikoso žemėlapis Terksas ir Kaikosas  – Jungtinės Karalystės valda Karibuose Tai dvi salų, kurios nuo dugno iki paviršiaus kyla daugiau kaip 2000 m, grupės Atlanto vandenyne; Bahamų grandinės tąsa.
Terksą ir Kaikosą sudaro 8 didelės ir per 30 mažų, paprastai negyvenamų, salų. Salų grupes skiria 35 km pločio ir daugiau kaip 2200 m gylio įduba, vadinama Terkso salų sąsiauriu. Beveik visa žemė – akmenuoti smėlynai, apaugę krūmokšniais ir kaktusais. Terkso salos pavadintos vietos kaktuso vardu. Klimatas šiltas ir vienodas, temperatūra kiaurus metus svyruoja tarp 24 °C ir 32 °C. Vidutinis kritulių kiekis per metus – nuo 540 mm iki 720 mm, geriamo vandens trūksta.
Taupiai naudojant sukauptas vandens atsargas ir drėkinant laukus, auginamos pupelės, kukurūzai ir citrusai. 1678 m. druskos pirkliai iš Bermudų pradėjo kirsti krūmokšnius, kad būtų vietos garinti druskai, kurią jie vėliau išgabendavo laivais. Druskos gavyba buvo svarbiausia pramonės šaka iki XX a. 7 dešimtmečio, bet šiandien pagrindinės pajamos gaunamos iš turizmo, žvejybos ir finansinių paslaugų. Plotas – 166 km²; 14 tūkst. gyventojų (1995). Apgyvendintos 6 salos. Administracinis centras – Kobern Taunas (Cockburn Town), esantis Grand Terko (Grand Turk) saloje. Pagrindinė eksporto prekė – omarai ir jūros kriauklės. Salose gerai išvystytas turizmas ir ofšorinė bankininkystė. Juodoji rinka verčiasi nelegaliu narkotikų pergabenimu.
Istorija
Europiečiai salas atrado 1512 m. (Ponce de León). Nuo 1848 m. buvo kaip Jamaikos kolonijos dalis, nuo 1962 m. – atskira Jungtinės Karalystės kolonija.
Emil Forrer
Emilis Foreris (g. 1894 m. vasario 19 d. (Strasbūras, Elzasas-Lotaringija) – m. 1986 m. sausio 10 d. (San Salvadoras)) – šveicarų asiriologas ir hetitologas.
Ghaghra
Ghaghra arba Gogra  – upė Tibete, Indijoje ir Nepale; Gangos kairysis intakas. Prasideda Tibeto kalnyne, kur vadinama Kungčao. Tada teka į pietus per Nepalą, kur vadinama Karnale (कर्णाली), ten giliais tarpekliais kerta Himalajus. Toliau teka į pietryčius Indo-Gangos lyguma. Ties Čhapra įteka į Gangą.
Ghaghra yra ilgiausia Nepalo upė ir vienas ilgiausių Gangos intakų.
thumb|left|200px|Žemėlapis thumb|left|200px|Karnalė Nepale
Didžiausi intakai – Raptis, Babajus (kairieji), Mahakalė (dešinysis).
Prie Ghaghros įsikūrę šie didesni miestai: Faizabadas, Ajodhija, Dohrigatas, Tanda (Indija).
Markūnai (Gelvonai)
Markūnai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 10 km nuo Gelvonų.
Gifeno paradoksas
thumb|300px|right|Gifeno prekių vartojimo kreivė, kur P – kaina, Q – perkamų prekių kiekis. Augant kainai atskiros prekės vartojimas dideja, kol pasiekęs aukščiausią vartojimo lygį vėl pradeda mažėti. Gifeno paradoksas – mikroekonomikoje stebima situacija, kai augant kainoms vartojimas irgi auga.
Tokia situacija būna tarp labai mažas pajamas turinčių vartotojų augant būtiniausio vartojimo prekių kainoms, dar vadinamoms Gifeno prekėmis. Gifeno prekių kaina įprastai yra žemesnė negu kitų prekių, taip pat jas sunku pakeisti kitomis prekėmis (pvz.: duona), todėl augant jų kainoms, mažėja kitų prekių vartojimas, o šių prekių vartojimas auga. Pvz.: išaugus duonos kainai, vartotojams mažiau lieka pinigų mėsai, o vietoje nesuvalgytos mėsos suvalgoma daugiau duonos.
