cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vakarų Morava
Vakarų Morava  – upė vakarų Serbijoje; viena iš Didžiosios Moravos ištakų. Prasideda Golijos kalnuose (Dinarai), netoli Požegos miesto susiliejus Golijska Moravicos and Džetinjos upėms. Teka kalnuotomis vietovėmis rytų kryptimi. Ties Stalaču suteka su Pietų Morava ir sudaro Didžiąją Moravą. Vaga vingiuota.
Svarbiausias intakas – Ibaras (dešinysis).
Prie Vakarų Moravos išsidėstę Čačako, Kraljevo, Trsteniko miestai.
Antanas Paulavičius
Antanas Paulavičius (1924 m. sausio 2 d. Anykščiuose – 2008 m. kovo 28 d. Kaune) – pedagogas, chorvedys, kompozitorius, literatas.
Biografija
1944 m. baigė Anykščių gimnaziją, 1945–1946 m. Vilniaus muzikos mokykloje mokėsi smuikuoti (dėst. E. Bekerienė), 1945–1948 m. studijavo Vilniaus universiteto Istorijos – filologijos fakultete.
1948 m. su tėvais ištremtas į Sibiro Krasnojarsko kraštą – Orešną, o 1949 m. – į Bogučianą. Dėstė muziką Orešnos mokykloje, buvo klubo meno vadovas, iš studentų lietuvių subūrė vyrų vokalinį ansamblį ir kapelą. Patekęs į Bogučianą, dėstė muziką ir vokiečių kalbą, vadovavo chorui vidurinėje mokykloje, dirbo muzikos vadovu vaikų namuose ir vaikų darželyje.
1956 m. vasarą grįžo į Lietuvą, 1957–1960 m. neakivaizdiniu būdu tęsė studijas Vilniaus universitete, tobulinosi Liaudies kūrybos namų rengiamuose kompozitorių mėgėjų kursuose.
1956 m. pradėjo mokytojauti Viduklėje, o po metų perkeltas į Raseinius. Čia dirbo septynmetėje mokykloje ir kultūros namuose, nuo 1960 m. – Raseinių vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, nuo 1963 m. – direktoriaus pavaduotojas mokymo reikalams. 1965–1970 m. – Raseinių vaikų muzikos mokyklos direktorius. Taip pat dirbo ir su chorais. Suorganizavo didelį vidurinės mokyklos vyresniųjų klasių moksleivių mišrųjį chorą, kurį parengė 1964 m. I respublikinei moksleivių dainų šventei. Vadovavo siuvimo fabriko „Šatrija“ ir kolūkio „Mituva" chorams – pastarasis 1957 m. – I respublikinio jaunimo festivalio Vilniuje laureatas.
1970–1984 m. muziką ir dainavimą dėstė Kauno 27-ojoje vidurinėje mokykloje, vadovavo moksleivių chorams ir vokaliniams ansambliams bei pučiamųjų orkestrui. Jaunių choras 1977 m. III respublikinės moksleivių dainų šventės laureatas, vokaliniai ansambliai dalyvaudavo „Dainų dainelės" konkursuose.
1972–1989 m. vadovavo Kauno farmacininkų vokaliniam ansambliui „Salvija“. 1988 m. pirmas Lietuvoje suorganizavo Kauno politinių kalinių ir tremtinių mišrųjį chorą ir su juo išplėtojo plačią koncertinę veiklą – dalyvavo televizijos laidose, ėmė rengti poezijos ir dainų šventes „Leiskit į tėvynę“ (pirmoji – 1991 m. Kaune, antroji – 1993 m. Vilniuje, trečioji – 1995 m. Panevėžyje, ketvirtoji – 1997 m. Klaipėdoje). Choras „Ilgesys" dalyvavo 1990 m. Lietuvos tautinėje dainų šventėje Vilniuje, 1994 m. – I ir 1998 m. – II Pasaulio lietuvių dainų šventėse Kaune ir Vilniuje.
A. Paulavičius buvo Raseinių rajono dainų švenčių organizatorius ir vyr. dirigentas, 1978 m. – Kauno miesto dainų šventės dirigentas, 1990 m. – tautinės dainų šventės Vilniuje ir 1994 m. – I Pasaulio lietuvių dainų šventės Kaune dirigentas.
Sukūrė dainų chorams ir vokaliniams ansambliams, kurių dalis išspausdinta knygose „Malda už tėvynę“ (1992 m.) ir „Tėviškės varpai" (1994 m.). Pasireiškė ir kaip poetas (daug dainų parašyta pagal jo paties tekstus), ir kaip prozininkas – parašė prisiminimų, apysakų, dramos ir kitokių kūrinių, kurių nemaža išleista.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Taylor Hawkins
Oliver Taylor Hawkins (1972 m. vasario 16 d. Fortvorte, Teksase, JAV – 2022 m. kovo 25 d. Bogotoje, Kolumbijoje ) – JAV roko muzikantas, labiau žinomas kaip grupės Foo Fighters būgnininkas.
Biografija
Hawkins padėjo įrašyti būgnų partijas grupės Coheed and Cambria ketvirtajame albume Good Apollo, I'm Burning Star IV, Volume Two: No World for Tomorrow.
Grojo būgnais Alanis Morissette koncertiniame ture. Įkūrė grupę Taylor Hawkins and the Coattail Riders, kurioje muša būgnus bei dainuoja. 1997 m. prisijungė prie grupės Foo Fighters.
Taylor Hawkins yra pasakęs, jog jį įkvepia tokie būgnininkai, kaip Roger Taylor iš Queen ir Stewart Copeland iš The Police.
FK Modriča
Istorija
Klubo ištakos siekia 1922 m.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo RS Pirmoje lygoje ir liko šešioliktoje vietoje.
David Alexandre Winter
David Alexandre Winter (tikrasis vardas Leon Kleerekoper; g. 1943 m. balandžio 4 d. Amsterdame) – olandų pop dainininkas, Liuksemburgo atstovas 1970 m. „Eurovizijos“ konkurse.
Biografija
1966–1968 m. dainavo Amsterdame/Hagoje įsikūrusioje grupėje „Daddy’s Act“.
Pasivadinęs Johnnie Van Doren, dirbo radijuje „Radio Veronica“ bei įrašė du singlus „Philips Records“ įrašų studijoje. 1970 m. David Alexandre Winter atstovavo Liuksemburgui „Eurovizijos“ konkurse. Jis atliko dainą „Je suis tombé du ciel“ ir, negavęs nei vieno taško, liko paskutinėje vietoje.
1979 m. David persikėlė į Jungtines Amerikos Valstijas, kur dirbo automobilių pardavėju. Yra kelis kartus vedęs ir išsiskyręs, turi keletą vaikų iš skirtingų santykių. Dukra Ofelija – populiari prancūzų dainininkė ir aktorė.
Butniūnai (Joniškis)
Butniūnai – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Buivydžių.
Popiežius Julijus
Yra trys popiežiai, vardu Julijus:
Hasely Crawford
Hasely Joachim Crawford (g. 1950 m. rugpjūčio 16 d. San Fernande) – Trinidado ir Tobago lengvaatletis, kuris specializuojasi sprinto rungtyse. Šalies pirmasis ir kol kas vienintelis olimpinių žaidynių aukso medalininkas. Šalies nacionalinės estafetės komandos narys.
Izraelio futbolo varžybos 1981–1982 m.
Izraelio futbolo varžybos 1981–1982 m.
Hasely Crawford
Atstovavo Trinidadui ir Tobagui keturiose olimpiadose. 2001 m. šalies Nacionalinis stadionas sportininko garbei pavadintas jo vardu.
