cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rockstar San Diego
„Rockstar San Diego“ (seniau „Angel Studios“) – JAV kompiuterinių žaidimų kūrėjų studija, viena iš „Rockstar Games“ dukterinių įmonių. Šie kūrėjai yra atvirojo pasaulio lenktynių žaidimų pradininkai, sukūrę tokias žaidimų serijas kaip „Midtown Madness“ ir apdovanojimus pelniusią „Midnight Club“. Taip pat jie atsakingi už „Red Dead“ laukinių vakarų žaidimų serijas („Red Dead Revolver“ (2004 m.) ir „Red Dead Redemption“ (2010 m.)). Studija taip pat įkūrė „RAGE Technology Group“, kurių sukurtas žaidimų variklis buvo naudojamas beveik visuose „Rockstar Games“ žaidimuose, įskaitant „Grand Theft Auto IV“. Studiją 2002 m. lapkritį įsigijo „Take-Two Interactive“.
Substratas vedų kalboje
Kalbos–donorės
Sieti šiuolaikines dravidų ir mundų kalbas su vedinio sanskrito substratu problematiška, nes šios per ilgą laiką patyrė didelę įtaką ir kaitą. Pirmieji gausesni tamilų rašytiniai paminklai siekia 550 m., o seniausi įrašai – II a. pr. m. e. Mundų kalbos rašytinis palikimas iš viso labai skurdus.
Vedų kalboje randama nuo 20 iki 50 galimai dravidiškos kilmės žodžių. Aiškiai dravidiški žodžiai yra kulāya „lizdas“, kulpha „čiurna“, daṇḍa „lazda“, kūla „šlaitas“, bila „ertmė“, khala „kūlimo grindys“. Tačiau Witzel teigimu, dravidiški skoliniai randami tik viduriniojoje Rigvedos kalboje, indoarijams jau palikus Pandžabą. Senasis dravidų arealas nėra gerai žinomas – nors brahujų gyvenamoji vieta leidžia spėti jį buvus kur kas didesniu, nei dabar, tačiau kita vertus, brahujai galimai atsikraustę ten daug vėliau (kadangi jų kalboje nėra senų iranėniškų skolinių). Tiesa, vietovardžiai rodo, kad bent jau centrinė Indija buvusi apgyvendinta dravidų. Kaip galima dravidiška įtaka minimas gerundijaus naudojimas Rigvedoje (ko nepasitaiko Avestoje) bei tiesioginę kalbą žyminčios dalelytės iti naudojimas. Tačiau šie elementai būdingi ir burušų kalbai.
Nors mundų kalbos dažnai minimos kaip galimas sanskrito substrato donoras, tačiau mundų kalbų tyrinėtojas Gregory D. Anderson nepastebi jokių mundiškų užuomenų indiškuose tekstuose.
Petručai
Petručai (arba Petručiai) – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 1,5 km į šiaurę nuo Pikeliškių, prie plento bei vieškelio į Purnuškes. Šiaurėje ir vakaruose yra miškelių.
thumb|left|250px|Sena kaimo sodyba
Gatčinos Švč. Mergelės Marijos iš Karmelio kalno bažnyčia
thumb|200px|right|Bažnyčios vaizdas 2011 m. Švenčiausios Mergelės Marijos iš Karmelio kalno bažnyčia  – Romos katalikų šventovė Rusijos Gatčinos mieste. Administraciškai priklauso Maskvos Dievo Motinos arkivyskupijai. thumb|100px|left|Bažnyčia 1910 metais
Istorija
Nors XX a. pradžioje Gatčinoje stovėjo medinė katalikų koplyčia, buvo nuspręsta statyti didesnę bažnyčią. Kertinis akmuo padėtas 1906 m., o 1911 m. ji pašventinta Švč. Mergelės Marijos iš Karmelio kalno vardu. Naujoji šventovė tapo Sankt Peterburgo Šv. Kotrynos bažnyčios filija. Pseudogotikinio stiliaus pastatą suprojektavo architektas Levas Šiško. 1922–1923 m. buvo valdžios uždaryta trumpam, o 1939–1994 m. – ilgesniam laikotarpiui. Po to buvo grąžinta atsikūrusiai parapijai. Pamaldos šventovėje vyksta nuo 1996 m.
Gatčinos Švč. Mergelės Marijos iš Karmelio kalno bažnyčios klebonai: Kazimieras Skrynda, Stanislovas Irtmanas, Aleksandras Juodvalkis, Vladas Čegis, Žanas Morisas Amudriu, Mišelis-Klovis Floranas, Veslavas Dombrovskis, Vladimiras Kabakas, Henrikas Boguševskis.
Neršionių apylinkė
Neršionių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Juodupės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Obelių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Lukštų apylinkės.
FK Tiverija
Strumicos „Tiverija“ – Šiaurės Makedonijos futbolo klubas iš Strumicos.
Istorija
Futbolo draugija įkurta 1923 m. Pavadinimas išliko toks pat visus metus ir niekada nesikeitė. Jis kilęs iš senojo Strumicos miesto pavadinimo, kuris romėnų laikais buvo žinomas Tiveriopolio vardu. Viduramžiais miestas turėjo du pavadinimus. Vienas iš jų buvo Tiveriopolis, kuris buvo naudojamas Bizantijos administracijoje ir krikščionių bažnyčios tradicijoje, o antrasis buvo dabartinis Strumica pavadinimas, kurį naudojo slavai.
Po Pirmojo pasaulinio karo pabaigos, futbolas Strumicoje tapo mėgstama sporto šaka. Veikė keli klubai, kurie savo rungtynes ​​žaidsdavo pievose už miesto ribų. Pirmoji oficiali Tiverijos sporto asociacijos aikštė buvo pastatyta iškart po jos įkūrimo, toje vietoje, kur šiandien yra AD Grozd - Strumica.
Susikūrus nepriklausomai Makedonijos valstybei klubas rungtyniavo Antroje ir Trečioje lygose.
2013–2014 m. sezone rungtyniavo Antroje lygoje. Iš šešiolikos dalyvių liko dešimtoje vietoje. Kadangi nuo 2014–2015 m. Antroje lygoje liko vos dešimt klubš, todėl septintą–devintą vietas užėmusios ekipos žaidė pereinamąsias rungtynes, o žemesnes vietas užėmusios komandos po sezono buvo perkeltos į žemesnį divizioną. Nuo 2014–2015 Tiverija rungtyniavo Trečioje lygoje.
Spalvinė gama
Juoda, raudona spalvos.
Vyšnij Voločioko vandens sistema
thumb|240px|Vyšnij Voločioko vandens sistemos dalis – Višeros kanalas
Vyšnij Voločioko vandens sistema  – vandens kelių mazgas Rusijoje, jungia Volgos ir Baltijos jūros baseinus. Prasideda Tverės srityje, Vyšnij Voločioko apylinkėse, baigiasi Sankt Peterburge. Sistema pradėta statyti 1703 m., Petro I nurodymu. Tai buvo pirmasis Rusijoje laivybinis kanalas. Jis sudarytas buvusiose laivų pervalkos vietose. Sistema plėtota iki XIX a. vid. – per ją vyko pagrindiniai krovininiai maršrutai tarp Maskvos ir Peterburgo. Vėliau nutiesus geležinkelį ir iškasus Volgos–Baltijos vandens kelią, Vyšnij Voločioko vandens sistema prarado reikšmę. Krovininiai laivai nustojo plaukioti apie 1890 m., tačiau kurį laiką kanalai naudoti miško plukdymui, vėliau ir turizmui.
