cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mratinės užtvanka
thumb|right|200px|Mratinės užtvanka thumb|left|200px|Pivos tvenkinys, susidaręs Mratinės užtvankai patvenkus Pivą. Mratinės užtvanka – gelžbetoninė arkinė-gravitacinė užtvanka Pivos upės tarpeklyje Plužinės opštinoje (Juodkalnija), pastatyta 1976 m. Užtvankos sulaikytas vanduo užtvindė Pivos tarpeklį ir sudarė Pivos ežerą (plotas 12,5 km²), kuris yra antras pagal dydį Juodkalnijos ežeras.
Užtvankos aukštis – 220 m, ji viena aukščiausių Europos užtvankų. Užtvankos ilgis 268 m, viršuje storis 4,5 m. Apačioje užtvankos ilgis 30 m, storis – 36 m. Pamatas įkastas 38 m gilyn. Užtvanką sudaro 820 000 kubinių metrų betono ir 5000 tonų plieno. Užtvanka pradėta statyti 1971 m., baigta – 1976 m.
Tvenkinio baseino plotas yra 1757,7 km².
Mratinės užtvankos hidroelektrinė per metus gali gaminti 860 gigavatvalandžių elektros.
XVI a. Pivos vienuolyno vieta užlieta. Statant užtvanką vienuolyną išardė ir pergabeno į aukštesnę vietą už 3,5 km, kur vėl atstatė.
Šiaulių Naujoji apaštalų bažnyčia
Šiaulių Naujoji apaštalų bažnyčia  – Naujoji apaštalų bažnyčia, esanti Šiauliuose. Įsikūrusi moderniame pastate Gardino g. 8A, Dainų mikrorajone.
Istorija
Pirmosios pamaldos Šiauliuose įvyko 1991 m., kurias laikė apaštalas Armin Brinkmann ir jų metu buvo pašventinta Šventąja Dvasia apie 90 sielų.
Gardino gatvėje, netoli Teniso kortų esančiame sklype, 2002 m. spalio 5 d. buvo padėtas Naujosios apaštalų bažnyčios kertinis akmuo, į pamatus įbetonuota kapsulė su laišku ateities kartoms. Jau po metų, 2003 m. rudenį naujosios bažnyčios pastatas buvo baigtas statyti ir pašventintas.
Apie bažnyčios statybą pradėta kalbėti prieš dešimt metų. Bažnyčios knygoje buvo užregistruota per keturis šimtus išpažįstančių Naujosios apaštalų bažnyčios tikėjimo sekėjų Šiauliuose. Anksčiau bažnyčios bendruomenės pamaldos vyko Šiaulių filharmonijoje, į kurias rinkosi beveik septyniasdešimt žmonių.
Modernios bažnyčios su klijuoto medžio konstrukcijomis projektą parengė šiaulietis architektas Alvydas Ubarevičius. Joje buvo numatyta pamaldų salė su 250 sėdimų vietų, posėdžių, poilsio ir kitos erdvės. Bažnyčios statybą rėmė Šiaurės Reino Vestfalijos (Vokietija) Naujosios apaštalų bažnyčios tikintieji. Naujajai bažnyčiai vadovauti buvo paskirtas krašto evangelikas, Šiaulių bendruomenės vadovas Gintaras Kiela.
Pietinis plikasis ibis
Pietinis plikasis ibis  (Geronticus calvus) – ibinių (Threskiornithidae) šeimos paukštis.
Paplitimas
Paplitęs Lesoto vakarinėje dalyje, Pietų Afrikos Respublikos šiaurės rytuose ir Svazilende.
Biologija
Biotopas – kalnų pievos (1200 – 1850 metrų virš jūros lygio ). Sėslus paukštis. Medžioja ir ilsisi dideliais, 100 individų, būriais. Minta žiogais, kirmėlėmis, vabalais, sraigės, varlėmis ir maita.
Monogamai. Peri 40 ir daugiau porų kolonijose. Lizdus krauna dirvos paviršiuje, ant skardžių ir medžiuose. Lizdą krauna patelė, o patinas renka šakas lizdui. Dėtyje 1 – 3 kiaušiniai. Abu partneriai peri 27 – 31 dieną. Jauniklius maitina atrytu maistu, abu tėvai. 55 dienų jaunikliai pradeda skraidyti, savarankiškai maitintis pradeda po dviejų mėnesių. Kartos trukmė – 10 metų. Laisvėje gyvena 10 – 15 metų, nelaisvėje – 30 metų.
Apsaugos būklė
Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos duomenimis yra pažeidžiama rūšis. populiacijoje yra 3 300 – 4 000 suaugusių individų. Populiacijos mažėjimo priežastys: Rūšies apsaugos priemonės:
Violeta Sagaitytė
Violeta Sagaitytė (1946 m. rugsėjo 28 d. Vilniuje – 2023 m. liepos 17 d. ) – lietuvių operos solistė (sopranas).
Biografija
1965–1968 m. studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą Vilniaus universitete. Tuo pačiu metu lankė aktorių ruošimo kursus Kauno valstybiniame muzikiniame teatre. 1975 m. baigė Lietuvos konservatorijos Elenos Dirsienės-Mažrimaitės vadovaujamą dainavimo klasę.
1975–1978 m. dirbo Lietuvos valstybiniame operos ir baleto teatre soliste, o nuo 1978 m. dirbo soliste Kauno valstybiniame muzikiniame teatre.
Vaidmenys
Per savo kūrybinės veiklos teatre laikotarpyje sukūrė virš trisdešimt vaidmenų. Tarp jų Violeta, Laureta, Leonorė, Despina, Silva Imrės Kalmano operetėje „Silva“, Hortenzija J Kanderio miuzikle „Zorba“, Smetonienė Giedrio Kuprevičiaus operetėje „Kipras, Fiodoras ir kiti“.
Kita veikla
1992–2001 m. Violeta Sagaitytė dainavo Lietuvos muzikos ansamblio „Ainiai“ solistė, su kuriuo koncertavo Belgijoje, JAV, Kanadoje, Lenkijoje, Olandijoje, Vokietijoje.
Išvertė Franco Leharo ir Imrės Kalmano operečių Grafas Liuksemburgas ir „Bajaderė“ libretus. Sukūrė tekstų dainoms. Išleido keletą poezijos rinkinių.
Apdovanojimai
Už vaidmenį J Kanderio miuzikle „Zorba“ 2002 m. apdovanota Kristoferio premija.
Jungtinių Arabų Emyratų futbolo varžybos 2020–2021 m.
Jungtinių Arabų Emyratų futbolo varžybos 2020–2021 m.
Finalo rungtynės
-
Aluona II
Aluona II – buvęs kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Aluonos I.
Griaunamosios inovacijos
thumb|Nuotraukoje [[Steve Jobs|S. Džobsas, laikantis savo rankose „iPhone“ 4 telefoną. Pastarasis įnagis tapo nepakeičiamu pramogų vartojimo, informacijos ieškojimo ir kt. kategorijose]]
Griaunamosios arba ardomosios inovacijos ar technologijos   – didžiuliu technologiniu pokyčiu (inovacijomis) pasižymintys produktai ar paslaugos pateikti rinkoje. Paprastai brangių ar įmantrių produktų ir paslaugų pakeitimas paprastais, įperkamais, prieinamais plačiosioms masėms.