Gifeno efektas yra vienas iš dviejų (kitas - Vebleno efektas) atvejų mikroekonomikoje, prieštaraujančiai vartojimo kreivei, kai augant kainai mažėja vartojimas.
Istorija
Robertas Giffenas XIX a. antroje dalyje Jungtinėje Karalystėje pastebėjo, kad augant duonos kainai duonos suvartojimas toliau auga. Tokį atvejį pastebėjo tarp skurdžiausių namų ūkių, kur išlaidos duonai sudarė didelę dalį visų išlaidų. Duona yra specifinė prekė, nes nėra prekių, kuriomis ją būtu galima lengvai pakeisti. Taip pat išaiškėjo, kad duona buvo pigesnė palyginus su kitais maisto produktais. Tokiu atveju kylant duonos kainai augo jos vartojimas, bei mažiau perkama brangesnių produktų.
Bilevičius
Bilevičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Huko dėsnis
right|frame|Spyruokliavimas, kurį aprašo Huko dėsnisHuko dėsnis – XVII a. fiziko Roberto Huko suformuluotas dėsnis apie kūno deformacijos ir ją sukeliančios jėgos santykį.
Bilevičius
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Bilevičienė (ištekėjusi moteris) ir Bilevičiūtė (mergautinė pavardė).
Huko dėsnis
R. Hukas dėsnį eksperimentais nustatė 1660 m., tačiau jį paskelbė tik 1676 m.
Bilevičius
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Huko dėsnis
Formuluotė
Deformuoto kūno tamprumo jėga proporcinga kūno deformacijos laipsniui ir nukreipta priešingai deformuoto kūno dalelių poslinkiui kitų dalelių atžvilgiu.
Tarus, kad nedeformuoto kūno ilgis yra L, o jo skerspjūvio plotas yra S, Huko dėsnis gali būti suformuluotas ir kitaip:
Kur įtempis, santykinis pailgėjimas , o E yra Jungo modulis, susijęs su k tokiu sąryšiu:
Taikymo ribos
Huko dėsnis galioja tik tampriosioms deformacijoms, įtempiui neviršijant proporcingumo ribos.
Galiniškė
Galiniškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 3 km nuo Dūkštelių.
Kazys Bobelis
Biografija
thumb|[[Gotlando komunikatas]] Tėvas Lietuvos kariuomenės savanoris, pulkininkas Jurgis Bobelis (1885–1954). Baigė Kauno J. Jablonskio pradinę mokyklą ir „Aušros“ berniukų gimnaziją. 1941 m. dalyvavo tautos sukilime prieš bolševikus. Naciams likvidavus Laikinąją Lietuvos vyriausybę, dalyvavo antinacinėje jaunimo veikloje.
Studijavo mediciną Vytauto Didžiojo, Graco (Austrija), Tiubingeno (Vokietija) universitetuose. 1948 m. apgynė medicinos mokslų daktaro disertaciją „Maximum cum laude“ Eberhard-Karls universitete. 1949 m. atvykęs į JAV, gyveno Čikagoje, studijavo ir specializavosi Džono Hopkinso, Bostono universitetuose ir Filadelfijos centrinėje ligoninėje, priklausančioje Templio universitetui, įgijo chirurgo specialybę.
1953 m. pradėjo privačią chirurgo praktiką Čikagoje ir Elgine, Ilinojaus valstijoje. 1962–1972 m. Čikagos medicinos mokyklos ir Čikagos Lojolos universiteto klinikinės chirurgijos profesorius. 1978–1991 m. vertėsi privačia medicinos praktika Floridoje.
Priklausė daugeliui JAV ir pasaulio medicinos organizacijų. 1977–1978 m. Kane apygardos medikų draugijos prezidentas. Daugelį metų Šv. Juozapo ir Šv. Antano ligoninėse chirurgijos vadovas, Šv. Juozapo ligoninės prezidentas. Nuo 1949 m. Katalikų mokslų akademijos narys. Pasaulio lietuvių gydytojų sąjungos narys.
