cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
LASK Linz
Istorija
Klubas įkurtas 1908 m. 1965 m. vienitelį kartą tapo šalies čempionais. 1997 m. prijungtas FC Linz klubas.
Kukorai
Kukorai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Saugų. Seniūnaitijos centras. Veikia Kukorų geležinkelio stotis.
Istorija
Vietovė minima nuo 1540 m.
1987 m. Suboticos Tarpzoninis turnyras
Turnyras
16 žaidėjų kovojo dėl trijų kelialapių į 1988/90 m. Kandidatų mačus.
Dalyviai
Pakviesti už aukštus reitingus: 🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿 Naidželas Šortas, Michailas Talis, 🇭🇺 Zoltanas Riblis,  Vasilijus Smyslovas.
Iš 14-ojo ciklo zoninių turnyrų pakviesti 11 žaidėjų: Petaras Popovičius, 🇨🇴 Alonsas Zapata, 🇸🇪 Tomas Ernstas, 🇺🇸 Levas Alburtas, 🇨🇳 Siui Cziunas, 🇮🇳 Devakis Prasadas, 🇪🇬 Ahmedas Ibrahimas Hamedas,  Aleksandras Černinas, 🇨🇺 Amadoras Rodrígesas, 🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿 Džonatanas Spilmenas, 🇭🇺 Djula Saksas.
Turnyro organizatorių pakviestas: Slavoljubas Marjanovičius.
Rezultatai
1-3 vietas pasidalijo D. Saksas, Dž. Spilmenas ir N. Šortas. Visi jie pateko į 1988/90 m. Kandidatų mačus.
Lentelė
Pasaulio šachmatų čempionato 14-tasis Tarpzoninis turnyras, Subotica 1987 birželio 22 – liepos 14 d.
Pastaba. Žalsva spalva pažymėti žaidėjai pateko į 1988/90 m. Kandidatų mačus
Gilandviršiai
Gilandviršiai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 11 km iki Lauksargių.
1987 m. Suboticos Tarpzoninis turnyras
Lentelė
Ljubomiras Kavalekas po 6 ratų pasitraukė iš turnyro – jo rezultatai neįtraukti į kitų varžovų taškų kraitį. Robertas Hiubneris buvo kviečiamas dalyvauti turnyre, bet jis atsisakė. Dėl to Z. Riblis paskutiniame rate varžovo neturėjo.
Gilandviršiai
Rašytiniuose šaltiniuose kaimas minimas nuo 1615 m. Nuo 1887 metų kaime yra pradinė mokykla.
1987 m. Suboticos Tarpzoninis turnyras
Nuorodos
[https://www.chessbites.com/Games.aspx?t=Subotica+Interzonal&s=Subotica&y=1987 1987 m. Suboticos tarpzoninio turnyro partijos]
Lietuvos didysis sekretorius
Lietuvos didysis sekretorius – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Abiejų Tautų Respublikos centrinės valdžios pareigūnas, nepriklausęs pagal pareigas Senatui. Pareigybių hierarchijoje už jį aukštesnis buvo Lietuvos dvaro maršalka.
Pareigybės istorija
Pareigybę įsteigė karalius Žygimantas Augustas, sekdamas Aleksandru Jogailaičiu, kuris 1504 m. įsteigė Karūnos didžiojo sekretoriaus pareigas. Iki 1764 m. pareigas užimti galėjo tik katalikai dvasininkai.
Įgaliojimai
Pagal kompetenciją atliko panašias pareigas, kaip ir Lietuvos didysis kancleris ir netgi jį pavaduodavo, tiesa, be teisės pasirašyti ir antspauduoti savo antspaudu valstybinius laiškus. Ypatingais atvejais galėjo laiškus antspauduoti kanclerio antspaudu. Pagrindinė jo pareiga buvo slaptosios valstybinės kanceliarijos tvarkymas. Taip pat jis skaitydavo seimo posėdžiuose karaliaus laiškus, o karūnaciniame seime naujajam valdovui perskaitydavo pacta conventa.
Pagal pareigas Lietuvos didysis sekretorius būdavo ir teismo asesorius.
Adutiškio Kelias
Adutiškio Kelias – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, tuoj į rytus nuo Švenčionių, prie kelio.
Sofas Otas Miuleris
Biografija
Studijavo Kopenhagos universitete. Nuo 1885 m. Karališkojo muziejaus kuratorius, 1892–1921 m. Kopenhagos Nacionalinio muziejaus direktorius.
Mokslinė veikla
Tyrė Danijos ankstyvojo paleolito paminklus. Naudojo stratigrafinį tyrimo metodą. Su O. Montelijumi sukūrė Šiaurės Europos bronzos ir geležies amžių periodizaciją.
Musninkų Švč. Trejybės bažnyčia
'''Musninkų Švč. Trejybės bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Musninkų miestelio centre, prie kelio. Turi neogotikos bruožų.
Istorija
Pirmoji bažnyčia buvo pastatyta iki 1522 m. (nuo XVI a. antrosios pusės priklausė evangelikams reformatams). Naują bažnyčią 1614 m. pastatė grįžęs į katalikybę Musninkų valdytojas Stanislovas Kiška III. Bažnyčiai užrašyti Cirkų, Draučių ir Vaitkūnų kaimai. 1642 m. įsteigta altarija. Tarp 1779 ir 1782 m. bažnyčia suremontuota. XVIII a. antrojoje pusėje veikė parapinė mokykla (1781 m. vargonininkas mokė 13 mokinių). XVIII a. veikė Šv. Rožančiaus brolija.
thumb|left|Musninkų Švč. Trejybės bažnyčia, vaizdas iš šono1855–1861 m. senosios bažnyčios vietoje Musninkų (Musninkėlių) dvaro dvarininkas Mykolas Podbereskis su parapijiečiais pastatė dabartinę bažnyčią. Per Pirmąjį pasaulinį karą ji nukentėjo. 1914 m. buvo terorizuojami lietuviai giesmininkai. Klebonas Leonas Markuckis ir kunigas K. Pielutis su parapijiečiais 1930–1933 m. bažnyčią suremontavo. 1928 m. bažnyčios šventoriuje palaidotas Lietuvos nepriklausomybės akto signataras kunigas Alfonsas Petrulis, jam pastatytas paminklas.
Architektūra
thumb|left|Varpinė
Bažnyčia stačiakampio plano, turi neogotikos bruožų, su kvadratine presbiterija, 2 zakristijomis ir aukštu bokštu. Vidus 3 navų, atskirtų 4 poromis kolonų, skliautuotas. Šventorių juosia akmenų mūro tvora su stulpiniais vartais.
Bažnyčios medinė varpinė stovi 30 metrų į šiaurės vakarus už šventoriaus.
Kučgalys
Kučgalys – kaimas Biržų rajono savivaldybės rytuose, 7 km į pietryčius nuo Papilio, prie kelio ir Apaščios aukštupio. Seniūnaitijos centras. Yra vaikų socializacijos centras Širvėna (specialioji internatinė mokykla įkurta 1976 m.). Papilio mokyklos skyrius (1919 m. įkurta pradžios mokykla, 1947–1976 m. septynmetė, iki 2003 m. aštuonmetė mokykla), biblioteka (įkurta 1952 m.), paštas (LT-41015). Kaimo bendruomenės pirmininkas – Stasys Valiukas.
Istorija
1945 m. vasario 9 d. sušaudyti 8 kaimo partizanai (palaidoti gyvenvietės kapinėse). Sovietmečiu buvo Einorių kolūkio centrinė gyvenvietė.
