cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Algis Jurgis Morkeliūnas
Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų svarbiausi sritis – lošimų teorija. Dirbdamas Matematikos ir kibernetikos bei Ekonomikos institutuose toliau tęsė grupinių sprendimų tyrimus, savo darbuose susistemino aksiomų kombinacijas, išryškino kiekvienos aksiomos vaidmenį atitinkamai grupinio sprendinio taisyklei, įvedė naujas aksiomas ir suformulavo kelias naujas, lygiavertes žinomoms, taisykles. Jis susiejo grupinio sutvarkymo problemas su lošimų teorija ir naudingumo teorija.
Vilniaus Statyba
Istorija
Vadovaujamas „Statybos“ įkūrėjo ir pirmojo trenerio Antano Paulausko, jaunų ir talentingų žaidėjų kolektyvas pradėjo kurti dešimtmečius gyvavusią klubo istoriją.
Raudonuodegės papūgos
Raudonuodegės papūgos (Pyrrhura) – papūginių (Psittacidae) šeimos paukščių gentis.
Vilniaus Statyba
Istorija
Per 33 metų komandos istorijos laikotarpį „Statyboje“ subrendo daug žinomų krepšininkų ir trenerių, dovanojusių Lietuvos ir sostinės krepšiniui bei jo gerbėjams gausybę gražių pergalių ir svarbių titulų.
1971 m. Statybos krepšininkai debiutavo aukščiausioje SSRS lygoje ir prisijungė prie Kauno Žalgirio, nuo 1974 m. Lietuvai nuolat atstovavo net 2 komandos stipriausioje SSRS krepšinio lygoje.
1979 - bronza. Pats aukščiausias ,,Statybos" pasiekimas buvo iškovotas 1979 m. pavasarį. Vilniečiai visą 1978/79 m. krepšinio sezoną demonstravo gerą žaidimą, tikru siurprizu tapo ,,Statybos" pergalė Vilniaus sporto rūmuose prieš faktišką SSRS rinktinę, t. y. neįveikiamą Gomelskio CSKA. Vilniečiai vedami Kazlausko, Girskio, Pavilonio bei kitų žaidėjų, visam Lietuvos krepšiniui pateikė labai malonią staigmeną iškovojant 3 vietą. Svarbu tai, jog šį sezoną Kauno ,,Žalgiris" sužaidė bene prasčiausią sezoną ir teko kovoti net papildomame turnyre dėl teisės išlikti SSRS aukščiausioje lygoje.
1986 m. ,,Statyba" vedama talentingo Šarūno Marčiulionio vėl sužaidė labai gerą sezoną, iškovojo ne vieną pergalę prieš stipresnius varžovus, demonstravo greitą ir veržlų krepšinį, tačiau vilniečiai neturėjo atsvaros kitų komandų priekinės linijos žaidėjams. Statyboje centro pozicijoje žaidė 2,04 m. ūgio Alfredas Vainauskas, kuriam priešintis aukštesniems Tkačenkai, Belostenui, Grišajevui ar Saboniui buvo per sunku.
Vilniaus ,,Statyba" sovietiniu laikotarpiu SSRS aukščiausioje lygoje sužaidė net 16 sezonų, po debiuto 1971 metais, nepatyrusiai komandai išsilaikyti stipriausioje SSRS lygoje nepavyko, tačiau po 2 metų vilniečiai vėl grįžo į aukščiausiąją lygą ir joje išsilaikė iki pat 1990 metų, kai visos Lietuvos komandos pasitraukė iš įvairių SSRS čempionatų dėl politinių priežasčių. 1997 m. „Statybos“ istorija nutrūko.
Raudonasis uakaris
Raudonasis uakaris arba raudonveidis uakaris (Cacajao calvus) - sakių šeimai priskiriams primatas, paplitęs Pietų ir Centrinės Amerikos atogrąžų miškuose.
Ilgis - 55 cm, svoris apie 3 kg. Kūnas apaugęs tankiais plaukais, o veidas ir kakta - pliki, melsvai raudoni, ypač jei beždžionė sunerimusi. Nors gimsta apžėlusia galva, tačiau vėliau nuplinka.
Ausytieji ruoniai
Ausytieji ruoniai (Otariidae) šeima. Artimesni sausumos plėšriesiems. Išlikę nedideli ausų kaušeliai. Užpakaliniai plaukmenys gali būti palenkiami letenomis į priekį, todėl šie ruoniai gali keturiomis judėti sausuma. Iltys gerai išsivysčiusios. Poligamai, veistis išeina į sausumą didelėmis bandomis. Patinai stambesni už pateles, dažnai karčiuoti.
Šeimoje yra 7 gentys ir 14 rūšių, paplitusių Ramiajame ir Arkties vandenynuose:
Severynas Nalivaika
thumb|left Severynas Nalivaika (, tikroji pavardė Павло-Семерій Кравченко-Наливайко, g. Gusiatine, Ternopilio sritis – m. 1597 m. balandžio 21 d. Varšuvoje) – Ukrainos kazokų atamanas, 1595–1596 m. sukilimo vadas.
Biografija
Kilęs iš dvasininkų šeimos. Tarnavo Konstantinui Ostrogiškiui. 1594 m. pabėgo pas kazokus. Vadovavo kazokų grobiamiesiems žygiams į Moldaviją ir Vengriją. 1596 m. surengė sukilimą prieš Abiejų Tautų Respubliką, kuris apėmė Podolės, Voluinės žemes, dalį Kijevo žemės ir Baltarusijos. Sukilimo metu užimti Braclavas, Baras, Luckas, kiti miestai, juose išžudyti katalikai, unitai, žydai. Parašė laišką Zigmantui III Vazai, kuriame prašė atiduoti kazokams žemes tarp Pietų Bugo ir Dniestro, už tai siūlėsi tarnaiti Abiejų Tautų Respublikai. 1596 m. prie Lubnų apsuptas Lenkijos lauko etmono S. Žolkievskio kariuomenės, kazokų vyresniųjų perduotas lenkams, nugabentas į Varšuvą ir nukirsdintas.
Karietaitiniai
Karietaitiniai (Troglodytidae) – žvirblinių paukščių (Passeriformes) būrio paukščių šeima. Priklauso kresni, apie 10 g sveriantys paukščiai, kurių snapas nusmailėjęs ir kartais kiek palinkęs žemyn. Žiočių kampuose būna nedaug šerelių. Kojos ilgos ir stiprios. Nagai dideli, riesti, aštrūs. Plunksnos rusvų spalvų.
Gyvena miškuose, kur tankus pomiškis. Skraido silpnai, bet puikiai bėgioja. Paukščiai laikosi poromis ar pavieniui. Patinų giesmė skambi, melodinga, kartais gieda ir patelės. Lizdas gana masyvus, rutulio formos. Jį suka po šaknimis, tankiuose krūmuose. Deda 2-10 kiaušinių. Patelė peri apie 2 savaites. Jaunikliai iš lizdo išsirita po 16-18 dienų. Minta gyvūniniu maistu, lesa sėklas ir uogas.
Šeimoje yra 55 rūšys. Paplitę Eurazijoje, Šiaurės Amerikoje, Pietų Amerikoje, Šiaurės Afrikoje. Lietuvoje gyvena viena rūšis – paprastoji karietaitė (Troglodytes troglodytes).
Šiaurinės Luzitanijos karalystė
thumbŠiaurinės Luzitanijos karalystė – karalystė – projektas Šiaurės Portugalijoje, 1807 m. Napoleono sumanyta sukurti tam, kad Napoleono panaikintos Etrurijos karalystės karalius Liudvikas II turėtų ką valdyti.
