cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tavakoniai
Istorija
Teksase tavakoniai sudarė glaudžią sąjungą su veikų gentimi. Iki 1770 m. jie sutarė su prancūzais, bet buvo priešiški ispanams. Vadas Quiscat 1772 m. keliavo į San Antonio sudaryti taiką su ispanais, tačiau ji neilgai išsilaikė. Europiečiai atsikėlėliai kariavo su gentimi apie 1820 m., dėl ligų ir karo genties dydis smarkiai sumažėjo. Stiveno Ostino (Stephen F. Austin) Teksaso respublika gentį išstūmė iš centrinio Teksaso. Tavakoniai padėjo įtikinti komančius ir vičitus pasirašyti taikos sutartį su JAV vyriausybe. Tai buvo pirmoji sutartis, pasirašyta tarp Didžiųjų lygumų indėnų ir JAV. 1835 m. Camp Holmes tavakoniai pasirašė sutartį su JAV. Šioje sutartyje jie figūravo kartu su vičitais. Tai pasikartojo ir vėlesnėse sutartyse, pasirašytose 1837 ir 1846 m.
1853 m. Brazoso upės aukštupyje (Teksasas) buvo įsteigtas Indėnų rezervatas, bet naujakuriai vėliau gentį išvarė iš rezervato. 1859 m. rugpjūtį 258 tavakoniai buvo priversti persikelti į Indėnų teritorija (Indian Territory). 1872 m. tavakoniai apsigyveno rezervate tarp Kaneidiano ir Vošitos upių, kartu su vičitais, veikais, kadais, nadacais, kicajais ir Hainai.
Gentys priešinosi žemės dalinimo politikai, išdėstytai „Dawes’o žemės paskirstymo akte“ (Dawes Allotment Act), tačiau rezervatas buvo padalintas į asmeninius žemės sklypus, ir 1901 m. rugpjūčio 6 d. „perteklinė“ žemė buvo perduota naujakuriams neindėnams.
Sinonimai
Tavakoniai dar vadinami Touacara, Tahwaccaro, Tahuacaro, Towoccaro, taip pat Towakoni. Kai kurie prancūzų keliautojai juos vadino 'trys nendrės'.
Toponimai
Tavakonio tvenkinys Teksase buvo pavadintas pagal tavakonių gentį. Prie šio didelio tvenkinio stovi miestai Ist Tavakonis (East Tawakoni) ir Vest tavakonis (West Tawakoni).
Infuzorijos
Infuzorijos (Infusoria) – pirmuonių (protista) karalystės organizmų tipas.
Vandens organizmų grupė kuriai priklauso euglenos, klumpelės, kai kurie kiti pirmuonys bei gėlavandeniai dumbliai.
Algirdas Mikutis
Algirdas Mikutis (g. 1957 m. balandžio 26 d. Doneckas) – Lietuvos lėlių teatro režisierius, dailininkas juvelyras.
Biografija
1979 m. baigė aktorinį meistriškumą Lietuvos konservatorijoje, 1989–1990 m. studijavo Aukštuosiuose scenaristų ir režisierių kursuose Maskvoje ir Taline. 1979–1992 m. Vilniaus teatro „Lėlė“, 1989–1992 m. ir Telšių lėlių teatro studijos režisierius ir dailininkas.
Pastatė ir apipavidalino spektaklių Lietuvos televizijoje, Vilniaus teatre „Lėlė“, Vilniaus senamiesčio ir kituose teatruose.
Kuria papuošalus, prizus, suvenyrus, naudoja įvairi medžiagas (gintarą, dramblio kaulą, brangiuosius metalus, emalį, akmenis). Kūriniuose improvizuoja lietuvių pagoniškosios mitologijos, senųjų kultūrų meno temomis, kuria aptakių formų, subtilios modeliuotės mitologinių būtybių statulėles („Giltinė“ 2004 m., „Bangpūtys“, „Ragana“, „Šamano dvasios“, visi 2005 m.). Figūrinę vaizduoseną derina su abstrakčiosios dailės stilistika. Nuo 1985 m. dalyvauja parodose ir simpoziumuose Lietuvoje ir užsienyje (Vokietija, Ispanija, Gruzija); individualios parodos Vilniuje: 1994–1995 m., 2001 m., 2005 m., Nidoje: 1996 m.