Į Vyšnij Voločioko vandens sistemą patenka Tvercos upė, Vyšnij Voločioko vandenskyros kanalas, Cna upė, Mstino ežeras, Mstos upė, Siversų, Višeros kanalai, Volchovo upė, Ladogos apeinamasis kanalas, Nevos upė.
Atsiskyrimas vardan išlikimo
Detachment – 2011 m. JAV sukurta drama.
Turinys
Šis filmas – vieno mėnesio kronika mokykloje, kurioje mokosi sunkaus charakterio vaikai ir kurią ketinama uždaryti. Henris Bartesas – pavaduojantis mokytojas, keliaujantis iš vienos mokyklos į kitą ir nei vienoje jų nepasiliekantis ilgiau kaip 6 mėnesiams. Atvykęs į naują vietą, jis susipažįsta su kolege Sara ir imasi globoti nepilnametę prostitutę Eriką, su kuria susipažįsta gatvėje. Ilgainiui aiškėja, kad Henris specialiai stengiasi neprisirišti prie aplinkos dėl savo paties vaikystės traumos, kuomet buvo paliktas tėvo, vėliau išgyveno motinos savižudybę ir buvo užaugintas senelio, kuris dabar merdėja ligoninėje.
Abby Carchio
Karjera
Futbolą pradėjo žaisti gimtinėje. Keturis sezonus žaidė NCAA studenčių lygoje; atstovavo Brauno universitetui.
FC Gintra
2020 m. vasarą persikėlė rungtyniauti į Lietuvą. Atstovavo „Gintros“ klubui. Moterų A lygoje sužaidė dešimt rungtynių ir pasižymėjo aštuoniais įvarčiais. Debiutinį įvartį pelnė 2020 m. rugsėjo 16 d. rungtynėse prieš MFK Kauno Žalgiris. Tuo metu pirmavo kaunietės, o Ebė išlygino rezultatą. Sužaidė tik pirmą kėlinį, o rungtynės baigėsi rezultatu 2:1. 2020 m. spalio 7 d. rungtynėse prieš Utenos Utenis pelnė tris įvarčius per rungtynes. (Rungtynės baigėsi šiauliečių pergale 19:0.) 2020 m. tapo Lietuvos čempione.
UEFA moterų čempionų lygos 2020–2021 m. pirmame kvalifikaciniame etape, kurio rungtynės įvyko 2020 m. lapkričio 5 d. Šiauliuose, „Gintra Universitetas“ susitiko su Slovakijos čempionėmis Bratislavos „Slovan“. Vieneriose rungtynėse sprendėsi, kuri komanda pateks į kitą etapą. FC Gintra nugalėjo varžoves rezultatu 4:0 ir pateko į kitą etapą. Ebės įvartis buvo antrasis šiose rungtynėse; po jo šiaulietės galutinai perėmė žaidimo kontrolę ir sutriuškino varžoves.
Vėlesnė karjera
2021 m. žaidėja persikėlė į Islandiją ir atstovavo Keflavík ÍF. Aukščiausioje lygoje sužaidė penkerias rungtynes.
Vėliau išvyko į Prancūziją. Atstovavo AS Saint-Étienne. 2022 m. kovo 12 d. debiutavo ekipoje prieš Lyonnes klubą.
Ruvimbo Tracy Elizabeth Mucherera
Ru Mučerera (g. 1996 m. spalio 5 d.) – amerikiečių futbolininkė, puolėja
Karjera
Futbolą pradėjo žaisti gimtinėje. Ru studijavo ir gynė Šiaurės Karolinos universiteto garbę NCAA studenčių futbolo lygoje.
FC Gintra
UEFA moterų čempionų lygos 2020–2021 m. pirmame kvalifikaciniame etape, kurio rungtynės įvyko 2020 m. lapkričio 5 d. Šiauliuose, „Gintra Universitetas“ susitiko su Slovakijos čempionėmis Bratislavos „Slovan“. Vieneriose rungtynėse sprendėsi, kuri komanda pateks į kitą etapą. FC Gintra nugalėjo varžoves rezultatu 4:0 ir pateko į kitą etapą. Ru Mučereros įvartis buvo trečiasis šiose rungtynėse.
Jakėnų apylinkė (Varėna)
Jakėnų apylinkė (iki 1971 m. Jokėnų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Varėnos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Varėnos rajonui. 1954 m. prijungta Puodžių apylinkė ir Pamerkio apylinkė, 1959 m. – dalis Žilinų apylinkės. 1971 m. sausio 27 d. patikslintas apylinkės pavadinimas.
Slovėnijos piratų partija
Slovėnijos piratų partija – Slovėnijos piratų politinė partija. Partija oficialiai įregistruota 2012 m. spalio 17 d. Liublianoje.
Partija buvo įkurta remiantis tais pačiais bendrais pagrindais ir principais kaip ir kitos pasaulio piratų partijos, visų pirma Švedijos piratų partija. Piratų partijų intercionalo nare ji tapo 2011 m. kovo 12 d.
Partijos programa
Šiuo metu partijos programą sudaro septynios temos:
Istorija
Slovėnijos piratų partija ir jos įkūrėjas Robertas Palas Slovėnijos žiniasklaidoje pirmą kartą pasirodė 2009 m. Iki 2012 m. partija buvo palyginti nežinoma, ją sudarė tik nedidelis aktyvių narių ratas, daugiausia diskutavęs apie aktualius įvykius autorių teisių srityje.
2012 m. „ACTA“ ginčai ir „Occupy“ judėjimas sukėlė naują aktyvumo bangą, partija pritraukė naujų narių ir tapo labiau matoma.
Partija oficialiai įregistruota 2012 m. spalio 17 d. Liublianoje. Pirmininku išrinktas Rok Deželak.
Partija dalyvavo 2014 m. Europos Parlamento rinkimuose Slovėnijoje ir gavo 2,57 proc. balsų.
Keegan Murray
Kiganas Mičelas Maris (, g. ) – JAV krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Sakramento „Kings“ komandoje. Žaidė koledžo krepšinį Ajovos universitete. Jis yra Portlando „Trail Blazers“ komandoje žaidžiančio Kris Murray brolis dvynys.
Sakramento „Kings“ (2022–dabar)
2022 m. NBA naujokų biržoje Kiganą Marį ketvirtuoju šaukimu pasirinko Sakramento „Kings“. Vasaros lygoje debiutavo liepos 2 d. rungtynėse su „Golden State Warriors“ ir pergalėje 86:68 pelnė 26 taškus bei atkovojo 8 kamuolius. K. Maris buvo pripažintas naudingiausiu NBA vasaros lygos žaidėju, vidutiniškai pelnydamas 23 taškus, atkovodamas 7 kamuolius, atlikdamas 2 rezultatyvius perdavimus, perimdamas 1 kamuolį, pataikydamas 50 % metimų iš žaidimo ir 40 % tritaškių. Jis taip pat buvo įtrauktas į pirmąją NBA simbolinę vasaros lygos komandą. Spalio 22 d. Kiganas Maris debiutavo reguliariajame sezone ir per pralaimėjimą 111:109 Los Andželo „Clippers“ ekipai pelnė 19 taškų, atkovojo penkis kamuolius ir blokavo du metimus.
