cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
008, sunaikinimo operacija
Turinys
Britų slaptosios tarnybos agentas 006 atvyksta į Kairą, kad kartu su amerikiečių agentu rastų pavogtą antiradaro sistemą. Paaiškėja, kad jo būsimas partneris agentas 008 yra moteris, tačiau susidūrimas su nusikaltėliu Kempu ir jo parankiniais jų užduotį dar labiau apsunkina. Sekdami pėdsakais, abu agentai atsiduri Šveicarijoje, tačiau 008 kyla įtarimas, kad kolega iš Britanijos dirba priešams...
Rumija
thumb|right|250px|Viršūnės greta Senojo [[Baras (Juodkalnija)|Baro, o toliau dešinėje – Rumijos viršūnė.]] Rumija – kalnas Pietų Juodkalnijoje, kurio viršūnės aukštis yra 1594 m virš jūros lygio, o santykinis aukštis – 1500 m. Sudaro barjerą, skiriantį Adrijos jūrą nuo Skadaro ežero. Rumija yra piečiausias Juodkalnijos kalnas.
Šalia Rumijos kalno yra Baro miestas.
Religinė reikšmė
thumb|left|200px|Skadaro ežeras kairėje, o tolumoje – Rumijos kalnas Rumijos kalnas juodkalniečiams turi didelę religinę reikšmę. Kiekvienais metais per Sekmines iš Velji Mikulići kaimo į Rumijos kalno viršūnę stačiatikių eisena neša Jovano Vladimiro Kryžių. Tradiciškai prie Baro apylinkių stačiatikių prisideda ir katalikai bei musulmonai.
2005 m. Serbijos stačiatikių bažnyčia kalno viršūnėje pastatė metalinę cerkvę. Statinys į viršų buvo užgabentas naudojant Serbijos ir Juodkalnijos jungtinės valstybės oro pajėgų sraigtasparnį. Tai buvo labai prieštaringas dalykas, kadangi cerkvės statyboms nepritarė Juodkalnijos valdžia. Karinio sraigtasparnio panaudojimą dalis žmonių palaikė provokacija prieš įvyksiantį referendumą dėl Juodkalnijos atsiskyrimo.
2010 m. cerkvė tebestovi.
Begėdė
Begėdė – 1974 m. Italijoje sukurta drama apie pagyvenusio vyro romantiškus jausmus gerokai jaunesnei merginai.
Turinys
Rašytojas Fabio, leidžiantis dienas saloje esančiame kurorte, atkreipia dėmesį į jauną merginą Ornelą, atostogaujančią su tėvais. Nors juos skiria ženklus amžiaus skirtumas, mergina susidomi rašytoju ir pradeda jį įvairiais būdais vilioti bei provokuoti, tačiau ne dėl noro piktybiškai erzinti, bet dėl savo pačios jaunatviško naivumo. Pradžioje Fabio, atsakantis į Ornelos žaidimus, galiausiai pasiduoda ir ją atstumia. Vis tik kai saloje pasirodo Fabio žmona Silvija, tai sukelia Ornelai tikrą pavydą...
Frizas
thumb|Dorėninio antablemento frizas Frizas – architektūrinio orderio elementas: antablemento vidurinė juosta tarp architravo ir karnizo. Platesne prasme frizu vadinama ilga, siaura, horizontali dekoratyvinė juosta, skaidanti arba juosianti pastato arba taikomosios dekoratyvinės dailės dirbinio plokštumas.
Terminas
Žodžio kilmė neaiški. Frizo terminas pradėtas vartoti XIII a. italų literatūroje. Vieninteliame iš antikos laikų išlikusiame architektūros veikale – romėnų architektūros teoretiko Vitruvijaus traktate „Dešimt knygų apie architektūrą“ (De architectura libri decem, apie 20–30 m. pr. m. e.) frizui naudojamas zophorus terminas.
Istorija
thumb|Skulptūriniais reljefais dekoruotas korintinio orderio frizas Antonino ir Faustinos šventykloje Romoje Frizai naudoti įvairių šalių ir laikmečių architektūroje, jais puošti pastatai Mesopotamijoje, Egipte, actekų, majų, Indijos ir Afrikos architektūroje. Klasikiniai frizai atsirado Senovės Graikijoje. Dorėninio orderio frizas puoštas pakaitomis išdėstytais triglifais (plokštė su 2–3 vertikaliais grioveliais) ir metopomis (tarpas tarp triglifų), dažytas ryškiomis spalvomis. Metopos būdavo lygaus paviršiaus arba su reljefais, piešiniais. Triglifai ir metopos būdavo iškalami iš atskirų akmens blokų arba sutalpinami į vieną didesnį. Toskaninio orderio frizas lygus, jonėninio, korintinio ir kompozitinio – lygus arba dekoruotas reljefiniais ornamentais, lipdiniais (Knidiečių lobynas Delfuose, V a. pr. m. e.; Lisikrato paminklas Atėnuose, 334 m. pr. m. e.). Romėnų pastatuose frizas puoštas augalų motyvais, girliandomis. Vėlyvuoju romėnų architektūros laikotarpiu ir Renesanso architektūroje dažnai naudotas išgaubto profilio frizas.
Garsiausias iš dekoratyvinių frizų – 160 m ilgio, 101 cm pločio jonėninio stiliaus frizas, juosęs Partenono naoso išorinę sieną žemiau sijų. Frizo marmuriniame reljefe pavaizduota Panatėnajų šventinė procesija su 378 žmonių ir dievų bei daugiau nei 220 gyvulių (daugiausia arklių) figūromis. Partenono frizas laikomas garsiausiu klasikinės architektūrinės skulptūros pavyzdžiu. Didžiausia dalis išlikusių fragmentų saugoma Britų ir Akropolio muziejuose.
Romaninei architektūrai būdingi frizai su abstrakčiomis geometrinėmis formomis, gotikinei – su geometriniais ir augaliniais motyvais. Islamo architektūroje dažni susikertančių arkų motyvai. Renesanso architektūroje vėl grįžta prie antikinių frizų, barokiniai puošti ornamentinė figūrinė lipdyba. Frizai naudoti ir istorizmo, moderno, art deco architektūroje.
Adrijos chartija
thumb|right|200px|Adrijos chartijos valstybės 2003 m. (juoda spalva) Adrijos chartija – trijų Balkanų valstybių (Albanija, Kroatija ir Makedonija) bei JAV asociacija, kurios tikslas padėti šioms valstybėms įstoti į NATO. Sutartis pasirašyta 2003 m. Vašingtone. Dėl JAV dalyvavimo chartiją kai kur vadina JAV-Adrijos chartija.
2008 m. rugsėjį į chartiją pakviestos Juodkalnija bei Bosnija ir Hercegovina, kurios prisijungė 2008 m. gruodį. Serbija tuo metu gavo stebėtojos statusą.
2009 m. balandžio 1 d. Albanija ir Kroatija įstojo į NATO.
Nariai
Įstojo 2003 m.:
Prisijungė 2008 m.:
Exposed
Exposed – 2016 m. JAV sukurtas filmas. Pradinis jo pavadinimas buvo „Dievo duktė“ („Daughter of God“), tačiau vėliau jis buvo permontuotas, į pirmą planą iškeliant Keanu Reeves vaidintą personažą. Tai labai nepatiko juostos režisieriui, kuris netgi reikalavo, kad jo pavardė būtų išbraukta iš titrų (juose režisieriumi įvardintas Declan Dale).
Juosta patyrė visišką finansinę nesėkmę, o svetainėje „Rotten Tomatoes“ ją teigiamai vertina vos 8 proc. lankytojų.