Parodos
Personalinės:
Grupinės
Jegala
Jegala  – upė šiaurinėje Estijoje. Prasideda Pandiverės aukštumoje. Vingiuoja į šiaurę, šiaurės rytus. Įteka į Suomijos įlankos Ihasalu įlanką į rytus nuo Talino. Didžiausi intakai: Ambla, Tarvasjegis, Jenijegis, Mustjegis, Avoja, Sodla. Jegalos upėje yra aukščiausias Pabaltijo šalyse Jegalos krioklys (aukštis 8 m). Prie upės įsikūręs Kehros miestas.
Grinkai
Grinkai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybės pietvakarinėje dalyje, 2 km į šiaurės rytus nuo Krekenavos.
Zbučino valsčius
Zbučino valsčius  – kaimietiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Sedlcių apskrityje. Centras – Zbučinas. Ribojasi su Lukuvo, Palenkės Mendzyžeco, Mordų, Olšankos, Sedlcų, Tžebešuvo ir Višnevo valsčiais.
Paviršiaus struktūra
Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 210,75 km², iš kurių: Valsčius sudaro 13,15 % apskrities teritorijos.
Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2006 metais surinktus duomenis:
Administracinis suskirstymas
Borki Kosai, Borki Virkai, Bzuvas, Choja, Chromna, Celemencas, Čurilai, Dzevulė, Grochuvka, Grodziskas, Izdebki Blažejė, Izdebki Košmidrai, Izdebki Kosnai, Izdebki Vonsai, Janušuvka, Jasionka, Karčė, Kžesk Krulova Niva, Kžesk Majontekas, Kvasai, Lenčnovola, Lipinai, Lucinuvas, Lugi Velkiai, Lugi Rentkai, Macejovicė, Modževas, Olendai, Pogonuvas, Ruvcė, Žonževas, Smolanka, Sobičė, Stari Kžeskas, Šverčė, Tarčė, Tchuževas, Tchužev Plevkai, Tenčkai, Vesulka, Vulka Kamena, Zavadai, Zbučinas, Zdanai.
Kurgantepa (Uzbekija)
Kurgantepa − miestas Andižano vilajeto Kurgantepos tumane (Uzbekija). Tumano centras. Miesto teises gavo 1976 m. Mieste veikia medvilnės valymo gamykla, įrankių gamykla ir siuvimo fabrikas.
Mieste yra per miestą einančios geležinkelio linijos Andižanas I − Karasu geležinkelio stotis „Савай“.
Jonas Mardosa
Jonas Mardosa (g. 1948 m. rugsėjo 4 d. Angininkai, Alytaus apskr.) – Lietuvos etnologas, istorikas, humanitarinių mokslų daktaras.
Biografija
Baigė Simno gimnaziją. 1971 m. baigė Vilniaus universitetą. SSRS mokslų akademijos N. Miklucho-Maklajaus etnografijos institute apgynė disertaciją „Šiuolaikinė lietuvių dvasinė kultūra (Lietuvos TSR kaimo gyventojų etnosociologinio tyrimo duomenimis)“. 1981 m. istorijos mokslų kandidatas.
1967–1993 m. Lietuvos kultūros ministerijos Mokslinės metodinės paminklų apsaugos tarybos grupės vadovas, 1978–1989 m. Lietuvos istorijos instituto mokslo darbuotojas. Nuo 1989 m. Vilniaus pedagoginio universiteto dėstytojas, nuo 1990 m. docentas. Studentų etnografinių ekspedicijų vadovas.
Mokslinė veikla
Tyrinėjimų sritis – valstiečių talkų istorija, liaudies religija, tautiniai santykiai Lietuvoje XX a., šių laikų Lietuvos kaimo etnosociologinės problemos. Parašė straipsnių Lietuvos ir kitų šalių mokslo leidiniuose.
Kastulina
Kastulina – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Leliūnų.
Kieliai
Kieliai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Širvintų. Seniūnaitijos centras.
Istorija
Tarpukariu veikė Kielių pradinė mokykla, buvusi šalia senojo kelio Vilnius–Ukmergė.
Rokas (reikšmės)
Žodis rokas reiškia:
David McWilliams
Jo laidos rodomos Airijoje per televizijos kanalus TV3 ir RTÉ.
Myškuvas
Myškuvas  – miestas pietų Lenkijoje. Nuo 1999 m. priklauso Silezijos vaivadijai. 1975–1998 m. buvo Čenstakavos vaivadijoje. Per miestą teka Varta. Myškuvo apskrities administracinis centras. 32 829 gyventojai (2011 m. duomenys). Miestas yra 280 m aukštyje virš jūros lygio. Per miestą eina seniausia šalyje Varšuva–Viena geležinkelio linija. Išvystyta sunkioji pramonė, kuri atsispindi miesto herbe.