Politinė veikla
JAV atkūrė Lietuvos ateitininkų organizaciją ir 1949–1952 m. vadovavo Čikagos ateitininkams. 1962–1976 m. JAV lietuvių bendruomenės tarybos narys, 1969–1979 m. Amerikos lietuvių tarybos pirmininkas, nuo 1979 m. šios organizacijos garbės pirmininkas. 1979–1992 m. iki Vilniuje įvykusio simbolinio Uždaromojo Seimo, Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto (VLIK) pirmininkas. Vadovavo VLIK organizuotoms demonstracijoms, piketams įvairiuose JAV ir pasaulio miestuose. Pristatinėdavo Lietuvos Nepriklausomybės bylą įvairiose tarptautinėse konferencijose, atstovavo VLIK Pasaulio antikomunistinės lygos konferencijose Liuksemburge, Taivane, San Diege (JAV). 1983 m. VLIK iniciatyva Europos Parlamentas priėmė rezoliuciją, smerkiančią neteisėtą Lietuvos okupaciją ir aneksiją. 1985 m. vadovavo Lietuvos delegacijai Danijoje vykusiame Kopenhagos Tribunole, kur pristatė Lietuvos kaltinimą Tarybų Sąjungai dėl neteisėtos Lietuvos okupacijos ir inkorporacijos. 1989 m. kartu su Sąjūdžio atstovais pasirašė Gotlando komunikatą, kuriame teigiama, kad „Visų pasaulio lietuvių gyvybinis tikslas yra nepriklausomos Lietuvos valstybės atkūrimas“.
1975–1991 m. atstovavo Lietuvai visose Europos saugumo ir bendradarbiavimo konferencijose. 1995 m. Otavoje išrinktas Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos Parlamentinės Asamblėjos viceprezidentu, 1996 m. Stokholme perrinktas trejų metų kadencijai.
Veikla Lietuvoje
1992 m. grįžo į Lietuvą. 1992–2006 m. VI, VII, VIII ir IX Seimo narys, išrinktas Marijampolės rinkimų apygardoje Nr. 29. Kandidatu į Seimą 1992, 1996 ir 2000 m. iškėlė Lietuvos krikščionių demokratų sąjunga, 2004 m. Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjunga.
1996–2000 m. Lietuvos beisbolo asociacijos prezidentas. Lietuvos kariuomenės atsargos karininkų sąjungos garbės narys.
Yra paskelbęs straipsnių profesiniais, visuomeniniais ir politiniais klausimais. Skaitė paskaitas bendrosios ir urologinės chirurgijos tema Čikagos medicinos mokykloje, Čikagos Lojolos universitete ir Pietų Čikagos bendruomenės gailestingųjų seserų mokykloje.
1976 m. apdovanotas Šaulių sąjungos Žvaigždės ordinu, 1984 m. už religijos ir tautos laisvės kovą Lietuvoje popiežiaus Jono Pauliaus II apdovanotas Šv. Grigaliaus Didžiojo ordinu, 1986 m. kaip labiausiai nusipelnęs Lietuvai ir Amerikai Amerikos lietuvis apdovanotas JAV Kongreso Ellis Island medaliu. 1995 m. apdovanotas Švedijos Karaliaus ordinu. 1993 m. minint VLIK veiklos 50-metį, už nuopelnus Lietuvos laisvės kovoje Respublikos Prezidento apdovanotas Vyčio Kryžiaus II laipsnio ordinu, 2004 m. Vytauto Didžiojo ordino Komandoro didžiuoju kryžiumi. 2004 m. Marijampolės garbės pilietis.
Su žmona Dalia išaugino dukras Aldoną, Aleną, Rūtą, sūnus Algį ir Joną.
Kalnuočiai (Troškūnai)
Kalnuočiai – kaimas vakarinėje Anykščių rajono savivaldybės dalyje, 4 km į rytus nuo Troškūnų, prie kelio.
Antanas Barčas
Biografija
1951 m. ištremtas į Sibirą už antisovietinę veiklą. Kalėjo Sverdlovsko srities lageriuose. Paleistas 1955 m. rugpjūčio 8 d. ir 1956 m. reabilituotas. 1957 m. baigė Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokyklą.
1957–1959 m. Kauno muzikinio teatro, nuo 1959 m. Kauno dramos teatro aktorius.