Turinys
Izabelė, grįždama po naktinės pamainos, metro pamato vyrą, kuris jai pasirodo esąs angelas. Tuo pat metu joje pačioje metro stotelėje nužudomas policininkas Kulenas. Šio porininkas, detektyvas Galbanas, bando rasti užpuoliką, iki kurio, kaip jis tiki, gali atvesti tuo pat metu metro buvusi mergina.
Galbanas ieško Izabelos, tačiau niekas nėra suinteresuotas tyrimu: miręs kolega buvo korumpuotas policininkas ir tiesos atskleidimas gali pakenkti ir šio reputacijai, ir išmokų šeimai panaikinimu.
Tuo tarpu Izabela, dirbanti su vaikais, pati gyvena su savo vaikino šeima, o pastarasis tarnauja Artimuosiuose Rytuose ir ryšį palaiko tik per kompiuterį. Vieną vakarą jis neprisijungia sutartu laiku ir šeima sužino, kad vaikinas žuvo. Kaip tik tą dieną Izabela sužino esanti nėščia. Ji pasakoja šeimai, kad tai ženklas, kurį jai davė metro matytas angelas, tačiau tuo niekas netiki. Vaikino šeima apkaltina ją neištikimybe ir išveja merginą į gatvę.
Tuo metu Izabela pradeda įtarti, kad viena iš mergaičių, lankančių jos grupę, namie patiria seksualinę prievartą. Tai pažadina jos pačios prisiminumus apie vaikystėje patirtą smurtą ir apie užslėptus prisiminimus metro stotelėje, kuomet ją užpuolė ir išprievartavo vėliau nužudytas policininkas Kulenas. Izabela eina kartu su mergaite į šios namus, kur, kilus konfliktui, nužudo šios tėvą. Į įvykio vietą atvyksta detektyvas Galbanas, kuris supranta radęs merginą, kurios taip ieškojo...
Pilnametystė (1969 filmas)
Pilnametystė – 1969 m. sukurtas filmas. Jame aktorė Helen Mirren atliko savo pirmąjį didelį vaidmenį.
Turinys
Garsus dailininkas Bredlis Morahanas, išgyvenantis kūrybinę krizę, nusprendžia apsigyventi saloje, atokiai nuo žmonių, tikėdamasis susigrąžinti įkvėpimą. Čia gyvena tik senmergė Kora, girtuoklaisujanti senutė ir šios anūkė Kora, svajojanti sutaupyti pinigų ir išvažiuoti gyventi į miestą. Pradžioje Bredlis trokšta vienatvės, tačiau pažintis su Kora jam padeda susigrąžinti aistrą tapybai. Mergina tampa jo pozuotoja, Bredlis kuria vieną eskizą po kito, kol apie tai sužino Koros senelė. Kadangi mergina nepilnametė, senelė suprendžia šantažuoti dailininką...
Elektronas (magnio lydinys)
thumb|right|200px|Antrojo pasaulinio karo laikų Vokietijos padegamoji [[aviacinė bomba B1. elektron case - korpusas iš elektrono thermite filling - termito užtaisas. ]] Elektronas – magnio lydinys, kuriame magnio yra apie 90%. Pasižymi dideliu tvirtumu ir mažu tankiu.
Elektron - registruotas prekinis pavadinimas, priklausantis kompanijai Magnesium Elektron Limited ir žyminti grupę magnio lydinių. Jis žymi pramoninius magnio lydinius Mg-Al-Zn ir Mg-Mn pagrindu, turinčius 10% aliuminio, iki 3% cinko bei iki 2,5% mangano. Lydiniuose gali būti cirkonio, sidabro, retųjų žemės metalų.
Savybės
Įvairūs elektrono variantai pasižymi tokiomis reikiamos savybėmis, kaip geras tempiamasis stipris, atsparumas valkšnumui, korozinis patvarumas. Dėl šių savybių ir mažo tankio šie lydiniai naudojami aviacijos ir automobilių pramonėje.
Iš elektrono gaminami padegamųjų aviacinių bombų korpusai. Elektronas užsidega +600°С temperatūroje ir dega akinamai balta ar žydroka liepsna. Degimo temperatūra siekia +2800°С.
Ilona Kvietkutė
(g. 1980) – Lietuvos aktorė, pedagogė.
Biografija
2002 m. tapo aktore VVMT. Dirba teatro mokytoja privačiame vaikų darželyje „Strazdanėlės“.
Tribal house
Tribal house – house muzikos subžanras, savo struktūra ir skambesio panašus į deep house. Tačiau tribal house turi ir tik šiam stiliui būdingų bruožų, tai įvairių etninių ar senųjų vietinių kultūrų elementų, kaip, pavyzdžiui, mušamieji būgnai, ar su sintezatoriumi sukurtas naujas to būgno skambesys. Tribal house iki šių dienų išliko kaip vienas materialistiškiausių elektroninės muzikos žanrų.
Mielaičių tvenkinys
Mielaičių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Joniškio rajone, 8 km į pietryčius nuo Joniškio. Sudarytas užtvenkus Ašvinės upę (Virčiuvio intakas) 16,7 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 1,25 km, plotis – iki 0,27 km. Yra 0,11 ha miškinga sala. Altitudė 56,5 m. Krantai žemi, apaugę siaura medžių ir krūmų juosta. Aplinkui plyti dirbami laukai. Kiek atokiau nuo tvenkinio įsikūrę kaimai: Mielaičiai, Linksmėnai, Mėdginai, Puslovis.
Tvenkinys įrengtas 1981 metais.
Mykolas Olševskis
thumb|Mykolo Olševskio knyga, 1753 m. parašyta [[:lt:lietuvių kalba|lietuvių kalba ir išleista Vilniuje, Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje, pavadinimu BROMA ATWERTA Ing WIECZNASTI.]] Mykolas Olševskis (Ališauskis, Alšauskas) 1712 - 1779 m. Buvo regulinių kanauninkų atgailos ordino kunigas. Dėstė filosofiją ir dogmatinę teologiją, Vilniaus universitetas suteikė jam teologijos licenciato ir daktaro laipsnius. Buvo pamokslininkas Varnionyse, Šešuoliuose, Videniškiuose, klebonavo Mikoliškiyje, dėstė Mikoliškio seminarijoje.
Gyvenimas
Mykolas Olševskis gimė Raseinių apskrityje 1712 metais, mirė 1779 metais, tiksliai nėra žinoma kur. Buvo Regulinių kanauninkų atgailos ordino kunigas. Šio ordino regula griežtai draudė garsinti vienuolių darbus, todėl apie Olševskio gyvenimą žinoma mažai. Maždaug XVIII amžiaus viduryje Olševskis ėjo Videniškių vikaro ir kartu filosofijos lektoriaus pareigas. Nuo 1755 metų buvo savo ordino generalinis vizitatorius Lenkijoje ir Lietuvoje. Dėstė filosofiją ir dogmatinę teologiją Vilniaus aukštojoje savo ordino mokykloje. 1762 metais Vilniaus universitetas suteikė jam teologijos licenciato ir daktaro laipsnius.
Kūryba
Viso yra išlikę keturi M. Olševskio kūriniai. Didžiausio dėmesio sulaukusiu ir pačiu žinomiausiu kunigo veikalu laikomas pamokslų rinkinys „Broma, atverta ing viečnastį“.
Bibliografai įvardija 18 skirtingų šios knygos leidimų, kurių pirmasis išspausdintas 1753 metais Vilniaus Kunigų pranciškonų spaustuvėje.
Yra teigiama, kad Broma tapo Baroko „bestseleriu“, ji buvo išversta į lenkų kalbą pavadinimu „Brama otwarta do wieczności“ ir taip pat buvo išleista keletu skirtingų leidimų.