2023 m. sausio 20 d. K. Maris pelnė 29 taškus ir atkovojo 14 kamuolių per pergalę 118:113 prieš Oklahoma Sičio „Thunder“. Kovo 29 d. prieš Portlando „Trail Blazers“ jis pataikė 188-ąjį karjeros tritaškį ir pagerino ankstesnį Donovan Mitchell rekordą (187) kaip daugiausiai tritaškių per sezoną pataikęs NBA naujokas. Naujoko sezoną baigė pataikęs 206 tritaškius. Jis buvo įtrauktas į pirmąją NBA simbolinę naujokų komandą.
Michael Caine
Keino karjeroje persilaužimas įvyko XX a. septintajame dešimtmetyje, šiam suvaidinus filmuose „Zulai“ (1964 m.), „Dosjė Ipkress“ (1965 m.), „Itališkas apiplėšimas“ (1969 m.) ir „Mūšis dėl Britanijos“ (1969 m.) Šiuo laikotarpiu jis sukūrė savitą stilių savo personažams – šie dėvėjo iš rago pagamintus akinius, ryškius kostiumus ir kalbėjo lakoniškai ir buvo pripažintas septintojo dešimtmečio stiliaus ikona. Dar didesnį populiarumą pasiekė suvaidindamas filmuose „Pašalinti Karterį“ (1971 m.), „Paskutinis slėnis“ (1971 m.), „Žmogus, kuris būtų karalius“ (1975 m.), „Erelis nusileido“ (1976 m.) ir „Tiltas per toli“ (1977 m.)
Keinas gavo du „Oskarų“ apdovanojimus už geriausią antraplanį vaidmenį už Eljioto vaidmenį Vudžio Aleno komedijoje „Hana ir seserys“ (1986 m.) ir daktaro Vilbaro Larčo vaidmenį Laso Halstriomo dramoje „Sidro namų taisyklės“ (1999 m.) Kiti jo filmai, nominuoti Oskarui, – „Alfis“ (1966 m.), „Seklys“ (1972 m.), „Ritos auklėjimas“ (1983 m.) ir „Tykusis amerikietis“ (2002 m.). Kiti žymūs filmai, kuriuose aktorius vaidino – „ Kalifornijos liukso numeris“ (1978 m.), „Apsirengęs žudyti“ (1980 m.), „Mona Liza“ (1986 m.), „Balselis“ (1998 m.), „Skandalingoji plunksna“ (2000 m.), „Vyrų vaikai“ (2006) ir „Jaunystė“ (2015).
Keinas taip pat žinomas kaip vaidinęs Ebenezerį Skrudžą filme „Mapetų Kalėdų giesmė“ (1992 m.) ir už komiškus vaidmenis filmuose „Purvini, supuvę niekšai“ (1988 m.), „ Mis slaptoji agentė“ (2000 m.), „Ostinas Pauersas Goldmemberyje“ (2002 m.) ir „Seni liūtai“ (2003 m.) Keinas įkūnijo liokajų Alfredą Penivorsą režisieriaus Kristoferio Nolano trilogijoje („Betmenas: Pradžia“, „Tamsos riteris“ ir tęsinyje (2005–2012 m.) Taip pat reikšmingų vaidmenų sukūrė kituose įvairių žanrų K. Nolano filmuose: Džono Katerio vaidmenį 2006 m. filme „Prestižas“, Mailso 2010 m. filme „Pradžia“, Profesoriaus Brando 2014 m. filme „Tarp žvaigždžių“, Maiklo Krosbio 2020 m. filme „Tenet“. Pasirodė veiksmo filmuose „Dabar matai mane“ (2013 m.) ir „Kingsman. Slaptoji tarnyba“ (2014 m.)
Dalinė filmografija
Maiklas Keinas per karjerą yra vaidinęs daugiau nei 170 filmų. Žemiau pateikiamas žymesnių sąrašas.
Žiaurys
left|120px
Mielėnų apylinkė
Mielėnų apylinkė (arba Mielonų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Aleksandravėlės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Obelių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kriaunų apylinkės.
Roman Lob
Roman Lob (g. 1990 m. liepos 2 d. Diuseldorfe, Vokietijoje) – Vokietijos dainininkas.
Žiaurys
Į pietryčius įsikūręs Adomiškės kaimas.
Roman Lob
Biografija
2007 metais Roman Lob dalyvavo talentų šou „Deutschland sucht den Superstar“ ketvirtajame sezone, bet turėjo pasitraukti dėl balso stygų infekcijos. Jis pateko tarp 20 geriausių dalyvių.
Abergavenny Town FC
Abergavenny Town Football Club – Velso futbolo klubas iš Abergavenio.
Istorija
Po to, kai tapo trečios pakopos nugalėtojais pietryčių grupėje, buvo perkelti į aukštesnį divizioną.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo Cymru South (II pakopa) ir užėmė tryliktą vietą, garantavusią išlikimą šiame divizione.
Po sezono klubo vadovybė išreiškė nusivylimą tuo, kad vietos verslas vangiai rėmė futbolo klubą.
Didysis apskritimas
thumb|200px|right|Didysis apskritimas dalina sferą į dvi lygias dalis right|thumb|200px|right|Mažasis apskritimas, gaunamas kertant sferą ne per centrą Didysis apskritimas – apskritimas, gaunamas perkirtus sferą plokštuma einančia per jos centrą. Bet kurio didžiojo apskritimo spindulys visada lygus sferos spinduliui. Kertant sferą ne per centrą gaunami mažieji apskritimai.
Per bet kokius du nesutampančius taškus ant sferos galima nubrėžti tik vieną didįjį apskritimą (jei jie nėra ant tiesės, einančios per sferos centrą). Per du taškus, esančius tiesės, einančios per sferos centrą, ir sferos paviršiaus susikirtime galima nubrėžti be galo daug didžiųjų apskritimų. Trumpesnioji didžiojo apskritimo lanko dalis, jungianti du taškus visada yra trumpiausias atstumas tarp jų (sferos paviršiumi). Didieji apskritimai sferinėje geometrijoje atitinka tiesės sąvoką. Didieji apskritimai yra geodezinės linijos sferoje.
Didysis apskritimas taip pat trumpiausias atstumas su mažiausiu kreivumu, kuris šiuo atveju lygus.
Taikymas
Didžiųjų apskritimų pavyzdžiai dangaus sferoje yra horizontas, dangaus pusiaujas, ekliptika.
Idealizuotos Žemės pusiaujas yra didysis apskritimas, taip pat bet kuris dienovidinis ir jam priešingas dienovidinis sudaro didįjį apskritimą.
Žiezdrelis (Švenčionių r.)
left|120px
Žiezdrelis – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 12,5 km į pietus nuo Labanoro, Baranavos miške, 0,15 km į šiaurės rytus nuo Aldikio ežero. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,13 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 145,1 m. Krantai žemi, vietomis pelkėti, tik pietinis krantas aukštesnis, apaugę krūmais ir medžiais. Ežeras nenutekantis, priklauso Žeimenos upės intako Lakajos baseinui.
Vystutis
left|120px
Vystutis – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 10,5 km į šiaurės rytus nuo Švenčionių, Stanislavavo kaimo šiaurrytiniame pakraštyje. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,5 km, plotis – iki 0,28 km. Altitudė 205,8 m. Krantai daugiausia aukštoki, sausi, apaugę siaura medžių juosta. Pakrantėse plyti pievos, auga krūmai, pietvakariuose stūkso miškelis. Pietuose įteka upelis iš čia pat telkšančio tvenkinio, o šiaurėje išteka Mažežerio upelis link už 80 m telkšančio Šiaurio ežero (Švento ežero baseinas).
Prie ežero įsikūrę Stanislavavo, Obeliškės ir Adomiškės kaimai. Veikia kaimo turizmo sodyba.