Salvadoras (miestas)
Salvadoras (, pilnas pavadinimas – São Salvador da Baía de Todos dos Santos, t. y. „Visų įlankos šventųjų šventasis gelbėtojas“) – miestas Brazilijos šiaurės rytuose, išsidėstęs Atlanto vandenyno iškyšulyje. Bahijos valstijos sostinė.
Įkurtas 1549 m. Iki 1763 m. buvo Brazilijos sostinė. Vienas seniausių kolonijos miestų, tuometinės kultūros centras. Jame klestėjo kolonijinė prekyba vergais, cukrumi, tabaku, miestas sparčiai augo ir tapo pagrindiniu uostamiesčiu. Dėl to puldinėtas piratų, o 1624–25 m. užimtas olandų.
Nuo 1985 m. istorinis miesto centras įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Jame išliko renesanso laikų puošnių barokinių religinių statinių, XVI–XVIII a. rūmų, tvirtovių, taip pat 2–3 aukštų XVI–XVII a. gyvenamųjų namų su barokiniais frontonais, tinkuotų, dažytų ryškiomis spalvomis. Pelourinjo kvartalo, išsidėsčiusio kalvotoje vietoje, viduryje – trikampė aikštė, aplink ją susitelkę dauguma žymiausių pastatų.
Oni (kompiuterinis žaidimas)
Žaidimo pasauliui didelę įtaką padarė Mamoru Oši anime filmas „Dvasia šarvuose“. Pagrindiniai veikėjai, Konoko ir vyr. policijos pareigūnas Grifinas (Griffin), labai primena filmo protagonistus Motoko Kusanagi ir Daisuke Aramaki. Bendrovė „Dark Horse Comics“ išleido keturių leidimų „Oni“ komiksų versiją ribotu tiražu, pirmasis leidimas buvo įtrauktas į Windows versijos žaidimo pakuotę.
Apžvalga
Žaidime galima rinktis iš dešimties skirtingų ginklų: pistoletų, šautuvų, raketsvaidžių ir energijos ginklų. Daiktų, suteikiančių ypatingų savybių, tokių kaip gyvybės atsistatymas ar nematomumas, galima rasti išsimėčiusių po žaidimo lygius ar šalia priešų lavonų. Kadangi žaidėjas vienu metu su savimi gali neštis tik vieną ginklą ir nedaug šaudmenų, kautynių sugebėjimai labai praverčia. Galima smūgiuoti rankomis bei kojomis, permesti priešininkus ir pan.; pasiekus tolimesnius lygius, atrakinami efektyvesni judesiai ir jų kombinacijos.
Priešai skirstomi į keletą klasių, kurių kiekviena pasižymi unikaliu kovos stiliumi, jų tvirtumą išskiria skirtingų spalvų uniformos.
Žaidime viso yra 14 lygių. Jų plotai įvairūs, dauguma gana dideli, kartais sudaro visą pastatą.
„Oni“ grafikos variklis geba sklandžiai pavaizduoti sudėtingų kovos menų judesių animaciją, tačiau pasitaiko, kai vaizdo kadrai nesutampa dėl keleto vienu metu atakuojančių kompiuterio valdomų veikėjų (NPC).
Siužetas
Veiksmas vyksta apie 2032 m. Žaidimo pasaulis – antiutopija. Žemė taip užteršta, kad gyvenamų vietų beveik nelikę. Kad išspręstų tarptautinę ekonominę krizę, tautos įsteigė bendrą koalicinę vyriausybę. Tačiau vyriausybė žmonėms taiko propagandą, melagingai teigdama, jog pavojingo užterštumo regionai yra gamtos draustiniai ir pasitelkia specialiąsias policijos pajėgas (TCFT) pasipriešinimams malšinti. Pagrindinė veikėja Konoko (vėliau atskleidžiamas tikrasis vardas, Mai Hasegava) pradeda dirbti TCTF pajėgose. Netrukus ji išsiaiškina, kad TCFT darbdaviai slepia informaciją apie jos praeitį. Ji pradeda kovą prieš TCFT, ketindama išsiaiškinti savo praeitį. Veikėja sužino daugiau apie savo šeimą ir kilmę kovodama su TCTF ir nusikalstama grupuote, žinoma Syndicate pavadinimu. Žaidimo kulminacijoje Konoko išsiaiškina Syndicate planus sutrikdyti žmonijos gyvybę palaikančių orą valančių gamyklų veiklą. Jai iš dalies pavyksta jiems sutrukdyti ir išgelbėti dalį žmonijos.
Vosiliškio šv. Juozapo bažnyčia
Istorija
Apie 1712 m. Belozarai Belazariškio dvare pastatė koplyčią. Juozapas Belozaras 1785 m. pastatė medinę bažnyčią ir jai dovanojo žemės. XIX a. pradžioje veikė parapinė mokykla. Atokiau nuo Belazariškio dvaro 1812 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. Vosiliškio finalistas kunigas Juozapas Limontas 1863 m. ištremtas į Permės guberniją (mirė Solikamske 1866 m.). 1882 m. bažnyčia suremontuota ir padidinta. 1929 m. įkurta parapija.
Architektūra
Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, su siaura penkiasiene apside. Ant kraigo galų – du bokšteliai. Vienanavė, yra vienas altorius.
Epingeno notariatas
Epingeno notariatas – nuo XIX amžiaus veikęs notariatas pagal Badeno teisę, o nuo 1974 m. liepos 1 d. – pagal Viurtembergo teisę.
Istorija
Iki 1974 m. birželio 30 d. Eppingene pagal Badeno teisę veikė valstybinis notaro biuras. Greta veikė miesto rejestras (Grundbuchamt), įsikūręs rotušėje. Notariatas - Epingeno apylinkės teismo viršutiniame aukšte (Kaiserstraße 1). Baden-Württembergo apskrities reformos 1973 m. metu Eppingenui, Gemmingenui ir Ittlingenui panaikinta Badeno teisė, įvesta Viurtembergo t.
Darbo balsas (Klaipėda)
Darbo balsas – Klaipėdos krašto Darbo federacijos organas, leistas 1926 m. Klaipėdoje.
Istorija
Pirmasis numeris pasirodė 1926 m. sausio 17 d. Ėjo kartą per dvi savaites lietuvių ir vokiečių kalba. Spausdino spaustuvė „Lituania“ Klaipėdoje.
Nagrinėjo pramonės ir žemės ūkio darbininkų darbo ir gyvenimo klausimus.
Redagavo M. Toleikis.
Jurgis Pacevičius
Biografija
Pirmąkart minimas 1480 m.
Šeima
Buvo dukart vedęs: su pirmąja žmona Anastazija (kilmė nežinoma) turėjo sūnų Mikalojų (jis vedė kunigaikščio Aleksandro Jurgaičio Alšėniškio dukterį Aleksandrą); antra žmona – Teodora, Jono Rogatinskio duktė (jos pirmas vyras buvo Kobrino kunigaikštis Ivanas Semionovičius, trečias – Mikalojus Radvilaitis).
Valstybės tarnyba
1480–1492 m. – valdovo maršalka. 1481 m. – Kauno seniūnas. 1486–1492 m. – Kijevo vaivada.1492-1496 m. – Naugarduko seniūnas. 1496–150 m. – Polocko vietininkas. 1505 m. – Merkinės seniūnas.
1495 m. su žmona Anastazija, sūnumi ir grupe Kijevo dvasininkų bei bajorų įsirašė į Romos šv. Dvasios broliją.
Šaltiniai
Rimvydas Petrauskas "Lietuvos Diduomenė XIV a. Pabaigoje – XV a. " 281 psl.