Masiškai konvejeriniu būdu pradėtas gaminti „Ford Model T“ automobilis gerokai atpiginęs transporto priemones, IBM asmeniniai kompiuteriai pakeitę iki tol brangius, didelius kompiuterius naudotus korporacijose ir akademinėje aplinkoje ir daugelis kitų inovacijų priskiriami šiai kategorijai. Internetas taip pat įvardijamas kaip puiki terpė atsirasti ardomosioms inovacijoms. Tokių technologijų pavyzdžiai yra „Skype“, „Spotify“, „Netflix“. Kaip griaunamosios inovacijos pavyzdys pateikiama ir „Vikipedija“, kuri leidžia kurti straipsnius kiekvienam vartotojui net ir be akademinio išsilavinimo. Pastaroji neretai naudojama plačiųjų masių netgi dažniau nei mokslininkų parašytos alternatyvos. Tokiu būdu prisidedama ir prie akademinės sklaidos, mokslo populiarinimo.
Antakriaunis (viensėdis)
Antakriaunis – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Antakriaunio kaimo.
Naoemon Šimizu
– karjerą baigęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Beržytė (Radviliškis)
Beržytė – buvęs kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Palonų.
Gimbogalos geležinkelio stotis
Gimbogalos geležinkelio stotis – geležinkelio stotis į vakarus nuo Gimbogalos kaimo (Radviliškio rajonas). Stoja traukiniai Kaunas–Šiauliai.
Istorija
II pasaulinio karo metais stoties pastatas buvo medinis.
Lietuvos futbolo taurė 2011–2012 m.
Lietuvos futbolo taurė 2011–2012 m. – 23-asis nepriklausomos Lietuvos futbolo taurės turnyras. Prasidėjo 2011 m. gegužės 18 d.
Finalas
2012 m. gegužės 28 d. įvyko finalo rungtynės.
Tamar Kaprelian
Tamar Kaprelian (, g. 1986 m. spalio 28 d. Skotsdeile, Arizona) – armėnų kilmės JAV dainininkė.
Tapo žinoma 2008 metais, nugalėjusi JAV motyvacinį koverių dainų konkursą. 2009 m. išleido debiutinį singlą „New Day“, sulaukusį populiarumo. 2010 m. rugpjūčio 24 d. pasirodė debiutinis atlikėjos albumas „Sinner or a Saint“. 2015 metais kaip grupės-projekto „Genealogy“ narė dalyvavo 60-ajame „Eurovizijos“ konkurse Vienoje.
Po dalyvavimo „Eurovizijoje“, atlikėja su Elhaida Dani, Elina Born, Maria-Elena Kyriakou ir Stephanie Topalian įrašė singlą „The Otherside“.
Alsėdžių II tvenkinys
Alsėdžių II tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Plungės rajone, Alsėdžių miestelio pietrytinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus Sruojos upę (Varduvos intakas) 26 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,5 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 136 m. Pietinis tvenkinio galas užpelkėjęs. Krantai daugiausia aukštoki, apaugę medžiais. Rytine pakrante eina kelias.
Tvenkinys įrengtas 1930 m., pastačius vandens malūną. Nuo 2004 m. veikia 75 kW galios Alsėdžių malūno HE.
Menturis
thumb|240px|Norvegiškas menturis
Menturis (menturė, menturys) – įrankis iš eglaitės kamieno su vienodo aukščio aplinkui išsidėsčiusiomis šakelėmis košei maišyti, bulvėms grūsti ir panašiems reikalams. Taip pat su menturiu maišoma duonos tešla, muštuvyje mušamas sviestas.
NATO jungtinių karinių operacijų sutartiniai ženklai
NATO jungtinių karinių operacijų sutartiniai ženklai – NATO standartiniai sutartiniai ženklai karinėms pajėgoms kariniuose žemėlapiuose žymėti. Pirmą sykį išleisti 1986 m. pavadinimu „NATO Military Symbols for Land Based Systems“ kaip sąjungininkų procedūrinė publikacija 6 (, APP-6), nuo to laiko buvo vis tobulinami ir vystomi. 2020 m. naudojama ketvirtoji simbolių versija APP-6c. Simbolių rinkinį galima naudoti bet kokių karinių žemės, oro, jūrų ir kosmoso pajėgų žymėjimui tiek kompiuterinėse sistemose, tiek ir rankomis pažymėti įprastuose žemėlapiuose.
Pradžią simboliams davė 1917 m. Jungtinių Valstijų armijos inžinierių korpuso sukurtas žymėjimas, kuriame pirmą kartą pėstininkai pradėti žymėti kryžmai perbrauktu stačiakampiu, o kavalerija – vienu įstrižu brūkšniu perbrauktu stačiakampiu. Kryžminis perbraukimas simbolizavo kryžiumi dėvimus pėstininko šovinyno diržus, o vienas įstrižas perbraukimas – kavaleristo diržą įstrižai krūtinės. Mėlynai žymimos savos pajėgos, raudonai – priešo.
NATO kariniai simboliai skirstomi į penkias plačias kategorijas:
Sutartinių ženklų struktūra
Daugumą sutartinių ženklų sudaro keturios dalys: rėmelis, užpildas , ikona ir, kur reikalinga, modifikatoriai. Simbolio pagrindas yra rėmelis. Iš rėmelio galima suprasti pajėgų dimensiją (oro, žemės, jūros), priklausomybę kariaujančiai pusei (neutralūs, savi, priešų arba nežinoma). Šie dalykai perteikiami tiek rėmelio forma, tiek rėmelio arba užpildo spalva: stačiakampis reiškia savus, rombas priešus, taip pat mėlyna spalva reiškia savus, raudona – priešus. Toks dubliavimas reikalingas tam, kad būtų patogiau ir greičiau orientuotis karo sąlygomis prie nepalankaus apšvietimo, ar naudojant naktinę regą ar panašiai. Jei naudojamas užpildas, rėmelis turi būti juodas arba baltas priklausomai nuo fono, ant kurio braižoma. Jei užpildas nenaudojamas, kariaujančios pusės spalva gali būti naudojama rėmelyje. Visi sutartiniai ženklai specialiai sukurti kiek galima paprastesni, kad būtų nesudėtinga juos nubraižyti neturint specialių įgūdžių, naudojantis bet kokiomis paprasčiausiomis priemonėmis.
Prie pagrindo – rėmelio – viršuje ir šonuose pridedami papildomi modifikatoriai. Jais galima nurodyti, pavyzdžiui, konkretaus dalinio numerį ar valstybės pavadinimą.
Modifikatorius būklė rodo, ar objektas jau yra pažymėtoje vietoje, ar dar tik bus, šiuo metu pakeliui, ar tikėtina, kad bus. Jei objektas jau yra, rėmelis brėžiamas normalia vientisa linija, jei tik numatomas – brūkšneliais (punktyru).
Antanuvka (Marijampolė)
Antanuvka – buvęs kaimas Marijampolės savivaldybėje, netoli Gudelių miestelio.