Šaltiniai
1. M. Vaicekauskas „Priešaklbė Jonui Palioniui, arba Mykolo Olševskio opologija“
2. E. Ulčinaitė ir A. Jovaišas „Lietuvių literatūros istorija XIII – XVIII amžiai“
3. E. Naujokaitis „Mykolas Olševskis ir „Broma atverta ing viečnastį““.
Standard Liège (moterys)
„Standard Liège“ – Belgijos futbolo klubas iš Lježo. Šis straipsnis apie klubo moterų ekipą, kuri žinoma Standard Fémina de Liège pavadinimu.
Istorija
1971 m. buvo suformuota moterų ekipa.
Stadionai
Namų rungtynes žaidžia Robert Louis-Dreyfus akademijos stadione. Stadiono talpa – žiūrovai. Stadiono veja – dirbtinė danga.
Sudėtis
Atnaujinta: 2022 m. rugpjūčio 20 d.
Okadzakis
Okadzakis  – miestas Japonijoje, Aičio prefektūroje, 400 km į pietryčius nuo Tokijo.
Istorija
Archeologiniai radiniai rodo, kad vietovė buvo gyvenama paleolito laikotarpiu. Sengoku laikotarpiu miestas pasireiškė kaip svarbi stotis kelyje tarp Edo ir Kioto. Po Meidži restauracijos modernus Okadzakio miestas buvo įkurtas 1889 m. Aičio prefektūroje, Nukatos rajone. 1914 m. Okadzakis prisijungė prie kaimyninio Hirohatos miesto. 1916 m. liepos 1 d. suteiktos miesto teisės.
Miestas patyrė didelę žalą per 1944 m. Tonankajaus ir 1945 m. Mikavos žemės drebėjimus. Antrojo pasaulinio karo metais amerikiečiai sunaikino didžiumą miesto centro.
2006 m. Nukatos miestas buvo sujungtas su Okadzakiu.
Miesto simboliai
Oficialūs miesto simboliai: medis – juodoji pušis, gėlė – visterija, paukštis – kielė.
Teismo medicina Lietuvoje
Teismo medicina Lietuvoje – viena iš Lietuvos medicinos sričių.
Lietuvoje veikia Mykolo Romerio universiteto Teismo medicinos institutas – universiteto mokslo instituto statusą turinti biudžetinė valstybės mokslinių tyrimų įstaiga, įsteigta Lietuvos ir tarptautinio lygio teismo medicinos mokslo šakos moksliniams tyrimams vykdyti, užsiimanti praktine ekspertine veikla teikianti paslaugas pagal teisėsaugos institucijoms ir gyventojams.
Kraujo pilis
Kraujo pilis – 1964 m. sukurtas siaubo filmas. Nors jame vienas iš herojų yra rašytojas Edgar Allan Poe, parašęs to paties pavadinimo apsakymą, juosta nėra paremta šiuo kūriniu ar žinomu rašytojo gyvenimo epizodu.
Teismo medicina Lietuvoje
Taip pat – Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto Patologijos, teismo medicinos ir farmakologijos katedra.
Kraujo pilis
Filmo kūrimas
Filmo idėja kilo režisieriui Sergio Corbucci po to, kai prodiuseris Giovanni Addessi pavedė jam sukurti filmą pakartotinai panaudojant viduramžių atributus iš ankstesnio Corbucci filmo „Monzos vienuolis“. Jo pavedimu, scenarijų parašė brolis Bruno Corbucci ir Gianni Grimaldi, tačiau prasidėjus filmavimui dėl užimtumo Sergio Corbucci turėjo atsisakyti režisūros ir šį darbą pavedė kolegai Antonio Magheriti. Pats filmavimas truko 15 dienų, o Corbucci jame nufilmavo vieną sceną (kurioje nužudomas aktorės Barbara Steele personažas).
Teismo medicina Lietuvoje
Istorija
Teismo medicinos užuomazgos buvo žinomos jau Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės laikais, kai žygūnas atlikdavo teismo medicinos ekspertizę. Pirmajame Lietuvos Statute teigiama, kad žygūnai įvykio vietos apžiūros metu apžiūrėdavo nukentėjusįjį arba mirusįjį. Jie kviesdavo kviestinius, „žmones gero vardo, iš bajorų“.
Kraujo pilis
Filmo kūrimas
Juosta sulaukė mažai dėmesio ir buvo finansiškai nesėkminga. Tai buvo viena pagrindinių priežasčių, paskatinusių Margheriti 1970 m. dar kartą nufilmuoti šį filmą, pavadintą „Voratinklis“. Vėliau režisierius pripažino, kad tai buvo kvaila idėja, nes spalvota juosta (originalus filmas buvo juodai baltas) „sunaikino viską: atmosfera, įtampą“.
Teismo medicina Lietuvoje
Mokslas
Prie anatomijos ir fiziologijos kursų atskirus teismo medicinos fragmentus nuo 1781 m. iki 1787 m. dėstė prof. Steponas Bizio. 1787–1806 m. – prof. Jurgis Andrius Liobenveinas, pradėjęs skaityti naują teismo medicinos kursą, teismo medicinos disciplinos Lietuvoje įsteigėjas.
1808 m. VU MF įsteigta Teismo medicinos katedra.
1824–1843 m. paskutinis teismo medicinos dėstytojas universitete buvo Jonas Berkmanas (1780–1856), teismo medicinos profesoriumi paskirtas 1826 m.
1924 m. rudenį teismo medicinos katedrą pradėjo organizuoti prof. S. Šilingas-Siengalevičius.
1944–1945 m. teismo mediciną dėstė ir laikinai ėjo katedros vedėjo pareigas vyr. dėstytojas Simonas Virkutis (mirė 1945 m.).
1947 m. buvusios mažos Patologinės anatomijos ir Teismo medicinos katedros sujungtos į vieną Patologinės anatomijos katedrą (vadovavo doc. Jonas Rimšelis, dėstęs teismo mediciną iki 1959 m.
1960 m. teismo mediciną dėstė Ožiūnas.
1961–1987 m. teismo mediciną dėstė ir nuo 1977–1987 m. vadovavo katedrai prof. Juozas Markulis.
Nuo 1964–2000 m. teismo mediciną dėstė Jurgis Pleskačiauskas, o nuo 1988 m. iki šiol dėsto doc. Algimantas Jasulaitis.
Aistros vaisiai
Aistros vaisiai – 1981 m. sukurta erotinė drama. Juosta yra rašytojos Anne Desclos romano „Retour à Roissy“ interpretacija, kuris tuo pačiu yra garsaus erotinio romano „Histoire d'O“ tęsinys.
Turinys
Seras Styvenas kartu su jam visame paklūstančia O atvyksta į Pietų Kiniją, kur jam priklauso kazino. Styveno pageidavimu O atsiduria vietiniame viešnamyje, kur turi mokytis meilės ir suvedžiojimo meno, paklūsdama visoms taisyklėms, net jeigu šios atrodo nepriimtinos. Čia ji sutinka jauną vaikiną, kuris ją įsimyli, tačiau pati O stengiasi būti ištikima Styvenui, nesvarbu kokioms jo fantazijoms tenka paklusti.
Susiję straipsniai
O istorija
FK Forte
Istorija
2020 m. buvo įkurtas futbolo klubas. Sausio mėnesį sužaidė draugiškas rungtynes su varžovais.
2020–2021 m. sezone rungtyniavo Antrame divizione ir liko devintoje vietoje.
Sezonai
Šaltiniai:
Žaidėjai
Atnaujinta: 2021 m. rugpjūčio 16 d.
