cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Molavėnų piliakalniai
Molavėnų II piliakalnis
Antrasis piliakalnis, rastas 1987 m. kraštotyrininko A. Girčiaus, yra 400 m į šiaurės nuo pirmojo. Jis įrengtas aukštumos kyšulyje Šešuvies ir Jaujupio santakoje. Aikštelė netaisyklingo keturkampio formos, pailga šiaurės vakarų–pietryčių kryptimi, 95 su 42 m dydžio. Rytinėje jos pakraštyje supiltas 30 m ilgio, 4 m aukščio ir 16 m pločio pylimas, kurio išorinis 6 m aukščio šlaitas leidžiasi į 9 m pločio, 2 m gylio ir 2 m pločio griovį. Už griovio supiltas antrasis – 20 m ilgio, 1 m aukščio ir 3,5 m pločio pylimas, kuris pietrytiniame kampe išplatėja iki 8 m. Jo išorinis pusės metro aukščio šlaitas leidžiasi į 1 m pločio ir 30 cm gylio antrąjį griovį, už kurio kyla trečiasis – 1 m aukščio ir 3,5 m pločio pylimas. Šio pylimo išorinis 1,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į trečiąjį 3 m pločio, 0,5 m gylio ir 2,5 m pločio griovį, už jo yra ketvirtas 30 m ilgio, 1 m aukščio ir 6 m pločio pylimas. Jo išorinis 1,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į ketvirtą 4 m pločio ir 1,5 m gylio griovį. Pietvakariniame piliakalnio šlaite, 7 m žemiau aikštelės, iškastas 20 m ilgio, 2,5 m pločio ir 30 cm gylio griovys, už kurio supiltas 20 m ilgio ir 5 m pločio pylimas. Šlaitai statūs, iki 10 m aukščio. Šiose apylinkėse 1395 m. paminėta Vienvagių gyvenvietė.
Lyra (muzikos mokykla)
thumb|Muzikos mokykla yra įsikūrusi [[Vilniaus Sietuvos progimnazija|Vilniaus Sietuvos progimnazijos trečiajame aukšte]] „Lyra“ – muzikos mokykla Vilniuje, Taikos g. 47.
Istorija
Vilniaus muzikos mokykla „Lyra“ įkurta 1993 m. sausio mėnesį, atsiskyrus nuo Vilniaus Balio Dvariono dešimtmetės muzikos mokyklos. 1975–1993 m. mokykla veikė A. Jonyno aklųjų ir silpnaregių mokykloje-internate (dabar Lietuvos aklųjų ir silpnaregių ugdymo centras) kaip Vilniaus Balio Dvariono dešimtmetės muzikos mokyklos filialas. Vilniaus muzikos mokykla „Lyra“ buvo formalųjį švietimą papildančio neformaliaus ugdymo įstaiga, šiuo metu - formalųjį švietimą papildančio neformalaus ugdymo įstaiga.
Veikla
Mokykloje veikia fortepijono, solinio ir chorinio dainavimo, akordeono, liaudies instrumentų, estradinės muzikos, pučiamųjų instrumentų, styginių instrumentų specializacijos, Aklųjų ir silpnaregių padalinys. Visi mokiniai mokomi solfedžio, muzikos istorijos, papildomo instrumento.
Mūsų pastogė
„Mūsų pastogė“ – Australijos lietuvių savaitraštis, einantis nuo 1949 m. sausio 26 d. Sidnėjuje. Pirmasis Australijoje išėjęs savaitraštis lietuvių kalba.
Savaitraštis
1948 m. rugsėjo 12 d. Jurgis Glušauskas (Arminas) išleido pirmąjį lietuvišką laikraštį „Australijos lietuvis“. Savaitraščio iniciatorius – Antanas Baužė. Iš pradžių leido Australijos lietuvių bendruomenė, nuo 1977 m. – Lietuvių bendruomenės spaudos sąjunga. Leidžia neperiodinius priedus „Jaunimo kvieslys“, „Pėdsekis“, „Polėkiai“, „Po svetimu dangum“, „Sporto skyrius“, „Studentų žodis“.
Gintautas Petraitis
Gintautas Petraitis (1944 m. spalio 20 d. Paalsyje, Viduklės valsčiuje – 2022 m. spalio 20 d. ) – Lietuvos šachmatininkas, šachmatų treneris, tarptautinis korespondencinių šachmatų didmeistris (2010 m.).
Mūsų pastogė
Savaitraštis
Informuoja apie Australijos lietuvių veiklą, dalį straipsnių perspausdina iš Lietuvos ir kitų šalių lietuvių spaudos.
Gintautas Petraitis
Biografija
Studijavo Vilniaus universitete. 1970 m. baigė Gamtos fakultetą, įgijo geografo specialybę. Tais pačiais atsikėlė į Klaipėdą ir dirbo sinoptiku, okeanologu. Nuo 1972 m. dirbo specializuotos statybos darbų mechanizacijos treste geodezininku. Nuo 1979 iki 1988 metų dirbo šachmatų treneriu Klaipėdos vaikų ir jaunių sporto mokykloje. Dirbdamas treneriu Klaipėdoje paruošė daug pajėgių šachmatininkų.
Gyvendamas Klaipėdoje, aktyviai žaidė šachmatais tiek prie lentos, tiek susirašinėjant. Tapo IX-ojo Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionato (1977–1978 m.) nugalėtoju. Pirmajame Pabaltijo korespondencinių šachmatų čempionate (1982–1983 m.) iškovojo trečią vietą.
Mūsų pastogė
Savaitraštis
Bendradarbiai: Viktoras Baltutis, Juozas Briedis, Petras Butkus, Vytautas Vaclovas Doniela, Izidorius Jonaitis, Jonas Kunca, Antanas Laukaitis, Bronius Zumeris.
Gelsvoji aporofyla
Gelsvoji aporofyla (Aporophyla lutulenta) – pelėdgalvių (Noctuidae) šeimos drugys, kuris Lietuvoje retas. Drugiai skraido rugpjūčio – rugsėjo mėn. Vikšrai gyvena ant šluostsmilgių ir kt. žolinių augalų.
Ramonda
Ramonda (Ramonda) – gesnerijinių (Gesneriaceae) šeimos epifitinių augalų gentis.
Gilūšis (Elektrėnų sav., Pastrėvio sen.)
Gilūšis – ežeras Lietuvoje, Elektrėnų savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Pastrėvio. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,58 km, plotis – iki 0,22 km. Altitudė 168,8 m. Krantai aukšti, apaugę medžiais. Iš pietų ir rytų prieina Gilūšio miškas. Šiaurinėje pakrantėje plyti pievos ir dirbami laukai. Rytuose įteka upelis iš Strėvininkų ežero, šiaurės rytuose išteka upelis link Užpurvio ežero (Elektrėnų marių baseinas). Šalia įsikūręs Belezų kaimas. Šiaurine pakrante eina kelias.
Severinuvka (Mazovijos vaivadija)
Severinuvka  – kaimas Lenkijos rytuose, Sterdino valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Prystovų senosios kapinės
Prystovų senosios kapinės, vadinamos Marų kapeliais (valstybės saugoma regioninio reikšmingumo lygmens kultūros vertybė: unikalus kodas -, senas vertybės kodas - L563) – kapinės Kretingos rajono savivaldybės teritorijoje, Prystovų kaime (Kūlupėnų seniūnija), 0,42 km į pietryčius nuo Minijos ir Mišupės santakos, Minijos dešiniojo kranto vingyje.