NATO jungtinių karinių operacijų sutartiniai ženklai
Kariaujančios pusės
Kariaujanti pusė žymima spalva ir (arba) rėmelio forma. Keturios pagrindinės kariaujančios pusės:
Be šių keturių, taip pat yra žymėjimai ir šiems atvejams:
Mūšio dimensija
Rodo, ar objektas yra ant, virš, ar po Žemės paviršiumi. Virš gali būti oro arba kosminės pajėgos, po – povandeniniai laivai, jūrinės minos ir panašiai. Ant paviršiaus gali reikšti ant vandens arba ant žemės. Egzistuoja išimtinių atvejų, pvz., sraigtasparnis žymimas tarsi būtų antžeminis, kadangi jis yra netolimo veikimo ir turi antžeminę pagalbinę įrangą, pvz., bazę ar laivą, nuo kurio kyla ir ant kurio leidžiasi.
Taip pat egzistuoja žymėjimai nežinomai dimensijai, naudojami, pvz., žymėti radarų sistemoms, kur neaišku, kam tiksliai sekti jos skirtos (lėktuvams, laivams, povandeniniams laivams ar pan).
Karinio vieneto dydis
Virš rėmelio gali būti nurodomas simbolis vieneto dydžiui. XXXXXX – kelios armijų grupės
Rjuzo Šimizu
(g. 1902 m. rugsėjo 30 d. - ?) – karjerą baigęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
NATO jungtinių karinių operacijų sutartiniai ženklai
Karinio vieneto dydis
XXXXX – armijų grupė
Rjuzo Šimizu
Nacionalinėje komandoje žaidė 1923 m.
NATO jungtinių karinių operacijų sutartiniai ženklai
Karinio vieneto dydis
XXXX – armija
XXX – korpusas
XX – divizija
X – brigada
III – pulkas
II – batalionas
I – kuopa
••• – būrys
•• – skyrius
• – grandis
Modifikatoriai
Šie simboliai piešiami rėmelio viduje, prie karinio vieneto ikonos. Jie niekada nenaudojami atskirai.
Buniškis
Buniškis – buvęs viensėdis Radviliškio rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Augmėnų.
Vojtěch Srba
Voitechas Srba (1855 m. liepos 17 d. Grosau, Austrija – 1927 m. kovo 23 d., Chvalnove, Moravija) – čekų kilmės Romos katalikų kunigas, slavų priešistorės ir lietuvių kalbos tyrinėtojas.
Biografija
Olomouce studijavo teologiją, 1879 m. įšventintas kunigu. Tarnavo įvairiose Olomouco arkivyskupijos parapijose: Klokočeve 1879–1880 m., Pitarnėje u Osoblahy 1880 m., Neplachovicėje 1881–1882 m., Sedzišove  1883 m., Dvorce  1883 m., Vranovicėje 1885–1897 m., Hošticėje u Zdonek 1897–1907 m., Partutovicėje 1907–1914 m., Chvalnove 1914–1927 m.
Domėjosi slavų priešistore, ta tema išleido dvi knygas ir paskelbė keletą straipsnių čekiškose laikraščiuose Vychovatelský listy ir Hlasy svatohostýnské. Savarankiškai išmoko lietuvių kalbą, tyrinėjo jos sintaksę ir rūpinosi grynumu. Šiais klausimais rašė į Vilties laikraštį ir Draugijos žurnalą, sekė įvykius Lenkijos valdomame Vilniaus krašte – prenumeravo ten leidžiamą laikraštį Lietuvos rytai. Kartu su Jonu Basanavičiumi paskelbė darbą apie senųjų trakų ir lietuvių galimus kalbinius ryšius. Buvo išrinktas Lietuvių mokslo draugijos užsienio nariu–korespondentu.
Fukusaburo Harada
– karjerą baigęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1923 m.
Aristava (viensėdis)
Aristava – buvęs viensėdis Kėdainių rajono savivaldybėje, prie Aristavos kaimo.
Grikynė
Grikynė – buvęs kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Kubiliūnų.
Aliaskinis kiškis
Buveinė
Gyvena uolotuose šlaituose arba aukštumų tundroje. Nemėgsta žemumų. Kartais įsikuria krūmuose, kur lengviau pasislėpti nuo plėšrūnų.
Dauginimasis
Aliaskinių kiškių patelės per metus išveda vieną vadą. Vadoje paprastai būna 4–8 kiškiukai. Poravimosi sezonas prasideda balandžio–gegužės mėn. Kiškučiai gimsta birželį arba liepą. Gimsta jau apžėlę tamsiu kailiu, atmerktomis akimis. Kiškučiai iškart po gimimo yra aktyvūs, nes patelės juos atsiveda ne olose, o atviruose lizduose.
Mityba
Minta medžių dalimis: gluosnių lapais, daigeliais, žieve ir šaknimis. Taip pat skabo žoles, uogas, gėles. Maisto paprastai ieško vakare.
Priešai
Nuo priešų išsisuka slėpdamiesi. Nuo kai kurių plėšrūnų, tarkim, pelėdų sugeba apsiginti tvirtomis priekinėmis letenomis. Aliaskinius kiškius taip pat gaudo kiti plėšrieji paukščiai, žebenkštys, erniai, lapės ir baltieji lokiai.
Mid-Ulster Ladies FC
Kukstauno „Mid-Ulster“ – Šiaurės Airijos futbolo klubas iš Kuktauno. Šis straipsnis apie moterų ekipą, kuri rungtyniavo aukščiausiame divizione. Namų rungtynes žaidžia „Mid-Ulster“ sporto komplekso aikštyne.
Istorija
Klubo ištakos siekia 2000 m. Rungtyniavo Championship. 2021 m. Championship užėmė antrąją vietą. Po sezono buvo perkelti į stipriausią šalies lygą.
Nuo 2022 m. rungtyniavo Premiership. Po pirmojo etapo pateko į silpnųjų grupę ir galutinėje ekipų rikiuotėje liko septintoje vietoje.
2023 m. rungtyniavo Premiership.
Grubai (Radviliškis)
Grubai – buvęs kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Palonų.
Usaburo Hidaka
Nacionalinėje komandoje žaidė 1923 m.
Auksūdžio geležinkelio stotis
Auksūdžio geležinkelio stotis – buvusi stotis Mažeikių rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Auksūdžio kaimo. Iki XX a. pabaigos turėjo atskiros gyvenvietės statusą.
Embera Vounaanas
Embera Vounaanas  – autonominė komarka rytų Panamoje. Administracinis centras – Union Čiokas.
Komarka sudaryta 1983 m. atskyrus dvi teritorijas nuo Darjeno provincijos. Apima indėnų emberų bei vaunanų gyvenamas žemes.
Geografija
Embera Vounaano komarkos teritorija sudaryta iš dviejų, tarpusavyje nesijungiančių dalių. Šiaurinė dalis (Semakas) yra miškais apaugusioje lygumoje, išraižytoje Čukunakės upės ir jos intakų, šiaurėje kalnai skiria nuo Kuna Jalos. Pietinė dalis (Sambu) išsidėsčiusi džiunglėmis apaugusiuose kalnuose, tarp kurių yra Sabalo upės slėnis.
Vahe Tilbian
Biografija
Vahe gimė ir užaugo Etiopijoje. Abu jo tėvai yra armėnų kilmės. Atlikėjo seneliai, kurie 1923 metais bėgo nuo armėnų genocido, nukeliavo į Siriją ir vėliau pasiekė Etiopiją, visos giminės liko Vakarų Armėnijoje.