Merilando Respublika
Merilando Respublika (The Republic of Maryland, taip pat Independent State of Maryland) buvo nedidelė afroamerikiečių valstybė, gyvavusi nuo 1854 iki 1857 m., kai buvo sujungta su dabartine Liberija.
Teritoriją 1834 m. apgyvendino išlaisvinti JAV vergai ir laisvėje gimę afroamerikiečiai, daugiausia iš JAV Merilando valstijos, vadovaujant Merilando valstijos kolonizacijos draugijai. 1838 m. kitos afroamerikiečių gyvenvietės susijungė į Liberijos Respubliką, kuri 1847 m. paskelbė savo nepriklausomybę. Merilando Liberijoje kolonija išliko atskira, nes kolonizacijos draugija norėjo išlaikyti savo prekybos monopolį šioje teritorijoje. 1841 m. vasario 2 d. Merilandas Afrikoje (Maryland-in-Africa) tapo Merilando valstybe (State of Maryland). Ji 1854 m. gegužės 29 d. paskelbė nepriklausomybę kaip Merilandas Liberijoje (Maryland in Liberia) su sostine Harperyje.
Polesės apygarda
Polesės apygarda – Ukrainos valstybės administracinis vienetas, įsteigtas 1918 m. rugpjūčio 14 d. Teritorija pavadinta pagal istorinę vietovę Polesę. Apygardos administracinis centras – Mozyrius.
Caerleon AFC
Caerleon AFC – Velso futbolo klubas iš Kerlijeno kaimo, netoli Niuporto, Pietų Velse.
Istorija
Žaisdavo regioninėse pirmenybėse. Buvo iškopę į antros pakopos pirmenybes, bet jose neįsitvirtino.
Sezonai
Šaltinis:
Udžainas
Udžainas  – miestas vidurio Indijoje, Madhja Pradešo valstijoje, šiaurinėse Vindhjos kalnų pašlaitėse, prie Kšipros upės. Tai svarbiausias istorinės–geografinės Malvos srities miestas. Transporto mazgas (geležinkelių, plentų sankirta). Tekstilės, maisto pramonė, tradiciniai amatai. Veikia 3 universitetai.
Udžainas svarbus hinduistų religinis centras. Yra miesto globėjo Kala Bhairavos šventykla, viena svarbiausių Indijos šaivų šventyklų Mahakalešvaro Džjotirlinga. Taip pat yra XVIII a. astronominė observatorija (Veda šala), XV a. Kaliadeho rūmai. Kas 12 metų Udžaine vyksta kumbha melos šventė (ties Kšipros upės ghatais).
Istorija
Udžaino miestas išaugo apie VII a. pr. m. e. kaip Malvos karalystės centras. Miestą supo 12 m aukščio siena ir gynybinis griovys. Udžainas tapo svarbiu mokslų, menų, religiniu centru. Čia kūrė legendinis Udžaino karalius Bhartharis, mieste galimai gyveno poetas Kalidasa, scenaristas Bhasa. 1235 m. miestą užėmė ir nuniokojo musulmonai. XVIII a. užkariautas marathų.
Skėriai (filmas)
Skėriai (🇷🇺) – 2013 m. Rusijoje sukurta kriminalinė drama, pradžioje kurta kaip mini serialas (televizijoje jis buvo rodomas padalintas į 4 dalis).
Skėriai – tai pagrindinių filmo herojų Artiomo ir Leros karta, kuri nori gauti viską čia ir dabar, ir dėl to pasiruošę šalinti bet kokias kliūtis.
Turinys
Artiomas ir Lera – skirtingų visuomenės sluoksnių atstovai: ji vienturtė turtuolio duktė, jis – su alkoholiku tėvu gyvenanis jaunuolis iš provincijos. Jų pažintis ir įsiplieskęs romanas tarsi neturi ateities, nes Artiomas, laisvalaikiu rašantis eiles, savo socialine padėtimi nei iš tolo neprilygsta Lerai, kurios tėvas jau yra suplanavęs jos gyvenimą.
Kuomet Leros tėvas patiria finansinius sunkumus ir atsiduria areštinėje, jį gelbėdama duktė sutinka įgyvendinti planą – ištekėti už šeimos draugo verslininko Gurevičiaus, perimsiančio šeimos skolas. Supykęs Artiomas taip pat veda Iriną – už save vyresnę turtingą moterį. Tapęs jos išlaikytiniu, Artiomas atnaujina romaną su Lera, tačiau Irina nusamdo seklį ir greitai apie tai sužino. Artiomas, žinodamas, kad skyrybų metu nieko nepalveldės, nužudo Iriną. Deja, paaiškėja, kad šios turtai jau pradingę ir Artiomas lieka be nieko. Gurevičius, kuris pažinojo Iriną, pakviečia Artiomą apsistoti savo namuose. Čia Leros ir Artiomo romanas vėl atsinaujina. Kai Gurevičius apie tai sužino, grumtynėse Artiomas jį nužudo ir atsikrato kūnu.
San Visentė (Madeira)
San Visentė  – gyvenvietė Portugalijoje, Madeiros salos šiaurėje, 21 km į šiaurės vakarus nuo Funšalio, kalnų pašlaitėje; savivaldybės centras. Į San Visentę veda kelias per kalnus iš Funšalio, taip pat eina pakrantės keliai į Porto da Krusą ir Porto Monišą. Verčiamasi turizmu, žemdirbyste, vynuogininkyste, žvejyba, gyvulių auginimu. Yra Šv. Vincento bažnyčia, koplyčia, taip pat požeminis urvas.
Istorija
Portugalai San Visentę įkūrė XV a. vid. (vėliau, nei daugelį kitų salos gyvenviečių, nes čia buvo sudėtinga patekti. 1774 m. sudaryta San Visentės savivaldybė, o 1835 m. nuo jos atskirta Santana ir Porto Monišas.
Rūras (Masas)
Rūras  – upė Belgijoje, Vokietijoje ir Nyderlanduose; Maso dešinysis intakas. Prasideda Belgijoje, Aukštųjų Fenų aukštumoje, netoli Botranžo signalo. Toliau teka į šiaurės rytus per Vokietiją (Šiaurės Reinas-Vestfalija) Aifelio aukštumomis. Vėliau pasuka į šiaurės vakarus, teka lygumomis. Įteka į Masą Nyderlanduose, ties Rūrmondu.
Svarbiausi intakai: Indė, Mercbachas, Vurmas (visi kairieji).
Vokietijoje upės slėnyje įrengtas Rūrštrauzi tvenkinys. Miestai prie Rūro: Monšau, Diurenas, Julichas, Linichas, Hiukelhofenas, Hainsbergas (Vokietija), Rūrmondas (Nyderlandai).
Bijelo Polė
Bijelo Polė ( 'Baltasis laukas') – miestas šiaurės Juodkalnijoje (15 883 gyv.), Bijelo Polės opštinos centras (50 284 gyv.). Neoficialus Juodkalnijos šiaurės rytų centras.
Istorija
Bijelo Polės Šv. Petro ir Pauliaus bažnyčioje buvo sudaryta garsioji UNESCO saugoma Miroslavo evangelija, kurią parašė serbų valdovo Stefano Nemanios brolis Miroslavas.