Bladava
Bladava arba Vladimirovka (, nuo 1945 m., nuo 1950 m. liepos 5 d. Владимирово, nuo 2008 m. Владимировка) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Kutuzovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Bladavō prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Karaliaučiaus apskrities, nuo 1939 m. Sembos apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kenigsbergo rajono, vėliau Gurjevsko rajono kaimas, nuo 1947 m. birželio 17 d. Zaozerjės apylinkės, 1954 m. birželio 16 d. – 2008 m. birželio 30 d. Kutuzovo apylinkės kaimas.
Picea martinezii
Picea martinezii – pušinių (Pinaceae) šeimos, eglių (Picea) genties visažalis spygliuotis medis. Remiantis The Plant List augalų moksliniais sąrašais, Picea martinezii yra Picea chihuahuana rūšies vienas iš trijų sinonimų.
Apibūdinimas
Spygliai 23-35 mm ilgio, šviesiai žali. Kankorėžiai cilindriški, 8-16 cm ilgio, 3 cm pločio.
Petrarca Padova
Paduvos „Petrarca“ – Italijos futbolo klubas iš Paduvos.
Omagva
thumb|right|230px|Džiunglės Omagvos regione Omagva arba žemutinės džiunglės  – vienas iš 8 Peru gamtinių regionų. Yra šalies rytuose, Amazonijos selvoje. Sričiai taip pat priklauso Andų dalis iki 400 m aukščio. Regionas pavadintas pagal omagvų indėnų gentį.
Tipiškas ekvatorinių džiunglių klimatas (ištisus metus karšta 25-28 °C ir labai drėgna) ir augalija (sunkiai įžengiamos ardinės džiunglės). Daugybė pelkių, lagūnų, ežerų, vandeningų upių. Gyvena daugiausia nedidelės indėnų gentys.
Auga balamedžiai, kedrai, daugybė palmių rūšių, orchidėjos.
Izraelio futbolo varžybos 1982–1983 m.
Izraelio futbolo varžybos 1982–1983 m.
Fusinas
Fusinas  – miestas šiaurės rytų Kinijoje, rytų Liaoninge; turi prefektūros statusą. Geležinkelių mazgas, eina Pekino–Šenjango plentas. Svarbus akmens anglių ir agato gavybos centras. Kalnakasybos įrengimų gamyba. Veikia technologijų universitetas.
Popiežius Leonas
Yra trylika popiežių vardu Leonas.
Julius Mickevičius
Julius Mickevičius (1889 m. vasario 13 d. Medingėnai, Žarėnų valsčius, Telšių apskritis – 1938 m. kovo 8 d. Čikaga) – JAV lietuvių visuomenės, spaudos veikėjas, redaktorius.
Biografija
1913 m. Čikagoje pradėjo leisti mėnesinį humoro žurnalą „Šakė“. 1914 m. JAV suorganizavo bendrovę laisvamanių laikraščiui leisti.
1918 m. drauge su Aleksu Ambrozevičiumi ir kitais įsteigė Lietuvių laisvamanių federaciją, buvo jos pirmininkas.
Rožinis pelikanas
Rožinis pelikanas (Pelecanus onocrotalus) – pelikaninių (Pelecanidae) šeimos irklakojinis paukštis, kuris visas baltas, su rausvu atspalviu. Pakaušyje turi nedidelį kuoduką. Snapas labai didelis, geltonas.
thumb|left thumb|left thumb|left|200px|Rausvųjų pelikanų grupė
Paplitęs Juodosios, Azovo, Kaspijos jūrų pakrantėse ir upių deltose, kai kuriose Vidurinės Azijos, Vakarų Sibiro ežeruose. Taip pat gyvena subsacharinėje Afrikoje, Pietų Azijoje. Pavieniai paukščiai ir būriai kartais nuklysta į šiaurines platumas.
Lietuvoje pastebimas retkarčiais atklystantis iš pietinių kraštų. Paukštis sveria maždaug 10-11 kg.
Gyvena sekliose jūrų įlankose ir upių deltose, apaugusiose nendrėmis, meldais ir švendrais. Peri kolonijomis. Krauna didelius (~1,8 m pločio) lizdus iš vandens augalų. Deda 2-4 kiaušinius ir peri 29-30 dienų.
Minta žuvimi, per dieną jų gali sulesti 1,5 kg. Gaudo būriais vaikydami žuvis į seklumą.
Cassius
Cassius – Prancūzijos house muzikos prodiuseriai. Jų tikrieji vardai Philippe Cerboneschi ir Hubert Blanc-Francard, tačiau yra geriau žinomi jų sceniniai pavadinimai, tai Philippe Zdar ir Boom Bass.
Biografija
Abu nariai ėmė dirbti kartu 1988 m. kai prodiusavo kelis Mc Solaar albumus. 1991 m. jie sukūrė pirmą savo projektą pavadinimu La Funk Mob, kur jie toliau eksperimentavo su elektriniais garsais. Vėliau jau jie abu sukūrė garsųjį hitą „Foxxy“, tik šį kartą jau pasivadinę Cassius vardu. Šio singlo populiarumas išgarsino Cassius, o tokios grupės kaip Daft Punk ar Air net leido sukurti kelis jų dainų remix’us. 1999 m. sausio mėn. jie išleido kitą hitą „Cassius 1999“, kuris kaip pasirodo, buvo jų albumo pagrindinė daina, albumo kuris ir vadinosi „1999“. Šiame albume buvo dar du hitai, tai „Feeling for You“ ir „La Mouche“. Dainų „Feeling for you" ir „Cassius 1999" video klipuose yra vaizduojamas garsus komiksų veikėjas, vardu Deadman, kuris čia yra Dj – superherojus.
2002 m. buvo išleistas antrasis jų albumas „Au Rêve“, kuris nebuvo toks populiarus kaip pirmasis. Šiame albume galima išgirsti kūrinių, kartu su Steve Edwards, Wu-Tang Clan ir dar keliais kitais atlikėjais. Cassius grįžo į studiją 2006 m. su eksperimentiniu singlu „Toop Toop“, kuris buvo vienas iš jų albumo „15 Again“ singlų. Šis, kaip ir prieš tai buvęs „Au Rêve“ albumas buvo daugiau vokalinio, o ne house muzikos tipo. Keliaudami po albumo pristatymo turą, jie sugalvojo vieną įdomų dalyką, paprašė draugų ir fanų sukurti remixą dainos „Toop Toop“. Kaip jie patys teigia, jie sulaukė apie 400 remixų nuo 2006 m. spalio mėn. Šiuo momentu grupe dar nieko nekuria.
Onkogenai
Onkogenai (graik. onko 'auglys') - genai, kurių mutacijos ar epigenetiniai pokyčiai (pvz., demetilinimas) nulemia normalių eukariotinių ląstelių virtimą piktybinėmis. Onkogenų veikla reiškiasi per jų koduojamų baltymų aktyvumą, paties onkogeno duplikacijas ar amplifikacijas bei translokacijas. Onkogenų yra virusuose, retrovirusuose, vėžinių ląstelių genome. Retrovirusų ir vėžinių ląstelių onkogenai susidaro iš normalių genų - protoonkogenų, kurių yra visuose stuburiniuose, bestuburiuose bei mielėse.
Reikšmė
Platus protoonkogenų paplitimas organizmuose bei jų konservatyvumas (tas pats protoonkogenas sutinkamas evoliuciškai tolimuose organizmuose) rodo jų svarbą normalių ląstelių funkcionavimui. Protoonkogenų produktai - baltymai, aptinkami ankstyvosiose embriogenezės stadijose, reguliuoja ląstelių augimą, dalijimasį ir diferenciaciją. Protoonkogenų virtimą onkogenais sukelia taškinės mutacijos, chromosomų aberacija, geno amplifikacija (kai pagausėja genų sudarančių medžiagų) bei sustiprėjusi genų raiška.
Butrimiškės (Alytus)
Butrimiškės – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 8 km nuo Butrimonių.
