cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Geležinkelių muziejus
thumb|right|300px|Geležinkelių muziejus įsikūręs [[Vilniaus geležinkelio stotis|Vilniaus stoties rūmuose]] Geležinkelių muziejus – Lietuvos muziejus, įstaiga, kaupianti, saugojanti ir propaguojanti muziejines vertybes, susijusias su geležinkelių istorija bei jų veikla Lietuvoje, veikianti Vilniuje, Geležinkelio g. 16. Direktorė – Vitalija Lapėnienė, steigėjas ir rėmėjas – AB „Lietuvos geležinkeliai“.
Istorija
Geležinkelių muziejaus steigimo idėja buvo gimusi dar tarpukaryje, bet prasidėjęs karas, po to sekusi ūkio suirutė sutrukdė tai įgyvendinti. Todėl muziejus atsirado 1966 m., kuomet Pabaltijo geležinkelio Vilniaus apygardos vadovybė įkūrė Geležinkelininkų darbo šlovės muziejų. Pradinė surinkta medžiaga apie įvairiapusį geležinkelininkų gyvenimą, fotografijos, keli maketai buvo muziejaus fondo pradžia. Muziejus veikė dabartiniame AB „Lietuvos geležinkeliai“ administracijos pastate Mindaugo g. Nr12/14. Ekspozicija pasakojo politizuotą geležinkelių istoriją, atiduodama duoklę sovietiniam istorijos laikotarpiui, ne kartą keitė savo pavadinimą, nes tuomet geležinkelius valdė centrinė ministerija Maskvoje. Muziejuje vyko įvairūs kultūriniai renginiai, buvo priimami garbingi svečiai. 1979 m. muziejus gavo tuomet aukštą liaudies muziejaus vardą. 1985 m. suteiktas jo įkūrėjo ir ilgamečio vadovo Georgijaus Žemaičio vardas. Muziejus pradėtas vadinti Lietuvos geležinkelininkų Georgijaus Žemaičio liaudies muziejumi. 1998 m. muziejus perkeltas į naujas patalpas Mindaugo g. Nr. 15. Muziejaus ekspozicija išsiplėtė, eksponatai išdėstyti pagal istorinius geležinkelių vystymosi laikotarpius. Muziejus tapo visuomeniniu. 2010 m. gruodžio 7 d. muziejus uždarytas rekonstrukcijai ir iškeltas į Geležinkelio stoties keleivių rūmus (Geležinkelio g. 16). Atidarytas lankytojams nuo 2011 m. birželio 1 d.
miniatiūra|Ekspozicijos dalis
Ekspozicija
Muziejus įsikūręs Vilniaus stoties antrajame aukšte, istoriniame pastate, pastatytame 1861 m. Muziejus išsidėstęs trijose salėse. Tai 3 pagrindinės lankytojų poreikius atitinkančios zonos: informacijos (ekspozicijų salė), kultūrinė (parodų ir renginių) ir edukacinė (maketų salė, kurioje veikia trys geležinkelių maketai). Muziejaus lankytojai sužino apie įvairius keleivinių traukinių maršrutus, supažindinami su geležinkelininko darbu. Muziejuje eksponuojamos fotografijos, schemos, įvairūs plakatai, darbo įrankiai, ženklai, medžiagos. Muziejuje prekiaujama knygomis bei suvenyrais su Lietuvos geležinkelių simbolika.
miniatiūra|Lauko ekspozicija Balandžio - lapkričio mėnesiais veikia lauko ekspozicija. Geležinkelių istorinių riedmenų ekspozicija išdėstyta  7100 m² plote, buvusiame Vilniaus geležinkelio stoties „Skubos“ kelyne, kurį sudaro keturi keliai ir bagažo rampa. Geležinkelių muziejaus lauko ekspozicija – tai keturi aklakeliai, ant kurių sustatyti istorinės geležinkelių technikos eksponatai: kelio mašinos, vagonai, traukiniai, šilumvežiai ir seni garvežiai. Šalia garvežio stovi hidraulinė (vandens) kolonėlė, pagaminta Kauno centrinėse dirbtuvėse 1938 m. Ant bagažo rampos eksponuojamos senos svarstyklės, vandens garo siurblys, vagono šildymo katilas, senas didelis kelininkų darbo instrumentas-muštuvas ir kiti eksponatai.
Azijiniai pilkieji ragasnapiai
Azijiniai pilkieji ragasnapiai (Ocyceros) – ragasnapinių (Bucerotidae) šeimos paukščių gentis.
Baciuti Kolonija
Baciuti Kolonija  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Turosnės valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Banienė
Banienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Banytė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Banys.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Laimonas Talat-Kelpša
Laimonas Talat-Kelpša (g. 1977 m. lapkričio 4 d. Vilniuje) – lietuvių diplomatas, ambasadorius Čekijos Respublikoje (nuo 2020 m. spalio mėn.).
Biografija
1998 m. baigė bakalauro studijas Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institute, 1995–1998 m. pagal Erasmus/Socrates mainų programą studijavo Oslo universitete. 2000 m. VU TSPMI baigė lyginamosios politikos magistro programą.
2003–2004 m. vadovavo Užsienio reikalų ministerijos Užsienio politikos analizės ir planavimo skyriui, 2004–2006 m. – Užsienio politikos analizės ir planavimo departamentui. 2006–2009 m. buvo Užsienio reikalų ministerijos sekretorius.
2009–2011 m. – Lietuvos ambasados Gruzijoje įgaliotasis ministras. 2011–2012 m. buvo Ministro Pirmininko A.Kubiliaus patarėjas.
Nuo 2013 m. balandžio 8 d. iki 2018 m. vasario mėn. – Lietuvos Respublikos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Indijos Respublikoje.
Nuo 2019 m. sausio 28 d. – Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerijos kancleris. 2020 m. rugsėjo viduryje paskirtas Lietuvos ambasadoriumi Čekijoje.
2008 m. L.Talat-Kelpšai suteiktas Nepaprastojo pasiuntinio ir įgaliotojo ministro diplomatinis rangas.
Boneras
Boneras  – sala Karibų salyno pietuose, Pietų Antilų grupėje. Nuo 2010 m. spalio 10 d. – specialioji Nyderlandų provincija.
Iki tol priklausė Nyderlandų valdomai Nyderlandų Antilų teritorijai. Drauge su negyvenama Mažojo Bonero sala sudarė atskirą administracinį Nyderlandų Antilų vienetą.
Geografija
Sala užima 288 km² plotą (administracinė teritorija – 294 km²). Ilgis 40 km, plotis 8 km. Paviršius iškyla iki 241 m (Brandaris Hilo k.). Salą supa koralų rifai. Yra Vašingtono-Slagbajaus nacionalinis parkas. Jame saugoma salos gyvūnija ir augalija (~200 rūšių paukščių, įvairūs driežai, šikšnosparniai). Aplinkiniuose vandenyse gyvena daugiau nei 450 žuvų rūšių, jūriniai vėžliai, koralinė gyvūnija.
Gyventojai
Bonere gyvena 14 tūkst. gyventojų (2006 m.). Pagrindinis miestas – Kralendeikas. Verčiamasi daugiausia turizmu (povandeninis nardymas, burlenčių sportas, kitos vandens pramogos). Yra medicinos mokykla.
Istorija
Iki kolonizacijos saloje gyveno aravakų kaketijų gentis. 1499 m. Bonerą atrado Alonso de Ojeda ekspedicija. 1568–1648 m. dėl salos kariavo Ispanija ir Nyderlandai. Napoleono karų metų salas buvo užėmę anglai, bet vėliau grąžino Nyderlandams.