Vahe savo pašaukimą atrado tik baigęs biologijos mokslus Britų Kolumbijos universitete, Vankuveryje, Kanadoje. Dainininkas taip pat buvo profesionalus Lotynų Amerikos šokių šokėjas bei šokių kolektyvo Salsegnochu Dance Group įkūrėjas bei choreografas. Šiuo laikotarpiu jis taip pat buvo pagrindiniu tenoru The Motley Singers chore Adis Abeboje.
Po trejų metų darbo verslo sektoriuje Vahe nusprendė pradėti dirbti muzikos industrijoje. Jis prisijungė prie grupės „Z Beyaynetus“, o netrukus jį pastebėjo prodiuseris ir atlikėjas Kenny Allen, kuris paprašė Vahe tapti jo pritarinčiuoju vokalistu įrašant naująjį K. Allen albumą. 2011 metais jam pavyko patekti į finalines perklausas „Big Brother Africa“ šou.
2010 metais Vahe parašė žodžius savo pirmajai dainai, jai muziką sukūrė Michael Hailu. Vėliau pasirodė singlas „Don’t Stop“, kuris 2012 metais buvo nominuotas Armėnijos pulso muzikos apdovanojimuose už geriausią armėnų atlikėjo anglišką dainą. Kūrinys užėmė trečią vietą balsavime. Tų pačių metų lapkritį buvo išleistas albumas „Mixology“.
Dvejus metus buvo grupės „Zemen Band“ narys, dirbo su keliais Etiopijos atlikėjais. V. Tilbian taip pat yra dirbęs žurnalo „Zoma Magazine“ redaktoriumi.
Pagraužupė
Pagraužupė – buvęs viensėdis Radviliškio rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Valatkonių.
Makabiejų sukilimas
Makabiejų sukilimas – makabiejų vadovaujamas žydų sukilimas, vykęs nuo 167 iki 160 m. pr. m. e., nukreiptas prieš Seleukidų imperiją ir helenistinio judaizmo įtaką žydų gyvenimui. Pasibaigė makabiejų pergale. miniatiūra|160px|left|Matatijas nužudo tikėjimo išsižadėjusį žydą ([[Philip James de Loutherbourg|Philippe De Loutherbourg paveikslas)]]
Pagal Pirmąją Makabiejų knygą, po to, kai seleukidų karalius Antiochas IV paskelbė savo dekretus, draudžiančius žydų religinę praktiką, Modiino kaimo žydų dvasininkas hasmonietis Matatijas surengė sukilimą prieš Seleukidų  imperiją, atsisakydamas melstis graikų dievams. Matatijas nužudė helenizuotą žydą, kuris buvo pasirengęs užimti Matatijo vietą aukojant stabui, taip pat graikų pareigūną, kuris buvo pasiųstas vykdyti aukojimo ceremonijos. Vėliau jis su penkiais sūnumis pabėgo į Judėjos dykumą. Po maždaug vienerių metų, praėjusių nuo Matatijo mirties 166 m. pr. m. e., jo sūnus Judas Makabiejus vedė žydų disidentų armiją į pergalę prieš Seleukidų dinastiją partizaniniame kare, kuris iš pradžių buvo nukreiptas prieš helenizuotus žydus, kurių buvo daug. Makabėjai sunaikino graikų altorius kaimuose, grąžino ritualinį apipjaustymą ir paskelbė helenizuotus žydus už įstatymo ribų. Judo pravardė „Makabiejus“ dabar naudojamas populiariojoje kultūroje apibūdinant žydų partizanus kaip visumą, yra kilęs iš hebrajų kalbos žodžio „plaktukas“.
Pats maištas apėmė daugybę mūšių, kuriuose makabiejų pajėgos įgijo žinomumą, naudodamosi partizaninio karo taktikos pranašumu, greičiu ir mobilumu, priešingai nei lėta ir gausi seleukidų kariuomenė. Nugalėję makabiejai pergalingai įžengė į Jeruzalę. Jeruzalės šventykloje buvo atkurtos tradicinės žydų pamaldos, vyriausiuoju šventiku paskirtas jauniausias Judo brolis Jonathan Apphus. Didelės seleukidų pajėgos buvo pasiųstos malšinti sukilimą, tačiau mirus Antiochui IV grįžo į Siriją. Iš anksto Judas Makabiejus buvo susitaręs su Roma ir tapo jos sąjungininku, taip apribodamas silpnesnės Seleukidų imperijos galimybes. Jos vadas Lysias, susirūpinęs vidiniais seleukidų reikalais, sutiko su politiniu kompromisu, atkuriančiu religijos laisvę.
Judo Makabiejaus pergalei paminėti švenčiama Chanukos šventė.
Rožajė
Rožajė  – miestas (9121 gyv.) šiaurės rytų Juodkalnijoje, Rožajės opštinos (22693 gyv.) centras. Opština priklauso Sandžako regionui.
Istorija
Rožajė pirmąkart buvo paminėta 1571 ir 1585 m. Tuometinė gyvenvietė, supusi fortą, vadinosi Trgovištė, ir tas pavadinimas naudotas iki 1912 m.
1797 m. suislamėjęs Kučių klanas, palaikęs osmanų valdžią ir kultūrą, mieste pastatė gynybinius bokštus.
Nuo 1912 m. miestas tapo Juodkalnijos dalimi.
1999 m. Kosovo karo metu piečiau Rožajės apsigyveno apie 1000 etninių albanų.
Gyventojai
Gyventojų skaičiaus kitimas:
Rožajės miestas laikomas Juodkalnijos bosnių bendruomenės centru. Bosniai Rožajėje sudaro absoliučią gyventojų daugumą.
Transportas
Per Rožaję eina pagrindinis kelias, jungiantis Juodkalniją su Serbija (kelias Rožajė-Kula-Pečas). Kitas kelias sieja su Novi Pazaru Centrinėje Serbijoje. Su pagrindine Juodkalnijos dalyje sieja dviejų juostų plentas, einantis per Beranę, kuri yra už 30 km.
Podgoricos oro uostas yra už 180 km.
Šizuo Mijama
– karjerą baigęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1923 m.
Briedžių briedė
Briedžių briedė – 44 cm ilgio apeiginė lazda su briedės galva, pagaminta iš briedžio rago trečiajame tūkstantmetyje pr. m. e. Radinį Šventosios senovės gyvenvietėje rado archeologė Rimutė Rimantienė.
Maltos futbolo varžybos 2017–2018 m.
Maltos futbolo varžybos 2017–2018 m.
Galutinė turnyro lentelė
Legenda:
Čempionai pateko į UEFA Champions League 2018-2019
Pateko į UEFA Europa League 2018-2019
Pereinamosios rungtynės (kova dėl išlikimo)
Iškrito į First Division 2018-2019
Pereinamosios rungtynės (kova dėl išlikimo elito divizione)
---
Pusfinalio rungtynės
--
Finalo rungtynės
-- ---
Ažubalis (Pandėlys)
Ažubalis – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, netoli Ažubalio kaimo.
Tom Odell
Thomas Peter Odell (g. 1990 m. lapkričio 24 d.) – britų dainininkas ir dainų autorius. 2012 m. buvo išleistas debiutinis atlikėjo EP „Songs from Another Love“. 2013 m. „Brit Awards“ apdovanojimuose jis laimėjo kritikų pasirinkimo apdovanojimą. Tais pačiais metais buvo išleistas debiutinis Odell albumas „Long Way Down“, kuris pasiekė pirmąją vietą Jungtinėje Karalystės albumų reitinge. Antrasis albumas "Wrong Crowd" išleistas 2016 m. birželio 10 d.