1807 m. Portugalija atsisakė prisidėti prie Napoleono surengtos D. Britanijos žemyninės blokados. Pagal 1807 m. su Ispanija pasirašytą Fonteneblo sutartį (Traité de Fontainebleau) buvo planuojama okupuoti Portugaliją ir padalinti ją į tris dalis:
1808 m. rugpjūtį Portugalijoje išsilaipino Artūro Velslio (Arthur Wellesley, būsimas pirmasis hercogas Velingtonas) vadovaujama britų kariuomenė, kuri ėmė atkūrinėti Portugalijos nepriklausomybę. Prancūzų kariuomenė buvo visiškai išstumta 1812 m.
1923 m. Nobelio premijos laureatai
1923 m. Nobelio premija skirta šiems asmenims:
Sigurdas
Zygfrydas arba Sigurdas (Sigurd, sen. skand. k. Sigurðr) – legendinis skandinavų mitologijos didvyris ir drakonų nugalėtojas, pagrindinis Volsungos sagos ir Nybelungų giesmės veikėjas. Pirmieji šios legendos rašytiniai šaltiniai – X–XI a. švedų runos.
Eta (raidė)
Eta (Η, η) – septintoji graikų abėcėlės raidė. Išsivystė iš finikiečių cheto. Graikų kalboje raidės pavadinimas yra ήτα, lotynų kalboje – eta.
Uma (Šumeras)
Uma – senovės miestas Šumere, dab. Tell Jokha Di Karo muchafazoje, Irake. Tyrinėtojai kol kas nesutaria dėl jo pavadinimo, kuris gali būti tiek šumerų, tiek akadų kilmės.
Umą saugojo dievas Šara, kai kuriuose šumerų tekstuose minimas kaip Inanos sūnus. Uma geriausiai žinoma ilgalaikiais karais dėl derlingos žemdirbystės zonos pasienyje su Lagašu. Eanatumo vadovaujami lagašiečiai šventė pergalę. Tai buvo vienas seniausių žinomų strateginių mūšių. Miestas buvo suklestėjęs apie 2275 m. pr. m. e., kai valdė Lugalzagesis, kartu kontroliavęs Ūrą ir Uruką. Lugalzagesis buvo laikomas vienu iš didžiausių Umos ensių. III Ūro dinastijos valdymo laikotarpiu Uma tapo svarbiu provincijos centru. Dauguma iš surastų 30 000 dantiraščio lentelių įrašų buvo susiję su miesto administraciniais ir ekonominiais reikalais. Umos Šulgio kalendorius (XXI a. pr. m. e.) tapo Babilonijos kalendoriaus pirmtaku.
Po karo su Lagašu į Umą įsiveržė akadų armija, vadovaujama Sargono. Lemiamas mūšis buvo pralaimėtas, Lugalzagesis pateko į nelaisvę ir buvo nužudytas. Umos galybei atėjo galas, miestas prarado reikšmę ir daugiau nebeturėjo didesnės politinės įtakos Mesopotamijoje.
Archeologija
Umos archeologinę vietą pirmą kartą aplankė 1854 m. William Loftus ir 1855 m. John Punnett Peters iš Pensilvanijos universiteto. Ankstyvaisiais 1900 m. juodojoje antikvariato rinkoje pasirodė nelegaliai iškastos molinės lentelės iš III Ūro dinastijos laikotarpio. Prieš pradedant naujo kelio projektą, 1990-ųjų metų pabaigoje Tell Jokha vietovėje pradėjo kasinėti Irako archeologai. 2003 m. prasidėjus Irako karui, Umoje plito masiniai nelegalūs kasinėjimai, teritorijoje akivaizdi jų padaryta žala.
Chaimas Malcinskis
Biografija
Gimė 1910 m. rugpjūčio 7 d. Panevėžyje. 1927-1929 m. mokėsi Vitebsko pedagoginiame technikume, vėliau mokėsi Kijeve. 1932-1933 m. Minske dirbo laikraštyje Jaunasis Leninietis, 1935-1937 m. Spalis. Nuo 1939 m. dirbo Pinske. Dalyvavo II pasauliniame kare, kovėsi Stalingrado mūšyje, įvairiuose mūšiuose Baltarusijoje, Lenkijoje, prie Berlyno buvo sunkiai sužeistas. 1946-1947 m. dirbo valstybinėje Baltarusijos TSR leidykloje. 1947-1951 m. gyveno Birobidžane, dirbo redaktoriumi. 1951 m. uždarytas į gulagą, 1956 m. paleistas. 1956-1960 m. gyveno Namangane, nuo 1960 m. Minske. 1975 m. išvyko gyventi į Izraelį. 1934-1974 m. priklausė TSRS rašytojų sąjungai. Savo kūrinius rašydavo jidiš kalba. Apdovanotas Raudonosios Žvaigždės ordinu. Mirė 1986 m. vasario 8 d. Tel Avive.
Bašaražas
Bašaražas – Liuksemburgo miestas, esantis šalies pietvakariuose, prie sienos su Belgija. Išvystyta alaus pramonė, mieste yra didžiausia šalyje alaus darykla.
Mešliukai
Mešliukai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Variekos.
Juozapas Berkmanas
Biografija
Studijavo Sankt Peterburgo dailės akademijoje. Dalyvavo 1863 m. sukilime, buvo ištremtas. 1866 m. amnestuotas. Nuo 1870 m. gyveno Rusijoje (Irkutskas, Žemutinis Naugardas), nuo 1880 m. Liepojoje, nuo 1884 m. Varšuvoje. 1900 m. grįžo į Vilnių.
Taitiryja Upanišada
Taitiryja Upanišada  – viena iš vedų kanono brahmaniškųjų komentarų – Upanišadų – dalių. Ši Upanišada priskiriama Juodajai Jadžurvedai ir yra siejama su Taitiryjos mokykla, kurios pradininku laikomas rišis Titiris.
Upanišados pradžioje nagrinėjama šikša vedanga – dėstomas teisingas mantrų tarimas, pateikiamas jų interpretavimas, mokytojo priesakai mokiniui. Antrojoje dalyje, vadinamoje „Brahmano palaiminimu“, pasakojama apie Atmano prigimtį, jo kūną gaubiančius kiautus ir palaimą, kurioje pažįstama Jo esmė. Trečiojoje dalyje pasakojama, kaip išminčius Bhrigus mokosi pažinti Brahmano apraiškas.
Taitiryja Upanišada sudaryta iš 3 dalių: Šikša Valli, Brahmananda Valli ir Bhrigu Valli.
Upanišados pradžioje yra viena iš populiaresnių ramybės („šanti“) mantrų:
{| style="background-color: transparent; width: "
Antanas Kairys
Antanas Kairys (1934 m. sausio 2 d. Laičiuose, Alantos valsčius, dab. Molėtų rajonas – 2017 m. spalio 14 d.) – Lietuvos zootechnikas, habilituotas agrarinių mokslų daktaras, Radviliškio rajono politinis veikėjas.
Viečiūnų seniūnija
Viečiūnų seniūnija (1995–2000 m. Ratnyčios seniūnija) – administracinis-teritorinis vienetas Druskininkų savivaldybės rytinėje dalyje, Nemuno dešiniajame krante (kairiajame yra Leipalingio seniūnija).
Antanas Kairys
Biografija
Mokėsi Alantos progimnazijoje, baigė Molėtų vidurinę mokyklą. 1957 m. baigė Maskvos K. Timiriazevo Žemės ūkio akademiją. 1963 m. mokslų kandidatas, 1987 m. habilituotas agrarinių mokslų daktaras, 1988 m. profesorius, nuo 1990 m. Lietuvos mokslų akademijos narys korespondentas.
Viečiūnų seniūnija
Geografija
Seniūnijos plotas yra 19 770 ha, miškai sudaro 90,9 %, žemės ūkio naudmenos 7,2 %, vandenys 1,7 %, kiti plotai 0,2 %.