Semiatičės geležinkelio stotis
Semiatičės geležinkelio stotis  – geležinkelio stotis Semiatiče Stacjos kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Semiatičės apskrityje, Semiatyčių valsčiuje. Per stotį eina Sedlcos-Siemianuvka geležinkelio linija. Nuo stoties iki Fronoluvo geležinkelio stotelės yra 3,4 km ir iki Sičės geležinkelio stotelės yra 5,9 km.
Engelbertas Leopoldas Andrijauskas
Engelbertas Leopoldas Andrijauskas (1829 m. Kentralių dvare, Telšių apskr. – 1910 m. Siraičių dvare) – Lietuvos kultūros veikėjas, gydytojas.
Biografija
Kilęs iš senos žemaičių bajorų Andrijauskių giminės. Tėvas Pranciškus Andrijauskas, motina Gertrūda Opulskytė. Broliai Vladimiras Andrijauskas, Pranciškus Andrijauskas, Bonaventūras Andrijauskas. Žmona Malvina Černiauskaitė, jiems gimė šeši vaikai. Sūnus tapytojas Leopoldas Petras Andrijauskas (1868–1947 m.).
Liko tėvo ūkyje Kentraliuose, įsigijo valdą Palangoje, dab. Basanavičiaus gatvėje, dėdė Jurgis Opulskis užrašė Siraičių dvarelį prie Telšių. Rašytojos Žemaitės liudijimu, pritarė lietuvių kultūros sąjūdžiui. Rėmė knygnešius.
Viktoras Amadėjus I
Viktoras Amadėjus I (1587 m. gegužės 8 d., Turinas – 1637 m. spalio 7 d., Verčelis) – Savojos hercogas nuo 1630 metų, taip pat nominalus Kipro ir Jeruzalės karalius.
Biografija
thumb|left|150px|Viktoras Amadėjus I vaikystėje thumb|150px|Viktoro Amadėjaus I žmona Kristina Marija Karolio Emanuilo I ir Katerinos Mikaelos Austrės sūnus. Vaikystėje daug laiko praleisdavo Ispanijos rūmuose, Madride. Po vyresnio brolio Pilypo Emanuelio mirties tapo hercogystės paveldėtoju.
Su savo motinos sesers, Izabelės Klaros Euchenijos, Nyderlandų vicekaralienės mirtimi 1633 metais, Margaritos Savojietės brolis Viktoras Amadėjus I tapo savo senelės pagal motiną – Izabelės Valua, Prancūzijos karalių Karolio IX ir Henriko III sesers, teisių paveldėtoju.
Valdymas
Viktoras Amadėjus hercogu tapo 1630 metais. Jo tėvo politika iššaukė didelį nestabilumą santykiuose su Prancūzija ir Ispanija. Jis dalyvavo kare dėl Mantyjos ir Monferato paveldėjimo. Kada 1631 metais buvo sudaryta Keraskso taika, hercogystė nuo Monferato gavo piniginę kompensaciją, Turino ir Albos miestus, taip pat Pinerolą, kuris, pagal slapto susitarimo punktą, buvo atiduotas Prancūzijai.
Vėliau, vadovaujant kardinolui Rišeljė, hercogas pabandė sudaryti antiispanišką lygą Italijoje. 1637 metais jis sutriuškino ispanų armiją Mombaldono mūšyje. Tų pačių metų rugsėjo 25 d. Viktoras Amadėjus po pietų pas Kreko hercogą susirgo. Jis mirė spalio 7 d. kelyje į Turiną.
Šeima
Po santykių su Ispanija pablogėjimo, hercogas vedė Prancūzijos princesę Kristiną Mariją (1606–1663), Prancūzijos karaliaus Henriko IV dukterį. Toje santuokoje gimė:
Po vyro mirties Kristina ėmėsi regentystės prie sūnaus Franco Giacinto, o vėliau Karolio Emanuelio II.
Mastrichtas
Mastrichtas – miestas pietų Nyderlanduose, pasienyje su Belgija; Limburgo provincijos administracinis centras. Laikomas seniausiu Nyderlandų miestu.
Istorija
Miesto vietoje būta keltų gyvenvietės. Vėliau romėnai čia pastatė tiltą per Maso upę, kuris jungė tungrų sostinę Tongereną su Kelnu.
Pirmasis vyskupas aplinkinėse žemėse buvo Šv. Servatijus. Iškilus frankams, miestas, būdamas geografiškai patogioje vietoje, šalia politinio valstybės centro Acheno, suklestėjo.