Onkogenai
Reikšmė
Ląstelės virsme į vėžinę dalyvauja du ir daugiau onkogenų. Jų aktyvumas priklauso nuo supančio genomo sudėties. Daugelis onkogenų turi proteinkinazinį aktyvumą, specifišką tirozinui. Tirozino fosforo grupės pernaša yra pagrindinis ląstelių virtimo vėžinėmis pradžios signalas.
Onkogenai žymimi trimis raidėmis pagal lotynišką auglio pavadinimą (src - sarcoma, erb - erytroblastos).
Nuorodos
Tinklalapiai su onkogenų sąrašais
Siesikai
Siesikai – miestelis Ukmergės rajono savivaldybės vakaruose, prie Siesikų ežero. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Stovi Siesikų Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia (nuo 1537 m.), varpinė, kapinių koplyčia-mauzoliejus, Laisvės paminklas, pietuose išlikę dvaro rūmai (XVI–XIX a.). Veikia Siesikų gimnazija, biblioteka, paštas (LT-20048), kultūros namai, ambulatorija, vaistinė, girininkija.
Vakariniu pakraščiu teka Groblės upelis, į šiaurę nuo Siesikų yra Obelies upės aukštupys, rytiniame pakraštyje telkšo Siesikų ežeras. Stūkso archeologinis Siesikų akmuo.
thumb|left|Siesikų akmuo
Istorija
Siesikų pilį XIII a. pab. pastatė Utenos kunigaikščio Romunto sūnus Daumantas (kai kurie istorikai mano, kad XIV a. ji priklausė LDK kunigaikščiui Jaunučiui). 1441 m. minimas Siesikų dvaras ir Siesikų bažnyčia. Daumanto palikuonys Daumantai Siesickiai pastatė renesansinius rūmus (daug kartų perstatyti ir rekonstruoti).
XVI a. 2-ojoje pusėje jau minimas miestelis. 1537 m. dvarininkų Siesickių iniciatyva pastatyta Siesikų bažnyčia – manoma, kad nuo tada gyvenvietė ir imta vadinti Siesikais. 1748 m. Siesikai gavo turgaus ir prekymečių privilegiją. XVIII a. 1-ojoje pusėje dvaras per vedybas atiteko Radviloms, o XIX a. jį nupirko Daugėlos. XVIII a. pabaigoje Siesikų kapinėse Lokinės dvarininkas Medardas Končia pastatė mauzoliejinę koplyčią, kurioje buvo laidojami Končių, Daugėlų, Broel Pliaterių didikų šeimų atstovai.
XX a. Siesikai – Vilkmergės apskrities bažnytkaimis ir dvaras, valsčiaus centras.
Birželio 25
Birželio 25 yra 176-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 177-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 189 dienos.
Siesikai
Istorija
XX a. pokario metais apylinkėse veikė Vyčio apygardos, Briedžio partizanų rinktinės Lietuvos partizanai. Sovietmečiu buvo tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.
Teresė Papšytė
Teresė Papšytė (1939 m. rugsėjo 14 d. Čikagoje), muzikos mokytoja, vargonininkė, chorvedė, vienuolė.
Siesikai
Istorija
1998 m. patvirtintas Siesikų herbas.
Gyventojai
thumb|Siesikai iš pietų
Birželio 25
Vardadieniai
Baniutė – Geismantas – Geismantė – Geistara – Geistaras – Geistautas – Geistautė – Geisvyda – Geisvydas – Geisvina – Geisvinas – Girvydas – Prosperas – Vilhelma – Vilhelmas – Vilhelmina – Vilius
Teresė Papšytė
Biografija
1953 baigė Visų Šventųjų lietuvių parapijos mokyklą, o 1957 Marijos aukštesniąją mokyklą. 1948–1953 mokėsi skambinti fortepijonu pas Heleną Pech, o 1953–1957 dainuoti pas Alice Stephens. 1965 baigė Marywood College Scrantone, PA, ir įgijo muzikos bakalauro laipsnį. 1959–1976 studijavo De Paulo universitete (vokalą pas George Grahamą, muzikos teoriją pas Philipą Winsora, chorvedybą pas dr. Robertą Herbertą) ir gavo magistro laipsnį. 1979–1984 American Conservatory of Music pas dr. Robertą Lodiną studijavo vargonavimą.
1956 įstojo į Šv. Kazimiero vienuolyną Čikagoje, 1959–1974 mokytojavo parapijinėse pradžios, o vėliau ir aukštesniosiose mokyklose. 1974–1976 mokytojavo vienuolių kazimieriečių mergaičių gimnazijoje Villa Joseph Marie, Hollande, PA, o 1985–1997 Marijos aukštesniojoje mokykloje Čikagoje, vadovavo šių mokyklų chorams. Koncertavo Čikagos miesto rotušėje, dalyvavo chorų varžybose ir tautiniuose renginiuose.
Nuo 1985 Čikagos vienuolių kazimieriečių choro vadovė, choras giedojo katedroje ir kitose bažnyčiose.
Nuo 1996 T. Papšytė Lietuvos pilietė. Priklauso šioms profesinėms organizacijoms: American Guild of Organists, Music Educators National Conference, Illinois Music Educators Association. Dalyvauja moterų vienuolynų choruose.
Dauniškis
Dauniškis – ežeras rytų Lietuvoje, Utenos mieste, Dauniškio gyvenamajame rajone. Ilgis šiaurės – pietų kryptimi 0,68 km, plotis iki 0,28 km. Altitudė 104,5 m. Krantai žemi, pelkėti, tik pietvakarinis sausas. Pakrantės užžėlusios. Ežero dugnas padengtas dumblu. Šiaurėje išteka R-1 upelis, įtekantis į Rašę (Vyžuonos baseinas). Aplink ežerą įrengtas Dauniškio poilsio ir pramogų parkas. Vasaros metu ežere veikia šviečiantis-grojantis fontanas.
Rytiniame krante stovi Utenos Šv. Mergelės Marijos, Kankinių Karalienės koplyčia.
Etimologija
Vandenvardis Daũniškis kilęs iš pavardės Daunys.
Vytautas Kaikaris (1912)
Vytautas Kaikaris (1912 m. gegužės 22 d. Kavarskas – 1982 m. rugpjūčio 29 d. Vilnius) – Lietuvos fizikochemikas ir elektrochemikas.
Biografija
1936 baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1968 m. chemijos mokslų daktaras.
Nuo 1936 Vytauto Didžiojo universiteto, nuo 1940 Vilniaus universiteto dėstytojas, 1944–1954 m. Bendrosios chemijos katedros vedėjas, 1946–1950 m. ir Chemijos fakulteto dekanas, nuo 1956 Fizikinės chemijos katedros vedėjas, nuo 1970 m. profesorius.
Mokslinė veikla
Tyrimų sritys – metalinės dangos, cheminė kinetika, fizikochemijos analizė, fotochemija. Sukūrė sidabravimo iš necianidinių ir mišriųjų elektrolitų technologiją, sidabro ir jo lydinių elektrolitinio nusodinimo būdą, tyrė vadinamųjų veliūrinių dangų susidarymą, paskelbė morfologinę elektrocheminių dangų klasifikaciją.
Vokiečių bokseris
thumb|right|270px|Bokseriai
Bokseris – yra vidutinio dydžio trupaplaukių šunų veislė, išvesta XIX amžiaus pabaigoje Vokietijoje. Bokserių pirmtakas, dabar išnykęs bulenbeiceris, buvo naudojamas stambių gyvūnų (meškų, šernų, elnių) medžioklei, tačiau pats bokseris klasifikuojamas kaip darbinis ar namų šuo. Iš savo medžioklinių pirmtakų bokseriai yra išlaikę savo tvirtą figūrą, plačius nasrus ir tvirtą sukandimą. Prastai socializuotas bokseris gali bandyti rodyti viršumą prieš kitus didelius šunis ir įsivelti į grubius žaidimus. Normaliomis salygomis jie yra labai draugiški, džiaugsmingi ir ištikimi šunys, puikiai sugebantys bendrauti su vaikais ir kitais gyvūnais. Ši veislė taip pat yra viena iš aktyviausių šunų, taigi jiems reikia paskirti ganėtinai daug laiko, kad jie galėtų išlieti savo energiją lauke, kitaip jie pradės krėsti išdaigas namuose.