Dagmar Falk
Dagmar Falk (SV Dagmar Falk; 1912 m. gruodžio 28 d. Siodertalje vietovėje, Švedija – 2019 m. kovo 23 d. Lunde, Švedija) – švedų mokslininkė-slavistė, jotvingių palikimo tyrinėtoja, viena iš Švedijos Jotvingių ekspedicijos organizatorių.
Biografija
Gimė Larsonų šeimoje, vaikystę ir paauglystę praleido Sundsvalo (SV Sundsvall) vietovėje. Slavistiką studijavo Upsalos universitete, jį folosofijos bakalauro laipsniu baigė 1936 metais. 1936–1938 m. dirbo Lenkijos prekybos rūmuose. Antrojo pasaulinio karo metu, 1945 m. Lunde ištekėjo už žinomo baltisto ir slavisto prof. Knuto Olofo Falko. Pokaryje puoselėjo mokslinius kontaktus su Lenkijos kalbininkais. 1959–1980 m. dalyvavo ilgametėje mokslinėje Švedijos Jotvingių ekspedicijoje, tyrusiai šios baltų genties pėdsakus šiaurės Lenkijoje. Kartu su vyru mokslininkė gilinosi į baltų–slavų tarpkalbinius ryšius, susidomėjusi studijavo Suvalkijos sentikių gyvenimą Vosilkų ir Gabove Grondų kaimuose. Nuo 1981 metų organizavo materialinę ir finansinę paramą Suvalkų krašto gyventojams, jau būdama garbingo amžiaus 2005 m. dalyvavo mokslinėje konferencijoje, skirtoje archeologinių kasinėjimų jotvingių Šveicarijos kaime 50 metų jubiliejui. 2007 metais savo šeimos archyvą padovanojo Suvalkų Krašto muziejui.
Atminimo įamžinimas
Dagmaros Falk vardu Suvalkuose pavadinta gatvė, jai suteiktas šio miesto garbės pilietės vardas.
Kumpuolių apylinkė
Kumpuolių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Antazavės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Obelių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Samanių apylinkės ir Suvieko apylinkės.
Petručiai
Petručiai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km nuo Paberžės.
StPO
Strafprozessordnung - baudžiamojo proceso kodeksas vokiškai kalbančiose valstybėse:
Kirgizijos ir Lietuvos santykiai
Kirgizijos ir Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Kirgizijos ir Lietuvos.
Kirgizija Lietuvos nepriklausomybę pripažino 1991 m. rugpjūčio 30 d., dar pati būdama TSRS sudėtyje, o 1991 m. gruodžio 20 d. Lietuvos Aukščiausioji Taryba–Atkuriamasis Seimas priėmė nutarimą, kuriuo pripažįstama Kirgizijos nepriklausomybė. Diplomatiniai santykiai tarp šalių užmegzti 1992 m. liepos 3 d.
Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės.
Lietuvai atstovauja nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius, reziduojantis Kazachstane, o Kirgizijai – nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius, reziduojantis Baltarusijoje. Vilniuje veikia Kirgizijos garbės konsulatas. Nuo 2009 m. Lietuvos gynybos atašė Kazachstane yra akredituojamas ir Kirgizijoje. Kirgizija nėra paskyrusi savo karinio atstovo Lietuvai.
Lietuvoje 2023 m. pradžioje gyveno 1960 Kirgizijos piliečių, Kirgizijoje 2018 m. — 18 Lietuvos piliečių.
Pirmieji kontaktai
XVIII a. Kirgizijos žemės įėjo į Kokando chanato sudėtį, o 1864 m. pradėtos prijunginėti prie Rusijos imperijos, į kurią jau buvo įjungta Lietuva. Nepaisant aktyvaus kirgizų priešinimosi, visos Kirgizijos žemės galutinai prijungtos 1876 metais.
Santykiai 1918–1940 m.
Nepraėjus nė dvejiems metams po spalio revoliucijos Rusijoje, Kirgizijoje buvo suformuota sovietinė vyriausybė, tačiau Tarybų Rusijos sudėtyje. Kirgizijos TSR, kaip atskira sąjunginė respublika, suformuota buvo tik 1936 m. gruodžio 5 d. Nėra žinių apie ryšius tarp Lietuvos ir Kirgizijos tarpukariu.
Santykiai Lietuvos okupacijos metais
thumb|[[Antanas Poška Ošo mieste, XX a. šeštasis dešimtmetis.]] Stalino valdymo laikotarpiu Kalinine ir Naryme (Kirgizijos TSR) veikė Podgorlago lagerių grupė, į kuriuos tremti Lietuvos gyventojai.
1989 m. Kirgizijos TSR gyveno 493 lietuviai, o Lietuvos TSR – 118 kirgizų.
Santykiai po 1991 m.
Kirgizija Lietuvos nepriklausomybę pripažino 1991 m. rugpjūčio 30 d., savo pačios nepriklausomybės paskelbimo išvakarėse. Lietuva Kirgiziją pripažino 1991 m. gruodžio 20 d., o dvišaliai santykiai užmegzti 1992 m. liepos 3 d.
1995 m. sausio 9 d. Lietuvoje lankėsi Kirgizijos užsienio reikalų ministerijos NVS ir Rytų Europos šalių valdybos viršininko pavaduotoja L. Imanalijeva.
2008 m. gegužės 14-15 dienomis Kirgizijoje su oficialiu vizitu lankėsi Kirgizijoje, kur susitiko su Kirgizijos prezidentu Kurmanbeku Bakijevu, ministru pirmininku Igoriu Čiudinovu ir parlamento pirmininku Adahanu Madumarovu, o Biškeke surengti verslo forumai.
2009 m. spalio 8 d. Lietuvoje ketvirtą kartą lankėsi Kirgizijos Respublikos delegacija, vadovaujama žemės ūkio, vandens ūkio ir perdirbimo pramonės ministro Aidaralijev Iskender Rysbekovič, kur susitiko su Lietuvos žemės ūkio viceministru Mindaugu Kuklieriumi.
2015 m. balandžio 30 d. Lietuvos Aukščiausiajame Teisme lankėsi Kirgizijos Respublikos Vidaus reikalų ministro pavaduotojo Kalybeko Ažibekovičiaus vadovaujama delegacija. Susitikime dalyvavo Lietuvos Aukščiausiojo Teismo pirmininkas Rimvydas Norkus, Baudžiamųjų bylų skyriaus pirmininkas Jonas Prapiestis, Civilinių bylų skyriaus pirmininkė Sigita Rudėnaitė, teisėjai Rima Ažubalytė ir Aurelijus Gutauskas.
Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
Lietuvių kalba paskelbta kirgizų liaudies pasakų, Čingizo Aitmatovo, Šukurbeko Beišenalijevo, Tugelbajaus Sydykbekovo, Alio Tokombajevo kūrinių vertimų. Į kirgizų kalbą išversta lietuvių poetų kūrybos rinkinys, Petro Cvirkos, Eduardo Mieželaičio, Vinco Mykolaičio-Putino, Vlado Mozūriūno, Salonėjos Nėries, Antano Venclovos ir kitų rašytojų kūrinių.
Vytauto Didžiojo Universitete Užsienio kalbų institute yra galimybė mokytis kirgizų kalbos.
2014 m. lapkričio 15-21 d. Baltijos agroverslo instituto kvietimu Lietuvoje lankėsi septyni veterinarijos specialistai iš Afganistano, Pakistano, Tadžikistano ir Kirgizijos.