Vieta
Įrengtos slėnio kalvelėje, iškylančioje iki 1,5 m aukščio. Jos ovalo plano, pailgos šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi, 51 m ilgio ir 32 m pločio, apjuostos akmenų pylimo, kurio šiaurės rytiniame gale buvę įrengti 1,5 m pločio vartai. Paviršius banguotas, žemėjantis link krašto. Palei pylimą auga pavieniai medžiai. Rytinėje dalyje stovi koplytėlė, o abipus jos – po kryžių.
Dailės ir memorialinį vertingųjų savybių pobūdį turintis kultūros paveldo objektas. Kapinių plotas – 0,1336 ha, perimetras – 120 metrų.
thumb|left|300px|Kapinių koplytėlė ir kaltiniai kryžiai
Žiežmarių rajonas
Žiežmarių rajonas – 1950–1955 m. LTSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos rytinėje dalyje. Centras – Žiežmariai.
Istorija
Rajonas sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš Kaišiadorių apskrities 24 apylinkių. Iki 1953 m. rajonas priklausė Kauno sričiai. Panaikintas 1955 m. liepos 1 d., jo teritorija perduota:
Rajone buvo leidžiamas laikraštis „Lenino vėliava“.
Prystovų senosios kapinės
Kryžiai
Geležiniai, kaltiniai, įtvirtinti į tašyto akmens pagrindą. Kryžių sudaro stačiakampis stiebas ir skersinis. Viršūnės ir pečių galai profiliuoti, užsibaigia rutuliais. Skersinio šonus ir kryžmą puošia pridėtiniai ažūriniai stilizuoto augalinio motyvo ornamentai. Bendras aukštis apie 1,70 m.
Istorija
Kapines įrengtos XVI a. bendro naudojimo kaimo žemėse. Jose iki XIX a. buvo laidojami Prystovų kaimo gyventojai. Pasakojama, kad daug žmonių buvo palaidota XVII–XVIII a. siaučiant marui, todėl kapinės vadinamos Marų kapeliais.
Mirusiuosius pradėjus laidoti XIX a. pradžioje įrengtose Kartenos parapijos kapinėse, kaimo kapinės buvo uždarytos. Jose iki XX a. vidurio laidoti asmenys, kurių nepriimdavo į parapijos kapines: savižudžiai, iš Minijos ištraukti neatpažinti skenduoliai, negyvi gimę ir nekrikštyti mirę kūdikiai.
Nuo seno kapines juosia akmenų pylimas, o mirusiųjų atminimui buvo statomi mediniai kryžiai ir koplytėlės. 1936 m. vietoje sunykusių ąžuolinių kryžių pastatyti du geležiniai kalvio darbo kryžiai ir atnaujinta koplytėlė. Seniau joje buvo nežinomo XIX a. liaudies meistro sukurtos medinės Marijos, nežinomo šventojo ir 2 angeliukų skulptūros. Dabartinę koplytėlę 1996 m. pastatė žemės savininkas Algirdas Mažeika, o darė meistras Bronius Sermontis iš Dauginčių kaimo.
1935 m. kapines kaip kultūros paveldo objektą išaiškino Stropelių pradžios mokyklos vedėjas Stasys Vilkys. 1997 m. įrašytos į Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (registro kodas L563), 2005 m. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe. Kapinių koplytėlė – registrinis kultūros paveldo objektas (unikalus kodas 9551; senas kultūros paminklų sąrašo Nr. DV1553).
Tyrimai
1953 m. kapines aprašė Salantų rajono Stropelių kaimo klubo-skaityklos vedėja Aldona Kilkuvienė. 1979 m. žvalgė Ignas Jablonskis, 1986, 1992, 2000 ir 2014 m. – Julius Kanarskas, 1995 m. – istorikės Loreta Kazlavickienė ir Jadvyga Verksnienė (Kultūros paveldo centras), 2015 m. – Jolanta Paunksnienė (Kultūros paveldo centras). 1974, 1983, 1995 ir 2015 m. kapinės kartografuotos.
Chaskovo sritis
Chaskovo sritis  – sritis pietų Bulgarijoje. Pietryčiuose ribojasi su Graikija ir Turkija. Pavadinta pagal srities administracinį ir pramoninį miestą – Chaskovą. Teritorijos, kuri yra padalinta į 11 savivaldybių, plotas – 5533 km². 2011 m. duomenimis, srityje gyveno 246 238 žmonės.
Svarbesnės gyvenvietės: Dimitrovgradas, Charmanli, Chaskovas, Ivailovgradas, Liubimecas, Madžarovas, Mineralni Banės, Simeonovgradas, Stambolovas, Svilengradas, Topolovgradas.
Tautinė sudėtis
Populiacija (2011 m. duomenys): 246 238 Etninė sudėtis (2011 m. duomenys): 227 382 asmenys save identifikavo kaip:
Tom Hanks
Labiausiai žinomas dėl savo vaidmenų filmuose „Filadelfija“ (1993), „Forestas Gampas“ (1994), „Apollo 13“ (1995), „Gelbstint eilinį Rajaną“ (1998), „Žalioji mylia“ (1999), „Prarastasis“ (2000), „Da Vinčio kodas“ (2006), „Kapitonas Filipsas“ ir „Gelbstint poną Benksą“ (abu 2013), taip pat jis įgarsino animacinius filmus „Šiaurės ekspresas“ (2004) ir „Žaislų istorijos“ serijos filmus.
Naujas rytas
Naujas rytas – Raseinių rajono laikraštis, einantis nuo 1945 m. balandžio 21 d. Raseiniuose, Dominikonų g. 1.
Istorija
Iki 1950 m. Raseinių apskrities, 1965–1990 m. – LKP Raseinių rajono komiteto ir Liaudies deputatų tarybos leidinys, nuo 1990 m. kovo 1 d. – rajono laikraštis. Steigėja ir leidėja UAB „Naujas rytas“.
1945 m. ėjo vienąkart-dukart per savaitę, 1946 m. – savaitraštis, 1947–1951 m. – dukart per savaitę, veliau – triskart, nuo 1992 m. – du kartus per savaitę. Iki 1961 m. vadinosi „Stalinietis“, nuo 1961 m. lapkričio 1 d. – „Raseiniečių žodis“, nuo 1962 m. balandžio 26 d. – „Naujas rytas“. Spausdino Jurbarko spaustuvė. Tiražas 1945 m. – 2500 egz., 1937 m. – 12 300 egz., 1997 m. – 6600 egz., 2010 m. – 3200-3500 egz., 8-12 psl.
Redakcijoje dirbo: V.Barevičius, P. Baužys, D. Katkauskas, D. Klojimienė, Raimundas Mikalčius, Antanas Mikelis, P. Narbutas, Antanas Vytautas Platužas, S. Račas, Stanislava Rapalytė, F. Raudonius, P. Vaičekauskas.
Juki Abe
(g. 1981 m. rugsėjo 6 d.) – japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2005–2011 m., su ja dalyvavo 2010 m. pasaulio futbolo čempionate.
81-oji Oskarų teikimo ceremonija
81-oji Oskarų teikimo ceremonija buvo ceremonija, rengiama JAV Kino meno ir mokslo akademijos ir skirta pagerbti bei apdovanoti filmus, sukurtus 2008 m. Apdovanojimai vyko „Kodak“ teatre, Holivude, 2009 m. vasario 22 d., sekmadienį. Buvo apdovanotos 24 kategorijos. Ceremoniją transliavo JAV televizija ABC. Apdovanojimus pirmą kartą vedė australų aktorius Hju Džekmanas (Hugh Jackman).