Gyventojai
Bijelo Polės miesto gyventojų skaičiaus kitimas:
Tautinė sudėtis
2003 m. Bijelo Polės miesto gyventojų sudėtis buvo tokia:
2021 m. Copa América
Pradžioje čempionatą ketinta surengti 2020 m. Argentinoje ir Kolumbijoje, kad laikas sutaptų su Europos čempionatu, tačiau dėl prasidėjusios COVID-19 pandemijos turnyras perkeltas į 2021 m. Likus keliems mėnesiams iki čempionato Kolumbija pasitraukė ir rengėjų, nes ten kilo masiniai protestai prieš šalies valdžią, visuotiniai neramumai, o Argentina atkrito, nes ten išliko sudėtinga epidemiologinė padėtis. Birželio pradžioje čempionatas perkeltas į Braziliją ir surengtas be sirgalių.
Čempionais tapo argentiniečiai, finale 1:0 įveikę brazilus. Tai 15-asis Argentinos titulas šiame čempionate ir pirmasis nuo 1993 m.
Dalyviai
Čempionate tradiciškai dalyvavo visos CONMEBOL zonos komandos, šį kartą – be svečių iš kitų konfederacijų (turėjo prisijungti Australija ir Kataras, bet perkėlus čempionatą, šios komandos negalėjo atvykti dėl pasaulio čempionato atrankos). Komandos suskirstytos į dvi grupes (pradžioje planuota, kad viena grupė žais Kolumbijoje, kita Argentinoje).
Stadionai
Čempionatas vyko 5 Brazilijos stadionuose.
Sudėtys
Tradiciškai kiekvieną rinktinę sudaro 28 futbolininkai (dėl pandemijos praplėstos sudėtys iš 23), iš jų 3 vartininkai.
Varžybos
Po grupių turnyro į kitą etapą patenka po 4 komandas.
Greatest Hitz
Greatest Hitz yra Jungtinių Amerikos Valstijų nu metal grupės Limp Bizkit 2005 m. lapkričio 8 d. išleistas geriausių hitų rinkinys. Su geriausiais grupės kūriniais, yra dar trys naujos dainos. "Why" ir "Lean On Me" likusios neišleistos dainos iš albumo Results May Vary. "Home Sweet Home/Bittersweet Symphony" buvo naujai įrašyta šiam albumui.
Albumo informacija
Papildoma daina "The Truth", paimta iš EP The Unquestionable Truth (Part 1) buvo išleista keliose šalyse.
Kai kurie šaltiniai teigia, jog grupė ne savo valia išleido albumą. Manoma, jog įrašų kompanija privertė išleisti albumą, ir vokalistą Fred Durst privertė duoti interviu. Albumas buvo reklamuojamas tik Europoje. Wes Borland teigė, jog šis albumas tik laiko švaistymas.
Albumo viršelis, kiek neįprastas. Durst kalbėjo, jog norėjo, kad albumas iškart pritrauktų dėmesį įrašų parduotuvėje.
Kartu su kompiliaciniu albumu Greatest Hitz buvo išleistas ir oficialus DVD albumas pavadinimu Greatest Videoz. DVD nėra singlų "Sour", "Take a Look Around" ir "The Truth" (reikia pastebėti, jog "The Truth" klipas nebuvo oficialiai išleistas) vaizdo klipų. Taip pat vaizdo klipai yra cenzūruoti.
Papildomos dainos
<li>"The Truth" (The Unquestionable Truth (Part 1)) – 5:28</ol>
Madeiros autonominis regionas
Madeiros autonominis regionas  – Portugalijos administracinis padalinys; vienas iš dviejų šalies autonominių regionų (kitas – Azorai). Regionas apima Atlanto vandenyne, Makaronezijoje esantį Madeiros salyną: Madeiros, Porto Santo, Dezertašo salas bei toliau esančias Laukines salas.
Geografija
Salos kalnuotos, stačiašlaitės, vulkanininės kilmės. Aukščiausia vieta – Ruivo kalnas Madeiros saloje (1862 m). Klimatas subtropinis, švelnus – iškrenta daug kritulių, temperatūros ne tokios kontrastingos, kaip Kanaruose ar Šiaurės Afrikoje.
Paviršius pakrantėse sukultūrintas (terasinė žemdirbystė, irigacinė levadų sistema), o kalnuose auga lauramedžių miškai.
Politika
Madeiros autonominis regionas sudarytas 1976 m. ir gavo platesnę autonomiją, nei ligtolinė Madeiros provincija. Regionas turi savo prezidentą, 47 vietų asamblėją, jį atstovauja 6 deputatai Portugalijos asamblėjoje bei 2 europarlamentarai.
Administracinis suskirstymas
Regionas padalintas į 11 savivaldybių:
Vilhelmas Hessen-Kassel
Vilhelmas Hessen-Kassel (1787 m. gruodžio 24 d., Birbichas, Visbadenas – 1867 m. rugsėjo 5 d., Kopenhaga) – Hesen-Kaselio landgrafas, Frydricho Hessen-Kassel ir Karolinos Nasau-Uzengen sūnus, Kopenhagos gubernatorius.
Nuo 1837 metų Vilhelmo namas buvo Rumpencheimo pilis, Ofenbache, kur laikas nuo laiko rinkosi visi Heseno giminės nariai.
1844 m. sausio 9 d. buvo apdovanotas Švento Andrejaus ordinu.
Santuoka ir vaikai
1810 m. lapkričio 10 d. Amalienborge Vilhelmas vedė Luizą Šarlotę Danę.
Vaikai:
San Tomė (sala)
thumb|right|200px|San Tomės sala (apačioje) San Tomė – viena iš dviejų pagrindinių San Tomės ir Prinsipės valstybės salų Bonio įlankoje. Ši sala yra 854 km² ploto ir yra didžiausia valstybės sala. Salos ilgis siekia 48 km, plotis – 32 km. Šioje saloje gyvena 96 % San Tomės ir Prinsipės gyventojų – 157 000 (2009 m.). Šiaurinėje salos dalyje yra valstybės sostinė San Tomė. Šioje saloje yra ir aukščiausias šalies taškas San Tomės viršukalnė (2 024 m).
Kalbos
Pagrindinės salos kalba, kaip ir visoje šalyje, yra portugalų. Taip pat saloje yra kalbančių portugalų kalba paremtomis kreolų kalbomis – foro ir angolar.
Geologija
Sala yra ant vulkaninės kilmės masyvo, kuris yra 3 000 m gylyje Atlanto vandenyne. Per paskutinius milijoną metų San Tomės saloje išsiveržusi lava buvo bazaltas.
Antigvos ir Barbudos futbolo varžybos 2017–2018 m.
Antigvos ir Barbudos futbolo varžybos 2017–2018 m.
San Tomė (sala)
Paukščių įvairovė
Saloje suskaičiuojama 63 paukščių rūšys ir dar 36 – klaidžiojančių ir neatpažintų paukščių rūšys. 19 iš šių rūšių yra randamos tik San Tomės saloje.
Antigvos ir Barbudos futbolo varžybos 2017–2018 m.
Galutinė lentelė
Šaltinis: soccerway duomenų bazė.
Pereinamųjų rungtynių ciklas
Aštuntą vietą elito divizione užėmusi komanda (Old Road FC) dėl išlikimo kovojo su Pirmojo diviziono trečios ir ketvirtos vietos laimėtojais (Fort Road ir WIllikies).
Barnėnų pelkė
Barnėnų pelkė – raistinė aukštapelkė, esanti Barnėnų telmologiniame draustinyje, Ukmergės rajone.
Pelkės durpių klodas – žemapelkinis, didžiausias storis – 0,7 m. Vyrauja raistinės durpės. Durpių vidutinis susiskaidymas – 35%, vidutinis peleningumas – 9,9%, vidutinis drėgnumas – 78,7%. Pelkės dugne vyrauja priesmėlis.
Dalis pelkės paskelbta botaniniu draustiniu spanguolynu.