Vaidmenys kine
Kine debiutavo 1965 m. epizodiniu Barzdos vaidmeniu Vytauto Žalakevičiaus filme „Niekas nenorėjo mirti“. Kiti vaidmenys:
Aukštutinė Bavarija
thumb|200px|Aukštutinės Bavarijos apygardos herbas Aukštutinė Bavarija  – apygarda, administracinė apygarda (Regierungsbezirk) Bavarijos pietryčiuose. Pietuose bei rytuose ribojasi su Austrija; šiaurės rytuose yra Žemutinė Bavarija ir Aukštutinis Pfalcas, šiaurės vakaruose – Vidurinė Frankonija, o vakaruose – Švabijos administracinė apygarda. Aukštutinės Bavarijos būstinė – Miunchenas. Po Hamburgo Aukštutinės Bavarijos regiono bendrasis vidaus produktas (1 gyventojui) yra antras pagal dydį Vokietijoje. Didžiausi miestai – Miunchenas, Ingolštatas, Rozenheimas ir Freizingas.
Togo regionai
thumb|right|300px|Togo regionai Togas yra skirstomas į 5 regionus: {| | Regionai yra skirstomi į 30 prefektūrų ir 1 komuną.
Bimba
Bimba:
Bimba − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Bimbienė (ištekėjusi moteris) ir Bimbaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Pilkasis didysis ilgasparniukas
Pilkasis didysis ilgasparniukas (Xylena exsoleta) – pelėdgalvių (Noctuidae) šeimos drugys. Lietuvoje reta rūšis. Skraido rugsėjo - lapkričio mėn., peržiemoję kovo - gegužės mėn.) įvairiuose atviro kraštovaizdžio biotopuose. Vikšrai maitinasi žoliniais augalais (dobilais, salotomis).
Karo Dievas
Karo Dievas – 2005 m. prancūzų, vokiečių ir amerikiečių sukurtas filmas, režisuotas Andrew Niccol. Pagrindinį vaidmenį atliko Nicolas Cage. 2006 m. sausio 17 d. buvo išleistas filmo DVD, o tų pačių metų liepos 27 d. – Blu-ray Disc.
Filmas paremtas tikrais faktais. Cage vaidina asmenį, nelegaliai prekiaujantį ginklais, kuris turi panašumų su posovietiniu ginklų prekeiviu Viktoru Butu ir keliais kitais garsiais ginklų prekeiviais.
Siužetas
Filme pasakojama apie emigrantų iš Tarybų Sąjungos sūnų, Jurijų Orlovą, kuris tapo vienu žinomiausiu ginklų prekeiviu pasaulyje. Jurijaus tėvai iš Odesos (Ukrainos TSR) emigravo į Jungtines Valstijas ir įsikūrė Niujorko priemiestyje, Braiton Byče, kur atidarė nuosavą restoraną. Vieno susišaudymo restorane metu, jis suvokia, kad restoranų paskirtis tiekti klientams maistą, o pats nusprendžia, kad pelningiausias verslas, kokiu jis galėtų užsiimti yra ginklų kontrabanda, mat tokiame neapykantos prisisunkusiame pasaulyje ginklų niekada nebus per daug.
Tačiau ne viskas klostosi kaip tikėtasi... Jurijų persekioja Interpolo agentas Džekas Valentinas, negana to, jo žmona ir sūnus jį palieka, o brolis žūsta vieno iš sandorių metu. Galop Jurijų sučiumpa, bet jis greitai yra paleidžiamas dėka gerų ryšių su JAV vyriausybe ir tęsia savo veiklą, pripažindamas, kad galbūt vėliau ta pati vyriausybė atsisuks prieš jį.
Jonas XXIII
Jonas XXIII (, tikrasis vardas Angelo Giuseppe Roncalli, 1881 m. lapkričio 25 d. Sotto il Monte, Bergamo provincija – 1963 m. birželio 3 d. Vatikanas) – Šventasis Romos Katalikų Bažnyčios popiežius nuo 1958 m. spalio 28 d. iki mirties 1963 m. Nuo 2000 m. – palaimintasis, nuo 2014 m. Balandžio 27-Šventasis. Katalikų Bažnyčios atsinaujinimo pradininkas.
Biografija
Gimė Brusikoje, Sotto il Monte komunos dalyje, žemvaldžių grafų Morlanų samdinių Džiovanio Batistos Ronkalio ir Marianos Macolos šeimoje. Ketvirtasis iš trylikos vaikų, vyriausias tarp brolių.