Stambiavaisis koralmedis
Stambiavaisis koralmedis  – pupinių šeimos augalas, paplitęs pietryčių Azijoje – šiaurės rytų Indijoje, Mianmare, Tailande, Laose ir Vietname.
Tai vidutinio dydžio medis, išaugantis iki 10-30 m aukščio ir 1,7 m storio. Sausuoju sezonu meta lapus. Pažeidus žievę išsiskiria raudona guma. Mediena atspari termitams.
Krasnaja molodiož (Vilnius)
Krasnaja molodiož  – LKJS Vilniaus apygardos komiteto laikraštis, nelegaliai ėjęs 1921–1922 m. Vilniuje rusų kalba. Išėjo keturi numeriai.
Krasnaja molodiož (Kaunas)
Istorija
Leistas kaip laikraščio „Borba“ priedas. Išėjo šeši numeriai. Tiražas 1500 egz.
Lukšiai (kaimas)
Lukšiai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, greta Lukšių miestelio.
Kinabatanganas
Kinabatanganas (MS Sungai Kinabatangan) – upė Malaizijoje, Borneo salos šiaurės rytuose, Sabahe. Tai antra pagal ilgumą šalies upė. Prasideda plokščiakalnyje šalies centrinėje dalyje, teka į šiaurės rytus džiunglėmis. Įteka į Sulu jūrą rytų pusėn nuo Sandakano.
Liūtinguoju laikotarpiu (nuo lapkričio iki kovo) upė smarkiai patvinsta. Salpoje gausu senvagių.
Kinabatanganą kerta plento Sandakanas–Tavau tiltas. Upės baseine gyvena sungajų gentis.
Baniulis
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Baniulienė (ištekėjusi moteris) ir Baniulytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Spalvotosios nernės
Spalvotosios nernės (Diagramma) - ešerių kriuksių (Haemulidae) šeimos žuvų gentis.
Makedonijos futbolo varžybos 2009–2010 m.
Makedonijos futbolo varžybos 2009–2010 m.
Galutinė lentelė
Pastaba.
Dukiškės
Dukiškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Magučių.
Ransas
Ransas – upė šiaurės vakarų Prancūzijoje, Bretanėje. Prasideda aukštumose ties Kolinė vietove, teka į rytus, vėliau į šiaurę. Įteka į Lamanšo sąsiaurį ties Sen Malo, sudaro estuariją.
Didžiausi intakai – Linonas ir Gineforas.
Upė vandeningiausia būna žiemą. Ranso estuarijoje įrengta 240 MW potvynių elektrinė (didžiausia pasaulyje). Miestai prie Ranso: Kolinė, Kolnas, Dinanas, Dinaras, Sen Malo.
Barakauskas
Barakauskas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Barakauskienė (ištekėjusi moteris) ir Barakauskaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Tamsialapis skiautalūpis
Tamsialapis skiautalūpis (Epipactis atrorubens) – gegužraibinių (Orchidaceae) šeimos daugiametis žolinis augalas, įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą. 25-70 cm aukščio, šakniastiebis storas, gulsčias. Stiebas stačias, jo viešutinė dalis plaukuota. Lapai ovališki ar pailgai kiaušiniški. Žiedynas 7-20 cm ilgio, žiedai nedideli, rausvai raudoni, malonaus vanilės kvapo. Žydi birželio – rugpjūčio mėn. Auga sausuose miškuose, kopose, smėlynuose. Lietuvos pajūryje dažnas, o kitur retas arba visai neauga.
Vangdi Phodrangas
Vangdi Phodrangas  – miestelis vidurio Butane, 1300 m aukštyje; dzonghago (rajono) centras. Kelių mazgas: keliai į Timpu, Sarpangą, Trongsą. Netoliese prateka Sankošo upė. Yra 1632 m. pastatyta tvirtovė–vienuolynas (dzongas; 2012 m. smarkiai nukentėjo nuo gaisro ).
Chostas
Chostas  – miestas pietryčių Afganistane, 150 km į pietus nuo Kabulo, netoli Pakistano sienos; provincijos centras. Keliai į Gardezą, Tanką, Ravalpindį, yra oro uostas. Miestas įsikūręs slėnyje, apsuptame 3000 m aukščio kalnų. Verčiamasi prekyba, žemės ūkiu, amatais. Veikia universitetas, didžioji mečetė.
Gyventojų dauguma – puštūnai.
Istorija
TSRS invazijos į Afganistaną metu, mudžachedinai įsitvirtino Chosto slėnyje ir neleido įsiveržti Tarybinei armijai. Chosto apgultis truko net 8 metus. Kelias tarp Gardezo ir Chosto ~90 km eina siauru tarpukalnių slėniu ir yra itin patogus pasaloms. 1995 m. Chostą užėmė Talibanas. 2001 m. įvestos NATO pajėgos. JAV invazijos laikotarpiu čia vykdavo dažni susirėmimai ir teroristinės atakos.
Denisas Chvalickis
Denisas Chvalickis (Denis Khvalytskiy; g. 1997 m. gegužės 30 d.) – Ukrainos vartininkas. Buvęs FK Atlantas narys.
Karjera
Pieš atvykdamas į Lietuvą atstovavo Lucko „Voluinės“ klubą. 2017/2018 m. sezone šis klubas žaidė Ukrainos Pirmos lygos pirmenybėse.
2018 m. vasarą atvyko į Lietuvą. Atstovavo FK Atlantas Klaipėda. 2018 m. A lygoje žaidė vos vieną kartą. Jo debiutas įvyko 2018 m. spalio 4 d. Klaipėdoje, kai FK Atlantas žaidė su čempionais FK Sūduva. Klaipėdiečiai pralaimėjo rezultatu 2-5.
Krasnoje znamia
Krasnoje znamia  – komunistinis laikraštis, ėjęs 1920–1922 m. Vilniuje rusų kalba.
Istorija
1920–1921 m. leido Lietuvos ir Baltarusijos komunistų partijos CK ir Vilniaus komitetas, o 1921–1922 m. – LKP Vilniaus apygardos komitetas. Tiražas 1920 m. – 3000-8000 egz. 1920 m. leido priedus „Krasnoje znamia profsojuzov“, „Krasnoje znamia molodioži“ ir „Krasnoje znamia rabotnicy“.
Bendradarbiavo Zigmas Angarietis, Kazimieras Cichovskis, Pranas Eidukevičius, Romualdas Muklevičius, Romanas Pileris ir kt.
Laikas (savaitraštis)
Laikas – Didžiosios Britanijos lietuvių darbininkų savaitraštis, ėjęs 1905 m. liepos mėn. – 1906 m. vasario mėn. Belshilyje, Škotija.
Redaktoriai
J. Petrulis, Jurgis Gegužis ir kt.
Kvaitulinis pejotlis
Kvaitulinis pejotlis (Lophophora williamsii, ) – kaktusinių (Cactaceae) šeimos bedyglis augalas. Jis kilęs iš pietvakarių Teksaso, Meksikoje dažniausiai randamas Čihuahua dykumoje, Tamaulipaso, San Luis Potosi valstijose. Ten jis auga tarp krūmų, krūmokšnių, ypač jei jie auga klintyse.
Stiebas virš žemės suploto rutulio formos, apie 10 cm skermsnes, su 5-10 briaunų. Žiedas balsvai rausvas, išauga iš kaktuso vidurio, kuriame yra įdubimas, žydi nuo kovo iki gegužės, kartais vėlyvą rugsėjį.