2023 m. duomenimis, atlikėjas yra išleidęs penkis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Best Day of My Life“, išleistas 2022 m. spalį.
Al-Wakrah SC
Vakros sporto klubas, o angliškuose šaltiniuose „Al-Wakrah SC“ – Kataro futbolo ekipa iš Vakros. Vakros sporto klubas turi vyrų futbolo komandą, o taip pat krepšinio komandą, klube užsiimama futsalu, rankiniu, tinkliniu, boulingu, šachmatais ir kt.
Namų rungtynes žaidžia Vakros stadione (dar vadinamu al-Janubo), kurio talpa yra 40 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1959 m., oficialiai įkurtas 1965 m. Tuo metu buvo suformuotos futbolo ir rankinio komandos.
Nuo 1967 m. žinomas kaip Vakros sporto klubas. Ilgainiui buvo suburtos krepšinio, tinklinio, futsalo komandos.
Skargos pamokslas (paveikslas)
Skargos pamokslas  – 1864 m. sukurtas lenkų dailininko Jano Mateikos paveikslas, vaizduojantis katalikų teologą, jėzuitą, reformacijos priešininką Petrą Skargą, sakantį pamokslą Abiejų Tautų Respublikos karaliui Žygimantui III Vazai ir jo dvariškiams.
Al-Wakrah SC
Istorija
Nuo 1984 m. užsiimama tenisu bei skvošu.
Skargos pamokslas (paveikslas)
Šiuo metu paveikslas saugomas Varšuvos nacionaliniame muziejuje.
Al-Wakrah SC
Istorija
Futbolo ekipa žaidė elito divizione. Du kartus tapo šalies čempionais. Tai pavyko padaryti 1999 ir 2001 m.
Skargos pamokslas (paveikslas)
Istorija
Janas Mateika paveikslą nutapė iš karto po 1863 m. sukilimo, kuris sustiprino paveikslo įspūdį jo amžininkams. Paveikslas buvo eksponuojamas Krokuvos vaizduojamojo meno draugijos galerijoje (Towarzystwo Przyjaciół Sztuk Pięknych w Krakowie). Paveikslas pritraukė būrius žmonių jo pažiūrėti. Paveikslą buvo nupirkęs kunigaikštis Mauricas Potockis už 10 000 guldenų.
Al-Wakrah SC
Istorija
2018–2019 m. žaidė antros pakopos pirmenybėse ir tapo jų nugalėtojais.
Skargos pamokslas (paveikslas)
Istorija
1864 m. lapkričio 5 d., pripažinus dailininko indėlį atkuriant istorines temas, Janas Mateika buvo išrinktas Krokuvos mokslų draugijos (Towarzystwo Naukowe Krakowskie) nariu.
Al-Wakrah SC
Istorija
Nuo 2019–2020 m. rungtyniavo Q lygoje (elito divizionas). Sugrįžimas buvo sėkmingas: iš 12 dalyvių ekipa 2019–2020 m. Q lygoje iškovojo 6 vietą. 2022–2023 m. sezone užėmė ketvirtą vietą.
Skargos pamokslas (paveikslas)
Istorija
Šis paveikslas padarė Mateiką garsų ne tik Lenkijoje, bet ir už jos ribų, Europoje. 1865 m. paveikslas buvo apdovanotas aukso medaliu Paryžiuje.
Al-Wakrah SC
Spalvinė gama
Mėlyna, juoda ir balta spalvos. Klubo pravardės yra „mėlynieji“ bei „mėlynoji banga“.
Skargos pamokslas (paveikslas)
Aprašymas
Paveiksle dešinėje gestikuliuojantis rankomis nutapytas Petras Skarga, dėvintis juodą aprangą su geltonais apvadais. Nuncijus Germanikas Malaspina pavaizduotas dešinėje ir žemiau Skargos. Žemiau Skargos raudonai apsirengęs sėdi kardinolas Henrikas Gaetanas. Už jo yra Austrijos ir Ispanijos pasiuntiniai. Centre pavaizduotas magnatas, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikas, Abiejų Tautų Respublikos valstybės ir karinis veikėjas Jonušas Radvila I (1579–1620), apsirėdęs geltonu apsiaustu. Kartu su juo stovi lenkų didikas Stanislovas Stadnickis ir karūnos maršalas Mikalojus Zebžydovskis, būsimo Zebžydovskio rokušo dalyviai. Taip pat būryje yra diplomatas, kaštelionas Jeržis Mnišekas, karaliaus rotmistras Jonas Petras Sapiega sėdi prie Skargos kojų. Centrinėje paveikslo dalyje pavaizduotas sėdintis ir klausantis pamokslo karalius Zigmantas Vaza. Jo sūnus, princas Vladislovas Vaza pavaizduotas aukščiau už karaliaus ir šiek tiek nuo jo į kairę. Kancleris Janas Zamoiskis nutapytas kampe kairėje, apsirengęs raudonai. Karūnos maršalas bei iždininkas Mikalojus Volskis įsiterpęs tarp kanclerio ir princo. Archivyskupas, karūnos didysis sekretorius Stanislovas Karnkovskis nutapytas su purpurine apranga, pavaizduotas kairėje nuo karaliaus. Unitas Adomas Ipatijus Pociejus pavaizduotas kairiau ir aukščiau dviejų moterų. Dvi moterys, tai Lietuvos didžiojo kunigaikščio ir Lenkijos karaliaus Žygimanto Augusto sesuo, Stepono Batoro žmona Ona Jogailaitė ir kunigaikštienė Elžbieta Ostrožicka nutapytos virš karaliaus.
Grenades FC
Grenades FC arba Grenades Club – Antigvos ir Barbudos futbolo klubas, nacionalinės futbolo lygos (Premjer lyga) dalyvis. Namų stadionas vadinasi Antigua Recreation Ground, ir yra šalies sostinėje Sent Džonse. Klubo spalvos žalsva (salotinė). Lietuviškai klubo pavadinimas reikštų „granatos“, beje, šis ginklas pavaizduotas ir klubo logotipe.
Istorija
Įkurtas 1990 m.
Paberžiai (Baisogala)
Paberžiai – buvęs viensėdis Radviliškio rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Palonų.
Bilšiai (Žalvariai)
Bilšiai – buvęs viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Žalvarių.
Vilniaus choralinė sinagoga
Vilniaus choralinė sinagoga arba Taharot Hakodeš sinagoga – vienintelė išlikusi iš 105–110 Vilniaus sinagogų ir judėjų maldos namų. Geriau žinoma kaip Vilniaus sinagoga.