Filmas „Lūšnyno milijonierius“ laimėjo aštuonis Oskarus ir tapo daugiausia Oskarų per tą vakarą laimėjusiu filmu. Filmas „Keista Bendžamino Batono istorija“ laimėjo 3 apdovanojimus, „Tamsos riteris“ ir „Milkas“ gavo po 2 apdovanojimus, o „Išlydėtojai“, „Hercogienė“, „La Maison En Petits Cubes“, „Žmogus ant lyno“, „Skaitovas“, „Smile Pinki“, „Toyland“, „Viki Kristina Barselona“ ir „WALL-E. Šiukšlių princo istorija“ laimėjo po 1 Oskarą. Ceremoniją per televizorių žiūrėjo 36 milijonai amerikiečių.
Oskarų nominantai ir laureatai
2009 m. sausio 22 d. buvo paskelbti Oskarų nominantai. Daugiausia nominacijų gavęs filmas buvo „Keista Bendžamino Batono istorija“. Oskarų laureatai lentelėje yra paryškinti.
thumb|right|150px|„Geriausias režisierius“ – Danny Boyle thumb|right|150px|„Geriausias aktorius“ – [[Sean Penn|Šonas Penas]] thumb|upright|150px|„Geriausia aktorė“ – Kate Winslet thumb|right|upright|150px|„Geriausias antro plano aktorius“ – [[Heath Ledger|Hytas Ledžeris]] thumb|right|upright|150px|„Geriausia antro plano aktorė“ – [[Penelope Cruz|Penelopė Kruz]] right|150px|thumb| „Geriausios dainos“ kūrėjas – A. R. Rahman
Daugiausia nominacijų ir apdovanojimų
Šie filmai gavo daugiau nei 1 nominaciją:
Janina Drazdauskaitė
Janina Drazdauskaitė-Čunovienė (Čiunovas, Cunovas, Cunova 1914 m. liepos 15 d. Kaunas – 2007 m. rugpjūčio 1 d. Melburnas, Australija) – Lietuvos baleto artistė, pasaulinio garso baleto pedagogė.
Biografija
Nuo 1934 m. mokėsi J. Kiakšto baleto studijoje Kaune, mokytojai Vera Karali, Jurgis Kiakštas, Nikolajus Zverevas, Anatolijus Obuchovas, Vera Nemčinova. 1934-1944 m. šoko Valstybės teatro baleto trupėje. 1935 m. su lietuvių baleto trupe gastroliavo Monte Karle ir Londone. 1944 m. pasitraukė į Vieną, 1949 m. – į Australiją. 1954 m. eksternu baigė baleto pedagogiką Karališkojoje šokio akademijoje Londone. Iki 1958 m. dėstė Karališkosios akademijos choreografijos mokykloje Perte (Vakarų Australijos valstija). Su JAV baleto pedagogu J. Šneideriu sukūrė baleto dėstymo metodiką. Dėstė Australijos, JAV, Kosta Rikos, Japonijos, 1997 m. Lietuvos ir kitose baleto mokyklose, universitetuose.
Ji įtraukta į žymios baleto pedagogės Gretchen Vard Varen knygą „Baleto mokymo menas. Dešimt XX amžiaus meistrų“.
Dark Sky Paradise
Dark Sky Paradise – trečiasis studijinis amerikiečių reperio Big Sean albumas, išleistas 2015 m. vasario 24 d. Kartu albume dainas atlikeka Kanye West, Drake, Ariana Grande, Chris Brown, Lil Wayne, John Legend bei kiti atlikėjai. Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje. .
2016 m. „Grammy“ apdovanojimuose singlas „One Man Can Change The World“ buvo nominuotas geriausio grupinio repo įrašo nominacijoje.
Fatih Terim
Fatih Terim (g. 1953 m. rugsėjo 4 d. Adanoje), dažniausiai vadinamas Imperatoriumi (İmparator) – vienas sėkmingiausių visų laikų Turkijos futbolininkų ir futbolo trenerių.
Futbolininko karjera
Fatih (iš ) futbolininko karjerą pradėjo 1969 m. gimtosios Adanos klube Adana Demirspor. Jis sėkmingai įsitvirtino komandoje ir jau po 3 metų tapo komandos kapitonu. 1974 m. futbolininkas perėjo į vieną šalies lyderių Galatasaray klubą. Su šia komanda jis rungtyniavo 11 metų, ir per tą laiką, žaisdamas vidurio gynėjo pozicijoje įmušė 129 įvarčius. 1974–1985 m. Fatih rungtyniavo Turkijos rinktinėje, iš 51 sužaistų varžybų, 35-ose buvo kapitonu.
Trenerio karjera
2002 m. treneris grįžo į Turkiją, Galatasaray klubą. Tačiau dėl finansinių problemų didesnių laimėjimu su klubu neiškovojo. 2005 m. Fatih vėl tapo Turkijos rinktinės vyriausiuoju treneriu. Jo vadovaujama komanda sėkmingai įveikė atranką į 2008 m. Europos čempionatą. Čempionate „Imperatoriaus“ komanda buvo vadinama „Turkišku stebuklu“ – demonstruodama užsidegimą, šaltakraujiškumą ir valingumą rungtynių pabaigoje įveikė Šveicarijos ir Čekijos komandas, taip pat ketvirtfinalyje Kroatiją. Pusfinalyje praktiškai žaisdama atsargine sudėtimi (be traumuotų ar diskvalifikuotų Volkan Demirel, Arda Turan, Tuncay Şanlı, Emre Aşık, Emre Belözoğlu, Servet Çetin, Nihat Kahveci) dominavo mače prieš Vokietiją ir pralaimėjo tik pačioje rungtynių pabaigoje rezultatu 2:3.
2022 m. sausio mėn. pasitraukė iš pareigų dėl prastų rezultatų.
Laimėjimai
Kaip treneris
Rimvydas Maciulevičius
Rimvydas Maciulevičius (1954 m. spalio 3 d. Stakliškėse, Jiezno rajone – 2022 m. rugsėjo 12 d. ) – Lietuvos visuomenės veikėjas, aviatorius, Ignalinos aerodromo įkūrėjas.
Biografija
Gimė 1954 m. spalio 3 d. Prienų rajone, Stakliškėse, miškininko tremtinio Alberto Maciulevičiaus šeimoje. Brolis – kino režisierius Antanas Maciulevičius.
1965 m., šeimai persikėlus į Švenčionis, pradėjo lankyti Švenčionių 1-ąją vidurinę mokyklą, kurios devynias klases baigė 1970 m. Tais pačiais metais įstojo į Vilniaus politechnikumą. Tuo pat metu pradėjo lankyti Vilniaus aeroklubo parašiutizmo sekciją.
1974 m. baigęs Vilniaus politechnikumą, įgijo techniko technologo specialybę. Vieną mėnesį padirbęs Panevėžio metalo dirbinių gamykloje inžinieriumi technologu, išėjo tarnauti į armiją. Tarnavo desantinės divizijos parašiutinio sporto rinktinėje Kaune, vėliau – desantinės armijos rinktinėje Riazanėje. Ten įvykdė kandidato į sporto meistrus normatyvus.
1976 m. tapo parašiutinio sporto Pabaltijo pirmenybių oro akrobatikos čempionu. Taip pat jam tada buvo suteiktas parašiutinio sporto meistro vardas.
1976 m. įsidarbino Kauno A. Žiburkaus aviacijos sporto klube šaltkalviu. 1977–1983 m. dalyvavo kuriant Kapsuko (Marijampolės) aviacijos sporto klubą ir dirbo jame lakūnu instruktoriumi.
1983–1988 m. dirbo SDAALR inspektoriumi lakūnu. Tuo metu buvo suteikta 1-os klasės sportinės aviacijos lakūno kvalifikacija.
1981–1987 m. neakivaizdiniu būdu studijavo Vilniaus universitete. Baigęs įgijo žurnalisto specialybę.
1988 m. įkūrė Lietuvos oreivių draugiją ir oreivių mokyklą. Organizavo oro balionų šventes Vilniuje.