Njamuragira
Njamuragira  – aktyvus ugnikalnis Kongo Demokratinės Respublikos rytuose, Šiaurės Kivu provincijoje, Virungos kalnuose 25 km į šiaurę nuo Kivu ežero. Kartu su netoliese esančiu Niragongo ugnikalniu, Njamuragira yra aktyviausias ugnikalnis Afrikoje. Ugnikalnio tūris 500 km³, plotas 1500 km². Kūgis sudarytas iš bazalto, lėkščiašlaitis, nežymus, palyginti su ryškiu Niragongo kūgiu. Didžiausias aukštis – 3058 m. Yra 2 x 2,3 km skersmens kaldera, kurios sienų aukštis siekia 100 m. thumb|left|260px|Njamuragiros (kairėje) ir Niragongo reljefinė rekonstrukcija
Njamuragiros išsiveržimų metu išskiriama daug sieros dioksido, o skystos lavos upės nuteka iki pat Kivu ežero, krateryje kartais susidaro lavos ežerai. Ugnikalnis patenka į Virungos nacionalinį parką.
Ilgis (Zarasų r., Antazavės sen.)
left|120px
Ilgis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, Antazavės seniūnijoje, 3,5 km į šiaurę nuo Dusetų, 1,3 km į rytus nuo Sartų ežero. Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 1,4 km, plotis iki 0,31 km. Altitudė 102,2 m. Ežeras telkšo rininiame duburyje. Krantai žemi, apaugę mišku – iš šiaurės ežerą supa Ilgašilio miškas, iš pietų – Jaskoniškių miškas. Pietuose įteka bevardis upelis iš Ilgelio ežero, vakaruose išteka Ilgelė į Sartų ežerą.
Kiek atokiau nuo Ilgio įsikūrę Pasartės, Jaskoniškių ir Jasų kaimai.
Šaltiniai
thumb|left|500px|Ilgis nuo šiaurinio kranto
Kulai I
Kulai I – kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, vakariniame Skuodo pakraštyje, už Skuodo geležinkelio stoties, šalimais sienos su Latvija.
Lokis
thumb|Dėl Lokio klastos Hiodas užmuša Baldrą Skandinavų mitologijoje Lokis (Lokas, Loduras) – klastingas asų grupės dievas, milžino Farbaučio ir Lauvėjos (vers. Nanos) sūnus, Sigiunos vyras. Manoma, kad buvo ugnies milžinas, tačiau vėliau priimtas į asų tarpą. Su Sigiuna susilaukė Valio ir Narvio. Dievai keršydami Lokiui už nusikaltimus, jo sūnų Valį pavertė vilku, kuris tapęs žvėrimi perkando savo broliui Narviui gerklę.
Su milžine Angrboda susilaukė trijų pabaisų: milžiniškos jūrų gyvatės Jormundgando, mižiniško vilko Fenrio ir požemių karalystės valdovės Helės. Kai buvo pasivertęs kumele nuvilioti Asgardo statytojo žirgą Svadilfarį, nuo kurio vėliau pagimdė Sleipnį, aštuonkojį Odino žirgą. Sudaro dievų trijulę: Odinas, Lokis ir Henis.
Lokio santykiai su kitais dievais susiklosto neigiamai, dėl šio asmenybės bruožų – klastingumo, piktumo ir žiaurumo. Kartais Lokio klasta teikia ir teigiamos naudos, atgaunami magiški daiktai. Lokis beveik visada naudoja sumanumą, o ne brutalią jėgą, kaip kad Toras. Veikia savo valia tiek asų, tiek kitų dievų bei milžinų pusėje.
Raketų šachta
thumb|Minuteman III raketa šachtoje Raketų šachta – požeminė, cilindro formos talpykla, skirta laikyti ir leisti tarpžemyninėms balistinėms raketoms. Dažniausiai raketa būna šiek tiek giliau nuo žemės paviršiaus.
Iki 1960 metų tarpžemyninės raketos buvo leidžiamos specialiose bazėse nuo žemės paviršiaus. Tarybų Sąjunga raketas leisdavo tiesiog nuo žemės paviršiaus. Jos buvo lengvai pažeidžiamos amerikiečių bombardavimams. Raketų šachtos idėja pirmą kartą pasiūlyta 1950 metais Didžiojoje Britanijoje, kaip vieta laikyti Blue Streak raketoms. Nors Blue Streak projektas buvo atšauktas, amerikiečiai adaptavo raketų šachtos idėją.
Jernvallen
Jernvallen yra įvairios paskirties stadionas Sandvikene, Švedijoje. Daugiausiai naudojamas futbolo varžyboms. Talpina 7000 žiūrovų. Namų rungtynes žaidžia Sandvikens IF ir Sandvikens AIK FK futbolo klubai. Atidarytas 1938 m. 1958 m. čia vyko VI pasaulio futbolo čempionato rungtynės. Didžiausias kada nors pasiektas žiūrovų skaičius – 20 000.
Eugenijus Jakimavičius
Eugenijus Jakimavičius (1929 m. rugsėjo 29 d. Marijampolėje – 2008 m. rugsėjo 28 d.) – Lietuvos pulkininkas leitenantas.
Nuorodos
http://www.partizanai.org/failai/html/kovojanti_lietuva.htm
Arūnas Dudėnas
Arūnas Dudėnas (g. 1983 m. rugpjūčio 23 d. Ukmergėje) – Lietuvos ir Ukmergės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
2006 m. Vilniaus universitete baigė archeologiją, 2009 m. Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institute baigė politikos mokslus.
2006–2007 m. Jaunimo reikalų departamento prie Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos vyr. specialistas, 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo nario padėjėjas.
Lietuvos socialdemokratinio jaunimo sąjungos narys, nuo 2007 m. valdybos narys, Ukmergės skyriaus pirmininkas, Lietuvos socialdemokratų partijos Ukmergės rajono skyriaus narys, nuo 2007 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas.
2007–2011 m. Ukmergės rajono savivaldybės tarybos narys. Jaunimo, kultūros ir sporto komiteto pirmininkas. Nuo 2011 m. Ukmergės r. savivaldybės tarybos narys, nuo 2012 m. vasario savivaldybės kontrolės komiteto pirmininkas.
Jaunimo tarptautinio bendradarbiavimo agentūros valdybos narys.
Udinese Calcio
Udinės „Udinese“ – Italijos futbolo klubas iš Udinės.
Arūnas Dudėnas
Biografija
2012 m. Lietuvos socialdemokratų partijos kandidatas į LR Seimą Ukmergės vienmandatėje apygardoje.
Udinese Calcio
Istorija
Klubas įkurtas 1896 m.
Desireless
Klod Frič Mentrop (Claudie Fritsch-Mentrop; g. 1952 m. gruodžio 25 d.) – Prancūzijos dainininkė, žinoma slapyvardžiu Desireless. Išgarsėjo 1986 m. išleistu pasauliniu hitu Voyage, voyage.
Klod Frič Mentrop gimė Paryžiuje. Pradžioje ji baigė drabužių dizaino studijas ir bandė tapti dizainere. Buvo kelis kartus nuvykusi į Indiją. Vėliau susipažino su prodiuseriu Jean-Michel Rivat bei dainų autoriumi François Tabah ir pradėjo dainininkės karjerą. 1986 m. Desireless debiutavo singlu Voyage, voyage, kuris susilaukė labai didelio populiarumo visame pasaulyje – užėmė topų viršūnes daugelyje Europos šalių, Azijoje. Daina neprarado populiarumo ilgą laiką, ją perdainavo kiti žymūs atlikėjai („Gregorian“, Kate Ryan, „Soap&Skin“). 1990 m. atlikėja išleido pirmąjį albumą François. Dainininkė tebėra aktyvi muzikos pasaulyje iki šių laikų.