Lazai (reikšmės)
Lazais vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Navestis
Navestis arba Pala  – upė centrinėje Estijoje; Pernu kairysis intakas. Teka į vakarus per Jervos, Viljandžio ir Pernu apskritis. Įteka į Pernu upę ties Torio miesteliu.
Didžiausi intakai: Sarjegis, Repu, Halistė.
Navestyje yra šių žuvų: lydekų, kuojų, strepečių, šapalų, meknių, karšių, vėgėlių, ešerių, pūgžlių.
Stuobriai
Stuobriai  – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Lančiūnavos.
Kiemeliai (Vilnius)
Kiemeliai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Maišiagalos, prie kelio. Seniūnaitijos centras. Telkšo Kiemelių tvenkinys, prateka Dūkšta.
Porite Vlošcianskiai
Porite Vlošcianskiai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Staviskų valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į vakarus nuo Staviskų, apie 12 km į pietryčius nuo Kolno ir apie 78 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaime yra XIX a. antros pusės katalikų kapinės ir 1900 m. įkurtos choleros aukų kapinės, kurios yra įtrauktos į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Ksaveras Urbanavičius
Ksaveras Urbanavičius (1897 m. spalio 14 d. Bebrininkai, Vilkaviškio apskritis – 1973 m. gegužės 13 d. Vilnius) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, vertėjas.
Biografija
Mokėsi Marijampolės gimnazijoje, baigė Vilniaus gimnaziją. 1916 m. mobilizuotas į rusų kariuomenę. 1919 m. pradėjo dirbti Spaudos biure prie Ministrų kabineto. 1923-1926 m. dirbo Vidaus reikalų ministerijos spaudos referentu, studijavo Lietuvos universitete. 1927-1936 m. laikraščio „Mūsų rytojus“ redakcijos darbuotojas, 1934-1936 m. faktiškasis redaktorius.
Bendradarbiavo leidiniuose „Ūkininko patarėjas“, „Kuntaplis“, „Lietuvos sparnai“, „Tautos ūkis“. 1933 m. priimtas į Lietuvos žurnalistų sąjungą. 1943-1944 m. buvo kalinamas Štuthofo koncentracijos stovykloje. 1945-1964 m. dirbo įvairiose leidyklose vertėju-redaktoriumi.
Išvertė į lietuvių kalba A. Cveigo, F. Engelso, V. Lenino, G. E. Lesingo, J. Smūlio, S. Žeromskio raštų.
Vėjopatis
Vėjopatis – jūrų dievas, dausų valdovas (yra ant aukšto kalno, tarp dviejų upių). Jis rūstus, nepermaldaujamas, apibūdinamas kaip piktoji dvasia, barzdotas, su sparnais ir dviem veidais, gaidžiu ant galvos, kairėje rankoje jis laiko žuvį, dešinėje – indą. Šis dievas yra kerštingas ir nemėgsta tų, kurie kiša nosį į jo valdas.
Vėjopatis tapatinamas su Bangpūčiu ir su laivų dievu Gardaičiu.
Oro erdvė yra vėjų valdžioje, o jūrą valdo kitas vėjas – Bangpūtys.
Wilhelm Liebknecht
Vilhelmas Lybknechtas (, 1826 m. kovo 29 d. Gysene – 1900 m. rugpjūčio 7 d. Šarlotenburge, Berlynas) – vokiečių darbininkų judėjimo ir Vokietijos politinis veikėjas.
Biografija
1832 m. mirus tėvams, glaudėsi pas gimines, 1842 m. baigė Gyseno gimnaziją, 1842 – 1847 m. studijavo filologiją, teologiją ir filosofiją Gyseno, Berlyno ir Marburgo universitetuose. Studijų metais įsitraukė į respublikonų ir utopinių socialistų judėjimus.
1948 m. vasario revoliucinių įvykių Paryžiuje dalyvis. Už dalyvavimą revoliucijoje grįžęs į Badeną buvo suimtas. 1849 m. gegužės mėn. paleistas, pasitraukė į Šveicariją. 1850 m. dėl didėjančios jo įtakos Šveicarijos darbininkams, nes siekė suvienyti Šveicarijos vokiečių darbininkų asociacijas, išsiųstas iš šalies. 1850–1861 m. gyveno emigracijoje Prancūzijoje, 1861–1862 m. Anglijoje. Londone dalyvavo K. Markso ir F. Engelso vadovaujamų komunistų organizacijų veikloje. Po 1862 m. amnestijos grįžo į Vokietiją, dirbo laikraščio „Norddeutsche Allgemeine Zeitung“ žurnalistu.