1991 m. suorganizavo ekspediciją į Karakumus. Pirmas Lietuvoje išmetė žmogų iš oro baliono be parašiuto.
Įkūrė Vilniaus oreivių bendrovę "Lituanika", UAB "Rimina", "Grupė R", nuo 1992 m. buvo bendros Lietuvos-Kanados įmonės "Aeroserviso grupė" direktorius.
1996 m. įsikūrus Lietuvos transporto darbuotojų sąjungai, buvo jos tarybos narys.
Psou
Psou  – upė Vakarų Kaukaze. Ji teka palei Didžiųjų Kaukazo kalnų grandinės pietinį šlaitą ir sudaro demarkacinę sieną tarp Abchazijos ir Rusijos. Psou įteka į Juodąją jūrą. Upės ilgis yra 57 km ilgio, o drenažo baseinas sudaro apie 420 km².
Piliorius
Piliorius ( – stulpas) – konstrukcinis statinio elementas; keturkampio ar daugiakampio skerspjūvio atrama. Kaip ir kolona kartais turi bazę, kapitelį. Remia perdangą, paramines arkas ir skliautus, skaido erdvę.
Piliorius daromas iš akmens, mūro, betono. Statomas atskirai arba priglaudžiamas prie sienos.
Pradėti naudoti senovės Egipto, Graikijos ir Romos statiniuose, paplito romaninėje, gotikinėje ir renesanso architektūroje.
Pusryčiai
Pusryčiai – įprastai dienos pradžioje (iki vidurdienio) valgomas patiekalas kartu su šaltu ar karštu gėrimu. Pusryčiams patiekiamo maisto ir gėrimų įvairovė įvairiose šalyse yra susijusi su tam tikromis tradicijomis ir papročiais.
Pusryčių tradicijos Lietuvoje
Lietuvoje tradiciškai pusryčius sudaro puodelis juodos arba balintos kavos arba juodos arbatos, juodos arba baltos duonos (taip pat ir batono) sumuštiniai su sviestu, lydytu arba varškės sūriu, rūkyta arba virta dešra. Dažnai valgoma įvairių kruopų (miežinių, avižinių, manų ir kt.) košė su pienu ar sviestu.
Geivitoniai
Geivitoniai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Pasvalio. Kolektyviniai sodai Pyvesos pakrantėje.
Pusryčiai
Pusryčių tradicijos Lietuvoje
Nuo senų laikų ypač mėgstami pusryčiams įvairūs pieno produktai: varškė, patiekiama su grietine ir cukrumi ar uogiene, varškės sūris, fermentinis (taip pat ir tepamas) sūris. Valgomas natūralus ar su vaisių priedais jogurtas arba išgeriama stiklinė pieno. Kartais kepami varškėčiai, kurie patiekiami su grietine ar uogiene.
Taip pat populiaru kepti omletą arba kiaušinienę iš neplaktų kiaušinių. Kartais kiaušinienė kepama ant lašinukų ir su smulkintais svogūnais ir patiekiama su šviežiomis ar marinuotomis daržovėmis (agurkais, pomidorais ir kt.).
Lietuvoje taip pat populiarėja taip vadinami sausi ir greitai paruošiami pusryčiai – dribsniai ar įvairių grūdų su džiovintais vaisiais mišiniai, patiekiami su pienu.
Pusryčių tradicijos Europos žemyne
Viešbučiai Europoje paprastai įtraukia pusryčius į nakvynės kainą ir dažnai pusryčiai paruošiami švediško stalo principu. Pusryčiams pateikiami patiekalai yra įvairūs skirtingose šalyse. Pavyzdžiui, Šveicarijoje pusryčiams valgomas sūris, sviestas, jogurtas, paruošti vaisiai, bandelės, duona. Tačiau kartais švediškam stalui siūloma ir bendrų daugeliui šalių maisto produktų, pavyzdžiui, kiaušinių, dešrelių, kumpio, pomidorų ir kt.
Angliški pusryčiai
Šio tradicinio patiekalo dauguma ingredientų daug kartų buvo keičiami kitais arba maistas buvo valgomas šaltas. Vis dažniau pusryčiams valgomi dribsniai su šaltu pienu, skrudinta duona su skirtingais užtepimais, įskaitant sviestą, uogienę, marmeladą, citrininę varškę ar žemės riešutų sviestą. Taip pat į pusryčius įtraukiami vaisiai ir jogurtas. Košė populiaresnė yra Škotijoje ir Anglijoje, bet tik žiemos metu.
Belgiški pusryčiai
Belgiški pusryčiai yra labai panašūs į jų kaimyninės šalies Nyderlandų pusryčius. Dauguma belgų nevalgo savo tradicinio ir garsaus maisto – belgiškų vaflių, kurie kaip lengvas užkandis yra parduodami daugelyje parduotuvių ar miesto vietose, kur lankosi daugiausiai turistų.
Pusryčiai Belgijoje ruošiami su skrudinta arba neskrudinta duona, kuri valgoma su marmeladu, uogiene, žemės riešutų sviestu, šokoladiniu kremu arba tiesiog su šokolado gabalėliu. Kiti paplitę sumuštinių ingredientai yra pjaustyta plonomis juostelėmis mėsa ir sūris. Bandelės ir pyragaičiai valgomi dažniausiai tik sekmadieniais. Belgai per pusryčius mėgsta gerti kavą, arbatą, karštą šokoladą, vandenį arba šviežias sultis.
Lenkiški pusryčiai
Lenkijoje pusryčiams populiaru valgyti įvairų maistą, dažniausiai su skrudinta arba neskrudinta duona. Pusryčiams gali būti patiekta duona su pjaustyta mėsa, dešra, pomidorais, sūriu ir marinuotais agurkais. Pusryčiams gali būti pateikta įvairiai paruošta varškė ir sūris. Varškė gali būti valgoma viena, su druska, cukrumi, medumi arba gali būti sumaišyta su pjaustytais svogūnėlių laiškais ir taip paruošiama tepama varškė. Kiaušiniai patiekiami išvirti minkštai arba yra kepama kiaušinienė. Žiemą greitiems pusryčiams lenkai valgo avižinių kruopų košę. Taip pat greitiems pusryčiams naudojama slyvų, aviečių, raudonųjų arba juodųjų serbentų uogienė. Pusryčiams dažniausiai geriama kava, arbata, pienas (kartais patiekiamas šviežias karvės pienas), karšta kakava.
Prancūziški pusryčiai
Prancūzijoje šeimos pusryčiai prasideda nuo puodelio kavos, dažniau Café au lait, arba karšto šokolado. Pagrindinis maistas pusryčiams yra Tartines – prancūziško batono riekelės, užteptos uogiene, taip pat sviestinės bandelės ir kiti duonos gaminiai. Croissant rageliai irgi yra tradicinis patiekalas, taip pat yra ir kitų panašių pyragaičių su šokoladu arba razinomis. Pusryčiams valgomi ir dribsniai, vaisių kompotas, varškė ir jogurtas.
Itališki pusryčiai
thumb|[[Kapučino|Cappuccino gėrimas]] Tradiciškai pusryčiai Italijoje neapsieina be paprastos Caffè e latte (karšta kava su pienu) su duona ar bandelėmis, sviestu, uogiene. Mėgstama valgyti colazione – sausainius, panašius į kietą duoną – dažniau valgoma su Nutella, ir sausainius biscotti. Vaikai geria karštą šokoladą, pieną arba karštą pieną su trupučiu kavos. Jei pusryčiaujama kavinėje, tai dažniausiai užsisakoma Cappuccino e brioche (putojantis karštas pienas su kava ir pyragaitis).