Šiurkščiakotė smirdeklė
Šiurkščiakotė smirdeklė – mažūninių (Marasmiaceae) šeimos, smirdeklių (Micromphale) genties grybų rūšis.
Spygliuočių, mišrieji miškai. Ištisus metus. Kotas juodas, šiurkštus, grūdėtas, viršuje gelsvas, dvokiantis.
Būdingi požymiai: smulkučiai, dvokiantys grybai, augantys ant nukritusių spyglių.
Auga pavieniui, bet kartais kaip prisėta - viena šalia kitos, ant eglės, pušies spyglių, šimtai vaisiakūnių. Labai dažna. Spyglių saprotrofas. Nevalgoma.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 167 psl.
Soterija (šventė)
Soterija („išsigelbėjimas“, „išsivadavimas“) helenistinėse religijose – bet kokia auka ar aukų serija, siekiant išsigelbėjimo, išsivadavimo ar atsidėkojant už išsivadavimą iš krizės. Aukojimai vykdavo didelio masto festivaliuose, taip pat vadinamuose Soterijomis. Aukojimai dažniausiai buvo skirti Dzeusui. Žinoma šešiolika Soterijų festivalių, iš kurių garsiausias Delfų, švęstas nugalėjus keltus 279–278 pr. m. e.
Alvydas Kirkliauskas
Alvydas Kirkliauskas (g. 1954 m. gruodžio 16 d. Būdoje, Prienų rajonas) – Lietuvos ir Marijampolės savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1977 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, zooinžinierius.
Marijampolės sporto centro „Sūduva“ sunkiosios atletikos treneris.
Lietuvos liberalų sąjungos, 2010 m. Krikščionių partijos Marijampolės skyriaus narys. 2003–2007 m. ir nuo 2011 m. Marijampolės savivaldybės tarybos narys.
VO „Gelbėkit vaikus“ Marijampolės padalinio valdybos narys, Lietuvos galiūnų federacijos viceprezidentas, prezidentas. Marijampolės senjorų sunkiosios atletikos sporto klubo „Suvalkijos ąžuolas“ pirmininkas.
Žmona Angelė, vaikai Lina, Vytautas.
Sportiniai pasiekimai
1992 m. Lietuvos galiūnų čempionato nugalėtojas, 1993, 1994, 1995 m. prizininkas.
Žaiginio dvaras
Žaiginio dvaras – buvusio dvaro sodyba Žaiginyje, Šiluvos seniūnijoje, Raseinių rajone, netoli kelio.
Dvaro sodyba 1992 m. įtraukta į Kultūros vertybių registrą (unik. kodas ).
Sodyba yra privati nuosavybė. Čia iki mūsų dienų išliko tik dvaro sodybos fragmentai – svirnas ir dvaro rūmų rūsys. Mūrinis svirnas vieno aukšto su pastoge, dengtas dvišlaičiu stogu, su nauja danga. Rūmai buvo L formos plano, mūriniai, klasicizmui artimos struktūros. Po pastatu buvo įrengti skliautuoti rūsiai.
Istorija
miniatiūra|left|Dvaro sodybos medžiai Žaiginio dvaras pirmą kartą paminėtas XVI a. viduryje. Nuo XVII a. Žaigino savininkai buvo Kerdiejai, Romeriai, Nagurskiai, Žukauskai, Bulgarinai. 1664 m. inventoriaus duomenimis, dvare buvo vandens malūnas, veikė bravoras.
1762 m. dvaro savininkai Nagurskiai į Žaiginį pakvietė pranciškonus, vienuolynui padovanojo 90 valakų žemės ir Legečių bei Nagių kaimus. Netrukus, 1764 m. Žaiginyje pastatytas pranciškonų vienuolynas.
1857 m. Žaiginio dvarą su palivarkais nusipirko Jekaterina Komarienė. 1875 m. dvaro savininke tapo J. Komarienės dukra grafienė Jadvyga Marija Domitila Zabelienė, kuri 1914 m. dvarą su palivarkais testamentu užrašė savo anūkams, Karolio Zabielos vaikams. Apie 1940 rūmai atiteko Rekušams. 2009 m. dvaro sodybą įsigijo Kęstutis Skamarakas.
Agailės
Agailės – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 16 km nuo Kuršėnų. Stovi Agailių koplyčia.
Pūteliai
Pūteliai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Kvetkų, Nemunėlio kairiajame krante, Biržų girios pietiniame pakraštyje. Pro kaimą teka Senupio upelis.
Istorija
Pūteliai Ukmergės pavieto Panemunio dvaro inventorių dokumentuose pirmą kartą paminėti 1609 m. 1765 m. rugsėjo mėn. Pandėlio parapijos gėralų mokesčių mokėtojų sąraše minima, kad Pūteliuose buvo smuklė. 1923 m. kaime buvo 3 ūkiai. 1959–1975 m. Kvetkų tarybinio ūkio, 1975–1992 m. Kraštų tarybinio ūkio gyvenvietė.
Gyventojai
Kaime gimė:
Wiener SK
Wiener SK – Austrijos futbolo klubas iš Vienos.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1883 m., kai buvo įkurtas Wiener Cyclisten Club.
Biš Iirdu
Biš Iirdu  – kalnų mazgas Altajuje, Šiaurės Čujos kalnagūbryje (Rusija). Aukštis – 4173 m. Yra ~80 ledynų, kurių bendras plotas – 130 km² (svarbiausias – Didysis Maašėjus).
Morgentau planas
Morgentau planas – Vokietijos okupacijos po Antrojo pasaulinio karo planas, kuriame pateikiamos priemonės, kuriomis būtų buvę siekiama sunaikinti karinį Vokietijos pajėgumą. Jungtinių Valstijų finansų sekretorius Henris Morgentau, kurio vardu ir pavadintas šis planas, buvo šio plano iniciatorius. Remiantis originaliuoju pasiūlymu, turėjo būti įgyvendinti trys pagrindiniai žingsniai:
Staviskos
Stavi̇̀skos – miestas Lenkijos šiaurės rytuose, Staviskų valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Miestas yra apie 10 km į rytus nuo Kolno ir apie 74 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Per miestą teka Dzežbios upė. Per miestą eina vaivadijos kelias Nr. DW648 ir vaivadijos kelias Nr. DW647.
Istorija
Nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Miestas įkurtas apie 1407-1411 metus. Nuo 1569 m. iki 1795 m. kaimas priklausė Abiejų Tautų respublikai. 1688 m. gyvenvietė gavo miesto teises. Tais pačiais metais mieste apsigyveno pranciškonų vienuoliai.
1870 m. iš gyvenvietės buvo atimtos miesto teisės, kurios buvo gražintos 1921 metais. 1932 m. mieste buvo apie 50% žydų, apie 2000 žmonių.
Mertensdorfas
Mertensdorfas arba Tiomkinas (, nuo 1939 m. Mertensdorf, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Тёмкино) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Pravdinsko miesto gyvenvietės kaimas prie Alnos upės.
Istorija
Notangos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Frydlando apskrities dvaras, nuo 1874 m. birželio 11 d. Mertensdorfo valsčiaus centras. Priklausė Bartų Romuvos parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Frydlando rajono, vėliau Pravdinsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Porečjės apylinkės kaimas.