Istorija
1830–1840 m. Vilniuje paplito Haskala – žydų pasaulietinės apšvietos sąjūdis. 1820–1830 m. pasirodė pirmieji pasaulietiniai leidiniai – istorijos knygos, išverstos pirmojo žymaus Haskalos laikotarpio rašytojo Mordechajaus Gincburgo (1795–1846), Abraomo Dovo Lebensono (1794–1876) eilėraščiai. Vilniaus gimnazijoje atsirado moksleivių žydų. 1846 m. žydų švietėjai (maskiliai) po M. Gincburgo mirties 1846 m. nutarė, kad jiems yra būtinos patalpos susitikimams. Jie nusprendė tuo tikslu įkurti savo sinagogą. Jų iniciatyvą parėmė Vilniaus valdžia ir 1847 m. gautas leidimas atidaryti sinagogą. Ji pavadinta „Tohorat Hakodeš“ (Šventovės išvalymas). 1899 m. sinagogos vadovybė įsigijo žemės sklypą Zavalnos (dabartinėje Pylimo) gatvėje. 1902 m. architektas Dovydas Rozenhauzas parengė sinagogos pastato projektą. 1903 m. maldos namai atidaryti. Sinagoga buvo vadinama Choraline, nes joje atliekamas apeigas lydi choro giedojimas. Toks šventovės pavadinimas išliko iki mūsų dienų.
II pasaulinio karo metu sinagoga išliko, nes Nacistinės Vokietijos kariai sinagogoje buvo įkurdinę vaistinę.
Architektūra
Pastatas yra mauritaniško stiliaus, pastatytas pagal reforminį judaizmo Vokietijos sinagogų pavyzdį. Sinagoga yra dviejų aukštų. Pirmajame aukšte yra vyrų skyrius, o antrajame – moterų skyrius ir patalpa chorui. Fasade yra įrašas hebrajų kalba: „Maldos namai – šventenybė visoms tautoms“. Virš sinagogos frontono yra atvaizduotos lentelės su dešimt Dievo įsakymų. Dauguma iki šiol išlikusių mūrinių sinagogų pastatytos XIX a. II p. – XX a. pradžioje, istorizmo laikotarpiu (istorizmu vadinama architektūros kryptis, pagrįsta praeities stilistinių formų imitacija). Tuo metu daugelyje miestų ir miestelių pastatyta po antrą sinagogą šalia jau stovėjusių Kėdainiuose, Joniškyje, Kalvarijoje, Eišiškėse. Įdomūs trijų pastatų kompleksai susiformavo Kėdainiuose ir Kalvarijoje (dvi sinagogos ir skerdėjo namas). Istorizmo laikotarpio sinagogų, kaip ir kitos paskirties statinių, architektūroje egzistuoja stilistinė įvairovė, pradedant paprastų formų bestiline architektūra ir baigiant sudėtingomis viduramžių stilių, orderinių ar rytietiškų formų interpretacijomis. Išorėje naudojama nedaug dekoro elementų – dominuoja Dovydo žvaigždė arba Dekalogo motyvas. Šio stiliaus pastatuose vyrauja polichrominis žaismingumas: derinamos dviejų spalvų plytos bei balti tinko apvadai. Vilniaus sinagogoje yra neoromantinės architektūros elementų bei būdingos rytietiškos simbolikos.
Dabartis
Sinagogos pastatas restauruotas. Dažniau ėmė atvažiuoti ir giedoti sinagogoje žymūs kantoriai, tarp jų didysis dabarties kantorius Jozefas Malovanis, kuriam suteiktas Vilniaus Choralinės sinagogos garbės kantoriaus vardas. 2006–2014 m. Vilniaus religinės bendruomenės pirmininkas buvo Simonas Alperavičius. Choralinės sinagogos gabajus (seniūnas) nuo 2001 m. yra Chajimas Glikas. Šiandien sinagogoje meldžiasi Lietuvos žydų bendruomenė.
Tošio Hirabajaši
– karjerą baigęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1923 m.
Apurakana
Mieste auga virš 20 tūkst. sakurų, kasmet rengiamas Apurakanos vyšnių festivalis.
Apurakanoje įsikūrusi nemaža japonų bendruomenė, yra budistų šventykla.
Secu Savagata
Nacionalinėje komandoje žaidė 1923 m.
Būda II
Būda II – buvęs kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Rykantų.
Slabudka
Slabudka – buvęs viensėdis Radviliškio rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Palonų.
Džagdi
Džagdi  – kalnagūbris Rusijoje, Tolimuosiuose Rytuose, Amūro srityje ir Chabarovsko krašte, Jankano–Tukuringros–Soktachano–Džagdi kalnų grandinėje. Ilgis apie 250 km. Aukštis iki 1593 m. Pietuose pereina į Zėjos–Burėjos lygumą, iš šiaurės juosia Udos slėnis.
Guostagalio tvenkinys
Guostagalio tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Pakruojo rajone, 7 km į šiaurės rytus nuo Linkuvos. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Plonės intako Marginio intakas, Yslykio baseinas) 3,4 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 0,59 km, plotis – iki 0,14 km. Yra nedidelė – 4 a sala. Altitudė 67,5 m. Krantai žemi, vietomis pelkėti. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Vakarinėje pakrantėje įsikūrusi Guostagalio gyvenvietė, yra paplūdimys, rytuose – Palinkuvės kaimas.
Sankt Galeno universitetas
Sankt Galeno universitetas (HSG) – elitinis valstybinis mokslinių tyrimų universitetas, įsikūręs Sankt Galene, Šveicarijoje, besispecializuojantis į verslo administravimo, ekonomikos, teisės ir tarptautinių santykių sritis. 1898 m. įkurta aukštoji mokykla nuolat patenka tarp geriausių verslo mokyklų pasaulyje ir yra viena geriausių vokiškai kalbančiame pasaulyje. 2021 m. joje studijavo 9291 studentas, iš kurių 3577 buvo magistrantai ir 597 doktorantai.
Nors HSG yra vienas mažiausių Šveicarijos universitetų, jame yra didžiausias Šveicarijoje verslo administravimo fakultetas. Jis yra CEMS ir APSIA narys bei akredituotas EQUIS, AACSB ir AMBA (triguba akreditacija). HSG studentų miestelis yra įtrauktas į Šveicarijos nacionalinės svarbos paveldo objektų sąrašą.
XIX ir XX a.
1898 m. gegužę Sankt Galeno kantono parlamentas įsteigė Sankt Galeno prekybos, komercijos ir administravimo akademiją. Tikruoju steigėju laikomas Teodoras Kurtis, tuometinis Sankt Galeno kantono Ekonomikos reikalų departamento vadovas. Verslo akademijoje paskaitos pradėtos skaityti 1899 m. ir tai buvo viena pirmųjų tokio pobūdžio institucijų pasaulyje. Nuo 1911 m. akademija pradėta vadinti Handels-Hochschule. 1938 m. buvęs privatinės teisės fondas tapo viešąja įstaiga, o 1939 m. įgijo teisę teikti daktaro laipsnius.
right|thumb|Sankt Galeno universitetas 1963 m. su [[Antoni Tàpies|Antoni Tapieso meno kūriniais]]
XXI a.
2001/02 m. m. žiemą Sankt Galeno universitetas pradėjo studijų programų pertvarką. Mokymas buvo suskirstytas į bakalauro ir magistro laipsnius, todėl Šveicarijos universitetas tapo Bolonijos proceso pradininku. 2005 m. spalio mėnesį, buvo atidaryta universiteto „Vadovų“ vadybos, technologijų ir teisės mokykla (ES-HSG). Finansiškai savarankiška „Vadovų mokykla“ centralizuoja tolesnę savo švietimo veiklą, pavyzdžiui, MBA ir vadovų MBA programas.