Vasara (2018 filmas)
Vasara (🇷🇺) – 2018 m. sukurtas muzikinis biografinis filmas apie Sovietų Sąjungos pogrindinę muzikos sceną praėjusio amžiaus 9 dešimtmetyje. Filmo centre muzikanto Viktoro Cojaus karjeros pradžia. Kartais filmo pavadinimas iš rusų kalbos neverčialas, rašant jį lotyniškomis raidėmis Leto.
Kanų kino festivalyje filmas apdovanotas už geriausią muzikinį takelį.
Nors juosta sulaukė teigiamų atsiliepimų (Rotten Tomatoes svetainė jį vertina 79%), tačiau to laikotarpio muzikantai, rodomi šiame filme, kritikuoja jį dėl neteisingai rodomų įvykių ir bendro to laikotarpio jaunimo gyvenimo fono.
Jaroslavas Melnikas
Jaroslavas Melnikas (g. 1959 m. vasario 6 d. Smygoje, Dubno rajonas, Rovno sritis, Ukraina) – rašytojas, literatūros kritikas, filosofas.
Kūryba
J. Melnikas yra siurrealistas ir fantastas. Pasak kritikų, J.Melnikas rašo egzistencinę prozą, jai būdingi metaforiškumas, simbolizmas (R.Šerelytė), intelektuali žaismė (J.Sprindyte), „tai yra metafizinės fantastikos literatūra, kurioje stulbinamai veikia mistiškas, bet realiai įtaigus lemties neišvengiamumo motyvas“ (L.Jonušys).
Daugiau nei dešimties prozos, filosofijos, kritikos knygų, tarp jų ir išleistų už Lietuvos ribų bei sulaukusių gerų užsienio kritikų atsiliepimų, autorius. Romanas „Išguitieji iš Edeno“ („Les Parias d’Eden“) buvo išleistas prancūzų kalba vienoje didžiausių Prancūzijos leidyklų.
Lietuvoje rašytojo prozos kūriniai buvo publikuoti literatūriniuose leidiniuose „Metai“, „Literatūra ir menas“, „7 meno dienos“, „Nemunas“ ir kt. 1996 m. Vilniuje išleista filosofinių esė knyga „Laisvė ar nuodėmė“.
2008 m. gavo Jurgio Kunčino literatūrinę premiją; 2009 m. – pirmoji premija už geriausią metų apsakymą („Šaknys“); knygas „Pasaulio pabaiga“ (2007 m.), „Tolima erdvė“ (2009 m.) ir „Maša, arba Postfašizmas“ (2014) literatūrologai išrinko į Metų knygos penketuką. Knyga „Kelias į rojų“ 2010 m. pateko į kūrybingiausių knygų dvyliktuką bei nominuota Europos literatūrinei premijai.
2012 m. geriausi tekstai iš knygų „Rojalio kambarys“ ir „Pasaulio pabaiga“ pasirodė rinkinyje ukrainiečių kalba „Skambink man, kalbėk su manimi“, kuris Ukrainoje pateko į BBC Ukraine renkamą „Metų knygos“ penketuką. („BBC Metų knygos“ trumpasis sąrašas). O romanas „Tolima erdvė“ 2013 m. buvo pripažintas „BBC Metų knyga 2013“ Ukrainoje ir „Metų knyga 2018“ ("Libr'a Nous 2018" premija) Prancūzijoje. 2020 m. gavo Lietuvos Respublikos Vyriausybės kultūros ir meno premiją.
Jo kūryba versta į anglų, prancūzų, vokiečių, italų, esperanto, rusų, ukrainiečių, azerbaidžaniečių, kroatų ir kt. kalbas.
Išleista Lietuvoje:
Išleista užsienyje:
Kritika
„Jį galėčiau pavadinti lietuvių literatūros neosimbolistu – pasitelkdamas simbolius ir alegorijas jis sukūrė netikėtų ir ambicingų kūrinių.“ (Renata Šerelytė)
Prancūzų kritikų atsiliepimai apie Melniko prozą:
Įvertinimas
šimtmečio knygų („Šimtmečio 100 knygų”).
Pranciškus Šrubauskis
Pranciškus Šrubauskis – religinių leidinių rengėjas ir autorius, jėzuitas.
Asmenybė ir gyvenimas
Šrubauskis pasižymėjo nepaprastu atsidėjimu religijai. Lankėsi ne tik bažnyčiose, tačiau ir pas žmones, mokė vaikus tikėjimo tiesų bei giesmių, veltui dalijo religines knygeles. Dėl jau įvardintų priežasčių Pranciškus Šrubauskis buvo vadinamas apaštalu.
Kalbos stilius ir vertinimai
Albino Jovaišos teigimu Šrubauskio giesmyno kalbinė kokybė yra prastesnė už S. Slavočinskio. „Daug giesmių buvo iš naujo verčiamos arba redaguojamos, tobulinant eiliavimą, bet gadinant kalbos grynumą.“, – sako Jovaišas. Kalbant apie kalbos grynumą ir remiantis A. Jovaišu, svarbu paminėti, kad geras ir „lengvas“ eiliavimas neišperka kalbos nuostolių.
Verčiant ir redaguojant imtasi visai kitokio būdo nei, kad kliovėsi M. Daukša, K. Sirvydas ar aptartas S. Slovočinskis. Pranciškus Šrubauskis neatsižvelgė į tai, ką minėtieji autoriai jau davė lietuvių literatūrinei kalbai. Pavyzdžiui, tokius lietuviškus žodžius kaip meilė, pilis, įsčios, anga, keitė į loska, palocius, živatas, broma ir t. t. Dera pabrėžti, kad šis dalykas būdingas ne tik Šrubauskiui, tačiau visai lietuviško Baroko epochai.
Įtaka kūrybai
Nerimastingais laikais sukurtos giesmės: „Čėsu nepakajų“ („Neramiais laikais“) ir „Čėsu praėjusių vainų Lietuvoj“ („Laiku praėjusių karų Lietuvoje“). Abejose giesmėse meldžiama apsaugoti valstybę ir jos gyventojus, ginti žmones nuo negandų bei nelaimių. „Čėsu praėjusių vainų Lietuvoj“ – ypatingai jaučiamas barokinis stilius, pavyzdžiui, gąsdinimai dėl priešo kariuomenės daromų nusikaltimų:
„Vargino žmones iš skūros lupdami, Nė jokio daikto namie nelikdami. Ir krūtis pjaustė, vaikus išvirdami, Vertė motinas ėsti priversdami. Kokį motinos sopulį turėjo, Gyvus, kad verdant vaikelius regėjo.“
FK Krasnyj
„Krasnyj“ futbolo klubas, o trumpai FK „Krasnyj“  – Rusijos futbolo klubas, įkurtas Krasno mieste, Smolensko srityje.
Klubo emblemoje pavaizduotas vilkas, dėl to klubo pravardė – „vilkai“. Namų rungtynes žaidžia Smolenske.
Istorija
Klubas įkurtas 2002 m. Ilgą laiką žaidė mėgėjišku lygmeniu.
2020–2021 m. sezone rungtyniavo PFL.
Sezonai
Šaltiniai:
Prinsipė
thumb|right|200px|Prinsipės sala (viršuje) Prinsipė – viena iš dviejų pagrindinių San Tomė ir Prinsipės šalies salų. Ši sala yra mažesnė už kitą valstybės salą – San Tomę – sala užima 136 km² plotą, joje gyvena 5 000 gyventojų. Šiaurinėje salos dalyje yra didžiausias miestas Santo Antonijas, šalia jo – oro uostas. Aukščiausias salos taškas yra Prinsipės viršukalnė (948 m).