Pamyro Alajus
Pamyro Alajus – kalnų sistema Centrinėje Azijoje, kurį sudaro trys dalys: Gisaro Alajaus kalnagūbris, Tadžikijos žemuma ir Pamyro kalnai.
Šis kalnų masyvas yra tarp Ferganos slėnio šiaurėje ir Amudarjos aukštupio (Piandžas-Vachandarja) pietuose. Didžioji jo dalis yra Tadžikijoje, šiaurrytinė dalis – Kirgizijoje, vakarinė – Uzbekijoje. Rytinis ir dalis pietinio Pamyro kalnų masyvo pakraščiai siekia Kiniją ir Afganistaną.
Biriučo sala
thumb|250px|Biriučo salos kraštovaizdis
Biriučo sala  – buvusi sala, o dabar nerija Azovo jūroje, į šiaurės rytus nuo Arabato nerijos. Priklauso Ukrainai, Chersono sričiai. Nerija skiria Azovo jūrą (rytuose) nuo Utliuko limano (vakaruose). Per Fedotovo neriją jungiasi su žemynu.
Salos ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 24 km, drauge su Fedotovo nerija – 50 km. Plotis iki 5 km. Vakariniame krante yra Žvejų ir Švyturio įlankos. Iki 1929 m. salą ir neriją skyrė siauras sąsiauris.
Riebiauodegės smiltpelės
Riebiauodegės smiltpelės (Pachyuromys) – pelinių (Muridae) šeimos graužikų gentis, kurioje vienintelė rūšis – riebiauodegė smiltpelė (Pachyuromys duprasi). Kailis minkštas. Nugara šviesiai geltona, pilka ar tamsiai ruda su baltomis dėmėmis už ausų. Pilvelis ir galūnės balti. Kūnas 10,5-13,5 cm, uodega – iki 4,5-6,0 cm ilgio. Akys didelės. Ausys trumpos, su apvaliomis viršūnėmis. Uodega gale stora, apaugusi tankiais plaukais. Jos viršutinės pusės spalva kaip nugaros, o apatinė kaip pilvo. Užpakalinės galūnės nežymiai ilgesnės už priekines. Jų pirmasis pirštas trumpas. Priekinių galūnių piršų nagai gerai išsivystę.
Rūšis paplitusi Šiaurės Afrikoje. Gyvena smėlingose vietose, kur skurdi augmenija. Vadoje būna 3-6 jaunikliai. Nėštumas trunka 19-22 d.
Vladislovas Spruogis
Vladislovas Spruogis (g. 1940 m. balandžio 1 d. Kiaukliškyje, Ukmergės rajonas) – Lietuvos ir Ukmergės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1964 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytojas.
1964–1972 m. Ukmergės ligoninės apylinkės terapeutas, 1972–1983 m. ligoninės Terapijos skyriaus vedėjas, 1983–2013 m. ligoninės vyr. gydytojo pavaduotojas medicinai, nuo 2013 m. ligoninės Konsultacijų poliklinikos vidaus ligų gydytojas.
2003–2015 m. Ukmergės rajono savivaldybės tarybos narys.
Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Ukmergės rajono skyriaus narys.
Wolfgang Petersen
Biografija
Volfgangas Petersenas gimė nedideliame Vokietijos miestelyje prie Emso upės, Emdene, prekybininkų šeimoje. Jo vaikystė prabėgo Hamburge, kur baigė mokyklą ir gimnaziją. Jau čia jis pradėjo kurti pirmuosius filmus su 8 mm juostos kamera.
Vladislovas Spruogis
Biografija
Sutuoktinė Vanda, vaikai Jolita, Nerija, Irmina.
Wolfgang Petersen
Biografija
1960–1964 m. dirbo Hamburgo „Ernst Deutsch Theater“ teatro režisieriaus asistentu, lankė aktorystės mokyklą. Hanburgo teatre V. Petersenas pastatė pirmąjį savo spektaklį.
1965–1966 m. tęsė teatro studijas Hamburge ir Vakarų Berlyne. 1966–1969 m. mokėsi Vakarų Berlyno kino ir TV akademijoje. Jo diplominis darbas – valandos trukmes filmas „Aš tave myliu, Volfai“, kurį nupirko televizija. Jis reguliariai filmavo televizijos filmus, tarp jų ir labai populiarų vokiečių kriminalinį serialą „Tatort“.
1974 m. V. Petersenas už filmą „Vienas iš mūsų dviejų“ pelnė Vokietijos filmų apdovanojimą.
V. Peterseno 1977 m. filmas apie homoseksualinius santykius „Pasekmės“, su Jurgenu Prochnovu, suskaldė Vokietijos TV požiūrių sistemą (Bavarijos TV savo teritorijoje atsisakė rodyti šį filmą), bet šis filmas sukėlė didelį žiūrovų rezonansą. O užsienyje filmai: „Pasekmės“, „Brandos atestatas“ (1976 m.), kuriame Nastasija Kinski atliko savo pirmąjį pagrindinį vaidmenį ir psichologinis trileris apie fanatišką šachmatininką (Bruno Gancas) „Juoda ir balta, kaip diena ir naktis“ (1978 m.) , sulaukė didelio pasisiekimo.
1980 m. kino studijos „Bavarija“ užsakymu, V. Petersenas filmavo didelio biudžeto filmą „Povandeninis laivas“, pasakojantį apie Antrojo pasaulinio karo Vokietijos karo laivyno mūšius po vandeniu. Filmas sulaukė didelio pasisiekimo Vokietijoje ir užsienyje ir pelnė šešias Oskaro nominacijas (režisūra, scenarijus, montažas, garsas, garso montažas ir filmavimas).
1983 m. V. Petersenas buvo atsakingas už filmo „Begalinė istorija“ režisūrą, pagal vokiečių rašytojo Michaelio Ende parašyta knygą „Begalinė istorija“, turinčią pasakos, fantastikos ir romano motyvų. Filmo biudžetą sudarė net 50 mln. Vokietijos markių.
Nuo 1984 m. V. Petersenas pradėjo dirbti Holivude.
Holivudas
1985 m. pasirodė pirmasis V. Peterseno filmas pastatytas Holivude – „Mano priešas“, bet ši fantastinė drama režisieriui populiarumo neatnešė.
1993 m. pasirodė V. Peterseno režisuotas dramatinis trileris „Prie ugnies linijos“, kuriame vaidino Klintas Istvudas, o 1995 m., pasirodė fantastinis trileris „Epidemija“ su Dastinu Hofmanu, karinio virusologo vaidmenyje, kuris stengiasi sustabdyti pasaulinę biologinę katastrofą.
1997 m. pasirodė jo režisuotas filmas „Prezidento lėktuvas“, su Harisonu Fordu. Filmas surinko virš 300 mln. JAV dolerių ir sulaukė teigiamų kino kritikų atsiliepimų. Tų pačių metų kitame projekte – „Raudonasis kampas“, V. Petersenas dirbo išskirtinio prodiuserio rolėje.
1998 m. sulaukęs 57-erių, V. Petersenas tapo Holivudo režisieriumi ir pradėjo dirbti su vokiečių kinematografu Mišeliu Balchauzmu, dažnai bendradarbiavo su režisieriumi Martinu Skorseze.
2000 m. V. Petersenas režisavo filmą „Pražūtinga audra“. Nuotykių filmas pasakoja apie jūreivius bandančius per audrą pasiekti krantą. Filme vaidino Džiordžas Klunis, Markas Volbergas, Diana Lein. Tais pačiais metais sukurtas ir dokumentinis filmas „Bernd Eichinger – wenn das Leben zum Kino wird“.