Ekonominiai santykiai
2020 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Kirgizijos siekė 73,5 mln. eurų, o Kirgizija buvo 49-a pagal prekybos apimtis Lietuvos prekybos partnerė.
Prekybos balanse vyrauja importas iš Kirgizijos į Lietuvą.
Pagal tiesioginių užsienio investicijų Lietuvoje dydį Kirgizija yra 59-a (investicijos siekia 0,29 mln. eurų). Lietuvos tiesioginių investicijų dydis Kirgizijoje 2020 m. nebuvo nurodytas.
Psichikos sveikatos centras
Psichikos sveikatos centras (sutr. PSC) – Lietuvos sveikatos sistemos įstaiga, kurios paskirtis yra psichikos sveikatos priežiūra, priklausomybės ligų ir savižudybių prevencija. PSC vykdo gyventojų psichikos sveikatos priežiūrą, siekia gerinti, stiprinti ir ugdyti individo psichikos sveikatą, moko gyventojus sveikos gyvensenos įgūdžių. PSC dirba bent 1 Psichiatras, Medicinos psichologas, Psichikos sveikatos slaugytojai. Didesniame PSC dirba Vaikų ir paauglių psichiatras, kai kuriuose PSC – ir Psichoterapeutas.
Tristan Currie Corneil
Tristan Korneil (g. 1994 m. sausio 31 d.) – kanadiečių futbolininkė, žaidžianti gynėjo pozicijose. Rungtyniavo Lietuvoje. Atstovavo Šiaulių „Gintros“ klubui.
Psichikos sveikatos centras
2014 metais Lietuvoje buvo 107 centrai (PSC). Jie veikia kaip pirminės sveikatos priežiūros centrų (PSPC, šeimos klinikų ir pan.) struktūriniai padaliniai arba kaip savarankiškos įstaigos. Nuo 2000 iki 2003 metų PSC gydomų pacientų skaičius padidėjo 8 kartus. Visų PSC veiklai Lietuvoje finansuoti 2003 metams buvo skirta 21 mln. litų; ambulatoriškai besigydantiems išrašyta kompensuojamų vaistų už 38 mln. litų. 2016 metais siekiama, kad Lietuvos PSC būtų apie 150 psichologų etatų (2013 m. buvo 102). Psichologų aptarnaujamų gyventojų skaičius mažinamas nuo 40 iki 20 tūkst.
Tristan Currie Corneil
FC Gintra
2020 m. persikėlė rungtyniauti į Lietuvą. Atstovavo FC Gintra. Moterų A lygoje sužaidė 18 rungtynių ir pasižymėjo trimis įvarčiais. Debiutinį įvartį pelnė 2020 m. birželio 21 d. rungtynėse prieš Šiaulių SG-FA „Šiauliai“. Po tikslaus Tristan smūgio rezultatas tapo 14:0, o rungtynės baigėsi rezultatu 17:0. 2020 m. tapo Lietuvos čempione.
Psichikos sveikatos centras
Ambulatorinius PSC Lietuvoje vienija Ambulatorinių Psichikos Sveikatos Centrų Asociacija (įregistruota 2000 m. rugsėjo 1 d.).
Tristan Currie Corneil
FC Gintra
UEFA moterų čempionų lygos 2020–2021 m. pirmame kvalifikaciniame etape, kurio rungtynės įvyko 2020 m. lapkričio 5 d. Šiauliuose, „Gintra Universitetas“ susitiko su Slovakijos čempionėmis Bratislavos „Slovan“. Vieneriose rungtynėse sprendėsi, kuri komanda pateks į kitą etapą. FC Gintra nugalėjo varžoves rezultatu 4:0 ir pateko į kitą etapą. Tristan 90 min. stojo mušti 11 m. baudinio. Užtikrintai realizavo baudinį. Jos pelnytas įvartis buvo ketvirtasis šiose rungtynėse.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Anna Rossinelli
Anna Rossinelli (g. 1987 m. balandžio 20 d. Bazelyje) – Šveicarijos dainininkė ir dainų autorė.
2010 m. gruodžio 11 d. Rossinelli laimėjo Šveicarijos nacionalinį finalą Die grosse Entscheidungs Show su daina „In Love for a While“ ir atstovavo šaliai 2011 m. Eurovizijoje Diuseldorfe, Vokietijoje. Dainininkė dainą atliko per pirmąjį konkurso pusfinalį ir pateko į finalą, kur užėmė paskutinę vietą (25 vietą).
2011 m. spalio 14 d. išleistas singlas „Joker“ iš debiutinio albumo „Bon Voyage“.
Sur SC
Istorija
Klubas įkurtas 1969 m. Užsiima ne tik futbolu, bet ir kitomis sporto šakomis. Futbolo komanda rungtyniavo aukščiausiame divizione.
1994–1995 ir 1995–1996 m. sezonuose tapo čempionais. Pastaruosius sezonus praleido Pirmame divizione (II pakopa).
2022–2023 m. sezone pateko į aukščiausią divizioną.
Psichikos sveikatos centras
Psichikos sveikatos centrai
Alytaus apskritis
Kauno apskritis
Klaipėdos apskritis
Marijampolės apskritis
Panevėžio apskritis
Šiaulių apskritis
Tauragės apskritis
Telšių apskritis
Utenos apskritis
Svobiškio apylinkė (Obeliai)
Svobiškio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Aleksandravėlės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Obelių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Ažukriaunio apylinkės.
Mykolas Semaška
Mykolas Semaška (m. 1618 m.) – ATR valstybinis veikėjas. Gubkovo didičius.
Biografija
Tėvas – Vladimiro pakamaris, Braclavo kaštelionas, Lucko seniūnas Aleksandras Semaška. Motina – Anastasija Valavičiūtė. Sesuo Barbora – Adomo Bogovitino žmona.
Valstybės tarnyba: Braclavo kaštelionas, Lucko seniūnas ir raktininkas. Mirė būdamas jaunas, buvo palaidotas Švento Petro ir Povilo bažnyčioje, Lucke.
Šeima
Buvo vedęs du kartus. Pirma žmona buvo Anastasija Malinska. Vaikai:
Venckai (reikšmės)
Venckais vadinami kaimai:
Kasibilės paliaubos
Ją pasirašė Sąjungininkų generolas majoras Walter Bedell Smith ir Italijos brigados generolas Giuseppe Castellano per abiejų šalių generolų konferenciją Sąjungininkų karinėje stovykloje Kasibilėje, Sicilijoje, kurią neseniai buvo užėmę Sąjungininkai. Paliauboms pritarė Italijos karalius Viktoras Emanuelis III ir maršalas Pietro Badoglio, kuris tuo metu buvo Italijos ministras pirmininkas.
Vokietija sparčiai ėmėsi veiksmų ir puolė Italijos pajėgas (rugsėjo 8–19 d.), Pietų Prancūzijoje ir Balkanuose, o rugsėjo 12 d. išlaisvino Benitą Musolinį. Italijos pajėgos greitai pralaimėjo, didžiąją Italijos dalį okupavo Vokietijos kariuomenė, kuri įkūrė marionetinę valstybę – Italijos socialinę respubliką. Karalius, Italijos vyriausybė ir didžioji dalis karinio jūrų laivyno pabėgo į sąjungininkų užimtas teritorijas.