2005 m. viduryje Sankt Galeno gyventojai nubalsavo (66,4 proc.) už universiteto renovaciją, reorganizavimą ir išplėtimą iki 2011 m. Turint apie 80 mln. Šveicarijos frankų biudžetą, buvo renovuoti septintojo dešimtmečio pastatai, atnaujinta jų infrastruktūra.
Studentų miestelis
left|thumb|upright|Sankt Galeno universitetas su Sankt Galeno senamiesčiu ir [[Šv. Galo vienuolynas|Šv. Galo vienuolynu fone]] right|thumb|1995 m. atidarytas konferencijų ir vadovų mokymo centras thumb|alt=HSG Learning Center "SQUARE" in October 2021|HSG mokymosi centras „SQUARE“ 2021 m. spalio mėn.
Sankt Galeno universitetas yra įsikūręs ant Rosenbergo kalvos, nuo kurios atsiveria vaizdingas Sankt Galeno senamiestis ir Alpių kalnų grandinė. Studentų miestelis pasižymi meno ir architektūros integracija.
Valterio Foerdererio suprojektuotame pagrindiniame pastate, visame pasaulyje laikomame reikšmingu septintojo dešimtmečio architektūros pavyzdžiu, menas yra pagrindinis architektūros elementas, o 1989 m. atidarytos bibliotekos pastate meno kūriniai naratyviai papildo architektūrinių formų įvairovę. Čia yra Zoltano Kemenio, Hanso Arpo, Žoržo Brako, Etjeno Ajdu, Choano Miro, Aleksandro Kolderio, Piero Sulažo, Alberto Džakomečio, Antoni Tapieso, Kogufo, Oto Miulerio, Martino Dislerio, Makso Bilo, Josefo Felikso Miulerio, Mimo Paladino, Gerhardo Richterio ir Enco Kukio darbų.
Universiteto apylinkėse, įskaitant Sankt Galeno miestą prie Bodeno ežero ir Alpes, galima užsiimti lauko pramogomis, įskaitant slidinėjimą, žygius pėsčiomis, alpinizmą ir buriavimą.
1995 m. už kelių minučių kelio pėsčiomis nuo pagrindinio studentų miestelio buvo atidarytas konferencijų ir vadovų mokymo centras. 2007 m. jis buvo išplėstas, ir dabar jame yra kelios plenarinių posėdžių salės ir 54 darbo kambariai. Universitetas taip pat turi tarptautinius centrus Singapūre ir San Paule, kuriuose vietiniai dėstytojai, studentai, absolventai ir įmonės per akademines veiklas bendrauja su universitetu.
2019 m. Sankt Galeno kantono rinkėjai pritarė papildomo studentų miestelio statybai. Naujajame studentų miestelyje, kuris bus atidarytas 2027 m., galės mokytis dar 3000 studentų.
2022 m. vasarį Rosenberge buvo atidarytas naujas HSG mokymosi centras „SQUARE“. Jis turėtų tapti novatoriška mąstymo ir darbo vieta, kurioje būtų galima mokytis ir bendrauti su studentais, dėstytojais ir šios srities specialistais. Projektą įgyvendino HSG fondas ir jis buvo finansuojamas tik iš aukų. HSG mokymosi centrą parėmė daugiau nei 800 aukotojų. 2018 m. architektų bendrovės „Sou Fujimoto Architects“ projektas „Open Grid – Choices of Tomorrow“ laimėjo architektūros konkursą.
Mokyklos, institutai ir mokslinių tyrimų centrai
left|thumb|Architektų bendrovės „[[Herzog & de Meuron“ suprojektuotas Centrinio instituto pastatas]] left|thumb|Europos ir tarptautinės verslo teisės institutas Po restruktūrizacijos 2011 m. Sankt Galeno universitete yra penkios mokyklos: Vadybos mokykla (SoM-HSG), Finansų mokykla (SoF-HSG), Teisės mokykla (LS-HSG), Ekonomikos ir politikos mokslų mokykla (SEPS-HSG) bei Humanitarinių ir socialinių mokslų mokykla (SHSS-HSG). Studijų programos paprastai yra susijusios su konkrečia mokykla, tačiau jas kartu dėsto kelių mokyklų dėstytojai. Ypatingą vaidmenį atlieka Vadybos, technologijų ir teisės aukštoji mokykla, kuri turi Institut mit besonderen gesamtuniversitären Aufgaben statusą ir vykdo MBA bei vadovų mokymo programas.
Sankt Galeno universiteto moksliniai tyrimai vyksta apie 40 institutų ir mokslinių tyrimų centrų, kurie yra neatsiejama universiteto dalis. Institutų direktoriai yra ir Sankt Galeno universiteto profesoriai. Teoriją ir praktiką jungiantys institutai suteikia svarbų indėlį į dėstymą universitete ir atlieka svarbų vaidmenį skatinant jaunųjų mokslininkų karjerą. 80 nuolatinių profesorių, 60 docentų ir vyresniųjų dėstytojų, ir daugiau nei 300 dėstytojų bei 300 asistentų, taip pat vizituojantys profesoriai augina mokslinį diskursą su studentais.
Sankt Galeno universitetas yra Europos informacinių sistemų mokslinių tyrimų centro (ERCIS) ir „Auto-ID Labs“ tinklo narys.
Studijų programos
Nuo 2001/2002 m. m. žiemos pradėjo veikti nauja studijų struktūra. Pagal Bolonijos procesą laipsniai šiuo metu yra skirstomi į bakalauro, magistrantūros ir doktorantūros programas. Bakalauro studijų programose paprastai dėstoma vokiečių kalba, o daugelyje magistrantūros ir doktorantūros studijų programų – anglų kalba. Nuo 2013 m. bakalauro studijų programos visiems studentams pradedamos nuo vertinimo metų. Siekiant pagerinti mokytojų ir mokinių skaičiaus santykį, buvo įvestos dvi atskiros (vokiečių ir anglų kalbų) vertinimo programos. Sėkmingai baigę šiuos metus, studentai likusiems dvejiems studijų metams gali rinktis vieną iš penkių specialybių. Dauguma bakalauro studentų studijuoja verslo administravimą. Be Sankt Galeno universiteto, tik Ženevos universitetas Šveicarijoje siūlo užsienio reikalų programą. Magistrantūros programos apima tą patį studijų spektrą, tačiau yra labiau specializuotos. Magistrantūros programos paprastai trunka nuo 1,5 iki 2 metų. Be CEMS tarptautinės vadybos magistrantūros studijų, bendradarbiaujant su universitetais partneriais, pavyzdžiui, Bokonio universitetu, ESADE, Paryžiaus verslo studijų mokykla, INCAE verslo mokykla, Nanjango technologijos universitetu, Tuftso universiteto Fletčerio mokykla, Roterdamo vadybos mokykla arba Paryžiaus politinių studijų institutu, galima įgyti daugiau dvigubų diplomų.
Long Way Down
Long Way Down – debiutinis studijinis britų atlikėjo Tom Odell albumas, išleistas 2013 m. birželio 24 d. Nepaisant to, jog albumas susilaukė daugiau neigiamų kritikų įvertinimų, nei teigiamų (žurnalas „NME“ netgi albumui davė 0 balų iš 10, kas įsiutino atlikėjo tėvą ), tai nesutrukdė jam debiutuoti pirmojoje vietoje Jungtinės Karalystės albumų reitinge.