2004 m. V. Petersenas buvo epinio filmo „Troja“ režisierius, kuriame vaidina visa plejada Holivudo žvaigždžių: Bredas Pitas, Orlando Blumas, Diana Kriuger ir kt. Filmas „Troja“ tapo geriausiu metų filmu ir surinko apie 500 mln. JAV dolerių.
2006 m. gegužę pasirodė pakartotina Polo Viljamo Galiso romano „Poseidonas“ ekranizacija, filmas „Poseidonas“. Filmas kainavęs 160 mln. JAV dolerių tapo populiariausia tų metų vasaros juosta. Filme pasakojama apie kruizinio laivo „Poseidonas“ katastrofą Atlanto vandenyne.
2008 m. V. Petersenas turėjo pristatyti savo naują darbą, fantastinį veiksmo filmą, „Endero žaidimas“, bet dėl neaiškių priežasčių darbai sustojo ir dabar prodiuseriai ieško naujo režisieriaus, o filmo premjera buvo perkelta į 2009 m.
Slovakijos krona
Slovakijos krona – nacionalinė Slovakijos valiuta, galiojusi nuo 1993 m. vasario 8 d. iki 2009 m. sausio 1 d., kai ją pakeitė euras. ISO 4217 kodas – SKK.
Agailiai
Agailiai – viensėdis Kelmės rajono savivaldybėje, 2 km nuo Kiaunorių.
Ocelotinė katė
thumb|260px|right|Ocelotinė katė Ocelotinė katė – trumpaplaukių kačių veislė. Pavadinimą gavo nuo Pietų Amerikos laukinės katės oceloto, kurios dėmėtas kailis panašus į šios veislės kačių.
Istorija
Veislė atsirado 1964 m., atsitiktinai susiporavus Siamo katinui su šokolado spalvos žymėmis ir katytei, kurios protėviai buvo Siamo ir Abisinijos katės. Vieno kačiuko kailis buvo dailiai dėmėtas.
Kačiuko savininkė veislę išvedė padedama kitų kačių augintojų. 1987 m. šią veislę pripažino daugelis Amerikos kačių augintojų draugijų.
Charakteris
Tai judrios, žaismingos ir protingos katės. Labai mėgsta draugiją, dėmesį, negali pakęsti ilgalaikės vienatvės. Gerai sutaria su kitomis katėmis. Jei iš mažens neturi nemalonių atsitikimų su šunimis, draugauja ir jais.
Fizinės savybės
Ocelotinė katė yra raumeninga, didelė, grakšti. Suaugusi sveria 5–7 kilogramus. Kojos ilgos, letenos ovalios. Uodega ilga ir smaili.
Galva pusiau pleištiška. Akys migdolo pavidalo, toli viena nuo kitos, dažniausiai žalios arba gintarinės. Ausys plačios prie pagrindo. Kailis glotnus, švelnus, su dėmelėmis.
Būna įvairių spalvų: juodos, šokolado, cinamono, melsvos, alyvų ir stirnos kailio su dėmėmis. Gali turėti sidabraspalvį poplaukį.
Kailio dėmės nesusiliejusios, pakankamai ryškios.
Dzežbia (upė)
Dzežbia – upė šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Kolno apskrityje, Staviskų valsčiuje. Žiotys Skrodos upė. 2001 m. įkurtas Dzežbios upės draustinis.
Skaliarai (žuvys)
Skaliarai (Pterophyllum) – daugiaspalvių ešeržuvių (Cichlidae) šeimos žuvų gentis.
Kilusios iš Amazonės baseino, kur jos gyvena lėtai tekančiuose upeliuose su gausia augmenija. Tai vienos iš populiariausių ir seniausiai auginamų akvariuminių žuvų. Vidutiniškai akvariume gyvena iki 10 metų. Lytiškai subręsta maždaug po 10 mėnesių. Būdinga monogamija – sudaro pastovias poras.
Lietuvos referentas
Lietuvos referentas (,, kartais vadinamas Lietuvos referendorium) – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Abiejų Tautų Respublikos centrinės valdžios pareigūnas, nepriklausęs pagal pareigas Senatui.
Pareigybės istorija
Pareigybę įsteigė karalius Žygimantas Augustas. Lietuvos Didžiojoje kunigaikštystėje buvo du tokie pareigūnai, dvasininkas ir pasaulietis.
Įgaliojimai
Pagal kompetenciją tiesioginis referento viršininkas buvo Lietuvos didysis kancleris. Referentas priiminėjo privačius asmenis ir jų prašymus perduodavo kancleriui arba karaliui.
Pagal pareigas nuo 1600 m. tapo teismo pareigūnais. Referentų teismas spręsdavo valstiečių skundus valdininkais ir seniūnais, įkeistų valdų valdytojais. Referentai taip pat posėdžiaudavo Asesorių teisme, Karaliaus teisme ir Seimo teisme.
Nuo 1775 m. referentai atlikdavo sekretoriaus pareigas Nuolatinėje taryboje (Rada Nieustająca) ir jos Užsienio interesų departamente.
S13
Justinas Mikulskis (g. 1986), geriau žinomas S13 slapyvardžiu, yra elektroninės muzikos kūrėjas, DJ ir muzikos publicistas iš Lietuvos, kuris taip pat leidžia eksperimentinės muzikos žurnalą "Secret Thirteen" anglų kalba.
Likaonija
Likaonija (graikų kalba: Λυκαονία) buvo istorinė – geografinė sritis centrinėje Mažojoje Azijoje, besiribojanti su Frygija ir Kapadokija šiaurėje, Kilikija pietryčiuose ir Pamfilija pietuose.
Likaonija yra daugiau geografinis, nei istorinis regionas, kadangi iš tiesų Likaonijos valstybė niekuomet neegzistavo. Kai kurie šaltiniai jos neišskiria kaip atskiro regiono, tačiau Ksenofonas, Ptolemėjus ir Strabonas apie ją rašo.
Geografija
Likaonija senovėje buvo įvardijama nederlinga sritis Anatolijos plynaukštėje. Jos aukštis siekia apie 1000 metrų, čia yra gana šaltas klimatas, jaučiamas vandens trūkimas, o šiaurinėje Likaonijoje, prie Tūzo ežero, didelis dirvos druskingumas. Šiuo metu Likaonija beveik netinkama žemdirbystei, nors senovėje kai kurios vietos buvo dirbamos. Likaonija garsėjo gausiomis avių ir asilų bandomis.
Likaonija yra išraižyta keleto kalnų grandinių, yra čia ir slėnių, kurių garsiausias – Konijos slėnis.
Senovės Likaonija
Dėl savo gamtinių savybių Likaonija buvo retai gyvenama ir nuo II tūkst. pr. m. e. tapo tarpine teritorija tarp klestinčių Kilikijos, Likijos, Kapadokijos, Frygijos karalysčių. Graikai mini čia gyvenusius likaonus, propagavusius laukinį gyvenimo būdą, apie kuriuos beveik nieko nežinoma.
Tačiau tarpinė vieta nulėmė Likaonijos specifiškumą, kadangi tai buvo teritorija, gyvybiškai svarbi tuometinei Mažosios Azijos prekybai. Gana anksti per šias vietoves atsirado prekybiniai keliai, o su jais tinkamose gyventi vietose atsirado ir pirmieji prekybiniai miestai. Svarbiausias kelias ėjo iš Lydijos sostinės Sardų į Kilikiją.