Išvaizda
Spalva – rusva – įvairiausių atspalvių (nuo smėlinės iki tamsiai rudos). Tigrinė spalva – rusvame fone juodi dryželiai, lygiagretūs šonkauliams, dengiantys visą kūną. Leistinos baltos žymės ant snukio, krūtinės, letenų, bet neturi viršyti 1/3 pagrindinės spalvos. Visiškai balti, juodi ar kitos spalvos bokseriai neveisiami.
Veislės standartas, patvirtintas 1920 metais, galioja iki šių dienų.
Notarų rūmų prezidiumas
Notarų rūmų prezidiumas - notarų rūmų institucija, atliekanti notarų veiklos priežiūrą. Pvz., turi teisę iškelti notarui drausmės bylą už Lietuvos Respublikos notariato įstatymo, Lietuvos Respublikos teisingumo ministro patvirtintų teisės aktų ir Lietuvos Respublikos notarų garbės (etikos) kodekso pažeidimus, sudaro kandidato į notarus (asesoriaus) atliekamos notaro praktikos programą, Notarų kvalifikacijos kėlimo nuostatus tvirtinti teikia Lietuvos Respublikos teisingumo ministrui. Su Prezidiumu Lietuvos Respublikos teisingumo ministras tam tikrais atvejais derina savo veiksmus.
Prezidiumo pirmininkas
Prezidiumo pirmininkas laikomas notarų rūmų vadovu (prezidentu).
Deitonas
Deitonas – miestas JAV, pietvakarinėje Ohajo valstijos dalyje. Gyventojų 142 tūkst. (2010 m. duomenys), visoje metropoliteno teritorijoje gyvena apie 841 tūkst. žmonių.
Istorija
Gyvenvietėje įsikurta 1796 m. Miesto teisės suteiktos 1805 m. Miestas pavadintas Džonatano Deitono, kapitono JAV nepriklausomybės kare ir vieno iš JAV Konstituciją pasirašiusių asmenų, garbei. 1827 m. buvo pradėti Deitono–Sinsinačio kanalo, ateityje ženkliai prisidėjusio prie miesto plėtros, statybos darbai. 1913 m. miestas smarkiai nukentėjo nuo Didžiosios Majamio upės potvynio. Antrojo pasaulinio karo metu kaip ir dauguma JAV miestų, Deitonas įsitraukė į karinę veiklą. Buvo pradėtas Deitono projektas, kurio metu biochemijos įmonė „Monsanto“ sukūrė atominiams ginklams skirto polonio gamybos pramoniniu būdu metodus. Nuo XX a. 9-ojo dešimtmečio dėl sunkiosios pramonės produkcijos nuosmukio, mieste ėmė mažėti gyventojų. Tai lėmė, kad daugiau darbo vietų buvo sukurta su sveikatos apsauga ir gynybos pramone susijusiuose ūkio sektoriuose.
1995 m. mieste buvo priimtas Deitono susitarimas dėl Bosnijos karo užbaigimo. Formaliai dokumentas pasirašytas tų pačių metų gruodžio 14 d. Paryžiuje.
Lietuviai
1965 m. pastatyta Lietuvių Šv. Kryžiaus bažnyčia.
Karl Kautsky
Karlas Kautskis (1854 m. spalio 16 d. Prahoje – 1938 m. spalio 17 d. Amsterdame) – vokiečių socialdemokratijos teoretikas, SPD ir II Internacionalo lyderis.
Biografija
1874 m. studijuodamas Vienos universitete įsijungė į socialistinį judėjimą, bendraudamas ir su F. Lasalio šalininkais, ir su anarchistais bei pozityvistais. 1875 m. SPD narys. 1881 m. susipažino su K. Marksu ir F. Engelsu, bendradarbiavo su jais ir propagavo jų teoriją, 1885–1888 m. dirbo F. Engelso asmeniniu sekretoriumi. 1882 m. įsteigė ir iki 1917 m. redagavo SPD teorinį laikraštį „Neue Zeit“, iki 1888 m. Londone, vėliau Štutgarte. Vienas iš Erfurto programos autorių, parašė „Erfurto programos komentarus“ (1882). Londone parašė knygas ''„K. Markso ekonominis mokymas“ (1887), „T. Moras ir jo Utopija“'' (1888). Grįžęs į Vokietiją parašė „Naujausiojo socializmo pradininkai“ (1895), „Bernšteinas ir socialdemokratų programa“ (1899). K. Kautskis II Internacionalo steigimo iniciatorius ir vienas iš vadovų. Vėliau domėjosi 1905–1907 m. Rusijos revoliucija, kritikavo bolševikinį požiūrį į darbininkų judėjimą, kovojo ir su E. Bernšteino revizionizmu, ir su R. Liuksemburg radikalizmu. Prieš I pasaulinį karą paskelbė ultraimperializmo teoriją, kad monopolinis kapitalas sudaro pasaulinį kartelį, kontroliuojantį ekonomiką ir politiką. Teiginys, kad toks kartelis panaikina karo grėsmę, netrukus buvo paneigtas praktikoje. 1917 m. su Hugo Hase įkūrė Vokietijos nepriklausomąją socialdemokratų partiją, tačiau 1922 m. pritarė jos dešiniojo sparno susijungimui su SPD. 1918 m. vyko padėti Armėnijos socialdemokratams, po rusų okupacijos grįžo į Austriją. Nuo 1924 m. gyveno Vienoje, po anšliuso persikėlė į Prahą, po to į Amsterdamą.
Darbininkų žodis
Darbininkų žodis:
Mikniškių Dievo Motinos ikonos „Visų liūdinčiųjų Džiaugsmas“ parapija
Mikniškių Dievo Motinos ikonos „Visų liūdinčiųjų Džiaugsmas“ parapija – viena iš Vilniaus apskrities stačiatikių dekanato parapijų, Mikniškių kaime. Parapijai priklauso Mikniškių Dievo Motinos ikonos „Visų liūdinčiųjų Džiaugsmas“ cerkvė.
Istorija
Parapija įkurta 1922 metais, Pontijaus Rupyševo iniciatyva. Sovietinė valdžia parapiją įregistravo 1947 m., joje buvo 100–120 tikinčiųjų. 1963 m. LKP CK bandė likviduoti parapiją, tačiau tai nepavyko.
Bagdonai
Bagdonai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Baisogalos, prie kelio. Rytuose eina geležinkelio ruožas Baisogala–Radviliškis.
Etimologija
Manoma, kad Bagdonai yra asmenvardinis vietovardis, pavadintas pagal pavardės Bagdonas daugiskaitą.
SS Alba-Audace Roma
Romos „Alba-Audace“ – buvęs Italijos futbolo klubas iš Romos. 1927 m. kartu su kitais Romos klubais buvo priverstas jungtis į AS Roma klubą.
Izraelio futbolo varžybos 1983–1984 m.
Izraelio futbolo varžybos 1983–1984 m.
Aleksandras Paulionis
Aleksandras Paulionis (g. 1917 m. gegužės 2 d. Rusijoje) – vargonininkas, chorvedys, dainininkas (bosas).