1900 m. baigė Bergamo dvasinę seminariją, 1904 m. baigė Romos popiežiškąją seminariją, teologijos daktaras. 1904 m. įšventintas kunigu. 1905–1914 m. Bergamo vyskupo Radinio Tedeskio sekretorius, Bergamo kunigų seminarijos profesorius. Per Pirmąjį pasaulinį karą Italijos kariuomenės sanitarinės dalies puskarininkis, vėliau – karo kapelionas.
1921–1925 m. Romos kurijos Tikėjimo doktrinos kongregacijos tarnautojas ir Laterano universiteto dėstytojas. Nuo 1925 m. titulinis Aeropolio arkivyskupas ir apaštalinis vizitatorius Bulgarijai, nuo 1931 m. apaštalinis delegatas Bulgarijoje, nuo 1934 m. Turkijoje ir Graikijoje.
Chaimas Barlas, iš Lietuvos kilęs žydas, Žydų agentūros atstovas Ženevoje, 1942 m. prašė jį užtarti Bratislavos žydus. Jam pavyko sustabdyti deportaciją. Padėjo iš Vengrijos bėgantiems žydams.
1944–1953 m. popiežiaus nuncijus Prancūzijoje. Nuo 1952 m. nuolatinis Šventojo Sosto stebėtojas prie UNESCO. 1953 m. kardinolas, Venecijos patriarchas.
Išrinktas popiežiumi 1959 m. pradėjo rengti Vatikano II susirinkimą, vykusį 1962–1965 m., kurio pagrindiniai tikslai buvo Bažnyčios atsinaujinimas (adžomamentas) ir krikščioniškų Bažnyčių ekumenizacija. Padidino kardinolų kolegiją, į ją įtraukė Afrikos ir Japonijos atstovų. Stiprino ekumeninius ryšius su kitomis Bažnyčiomis. 1960 m. įsteigė Krikščionių vienybės sekretoriatą, (dab. Popiežiškoji krikščionių vienybės taryba). Bendravo su tikinčiųjų bendruomenėmis. Susitiko su didžiųjų pasaulio valstybių ir komunistinių šalių valdžios atstovais.
Bibliografija
Parašė 8 enciklikas:
Gifeno prekės
Gifeno prekės – prekės, kurių vartojimas nepaklūsta vartojimo elastingumui, jų vartojimą tyrinėjo Robertas Gifenas.
Tai prekės kurių vartojimas auga augant jų kainoms ir jas sunku pakeisti kitomis prekėmis.
Gifeno prekėmis gali būti kai kuriuose atvejuose duona, ryžiai, benzinas.
Galiniškės
Galiniškėmis vadinami kaimai Zarasų rajone:
Eustachijus Tiškevičius
Eustachijus Tiškevičius (,, , 1814 m. balandžio 18 d. Logoisko dvare, Borisovo paviete, Minsko gubernija – 1873 m. rugpjūčio 25 d. Vilniuje, palaidotas Rasų kapinėse) – grafas, istorikas, kolekcininkas, archeologas, Lietuvos archeologijos pradininkas, Vilniaus laikinosios archeologinės komisijos ir Vilniaus senienų muziejaus steigėjas.
Biografija
Kilęs iš garsios Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajorų didikų Tiškevičių Logoisko šakos. . Tėvas Pijus Tiškevičius, motina Augusta Pliaterytė. Brolis Konstantinas Benediktas Stanislovas Tiškevičius.
1824 m. įstojo į Vilniaus gimnaziją, 1831 m. baigė Minsko gimnaziją. 1831–1835 m. gyveno Maskvoje, Sankt Peterburge, kur susidomėjo archeologija, Peterburgo imperatoriškoje bibliotekoje rinko istorinę ir archeografinę medžiagą. 1835 m. paskirtas Vilniaus gubernijos generalgubernatoriaus kanceliarijos valdininku, gyveno Vilniuje. 1838 m. Krokuvos generalgubernatoriaus kanceliarijos valdininkas, 1840 m. Borisovo pavieto mokyklų inspektorius globėjas, pavieto bajorų maršalka, savo lėšomis įsteigė Borisovo pradžios mokyklą. 1848–1854 m. Minsko gimnazijos kuratorius.