Italijoje populiarėja taip vadinami vėlyvieji pusryčiai, kai valgoma po 10 valandos ryto. Tokiu atveju pusryčiams patiekiamos įvairių daržovių salotos.
Amerikietiški pusryčiai
Amerikietiškų pusryčių metu įprasta valgyti karštą maistą.
Japoniški pusryčiai
thumb|Tradiciniai japoniški pusryčiai Japonijoje jaunoji japonų karta mėgsta valgyti tiek Europoje, tiek Amerikoje įprastus pusryčius, tačiau vyresnio amžiaus žmonės vis dar laikosi šalies tradicijų. Tradicijų laikomasi ir daugelyje Japonijos viešbučių, išskyrus tarptautinius, kuriuose siūlomi mišrūs pusryčiai.
Tradicinius japoniškus pusryčius sudaro: ryžiai, marinuotos sojos pupelės, kepta žuvis, sojų pasta, Miso sriuba, jūros gėrybės.
Taip pat valgoma skrudinta duona su marmeladu.
Estija 1920 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Estija dalyvavo 1920 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Antverpene, Belgija.
Medaliai
{| class="wikitable" border="1" cellpadding="2" cellspacing="0" ! |50px ! |Sportininkas ! |Rungtis
LTk Capital
LTk Capital – Lietuvoje įkurta holdingo bendrovė, kurios pagrindinė veikla yra aktyvus investicijų valdymas.
Nuo 2001 m. holdingas veiklą vykdo keturiose Europos šalyse – Estijoje, Latvijoje, Vokietijoje ir Lietuvoje, kur įsikūrusi centrinė holdingo buveinė.
100% „LTk Capital“ akcijų priklauso jo įkūrėjui Tadui Karosui.
Istorija
Verslininko ir investuotojo Tado Karoso įkurto holdingo „LTk Capital“ veiklos modelis apima verslo vystymą nuo idėjos iki rinklos lyderio pozicijų ir pardavimo kitiems investuotojams. Kiekvienam investuotam verslui nustatomi tikslai, prisidedama prie strategijos kūrimo ir stebimas jos įgyvendinimas.
Holdingo "LTk Capital" savininkas Tadas Karosas iki 2001 m., kai veiklą ėmė vystyti per šią kontroliuojančią bendrovę, yra įsteigęs, išvystęs ir pardavęs keletą kitų Lietuvoje žinomų verslų. Pirmasis šių verslų buvo 1991 m. buvo įkurtas pirmasis Lietuvoje kosmetikos ir parfumerijos parduotuvių tinklą „Sarma“ (dabar - parduotuvių tinklas „Douglas“) bei kosmetikos ir parfumerijos gaminių importo ir didmeninės prekybos įmonę „Kruzas Nordic Cosmetics Distribution“, kuri yra šiuo metu veikiančios įmonės „Berner Lietuva“ pirmtakė.
2004 m. daugiau nei trečdalį Lietuvos kosmetikos ir parfumerijos rinkos užimanti ir 80 parduotuvių turinti „Sarma“ buvo parduota Švedijos investicijų fondo „East Capital Amber Fund“ bendrovei „Baltic Cosmetic Holding“ (BCH). 2007 metais, įsigijęs 51 proc. BCH akcijų, į Lietuvos rinką įžengė didžiausias Europos parfumerijos ir kosmetikos prekybos tinklas „Douglas Holding" „Kruzas Nordic Cosmetics Distribution“ 2007 m. ir 2009 m. vykdė plėtrą Latvijoje ir Estijoje, o 2014 m. ši įmonė buvo parduota suomių įmonei „Berner Ltd.“
Tuaregai
thumb|200px|left|Tuaregas thumb|250px|right|Tuaregė moteris iš [[Malis|Malio (Azavado)]]
LTk Capital
Istorija
2000 m. Tadas Karosas įkūrė, išvystė ir pardavė fizinės apsaugos paslaugas teikiančią įmonę „Gelvora“. Įmonė 2008 m. parduota užsienio investuotojui: dabar jos pagrindu veikia UAB „G4S Lietuva“ – didžiausia apsaugos kompanija Lietuvoje, priklausanti Didžiojoje Britanijoje įsikūrusiam koncernui G4S.
Tuaregai
Tuaregai – Afrikos tauta, gyvenanti Saharos dykumoje, dab. Malio, Nigerio, Alžyro, Libijos, Burkina Faso teritorijose.
LTk Capital
Istorija
2001 m., pirmaisiais holdingo "LTk Capital" veiklos metais, buvo įkurta skolų išieškojimo ir valdymo bendrovė „Gelvoros saugos konsultacijos“; ši įmonė parduota Švedijos investuotojui.
Tuaregai
Tuaregai yra giminingi berberams (laikomi viena iš jų etninių grupių). Kalba tuaregų kalba (tamašeku), priklausančia semitų-chamitų šeimos berberų grupei. Nėra vieningos nuomonės, ar tai yra viena kalba su skirtingais dialektais, ar keletas kalbų. Rasiniu požiūriu jie priklauso europidų rasei, nors dėl aktyvių kontaktų su šiaurės Užsachario Afrikos tautomis, tarp tuaregų pasitaiko ir negridams būdingų veido ir odos bruožų.
LTk Capital
Istorija
2005 m. įkurtasd SPA centrų ir masažo salonų tinklas „East Island“, kuris vėliau parduotas Lietuvos investuotojui.
Tuaregai
Istorija
Tuaregai yra senovėje šiaurės Afrikoje gyvenusių garamantų palikuonys. I tūkstantmečio viduryje vykstant tautų kraustymuisi, dauguma garamantų buvo nustumti į nepalankias gyvenimui sritis. Jie tapo berberais, o ta berberų dalis, kuri apgyvendino Saharą ir išlaikė berberų kalbą, vadinami tuaregais.
Apgyvendinę Sacharoje įmanomas žmogui gyventi vietas (daugiausia oazes ir aukštikalnes), tuaregai gana greitai ėmė kontroliuoti transsacharinę prekybą, kurios svarbiausi keliai ėjo per jų teritorijas.
LTk Capital
Istorija
2008 m. holdingas investavo į elektroninę parduotuvę „Pigu.lt“;
Tuaregai
Istorija
Tuaregams ne kartą teko kovoti tiek su šiaurės, tiek su pietų tautomis. XX a. pradžioje jų teritorijos buvo drastiškai padalintos kolonizatorių. Netgi po kolonizacijos jie tik nominaliai pakluso kolonijinei valdžiai. Turėdami stiprų identitetą, jie aktyviai saugo savo nepriklausomybę, neretai inspiruodami sukilimus, kurie yra aktualūs ir šiandien.
LTk Capital
Istorija
2009 m. pradėtas įgyvendinti elektroninės komercijos „Amazingsales.com“ projektasBelgijoje, Olandijoje ir Vokietijoje. Verslas buvo parduotas 2012 m.
2021 m. įvykdytas reikšmingiausias holdingo sandoris, kai „Pigu.lt“ buvo parduota privataus kapitalo investuotojams „Mid Europa Partners“.
Tuaregai
Kiltys
Pagal savo gyvenamas vietas, tuaregai dalijosi tarpusavyje į dideles kiltis, vadovaujamas amenokalių:
Unguriažuvės
Gyvena ir veisiasi jūrose. Tik gėlavandenių ungurių jaunikliai plaukia maitintis iš jūrų į upes ir ten užaugę vėl grįžta į jūras. Būryje 19 šeimų, apie 350 rūšių. Lietuvoje 1 rūšis – ungurys.
Tuaregai
Kultūra ir visuomenė
Skirtingai nei vakarų berberai (dabartinių maurų ir kt. protėviai), tuaregai išsaugojo savo kalbą ir savitą kultūrą.