Biografija
Nuo jaunystės pamėgęs muziką, išmoko vargonuoti, studijavo Kauno muzikos mokykloje ir konservatorijoje, dainavo Valstybės teatro chore, operų spektakliuose atlikdavo mažesnes boso partijas, dainavo vokaliniame vyrų kvartete.
1944 m. su šeima pasitraukė į Vokietiją, apsigyveno lietuvių stovykloje Rosenheime – Amerikos zonoje. Dainavo atgaivintame vyrų vokaliniame kvartete, kuris koncertavo lietuvių stovyklose ir Amerikos kariškiams Berlyne, Drezdene ir kitur.
1948 m. atvykęs į Kanadą, kurį laiką dirbo Ontario provincijos sidabro kasyklose, o vėliau pradėjo vargonininkauti ir koncertuoti kaip solistas. 1953 m. Toronte dalyvavo operos solistų konkurse, kuris buvo transliuojamas per Kanados radiją.
Klebono B. Mikalausko pakviestas, 1954 m. persikėlė į St. Catharines miestą ir pradėjo vargonininkauti Angelų Karalienės lietuvių parapijoje, suorganizavo apylinkės chorą, kuris giedojo bažnyčioje ir dalyvavo įvairiuose tarptautiniuose renginiuose. Vėliau buvo pakviestas vargonininko ir dirigento pareigoms anglų katalikų St. Mary’s bažnyčioje, kur dirbo visą dešimtmetį. Jo vadovaujamas vyrų choras pagarsėjo profesionaliu grigališkuoju giedojimu ir konkursuose laimėjo nemaža premijų.
1966–1982 m. – Hamiltono Aušros Vartų lietuvių parapijos vargonininkas ir choro vadovas. Jo choras giedojo bažnyčiose, rengė koncertus, bendravo su JAV Rochesterio miesto parapijos choru, dalyvavo JAV ir Kanados lietuvių dainų šventėse.
Nuo 1982 m. – vėl St. Catharines Angelų Karalienės lietuvių parapijos vargonininkas ir choro vadovas. Buvo dainų švenčių garbės dirigentas, aranžavo dainų ir giesmių chorams, 1984 m. prisidėjo prie Toronto „Gintaro" ansamblio plokštelės repertuaro parengimo.
Šlavės atodanga
left|150px miniatiūra|250px|right|Šlavės atodanga 2014 m.
Šlavės atodanga – kairiojo Šventosios intako Šlavės upelio atodanga Anykščių šilelyje, apie 250 m į rytus nuo dviračių kelio tarp Anykščių ir Puntuko akmens, miško masyve. Objektas pritaikytas lankymui: įrengtos kelio nuorodos, sutvirtintas takas šalia vingiuotos Šlavės (su laiptais, tilteliu), atokvėpio vieta, informacinis stendas.
Šlavės atodanga yra valstybinis geologinis gamtos paveldo objektas, saugomu paskelbtas 2007 m. birželio 21 d., siekiant išsaugoti čia atsiveriančias kvartero ir neogeno periodų uolienas. Šlavės slėnis – tai vienintelė vieta Lietuvoje ir Baltijos bei Skandinavijos šalyse, kur surastos seniausio tarpledynmečio, vadinamo Šlavės vardu, nuosėdos. Atodanga yra 19 m aukščio, jos ilgis 66 m. Šlavės slėnio šlaituose susiformavę net trijų geologinių sistemų – devono, neogeno ir kvartero dariniai. Čia randamos dar priešledynmetinio kvartero nuosėdos, kai Skandinavijos kalnuose pradėjo formuotis ledynas.
Geologija
Geologinis pjūvis (geologų Augustino Linčiaus, 1998 m., Almos Grigienės, 2007 m., duomenimis):
Kotanteno pusiasalis
thumb|right|250px|Kotanteno pusiasalis Kotanteno pusiasalis arba Šerbūro pusiasalis − pusiasalis šiaurės vakarų Prancūzijoje, prie Lamanšo, Žemutinės Normandijos regione, Manšo departamente.
Didžiausias pusiasalio miestas − Šerbūras Oktevilis. Todėl, kartais pusiasalis dar vadinamas Šerbūro pusiasaliu. Dauguma gyventojų dirba žvejybos pramonėje, o žemės ūkyje dominuoja galvijų ir avių auginimas.
Flamanvilyje (Flamanville) yra pastatyta atominė elektrinė. Keletą kilometrų į šiaurę nuo Flamanvilio yra pastatyta radioaktyvių atliekų šalinimo gamykla.
Fulaerdzi
Fulaerdzi  – miestas šiaurės rytų Kinijoje, Heilongdziange, prie Nundziango upės. Įeina į Čičiharo miesto prefektūros sudėtį ir sudaro vieną jos rajonų. Svarbus pramoninis centras (plieno, metalurgijos įrengimų, staklių, azoto trąšų gamyba).
Ramutė Adomaitytė
Ramutė Adomaitytė-Bruzgelevičienė (g. 1948 m. lapkričio 21 d. Gotlybiškiuose, Šakių apskritis) – žurnalistė, prozininkė, dėstytoja, mokslininkė.
Biografija
1971 m. baigė lituanistikos studijas Vilniaus universitete. 1973–1981 m. savaitraščio „Kalba Vilnius“ skyriaus redaktorė, 1981–1992 m. – žurnalo „Moksleivis“ skyriaus redaktorė, vyr. redaktoriaus pavaduotoja, 1992–1995 m. – savaitraščio „Dialogas“ apžvalgininkė, vyr. redaktorės pavaduotoja, mokslinė redaktorė. Nuo 1995 m. – Pedagogikos instituto mokslinė bendradarbė, nuo 1997 m. – savaitraščio „Dialogas“ skyriaus redaktorė. 2007 m. apgynė socialinių mokslų (edukologija) disertaciją, suteiktas mokslų daktaro laipsnis. Nuo 2007 m. Lietuvos edukologijos universiteto dėstytoja, docentė, mokslininkė.
Ilbirs Biškek
FK Ilbris – Kirgizijos futbolo klubas iš Biškeko.
Istorija
Įkurtas 2018 m. Žaidžia aukščiausioje šalies futbolo lygoje.
Sudėtis (2021 m.)
Atnaujinta: 2021 m. liepos 15 d.:
Fošanas
Fošanas  – miestas pietų Kinijoje, Guangdongo provincijoje, Perlų upės deltoje, 16 km į pietvakarius nuo Guangdžou. Turi prefektūros statusą. Yra geležinkelio stotis, oro uostas, veikia metropolitenas. Mašinų gamybos, tekstilės, porceliano ir keramikos, baldų, elektronikos pramonė, amatinė gamyba. Veikia universitetas. Yra XI a. taoistų šventykla, porceliano dirbtuvės.
Darbo Lietuva
Darbo Lietuva – komunistinis dienraštis, ėjęs 1935 m. Kaune.
Istorija
Leido S. Užupienė tris kartus per savaitę. Pirmasis numeris išėjo 1935 m. rugsėjo 26 m. Spausdino „Varpo“ spaustuvė. Išėjo 39 numeriai. 1936 m. vietoj „Darbo Lietuvos“ pradėjo eiti „Darbas“.
Informavo apie Lietuvos ir užsienio įvykius, nagrinėjo įvairias darbo, sveikatos apsaugos ir socialinio aprūpinimo problemas, svarstė bedarbystės situaciją Lietuvoje, spausdino praktinių patarimų, skelbė literatūros kūrinėlius.
Bendradarbiavo Pulgis Andriušis, V. Bičiūnas, T. Ivanauskas, Liūnė Janušytė, V. Labunaitis, V. Laukaitis, A. Steponaitienė ir kt.
Redaktorius Antanas Bružas.