Archeologas
Nuo 1837 m. kasinėjo Vilniaus ir Minsko gubernijų pilkapius ir piliakalnius, rinko etnografinę medžiagą, kolekcionavo senienas, aprašė liaudies gyvenimo buitį ir papročius. 1837–1838 m. tyrė Logoisko, Lydos, Alšėnų, Krėvos pilkapynus, juos kasinėjo ir kasinėjimų rezultatus aprašė spaudoje. Į jo straipsnį atsiliepė žinomas istorikas Teodoras Narbutas ir užsiminė, kad iškastos senienos galėtų būti Lietuvos muziejaus pradžia. 1840–1842 m. ištyrė 3 Kernavės pilkapius, 1842 m. Borisovo pilkapius, 1854 m. kasinėjo Trakų pusiasalio pilį. Semdamasis patirties 1843 m. lankėsi Suomijoje, Švedijoje ir Danijoje, kur domėjosi archeologinės medžiagos sisteminimu, kolekcionavimu ir eksponavimu. Pirmasis susistemino Lietuvos archeologinę medžiagą priskirdamas ją akmens, žalvario ir geležies amžiams.
Muziejininkas
thumb|250px|[[Napoleonas Orda, Tiškevičių rūmai]] thumb|250px|Eustachijus Tiškevičius thumb|250px|Eustachijaus Tiškevičiaus kapas1846 m. savo namuose Vilniuje atidarė lietuviškų senienų kabinetą, kurį galėjo aplankyti kiekvienas norintis. Bet privatus ir neoficialus muziejus negalėjo aprėpti plačių E. Tiškevičiaus bei jo bendraminčių mokslinių ir kultūrinių aspiracijų, todėl 1848 m. kreipėsi į Vilniaus generalgubernatorių, siūlydamas įsteigti Vilniuje Provincijos muziejų, tačiau šis sumanymas nebuvo įgyvendintas. Tik 1851 m. pakartotinis siūlymas rado atgarsį, 1855 m. gegužės 11 d. caras pasirašė įsaką dėl Vilniaus laikinosios archeologijos komisijos ir Senienų muziejaus įkūrimo.
1855–1865 m. Vilniaus laikinosios archeologijos komisijos pirmininkas. Komisijos nariai broliai Eustacijus ir Konstantinas Tiškevičiai, Adomas Honoris Kirkoras, Adomas Pliateris, Liudvikas Kondratovičius (Vladislovas Sirokomlė), kasinėjo archeologijos paminklus, rusų ir lenkų kalbomis leido leidinį „Vilniaus archeologijos komisijos užrašai“.
Prie archeologijos komisijos buvusio universiteto patalpose Eustachijus Tiškevičius 1856 m. įkūrė Senienų muziejų, kuriam padovanojo savo archeologijos ir numizmatikos rinkinius, dalį retų knygų ir paveikslų. Muziejus perėmė Vilniaus universiteto mineralogijos, zoologijos ir numizmatikos kabinetų fondus. 1856–1864 m. muziejaus vedėjas.
Muziejaus ekspozicija duris visuomenei atvėrė 1856 m. balandžio 29 d. Tai buvo pirmasis viešas muziejus Lietuvoje. Kaip ir dauguma to meto Europos muziejų faktiškai jis buvo visuomeninis. E. Tiškevičius kreipėsi į visuomenę, prašydamas remti muziejų daiktais ir lėšomis, skatino dvarininkus senienas kaupti ne tik savo dvaruose, bat ir pateikti jas visuomenei. Be pačių komisijos narių į eksponatų rinkimą krašte aktyviai įsitraukė ir eiliniai valstybės tarnautojai, moksleiviai. 1858 m. muziejui aukojo 195 žmonės, o 1862 m. aukotojų buvo 323, jie muziejui padovanojo 6595 eksponatus.
Prie muziejaus veikė 3000 tomų mokslinė biblioteka, kurioje buvo sukaupta ir daug archyvinės medžiagos. Muziejaus fonduose buvo sukaupta apie 2000 akmeninių kirvukų, krikštų, senovinių ginklų, apie 3000 monetų ir medalių, per 1000 senovinių graviūrų ir varinių graviūrų spaudų, geografinių žemėlapių. Nemažą savo turtų dalį E. Tiškevičius paaukojo caro valdžios uždarytų vienuolynų kolekcijų išpirkimui. Vien muziejuje buvo sukaupta per 7000 tomų vienuolynų knygų. E. Tiškevičiaus iniciatyva buvo daroma pastangų grąžinti į Lietuvą iš jos į Rusiją išvežtas kultūros vertybes.