LTk Capital
Vystomos įmonės
2021 m. aktyviai ėmėsi maisto gamybos bendrovės „Maisto namai“ vystymo. Nuo 2008 m. veikianti įmonė verslininko sumanymu plečia veiklos spektrą koncentruodamąsi į pasauliniu mastu sparčiai augančią verslo sritį - kokybiškų pusgaminių (angl. ready-to-cook meal) gamybą. "Maisto namai" yra vieni iš didžiausdių šios srities pirmeivių Lietuvoje.
Unguriažuvės
Būrys skirstomas į keturis pobūrius, kuriuose 19 šeimų, 110 genčių ir apie 400 rūšių.
Tuaregai
Kultūra ir visuomenė
Žymiausias jų apyvokos daiktas yra tagelmustas, indigu dažytas veido apdangalas, kurį dėvi vyrai, siekdami apsisaugoti nuo dykumos smėlio. Šio apdangalo dažai per ilgą laiką įsigerdavo į veido odą, todėl tuaregai dar vadinami mėlynaisiais žmonėmis.
Kostantas Kazakevičius
Kostantas Kazakevičius (1942 m. sausio 2 d. Simne, Alytaus apskritis – 1997 m. rugpjūčio 31 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius mechanikas, medžiagotyrininkas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.
LTk Capital
Vystomos įmonės
Taip pat nuolat prižiūrima holdingui priklausanti bendrovės „Čili Holdings“, valdančios didžiausio Lietuvoje restoranų tinklą "Čili Pizza", veikla. Restoranų tinklą sudaro per 100 restoranų, daugiausia jų veikia Baltijos šalyse, keletas buvo atidaryta Ukrainoje, Lenkijoje, bei Rumunijoje. Nuo 2014 m. pradėjo veikti "Čili Holdings" padalinys Madride, Ispanijoje.
Kostantas Kazakevičius
Biografija
1948 m. su tėvais ištremtas į Čerenkovą (Rytų Sibiras). 1959 m. grįžo į Lietuvą. 1965 m. baigė Kauno politechnikos institutą. Nuo 1961 m. dirbo Energetikos ir elektrotechnikos institute (nuo 1992 m. Lietuvos energetikos institutas), nuo 1971 m. vyriausias mokslinis bendradarbis. Nuo 1974 m. Karščiui atsparių medžiagų fizikos laboratorijos vadovas, nuo 1992 m. instituto mokslinis sekretorius. 1993 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.
Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų kryptys – medžiagotyra, terminis keraminių medžiagų, naudojamų svarbiems energetikos ir magnetohidrodinaminiams įrenginiams, patvarumas. Paskelbė per 70 mokslinių straipsnių. 6 išradimų autorius.
LTk Capital
Vystomos įmonės
Holdingas yra investavęs ir prižiūri 2014 m. įsteigtą ir Pietų Afrikos Respublikoje vystomą startuolį „SNAPnSAVE“. Taip pat vystoma 2014 m. Kenijoje sukurta saulės energijos įmonė „Pawame“, kurios veikloje holdingas dalyvauja kaip įkūrėjas ir investuotojas.
Tuaregai
Kultūra ir visuomenė
Visuomenė yra griežtai pasidalijusi kastomis pagal atliekamą darbą. Egzistuoja karių (imušah), piemenų, amatininkų (imneden) ir kitos kastos.
Tuaregų mityba niekuo nesiskiria nuo kitų Sacharos tautų mitybos.
Šeštasis kryžiaus žygis
thumb|250px|Šeštojo kryžiaus žygio žemėlapis thumb|150px|Al-Kamil Muhammad al-Malik ir imperatorius Frydrichas II
Kauptukas
thumb|180px|Kauptukas
Šeštasis kryžiaus žygis
Šeštąjį kryžiaus žygį 1227 m. paskelbė Šventosios Romos imperijos imperatorius Fridrichas II, kuris tuo metu popiežiaus buvo ekskomunikuotas, tačiau tik kitais metais jis pradėtas rengti. Žygis buvo atidedamas dėl popiežiaus Grigaliaus IX paskelbtos ekskomunikacijos bei taikos misijos iš Egipto sultono. 1228 m. žygis pradėtas, tačiau nors ir remiamas Teutonų ordino, patyrė sunkumų, nes dėl paskelbtos ekskomunikacijos į jį įtariai žiūrėjo vietinės kikščionių pajėgos. Naudodamasis nesutarimais tarp musulmonų Fridrichas II diplomatinėmis priemonėmis 1229 m. pasiekė, kad krikščionims būtų grąžinta Jeruzalė, Belemas, Nazaretas ir Sidonas sudarantys Jeruzalei koridorių į jūrą ir susitarta dėl 10 metų paliaubų. Karūnuotas Jeruzalės karaliumi, Fridrichas grįžo į Europą ir 1231 m. pasiekė ekskomunikacijos atšaukimo. Nepaisant šių sėkmių 1244 m. krikščionims pralaimėjus Gazoje Jeruzalė vėl buvo prarasta.
Kauptukas
Kauptukas – sodo ar daržo įrankis, skirtas dirvai purenti, apkaupti augalus, kasti nedideles duobeles.
Kotas gali būti ilgas – apie 1,5 metro ilgio ir skirtas darbui stovint, pavyzdžiui, lysvių kaupimui. Trumpi kauptukai (iki 0,5 metro ilgio) patogūs dirbant arti žemės, pavyzdžiui, tvarkant gėles.
Kauptukų antgaliai būna skirtingų formų, įprastai T formos.
Arkliagalvinės
Arkliagalvinės (Gonorynchidae) – arkliagalvių (Gonorynchiformes) būrio kaulinių žuvų šeima, kurioje 1 gentis, 5 rūšys.
Tuvalu demografija
miniatiūra|Populiacijos pasiskirstymas Tuvalu pagal amžiaus grupes (2014 m.) Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie Tuvalu demografiją.
Gyventojų skaičius: 10 698 (2013 m. apskaičiavimai)
Struktūra pagal amžių: Gyventojų amžiaus mediana:
Metinis populiacijos prieaugis: 0,77 % (2013 m. apsk.)
Gimstamumas: 23,56 gimimų/1000 gyv. per metus (2013 m. apsk.)
Mirtingumas: 8,97 mirčių/1000 gyv. per metus (2013 m. apsk.)
Migracijos indeksas (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): -6,92 migrantų/1000 gyv. (2013 m. apsk.)
Miestuose gyvenančių žmonių procentas: 50 % (2010 m. apsk.)
Lyčių pasiskirstymas:
Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus: 32,61 mirusiųjų/1000 gimimų (2013 m. apsk.)
Vidutinė gyvenimo trukmė:
'''15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:'''
Mikailiškiai
Mikailiškiai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Laičių, 4 km į šiaurės vakarus nuo Ukmergės. Pro kaimą eina kelias, atsišakoja keliai į Žeimius, Laičius. Vakariniu pakraščiu teka Storė. Šalia jos, Vytinės miško pakraštyje įsikūrusi Deltuvos girininkija. Yra autobusų stotelė.
Podsobnas (Raikininkai)
Podsobnas (,, nuo 1938 m. liepos 16 d. Reiken, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Polesko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Polesko miesto gyvenvietės dalis į šiaurės vakarus nuo Polesko.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Rekenīks prūsiškos kilmės. 1391 m. minima Rekenike. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Labguvos apskrities kaimas. 1910 m. buvo 146 gyventojai 1947–2008 m. Tiulenino apylinkės kaimas.
Békéscsaba 1912 Előre SE
Istorija
Klubo ištakos siekia 1912 m. Kitados rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. Pirmą kartą pateko 1945 m. Stipriausioje lygoje rungtyniavo eilę sezonų, bet titulų niškovojo. 2005 m. iškrito į žemesnį divizioną.