Augalas turi haliucinogeninių savybių. Pejotlis gerai žinomas dėl savo psichotropinių alkaloidų, ypatingai dėl meskalino. Vietos gyventojų naudojamas meditacijai, įvairiems ritualams. thumb|left|250px|Žydintis kvaitulinis pejotlis
Debeikių valsčius
Debeikių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Debeikiai. Valsčiaus būstinė (Biliūno g. 48) šiuo metu yra Kultūros paveldo registre.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Kauno gubernijoje. Panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Anykščių rajonui (9 apylinkės).
Monastyras
Monastyras (, nuo ) – miestas Tunise, 20 km į pietus nuo Suso ir 162 km į pietus nuo Tuniso. Centrinės Tuniso pakrantės miestas, tradicinis žvejybos uostas. Monastyras dabar didžiausias turistų kurortas.
Povilas Balzarevičius
Povilas Balzarevičius (g. 1929 m. lapkričio 30 d. Vaškai) – Lietuvos inžinierius hidrotechnikas.
Biografija
1953 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1966 m. žemės ūkio mokslų kandidatas. 1986 m. technikos mokslų daktaras.
1956–1959 m. Kėdainių melioracijos mašinų stoties direktorius. 1959–1991 m. Hidrotechnikos ir melioracijos instituto direktorius. Nuo 1977 m. Sąjunginės žemės ūkio MA Vakarų skyriaus melioracijos ir vandens ūkio sekcijos pirmininkas.
1958–1964 m. LKP CK narys. 1964–1966 m. LKP CK Revizijos komisijos narys.
Mokslinė veikla
Mokslinio darbo kryptis – kompleksinis žemių melioravimas.
History
History (nuo 1995 iki 2008 m. The History Channel) – amerikiečių kabelinė ir palydovinė televizija, priklausanti „A+E Networks“ tinklui, „Hearst Corporation“ ir „Disney–ABC Television Group“ bendrajai įmonei.
Laikas (dienraštis)
Laikas – dienraštis, ėjęs 1938–1940 m. Kaune.
Istorija
Spausdino informacinio, pramoginio pobūdžio rašinius.
Bendradarbiavo Vytautas Gedgaudas, Jonas Juodvalkis, A. Klimaitis, Jonas Marcinkevičius, Juozas Žlabys-Žengė ir kiti.
Redagavo Henrikas Ernestas Blazas, Justas Paleckis.
Baranauskienė
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Baranauskas.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Torotas
Torotai (Genyatremus) – ešerių kriuksių (Haemulidae) šeimos žuvų gentis.
Augustavas
Augustãvas  – miestas šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Augustavo apskrityje, ties Mėtos upe ir Augustavo kanalu. Apskrities ir miestietiško valsčiaus administracinis centras.
thumb|left|[[Mėta (upė)|Mėtos upės pakrantė]] thumb|left|[[Augustavo geležinkelio stotis]] thumb|left|Augustavo Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia
Geografija
Devynių ežerų ir Augustavo girios supamas miestas yra vienas svarbiausių Lenkijos vandens sporto (baidarės, kanojos) centrų. Pagal 2010 m. duomenis miestas yra 47 pagal dydį Lenkijos miestas ir ketvirtas pagal dydį Palenkės vaivadijos miestas. Miestas yra Augustavo lygumoje, prie Mėtos upės, tarp Mėtos, Balčio ir Saino ežerų. Iš šiaurės, rytų ir pietų miestą supa Augustavo giria. Kraštovaizdis susiformavo per paskutinį ledynmetį – ledynas suformavo lygumą, kuri apaugo miškais, o tirpstančio ledyno vandenys suformavo dabartinius ežerus.
Pagal 2002 m. duomenis miesto plotas yra 80,93 km², iš kurių:
Istorija
thumb|Turgaus aikštė 1914 m. thumb|Turgaus aikštė 1915 m. thumb|Teritorija priskirta Lietuvai pagal [[Lietuvos-Tarybų Rusijos taikos sutartis|1920 metų liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį]]
Nuo VIII a. pr. m. e. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a. jotvingiai kovojo su siaubiamaisiais Haličo, Lenkijos, kryžiuočių antpuoliais. Dalį gyventojų kryžiuočiai iškėlė į Sembą. XIV a. pabaigoje minima prie upės stovėjusi kryžiuočių Metenburg pilis. 1392 m. Vytautas Didysis su savo kariuomene sugriovė šią pilį. Augustavo apylinkės iki XV a. buvo ginčijama teritorija tarp Lietuvos, Vokiečių ordino ir Mazovijos, kol 1422 m. Melno taikos sutartimi galutinai atiteko Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Per karus su kryžiuočiais vietos gyventojų liko labai mažai. Vidaus kolonizacijos laikotarpiu, Augustavas atsidūrė lietuvių ir slavų paribyje. Lietuviai kūrėsi į šiaurę nuo miesto (į vakarus – mozūrai, į rytus – baltarusiai). Po Liublino unijos vyko daugiausia lenkų kolonizacija.
Gyvenvietė Mostki pirmąkart minima 1496 metais. 1526 m. Jonas Radvila III gyvenvietėje įkūrė smuklę ir prekybos punktą, nes gyvenvietė buvo prekybos kelių sankryžoje tarp Lietuvos ir Prūsijos, Varšuvos ir Krokuvos. 1555 m. karalienės Bonos pastangomis karalius perėmė gyvnvietę iš Radvilų. 1557 m. miestui suteiktas Augustavo miesto herbas. 1561 m. gegužės 16 d. Žygimantas Augustas suteikdamas Magdeburgo teises pavadino Augustavu. 1564 m. miestas gavo papildomą privilegiją, pagal kurią miestiečiams leista virti alų ir midų bei varyti degtinę. 1569 m. sieną tarp Lenkijos ir Lietuvos nustačius Mėtos upe Augustavas atiteko Lenkijai, nors miesto kapinės liko Lietuvos pusėje.
XVII a. antrojoje pusėje miestą ištiko maras. Per švedų tvaną 1656 m. miestą ir apylinkes nusiaubė totoriai. Šiaurės karo metu miestą keletą kartų nusiaubė Rusijos, Brandenburgo, Saksonijos ir Švedijos kariuomenės. Po Abiejų Tautų respublikos padalinimų 1795 m. Augustavą ir Užnemunę aneksavo Prūsija, čia buvo Dambravo apskrities teismas ir administracinis centras. 1807 m. įėjo į Varšuvos hercogystės, o nuo 1815 m. į Lenkijos karalystės sudėtį. 1829 m. pastatytas Augustavo paštas. 1836 m. mieste pastatyta Augustavo miesto rotušė. 1837 m. sukūrus Augustavo vaivadiją, jos centras perkeltas į Suvalkus, Augustavas tapo apskrities centru Augustavo, o nuo 1867 m. – Suvalkų gubernijoje. 1831 m. po nesėkmingų lenkams kautynių ties Ostrolenka, vadinamasis Gelgaudo korpusas su 12 000 karių, ties Raigardu gegužės 29 d. sumušęs rusų generolą Sackeną, žygiuodamas į Lietuvą perėjo per Augustavą.
Miesto prekybinę reikšmę pakėlė 1825–1839 m. iškastas Augustavo kanalas. 1842 m. tapo apskrities centru. Per 1863 m. sukilimą Augustavo miškuose veikė kelios sukilėlių rinktinės. 1886–1889 m. Augustave pastatyti magistrato ir apskrities mokyklos pastatai, kurių architektas buvo Konstantinas Zaranekas. 1891 m. mieste pastatytas Augustavo Caro Aleksandro III paminklas. 1899 m. miestą pasiekė geležinkelis. XIX a. pabaigoje mieste architektas Henrikas Markonis sukūrė nemažai klasicistinio stiliaus pastatų. XIX a. mieste klestėjo kontrabanda dėl miesto artumo šalia Prūsijos. 1897 m. mieste pastatytas Augustavo Petro Bagrationo paminklas. XX a. pradžioje per Augustavą nutiestas geležinkelis į Gardiną. 1818–1925 m. miestas priklausė Augustavo vyskupijai. XIX a. miestas buvo Suvalkų gubernijos Augustavo apskrities centras.
Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui Augustavo miškuose vyko rusų ir vokiečių mūšiai. Pirmą kartą VIII vokiečių armijos III divizija Augustavą užėmė 1914 m. rugsėjo 16 d., tačiau kiek vėliau rusai miestą atsiėmė. Antrą kartą Augustavo miškai pagarsėjo 1915 m. vasario mėn., kai vokiečių VIII ir X armijos puolė pietvakarių Lietuvą. Tuomet Augustavo miškuose buvo apsupta didelė Rusijos kariuomenės dalis su XX pėstininkų korpusu.
Augustavas figūravo ir Lietuvos nepriklausomybės kovose. 1920 m. liepą rusams veržiantis į Lenkiją, lenkai atsitraukė ir iš jų okupuotos Suvalkų žemės. Tada pasienį su lenkais palei Augustavo kanalą užėmė Lietuvos kariuomenės dalys. Rugpjūčio 16 d. lenkų kariuomenė prieš Raudonąją armiją pradėjo kontrpuolimą. Lenkai prisiartino prie Lietuvos pasienio ir pradėjo spausti ten buvusią Lietuvos apsaugą. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį miestas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1920 m. rugpjūčio 28 d. Augustavas pateko į lenkų rankas. Kovoje su lenkų ulonais žuvę lietuviai kariai palaidoti Augustavo girioje, Plaskų valsčiaus Serski Laso kaimo kapinaitėse.
Lenkų valdžioje miestas priklausė Baltstogės, vėliau Suvalkų vaivadijai. 1921 m. čia gyveno 8 300 gyv., 1934 m. apie 13 tūkst. gyventojų. Augustavas tapo populiariausiu tarpukario Lenkijos kurortu.
1945 m. liepos mėnesį Raudonoji armija ir NKVD bei jiems talkinę lenkų komunistinio režimo saugumas ir milicija Augustavo apylinkėse surengė prieš rezistencijos kovotojus nukreiptas vadinamąsias Augustavo gaudynes  – didžiausią komunistinio režimo nusikaltimą Lenkijoje po Antrojo pasaulinio karo. Šios operacijos metu buvo šukuojami Augustavo girios miškai ir gyvenvietės, suiminėjami ir kankinami visi įtartinais apsirodę asmenys. Iš viso suimta apie 2000 asmenų, 600 suimtųjų išvežti nenustatyta kryptimi ir jų mirties aplinkybės iki šiol yra neišaiškintos.
Įmonės
Mieste yra vienos didžiausių Lenkijoje jachtų laivų statyklos įmonė, kuri nemažai savo gaminių eksportuoja į Vakarų Europą. Taip pat yra mažesnių įmonių, kurios gamina įvairias mažesnes vandens transporto priemones. 1951 m. mieste buvo atidaryta cigarečių gamykla, kuri šiuo metu priklauso British American Tobacco korporacijai. Mieste yra maisto pramonės įmonių, kurios gamina pieno ir mėsos produktus. Taip pat yra pilstomas mineralinis vanduo Augustowianka. Miesto apylinkėse veikia nemažai medienos pramonės įmonių. Didžiausia lentpjūvė pastatyta 1916 metais. 1972 m. buvo atidaryta avalynės gamykla ir silikatinių plytų gamykla, kuri bankrutavo XX a. pabaigoje.
Mieste veikia Lidl, Kaufland, Biedronka, Stokrotka ir POLOmarket prekybos centrai.
Turizmas
Šalia miesto esančioje Augustavo girioje yra daugybė stovyklaviečių. Miesto apylinkėse esančiuose ežeruose gausu vandens pramogų, tarp jų yra vandens slidžių nuoma, paplūdimiai, pasiplaukiojimas kruiziniais laivais 740 m ilgio trasoje. Šalia miesto esančiame Augustavo kanale ir aplinkiniuose ežeruose galima plaukioti baidarėmis. Mieste yra nemažai gydymo įstaigų. Tam tikros kurorto teisės miestui suteiktos 1971 m., o 1993 m. miestas tapo pilnateisiu kurortu. Nuo 1976 m. prie Mėtos ežero veikia sanatorija Budowlani. Mieste yra Augustavo turistų namai.
Miesto paminklai
thumb|right|250px|[[Augustavo vandens telkinių direkcijos pastatas]] thumb|right|250px|[[Augustavo senasis paštas]]
Vienas iš svarbiausių gamtos ir istorijos paminklų mieste yra 1824–1839 m. nutiestas Augustavo kanalas. Kanalas jungia Vyslos ir Nemuno upes. Miesto ribose yra Augustavo šliuzas, Pževiežo šliuzas ir Svobodos šliuzas. 2007 m. paskelbtas saugomu istorijos paminklu.
Seniausias miesto pastatas yra 1800–1801 m. pastatytas Žygimanto Augusto turgaus aikštės 28 namas, kuriame kaip spėjama 1812 m. gruodžio mėnesį buvo apsistojęs Napoleonas Bonapartas. Taip pat yra išlikęs dar vienas panašaus senumo pastatas prie Bistros kanalo. Išlikęs yra ir 1829 m. italų architekto Henriko Markonio suprojektuotas klasicistinio stiliaus Augustavo senasis paštas. Mieste gatvėje stovi Augustavo uosto direkcijos pastate (29 Listopada gatvėje) yra Augustavo kanalo istorijos muziejus. Šalia šio pastato stovi 1903 m. pastatytas Augustavo vandens telkinių direkcijos pastatas. Prie Balčio ežero stovi 1935 m. statybos Augustavo karininkų Jachtų Klubas. Prie Mėtos ežero stovi 1939 m. statybos Augustavo turistų namai.
Miesto centre išlikę nemažai XIX a. pabaigoje ir XX a. pradžioje statytų pastatų, kaip pvz., 1897 m. pastatyta Augustavo geležinkelio stotis. Miesto centre stovi 1906–1911 m. pastatyta elektinio architektūros stiliaus Augustavo Šv. Jėzaus širdies bazilika. Toliau nuo centro yra XIX a. pabaigoje pastatyta Augustavo Čenstakavos Dievo Motinos bažnyčia, 1832 m. pastatyta Augustavo Truškovskių šeimos mauzoliejaus koplyčia. Apie 9 km į šiaurės rytus nuo miesto centro Studzieničnos gyvenvietėje yra Studzieničnos Dievo Motinos sanktuariumas, kurį sudaro 1847 m. pastatyta Studzieničnos Škaplierių Dievo Motinos bažnyčia ir 1872 m. pastatyta Studzieničnos Šv. Mergelės Marijos koplyčia.
XIX a. įkurtose miesto kapinėse seniausias antkapis yra 1839 metų. Taip pat mieste yra 1820 m. buvo įkurtos Naujosios Augustavo žydų kapinės ir XVII a. įkurtos Senosios Augustavo žydų kapinės. Taip pat yra 1948 m. mieste įkurtos Augustavo Raudonosios armijos kareivių kapinės. Toliau nuo miesto centro yra XIX a. įkurtos Studzieničnos kapinės ir I pasaulinio karo Studzieničnos kareivių kapinės.