1940 m. liepos 16 - rugsėjo 30 d. „Darbo Lietuvos“ pavadinimu, buvo leidžiamas dienraštis, ėjęs vietoj „Lietuvos aido“. Tų pačių metų spalio mėnesį jį pakeitė dienraštis „Tarybų Lietuva“.
Butrimiškės (Prienai)
Butrimiškės – buvęs kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Lielionių.
Lars von Trier
thumb|right|Lars von Trier Lars von Trier (1956 m. balandžio 30 d.) – danų kino režisierius ir prodiuseris. Vienas iš judėjimo „Dogma 95“ pradininkų.
Biografija
Lars von Trier gimė Kopenhagoje žydų šeimoje. Tėvai kairieji aktyvistai, susidomėję nudizmu.
Pradėjo filmuoti būdamas 11 metų amžiaus. 1983 m baigė Danų kinemotografijos mokyklą. Dar besimokydamas nufilmavo keletą filmų: „Nocture“ (1980 m.), „Išsivadavimo vaizdas“ (1982 m.) ir „Paskutinė smulkmena“ (1981 m.), kurie buvo apdovanoti „Geriausias filmas“ nominacijoje Miuncheno filmų festivalyje. 1982 m. kartu su prodiuseriu P. A. Jensenu įsteigė kino bendrovę Zentropa. Laikomas vienu žymiausių postmodernistinio kino kūrėju.
Keturių vaikų tėvas.
Apdovanojimai
Ryškiausi L. von Trier filmai, dar vadinami „Auksine Trier širdies trilogija“ yra „Prieš bangas“ (1996 m.), „Idiotai (filmas)“ (1998 m.) ir „Šokėja tamsoje“ (2000 m.). Šie trys filmai laimėjo daug apdovanojimų įvairiuose kino festivaliuose.
Eketė (upė)
Eketė – upė vakarų Lietuvoje, Klaipėdos rajone; Danės kairysis intakas. Prasideda Žvirblių apylinkėse, šalia kelio Gargždai-Kretinga. Teka vakarų kryptimi, įteka į Danę 16 km nuo jos žiočių, į rytus nuo Kalnuvėnų.
Intakai – Griežupis, Baukštė (kairieji), Župė, Cinkupis (dešinieji).
Vaga vingiuota. Vidutinis nuolydis 218 cm/km. Ant upės įrengtas 36 ha Laukžemių tvenkinys. Prie Eketės esančios gyvenvietės: Plikiai, Radailiai, Laukžemiai.
Upėvardis (dar žinomas kaip Eketis, Eketys) kilo nuo žodžio eketė („prakirsta skylė lede“).
Rivjer Nuaras
Rivjer Nuaras − aukščiausias Mauricijaus kalnas.
Kalno aukštis − 828 m virš jūros lygio. Rivjer Nuaras yra salos pietvakariuose, Savanos plynaukštėje. Kalno šlaituose prasideda daugelio kalnų upokšnių ištakos.
Šalčininkų Šv. Tichono parapija
'''Šalčininkų Šv. Tichono parapija''' – viena iš Vilniaus apskrities stačiatikių dekanato parapijų, Šalčininkuose. Parapijai priklauso Šalčininkų Šv. Tichono maldos namai. Parapija įkurta 1996 m. birželio 10 d., steigimo metais buvo 40 tikinčiųjų.
Popiežius Benediktas
Buvo penkiolika popiežių vardu Benediktas.
Taip pat buvo trys antipopiežiai vardu Benediktas.
Puna (gamtinis regionas)
thumb|right|230px|Puna thumb|right|230px|Punos kraštovaizdis netoli [[Punas|Puno miesto]] Puna – vienas iš 8 Peru gamtinių regionų. Apima Peru priklausančią Andų plynaukštės – Altiplano dalį (3500-4100 m aukštyje). Būdingas atšiaurus klimatas. Naktį temperatūra nukrenta žemiau 0 °C.
Tipiškas Punos augalas – kaktusas. Upių slėniuose ir ežerų pakrantėse auga krūmokšniai. Kultivuojami miežiai, bulvės ir maka. Būdingi gyvūnai: lamos, vikunijos, guanakai, Andų kondorai, Andų flamingai.
Gairės
Gairės gali reikšti:
Vosiūnų Švč. Mergelės Marijos bažnyčia
'''Vosiūnų Švč. Mergelės Marijos bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Vosiūnų kaime, Dysnos dešiniajame krante, prie Lietuvos ir Baltarusijos valstybės sienos.
Istorija
Bažnyčios statyba pradėjo rūpintis 1918 m. į šias apylinkes atvykęs kunigas Vaclovas Giedrys. Kunigo Juozo Erčiaus rūpesčiu 1919 m. bažnyčia pradėta statyti Kazėnuose (2 km į pietryčius nuo Vosiūnų). Ten įrengta laikina koplyčia. Kilus nesutarimams su žemės savininku, statyti nustota. Vosiūnų kaimas paskyrė bažnyčiai 5 ha žemės, kurioje kunigas J. Erčius 1921 m. pastatė dabartinę bažnyčią. Už lietuvišką veiklą jis 1925 m. ištremtas į nepriklausomą Lietuvą. Klebono Vinco Miškinio rūpesčiu po 1925 m. pastatyta klebonija. Vilniaus arkivyskupas 1931 m. įsakė kas antrą sekmadienį pamaldas laikyti lenkų kalba. 1922–1936 m. veikė „Ryto“ draugijos skyrius, 1927–1932 m. turėjęs mokyklą. 1926 m. įsteigtas šv. Kazimiero draugijos skyrius. Klebonas Baltazaras Budreckas 1937 m. nubaustas 1 mėn. kalėti už tai, kad rašydamas metrikus nelenkino lietuviškų pavardžių.
Architektūra
Bažnyčia neįprastų proporcijų, bazilikinė, žema, plati, su bokšteliu ant apsidės. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora metalinio tinklo.
Izraelio futbolo varžybos 1984–1985 m.
Izraelio futbolo varžybos 1984–1985 m.
Lokomotyvas
Lokomotyvas – geležinkelių transporto priemonė, kuri yra varomoji traukinio dalis, traukiantį jį. Žodis lokomotyvas kilęs iš lotynų kalbos, pažodžiui verčiamas „loco“ vieta ir „motivus“ – judėjimo sukėlimas.
Lokomotyvas skirtas traukti vagonus su kroviniu, pačiame lokomotyve vieta naudingam kroviniui nenumatyta. Geležinkelio transporto priemonės, turinčios tiek variklį, tiek ir žymią vietą kroviniui (automotrisės ir pan), lokomotyvais nevadinamos. Nesunkiai nuo traukinio atskiriamą lokomotyvą paprasčiau pakeisti, atskirai remontuoti, tyliau vagonuose, avarijos metu jo masė gali apsaugoti keleivus. Tačiau tik maža dalis tokio traukinio ratų (lokomotyvo ratai) yra varomieji. Automotrisėse visi ratai gali būti varomieji, todėl jos įkalnėse efektyvesnės. Vagonams traukti pritaikyta priemonė su vieta ir kroviniui vadinama varikliniu vagonu.
Tradiciškai lokomotyvas traukinį traukia iš priekio. Tačiau dažnai pasitaiko, kai vykdoma vadinamoji stumti – traukti operacija – į vieną pusę traukinys traukiamas, į kitą – stumiamas, kontroliuojant lokomotyvą iš priešingo galo. Mašinisto vieta gali būti vienam iš lokomotyvo galų, abiejuose (keičiant važiavimo kryptį, nereikia apsukti) arba jos išvis gali nebūti (lokomotyvas valdomas iš kito tame pat traukinyje esančio vagono ar lokomotyvo). Mašinisto vietos neturintys lokomotyvai dažniausiai vis dar turi valdymo pastotę lėtam pervarymui stoties ribose.