2022–2023 m. Antroje lygoje tarp dvidešimties dalyvių liko devynioliktoje vietoje ir iškrito į Trečią lygą.
Nuo 2023–2024 m. sezono rungtyniavo Trečioje lygoje.
Sanpaulija
Auga Tanzanijoje, Kenijoje, Afrikos rytų tropikų srityje.
Gentyje yra apie 20 rūšių. Išvesta labai daug veislių (Amerikoje žinoma virš 7500 veislių).
Greičiausias ratas
Greičiausias ratas – autosporto lenktynėse žiedinėje trasoje lenktynininko įveiktas ratas nuvažiuotas greičiausiai.
Fiksuojama Formulėje 1, Moto GP, A1 Grand Prix, GP2 lenktynių serijose. A1 Grand Prix ir GP2 už greičiausiai įveiktą ratą lenktynininkui skiriami taškai. Iki 1960 sezono (imtinai) Formulės 1 lenktynėse buvo skiriamas 1 taškas.
Moto GP greičiausi ratai
thumb|250px|Giacomo Agostini (Storesniu šriftu pažymėti šiuo metu lenktyniaujantys sportininkai)
Juozas Miliauskas-Miglovara
Juozas Miliauskas – Miglovara (Juozapas Milevskis, 1845 m. kovo 24 d. Galnėje, Šilutės raj. – 1937 m. sausio 21 d. Šiauliuose) – rašytojas, knygnešys, visuomenės veikėjas.
Biografija
Kilęs iš bežemių bajorų. Anksti mirus tėvams, juo rūpinosi giminės ir vyresnysis brolis kun. Aleksandras Miliauskas. Mokėsi Vainuto parapijinėje mokykloje, Šiaulių gimnazijoje. Būdamas 4-oje klasėje kartu su draugai įsitraukė į 1863 m. sukilimą. Jis kovojo B. Dluskio būryje, dalyvavo trijuose mūšiuose. Sukilimui silpstant, 1864 m. pasidavė ir buvo amnestuotas. Vėliau sukilimo atsiminimus jis vaizdžiai aprašė savo kūryboje.
Pragyveno dvaruose ruošdamas vaikus stoti į gimnaziją. 1872 m. atvyko į Rygą ir įsidarbino policijoje. Rygoje Miliauskas sukūrė šeimą, susilaukė ketverto vaikų. Tačiau tai netrukdė įsijungti į visuomeninė veiklą.
1881 m. dalyvavo įsteigiant Rygos lietuvių dainų mėgėjų draugiją „Aušra“. Draugijoje įsigalėjus lenkiškai krypčiai ir negavus leidimo steigti čia lietuvišką laikraštį, tarėsi su Jonu Šliūpu dėl laikraščio leidimo Tilžėje, ragino jį pavadinti „Aušra“. 1883 m. laikraščiui pradėjus eiti, leidėjai siuntė jam apie 150 egz. vokuose su prenumeratorių adresais. Tapo vienu svarbiausių „Aušros“ ir jos kalendorių platintoju. Gautą laikraštį siųsdavo į Kijevą, Astrachanę, Tobolską. Darbas policijoje buvo gera priedanga lietuvybės veikloje, taip jis išvengė represijų ir net įtarimų.
1886 m. pasitraukęs iš tarnybos Rygos policijoje, Miliauskas grįžo į Lietuvą. Kurį laiką gyveno Akmenėje, pėsčias keliavo po Žemaitijos miestelius, vertėsi homeopatija. 1887 m. atvažiavo į Šiaulius, iš pradžių dirbo policininku, vėliau – notaro raštininku, buhalteriu.
1895 m. kaltintas „Atgajos“ draugijos byloje – pas Matą Slančiauską, vieną iš draugijos narių, rado jo laiškų. Per kratą bute aptiko sąsiuvinių su eilėraščiais, taip pat draudžiamos lietuviškos spaudos. Buvo suimtas, kalinamas Šiaulių kalėjime, bet 1896 m. gegužės 14 d., paskelbus caro manifestą, nuo bausmės atleistas.
Šiauliuose 1906 m. išleido tautosakos rinkinėlį „Dainos“, 1914 m. parengė eilių rinkinį „Giedmenys“, 1928 m. – knygelę „Viduklės kraštas“.
Nuo 1928 m. sausio 1 d. paskirta 150 Lt pensija, kaip tautinės sąmonės žadintojui ir rašytojui. Palaidotas senosiose Šiaulių kapinėse.
Stare Mursai
Stare Mursai  – kaimas Lenkijos rytuose, Sterdino valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Šalia kaimo teka Bučinkos upė.
Naujas žodis (bendrovė)
Istorija
„Naujo žodžio“ bendrovę įsteigė Justas Paleckis, Vytautas Bičiūnas bei „Taikomojo Meno“ bendrovės atstovai: dailininkas Vilius Jomantas ir inžinierius, pašto valdybos viršininkas Adolfas Sruoga. 1929 m. viduryje „Naujas žodžis“ susijungė su pajine „Meno spaudos“ bendrove, ką tik nusipirkusia „Meno“ spaustuvę ir įsigijusią buvusią „Grafikos“ cinkografiją, taip pat įsigijo tuo metu buvusį prie bankroto ribos, B. Dauguviečio redaguotą, „Dienos“ laikraštį. Prieš tai jau buvo panašiomis aplinkybėmis įsigiję humoristinį žurnalą „Vapsva“. Taip gimė pirmas spaudos koncernas Lietuvoje.
„Meno“ spaustuvės vedėjas A. Rutenbergas, slapta paėmęs bylas su „Naujo žodžio“ išpirktais „Meno spaudos“ vekseliais, juos sunaikino, o jokių kitų dokumentų apie išpirkimą nebuvo sudaryta. Ta situacija „Meno“ spaustuvė netruko pasinaudoti – atsisakė buvusios skolos sąskaita toliau spausdinti „Naujo žodžio“ bendrovės leidinius ir tai pirmiausia pajuto žurnalas „Naujas žodis“. „Naujo žodžio“ bendrovei buvo padaryta apie 100000 litų nuostolių. 1934 m. bendrovė bankrutavo.
Veikla
Leido laikraščius: „Dienos naujienos“, „Diena“, žurnalus „Naujas žodis“, „Vapsva“, verstines knygas, daugiausia nuotykių literatūrą. Dalis leidinių buvo spausdinami kaip žurnalo „Naujas žodis“ priedai.
Heliofizika
Heliofizika – astrofizikos šaka, kuri tiria Saulės atmosferos darinius ir jų reiškinius. Taip pat tiriama įtaka tarplanetinėms medžiagoms ir Žemės atmosferos būsena. Iš išsamių tyrimo duomenų astronomai sužino apie Saulės atmosferos medžiagos temperatūrą, tankį, judėjimo greitį, cheminę sudėtį, magnetinių laukų stiprį, aktyvių darinių matmenys, sandara, spinduliavimo stipris, spektrai; iš jų išryškėja Saulės gelmių sandara, energijos šaltiniai ir visos saulės evoliucija. Šiuos tyrimus astronomai vykdo iš aukštuminių astronominių observatorijų Žemės paviršiuje, balionų, raketų ir orbitinių observatorijų.
Saul Hudson
Saul Hudson (dar žinomas kaip Slash; 1965 m. liepos 23 d. Londone) hard roko grupės Guns N' Roses pagrindinis gitaristas.
Jis įsidėmėtinas savo ilgais juodais garbanotais plaukais, originalia kepure ir cigarete dantyse.