Antanas Kairys
Biografija
Nuo 1963 m. Lietuvos gyvulininkystės instituto mokslinis bendradarbis, 1966–1971 m. ir 1976–1981 m. Pašarų technologijos skyriaus vyr. mokslinis bendradarbis, 1971–1976 m. Kiaulių šėrimo sektoriaus vedėjas, direktoriaus pavaduotojas mokslo reikalams, 1984–1992 m. direktorius, 1997–2001 m. mokslinis sekretorius. 1992–1996 m. Seimo narys.
Viečiūnų seniūnija
Geografija
Beveik visą seniūnijos plotą dengia Dainavos giria. Vakarinių pakraščiu teka Nemunas, o per seniūniją – jo intakai (Ratnyčia, Kubilnyčia, Grūta, Mašnyčia). Telkšo keli ežerai (Latežeris, Grūtas, Ilgis, Dubas, Randamonių ežeras, Ašarėlis), sudaryta keletas tvenkinių (Neravų tvenkinys, Mašnyčių tvenkinys ir kt.). Seniūnijos pietvakariuose yra unikalus Raigardo slėnis.
Antanas Kairys
Biografija
1997–2003 m. Radviliškio rajono savivaldybės tarybos narys LDDP sąraše.
Viečiūnų seniūnija
Geografija
Pagrindinės saugomos teritorijos: Raigardo kraštovaizdžio draustinis, Cimakavo ornitologinis draustinis.
Huginas ir Muninas
thumb|250px|Huginas ir Muninas ant Odino pečių
Viečiūnų seniūnija
Istorija
Įkurta 1995 m. kaip Varėnos rajono savivaldybės Ratnyčios seniūnija su centru Ratnyčios kaime. 1995 m. pasikeitus Druskininkų miesto ir Varėnos rajono administracinėms-teritorinėms riboms, dalis Neravų kaimo teritorijos (Šiltnamių gatvė ir Neravų gatvės dešinioji pusė iki Neravų g. 35 imtinai) buvo priskirta Druskininkų miestui. 2000 m. vykdant LR administracinę-teritorinę reformą, Ratnyčios seniūnija buvo priskirta Druskininkų savivaldybės teritorijai, o 2000 m. balandžio 28 d. savivaldybės tarybos sprendimu Nr. 21 ji pavadinta Viečiūnų seniūnija, jos centrą perkeliant į Viečiūnus.
Antanas Kairys
Biografija
1965–1990 m. Lietuvos komunistų partijos narys, 1990–2001 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys.
Huginas ir Muninas
Huginas ir Muninas – senovės skandinavų mitologijoje – du krankliai, lydintys karo dievą Odiną. Jie skrajoja po pasaulį (Midgardą) ir atneša naujienas Odinui. Išskrenda su aušra, o grįžta vakare ir nutūpę dievui ant pečių sušnabžda informaciją į ausį. Huginas simbolizuoja mąstymą, o Muninas – atmintį.
Antanas Kairys
Biografija
Mokslinių tyrimų sritis – kiaulių mityba ir pašarų konservavimas.
Zietelos rajonas
Zietelos rajonas  – rajonas Baltarusijoje, Gardino srityje. Administracinis centras – Zietela.
Viečiūnų seniūnija
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Joniškis (Panevėžys)
Joniškis – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Velykių.
Viečiūnų seniūnija
Seniūnaitijos
2009 m. įkurtos 4 seniūnaitijos:
Zietelos rajonas
Geografija
Svarbiausia upė – Nemunas. Teka jo intakai Ščiara, Molčiadė, Zietela, Padjavarka. Miškai užima 42 % rajono ploto (daugiausia pušynai).
Gyventojai
Tautinė sudėtis:
Gimtoji kalba:
Twilight of the Thunder God
Twilight of the Thunder God yra septintasis Švedijos melodingojo death metalo grupės Amon Amarth studijinis albumas, išleistas 2008 metų rugsėjį. Albumas gavo daugybę teigiamų įvertinimų ir recenzijų. Jo kopijų buvo parduota daugiausiai iš visų iki šiol išleistų Amon Amarth albumų.
Burka (reikšmės)
Žodis burka gali reikšti:
Taip pat:
Vakarinė tuja
Vakarinė tuja (Thuja occidentalis) – kiparisinių (Cupressaceae) šeimos augalas, savaime augantis Šiaurės Amerikos rytuose.
Tai 2–15 m aukščio kūgiškas medis su vienu ar keletu kamienų, kuriuos dengia supleišėjusi raudonai ruda žievė. Šakos tankios, neilgos, tiesiasi horizontaliai, o ant jų pražangiai išsidėsčiusios plokščios šakelės. Lapai žvynelių formos, šiek tiek blizgančia tamsiai žalia viršutine ir matine šviesiai žalia apatine puse. Žiemą žvyneliai įgauna rusvą atspalvį. Kankorėžiai 0,8–1,2 cm ilgio, iš 8–10 žvynelių. Smulkios (3 mm ilgio) sparnuotos plokščios sėklos prinoksta rugsėjo mėnesį ir dauguma greitai išbyra. Daugelis augalų dera taip gausiai, kad iš tolo medžiai atrodo rudi.
Tatba
Tatba ( 'vagis'; татьба 'vagystė, grobimas') – nusikalstamas ko nors pagrobimas, atėmimas prievarta, neturintis plėšimo sudėties požymių senovės Rusios teisėje. Nusikaltimo sudėtis baudžiamųjų veikų asmens nuosavybės apsaugos srityje.
Vakarinė tuja
thumb|left|200px|Kapinėse Lietuvoje pasodinta vakarinė tuja Lietuvoje dažnai auginama kapinėse, parkuose, prie sodybų.
Tatba
Tatba buvo vadinama veiksmai, kai siekiant naudos sau buvo pagrobiama nuosavybė. Kariniai artikulai tatba pakeitė vagystės terminu, nusikaltimo sudėtį įvardijant žodžiais „pavogs", tačiau bendrosios kompetencijos teismų praktikoje sekta 1649 m. Soboro teisyno terminologija, daikto pagrobimui naudojant sąvoką tatba, o terminas „(pa)grobimas" (кража) reiškė nusikaltimo veiksmų pobūdį, bet ne atskirą nusikaltimų rūšį. Tik 1781 m. įsaku tatba buvo išstumta iš teisinės terminologijos, ją pakeitė vagystė, (pa)grobimas (воровство-кража; XVI, 485).
Vakarinė tuja
thumb|left|240px|Vakarinės tujos lapai
Smailiagalvė skydblakė
Smailiagalvė skydblakė (Aelia acuminata) – skydblakių (Pentatomidae) šeimos blakių rūšis.
Kūno ilgis 7-10 mm. Suaugusios blakės kūnas yra ovalo formos, pilkai geltonos spalvos. Galvos ir priešnugarės kraštai neaštrūs, aptakūs. Galva ištempto trikampio formos. Skydelis taip pat trikampio formos ir uždengia ⅔ pilvelio. Priešnugarė su skersine įduba ir 3 išilginiais iškilumais. Patino lytinė dalis su giliu iškirpimu. Ant antros ir trečios poros kojų šlaunų išorinės dalies yra didelės juodos dėmės. Lervos panašios į suaugusius individus, tik mažesnės ir neturi sparnų. Kiaušinėliai apvalios (suspausto rutulio) formos, apie 1 mm ilgio, iš pradžių šviesiai žalios spalvos, vėliau – patamsėja.