Biržai
Uždarius Vilniaus senienų muziejų 1865–1871 m. gyveno Biržų Astravo dvare, kurio valdytojas pusbrolis Mykolas Tiškevičius (1828–1897 m.) persikėlė gyventi į Romą ir ten tapo Europoje garsiu antikos radinių kolekcininku. Parašė knygelę apie Biržų praeitį ir dar keletą istorinių publikacijų. Kai majoratą paveldėjo Mykolo sūnus Juozapas Tiškevičius (1850–1905 m.) grįžo į Vilnių.
Įvertinimas
Už nuopelnus istorijos mokslui išrinktas Maino archeologijos draugijos nariu, 1843 m. Danijos Karališkosios šiaurės senienų mėgėjų draugijos ir Stokholmo Karališkosios meno istorijos ir senienų akademijos nariu korespondentu.
Nuorodos
Portretas
Žaidimų variklis
thumb|right|250px|Kuriamas [[lenktynių žaidimas, naudojant FOSS Blender Game Engine variklį.]] Žaidimų variklis (taip pat grafinis variklis) – programinės įrangos sistema, skirta kompiuterinių žaidimų kūrimui ir plėtojimui. Kūrėjai naudoja žaidimų variklius kuriant žaidimus žaidimų konsolėms, mobiliesiems įrenginiams bei asmeniniams kompiuteriams. Pagrindinės žaidimų variklio sudedamosios dalys yra bendroji architektūra, branduolys, resursų posistemė, įvedimo posistemė, scenos posistemė, vaizdo posistemė (atvaizduojanti 2D ar 3D kompiuterinę grafiką), garso posistemė, kompiuterių tinklo posistemė, fizikos posistemė, animacijos posistemė, dirbtinis intelektas, taip pat skriptų rašymo, srauto perdavimo, atminties valdymo ir lokalizacijos palaikymo funkcijos. Žaidimų kūrimo procesas dažnai yra supaprastimas pakartotinai panaudojant (ar adaptuojant) tą patį žaidimų variklį skirtingiems žaidimams sukurti arba žaidimų pritaikymui įvairioms platformoms.
Paskirtis
Daugeliu atvejų be pakartotiniam panaudojimui tinkamų programinės įrangos dalių, žaidimų varikliai taip pat turi vaizdo kūrimo įrankių rinkinį. Šie įrankiai paprastai pateikiami integruotoje kūrimo aplinkoje, kad būtų galima palengvinti ir pagreitinti žaidimų kūrimo procesą. Daugumoje žaidimų variklių jau būna įdiegtos grafikos, garso, fizikos posistemės bei dirbtinis intelektas, tad tai palengvina kūrimo procesą ir sumažina kūrimo sąnaudas. Plačiai naudojami žaidimų varikliai yra Gamebryo, JMonkey Engine ir RenderWare.
Kai kurie žaidimų varikliai suteikia tik 3D grafikos atvaizdavimo realiu laiku galimybę. Tokio tipo varikliai paprastai vadinami tiesiog grafiniais varikliais, atvaizdavimo varikliais arba 3D varikliais. Tokių variklių pavyzdžiai būtų Crystal Space, Genesis3D, Irrlicht Engine, OGRE, RealmForge Game Engine, Truevision3D ir Vision. Šiuolaikiniai žaidimų varikliai turi scenos posistemę, suteikiančią 3D žaidimo pasaulio peržiūrą, kas savo ruožtu palengvina žaidimo projektavimą ir leidžia veiksmingiau išnaudoti atvaizdavimo galimybes.
Birbilas
Birbilas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Birbilienė (ištekėjusi moteris) ir Birbilaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Warriors FC
„Warriors Football Club“ – Singapūro futbolo klubas iš Singapūro miesto. Namų rungtynes žaidžia „Choa Chu Kang“ stadione.
Istorija
Klubas įkurtas 1975 m. Tuo metu vadinosi Singapore Armed Forces Sports Association (SAFSA).
Nuo 2013 m. sausio 20 d. vadinosi Warriors Football Club.
1997, 1998, 2000, 2002, 2006, 2007, 2008, 2009 ir 2014 m. tapo šalies čempionais.
2019 m. gruodžio 31 d. Singapūro Futbolo Asociacija (FAS) pranešė, kad Warriors 2020 m. Premier League sezone nedalyvaus dėl financinių ir teisinių priežasčių. 2021 m. klubo atstovai bandė grįžti į Premjer lygą bei Sinapūro taurės turnyrą, tačiau nebuvo pakviesti.