Ankstyvieji gyvenimo metai
Saul Hudson gimė 1965 metais liepos 23 d. Londone. Jo motina buvo afroamerikietė Ola Hudson, dirbusi kostiumų dizainere Davidui Bowie ir kitiems aktoriams bei muzikantams, jo tėvas britas Anthony Hudson buvo gyvo garso ansamblio atlikėjas, grojės su įžymiais muzikantais.
Slash užaugo Stoke prie Trento, Staffordšyre, o kai jam sukako 11 metų, išvyko į Los Andželą, Kalifornijoje. Jo tėvai gyveno atskirai, bet Slash’as gyveno su savo mama. Jam duoda pravardė „Slash“, kai jų šeimos draugas Seimūras Kaselis apie jį pasakė „Visada skubantis, nenustygstantis vietoje“
Jis nusprendė su savo draugu Styvenu Adleriu sukurti grupę, Slash nusprendė groti su bosine gitara. Styvenas tapo pagrindinis gitaristas. Slash nuvyko į Fairfokso Muzikos Mokyklą ir pasakė, kad nori groti bosine gitara, taip jis sutiko mokytoją Robertą Woliną. Robertas pasakė, kad norint groti bosine gitara, jam reikia asmeninės gitaros. Slash grįžo namo ir paprašė savo senelės. Ji jam davė sudėvėtą vienos stygos flamenko gitarą. Jis išgirdo, kaip Robertas groja „Brown Sugar“, suprato, kad gitara yra jo pašaukimas. Jis net buvo išmestas iš aukštosios mokyklos.
Piktybinė edema
Piktybinė edema – ūminė infekcinė gyvulių liga, kuria dažniausiai serga arkliai, avys, mulai, asilai, galvijai, kiaulės.
Ligą sukelia anaerobinės bakterijos klostridijos. Gyvuliai suserga, jeigu į jų kūno žaizdas patenka šių mikroorganizmų, jeigu injekcijos daromos nesteriliais instrumentais, žaizdos tvarstomos nesteriliais tvarsčiais. Įsiskverbimo vietoje bakterijos sukelia greit plintančius dujinius patinimus, vėliau – pažeistų audinių nekrozę. Jų toksinai apnuodija organizmą. Gyvuliai gaišta praėjus 12–72 valandoms.
Piktybinė edema gydoma opercijomis, antibiotikais, sulfanilamidais.
Estija 1924 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Estija dalyvavo 1924 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Paryžiuje, Prancūzija.
Medaliai
{| class="wikitable" border="1" cellpadding="2" cellspacing="0" ! |50px ! |Sportininkas ! |Rungtis
Harry Mulisch
thumb|300px|Harry Mulisch Harry Kurt Victor Mulisch (1927 m. liepos 29 d. – 2010 m. spalio 30 d.) buvo olandų autorius, parašęs daugiau nei 30 novelių, scenarijų, apsakymų, eilėraščių ir filosofijos veikalų. Visa kūryba yra išversta į daugiau nei 20 kalbų.
Kartu su Willem Frederik Hermans and Gerard Reve, Mulisch yra laikomas vienu iš „Didžiojo trejeto“ olandų pokario literatūros atstovų. Jo apsakymas „Puolimas“ (ang. K. The Assault)buvo ekranizuotas 1986 ir laimėjo Auksinio Gaublio bei Akademijos apdovanojimus. 2007 metų apklausos duomenimis 1992 metais išleistas apsakymas „Rojaus atradimas“ (ang. K. The Discovery of Heaven)buvo pripažinta viena geriausių kada nors olandų parašytų knygų. Autorius kelis kartus buvo svarstytas kaip galimas Nobelio premijos kandidatas. Mulisch išsiskyrė savo dėvimais aksesuarais, tokiais kaip akiniai ir pypkė.
Gyvenimas
Mulisch gimė Harlemo (Haarlem) mieste, o nuo 1958 m. gyveno Amsterdame, kur 1957 palaidojo savo tėvą, o vėliau ir žmoną. Mulisch tėvas buvo kilęs iš Austrijos-Vengrijos ir į Olandiją imigravo po Pirmojo pasaulinio karo. Vokiečių okupacijos Antrojo pasaulio karo metais autoriaus tėvas dirbo vokiečių banke, kada buvo konfiskuotas žydų turtas. Autoriaus mama, Alice Schwarz, buvo žydų kilmės. Mulisch ir jo mama išvengė deportacijos į koncentracijos lagerį dėka tėvo, kuris bendradarbiavo su naciais, tačiau autoriaus močiutė iš mamos pusės mirė dujų kameroje. Mulischaugino tėvų namų šeimininkė FriedaFalk. Mulischapie save yra pasakęs, kad jis ne šiaip rašė apie Antrąjį pasaulinį karą – jis buvo tas Antrasis pasaulinis karas.
Mirtis
Mulisch mirė 2010 savo namuose Amsterdame, apsuptas savo šeimos. Jo leidėjas išplatino tai patvirtinantį pranešimą. Prieš pat mirtį dailiai apsirengęs Mulisch pasirodė televizijos laidoje, kur bendravo su kitais svečiais. Nyderlandų ministras pirmininkas Mark Rutte šią netektį apibūdino kaip „olandų literatūros ir Nyderlandų Karalystės praradimą“.
Kultūros ministras Halbe Zijlstra apgailestavo, kad nebeliko „Didžiojo trejeto“, kadangiGerard Reve ir Willem Frederik Hermansjau buvo mirę. MarliseSimonsiš New York Times pasakė „talentas rašyti suprantamai moralės ir filosofijos temomis padarė autorių labai įtakinga figūra Nyderlanduose ir pelnė tarptautinį pripažinimą“. „The L“ žurnalo atstovas Mark Ashe pacitavo amerikiečius, kurie (Mulisch) priskyrė prie „didžiausių Olandijos autorių“ ir „svarbiausių Olandijos pokario rytojų“.
Darbai
Mulisch tarptautinį pripažinimą pelnė 1986 metais parodytas filmas „Puolimas“ (ang. k. The Assault), kuris buvo pastatytas remiantis jo knyga, parašyta 1982 metais tuo pačiu pavadinimu. Filmas buvo apdovanotas Oskaro ir Auksinio Gaublio apdovanojimais geriausio užsienio filmo kategorijoje ir buvo rodomas daugiau kaip 20 kalbų.
Jo apsakymas „Rojaus atradimas“ (ang. k. The Discovery of Heaven), išleistas 1992 metais, yra laikomas jo krybos šedevru ir 2007 metais olandų skaitytojų buvo pripažinta kaip „geriausia kada nors olandų kalba parašyta knyga“. “Tai knyga, kuri formavo mūsų kartą; ji privertė mus pamilti skaitymą” – Mulisch mirties dieną pakomentavo Peter-Paul Spanjaard, 32 metų teisininkas iš Amsterdamo. JeroenKrabbé „Rojaus atradimą“ ekranizavo 2001 metais, kuriame vaidino Stephen Fry.
Tarp daugelio gautų asmeninių apdovanojimų ir apdovanojimų už kūrybą apskritai, svarbiausias yra 1995 metais gauta Olandų literatūros premija už viso gyvenimo nuopelnus.
Kūrybos temos
Mulisch savo kūryboje dažnai pasitelkdavo senovines legendas ar mitus, pvz., Graikijos mitologijos iliustracijas(kūrinyje „De Elementen“), žydų misticizmą (kūrinyje„Rojaus atradimas“ir„Procedūra“), gerai žinomas miesto gyvenimo ir politikos istorijas (Mulisch buvo kairiųjų politinių pažiūrų ir kartą yra pasirašęs knygąFideliui Castro, išreikdamas savo susižavėjimą šiuo asmeniu). Mulisch kūryba yra skaitoma.