Suaugusios blakės dažniausiai žiemoja rugių laukuose tarp augmenijos liekanų, daugiamečių varpinių žolių pievose, po nukritusiais lapais miškuose, pamiškėse. Iš žiemos miego blakės atsibunda balandžio mėnesio viduryje, kai vidutinė paros oro temperatūra būna 5-10° C. Pavasarį, pabudusios iš žiemos miego, blakės nemėgsta staigių temperatūros šuolių ir gausių kritulių. Palankiausia vidutinė oro temperatūra yra 22-25° C ir 60-80 % drėgnumas. Sausros metu, šios blakės užmiega „vasaros miegu“ (liepos – rugpjūčio mėn.). Pavasarį blakės pradeda maitintis varpinių augalų pievose, kuriose gausu valkūno (Agropyron sp.) ir dirsės (Bromus sp.) šeimos augalų. Kai sužaliuoja javai, šios blakės pradeda maitintis jais. Ieškodamos tinkamo maisto jos gali nuskristi 40-60 km. Blakės maitinasi ir vystosi ant 85 rūšių mitybinių augalų, ypač mėgsta daugiametes varpines žoles. Iš kultūrinių augalų labiausiai mėgsta žiemkenčius ir vasarinius javus, rugius, taip pat maitinasi miežiais ir avižomis. Ant pažeistų augalų lapų, pažeistose vietose, iš pradžių atsiranda bespalvės dėmės, vėliau lapai pradeda gelsti. Ypač pavojingi pažeidimai stiebo pagrinde – besiformuojantis augalas pradeda vysti ir dažniausiai žūva. Gegužės viduryje blakės pradeda poruotis ir deda kiaušinėlius. Embrionas vystosi 6-8 dienas. Blakės vystymąsis turi 5 stadijas, lervos stadija tęsiasi 45-60 dienų. Pirmos stadijos blakutės yra mažai aktyvios, maitinasi toje pačioje vietoje, kurioje ir išsirito iš kiaušinėlio. Vėlesnių stadijų lervos yra žymiai aktyvesnės. Birželio mėnesį blakės „persikrausto“ į kviečių laukus. Suaugusios blakės dažniausiai maitinasi vegetatyvinėmis augalo dalimis, lervos – nesubrendusiais grūdais. Blakės praduria augalo audinius, įšvirkčia virškinimo fermentus, kurie paverčia mitybinę medžiagą skysta mase, kurią blakės jau gali susiurbti. Kai derlius yra nuimamas, blakės vėl sugrįžta į varpinių augalų pievas. Čia jos maitinasi iki šalčių, čia ir žiemoja. Blakės žiemojimui pradeda ruoštis kai šviesusis paros metas sutrumpėja iki 12-17 valandų ir vidutinė oro temperatūra nukrenta iki 20° C. Per metus būna 1-2 generacijos, o pietuose (Vidurinėje Azijoje) netgi 3 kartos.
Ši blakė randama Vakarų, Centrinėje ir Rytų Europoje, Vidurinėje Azijoje.
Nimfa, pirmasis etapas|thumb|200px|left Nimfa, paskutinė žvaigždė|thumb|200px|left
Natūralūs entomofagai (priešai): Microphanurus vassilievi, Microphanurus cultratus, Cystogaster globosa, Helomyia lateralis, Cylindromyia auriceps, Cylindromyia intermedia, Rhodogune rotundatum.
Buzovna
Buzovna – miestas rytų Azerbaidžane, prie Kaspijos jūros. Pramonės centras.
Jurgis Petrauskas
miniatiūra|180px|right|Antkapinis paminklas
Jurgis Petrauskas (1886 m. balandžio 6 d. Armoniškių k., Garliavos vals. – 1977 m. balandžio 5 d. Kaune) – aktorius.
Teta (raidė)
Teta (Θ, θ) – aštuntoji graikų abėcėlės raidė. Išsivystė iš finikiečių teto. Graikų kalboje raidės pavadinimas yra θήτα, lotynų kalboje – theta.
Bronaki Pietrašė
Bronaki Pietrašė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Jedvabno valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Jean-Éric Vergne
Karjera
2007 m. jis debiutavo Prancūzijos „FRenault Campus“ čempionate ir iš karto tapo čempionu.
Vėliau dvejus metus dalyvavo Formulės Renault serijos varžybose, kuriose 2009 m. galutinėje įskaitoje liko antras.
2010 m. debiutavo Didžiosios Britanijos Formulės 3 čempionate ir vėl pirmais metais tapo čempionu, per 30 lenktynių pelnęs 13 pergalių.
2011 m. sezonui trijose lenktynėse prancūzas buvo Scuderia Toro Rosso ekipos lenktynininkas bandytojas. Po šio sezono vykusiuose jaunųjų lenktynininkų bandymuose visas tris dienas prancūzas buvo greičiausias su Red Bull Racing automobiliu.
2012 m. debiutavo Formulės 1 čempionate su Scuderia Toro Rosso ekipa. Formulėje 1 prancūzas praleido 3 sezonus, per kuriuos pelnė 51 tašką.
Jota (raidė)
Jota (Ι, ι) – devintoji graikų abėcėlės raidė. Išsivystė iš finikiečių jodo. Graikų kalboje raidės pavadinimas yra ιώτα, lotynų kalboje – iota.
2016 m. Kinijos Grand Prix
'''2016 m. Kinijos Grand Prix''' – 3-iosios Formulės 1 2016 m. sezono lenktynės. Jos vyko balandžio 15-17 dienomis Shanghai trasoje. Tai buvo 13-tos Kinijos GP lenktynės.
Šiose lenktynėse buvo sugrąžinta senoji kvalifikacijos sistema, nes pirmose dvejose lenktynėse naudota iškritimo sistema sulaukė daug kritikos ir buvo atšaukta.
Karjeras
thumb|250px|right|[[vario rūda|Vario rūdos karjeras Čilėje]] thumb|right|250px|[[Kurklių karjeras, kur kasamas žvyras, smėlis]] Karjeras ( – „akmens skaldykla“) – kasinys, iš kurio atviruoju būdu kasamos naudingosios iškasenos. Karjeruose kasamos akmens anglys, rūdos, granitas, bazaltas, gabras, durpės, klintys, smiltainiai, skalūnai, smėlis, molis, žvyras. Pagal naudingųjų iškasenų slūgsojimo vietą karjerai skirstomi į kalnų bei kalvų, lygumų, upių, ežerų, jūrų. Kalnų ir kalvų karjeruose naudingos iškasenos slūgso kalnų ir kalvų šlaituose, joms gabenti į perdirbimo įmones naudojamasi natūraliu nuolydžiu. Lygumų karjeruose naudingos iškasenos slūgso žemiau vietovės lygio, o upių, ežerų, ar jūrų karjeruose – krantuose, seklumose, arba dugne, po vandeniu.
Kai kurie Lietuvoje esantys karjerai:
Žieduotasis verpikas
Žieduotasis verpikas (Malacosoma neustria) – verpikų (Lasiocampidae) šeimos drugys. Tai vienas iš pavojingiausių sodų kenkėjų. Išskleisti sparnai apie 32-42 mm, šviesiai rudai gelsvi ar rausvi. Ant priekinių sparnų yra dvi tiesios skersinės rudos ar šviesiai geltonos linijos. Užpakliniai sparnai šviesesni be piešinio. Drugys kiaušinėlius deda ant plonų šakučių grandinėle.
Kenkia vaismedžiams ir kitiems lapuočiams medžiams.
Antkalnio piliakalnis
Antkalnio piliakalnis su gyvenviete, Gribžinių piliakalnis, Pilalė (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A403KP, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR460) – piliakalnis Klaipėdos rajono savivaldybės teritorijoje, prie Antkalnio kaimo, Dauparų-Kvietinių seniūnija. Pasiekiamas iš plento Gargždai – Jokūbavas (216) Gribžiniuose pavažiavus 2,4 km Antkalnio link į rytus iki kelio galo, pasukus į kairę šiaurės kryptimi, už 330 m, yra dešinėje, už sodybos į šiaurę 50 m ­ matyti beržynėlis.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Minijos dešiniajame krante esančiame aukštumos kyšulyje. Aikštelė trikampė, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 44 m ilgio, 30 m pločio pietvakariniame gale. Čia supiltas 26 m ilgio, 3,5 m aukščio, 28 m pločio pylimas, kurio išorinis 5 m aukščio šlaitas leidžiasi į kiek išlenktą 8 m pločio, 1,5 m gylio griovį. Šlaitai statūs, iki 30 m aukščio. Pylime randama stambių degėsių. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - XIII a.