Kūno deformacija
Deformacija – kietojo kūno formos keitimas. Deformacija skirstoma i penkias grupes: Kuomet nustojus veikti jėgoms deformuotas kūnas atgauna pradinę formą, sukelta deformacija vadinama tampriąja. Jeigu jis lieka deformuotas deformacija vadinama plastine.
Deformacijos metu vidutiniai atstumai tarp dalelių pakinta. Suartintos dalelės pradeda stumti viena kitą, atitolusios traukti. Išnykus išoriniam veikimui, tarpusavio sąveikos dėka dalelės sugrįžta į buvusias savo padėtis.
Tenzometras – prietaisas kietųjų kūnų deformacijoms matuoti.
Martell Webster
Martell Webster (g. 1986 m. gruodžio 4 d. Edmondse, Vašingtone) yra JAV krepšininkas, šiuo rungtyniaujantis metu Nacionalinės krepšinio asociacijos Portlando "Trail Blazers" komandoje. 2.01 m ūgio, 95 kg sveriantis taikliarankis krepšininkas buvo pašauktas 2005 metų NBA Naujoku Biržoje šeštu kvietimu į Portlando "Trail Blazers" komandą. Jis yra pravardžiuojamas "The Definition" (liet. k.-"Apibrėžimas") dėl jo pavardės sutapimo su to paties vardo garsiu anglų kalbos žodynu. Webster taip pat yra Dallas "Mavericks" komandos žaidėjo Jason Terry pusbrolis.
Per rungtynes su Utah "Jazz" 2008 m. sausio 5 d. pelnė 26 taškus pagerindamas savo karjeros rekordą. Šiose rungtynėse Websteris įmetė 24 taškus per trečiąjį kėlinį, taip pagerindams "Trail Blazers" komandos vieno žaidėjo taškų rekordą per vieną kėlinį.
Nendo
thumb|right|250px|[[NASA nufotografuota Nendo sala]]
Nendo (Nendo, Nendö) – didžiausia ir svarbiausia Santa Kruso salyno sala Saliamono Salų Temotu provincijoje. Sala taip pat žinoma ir kitais pavadinimais, kaip Santa Krusas, Ndeni, Nitendi ar Ndendė. Salai Santa Kruso pavadinimą 1595 m. suteikė ispanų keliautojas Alvaras de Mendanja de Neira, kuris joje nesėkmingai bandė įkurti koloniją.
Nendo yra 40 km ilgio ir 22 km pločio. Salos plotas siekia 505,5 km², aukščiausias taškas virš jūros lygio – 550 m. Apie 1 km nuo salos išsidėsčiusios dvi mažesnės salelės – Malo (šiaurės vakaruose) ir Nibanga (pietryčiuose).
Gyventojų apie 9 tūkst. (1999 m.), daugiausia melaneziečiai. Pagrindinis miestas ir provincijos sostinė Lata įsikūrusi šiaurės vakarinėje salos dalyje.
Bernotiškiai (Deltuva)
Bernotiškiai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 6 km nuo Milašiūnų.
Įsipareigojimų nevykdymas
Finansinių įsipareigojimų nevykdymas – negalėjimas sumokėti palūkanų ar išmokų pagal pagrindines paskolos sutartis ar padengti paskolas pagal obligacijas ar paskolos lakštus ar pagal kitus įsipareigojimus.
Defoltą gali skelbti valstybės (suverenus defoltas) ir kompanijos, negalinčios padengti visų ar dalies savo įsipareigojimų.
Dažnai valstybės, supratusios, kad negali įvykdyti duotų įsipareigojimų, stengiasi, kad jie būtu anuliuoti ar nukelti į vėlesnius periodus. Kartais nevykdydamos ar tik dalinai vykdydamos įsipareigojimus nepripažįsta savo defolto ir toliau stengiasi skolintis.
Демюрейдж Suspensió de pagaments Επισταλία Default (finance) Suspensión de pagos fa:دیرانه Défaut de paiement Gagal bayar Default (finanza) 債務不履行 채무불이행 Overliggeld Demurrage Moratória Дефолт Demurrage Дефолт 違約 (金融)
Cillian Murphy
Cillian Murphy (Kilianas Merfis, g. 1976 m. gegužės 25 d.) yra airių aktorius.