1864 m. kartu su Žanu Baptistu fon Šveiceriu leido „Socialdemokratą“. 1865 m. O. fon Bismarko vyriausybės ištremtas iš Prūsijos, gyveno Leipcige, su F. Lasaliu įkūrė Visuotinę vokiečių darbininkų asociaciją. 1867 su A. Bebeliu įkūrė Saksų liaudies partiją, atstovavo ją Šiaurės Vokietijos reichstage. 1868 m. redagavo laikraštį „Demokratisches Wochenblatt“ (Vokietijos savaitraštis), vėliau „Volkstaat“ (Liaudies valdžia), nuo 1876 m. laikraštį „Vorwärts“ (Pirmyn), nuo 1891 m. – jo vyr. redaktorius.
1869 m. Eizenache Vokietijos socialdemokratų darbininkų partijos įkūrėjas ir vadovas. Per 1870–1871 m. Pranzūzijos–Prūsijos karą nepritarė vokiečių ekspansionistiniams planams, rėmė 1871 m. Paryžiaus komuną, smerkė Elzaso ir Lotaringijos aneksiją. Nuo 1874 m. Vokietijos Reichstago socialdemokratų frakcijos vadovas. 1889 m. vienas iš II Internacionalo organizatorių, 1891 m. po Erfurto suvažiavimo – marksistinės Vokietijos socialdemokratų partijos Erfurto programos autorius.
V. Lybknechto veikla buvo vienas svarbiausių veiksnių, nulėmusių socialistų įtakos didėjimą net O. fon Bismarko inicijuotų antisocialistinių įstatymų galiojimo laikotarpiu.
Šveicarijos frankas
Frankas (, pranc. ir retoroman. franc, ; ISO 4217: CHF ir 756) – Šveicarijos ir Lichtenšteino valiuta.
Šveicarijos frankas dalijamas į šimtą mažesnių vienetų, kurie vadinami:
Krivuliai
Krivuliai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybės pietvakarinėje dalyje, 1 km į šiaurės rytus nuo Krekenavos.
FB
Žodis FB gali reikšti:
Škotijos futbolo varžybos 1963–1964 m.
Škotijos futbolo varžybos 1963–1964 m.
Finalo rungtynės
-
Marhamatas
Marhamatas (iki 1974 m. vadintas − „Rusiškas kaimas“) − miestas Andižano vilajeto Marhamato tumane (Uzbekija). Tumano centras. Miesto teises gavo 1974 m. Yra už 25 km nuo Asakės geležinkelio stoties.
Mieste yra elektrotechnikos gamykla, audimo fabrikas.
Beveik visos rusų ir ukrainiečių gyvenvietės buvo įkurtos šiaurinėse, šiaurrytinėse ir rytinėse Ferganos slėnio priekalnėse, kur žemės ūkio sąlygos buvo artimos rusų ir ukrainiečių valstiečiams įprastoms, čia buvo galima užsiimti žemdirbyste be dirbtinio drėkinimo. Tačiau Russkoje Selo (būsimas Marhamatas) buvo įkurtas vietoj kelių kišlakų, ir naujakuriai čia gavo daug laistomų žemių.
Tsubaki Nekoi
thumb|200px|Tsubaki Nekoi Tsubaki Nekoi (g. 1969 m. sausio 21 d.) yra manga kūrėjų komandos, susidedančios vien tik iš moterų, CLAMP narė. Ji yra vice-direktorė ir į jos pareigas komandoje įeina manga iliustracijų taisymas. Ji buvo pagrindinė kūrinių „Legal Drug“, „The One I Love“, „Wish“ ir „Suki“ dailininkė, nors paprastai toks darbas atitenka Mokonai. Be visa ko ji yra atsakinga už „xxxHOLIC“ veikėjų vyrų piešimą, kol Mokona atsako už veikėjų moterų piešimą.
Joachim Hamann
Joachimas Hamanas (1913 m. gegužės 18 d. Kylyje – 1945 m. liepos 13 d.) – SS šturmbanfiureris (majoras), Hamano skrajojančio būrio vadas, vienas iš Holokausto vykdytojų Lietuvoje.