Sąlygos
miniatiūra|308x308px|Po 1943 m. rugsėjo 8 d. Sąjungininkų ant Italijos miestų numestos skrajutės Pietro Badoglio manė, kad mainais už pasidavimą galima gauti palankias sąlygas. Jis įsakė Castellano reikalauti, kad bet kokia Italijos kapituliacija priklausytų nuo sąjungininkų karių išsilaipinimo žemyninėje Italijos dalyje. Sąjungininkams priklausė tik Sicilija ir kelios mažesnės salos.
Rugpjūčio 31 d. brigados generolas Castellano lėktuvu pasiekė Termini Imerese, Sicilijoje, ir buvo perkeltas į netoli Sirakūzų esantį Kasibilės miestelį. Netrukus paaiškėjo, kad abi derybų pusės užėmė gana skirtingas pozicijas. Castellano primygtinai reikalavo, kad Italijos teritorija būtų ginama nuo neišvengiamos Vermachto reakcijos prieš Italiją po sutarties pasirašymo. Mainais už tai jis gavo tik miglotus pažadus, įskaitant parašiutininkų divizijos paleidimą virš Romos. Be to, veiksmai turėjo būti vykdomi kartu su pasirašymu, o ne prieš jį, kaip norėjo italai.
Kitą dieną Castellano priėmė Badoglio ir jo palydą. Italijos užsienio reikalų ministras Raffaele Guariglia pareiškė, kad Sąjungininkų sąlygos turi būti priimtos. Kiti generolai, pavyzdžiui, Giacomo Carboni, tvirtino, kad aplink Romą dislokuoto kariuomenės korpuso nepakanka miestui apsaugoti, nes trūksta degalų ir amunicijos, todėl paliaubas reikia atidėti. Badoglio posėdyje savo nuomonės neišsakė. Po pietų jis pasirodė karaliui, kuris nusprendė pritarti paliaubų sąlygoms.
Petruliškis
Petruliškis – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 14 km nuo Piniavos.
Kasibilės paliaubos
Pasirašymas
Sąjungininkams buvo išsiųsta patvirtinimo telegrama, tačiau pranešimą perėmė Vermachtas, kuris jau seniai įtarė, kad Italija siekia sudaryti atskiras paliaubas. Vokiečiai susisiekė su Badoglio, kuris ne kartą patvirtino neabejotiną Italijos ištikimybę Vokietijai. Vokiečiai suabejojo jo patikinimais ir Vermachtas pradėjo kurti veiksmingą planą – operaciją „Ašis“ – kaip perimti Italijos kontrolę, kai tik Italijos vyriausybė pereis į Sąjungininkų pusę.
Rugsėjo 2 d. Castellano vėl išvyko į Kasibilę su įsakymu patvirtinti Sąjungininkų sąlygų priėmimą. Jis neturėjo raštiško Italijos vyriausybės vadovo Badoglio, kuris norėjo kuo labiau atsiriboti nuo būsimo savo šalies pralaimėjimo, įgaliojimo.
Pasirašymo ceremonija prasidėjo rugsėjo 3 d. 14.00 val. Castellano ir Bedell Smith pasirašė priimtą tekstą atitinkamai Badoglio ir generolo Eizenhauerio vardu. Paskutinę akimirką buvo nutrauktas 500 lėktuvų bombardavimas Romoje – tai buvo Eizenhauerio paskata paspartinti paliaubų sudarymo procedūrą. Harold Macmillan, Didžiosios Britanijos vyriausybės atstovas Sąjungininkų štabe, informavo Winston Churchill, kad paliaubos pasirašytos „be jokių pakeitimų“.
Pasekmės
dešinėje|miniatiūra|249x249px|[[Giuseppe Castellano spaudžia ranką Dwight Eisenhower po 1943 m. rugsėjo 3 d. Kasibilėje pasirašytų paliaubų.]] Tik po to, kai sutartis buvo pasirašyta, Castellano buvo informuotas apie papildomas sąlygas, kurias generolas Campbell pateikė kitam italų generolui Zanussi, nuo rugpjūčio 31 d. taip pat buvusiam Kasibilėje. Dėl neaiškių priežasčių Zanussi apie juos nepranešė Castellano. Vis dėlto Walter Bedell Smith paaiškino Castellano, kad kitos sąlygos būtų įsigaliojusios tik tuo atveju, jei Italija nebūtų ėmusis kovinio vaidmens kare kartu su Sąjungininkais.
Danielius Vigovskis
Danielius Vigovskis (? – 1740) – LDK valstybinis veikėjas, Minsko kaštelionas (1713–1740).
Kasibilės paliaubos
Pasekmės
Tą pačią dieną Badoglio surengė pasitarimą su Karališkojo Italijos karinio jūrų laivyno (Regia Marina) ir Karališkųjų Italijos karinių oro pajėgų (Regia Aeronautica) vyresniaisiais vadais, karo ministrais ir karaliaus atstovais, tačiau jis neužsiminė apie paliaubų pasirašymą ir kalbėjo tik apie vykstančias derybas.
Danielius Vigovskis
Biografija
Kilo iš Vigovskių giminės, herbo „Abdank“ savininkas. Kijevo vaiskio Lisiancos pono Konstantino Vigovskio ir Reginos Miaščerinos sūnus.
Buvo Nebarovo ir Reklinsko seniūnas. Lietuvos didysis žirgininkas nuo 1708, Minsko kaštelionas nuo 1713 metų. 1696 metais buvo pasiuntinys nuo Vilkmergės pavieto į konvokacinį seimą.
Kasibilės paliaubos
Pasekmės
Paliaubų įsigaliojimo diena buvo susieta su planuojamu išsilaipinimu centrinėje Italijoje ir buvo palikta Sąjungininkų nuožiūrai. Castellano vis dar manė, kad tai turėjo būti rugsėjo 12 d., ir Badoglio pradėjo gabenti karius į Romą.
Danielius Vigovskis
Šeima
Buvo vedęs kunigaikštytę Terezę Drucką-Sokolinską, Lietuvos didžiojo raštininko Mykolo Karolio Druckio-Sokolinskio dukterį. Turėjo dukterį Racheliją, kuri pirmą kartą ištekėjo už Darsūniškio seniūno, kunigaikščio Karolio Oginskio, o antrą kartą už Trakų kašteliono Antano Kazimiero Sapiegos.
Vokietijos baudžiamojo proceso kodeksas
Vokietijos baudžiamojo proceso kodeksas (VFR BPK; - 'baudžiamojo proceso tvarka', StPO) – kodifikuotas norminis teisės aktas (federalinis įstatymas), pagrindinis Vokietijos (VFR) baudžiamojo proceso teisės šaltinis. Sudaro 8 knygų. Priimtas 1877 m. vasario 1 d., įsigaliojo 1879 m. spalio 1 d. kaip Vokietijos imperijos įstatymas. Šiuo metu galioja kaip VFR įstatymas.
Kasibilės paliaubos
Pasekmės
Rugsėjo 7 d. nedidelė Sąjungininkų delegacija pasiekė Romą ir pranešė Badoglio, kad kitą dieną bus paskelbtos paliaubos. Jis taip pat buvo informuotas apie laukiantį amerikiečių 82-osios oro desanto divizijos atvykimą į miesto oro uostus. Badoglio pasakė delegacijai, kad jo kariuomenė nepasirengusi paremti išsilaipinimo ir kad daugumą oro uostų šioje teritorijoje kontroliuoja Vokietija. Jis paprašė atidėti paliaubų paskelbimą kelioms dienoms. Tai sužinojęs generolas Eizenhaueris atšaukė amerikiečių pajėgų išsilaipinimą Romoje, tačiau paliaubų diena buvo patvirtinta, nes kitos pajėgos jau buvo pakeliui jūra ir turėjo išsilaipinti pietų Italijoje.