Gyventojai
Pagal 2008 m. birželio 30 d. duomenis mieste gyveno 30384 žmonės, iš jų 16 081 moterų (52,93 proc.) ir 14 303 (47,07 proc.).
2010 m. duomenimis miestas pagal gyventojų skaičių yra 147-tas Lenkijoje ir 4-tas Palenkės vaivadijoje. Pagal 2002 m. duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui siekė 1191,5 zlotus.
Tautinė sudėtis
1897 m. mieste gyveno 20, 1931 m. surašymo duomenimis, – 6 lietuviai.
Augustavo gyventojų skaičiaus raida
Gyventojų skaičiaus raida nuo XVII a. iki šių laikų.
Kultūra
thumb|right|250px|[[Augustavo turistų namai]] right|thumb|250px|[[Augustavo Albatroso restoranas]] right|thumb|250px|Miesto parduotuvė
Įstaigos
Pagrindinė organizacija, kuri organizuoja kultūrinius miesto renginius, yra Augustavo kultūros namai (adresas Rynek Zygmunta Augusta 9). Šiuose namuose vyksta keliautojų klubų susitikimai, literatūros vakarai, parodos, susirinkimai, seminarai, konkursai.
Žiniasklaidos priemonės
Mieste yra leidžiami šie laikraščiai:
Renginiai
Dažniausiai renginiai vyksta turgaus aikštėje, prie Mėtos upės arba Mėtos ežero.
Reguliarūs kultūriniai renginiai:
Bažnyčios ir parapijos
right|thumb|240px|[[Studzieničnos Šv. Mergelės Marijos koplyčia]] thumb|right|230px|[[Augustavo Truškovskių šeimos mauzoliejaus koplyčia]]
Katalikų bažnyčios ir koplyčios
Pirmoji bažnyčia pastatyta 1549 m., nauja medinė 1776 m. , nauja mūrinė neoromaninio stiliaus Augustavo Šv. Jėzaus širdies bazilika 1906–1911 m.
Augustavo Čenstakavos Dievo Motinos bažnyčia pastatyta 1896 m. kaip stačiatikių cerkvė, perstatyta į katalikų bažnyčią 1921 m.
Kitos katalikų bažnyčios ir koplyčios:
Algimantas Liekis
Algimantas Liekis (1943 m. spalio 16 d. Stokaičiuose, Žygaičių valsčius, Tauragės apskritis – 2019 m. rugpjūčio 15 d.) – Lietuvos inžinierius, žurnalistas, redaktorius, istorikas, humanitarinių mokslų daktaras.
Augustavas
Transportas
thumb|200px|Netoli miesto yra [[Augustavo kanalas]]
Algimantas Liekis
Biografija
Baigė Vainuto vidurinę mokyklą (Šilutės rajonas), 1966 m. Kauno politechnikos institutą, pramoninės ir civilinės statybos inžinierius. 1966–1968 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“, 1968–1970 m. žurnalo „Jaunimo gretos“, 1972–1980 m. žurnalo „Mokslas ir technika“ redakcijų darbuotojas. 1970–1972 m. leidinio „Sparnai“, 1980–1984 m. žurnalo „Statyba ir architektūra“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1982 m. istorijos mokslų kandidatas. 1984–1991 m. Istorijos instituto Mokslo ir technikos istorijos skyriaus vedėjas. 1993 m., 1995 m., 1998 m. ir 2001 m. stažavo JAV.
Tęstinių leidinių nuo 1990 m. „Lietuvos mokslas“, 1997 m. atkurto „Lietuvių tauta“ (ėjo 1907–1936 m.) steigėjas ir vyr. redaktorius. 1994–1995 m. vadovavo Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo institutui. 1996–2003 m. Vilniaus universiteto Komunikacijos fakulteto, nuo 2003 m. Vilniaus universiteto Tarptautinio žinių vadybos ir ekonomikos centro dėstytojas. Nuo 1997 m. dar dirbo ir Vilniaus Gedimino technikos universitete, nuo 2002 m. Mokslotyros centro direktorius; nuo 2003 m. docentas. Sudarė daugiau kaip 60 mokslinių knygų. Buvo Lietuvos tautininkų sąjungos Vilniaus miesto Naujamiesčio skyriaus narys.
Augustavas
Keliai
Per miestą eina kelias iš Lietuvos (Budzisko ir Ogorodninkų pasienio perėjimo punktų) į Varšuvą, taip pat šie keliai:
Geležinkeliai
Per miestą eina Sokulkos-Suvalkų geležinkelio linija (Sokulka – Suvalkai). Traukiniai stoja Augustavo Porto ir Augustavo geležinkelio stotelėse.
Vandens transportas
Nors statytas kaip svarbi transporto arterija Augustavo kanalais šiais laikais naudojamas tik turizmo tikslais. Yra keletas reguliarių linijų, kuriomis turistai plaukioja Augustavo kanalu ir aplinkiniais ežerais.
Tarpmiestinis transportas
Iš Augustavo tiesioginiais autobusais galima susisiekti su Varšuva, Balstoge, Krokuva, Vroclavu, Olštynu, Suvalkais, Luku, Geldape, Ungura, Mikolaikomis, Lomža, Grajevu ir Dambrava.
Sportas
Augustave reguliariai vyksta Lenkijos buriavimo čempionatas Co ma pływać, nie utonie.
Jonas Vytautas Bakšys
Biografija
1933–1936 m. mokėsi Kretingos pranciškonų gimnazijoje, 1937–1939 m. – Utenos „Saulės“ gimnazijoje, 1939–1941 m. Biržų gimnazijoje. 1941–1945 m. studijavo Vilniaus universiteto Medicinos fakultete, 1946 m. studijas baigė Vytauto Didžiojo universitete. 1955 m. medicinos mokslų kandidatas.
Augustavas
Sportas
Sporto klubai:
Jonas Vytautas Bakšys
Biografija
Nuo 1946 m. dirbo Kauno universiteto Mikrobiologijos katedroje. 1949–1952 m. tarnavo tarybinėje kariuomenėje. 1952–1955 m. Karo medicinos akademijos Leningrade adjunktas. Nuo 1958 m. Kauno klinikinės ligoninės Vidaus ligų skyriaus gydytojas, 1959–1995 m. Kauno medicinos instituto hospitalinės terapijos skyriaus vedėjas. 1960–1995 m. dar ir Kauno medicinos instituto (nuo 1989 m. Kauno medicinos akademija) dėstytojas, nuo 1960 m. docentas, nuo 1990 m. profesorius.
Augustavas
Miestų bendradarbiavimas
Miestai, su kuriais Augustavas yra užmezgęs partnerystės ryšius:
Jonas Vytautas Bakšys
Biografija
Tyrė kvėpavimo, širdies ir kraujagyslių būklę po plaučių operacijų.
Ilgametis Kauno krašto terapeutų draugijos pirmininkas, medicinos žurnalų „Medicina“ ir „Medicinos teorija ir praktika“ redakcijos kolegijų narys.
Rėmuo
Rėmuo – skrandžio motorikos sutrikimas, pasireiškiantis deginimo jausmu epigastriumo srityje ir už krūtinkaulio. Jis atsiranda nusilpus apatiniam stemplės sfinkteriui, dėl to rūgštus skrandžio turinys patenka į apatinę stemplės dalį. Rėmuo dažnai pasitaiko padidėjus skrandžio sulčių rūgštingumui.
Petras Cvirka
Petras Cvirka (1909 m. kovo 25 d. Klangiuose, Veliuonos valsčius, Rusijos imperija – 1947 m. gegužės 2 d. Vilniuje, LTSR) – Lietuvos rašytojas, politinis veikėjas.