Biografija
Joachimas Hamanas įstojo į SS 1938 m. ir jame sparčiai kilo. 1940 m. būdamas 28 metų tapo oberšturmfiureriu (vyresniuoju leitenantu), 3/A operatyvinio būrio vado štandartenfiurerio (pulkininko) Karlo Jėgerio padėjėju. Jėgeriui sutinkant, A operatyvinės grupės vadas generolas Valteris Štalekeris paskyrė Hamaną suburti mechanizuotą puolamąjį būrį su užduotimi išžudyti Lietuvos žydus. Būrys šią užduotį vykdė nuo 1941 m. liepos 7 d. iki spalio mėn. 2 d. Žydai buvo žudomi tiek provincijoje, tiek Kaune ir Vilniuje. Jis pats dalyvavo mažiausiai 62 žudynėse. Iš viso jo būrys nužudė maždaug 60 000 žydų. Jėgeris savo ataskaitoje Štalekeriui pagyrė Hamaną.
Grįžęs į Vokietiją Hamanas toliau kilo SS. 1944 m. liepos 20 d. jam buvo įsakyta surengti nesėkmingo atentato prieš Hitlerį rengėjų mirties bausmių įvykdymą. Jis dalyvavo delegacijoje, kuri aplankė su atentatu susietą feldmaršalą Erviną Romelį („Dykumų lapiną“), ir pasiūlė jam rinktis, ar būti Liaudies teismo nuteistam, ar nusižudyti cianido piliule (kurią jis ir pasirinko). Hamanas buvo paskirtas RSHA viršininko Ernsto Kaltenbrunerio vyresniuoju padėjėju.
Hamanas nusižudė karo pabaigoje, kad jo neteistų karo nusikaltimų tribunolas.
Carla Bruni
miniatiūra|dešinėje|Carla Bruni Karla Bruni (g. 1967 m. gruodžio 23 d., Turine, Italijoje; Carla Gilberta Bruni Tedeschi) – Italijos dainininkė ir manekenė, Prancūzijos Respublikos pirmoji dama.
2008 m. vasario 2 d. susituokė su Prancūzijos prezidentu Nicolas Sarkozy ir tapo jo trečiąja žmona.
Biografija
Ji yra Italijos pianistės Marisa Borini duktė ir pramonininko (koncerno „Pirelli“ savininko), klasikos kompozitoriaus Alberto Bruni – Tedeski podukra. Be sesers Valerijos Bruni – Tedeski – aktorės, turėjo ir brolį Virginio Bruni – Tedeski.
Manekenės karjera
Manekenės karjerą pradėjo būdama 19 metų. Ji bendradarbiavo su daugeliu mados pasaulyje žinomų kūrėjų, tokiais, kaip: Christian Dior, Paco Rabanne, Sonia Rykiel, Christian Lacroix, Karl Lagerfeld, John Galliano, Yves Saint Laurent, Chanel ir Versace.
Muzika
Tapusi pirmąja Prancūzijos respublikos dama, Karla Bruni tęsia muzikinę karjerą: 2008 m. liepos 11 d. išleido trečiąjį albumą „Comme si de rien n'était“. Skelbiama, kad albumo pelnas bus skirtas neįvardintam labdaros fondui.
2006 m. Žiemos olimpinių žaidynių atidaryme nešė Italijos vėliavą.
Asmeninis gyvenimas
2001 metasi 33-metei Bruni gimė sūnus Orelienas (Aurelien), kurio tėvas buvo 23 metų Aukštesniosios mokyklos studentas (vėliau filosofijos profesorius ir radijo laidų vedėjas) Rafaelis Entovenas. Tuo metu Entovenas buvo vedęs Žiustin Levi, prancūzų intelektualo Bernaro-Anri Levi, žinomo kaip BHL, dukrą. Tuo tarpu Bruni gyveno su Entoveno tėvu ir geriausiu Levi draugu, kritiku, filosofu ir leidėju Žanu-Poliu Entovenu. Vėliau, kai Bruni ir Entovenas jaunesnysis išsiskyrė, ji skyrė jam dainą „Rafael“ savo pirmajame albume. Įžeista Žiustin Levi atkeršijo romane „Rien de grave“ („Nieko ypatingo“), kur gana tulžingai nupieštas portretas „Paulos“ – „Maldininko patelė su Terminatoriaus šypsena“. Bruni ne kartą pareiškė, kad jai pabodo „monogamija“, teigiama, jog tarp daugelio jos mylimųjų be tėvo ir sūnaus Entovenų buvo Mikas Džageris, Erikas Klaptonas, Kevinas Kostneris, Vensanas Peresas, Donaldas Trampas ir buvęs Prancūzijos ministras pirmininkas Loranas Fabiusas.