Rugsėjo 8 d. popietę per Sąjungininkų radiją paskelbus apie paliaubas, vokiečių pajėgos nedelsdamos puolė Italijos pajėgas ir įvykdė operaciją „Ašis“. Dauguma Karališkosios Italijos kariuomenės (Regio Esercito) karių nebuvo informuoti apie paliaubas ir nebuvo duota aiškių nurodymų, kaip elgtis susidūrus su Vermachtu. Kai kurios italų divizijos, turėjusios ginti Romą, tebevyko iš Pietų Prancūzijos. Karalius kartu su karališkąja šeima ir Badoglio ankstų 9-osios rytą pabėgo iš Romos ir prisiglaudė Brindizyje, pietų Italijoje. Iš pradžių jie ketino perkelti kariuomenės štabą iš Romos kartu su karaliumi ir ministru pirmininku, tačiau Brindizį pasiekė tik keli štabo karininkai. Tuo tarpu italų pajėgos, neturėdamos instrukcijų, palūžo ir netrukus buvo sutriuškintos. Kai kurie nedideli daliniai nusprendė likti ištikimi vokiečiams. Rugsėjo 8–12 d. vokiečių pajėgos, nesulaukdamos organizuoto pasipriešinimo, užėmė visą Sąjungininkų vis dar nekontroliuojamą Italijos teritoriją, išskyrus Sardiniją ir dalį Apulijos. Romoje italų gubernatorius, remiamas italų pėstininkų divizijos, nominaliai valdė miestą iki rugsėjo 23 d., tačiau faktiškai miestą nuo rugsėjo 11 d. kontroliavo vokiečiai.
Rugsėjo 3 d. britų ir kanadiečių kariai perplaukė Mesinos sąsiaurį ir pradėjo išsilaipinimą piečiausiame Kalabrijos kyšulyje vykdydami operaciją „Baytown“. Kitą dieną po paliaubų paskelbimo, rugsėjo 9 d., Sąjungininkai išsilaipino Salerne ir Tarante.
Sąjungininkai nesugebėjo pasinaudoti visomis paliaubų galimybėmis ir buvo greitai sustabdyti vokiečių kariuomenės. Gynybai palankioje vietovėje Sąjungininkų pajėgoms prireikė 20 mėnesių, kad pasiektų šiaurines Italijos sienas.
Dalis Italijos karių, įsikūrusių už Italijos ribų, okupuotuose Balkanuose ir Graikijos salose, išsilaikė dar kelias savaites po paliaubų. Vis dėlto, negavę ryžtingos Sąjungininkų paramos, iki 1943 m. rugsėjo pabaigos vokiečiai juos visus sutriuškino. Kefalonijos saloje, pasipriešinus vokiečių pajėgoms, buvo išžudyta italų „Acqui“ divizija. Panašus likimas laukė 103 italų karininkų iš 50-osios pėstininkų divizijos „Regina“ Koso saloje, kurie buvo sušaudyti 1943 m. spalio pradžioje vokiečiams užėmus salą. Tik Lero ir Samo salose su britų pastiprinimu pasipriešinimas išsilaikė iki 1943 m. lapkričio, o Korsikoje italų kariai privertė vokiečių karius palikti salą.
Kitais atvejais atskiri italų daliniai, dažniausiai smulkesni, liko ištikimi Ašies jėgoms. Daugelis dalinių sudarė marionetinės Italijos socialinės respublikos ginkluotųjų pajėgų branduolį.
Po 1943 m. rugsėjo mėn. paliaubų Rumunija tapo antrąja Ašies galybe Europoje.
Kaniavos apylinkė
Kaniavos apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Rudnios valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Varėnos rajonui. 1954 m. prijungta Daržininkų apylinkė, Kruklių apylinkė ir dalis Rudnios apylinkės, o dalis Kaniavos apylinkės prijungta prie Vydenių apylinkės. 1977 m. prijungta Dubičių apylinkė.
Antanas Bakšys
Antanas Bakšys (kovos vardai Klajūnas, Germantas, Senis; 1923 m. birželio 13 d., Raseiniai – 1953 m. sausio 17 d., Pužukai) – Lietuvos partizanas.
Biografija
Mokėsi Raseinių gimnazijoje, brandos atestatą gavo 1941 m. pavasarį. 1944 m. pavasarį įstojo į Vietinę rinktinę, ją išformavus grįžo į gimtinę. Sovietams antrą kartą okupavus Lietuvą dirbo mokytoju Garvinėje, vėliau Minionyse.
1945 m. kovo mėn. buvo suimtas ir be teismo išsiųstas į katorgą Tulos anglių baseino kasyklose. 1946 m. vasarą kartu su keturiais tautiečiais sėkmingai pabėgo ir pėsčiomis bei prekiniais traukiniais grįžo į Lietuvą. Jam pavyko gauti karinį bilietą bei pasą ir jau rudenį pradėjo mokytojauti Raseinių gimnazijoje. Užmezgė ryšius su pogrindžiu. 1947 m. rudenį buvo suimtas, bet netrukus paleistas. Tų pačių metų lapkritį tapo Kęstučio apygardos partizanu.
Tarp partizanų išsiskyrė amžiumi, išsilavinimu bei autoritetu, todėl netrukus buvo paskirtas Vaidoto rinktinės, 1949 m. birželio mėn. – Kęstučio apygardos vadu, o 1951 m. gegužę – Jūros srities vadu. Visos šios pareigos A. Bakšiui teko žuvus kovos draugams.
Sasna
Sasna – upė pietvakarių Lietuvoje, daugiausia Marijampolės savivaldybėje; Šešupės dešinysis intakas. Prasideda Smalinyčios kaimo apylinkėse, Varnabūdės miške. Teka į vakarus, aukštupyje kerta Kazlų Rūdos savivaldybės pakraštį. Už Sasnavos pradeda smarkiai vingiuoti, pasuka į šiaurę ir įteka į Antanavo tvenkinį, 177 km nuo Šešupės žiočių.
Antanas Bakšys
Biografija
A. Bakšys dažnai keitė dislokacijos vietas, vengė lankytis pas jį asmeniškai pažįstančius ryšininkus. Dažnai inspektavo partizanų junginius, nuolat palaikė ryšį su Lietuvos laisvės kovos sąjūdžio (LLKS) prezidiumo pirmininku Jonu Žemaičiu-Vytautu, o jam susirgus susirašinėjo su Lietuvos partizanų vadais dėl naujo prezidiumo pirmininko kandidatūros, buvo paskirtas J. Žemaičio-Vytauto pavaduotoju ir prezidiumo sekretoriumi. Be tiesioginių srities vado pareigų, A. Bakšys daug rašė, padėjo leisti spaudą („Laisvės varpą“, atsišaukimus), ieškojo naujų pasipriešinimo formų, kurios galėtų pakeisti sunaikintą ginkluotą pogrindį.
Sasna
Intakai: Santaka, Valčiuva (kairieji), Utalina (dešinysis).
Antanas Bakšys
Biografija
A. Bakšys suprato, kad partizaninė kova silpsta, jos formos neatitinka sąlygų ir reikalinga kita – dvasinio-intelektinio pasipriešinimo forma. Tokia organizacija, LLKS tradicijų tęsėja, vienijančia ir legaliai gyvenančius asmenis, ir partizanus, turėjo tapti Vyčių sąjunga. A. Bakšys buvo Vyčių sąjungos įkūrėjas ir ideologas. Nors kiekvienam tebeveikiančiam partizanų būriui buvo duotas įsakymas savo veiklos teritorijoje organizuoti Vyčių sąjungos skyrius, tai padaryti buvo sunku – trukdė nuolatiniai čekistų siautimai, saugumo agentai, be to, ir pačių partizanų jau buvo per mažai, kad būtų galima išplėtoti aktyvią veiklą.