Į pietvakarius nuo piliakalnio 0,7 ha plote yra papėdės gyvenvietė.
Tyrimai
XX a. pradžioje, kaip teigia Liudvikas Kšivickis, piliakalnį bandė kasinėti baronas Renė, tačiau šių tyrimų rezultatai nežinomi. Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1963 m. atliko Lietuvos istorijos institutas.
Justinas Urbanavičius
Justinas Urbanavičius (g. 1982 m. sausio 1 d. Kaune) – Lietuvos ir Kauno rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
Gimė 1982 m. Garliavoje Alfonso ir Irenos Urbanavičių šeimoje.
2001 m. baigė Garliavos vidurinę mokyklą ir įstojo į Lietuvos žemės ūkio universiteto Miškų fakultetą. 2007 m. apgynė miškininkystės magistro laipsnį. Studijuodamas universitete įstojo į Divizijos generolo Stasio Raštikio puskarininkių mokyklą. 2005 metais baigus studijas jam suteiktas atsargos karininko leitenanto laipsnis.
Dar studijų metais pradėjo dirbti VĮ Kazlų Rūdos mokomosios miškų urėdijos Šališkių girininkijoje eiguliu. Už gerą darbą ir reikiamą išsilavinimą perkeltas į aukštesnes pareigas. Dirbo VĮ Kazlų Rūdos mokomosios miškų urėdijos Braziūkų girininkijoje girininko pavaduotoju. Taip pat buvo neetatinis aplinkos apsaugos inspektorius.
Publikavo straipsnius spaudoje, tapo Alšėnų seniūnijos bendruomenės tarybos nariu. 2003 m. įstojo į Lietuvos krikščionių demokratų partiją, subūrė nemažai jaunimo ir iki šiol yra šios partijos narys.
Aktyviai dirbdamas tapo Lietuvos krikščionių demokratų partijos Kauno rajono skyriaus pirmininku. 2007 m. dalyvavo savivaldybių tarybų rinkimuose, atstovavo savo krašto žmonėms Kauno rajono savivaldybės taryboje, buvo Socialinių reikalų ir sveikatos komiteto pirmininkas.
Giulvis
thumb|250px|Odino ir Giulvio susitikimas
Justinas Urbanavičius
Biografija
2008 metų Lietuvos Respublikos Seimo rinkimuose laimėjo rinkimus vienmandatėje Kauno-Kėdainių rinkimų apygardoje. Nuo 2015 metų Kauno rajono savivaldybės tarybos narys. Žmona Jurga – Kauno technologijos universiteto verslo ir vadybos magistrė.
Giulvis
Giulvis, Gilfis – pirmasis legendinis Skandinavų karalius.
Inglingų sagoje ir Ragnarsdrápa poemoje pasakojama, kad Giulvis buvo suviliotas devės Gevjunės duoti jai tiek žemės, kiek ši galėtų suarti per naktį. Deivė pavertė savo keturis sūnus jaučiais ir jie suarė plotą, kuris tapo Zelandijos sala. Gylfaginning eda byloja kaip, manoma, istorinis Odinas ir jo žmonės, Asai ir Vanai, kurie vėliau tapo švedais, gavo naujas žemes ir įkūrė Senosios Sigtunos gyvenvietę. Giulvis ir kiti senieji bronzos amžiaus gyventojai prisitaikė prie Asų atneštos religijos. Be to, minimas Giulvio ir Asų valdovų (tarp jų ir Odino) pokalbis.
Pasak Hervarų sagos Giulvio dukra ištekėjo už Gardarikio karaliaus Sigrlamio.
Janas Vodinskis
Janas Vodinskis (m. 1616 m.) – Palenkės vaivada 1613-1616, Palenkės kaštelionas 1596-1613, žemės teisėjas 1591-1596, Palenkės pataurininkas 1587-1589.
1589 metais buvo bytomo-bedzinskio traktato ratifikacijos signataras pacifikaciniame seime.
Petronėlė Bernadišienė
Petronėlė Bernadišienė (1910 m. balandžio 12 d. Geišiai, Jurbarko valsčius – 1993 m. liepos 24 d. Vilnius) – Lietuvos kalbininkė, humanitarinių mokslų daktarė.
Biografija
1933 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1962 m. filologijos mokslų kandidatė.
Mokytojavo. 1946–1984 m. Vilniaus pedagoginio instituto dėstytoja, nuo 1964 m. docentė. Viena akademinės „Lietuvių kalbos gramatikos“ (t. 2 1971 m.) autorių. Parašė mokomąją knygą „Lietuvių bendrinės kalbos kirčiavimo pagrindai“ (1973 m.). Paskelbė straipsnių apie lietuvių kalbos sangrąžinius veiksmažodžius.
Mėšonys
Mėšonys – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Mielagėnų.
Burka (apsiaustas)
thumb|right|200px|[[Vasilijus Čiapajevas|V. Čiapajevą vaidinantis aktorius su burka]]
Burka – berankovis baltas, juodas ar rudas (natūralios avių vilnos spalvos) veltininis ar avikailio apsiaustas. Paplitęs Kaukaze.
Burkos būna: Burkos buvo svarbus Kaukazo piemenų drabužis. Senovėje jas vilkėdavo ir keliautojai. Kaukaze yra pavardžių, kurių kilmė susijusi su burkomis. Pvz., osetiniška pavardė Menabde yra kilusi iš osetin. nabadi 'burka' ir reiškia 'burkų darytojas'.
1924 m. Nobelio premijos laureatai
1924 m. Nobelio premija skirta šiems asmenims:
Burka (apsiaustas)
Žodžio burka kilmė nėra aiški. Yra nuomonių, kad gali būti kilęs iš persų kalbos, nors realiausia, kad kilęs iš 'tamsiai rudas su pilku ar raudonu atspalviu', o šis žodis kildinamas arba iš  'raudonai rudas', arba  'tamsiai raudonai rudas'. Burkos buvo ir kazokų uniformos dalis. Rusijos kavalerijos uniformos dalimi buvo nuo XVIII a. vidurio. Žinomas Rusijos pilietinio karo vadas Vasilijus Čiapajevas dažnai vaizduojamas dėvintis burką.
Joniškis (Rokiškis)
Joniškis – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Rokiškio.
Kapa (raidė)
Kapa (Κ, κ) – dešimtoji graikų abėcėlės raidė. Išsivystė iš finikiečių kafo. Graikų kalboje raidės pavadinimas yra κάππα, lotynų kalboje – cappa.
Žalesys
Žalesys – upė Kėdainių rajone, Vilainių seniūnijoje; Nevežio kairysis intakas. Prasideda Šventybrasčio miško vakariniame pakraštyje, netoli Panevėžio rajono ribos. Teka į pietvakarius lygiagrečiai su Vilainių-Krekenavos keliu. Įteka į Nevėžį 65 km nuo jo žiočių žemiau Tiskūnų.
Svisločiaus rajonas
Svisločiaus rajonas  – rajonas Baltarusijoje, Gardino srityje. Administracinis centras – Svisločius.
Žalesys
Tiskūnuose Žalesys patvenktas (Tiskūnų tvenkinys). Teka lygumomis, dirbamais laukais ir pievomis.
Biržoje prekiaujamas fondas
Biržoje prekiaujami fondai (BPF) (, ETF) – viešai akcijų biržose prekiaujami investiciniai fondai. Jais prekiaujama taip pat kaip ir paprastomis akcijomis. Pasižymi mažomis įsigijimo, perleidimo (kaip ir akcijų konkrečioje biržoje) ir valdymo sąnaudomis. Gali būti aktyviai valdomi arba pasyviai valdomi fondai, kurių tikslas – sekti tam tikro pasirinkto indekso dinamiką (indeksinis fondas), pavyzdžiui, „STOXX 600“, „S&P 500“.