Tačiau padaryti Bruni savo žmona pavyko tik Prancūzijos prezidentui Nikola Sarkozy. Bruni ir Sarkozy susipažino 2007 metų rudenį, tuoj po jo skyrybų; kartu jie praleido kalėdų atostogas ir aplankė daug kurortinių vietovių. 2008 metų sausio 8 d. spaudos konferencijoje Sarkozy patvirtino, kad ketina vesti Karlą. Bruni ir Sarkozy vestuvės įvyko 2008 metų vasario 2 dieną Eliziejaus rūmuose. Nikola Sarkozi tai trečioji santuoka, Karlai Bruni – pirmoji. Tai pirmas atvejis, kai Prancūzijos Respublikos vadovas veda eidamas prezidento pareigas.
Politinės pažiūros
Nebūdama Prancūzijos piliete, Karla Bruni nebalsavo per prezidento rinkimus 2007 metais, tačiau viename iš interviu tvirtino, kad balsuotų už Sarkozy oponentę – Segoleną Ruajal. Ji taip pat pasisakė prieš genetinių testų naudojimą šeimai sujungti (opus klausimas Prancūzijoje 2007 m. pabaigoje, svarstytas Konstitucinėje taryboje). Apskritai ji tikina, kad nėra politinė figūra. Oficialiame respublikos prezidento tinklalapyje ji paminėta tik vieną kartą – kaip dalyvavusi Sarkozy spaudos konferencijoje.
Kašeliai
Kašeliai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurę nuo Lekėčių, šalia Nemuno kairiojo kranto ir jo intakų (Žiegždrio, Rakijos, Liūno). Pro kaimą eina kelias.
Istorija
XIX a. Kašeliai priklausė Svetošino valsčiui.
Kapšagajaus tvenkinys
Kapšagajaus tvenkinys  – tvenkinys Kazachstane, Almatos srityje, sudarytas ant Ilio upės. Tvenkinio ilgis – 100 km, plotas – 25 km. Saugyklos vandens plotas – 1 850 km², o tūris apie 28,14 km³. Sudarytas 1970 metais. Metinė vandens lygio svyravimų amplitudė – 4 m.
Ši saugykla yra vienas lankomiausių objektų Almatos srityje. Joje vasarą galima žvejoti, maudytis ir degintis.
Šalia yra pastatytas Kapšagajaus miestas ir hidroelektrinė.
Šiaurės Kipro vėliava
right|thumb|Šiaurės Kipro vėliava Šiaurės Kipro vėliava – Šiaurės Kipro valstybės nacionalinis simbolis. Šiaurės Kipro vėliava yra paremta Turkijos vėliava – pakeistos vietomis spalvos, viršuje ir apačioje pridėti horizontalūs raudoni brūkšniai, mėnulis ir žvaigždė nuspalvintos raudonai. Ši vėliava naudojama kaip Šiaurės Kipro Turkų Respublikos vėliava, o nacionaline vėliava laikoma Turkijos vėliava.
Prezidentinė vėliava
right|thumb|Prezidentinė Šiaurės Kipro vėliava Šiaurės Kipro prezidento naudojama vėliava yra ne tokia pati, viršutiniame kairiajame kampe pridėta geltonai – raudona žvaigždė ir visa vėliava apjuosta geltona juosta.
Jonas Čečiotas
Jonas Čečiotas (,, 1796 m. birželio 24 d. Malušicai prie Naugarduko, dab. Baltarusija – 1847 m. rugpjūčio 1 d., Druskininkai, palaidotas Ratnyčioje, dab. Druskininkų dalis) – Lietuvos visuomenės veikėjas, poetas, tautosakos rinkėjas.
Biografija
thumb|180px|left|Jono Čečioto kapas Druskininkų Ratnyčios kapinėse Kilęs iš smulkiųjų bajorų. 1809-1815 m. mokėsi Naugarduko dominikonų kolegijoje, 1815-1816 m. Vilniaus universitete. Draugavo su A. Mickevičiumi, redagavo pirmuosius A. Mickevičiaus poezijos rinkinius. 1818 m. birželio 16 d. įstojo į Filomatų draugiją. Su kitais slaptų draugijų nariais suimtas ir 1823 m. kovo 10 d. – 1824 m. spalio 22 d. kalintas Vilniuje, vėliau ištremtas į Orenburgo guberniją. 1831 m. Rusijos valdžiai leidus apsigyveno Lepelyje, rinko baltarusių tautosaką, rašė eilėraščius, kūrė dainų tekstus. 1841-1844 m. tvarkė A. Chreptavičiaus bibliotekos archyvą Ščorsuose netoli Naugarduko.