Dainų sąrašas
Vias dainas parašė Tom Odell, o prodiusavo Dan Grech-Marguerat.
Sankt Galeno universitetas
Studentų gyvenimas
Oficiali buvusių Sankt Galeno universiteto studentų organizacija yra „HSG Alumni“. Daugiau nei 33 000 narių keturiuose žemynuose turinti organizacija yra viena iš pirmaujančių tokio pobūdžio asociacijų Europoje. Nuo 1930 m. klubas daugybe renginių ir informacinių platformų stiprina visą gyvenimą trunkančius absolventų ryšius su universitetu ir savo narių tarpusavio ryšius.
Alumnai
thumb|[[Josef Meinrad Ackermann|Josefas Akermanas 1977 m. baigė Sankt Galeno universitetą ir įgijo ekonomikos daktaro laipsnį.]] Žymūs Sankt Galeno universiteto alumnai finansų sektoriuje: buvęs „Deutsche Bank“ pirmininkas Paulas Achlaitneris, buvęs „Deutsche Bank“ generalinis direktorius Josefas Akermanas, buvęs „Commerzbank“ generalinis direktorius Martinas Blesingas, „Swiss Re“ garbės pirmininkas Valteris Kilholcas, buvęs „Julius Baer Group“ generalinis direktorius Aleksas Vidmeris, buvęs UBS generalinis direktorius Peteris Vuflis, dabartinis „N26“ generalinis direktorius ir įkūrėjas Valentinas Stalfas. Sankt Galeno universitete mokėsi kitų sektorių verslo lyderiai: „Daimler AG“ generalinis direktorius Ola Kalenijus, „The Swatch Group“ generalinis direktorius Nikas Hajekas jaunesnysis, „IWC Schaffhausen“ generalinis direktorius Georgas Kernas, „Qiagen“ generalinis direktorius Peras M. Šacas, buvęs „Fresenius“ generalinis direktorius ir „Nestlé“ generalinis direktorius Ulfas Markas Šnaideris,  buvęs „Thomas Cook Group“ generalinis direktorius Peteris Fankhauseris ir BASF valdybos narė Margret Sukalė. Tarp intelektualinės srities alumnų – rašytojas ir bestselerių autorius Rolfas Dobelis. Teisės ir politikos srityje pasižymėjo šie alumnai: Šveicarijos politikas ir buvęs Šveicarijos kantonų tarybos pirmininkas Kristofelis Brandlis, Lichtenšteino monarchas ir valstybės vadovas princas Hansas Adamas II, Šveicarijos politikas Hansas-Rudolfas Mercas, Šveicarijos politikas ir „Stadler Rail“ generalinis direktorius Peteris Spuhleris, Šveicarijos politikas Haincas Indermauras, taip pat buvę Lichtenšteino ministrai pirmininkai Adrianas Hasleris ir Klausas Čiučeris, verslininkas ir politikas Tomas Aešis bei politikė Judit Belaichė.
Dėstytojai ir darbuotojai
Žymūs dabartiniai ar buvę Sankt Galeno universiteto dėstytojai: Europos Sąjungos Teisingumo Teismo generalinė advokatė Džuliana Kokot, įmonių komunikacijos profesorė Miriam Mekel, režisierius seras Piteris Džonas, turizmo mokslo kūrėjas Valteris Huncikeris ir ekonomikos profesorius, vienas svarbiausių Prahos pavasario veikėjų Ota Šikas.
Kikuzo Kisaka
– karjerą baigęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Sankt Galeno universitetas
Prieštaravimai
Po 2019 m. kantono audito tarnybos atlikto tyrimo Sankt Galeno universitetas sulaukė griežtos kritikos dėl lengvabūdiško išlaidavimo kai kuriuose jo institutuose. Kantono įstatymų leidžiamosios valdžios atstovai paragino pakeisti universiteto atskaitomybės kultūrą.
Kikuzo Kisaka
Nacionalinėje komandoje žaidė 1923 m.
Sankt Galeno universitetas
Prieštaravimai
2021 m. Sankt Galeno universiteto profesorė nutraukė sutartį su savo doktorantūros studentu ir liepė universitetui ištrinti jo el. pašto dėžutę už tai, kad jis socialiniame tinkle „Twitter“ neigiamai atsiliepė apie Kinijos bendravimą prasidėjus Covid-19 krizei.
Varius
Varius – upelis Lietuvoje, Anykščių rajone; Šventosios kairysis intakas. Prasideda laukuose prie Kalvelių kaimo, 2,5 km į vakarus nuo Debeikių. Teka daugiausia į šiaurės vakarus – pradžioje laukais, už Čekonių – pro Ramuldavos miškus. Žemupyje pasuka į pietvakarius, teka giliu slėniu. Įteka į Šventąją 92 km nuo jos žiočių, ties Šeimyniškėlių sodais.
thumb|left|Variaus atodanga thumb|left|Varius nuo atodangos Intakas – Milys (kairysis).
Gyvenvietės prie Variaus: Kalveliai, Čekonys, Ramuldava, Pavarės I, Pavarės II, Pavarės III, Stakės, Šeimyniškėliai.
Etimologija
Upėvardis Vãrius kildinamas iš žodžių varyti, verti, nors galimos sąsajos ir su žodžiais virti, versmė, virulys arba 'vanduo'. Kai kurie šaltiniai (galbūt liaudies etimologija) teigia, kad upeliui pavadinimas duotas pagal vario atspalvio vandens spalvą.
Budiškės
Budiškės – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Sužionių.
Užupė (Radviliškis)
Užupė – buvęs kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Baisogalos.
Etimologija
Kaimas pavadintas pagal tai, kad jis buvo nuo Baisogalos miestelio už upės, perplaukus Kiršiną.
Kalpokų tvenkinys
Kalpokų tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Pakruojo rajone, 1,5 km į pietus nuo Linkuvos. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį 2,8 km nuo jo įtekėjimo į Viršyčio upelį (Mūšos intakas). Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,33 km, plotis – iki 0,05 km. Altitudė 62,7 m. Krantai žemi, vietomis apaugę krūmais. Aplinkui plyti dirbami laukai. Į rytus įsikūręs Kalpokų kaimas, į vakarus Butėnų kaimas.
Jošio Fudživara
– karjerą baigęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1923 m.
Džaz Murianas
Būdingos pelkės, šlapynės, druskožemiai, pustomo smėlio kauburiai. Pavasarinio potvynio metu dubumą užlieja vandenys ir susidaro negilus druskingas ežeras. Sausringais metais Džaz Muriane ežeras gali ir nesusidaryti. Pagrindinės įtekančios upės – Bampuras ir Halilas.
Duburyje gyvena larių gentys. Verčiamasi sodininkyste, gyvulių auginimu.
Disclosure
Disclosure – britų elektroninės muzikos duetas, kurį sudaro broliai Guy (g. 1994 m. gegužės 11 d.) ir Howard (g. 1991 m. gegužės 25 d.) Lawrence. 2013 m. buvo išleistas jų debiutinis albumas „Settle“, susilaukęs didelio dėmesio visame pasaulyje. Antrasis albumas, „Caracal“, išleistas 2015 m. rugsėjį.