Istorija
Pirmasis lokomotyvas buvo sukonstruotas ir išbandytas 1804 m, išradėjo Richard Trevithick, Kornvalyje (Didžioji Britanija). Jis traukė 10 tonų geležies krovinį ir dar 70 keleivių penkiuose vagonuose iš viso 14 km. Lokomotyvas buvo per sunkus jam pagamintiems ketaus bėgiams, projektas buvo apleistas vos po trejeto reisų.
Pirmoji sėkminga komercinė lokomotyvo kelionė įvyko 1812 m.
Nuo 1814 m. iki 1829 m. Džordžas Stivensonas ilgai dirbo ir eksperimentavo su lokomotyvais, kol 1829 m. laimėjo „Rainhill Trials“ lokomotyvų varžybas. Ši jo sėkmė leido jam įkurti savo lokomotyvų kompaniją ir tiekti juos didžiajai daliai Europos ir JAV.
Skirstymas
Lokomotyvai pagal darbo pobūdį skirstomi į kategorijas:
Lokomotyvai pagal kuro tipą skirstomi į:
Taip pat prie lokomotyvų kartais priskiriami ir dyzeliniai, elektriniai traukiniai bei automotrisės.
Jurgis Savickis
thumb|260px|Grupelė [[Stokholmo konferencija|Antrosios Stokholmo konferencijos delegatų. Sėdi, iš kairės: Dr. Jonas Šliūpas, Felicija Bortkevičienė, Juozas Tumas-Vaižgantas. Stovi, iš kairės: Jurgis Savickis, Martynas Yčas, Jonas Aukštuolis, Ignas Šeinius, Jurgis Alekna, Stasys Šilingas.]] thumb|180px|Jurgis Savickis Norvegijoje Jurgis Savickis (1890 m. gegužės 4 d. Pagausančio dvaras, Ariogalos valsčius, Rusijos imperija – 1952 m. gruodžio 22 d. Rokbriun Kap Martenas (Roquebrune Cap Martin, Ero departamentas, Langedokas-Rusijonas, Prancūzija) – lietuvių diplomatas, rašytojas, lietuvių prozos modernintojas, artimas ekspresionizmui.
Biografija
Savickis buvo pirmasis vaikas šeimoje (be jo, dar gimė vienuolika vaikų, užaugo tik penki). Nors šeima nebuvo bajoriška, tačiau gyveno gana pasiturinčiai ir save laikė aukštesnio luomo žmonėmis. Gimnaziją lankė Maskvoje, kur gyveno pas dėdę. Dar gyvendamas Pagausantyje buvo susižadėjęs su kaimynų dukra Apolonija Jokimaite, Antano Jokimo ir Zenono Jokimo seserimi. Planuota santuoka neįvyko dėl Jurgio pageidavimo sudaryti ne bažnytinę, o tiktai civilinę santuoką. Išsiskyrimas su Apolonija atspindėtas novelėje „Koketė“ iš apsakymų rinkinio „Šventadienio sonetai“.
1911 m. įstojo į aukštesniuosius žemės ūkio kursus Petrograde, bet po kelių mėnesių grįžo į Maskvą studijuoti dailės, taip pat pratęsė dailės mokslus Krokuvoje.
Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, įsitraukė į lietuvių pabėgėlių globos organizacijų veiklą ir 1915 m. buvo išsiųstas į Daniją. Ten dirbo Raudonajame Kryžiuje, kur rūpinosi lietuvių belaisviais, atsidūrusiais vokiečių užnugaryje. Dirbdamas sutiko savo būsima žmoną Idą, su ja susilaukė dviejų sūnų - Algirdo ir Augustino.
Kadangi mokėjo lenkų, rusų, prancūzų, danų ir švedų kalbas bei buvo visapusiškai išsilavinęs, po karo tapo besikuriančios Lietuvos valstybės diplomatu Skandinavijos šalyse. Nuo 1919 m. buvo oficialus Lietuvos atstovas Danijoje, vėliau Suomijoje. Nuo 1922 m. – Norvegijoje. Vis dėlto diplomato darbas neužgesino kūrybinės ugnies: 1922 m. Berlyne pasirodė pirmasis Savickio apsakymų rinkinys „Šventadienio sonetai“. Panaikinus atstovybę Kopenhagoje, dirbo Suomijoje iki 1927 m.
1927–1929 m. tarnavo Užsienio reikalų ministerijoje Kaune, tuo pačiu metu vadovavo Valstybės teatrui. 1930–1937 m. vėl paskiriamas į diplomatinę tarnybą Skandinavijoje. 1937 m. perkeltas dirbti į Rygą. 1938 m. tapo Lietuvos atstovu Tautų Sąjungoje Ženevoje.
Su žmona atostogaudamas Pietų Prancūzijoje, Mentono apylinkėse, Roquebrune vietovėje, rado didelę pušį, kuri jam priminė gimtinę. Ten nusipirko žemės sklypą ir pasistatė vilą. Sovietų Sąjungai okupavus Lietuvą, Savickis, netekęs diplomato darbo, toje viloje ir apsigyveno. Ją pavadino gimtojo miesto vardu - „Ariogala“. Namus pavertė tarsi muziejų: į medžius, tvoros nišas įkėlė medinių skulptūrų - rūpintojėlių, koplytėlių su Dievo Motina, kitų šventųjų. Namuose Lietuvą priminė brolio Antano padarytas ąžuolinis stalas, ant sienų kabantys Adomo Varno, Petro Kalpoko, Adomo Galdiko ir kitų garsių dailininkų paveikslai.
1952 m. ištiko insultas, tą pačią dieną mirė Mentono klinikose, palaidotas Roquebrune kapinėse.
Kūryba
1910 m. parašė savo pirmąjį kūrinį – feljetoną „Dienos kančios“, kurį išspausdino laikraštyje „Lietuvos žinios“. Pasirašė Jurgio Rimošiaus slapyvardžiu (juo pasirinko senelės, tėvo motinos, mergautinę pavardę, didžiavosi iš jos paveldėta bajoriška kilme).
J. Savickis laikomas Vakarų Europos intelektualinės tradicijos atstovu bei priskiriamas prie lietuvių literatūros atnaujintojų kartos (Vincas Mykolaitis-Putinas, Kazys Binkis, Balys Sruoga ir kt.).
Jo prozoje nerasi „visažinio“ pasakotojo. Čia pasakotojo ir personažo mintys, požiūris dažnai susipina. J. Savickio požiūris į žmogaus prigimtį pesimistiškas, ironiškas. Atskleidžiamas prigimties dvilypumas, grėsmingumas. Tačiau rašytojo proza dėl to netampa niūri. Prigimties išdaigas atsveria šilti žmogiški ryšiai, grožio, meno, kultūros idealai.
Danielius Mickevičius
Biografija
1971 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto žurnalistikos specialybę.
Nuo 1962 m. dirbo žurnalų „Jaunimo gretos“, „Švyturys“ redakcijose. Nuo 1971 iki 1986 m. – Lietuvos žurnalistų sąjungos atsakingasis sekretorius, 1962 ir 1986 m. – Lietuvos televizijos ir radijo komiteto darbuotojas. 1986 m. įkūrė „Lietuvos reklamos agentūrą“, 1988–1990 m. Lietuvos kino studijos direktorius, 1990–1994 m. buvo bendrovės „Lituanus“ direktorius leidybai, nuo 1994 m. buvo „Baltijos spaudos ir prekybos bendrovės“ direktorius leidybai. Nuo 1991 m. dirbo Suomijos dienraščio „Karjalainen“ korespondentu Lietuvoje. Nuo 1996 m. – žurnalo „Lietuvos bajoras“ redaktorius. 1993 m. įkūrė leidyklą „Danielius“. Vertė iš rusų kalbos.