Prinsipės saloje Anglijos astrofizikas Arthur Stanley Eddington eksperimentais įrodė Alberto Einšteino reliatyvumo teoriją per 1919 m. gegužės 19 d. visišką Saulės užtemimą.
Dargaičių tvenkinys (Tauragė)
Dargaičių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Tauragės rajone, 12 km į rytus nuo Tauragės, Gaurės miestelio pietrytiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Įkojo upę (Šešuvies intakas) 0,8 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 1,73 km, plotis – iki 0,15 km. Altitudė 25 m. Kranto linija labai vingiuota. Krantai aukštoki, pietinės tvenkinio dalies - aukšti. Pietinę tvenkinio dalį supa Gaurės miškas, stūkso Kiukiškių piliakalnis, kitose pakrantėse plyti dirbami laukai ir pievos. Rytinėje pakrantėje įsikūręs Dargaičių kaimas. Vakarinėje pakrantėje įkurtos Gaurės miestelio kapinės. Tvenkinio užtvanka eina kelias Nr.4518 (Gauraičiai – Gaurė).
Tvenkinys įrengtas 1976 m.
Mikšiūnų tvenkinys
Mikšiūnų tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Joniškio rajone, 8 km į pietus nuo Joniškio. Sudarytas užtvenkus Nagos upę (Ašvinės intakas, Virčiuvio baseinas) 7,6 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 1,14 km, plotis – iki 0,22 km. Altitudė 68,5 m. Krantai žemi. Aplinkui plyti dirbami laukai. Šiaurinėje pakrantėje įsikūręs Mikšiūnų kaimas, veikia kaimo turizmo sodyba. Aplinkui yra šie kaimai: Andrešiūnai, Gasčiūnai. Šiaurrytinėje pakrantėje, šalia užtvankos, yra maudykla.
Tvenkinys įrengtas 1988 metais.
Prinsipės oro uostas
Prinsipės oro uostas (IATA – PCP, ICAO – FPPR) – oro uostas San Tomė ir Prinsipėje, Prinsipės saloje. Oro uostas yra 3 km nuo salos sostinės Santo Antonijaus miesto. Tai yra vienintelis oro uostas Prinsipės saloje ir vienas iš trijų San Tomė ir Prinsipėje.
Šiuo metu oro uosto neaptarnauja nei viena oro linijų bendrovė.
Maria Iliescu
Marija Henrieta Ilijesku (Maria Henrietta Iliescu, megautinė pav. Adlersberger, 1927 m. birželio 1 d. Viena, Austrija – 2020 m. sausio 21 d. Krajova, Rumunija) – austrų romanistė.
Fechtė
Didžiausias intakas – Regė (kairysis). Upė jungiasi su daugeliu kanalų. Miestai prie Fechtės: Nordhornas, Emlichhaimas (Vokietija), Hardenbergas, Omenas (Nyderlandai).
Maria Iliescu
Biografija
1950 m. išlaikė valstybinius egzaminus. Vėliau dirbo Rumunijos mokslų akademijos Kalbotyros institute, nagrinėjo rumunų kalbos klausimus ir 1954 m. už tai gavo II laipsnio Valstybinę premiją. Taip pat ji dirbo leksikografijos sekcijoje, kurioje vadovavo dvikalbių žodynų skyriui.
XX a. seprintajame dešimtmetyje rinko Rumunijoje gyvenančių friulų tarmių duomenis ir šių duomenų pagrindu parašė bei apgynė disertaciją. 1972 m. šią disertaciją („Le frioulan à partir des dialectes parlés en Roumanie“) Vakaruose publikavo Mouton. 1972 m. Krajovos universitete pradėjo eiti bendrosios kalbotyros ir romanistikos profesoriaus pareigas, Krajovos universitete dėstė iki 1982 m.
Dėl politinių priežasčių ir vyro profesinės padėties 1983 m. emigravo į Vokietiją. 1983–2001 m. Insbruko universiteto Romanistikos tyrimų institute ėjo profesoriaus pareigas. Taip pat M. Ilijesku, kaip asocijuotoji profesorė, 1989–1999 m. dėstė Trento universitete. 1999–2012 m. Krajovos universitete dirbo konsultuojančiąja profesore.
2007–2010 m. Ilijesku buvo Romanų kalbotyros draugijos (Société de Linguistique Romane) pirmininkė. 2004 m. gavo Tirolio valstybinę premiją už mokslinę veiklą, 2009 m. – Rumunijos komandoro laipsnio valstybinį ordiną „Už ištikimą tarnybą“ (Ordinul Național „Serviciul Credincios“).
M. Ilijesku didelį dėmesį skyrė romanų lyginamajai kalbotyrai (ypač prancūzų, retoromanų ir rumunų kalbų) ir liaudies lotynų kalbai.
Thomas Hylland Eriksen
Thomas Eriksen (Thomas Hylland Eriksen, gimė 1962 m. vasario 6 d.) yra norvegų antropologas. Jis šiuo metu yra socialinės antropologijos profesorius Oslo universitete, 2015–2016 metais socialinių antropologų Europos asociacijos prezidentas, Norvegijos mokslo ir laiškų akademijos narys. Tarptautiniu mastu jis labiausiai žinomas dėl tyrimų apie etniškumą, nacionalizmą, globalizaciją.
Biografija
Thomas Eriksen gimė Norvegijos sostinėje Osle, studijavo Oslo universitete. Studijų metu atliko antropologinius tyrimus Trinidade ir Mauricijuje. Jo tyrinėjimo sritys buvo identitetas, nacionalizmas, globalizacija bei tapatybės politika. T. Eriksen 1991 metais įgijo politikos daktaro laipsnį, o 1995 m. tapo profesoriumi, būdamas 33 metų. Nuo 1993 iki 2011 metų jis buvo žurnalo „Samtiden“ redaktorius.
Didžioji dalis Thomas Eriksen darbų buvo skirti populiarinti socialinę antropologiją ir perteikti kultūrinio reliatyvizmo pagrindą, taip pat Norvegijos nacionalizmo kritiką viešuose Norvegijos debatuose. Jis yra parašęs vadovėlį, naudojamą įvadinėse socialinės antropologijos paskaitose daugelio Skandinavijos universitetų. Anglų kalba parašyta knyga „Small Places – Large Issues“ yra išversta į daugelį kalbų bei naudojama ir kitose šalyse. T. Eriksen dažnai prisideda prie straipsnių rašymo Skandinavijos laikraščiuose.
Thomas Eriksen buvo kandidatas į Norvegijos Liberalų partiją. Per 2011 ir 2013 metų rinkimus jis buvo Norvegijos Žaliųjų partijos kandidatas.
Nuo 2004 iki 2010 metų T. Eriksen vadovavo tarpdisciplininei tyrimų programai CULCOM Oslo universitete. Programinėje formuluotėje jis teigė, kad pagrindinis tikslas buvo „perpiešti Norvegijos žemėlapį“ tam, kad ji atitiktų pasaulines realijas. Knygoje „Society“ (2010) yra reziumuoti empiriniai rezultatai ir teorinės perspektyvos, gautos iš CULCOM.
Viena Tomo Eriksono citata projekte CULCOM tapo pagrindiniu atspirties tašku 1518 puslapių manifestui, parašytam Anders Behring Breivik, kuris buvo 2011 m. teroro išpuolių Norvegijoje kaltininkas, bei jo gynybinei kalbai per 2012 metų teismo procesą.
Thomas Eriksen dažnai duoda interviu apie Anders Behring Breivik teismo procesą, nes yra gynybos liudytojas.