Politinė priklausomybė
Likaonija politiškai dažniausiai priklausydavo stipriausiai aplinkinei valstybei. II tūkst. pr. m. e. ji priklausė Hetitų valstybei, nuo VIII a. pr. m. e. ją valdė Frygija. VI a. pr. m. e. regioną užėmė Achemenidų imperija, o IV a. pr. m. e. ji atiteko Aleksandrui Makedoniečiui, vėliau – Seleukidų imperijai. III a. pr. m. e. ją kontroliavo Galatija, kuri išnaudojo Likaoniją kaip teritoriją gyvulininkystei.
188 m. pr. m. e. Seleukidų Antiochui Didžiajam pralaimėjus Romos imperijai, ši Likaoniją atidavė Pergamo karalystei. Vėliau per visą laiką šis regionas buvo ne kartą skaldomas ir dalijamas tarp atskirų aplinkinių valstybių (Kapadokijos, Galatijos ir Kilikijos), vėliau – tarp Romos provincijų. Tik 371 m., po imperijos administracinių reformų, buvo suformuota atskira Likaonijos provincija. Vėliau Likaonijos pavadinimas nunyko.
Automedonas
Automedonas (Automedontas, ) graikų mitologijoje – Dioro sūnus. , Achilo vadeliotojas. Homero Iliadoje jis keliauja į mūšį su po Patroklo mirties išsaugotu Achilo vežimu. Nesuvaldęs arklių Automedonas buvo nešamas į mūšio vidurį, tačiau įsikišęs Dzeusas nuramino jo žirgus ir grąžino vežimo valdymą Automedonui. Tačiau jis negalėjo padėti achajams kol Alkimidonas sutiko būti vadeliotoju. Jis atmušė puolusius Hektorą, Enėją, Chromiją bei Aretą, nukovė pastarąjį bei pasiėmė jo šarvus. Žuvus Achilui jis tarnavo Neoptolemui. Romoje jo vardas pagarsėjo kaip gabaus vadeliotojo apibūdinimas.
Dzežbios upės draustinis
Dzežbios upės draustinis  – draustinis esantis, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Kolno apskrityje ir Staviskų valsčiuje. Draustinyje teka Dzežbios upė. Draustinis priklauso Lomžos girininkijai. Draustinyje saugomos medžių rūšys: ąžuolai ir alksniai.
Kuruvas
Kuruvas  – šiaurės rytų Lenkijos miestelis, esantis Liublino vaivadijoje, Pulavų apskrityje. Miesto teises gavo tarp 1431 ir 1442 m. 2811 gyventojų (2005). Miestelis žinomas kaip lenkų generolo Voicecho Jeruzelskio gimtinė. Antrojo pasaulinio karo metu mieste buvo įrengtos dvi koncentracijos stovyklos.
PAL
thumb|right|300px|Televizijos kodavimo sistemos pagal šalis; šalys, naudojančios (arba/ir naudojusios) PAL sistemą, pažymėtos mėlynai. PAL – analoginei televizijai skirta spalvų kodavimo sistema, naudota televizijos transliacijoms 576i standartu (625 linijų per kadrą ir 25 kadrų per sekundę) daugelyje šalių. Kitos plačiai paplitusios spalvų kodavimo sistemos yra NTSC ir SECAM.
Lietuvoje nuo SECAM prie PAL pradėta pereidinėti 2002 m. kovo 4 d. PAL sistemoje galima išgauti didesnę vaizdo spalvų raišką nei SECAM, taupiau naudojama kanalo dažnių juosta, todėl atsiranda galimybė naudoti skaitmeninį stereo garsą. Televizoriai, priimantys signalą PAL sistema, yra žymiai atsparesni veidrodinio kanalo trukdžiams, įmanomas spartesnis teleteksto duomenų perdavimas. Kiti sistemos pranašumai: geras suderinamumas su nespalvotos televizijos imtuvais, mažas kryžminis skaisčio ir chrominanso signalų iškraipymas bei didelis atsparumas triukšmui. Nuo 2012 m. spalio 29 d. Lietuvoje PAL sistemą pakeitė DVB-T.
Istorija
XX a. 6-ąjį dešimtmetį Vakarų Europos šalys pradėjo įvedinėti spalvotą televiziją ir susidūrė su problemomis, kurias sąlygojo NTSC standarto trūkumai, kaip, pvz., spalvų tono kitimas prastomis perdavimo sąlygomis. Siekiant įveikti NTSC trūkumus, buvo išrasti alternatyvūs standartai, tokie kaip PAL ir SECAM. Tikslas buvo sukurti spalvotos televizijos standartą, tinkantį Europos vaizdo dažniui, kuris atitiko 25 kadrus per sekundę (50 hercų), ir tokiu būdu pašalinti problemas iškilusias dėl NTSC standarto.
PAL Hanoveryje (Vokietija) sukūrė „Telefunken“ kompanijos darbuotojas Walter Bruch, pagelbstint kolegoms dr. Kruse ir Gerhard Mahler. Kompanijos „Telefunken“ vaizdo formatas buvo užpatentuotas 1962 m., paminint Bruch kaip jo išradėją, ir jau 1963 m. sausio 3 d. jis buvo pristatytas Europos transliuotojų sąjungos (EBU) nariams. Pirmosios transliacijos šiuo formatu pradėtos Jungtinėje Karalystėje ir Vokietijoje 1967 m. Pirmasis JK kanalas, 1964 m. savo transliacijose pradėjęs naudoti PAL kodavimo sistemą, buvo BBC2. Telefunken PALcolor 708T buvo pirmasis televizorius, gebėjęs priimti PAL signalus. Po jo sekė Loewe S 920 & F 900.
Vėliau „Telefunken“ įsigijo Prancūzijos elektronikos gamintojas „Thomson“, kuris dar taip pat įsigijo „Compagnie Générale de Télévision“, kurioje Henri de France išrado SECAM, pirmąjį Europos vaizdo standartą spalvotai televizijai.
Čekijos krona
thumb|right|260px|Čekijos banknotai ir monetos Čekijos krona  – Čekijos nacionalinė valiuta nuo 1993 m. vasario 8 (pakeitė Čekoslovakijos kroną).
Baldur von Schirach
Biografija
1925 m. įstojo į VNSDP ir SA. Nuo 1928 m. vadovavo Vokietijos nacionalsocialistų studentų sąjungai. 1931 m. Hitleris paskyrė jį nacių partijos jaunimo reikalų vadovu. Kitais metais organizavo Hitleriui šimtatūkstantinę jaunimo demonstraciją Potsdame.
Nuo 1932 m. buvo Reichstago deputatu. 1933 m. birželio 1 d., būdamas 26 metų amžiaus, paskirtas Hitlerjugendo lyderiu. Jam vadovaujant organozacija plėtėsi (1940 m. organizacijai priklausė 97% šauktinio amžiaus jaunimo).
Intrigų dėka 1941 m. pažemintas pareigose – paskirtas Vienos gauleiteriu, kuriuo buvo iki 1945 m. Čia dirbdamas organizavo žydų deportacijas į koncentracijos stovyklas.
Niurnbergo tribunole kaltintas nusikaltimais prieš žmoniją ir nuteistas 20 metų kalėti. Kalėjo visą skirtą laiką, išlaisvintas 1966 m. rugsėjo 30 d. Netrukus Hamburge išleido atsiminimų knygą „Aš tikėjau Hitleriu“.
Papildoma informacija
Taip pat skaitykite:
Rodiškiai
Rodiškiai – viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Kvetkų, Biržų girios pietiniame pakraštyje.
Istorija
1923 m. buvo 3 ūkiai. 1959–1975 m. Kvetkų tarybinio ūkio, 1975–1992 m. Kraštų tarybinio ūkio gyvenvietė.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Agatava
Agatava – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Laičių.