Svisločiaus rajonas
Geografija
Didžioji rajono dalis yra Pabugės lygumoje, šiaurės rytuose paviršius kyla į Valkavysko aukštumą. Būdingas aukštis – 180–200 m, didžiausias – 242 m. Svarbiausios upės – Narevas, Rosė, Svisločius, Zelva. Miškai užima 49 % rajono ploto, rajono sudėtin patenka apie pusė Belovežo girios nacionalinio parko.
Gyventojai
Tautinė sudėtis:
Žalesys
Upėvardis (dar žinomas kaip Žalasys) kildinamas nuo spalvos pavadinimo žalias, žalia.
Biržoje prekiaujamas fondas
BPF vertė svyruoja pagal turtą, su kuriuo fondas susietas. Susietas turtas ar jo krepšelis gali būti labai įvairus: obligacijų ir akcijų indeksai, nuosavybės (akcijos) ir skolos (obligacijos) vertybiniai popieriai ar išvestinės priemonės, žaliavos (auksas, nafta), valiutos (tam tikros jų poros), kriptovaliutos („Bitcoin“) ir kt. Biržoje prekiaujami fondai yra universali investavimo priemonė, nes leidžia investuotojui uždirbti ir krintant rinkai (pardavimas skolon) investuojant į atvirkštinius BPF arba, pasirinkus svertinius BPF, padidinti norimą grąžą kelis kartus (maržinė prekyba). Tačiau pastarosios rūšies BPF yra rizikingesni.
Svisločiaus rajonas
Gyventojai
Gimtoji kalba:
Biržoje prekiaujamas fondas
2021 m. duomenimis, į BPF investuota apie 10 trilijonų JAV dolerių. Teigiama, kad pasyvūs akcijų indeksų pokyčius atspindintys fondai padarė perversmą investicijų industrijoje sumažindami aktyviai valdomų, neretai indeksinių fondų grąžos nesiekiančių, didesnių mokesčių imančių fondų valdytojų poreikį.
Rūšys
Biržoje prekiaujami fondai gali būti skirstomi pagal turto, su kuriuo jie yra susieti, rūšis. Skirstyti galima įvairiai:
Svisločiaus rajonas
Gyvenvietės
Vienintelis miestas – Svisločius, miesto tipo gyvenvietė – Porazava.
Guptilčiai
Guptilčiai (arba Guptelčiai, Gūptelčiai) – kaimas Kėdainių rajono savivaldybės vakaruose, 9 km į pietvakarius nuo Krakių. Į rytus nuo kaimo teka Šušvė, toliau vakaruose dunkso Lapkalnio miškai.
thumb|left|Guptilčiai prie kelio į Pašušvį thumb|left|Guptilčių sodybos prie Šušvės tilto
Istorija
Guptilčiai minimi 1593 m. Tuomet čia buvo 4 valakai žemės. 1932 m. kaimas išskirstytas į vienkiemius.
Baltriškės
Baltriškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Degučių, šiauriniame Veprio ežero krante. Seniūnaitijos centras. Stovi medinė Baltriškių Šv. Kazimiero bažnyčia (pastatyta 1920 m.). Kaime yra Tiberiados bendruomenės vienuolynas, kurį 2001 m. įkūrė vienuoliai iš Belgijos, jame vyksta rekolekcijos. Vienuolyno kieme stovi kryžius. Kaime yra 8 parapijiečiai ir 4 nuolat gyvenantys Tiberiados broliai.
Istorija
1992 m. lapkritį Baltriškėse apsilankė brolis Morkus, pradėjęs darbą su šeimomis. Jo iniciatyva medinė buvusio kolūkio ferma perstatyta į svečių namus ir koplyčią.
Žymūs žmonės
Baltriškėse gimė geografijos mokslų daktarė Milda Lilija Zavadskaitė-Kiškienė.
1921 m. įkurtas šaulių sąjungos Baltriškių skyrius. Jo vadas Romualdas Puodžius 1941 m. birželio 14 d. su šeima ištremtas į Sibirą. 1941 m. birželyje, kovai su sovietiniais okupantais organizuotas sukilėlių-partizanų būrys, kuriam vadovavo bažnyčios fundatoriaus anūkas Juozas Zavadskas (1908–1975), po karo nuteistas 20 metų.
Baltriškių bažnyčioje ilgą laiką tarnavusi fisharmonija tarpukario laikotarpiu buvo pagaminta vargonų meistro Jono Šablinsko, kuris gamino instrumentus ir taisė vargonus Utenos ir Zarasų apylinkių bažnyčiose.
Bžostovas
Bžostovas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Jedvabno valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į rytus nuo Jedvabno, apie 30 km į šiaurės rytus nuo Lomžos ir apie 53 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Šakuntala Devi
Šakuntala Devi (, kn: ಶಕುಂತಲಾ ದೇವಿ; 1929 m. lapkričio 4 d. Bengalūras, Indija – 2013 m. balandžio 21 d. Bengalūras) – fenomenali indų skaičiuotoja.
Dėka savo gebėjimų 1982 m. pateko į Gineso rekordų knygą.
Biografija
Šakuntala Devi gimė brahmanų šeimoje. Jos tėvas nepanoręs tapti šventiku, pasirinko oro akrobato, liūtų tramdytojo, vaikščiotojo lynu ir fokusininko darbą cirke. Mokindamas trejų metų dukrą triukų su kortomis pastebėjo dukters gebėjimą įsiminti skaičius. Metęs darbą cirke, su dukra, gatvėse pradėjo pasirodymus, kuriuose ji demonstravo neįtikėtinus gebėjimus atliekant matematinius uždavinius su dideliais skaičiais, nežiūrint į tai, kad ji neturėjo jokio formaliojo išsilavinimo.
1944 m. Š. Devi su tėvu persikėlė į Londoną. Į Indiją jie grįžo septintojo dešimtmečio viduryje. Čia ji ištekėjo už Indijos administracijos tarnybos pareigūno. 1979 m. jie išsiskyrė, o Šakuntala Devi grįžo į gimtąjį Bengalūrą.
Išnaudodama savo fenomenalias metematines galimybes skaičiuoti mintinai, Š. Devi savo talentą demonstravo pasirodymuose visame pasaulyje, taip pat 1950 m. vykusiame ture po Europą ir 1976 m. vykusiuose pasirodymuose Niujorke. 1988 m. ji išvyko į JAV, kur jos galimybes tyrinėjo Berklio universiteto psichologijos profesorius Arturas Džensenas. Atlikdamas tyrimus A. Džensenas jai duodavo įvairias užduotis, tarp jų ir didelių skaičių uždavinius. Pavyzdžiui: ji turėjo ištraukti kubinę šaknį iš 61 629 875 ir septinto laipsnio šaknį iš 170 859 375. Š. Devi atsakė teisingai – atitinkamai 395 ir 15, greičiau nei A. Dženseno žmona spėjo paleisti sekundometrą. Savo tyrimų rezultatus profesorius publikavo 1990 m. išleistame moksliniame žurnale „Intelligence“. 2009 m. Šakuntala Devi aplankė Maskvą, kurioje demonstravo savo sugebėjimus.
Š. Devi taip pat buvo astrologė ir kelių knygų autorė, tarp kurių yra kulinarinių ir meninių knygų.
2013 m. balandį Š. Devi buvo paguldyta į Bengalūro ligoninę dėl kvėpavimo sistemos problemų. Dėl ligos komplikavosi širdies ir inkstų veikla. Mirė 2013 m. balandžio 21 d., palikdama dukrą ir du anūkus.
2013 m. laprikčio 4 d. Google savo logotipą skyrė 84-osioms Šakuntalos Devi gimimo metinėms paminėti.