T. Eriksen 2011 metais gavo dotaciją iš Europos mokslinių tyrimų tarybos. Jis dabar vadovauja tyrimui apie tris didžiąsias globalizacijos krizes – ekonomika/finansai, aplinka/klimatas ir identitetas/kultūra. Šis projektas yra ir lyginamasis, ir tarpdisciplininis. Jis buvo pradėtas 2012 metų pabaigoje ir bus pabaigtas 2017 metais.
Akimirkos tironija
„Akimirkos tironija“ įrodinėja, kad lėtas laikas tampa vis didesne prabanga šiame informacijos amžiuje. Tai objektyvus, gausybe pavyzdžių paremtas diagnostinis mūsų skubėjimo eros įvertinimas. Knyga atskleidžia, kaip tokie reiškiniai kaip muilo operos, korespondencija, jaunimo kultūra, reklama ir „laisvas darbo grafikas“ paklūsta logikai, pagrįstai informacinėmis technologijomis, ir kaip šie reiškiniai susiję su moderniosios visuomenės istorija. Tuo pačiu atveriami technologijomis pagrįstos šių dienų visuomenės prieštaravimai.
Estų raudonieji šauliai
Estų raudonieji šauliai – Raudonosios Armijos daliniai, suformuoti iš estų ir 1918 m. dalyvavę mūšiuose su Vokietijos imperijos kariuomene Estijos teritorijoje ir su Estijos armija 1918-1919 m. Estijos nepriklausomybės kare bei kariavę Rusijos pilietiniame kare.
Estijos istoriografijoje šie daliniai dar vadinami estų šaulių pulkais, o tarybinėje ir Rusijos istoriografijoje – raudonieji estų pulkai ir estų komunistiniai pulkai.
Pirmų estų dalinių suformavimas Raudonojoje Armijoje
1918 m. kovo 12 d. Petrograde imtas formuoti Revelio estų komunistinis atskirasis batalionas, kuris tų pačių metų rugpjūtį pervadintas į 1-ąjį Revelio estų komunistinį šaulių pulką. Tais pačiais metais buvo suformuoti ir:
Estų komunistiniai pulkai Narvos kautynėse
1918 m. lapkričio 28 d. estų komunistiniai pulkai dalyvavo Narvos kautynėse, kur kovėsi prieš Vokietijos armijos 405-ojo pulko dalinius, neseniai imto formuoti Estijos 1-ojo pėstininkų pulko dalinius bei Kaitseliit Narvos draugovės savanorius. Kautynėse žuvo apie 80 raudonarmiečių, daugiausia iš Felino komunistinio pulko. Žuvusiųjų tarpe buvo ir Jaanas Sihveris - estų komunistinių pulkų Revoliucinės karo tarybos organizatorius ir narys, RKP(b) estų sekcijų CK narys. . Kautynės už Narvą buvo pradžia Raudonosios Armijos puolamosios operacijos, kurios tikslas buvo atkurti Estijoje tarybų valdžią, puolančios Vokietijos armijos nuverstą 1918 m. vasarį. Šiuolaikinėje Estijos istoriografijoje kautynės už Narvą yra laikomos Estijos nepriklausomybės karo pradžia.
Estų komunistinių pulkų reorganizavimas ir Estijos Raudonosios Armijos sukūrimas
Raudonajai Armijai užėmus Narvą buvo paskelbta, kad įkuriama Estliandijos darbo komuna (Estijos tarybų respublika). Jos ginkluotosiomis pajėgomis tapo Estijos Raudonoji Armija, sukurta iš estų komunistinių pulkų.
1919 m. estų komunistiniai pulkai buvo reorganizuoti į:
Estijos Raudonosios Armijos uniforma
Estų raudonieji šauliai nešiojo uniformą, besiskyrusią nuo įprastinės raudonarmiečių uniformos. Užėmus Narvą „Krenholmo manufaktūros“ sandėliuose buvo aptikta 4 mln. aršinų (18 tūkst. pūdų) audinio, iš kurio ir buvo siuvamos estų raudonarmiečių uniformos. Uniformą sudarė blyškiai žali bridžiai, palaidinės, kurias buvo galima nešioti atsegta apykakle, apsiaustas nuo lietaus ir panamos tipo kepurės. Kavaleristų bridžiai buvo su raudonais lampasais, jie avėdavo botfortus, o pėstininkai – kragus. Palaidinių apykaklės buvo dviejų rūšių.
Pasitraukimas iš Estijos ir kariavimas Rusijos teritorijoje
1919 m. sausio 7 d. prasidėjo bendras Estijos armijos ir baltagvardiečių Šiaurės vakarų armijos puolimas (vadas generolas Nikolajus Judeničius), kurį rėmė Antantė. Po savaitės puolimo buvo užimtas Jurjevas (Tartu), sausio 19 d. – Narva, kuri buvo laikinoji Estliandijos darbo komunos sostinė. 1919 m. sausį estų komunistiniai pulkai ir DVRA 7-osios armijos būriai buvo išstumti už Estijos ribų.
1919 m. birželio 5 d. Lugoje (pagal kitus duomenis - Stara Rusoje) Komunos taryba paskelbė apie Estliandijos darbo komunos likvidavimąsi. Estliandijos Raudonoji Armija buvo pertvarkyta į Estų šaulių brigadą.
Zvartevateris
Zvartevateris ( – „juodas vanduo“) – upė Nyderlanduose, Overeiselio provincijoje. Susidaro į pietus nuo Zvolės, susiliejus dviem upėms – Sustveteringui ir Niuve Veteringui. Teka į šiaurę, vėliau pasuka į vakarus ir įteka į Eiselmero atšaką – Svartemerą.
Estų raudonieji šauliai
Pasitraukimas iš Estijos ir kariavimas Rusijos teritorijoje
1919 m. rugpjūtį Estų šaulių brigada kartu su 10-ąja šaulių divizija, 11-osios šaulių divizijos 1-ąja ir Suvestine brigadomis, taip pat su 3-ios šaulių divizijos 2-ąja brigada dalyvavo mūšiuose ties Pskovu. Šiuose mūšiuose Raudonosios Armijos priešininku buvo Estijos armija ir generolo Judeničo baltagvardiečių Šiaurės vakarų armija. Lemiantį vaidmenį užimant Pskovą suvaidino 2-asis ir 5-asis estų komunistiniai pulkai.
Zvartevateris
Pagrindinis intakas – Fechtė (dešinysis). Upė sujungta su Eiseliu dviem kanalais. Miestai prie Svarte Vaterio: Zvolė, Haseltas, Svartsluisas, Genemuidenas.
Estų raudonieji šauliai
Pasitraukimas iš Estijos ir kariavimas Rusijos teritorijoje
Keli estų komunistiniai pulkai kovėsi Rusijos pilietiniame kare prieš Kolčiako armiją.
Kentavious Caldwell-Pope
Kentaviusas Kaldvelas-Poupas (, g. ) – JAV krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Denverio „Nuggets“ komandoje.
Poupą 2013 m. NBA naujokų biržoje aštuntuoju šaukimu pasirinko Detroito „Pistons“. Keturis sezonus žaidė Detroite, o 2017–2018 m. prisijungė prie Los Andželo „Lakers“. Su „Lakers“ jis 2020 m. laimėjo savo pirmąjį NBA čempionatą. Vieną sezoną praleido Vašingtono „Wizards“ komandoje po to, kai 2021 m. rugpjūtį buvo ten išmainytas iš „Lakers“, o vėliau 2022 m. liepą buvo išmainytas į Denverio „Nuggets“.
Klaipėdos Kristaus Karaliaus bažnyčia
Klaipėdos Kristaus Karaliaus bažnyčia – bažnyčia, stovinti Klaipėdoje. Įrengta 1945 m. 150px|thumb|left|Bažnyčios fasadas