Biografija
Gimė Klangiuose, Veliuonos valsčiuje. 1926–1930 m. mokėsi Kauno meno mokykloje, 1931–1932 m. gyveno Paryžiuje. Dirbo kairiajame žurnale „Trečias frontas“, su kuriuo nuo penktojo numerio mezgė ryšius LKP, po to taip pat prokomunistiniame žurnale „Literatūra“. 1934 m. priimtas į Lietuvių rašytojų draugiją. Paskelbė tris romanus („Frank Kruk“, „Žemė maitintoja“, „Meisteris ir sūnūs“), dvi apsakymų knygas („Saulėlydis Nykos valsčiuje“, „Kasdienės istorijos“), knygų vaikams, turėjusių nemažą pasisekimą.
Po sovietų okupacijos 1940 m. birželio 15 d. rašė Raudonąją armiją, Sovietų Sąjungą ir Josifą Staliną šlovinančius straipsnius.
Dhjana
Dhjana  – sanskrito sąvoka, reiškianti tiek meditaciją, tiek meditatyvias būsenas. Vartojama tiek hinduizmo, tiek budizmo, tiek kitų indiškos kilmės religijų žodyne.
Petras Cvirka
Biografija
Kartu su kitais keturiais Prezidiumo nariais: Liudu Adomausku, Mečiu Gedvilu, Juozu Grigalavičiumi ir Antanu Venclova, pasirašė keturias Liaudies Seimo deklaracijas, panaikinusias konstitucinę šalies santvarką Lietuvoje: privačią žemės nuosavybę („Deklaracija, paskelbianti žemę visos tautos nuosavybe, t. y. valstybės nuosavybe“), privatų bankų ir pramonės valdymą („Bankų ir stambiosios pramonės nacionalizacijos deklaracija“), valstybinę santvarką („Deklaracija apie valstybės santvarką“) ir paskelbusią Lietuvos įstojimą į TSRS („Lietuvos įstojimo į Sovietų Socialistinių Respublikų Sąjungos sąstatą deklaracija“). Tos deklaracijos buvo formalios, nes Lietuvos sovietizaciją nulėmė ne jos, o SSRS įvykdyta okupacija.
Dhjana
Žodis dhyāna- kyla iš veiksmažodžio dhī- („mąstyti, apgalvoti, spręsti“) ir reiškia mąslią būseną. Upanišadose dhjana apibrėžiama kaip sąmonės sutelkimas į vieną objektą arba skiemens OM kartojimą. Patandžalio jogos sistemoje dhjana yra aštuonlinkio kelio 7 (priešpaskutinis) etapas. Tantrizme dhjana reiškia dievybės, mandalos, čakros arba guraus regesį, kurio metu rečituojamos mantros, rankomis atliekamos mudros. Tai priešpaskutinė pakopa prieš visišką ekstazės būseną – samadhį.
Plačiausia prasme tai yra proto sutelkimas, meditatyvus pasinėrimas į savastį (atmaną), kurio metu pranyksta visos dvilypės skirtys, kaip „aš–tu“, „subjektas–objektas“, „tikrumas–netikrumas“. Tai nenurūkstantis grynos minties apie apmąstymo stebinį tekėjimas, kai išnyksta bet koks jutiminis suvokimas. Medituojantis žmogus mintyse sukuria tikrovę, susitapatina su ja ir atsisakydamas savo individualybės susivienija su dievyste.
Dhjana buvo viena pagrindinių ankstyvojo budizmo praktikų. Pagal šios praktikos pavadinimą susikūrė čan budizmas Kinijoje, iš jo – dzen budizmas Japonijoje.
Petras Cvirka
Biografija
Buvo paskirtas dvidešimties asmenų įgaliotosios komisijos, Maskvoje Septintojoje Aukščiausios Tarybos sesijoje 1940 rugpjūčio 3 d. paprašiusios priimti Lietuvą į TSRS sudėtį, nariu. Tai irgi tik formaliai patvirtino Lietuvos sovietizaciją.
Lietuvos komunistų partijos Centro komitetas patenkino P. Cvirkos rugpjūčio 16 d. pareiškimą „Dėl Lietuvių rašytojų [draugijos] reorganizavimo sovietiniais pagrindais“ ir paskyrė jį Lietuvių rašytojų sąjungos organizacinio komiteto pirmininku.
Antrojo Pasaulinio karo metu pasitraukė į Rusiją, gyveno Almatoje ir Maskvoje, kur rašė, be ko kito, propagandinius apsakymus, juos skaitė 16-os Lietuviškosios divizijos kariams. 1944 m. rugpjūčio mėn. sugrįžo į Lietuvą.
Aukščiausios Tarybos Prezidiumo nario įgaliojimai nebuvo atšaukti iki 1947 m. rinkimų, kuriuose P. Cvirka vienu metu buvo ir kandidatas į deputatus, ir Centrinės rinkimų komisijos pirmininkas.
1947 m. vasario mėn. Ukmergės rinkimų apygardoje išrinktas LTSR Aukščiausios Tarybos deputatu. 1947 m. gegužės 2 d. mirė. Palaidotas Rasų kapinėse.
2021 m. lapkričio 19 d. Vilniuje buvo nukeltas 62 metus stovėjęs Juozo Mikėno sukurtas paminklas P. Cvirkai.
Barščuvka
Barščuvka  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Turosnės valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurės vakarus nuo Turošn Košcelnos ir apie 13 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas minimas 1528 metais. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1723 m. kaime gyveno 52 žmonės.
Duksiai
Duksiai – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Akmenynės.
Asadabadas
Asadabadas  – miestas rytų Afganistane, tarpukalnių slėnyje prie Kunaro ir Pečo upių santakos, 13 km nuo Pakistano sienos; Kunaro provincijos centras. Pro miestą eina Džalalabado–Čitralio kelias, čia yra svarbiausias sienos kirtimo punktas į šiaurę nuo Chaibero perėjos. Verčiamasi žemės ūkiu (ryžiai, kviečiai, cukranendrės, daržovės), prekyba. Yra turgus, mečetė, rotušė.
Istorija
Gyvenvietė susikūrė prie svarbaus kelio, ilgą laiką buvo neislamizuoto Kafiristano krašto paribyje. Viduramžiais miestas buvo žinomas kaip Čagasarajus. Babūras mini užėmęs šį miestą. TSRS invazijos metu čia veikė tarybinė karinė bazė. Vėliau Asadabadą atkovojo mudžachedinai.
Mantas Jankavičius
Mantas Jankavičius (g. 1980 m. gegužės 20 d. Vilniuje) – Lietuvos dainininkas ir aktorius.
Biografija
Gimė Vilniuje, bet vėliau su tėvais persikėlė į Kėdainius. 13-os metų pradėjo dainuoti Kėdainių roko grupėje „Tylos zona“. Sulaukęs 19 m., grįžo į Vilnių ir įstojo į Vilniaus konservatoriją, kurioje 4 m. mokėsi groti trombonu. Tuo pat laiku dainavo grupėje „La Vita“ ir su ja išleido albumą. Iš jos pasitraukus vienam nariui, nutarė pradėti solinę karjerą.
2010 m. dainininkas gavo pagrindinį vaidmenį režisieriaus D. Ulvydo statomame filme „Tadas Blinda: Pradžia“.
2014 m. įkūnijo pagrindinį Panko vaidmenį filme “Pakeliui”. Režisierius: Ričardas Marcinkus.
Šeima – žmona Ieva, sūnūs Benas (g. 2007 m.) ir Herkus (g. 2011 m.), dukra Upė (g. 2017 m.).