Povilas Berkavičius
Povilas Berkavičius (1894 m. rugsėjo 21 d. Ryga – 1975 m. lapkričio 16 d. Vilnius) – Lietuvos violončelininkas.
Biografija
1914–1926 m. Tartu „Vanemuine“ teatro, 1926–1929 m. Latvijos nacionalinio teatro, 1929–1940 m. Valstybės teatro, 1940–1941 m. Valstybinio dramos, operos ir baleto teatro, 1941–1944 m. Kauno didžiojo teatro, 1944–1947 m. LTSR operos ir baleto teatro Kaune koncertmeisteris.
Nuo 1915 m. dėstė Tartu, Rygos muzikos mokyklose. 1929–1933 m. dėstė Kauno muzikos mokykloje, 1933–1949 m. Kauno, nuo 1949 m. Lietuvos konservatorijoje, 1951–1964 m. Atlikėjų ir teorijos – kompozicijos, 1964–1975 m. Atlikėjų ir muzikos teorijos fakulteto dekanas; nuo 1948 m. profesorius.
Solistas virtuozas, griežė ansambliuose ir simfoniniuose orkestruose. 1927-1939 m. koncertavo Tartu, Rygoje, Kaune, Liepojoje, Klaipėdoje.
Šaltiniai
2. Muzikos Barai, LMTA-75, 2008, pp.22-24 "Keli Štrichai Dekano Povilo Berkavičiaus Portretui", aut. Eugenijus IGNATONIS
Prohibicija
miniatiūra|right|250px|Naikinamas alkoholis JAV Prohibicija arba sausasis įstatymas  – įstatymas, pagal kurį draudžiama arba ribojama gaminti, pardavinėti, importuoti, eksportuoti alkoholinius gėrimus. Terminas taip pat taikomas laikotarpiui, kai veikė šie įstatymai, nusakyti. Labiausiai žinomas įstatymas priimtas JAV 1919 m. ir veikęs iki 1933 m., bet tokie įstatymai buvo taikomi ir kitose valstybėse.
Šio įstatymo priėmimo motyvai buvo alkoholizmo plitimas, „visuomeninės moralės“, gyventojų gyvenimo prastėjimas, darbo našumo mažėjimas, žaliavų, naudotų spirito gamybai, grūdinių kultūrų taupymo poreikis.
Vienokie ar kitokie įstatymai, ribojantys alkoholio vartojimą, veikė ar veikia dešimtyse valstybių. Vienose jie tik riboja alkoholio reklamą bei asmenų, kuriems galima parduoti alkoholį amžių, kitose visai draudžiamas bet koks pardavimas ar vartojimas. Pavyzdžiui, alkoholio vartojimas kai kuriose islamo šalyse draudžiamas pagal Islamo teisę.
Sausasis įstatymas Rusijoje ir TSRS
1914 m. prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, Rusijoje buvo įvestas sausasis įstatymas, nors kitose kariaujančiose šalyse (Anglijoje, Prancūzijoje, Vokietijoje) buvo įvesti daliniai apribojimai. Rusijoje stiprūs alkoholiniai gėrimai buvo pardavinėjami tik restoranuose, o mažmeninė vodkos prekyba buvo visiškai uždrausta.
Kaip atsakas, atsirado daug įstatymo apėjimo būdų. Norint įeiti į įstaigą, kurioje pardavinėjo degtinę, reikėjo, kad kliento išvaizda atitiktų „reikalavimus“. Už nedidelį mokestį buvo galima gauti baltą apykaklę „nuomai“, kuri leisdavo netrukdomai įeiti. Atsirado praktika pardavinėti gėrimus arbatinukuose kaip arbatą ar grafinuose kaip girą. Labai greitai prekeiviai pradėjo prekiauti spiritu per vaistines. Buvo nurodyta spiritą pardavinėti tik pagal receptus, bet ir tai buvo lengvai apeinama.
Aktyviai pasireiškė ir parfumerijos gamintojai. Pasirodė daug specialių odekolono rūšių, kurie buvo skirti daugiausia „vidiniam vartojimui“. Tuo pat metu pradėjo plisti narkotikai.
Sausasis įstatymas ir degtinės monopolija Rusijoje išsilaikė iki 1925 m.
1985 m. gegužės 16 d. Aukščiausios Tarybos prezidiumas išleido įstatymą „Dėl kovos su girtuoklyste ir alkoholizmu“, liaudyje pavadintu „Pusiau sausu įstatymu“. Tada pavyko kažkiek sumažinti gėrimą ir mirtingumą, bet padidėjo praktiškai TSRS laikais neegzistavusi narkomanija, nelegalios naminukės gamyba.
Sobolevas (Varniai)
Sobolevas (,, nuo 1938 m. liepos 16 d. , nuo 1939 m. Warnien, nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Černiachovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Kamenskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Prohibicija
Prohibicija JAV
miniatiūra|left|180px|Švediškas plakatas, 1922 m. miniatiūra|left|180px|Alkoholį ribojantis ženklas Australijoje Pirmieji alkoholio vartojimo draudimai buvo priimti Šiaurės Amerikos valstijose nuo XIX a. vidurio. Nuo 1846 iki 1855 m. sausasis įstatymas buvo įvestas 13 valstijų, bet paskui jį atšaukdavo ir paskelbdavo antikonstituciniu.
XIX a. spiritinių gėrimų priešininkai pradėjo įgauti politinę jėgą ir siekti atitinkamų ribojimų. 1905 m. sausasis įstatymas veikė Kanzase, Meine, Nebraskoje ir Šiaurės Dakotoje, 1912 m. jau apėmė devynias valstijas, 1916 m. – 26 valstijas. JAV įsitraukus į Pirmąjį pasaulinį karą, vadovybė stengėsi gelbėti grūdų atsargas, ir prohibicijos šalininkai pasiekė draudimą gaminti spiritinius gėrimus.
1917 m. JAV Kongresas priėmė ir nukreipė patvirtinti valstijoms projektą dėl Konstitucijos 18-osios pataisos apie „sausojo įstatymo“ įvedimą. 1917 m. rugsėjo mėnesį valstybėje buvo sustabdyta viskio gamyba, 1919 m. gegužės mėn. nustota virti alų.
1919 m. liepos 1 d. JAV teritorijoje buvo visiškai uždrausta spiritinių gėrimų gamyba, 1920 m. sausio 16 d. įsigaliojus Aštuonioliktajai pataisai. Antialkoholinės priemonės buvo labai nepopuliarios, be to, jos iš esmės pablogino nacionalinę ekonomiką ir padidino organizuotą nusikalstamumą, kūrėsi naujos priešiškos kriminalinės grupuotės ir mafijos šeimos (Purpurinė gauja Detroite, Penkios šeimos Niujorke, Čikagos grupuotė ir kt.). Gangsterių grupės (butlegeriai) pelnėsi iš kontrabandos ir pogrindinės prekybos, kuri nebuvo apmokestinta, nelegalus alkoholis liejosi spykyzy tipo užeigose, korumpuota teisėsauga buvo bejėgė. Spaudžiant visuomenei, 1933 m. gruodžio mėnesį buvo priimta Dvidešimt pirmoji Konstitucijos pataisa, panaikinusi visuotinį „sausąjį įstatymą“.
Atskirose valstijose apribojimai buvo palikti. Oklahomos, Kanzaso ir Misisipės valstijos liko sausosiomis valstijomis iki 1948 m. Misisipės valstija panaikino apribojimus paskutinė (1966 m.). Iki šiol atskirose JAV teritorijose egzistuoja sausosios apygardos.
Sausasis įstatymas kitose valstybėse
XX a. pirmoje pusėje sausasis įstatymas įvestas kai kuriose šalyse:
Piritojus
Piritojus (Peiritojus) graikų mitologijoje - lapitų karalius, Iksiono sūnus ir Tesėjo bendražygis.