Kroatijos futbolo varžybos 2006–2007 m.
Kroatijos futbolo varžybos 2006–2007 m.
Pirmosios rungtynės
-
Atsakomosios rungtynės
--
Trakai
Trakai – miestas Vilniaus apskrityje, už 30 km į vakarus nuo Vilniaus centro. Trakų rajono savivaldybės ir seniūnijos centras, 3 seniūnaitijos (Naujasodžio, Pietinė ir Šiaurinė). Pietinėje Trakų dalyje veikia kultūros namai, Trakų rajono centrinė ligoninė ir poliklinika, paštas. Urbanistikos paminklas (nuo 1969 m.).
thumb|left|[[Jonas Nepomukas|Šv. Jono Nepomuko koplytstulpis miesto sankryžoje]]
Etimologija
Miesto vardo kilmė aiški – jis kilęs nuo žodžio trãkas („pakilesnė vieta miške, iškirsta ar išdegusi miško vieta; visuma krūmų veislių, sudaranti žemutinį miško ardą“) daugiskaitos. Ši versija pateikiama dar 1861 m. rusiškame Vilniaus gubernijos metraštyje.
Dabartinis Trakų miestas yra Naujieji Trakai, kadangi pirmoji Trakų gyvenvietė yra dabartiniai Senieji Trakai. Manoma, kad pastaruosius pastatydino Ldk Gediminas visiškai naujoje vietoje, išdeginęs miško plotą.
Geografija
Miestas apsuptas ežerų, kuriuose gausu įvairaus dydžio salų (šiaurinį miesto pakraštį skalauja Galvė, rytinį – Lukos, arba Bernardinų ežeras, pietinį – Gilušis, vakarinį – Totoriškių ežeras). Taip pat, ties pietiniu miesto pakraščiu telkšo Babrukas, Lovka, vakaruose – Plomėnų ežeras, rytuose – Nerespinka. Trakų istorinio nacionalinio parko direkcija.
Trakai – viena mėgstamiausių trumpalaikio poilsio vietų. Čia tinkamos sąlygos pasimaudyti, galima pažvejoti, paplaukioti jachtomis, valtimis, platus įvairių kitų poilsio būdų pasirinkimas. Vasaros sezono metu kursuoja specialus turistinis autobusas, vežantis nuo Trakų geležinkelio stoties ir Trakų autobusų stoties iki senamiesčio, Užutrakio, kempingo ir viešbučio. Miesto transporto funkciją atlieka priemiestiniai autobusai, aptarnaujami UAB „Trakų autobusai“.
Istorija
thumb|[[Trakų salos pilis apie 1877 m. (Napoleono Ordos akvarelė)]] thumb|Pusiasalio pilis XX a. pr. ([[Henryk Poddębski|Henriko Poddenbskio fotogr.)]] thumb|Miestelio planas tarpukaryje
Seniausios archeologams žinomos gyvenvietės dabartinių Trakų vietoje gyvavo jau I tūkstm. pr. m. e. Tačiau pats Trakų vardas iš pradžių veikiausiai priklausė ne dabartiniams, bet Seniesiems Trakams – už 4 km į pietryčius nuo Trakų (minimi nuo 1337 m., tuo metu jau galėjusi būti kunigaikštystė). 1994–1997 m. archeologiniai tyrimai parodė, kad Senieji Trakai buvo įkurti apie XIII a. pabaigoje, tada tikriausiai paties Ldk Gedimino nurodymu visiškai „kultūriškai tuščioje“ vietoje iškirtus mišką ir sumūrijus gardinio tipo pilį. Tikėtina, kad būtent į šiuos Trakus 1316 m. Gediminas iš Kernavės ar kurios kitos vietos perkėlė savo kaip LDK monarcho sostinę, pastatydamas pilį (tiesa, jau 1323 m. perkeldamas sostinę į Vilnių). Tuo tarpu dabartiniai, arba Naujieji Trakai antruoju po Vilniaus LDK politiniu administraciniu centru (bet ne Lietuvos sostine) tapo tik apie 1375 m., LDK submonarchui Kęstučiui įsikūrus XIV a. II ketvirtyje ar viduryje pradėtoje statyti Trakų pusiasalio pilyje (pirmojoje Trakų pilyje), kuri buvo baigta XIV 8-ajame dešimtmetyje, tačiau sugriauta 1382–1383 m. vidaus kovų metu. 1409 m. baigta statyti Trakų salos pilis (antroji pilis Trakuose) buvo stipriausia ir didingiausia LDK. Ji iš karto tapo svarbiausia kunigaikščio Vytauto Didžiojo rezidencija.
Iki XVI a. pradžios Trakuose buvo saugomas LDK archyvas – Lietuvos Metrika. XVI–XVII a. Trakų kaip svarbaus politinio, prekybos ir kultūros centro reikšmė sunyko. Miestas labai nukentėjo XVII a. viduryje, vykstant ATR-Rusijos karui, kuomet Trakus kelerius metus niokojo Rusijos okupacinė kariuomenė, – būtent šio karo metu abidvi Trakų pilys virto griuvėsiais. 1654–1667 m. miestas apiplėštas ir sudegintas, 1700–1721 m. Šiaurės karo metu taip pat degė. XIX a. Trakai – Vilniaus gubernijos Trakų apskrities centras.
1915 m. vokiečių kariuomenės artilerijos apšaudymai sunaikino miesto centrą. 1924 m. lenkų valdžia įteigė Mokytojų seminariją, rengusią pedagogus Vilnijos krašto pradžios mokykloms. Tarpkariu mieste buvo įsikūręs Trakų pasienio apsaugos korpusas. 1938 m. įkurtas karaimų muziejus.
1946 m. rugpjūčio 3 d. tapo apskrities pavaldumo miestu. 1954 m. dalis miesto teritorijos prijungta prie Senųjų Trakų apylinkės. 1960 m. įsteigtas Trakų kraštovaizdžio draustinis, 1991 m. – Trakų istorinis nacionalinis parkas. Sovietmečiu veikė turizmo bazė, kempingas, jachtų klubas, 2 irklavimo bazės. 1984 m. pastatyti kultūros namai (architektas A. Paulauskas). 1996 m. patvirtintas dabartinis Trakų herbas. 2008 m. suteiktas kurortinės teritorijos statusas.
Architektūra ir kultūra
thumb|220px|Pilies muziejaus kiemas thumb|220px|Trakų katalikų bažnyčia 220px|thumb|Karaimų etnografinės parodos pastatas 220px|thumb|Karaimų gatvė Trakuose
Trakų senamiestis yra vienas iš 5 valstybės saugomų Lietuvos senamiesčių (169 ha), saloje stovi pagrindinė miesto įžymybė – Trakų salos pilis. Įdomi ir informatyvi Trakų istorijos muziejaus ekspozicija Salos pilyje. Unikali karaimų etnografinė paroda. Yra Trakų alkakalnis.
Pačioje miesto šiaurėje, Galvės ežero Pilies saloje išlikusi gotikinė Trakų salos pilis (statyta nuo XIV a. II pusės iki Vytauto valdymo pabaigos), kurioje nuo 1962 m. veikia Trakų istorijos muziejus. 1977 m. per Galvę pėstiesiems nutiestas Trakų pilies tiltas. Su karaimiškąja miesto istorija susijęs Karaimų tiltas, stovintis vienoje siauriausių pusiasalio vietų tarp Galvės ir Totoriškių ežerų.