Albumai
„Gyvenam kartą“ (2007) alt=|miniatiūra|200x200px|Mantas Jankavičius. Akimirka iš koncerto, 2019 m.
„…“ (2010)
„Vienas saloje“ (2017)
Kalatas
Kalatas  – miestas pietų Afganistane, slėnyje prie Tarnako upės; Zabulio provincijos centras. Pro miestą eina Kabulo–Kandaharo kelias. Prekybinis centras. Netoli miesto yra šventu laikomas Ghar Bolan Babos urvas (730 m gylio). Yra Aleksandro Makedoniečio laikų tvirtovė („kalatas“).
Epinalis
Epinalis – miestas šiaurės rytų Prancūzijoje, Lotaringijoje; Vogėzų departamento sostinė. Įsikūręs Vogėzų kalnų prieškalnėse, prie Mozelio upės, 60 km į pietus nuo Nansi. Yra vietinis oro uostas, pro miestą eina Bezansono-Nansi plentas. Tekstilės, metalo, odos apdirbimo, įrengimų gamybos, maisto pramonė, dviračių gamyba. Tradiciniai poligrafijos amatai.
Epinalyje yra Vogėzų rūmai, Šv. Mauricijaus bazilika, XI–XIII a. pilies liekanos, arboretumas.
Istorija
Miestas pradėjo kurtis aplink X a. Meco vyskupo įkurtą vienuolyną. 1465 m. prancūzų karalius Karolis VII Epinalį kartu su kitomis Lotaringijos žemėmis prijungė prie Prancūzijos.
Angolos vyrų futbolo rinktinė
Angolos vyrų futbolo rinktinė – futbolo komanda, atstovaujanti Angolai. Rinktinė buvo patekusi į 2006 m. pasaulio futbolo čempionatą, be to, nuo 1996 m. patenka į daugelį Afrikos Tautų taurės čempionatų.
Istorija
2006 m. pasaulio futbolo čempionato atrankos varžybose Angola grupėje užėmė pirmąją vietą aplenkdama stiprias Nigerijos ir Zimbabvės komandas ir pirmą kartą iškovojo teisę dalyvauti 2006 m. pasaulio čempionate. Šiame čempionate Angola minimaliu skirtumu pralaimėjo komandai, sužaidė lygiosiomis su  ir  rinktinėmis, užėmė trečią vietą grupėje ir į aštuntfinalį nepateko.
Psilotas
Psilotas (Psilotum) – į riniją panašus augalas. Jis neturi nei lapų, nei šaknų. Išsišakojęs šakniastiebis apaugęs rizoidais, medžiagas iš dirvos imti padeda mikorizę sudarantis grybas. Fotosintezę vykdo mažais žvyneliais – enacijomis – padengti stiebai. Daug žiuželių turintys spermatozoidai susidaro nepriklausomai po žeme augančiame gametofite, į kurį prasiskverbia mikorizę sudarantis grybas.
Ana Kaskas
Ana Kaskas (tikroji pavardė Ona Katkauskaitė,, 1907 m. sausio 4 d. Bridžportas, Konektikuto valstija – 1998 m. kovo 19 d. Velsboro, Pensilvanijos valstija) – JAV lietuvių dainininkė (lyrinis kontraltas).
Psilotas
Morfologija
Sporofitas neturi tikrųjų lapų, vietoj jų išaugusio apytakos audinių neturinčios enacijos, kurios vykdo fotosintezę. Virš jų susidaro sinangis iš trijų sporangių, čia vystosi ir bręsta sporos. Dujų apykaita su aplinka vyksta per stiebą, padengtą žiotelėmis, o medžiagos iš dirvos gaunamos per šakniastiebį, kuris yra apaugęs rizoidais. Medžiagų apykaita augale vyksta per stiebe esančią protostelę. Iš subrendusių sporų susidaro po žeme augantis gametofitas. Šis išsiskiria tuo kad yra dichotominio šakojimosi būdo ir turi medžiagų apykaitos audinius. Gametofitas yra vienalytis ir iš jo pagamintų kiaušialąsčių ir spermatozoidų, po apvaisinimo susidaro naujas sporofitas.
Ana Kaskas
Biografija
1926 m. baigė Hartfordo konservatoriją. 1926-1927 m. Valstybės teatro Kaune solistė. Sukūrė Ulrikos (Džiuzepė Verdis. Kaukių balius), Zybelis (Šarlis Guno. Faustas) vaidmenis. Gavusi Lietuvos valstybės stipendiją dvejus metus tobulinosi Milane pas F. Feraro. Dainavo Padujoje, vėliau Milane ir kituose operos teatruose. 1929 m. grįžo į JAV. 1929-1936 m. giedojo Šv. Juozapo katedroje Hartforde, turėjo savo muzikos studiją. Lavinosi pas E. Rosati Niujorke. 1936-1946 m. „Metropolitan Opera“ solistė Niujorke, debiutavo – Dž. Verdžio operoje „Rigoletas“ (Madalena), iš viso sukūrė 33 vaidmenis, dainavo 27 operose. Ketvirtame – šeštame dešimtmetyje laikyta viena žymiausių JAV dainininkių. Gastroliavo su „Metropolitan Opera“, solistų grupėmis ir simfoniniais orkestrais (Bostonas, Klyvlendas ir kitur). Surengė koncertų lietuvių parapijose (Bostone su J. Kačinsku). 1946-1957 m. dėstė Indianos, 1957-1959 m. Floridos universitetuose, 1958-1973 m. Ročesterio universiteto Eastmano muzikos mokykloje, kur trejus metus vadovavo Vokalo katedrai, profesorė, nuo 1974 m. garbės profesorė.
Psilotas
Paplitimas
Yra žinomos ir aprašytos dvi rūšys – Psilotum nudum ir Psilotum complanatum, bei jų hibridas – Psilotum x intermedium.
Šios paplitusios atogražų ir paatogražių klimato juostose.
Glamrokas
Glamrokas – tai roko muzikos stilius, pasirodęs XX a. aštunto dešimtmečio pradžioje. Šio stiliaus atstovai buvo panašūs į kelias praeities jaunimo kultūras, muzikinius stilius, filmo įvaizdžius ir meno judėjimus pateikusius savitą ir estetišką skambesį, kuris iš esmės sujungė fantastiką, nostalgiją, manieringumą, teatrą ir sunkųjį roką. Daugiausiai Anglijoje pasitaikęs fenomenas. Glam rokas pasiekė viršūnę 1971–1974 m. ir buvo išgarsintas tokių atlikėjų kaip Marc Bolan ir jo grupės T. Rex, David Bowie, Queen, Roxy Music, Brian Eno, Slade, Gary Glitter, Sweet, Mott The Hoople, Alvin Stardust, Mud ir Cockney Rebel. Tipiški instrumentai: gitara, bosinė gitara, būgnai, pianinas, saksofonas, sintezatorius. Aštresniam šio žanro variantui vartojamas terminas Glitter rock.
Tuniso herbas
thumb|200px|Tuniso herbas Tuniso herbas padalintas į tris dalis, kuriose pavaizduotas laivas mėlyname fone, liūtas, laikantis kardą raudoname ir svarstyklės geltoname. Herbo centre iškart po laivu matyti arabų tekstas su tautos devizu: Laisvė – Tvarka – Teisingumas. Herbas vaizduojamas skydo formoje, virš kurio nupieštas tautinės šalies vėliavos simbolis.
Pykinimas
Pykinimas – skrandžio motorikos sutrikimas, atsirandantis dėl retroperistaltinio skrandžio sienos bangavimo ir pilvo ertmės nervinių rezginių dirginimo.