Lapitai gentis buvo įsikūrusi Šiaurinėje Graikijoje. Pagal kai kuriuos autorius Dzeuso (pagal dauguma autorių Iksiono ir Dios sūnus), Hipodamijos (Buto duktė) vyras. Į vestuves svečiai atėję kentaurai nusigėrė ir mėgino prievartauti nuotaką ir kitus vestuvių dalyvius, dėl to kilo mūšis tarp lapitų ir kentaurų (mėgstama graikų meno tema).
Vengiančiojo tipo asmenybės sutrikimas
Vengiančio tipo asmenybės sutrikimas – asmenybės sutrikimas, pasireiškiantis itin dideliu socialiniu nerimu. Žmonės su šiuo sutrikimu jaučiasi nepilnaverčiai, vengia socialinių situacijų, ieško darbų, kuriuose reiktų kuo mažiau bendrauti su kitais žmonėmis. Šie asmenys bijo būti atstumti ir nerimauja dėl to, kad nepatirtų sutrikimo priešais kitus žmones. Labai pervertina potencialius sunkumus naujose situacijose, todėl jų labai vengia. Neretai susikuria savo fantazijų pasaulius, kurie pakeičia realųjį. Priešingai nei šizoidinį sutrikimą turinys žmonės, vengėjai trokšta socialinių santykių, tačiau nesugeba jų pasiekti. Dažnai būna depresyvūs ir turi nedaug pasitikėjimo savimi.
Simptomai
Žmonės, kuriems būdingas vengiančio tipo asmenybės sutrikimas, pernelyg sureikšmina savo trūkumus bei ydas. Socialinius santykius palaiko tik tada, kai yra įsitikinę, jog nebus atstumti. Praradimas ir atstūmimas tampa pernelyg skausmingu, todėl tokie žmonės yra linkę verčiau rinktis vienatvę, negu riziką užmezgant naujus ryšius.
Johan Laidoner
thumb|Atminimo lenta Vilniuje Johanas Laidoneris (,, 1884 m. vasario 12 d. Viratsi, Viljandžio apskritis – 1953 m. kovo 13 d. Vladimiras, Rusija) – Estijos karinis, politinis ir valstybės veikėjas, generolas.
Biografija
Gimė neturtingoje valstiečių šeimoje. 1892–1894 m. mokėsi Viratsi pradžios mokykloje, 1895–1897 m. mokėsi Viratsi 1-oje valsčiaus mokykloje, 1900 m. baigė Viljandžio rusų gimnaziją. Nuo 1901 m. savanoriu tarnavo Rusijos imperijos kariuomenės Kamos 110-ajame pėstininkų pulke Kaune. 1905 m. Vilniaus karo mokyklą baigė pirmuoju junkeriu, apdovanotas auksiniu laikrodžiu su valstybės herbu. Jaunasis podporučikas tarnybą tęsė Gruzijos Manglio mieste dislokuotame Jerevano 13-ame leibgvardijos grenadierių pulke, kurio garbės vadas buvo imperatorius Nikolajus II. Nuo 1908 m. rugpjūčio 9 d. poručikas, nuo 1912 m. rugpjūčio 9 d. štabskapitonas. 1911 m. vedė Peterburgo konservatorijos studentę iš Vilniaus Mariją Kruševską, jiems 1913 m. gimė sūnus Mikaelis. 1912 m. Sankt Peterburge baigė Imperatoriškąją Nikolajaus karo akademiją. Paskirtas Kaukazo 1-ojo šaulių pulko kuopos vadu.
Pirmojo pasaulinio karo dalyvis. 1914 m. kovojo Austrijos fronte Galicijoje. 1915 m. 21-osios pėstininkų divizijos štabo adjutantas, 1916 m. Vakarų fronto štabo žvalgybos skyriaus viršininko pavaduotojas, nuo 1916 m. rugpjūčio 15 d. papulkininkis. 1917 m. Rusijos imperijos kariuomenės divizijos štabo viršininkas.
Įvykus 1917 m. Vasario revoliucijai, Rusijos laikinoji vyriausybė pradėjo formuoti nacionalinius dalinius. J. Laidoneris paskirtas Estų divizijos vadu. 1917 m. gruodžio mėn. – 1918 m. vasario mėn. Estijos Pirmosios divizijos vadas, bolševikų atleistas dėl griežtos drausmės 5000 kareivių ir 1000 karininkų turėjusioje divizijoje. Kai Estiją užėmė Vokietijos kariuomenė, pasitraukė į Petrogradą. Grįžo, kai įvyko Vokietijos lapkričio revoliucija ir, pasitraukus vokiečių daliniams, savo invaziją pradėjo Raudonoji armija.
Per Estijos nepriklausomybės kovas nuo 1918 m. gruodžio 14 d. operatyvinio štabo viržininkas, nuo 1918 m. gruodžio 23 d. iki 1920 m. kovo mėn. Estijos kariuomenės vyriausiasis vadas. Jam pavyko per trumpą laiką vėl suburti estų karius ir mobilizuoti juos kovai su bolševikais. Nuo 1918 m. balandžio 4 d. pulkininkas, nuo 1919 m. sausio 20 d. generolas majoras, nuo 1920 m. kovo 26 d. generolas leitenantas. Jo vadovaujama Estijos kariuomenė sėkmingai kovojo su bolševikais ir jau 1919 m. vasario mėn. išstumti juos iš šalies teritorijos. Vėliau estai rėmė rusų generolo Nikolajaus Judeničiaus Šiaurės vakarų armijos veiksmus. 1920 m. vasario 2 d. su Sovietine Rusija buvo pasirašyta Tartu taika, kuria Rusija pripažino Estijos valstybės nepriklausomybę ir suverenumą. 1920 m. išėjo į atsargą.
1920 m. gruodžio mėn. Estijos I Valstybės susirinkimo atstovas.1924 m. gruodžio mėn. per Kominterno inspiruotą komunistų pučą, vėl trumpam paskirtas vyriausiuoju kariuomenės vadu. 1924–1929 m. vėl parlamento narys, atstovavo Agrarų susivienijimui. 1925 m. Vadovavo Tautų lygos komisijai, sprendusiai Turkijos ir Irano teritorinį ginčą.
Kilus grėsmei valdžioje įsitvirtinti fašistuojančiam vabsų judėjimui 1934 m. kovo 12 d. su ministru pirmininku Konstantinu Patsu įvykdė valstybės perversmą ir įvedė karinį valdymą. 1934–1940 m. vėl vyriausiasis kariuomenės vadas. 1939 m. generolas. Estiją okupavus TSRS kariuomenei 1940 m. birželio mėn. pašalintas iš pareigų, liepos mėn. ištremtas į Penzą. 1941 m. liepos 26 d. NKVD suimtas, laikytas Kirovo kalėjime. 1942 m. kovo mėn. tardymas buvo sustabdytas „iki ypatingojo potvarkio“. 1945–1952 m. laikytas Ivanovo kalėjime. 1952 m. balandžio 16 d. „už kontrrevoliucinę ir antitarybinę veiklą“ Ypatingojo pasitarimo nuteistas 25 m. kalėjimo su turto konfiskavimu. 1952 m. balandžio 30 d. pekeltas į Vladimiro kalėjimą.
Mirė kalėjime, bendrame kape Kunigaikščio Vladimiro kapinėse palaidotas ir tą pačią dieną miręs Lenkijos pasipriešinimo Antrojo pasaulinio karo metais vadovas Janas Stanislavas Jankovskis. Tiksli kapo vieta nežinoma. Memorialinė lenta ant kapinių vartų atidengta 1999 m. vasario 12 d. pagal sutartį tarp Estijos ir Rusijos Federacijos. 2007 m. pavasarį atminimo lenta buvo išniekinta.
Stasys Pilka
Stasys Pilka (1898 m. gegužės 8 d. Sankt Peterburge, Rusija – 1976 m. vasario 5 d. Čikagoje, JAV) – aktorius.