Sasna
Vidutinis nuolydis 219 cm/km. Ties Sasnava patvenkta, susidaręs 13 ha tvenkinys.
Antanas Bakšys
Biografija
1953 m. sausio 17 d. NKVD pajėgoms apsupus Pužukuose, Kazio Ruko sodyboje įrengtą Jūros srities štabo bunkerį, A. Bakšys ir kiti nuolatiniai bunkerio gyventojai – Aleksas Jurkūnas-Valeras, Elena Gendrolytė-Balanda ir Antanas Jankauskas-Tonis – nusižudė. Po A. Bakšio mirties Jūros srities vadovybės veikla nebebuvo atkurta.
Sasna
Gyvenvietės prie Sasnos: Smalinyčia, Obelinė, Barsukinė, Sasnava, Kantališkiai.
Istorija
Sasna (Sassene) minima XIV a. Kryžiuočių kelių aprašymuose. Spėjamas pavadinimo etimologinis ryšys su prūsų ir šiame krašte gyvenusių jotvingių (sūduvių) kalbos žodžiu *sasnis, reiškiančiu kiškį.
Nacionalinė darbo konfederacija
miniatiūra|Logotipas Nacionalinė darbo konfederacija (, CNT) – Ispanijos anarchosindikalistinių profesinių sąjungų konfederacija. Ilgą laiką ji buvo susijusi su Tarptautine darbininkų asociacija (AIT). Dirbant su AIT ji taip pat buvo žinoma kaip CNT-AIT. Istoriškai CNT taip pat buvo susijusi su Iberijos anarchistų federacija, todėl ji taip pat buvo vadinama CNT-FAI. Per visą savo istoriją ji atliko svarbų vaidmenį Ispanijos darbo judėjime.
1910 m. Barselonoje iš profesinės sąjungos „Solidaridad Obrera“ suburtų grupių įkurta organizacija labai išplėtė anarchizmo vaidmenį Ispanijoje.
Nepaisant kelių dešimtmečių, kai ši organizacija Ispanijoje buvo nelegali, šiandien CNT ir toliau dalyvauja Ispanijos darbininkų judėjime, daugiausia dėmesio skirdama darbininkų savivaldos, federalizmo ir savitarpio pagalbos principams.
Narystė
CNT apie savo narystę sako: „Priimdami į organizaciją nedarome jokių skirtumų, reikalaujame tik, kad būtumėte darbininkas, studentas ar bedarbis. Vieninteliai žmonės, kurie negali įstoti, yra tie, kurie priklauso represinėms organizacijoms (policijai, kariuomenei, saugumiečiams), darbdaviams ar kitiems išnaudotojams“.
Tikslai
CNT, kaip profsąjungos organizacijos, tikslai, remiantis jos įstatais, yra „ugdyti darbininkų solidarumo jausmą“, tikintis pagerinti jų sąlygas dabartinėje socialinėje sistemoje ir paruošti juos būsimam išlaisvinimui, kai gamybos priemonės bus socializuotos, praktikuoti savitarpio pagalbą tarp CNT kolektyvų ir palaikyti ryšius su kitomis panašiai mąstančiomis grupėmis, tikintis visos darbininkų klasės išlaisvinimo. CNT taip pat rūpinasi ne tik darbininkų klasės klausimais, trokšdama radikalios visuomenės transformacijos per revoliucinį sindikalizmą. Siekdama socialinės revoliucijos tikslo, organizacija sukūrė socialinę ir ekonominę sistemą pagal konfederacinę anarcho-komunizmo koncepciją, kurią sudaro keletas bendrų idėjų, siūlomų anarchistinei visuomenei organizuoti. CNT semiasi įkvėpimo iš anarchistinių idėjų, taip pat susitapatina su įvairių socialinių judėjimų kovomis. CNT yra internacionalistinė, tačiau taip pat remia bendruomenių apsisprendimo teisę ir jų suverenumą valstybės atžvilgiu.
Šalčininkų I tvenkinys
Šalčininkų I tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Šalčininkų rajone, Šalčininkų miesto centre. Sudarytas užtvenkus Šalčios upę (Merkio intakas) jos aukštupyje 86,4 km nuo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,53 km, plotis – iki 0,13 km. Yra 0,43 ha sala, tilteliu sujungta su vakariniu krantu. Altitudė 169,5 m. Krantai žemi, aplinkui plyti pievos. Priešsroviui į šiaurę už 0,47 km telkšo didesnis Šalčininkų II tvenkinys, pasroviui iškart telkšo 0,39 ha tvenkinys. Tvenkinio užtvanka nutiestas kelias. Aplink tvenkinį įrengta poilsio zona.
Tvenkinys atsirado XIX a. pabaigoje arba XX a. pradžioje (pats tvenkinys jau užfiksuotas 1915 m. žemėlapyje).
Šalčininkų II tvenkinys
Šalčininkų II tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Šalčininkų rajone, Šalčininkų miesto šiauriniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Šalčios upę (Merkio intakas) jos aukštupyje 87,4 km nuo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 1,11 km, plotis – iki 0,29 km. Altitudė 172,5 m. Krantai žemi, šiaurėje apaugę medžiais ir krūmynais. Šiaurinis tvenkinio galas užpelkėjęs, prasideda Anuliškių miškas. Į šiaurę ir rytus vietomis plyti dirbami laukai. Rytinėje pakrantėje yra įrengtas paplūdimys.
Tvenkinys įrengtas 1977 m.
Paulius Pultinevičius
Mokėsi Marijampolės Rygiškių Jono gimnazijoje. Lankė Marijampolės žaidimų sporto mokyklą. Treneris Rolandas Martinkus.
Lygiagretumas (geometrija)
miniatiūra|Lygiagrečios tiesės ir plokštumos Lygiagretumas – terminas geometrijoje nusakyti ar tiesės arba plokštumos turi bendrų taškų.
Lygiagrečios tiesės – tiesės vienoje plokštumoje, kurios neturi bendrų taškų. Pagal euklidinę geometriją, per tašką, nepriklausantį turimai tiesei, galima nubrėžti tik vieną tiesę, lygiagrečią su turima tiese, pagal Lobačevskio neeuklidinę geometriją – bent dvi.
Tanu Ola
thumb|260px|Pietų Sibiro kalnai. Tanu Ola tarp Altajaus ir [[Sajanai|Sajanų]] thumb|260px|Tanu Ola [[Oviuro kožunas|Oviuro kožune]]
Tanu Ola  – kalnagūbris Rusijoje, Pietų Sibire, Tuvos Respublikos pietuose, netoli Mongolijos sienos. Sudaro Aukštutinio Jenisiejaus ir Ubsu Nuro baseinų vandenskyrą, vakaruose jungiasi su Altajumi. Masyvą sudaro du gūbriai – Rytų Tanu Ola ir Vakarų Tanu Ola. Ilgis apie 300 km. Vidutinis aukštis 2500–2700 m, aukščiausia vieta – 3061 m.
Susideda iš smiltainių, skalūnų, efuzinių ir nuosėdinių uolienų, granitų. Būdingas vidutinkalnių reljefas.