Pykinti gali ir dėl vestibiulinio ausies aparato dirginimo (pvz., skrendant lėktuvu, plaukiant laivu). Pykinant gausėja seilėtekis, pablykšta oda, apima silpnumas, pila šaltas prakaitas, retėja pulsas ir mažėja arterinis kraujospūdis.
Nemunėlio Radviliškio pagrindinė mokykla
Biržų rajono Nemunėlio Radviliškio pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Nemunėlio Radviliškyje (Biržų raj.), Santakos g. 2, vykdžiusi pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190594653. Dabar tai Biržų „Aušros“ pagrindinės mokyklos skyrius.
Filialas – Biržų rajono Nemunėlio Radviliškio pagrindinės mokyklos ikimokyklinis skyrius.
Istorija
Nemunėlio Radviliškyje 1590 m. jau veikė Radvilų įsteigta mokykla evangelikų reformatų vaikams. 1804 m. įsteigta katalikų parapijos mokykla. 1866 m. atidaryta valdinė pradžios mokykla, 1867 m. į valdinę mokyklą perkelti evangelikų reformatų mokyklos mokiniai. Pamokos vykdavo rusų kalba, nes 1864–1904 m. Lietuvoje buvo uždrausta lietuviška spauda. 1905 m. gautas leidimas pradžios mokyklose vaikus mokyti gimtąja kalba. Mokytojai privalėjo laikyti lietuvių kalbos egzaminus ir įgyti teisę dirbti lietuviškoje mokykloje. Pirmasis lietuvis mokytojas Petras Drevinskas. 1907 m. atkurta valdinė mokykla.
XX a. pradžioje miestelyje buvo dvi mokyklos: „Liaudies mokykla“ ir Radviliškio 2-ji mokykla. 1920 m. rugsėjo 1 d. įsteigta progimnazija, bet 1931 m. pavasarį mokykla uždaryta dėl mažo mokinių skaičiaus. 1931–1944 m. veikė šeši pradinės mokyklos skyriai. 1944 m. rudenį atidaryta Nemunėlio Radviliškio progimnazija Medeikiuose, nes miestelis buvo sudegęs. 1949 m. progimnazija iš Medeikių perkelta į miestelį, į atstatytas klebonijos patalpas, nuo 1950 m. vadinama vidurine mokykla. 1977 m. miestelyje pastatyta nauja, erdvi vidurinė mokykla, talpinanti 360 mokinių, turinti bendrabutį, valgyklą, sporto salę, stadioną. Nuo 2000 m. mokykla liko pagrindinė. 2020 m. mokykla tapo Biržų „Aušros“ pagrindinės mokyklos skyriumi.
Hapoel Nof HaGalil FC
Hapoel Nof HaGalil Futbolo klubas, ankstesniais metais (iki 2019 m. vasaros) žinomas kaip Aukštutinio Nazareto „Hapoel“ – Izraelio futbolo klubas iš Aukštutinio Nazareto.
Istorija
2019 m. liepos 4 d. Nazareth Illit pasikeitė pavadinimą į Nof HaGalil, o vėliau tapo Hapoel Nof HaGalil
2022–2023 m. sezone rungtyniavo Liga Leumit (II pakopa), tačiau iš šešiolikos dalyvių liko keturiolikti ir ir dėl išlikimo kovojo pereinamosiose rungtynėse. Kovoje dėl išlikimo varžėsi Hapoel Nof HaGalil ir Hapoel Kfar Shalem. Hapoel Nof HaGalil nugalėjo varžovus rezultatu 2-0 ir išsaugojo vietą Ligat Leumit.
Bangor City FC
Bangoro „City“ – Velso futbolo klubas iš Bangoro.
Laikas (Argentina)
Laikas – Argentinos lietuvių katalikiškas informacinis laikraštis, įsteigtas 1948 m. rugsėjo 1 d. Buenos Airėse.
Bangor City FC
Istorija
Klubo ištakos siekia 1876 m., kai buvo įkurtas Bangor Football Club. Nuo 1923 m. žinomas Bangor City Football Club pavadinimu.
Laikas (Argentina)
Istorija
Iš pradžių ėjo kas mėnesį, nuo 1950 m. – kas dvi savaitės. Leidžia vienuoliai marijonai, nuo 1953 m. spausdina nuosava spaustuvė.
Lukšiškė
Lukšiškė – buvęs viensėdis Kelmės rajono savivaldybėje, 8 km nuo Užvenčio.
Sojų padažas
thumb|Sojų padažas Sojų padažas (kin. 醬油 jiàngyóu, kant. 豉油 siyau,, kor. ganjang, ) – vienas sojų produktų, skystis, pasižymintis ruda spalva, sūriu skoniu, ir plačiai naudojamas kaip vienas pagrindinių prieskonių Tolimųjų Rytų virtuvėse.
Sojų padažas išrastas Kinijoje ir naudojamas nuo labai senų laikų.
Gamyba
Sojų padažas gaminamas išvirtas sojų pupeles su kai kuriais priedais fermentuojant su specialiu raugu (Aspergillus oryzae ar A. sojae) ir druska. Fermentavimo metu išsiskiriantis skystis ir yra sojų padažas.
Rūšys
Priklausomai nuo fermentacijos trukmės, sudėtinių produktų, gaunama daugybė padažo rūšių, kurios varijuoja įvairiuose regionuose. Dažnai šie padažai yra tiek skirtingi, kad jų vienu kitu pakeisti negalima.
Japoniškieji padažai
Japoniškieji padažai gaminami naudojant nemažai kviečių, kas padažui suteikia specifinį skonį ir kvapą.
Korėjietiški padažai
Korėjietiški padažai, artimi kiniškiems, gaminami tik iš pupų, ir dažnai yra sojų pastos fermentacijos šalutinis rezultatas.
Eimantas Graželis
Eimantas Graželis (g. 2000 m. vasario 4 d.) – Lietuvos vartininkas. Atstovavo FK Atlantas Klaipėda.
Psilotainiai
Psilotainiai (Psilotopsida) – augalų (Plantae) karalystės, vienintelė psilotūnų (Psilotophyta) skyriaus klasė. Priklauso sporinių induočių grupei.
Žagsėjimas
Žagsėjimas – nevalingas, paprastai stereotipiškai pasikartojantis stiprus ir trumpas įkvėpimas, esant uždarai arba labai susiaurėjusiai balso angai, nulemtas netikėto spazmiško diafragmos susitraukimo. Žagsėjimui būdingas neurorefleksinis mechanizmas, nes nerviniai impulsai iš paveikto organo jaudina diafragminio nervo centrą. Žagsėjimą gali sukelti ir stemplės arba pleuros patologija arba tiesioginis diafragminio ar klajoklio nervo dirginimas. Žagsulio priepuolis paprastai praeina pats, tačiau kartais, chroniško žagsulio atvejais, tenka pritaikyti medicininį gydymą.
Pagrindinės žagsėjimo priežastys yra šios:
Priežastis
Žagsulys gali būti sukeltas daugybės centrinės ir periferinės nervų sistemos sutrikimų, dėl sujaudintų ar pažeistų klajoklio bei diafragminio nervų. Žagsulys dažnai prasideda suvartojus alkoholio, karbonizuotų gėrimų, sausų kepinių bei aštraus maisto. Taip pat jis gali būti sukeliamas per greitai valgant ar dėl labai ilgo juoko. Ilgai trunkantis ir sunkiai gydomas žagsėjimas gali būti sukeltas pažeidus ar suerzinus susijusius nervus. Chemoterapija 30 % pacientų taip pat sukelia žagsulį.