Be salos pilies, yra daug kitų architektūros paminklų:
Karaimų g. 22 veikia Serajos Šapšalo rinkinių pagrindu sudaryta Trakų muziejaus karaimų parodos ekspozicija. Ji, po remonto, buvo atidaryta 1997 m. birželio 28 d., švenčiant karaimų ir totorių įsikūrimo Lietuvoje 600-ąsias metines.
Kultūra:
Akademinis irklavimas
Trakai – pagrindinis Lietuvos akademinio irklavimo centras su gerai išvystyta infrastruktūra. Galvės ežere nuo 1962 m. vyksta kasmetinė "Gintarinių irklų" regata, sutraukianti daugybę irkluotojų iš įvairių Europos bei Azijos šalių.
Kanojų ir baidarių irklavimas
260px|thumb|Jachtų prieplauka
Trakuose vyksta tarptautinė Galvės regata – tradicinės baidarių ir kanojų irklavimo varžybos.
Izraelis Plineris
Izraelis Plineris (1886 m. – 1939 m. vasario 22 d.) – NKVD-OGPU veikėjas.
Škotijos futbolo varžybos 1966–1967 m.
Finalo rungtynės
-
Kulai II
Kulai II – kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Skuodo, 1 km nuo Kulų I, ant Skuodo tvenkinio kranto. Saugoma Strulių liepa‎.
miniatiūra|220px|left|Vienkiemis
Dvokiančioji smirdeklė
Dvokiančioji smirdeklė – mažūninių (Marasmiaceae) šeimos, smirdeklių (Micromphale) genties grybų rūšis.
Ant nukritusių, papuvusių lazdyno, ąžuolo, kitų lapuočių šakų. Vasara, ruduo. Labai tamprūs, smarkiai dvokiantys, smulkūs grybai.
Vaisiakūniai smulkūs. Kepurėlė 1–3 (4) cm skersmens, išgaubta, vėliau - paplokščia, įdubusi viduryje, netaisyklingai gofruotai banguota, raukšlėta, vagota, gleivėta, raudonai ruda, ruda, gelsvai ruda. Lakšteliai reti, siauri, bazinėje dalyje su anastomozėmis, pusiau nuagtiniai. Kotas 1–3 (5)×0,2–0,5 cm, labai trumpas, aksomiškas, juodai rudas, tvirtai priaugęs prie substrato. Trama plona, membraninė, aitraus česnakų, sugedusios žuvies kvapo, nekarti. Sporos 6–10×3–4,5 μm.
Būdingi požymiai: kepurėlė rausvai ruda, kotas juodai rudas, aksomiškas.
Auga dažniausiai grupėmis, kartais pavieniui, viena šalia kitos, ant nukritusių lapuočių medžių šakų. Nereta, kai kur ąžuolynuose labai išplitusi. Nevalgoma.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 168 psl.
Carl William Blegen
Biografija
Studijavo Minesotos ir Jeilio universitetuose, Amerikiečių klasikinių tyrimų mokykloje Atėnuose; nuo 1913 m. joje dirbo. 1927–1957 m. Cincinačio universiteto klasikinės archeologijos profesorius, 1950–1957 m. ir klasikinio skyriaus vadovas.
Mokslinė veikla
Tyrinėjo senovės Graikijos istoriją, kasinėjo Korintą, 1932–1938 m. Troją, 1939–1969 m., su pertraukomis – Pilosą. 1952 m. remdamasis kasinėjimų Pilose medžiaga, patvirtino Linijinio rašto B iššifravimo teisingumą.
Grêmio Foot-Ball Porto Alegrense
Grêmio Foot-Ball Porto Alegrense – Brazilijos futbolo klubas, 1903 metais įkurtas Porto Alegrėje.
2011–2012 m. sezone rungtyniavo Brazilijos Campeonato Brasileiro Série A.
2017 m. tapo Copa Libertadores nugalėtojais.
Vonas
Vonas gali reikšti:
WON Won WON Won WON Won Won (dezambiguizare) Вона Won Won
Rudasis pievasprakšis
Rudasis pievasprakšis (Anostirus castaneus) – sprakšių (Elateridae) šeimos vabalas.
Išvaizda, biologija
thumb|300px|left|Rudasis pievasprakšis. Patelė. Suaugę vabalai vidutinio dydžio (9 – 10 mm). Priešnugarėlė suapvalėjusi, tankiai ir švelniai taškuota, apaugusi rusvai gelsvais nelygiai išsidėsčiusiais (debesėliais) plaukeliais. Antsparniai geltoni su juoda viršūne, su taškuotomis vagutėmis. Kojos ir antenos juodos. Patelių antenos šukiškos, patinėlių – pjūkliškos.
Lervos plėšrios. Vystosi trūnijančioje medienoje, rečiau dirvoje, kurioje gausu organinių atliekų.
Vabalai skraido pavasarį ir pirmoje vasaros pusėje. Dažniausiai gyvena medžių viršūnėse, todėl sugaunami ne dažnai.
Kompiuterinė muzika
Istorija
Kompiuterinės muzikos vystymuisi didžiausios įtakos turėjo muzikos teorijos ir matematikos ryšys.
Seniausi žinomi kompiuteriais sukurtos muzikos įrašai buvo užrašyti Ferranti Mark 1 kompiuteriu, 1951 metų rudenį, panaudojus Mančesterio universitete išrastu pramoninio tipo Baby įrenginiu. Muzikinę programą sukūrė Christopher Strachey. BBC vykdomo įrašo metu įrenginys sugebėjo atlikti visą „Baa Baa Black Sheep”, „Save the King” ir dalį „In the Mood”. ²
Mažūnis
Mažūnis (Marasmius) – mažūninių (Marasmiaceae) šeimos grybų gentis.
Kompiuterinė muzika
Istorija
Du vėlesni didžiausi penkto dešimtmečio įvykiai buvo pirmoji kompiuteriais sukurta skaitmeninė garso sintezė ir algoritminės kūrinių programos, išaugusios įprastinio muzikos atkūrimo įrašais sąvoką. Max Mathews Bell laboratorijoje sukūrė vėliau didelės įtakos turėjusią MUSIC 1 ir kitas iš jos kilusias programas, kurios 1962 metais „Science” žurnale buvo populiarinamos straipsniu apie kompiuterinę muziką. Tarp kitų pirmtakų buvo muzikantas-chemikas Lejaren Hiller ir Leonard Issacson, kurie 1956–1958 metais eksperimentuodami sukūrė eilę algoritminių kūrinių, pirmą kartą atliktų 1957 metais styginių kvarteto, pavadinimu „Illiac suita”. ³
Mažūnis
Lietuvoje auga šios rūšys:
Kompiuterinė muzika
Istorija
Pirmosios kompiuterinės programos paprastai veikė ne realiame laike. Jos veikė keliolika valandų arba net eilę dienų, naudojant keletą milijonų kainavusius kompiuterius tam, kad sukurtų vos keliolika minučių trunkančią muzikinę atkarpą. John Chowing 1960–1970 metais sukurtas kūrinys, naudojant FM sintezę, ir tai, kad buvo plačiai paplitusios nebrangios skaitmeninės mikroschemos ir mikrokompiuteriai, atvėrė galimybę naujos kartos, realiame laike skambančios kompiuterinės muzikos kūrybai. Apie devinto dešimtmečio pradžią mikroprocesorių pagrindu veikiantys kompiuteriai pasiekė tokį ištobulinimo laipsnį, kad, naudojant ganėtinai paprastas programas ir algoritmus, jais buvo įmanoma kurti naujos kartos realiame laike atliekamą kompiuterinę muziką.