Haris Mora
Haris Mora (, 1900 m. kovo 2 d. Ehavere, Terbatos apskritis – 1968 m. gegužės 2 d. Talinas) – estų archeologas, istorijos mokslų daktaras.
Biografija
Dalyvavo Estijos nepriklausomybės kovose. 1925 m. baigė Tartu universitetą. 1938 m. istorijos mokslų daktaras, 1957 m. Estijos mokslų akademijos narys.
Nuo 1927 m. Tartu universiteto dėstytojas, 1930–1942 m. Senovės istorijos katedros archeologijos kabineto ir muziejaus vedėjas, 1940–1941 m. ir 1948–1949 m. istorijos ir filologijos fakulteto dekanas, 1944–1950 m. Archeologijos katedros vedėjas; nuo 1938 m. profesorius. 1942–1944 m. Talino istorijos muziejaus direktoriaus pavaduotojas, 1947–1957 m. Estijos mokslų akademijos archeologijos, 1958–1968 m. archeologijos ir etnografijos sektoriaus vadovas.
Mokslinė veikla
Tyrė Baltijos šalių archeologiją ir etninę istoriją.
Sedlcių vaivadija
Sedlcų vaivadija − 1975−1998 m. Lenkijos Liaudies Respublikos ir nepriklausomos Lenkijos teritorijos administracinis vienetas. Vaivadijos sostinė buvo Sedlcų miestas. Vaivadijoje buvo 13 miestų ir 66 valsčiai. Vaivadija šiaurės rytuose ribojosi su Lomžos vaivadija ir Balstogės vaivadija, rytuose su Palenkės Bialos vaivadija, pietuose su Liublino vaivadija ir Radomo vaivadija, vakaruose su Varšuvos vaivadija ir šiaurės vakaruose su Ostrolenkos vaivadija.
Suskirstymas
Vaivadiją sudarė 6 rajonai:
Kašelinė
Kašelinė – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Mindūnų, prie Mindūnų miško. Pro kaimą eina plentas, atsišakoja keliukas į Taitiškes.
Didžiosios lygumos
Didžiosios lygumos  – priekalnių plynaukštė, besdriekianti per centrinę JAV ir Kanadą, į rytus nuo Uolinių kalnų. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi ~3000 km, plotis 500–800 km.
Didžiosios lygumos susiformavo ant Šiaurės Amerikos platformos prekambrinio kristalinio fundamento, padengto smiltainio, kalkakmenio, lioso nuogulomis. Aukštis nuo 500 m rytuose iki 1700 m vakaruose. Išskiriamos Edvardso, Ljano-Estakado, Misūrio plynaukštės, Aukštosios lygumos, Juodieji kalnai. Yra naftos, akmens ir rusvųjų anglių, gamtinių dujų, kalio druskos telkinių.
Vyrauja žemyninis klimatas, šiaurėje – vidutinių platumų, pietuose – subtropinis. Metinis kritulių kiekis 250–600 mm. Dažnos sausros, smėlio audros. Vyrauja stepinė augalija (vadinamos prerijos), šiaurėje yra miškastepių plotų, pietuose – subtropinių savanų.
Vižainis
Vižainis (arba Vižainys, Vyžainys, Vyžainiai; ) – kaimas šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje, Vižainio valsčiuje. Pasienyje su Lietuva. Kaimas yra apie 35 km į šiaurę nuo Suvalkų ir 143 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. valsčiaus centras. 1 tūkst. gyventojų 2002 m.. Stovi Jėzaus statula. Iki XX a. pradžios priklausė Lietuvai. Kaime yra Vižainio žydų kapinės. Kaimas priklauso Vižainio Šv. Teresės parapijai. Kaimo apylinkėse yra Vižainio vėjo jėgainė.
Geografija
Kaimas išsidėstęs prie vaivadijos kelio Nr.25px|DW651 Seinai-Šipliškė-Vižainis-Žydkiemis-Geldapė, 18 km į šiaurės vakarus nuo Šipliškių prie Vižainių ežero, Rytų Sūduvos aukštumoje. Įsikūręs žemumoje, todėl, kaip pasakoja vietiniai gyventojai, kai Suvalkijoje jau sirpdavo vyšnios, Vižainyse dar būdavo sniego iki kelių. 1978–1979 m. žiemą temperatūra krito iki -40 °C, o pusnys prie kelių siekė daugiau, kaip 2 m. Netoli kaimo yra Ravelių kalnas.
Istorija
thumb|left|[[Jėzus Kristus|Jėzaus Kristaus statula Vižainyje]] Apylinkėse dar VI-XI a. gyveno jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. XIV a. prie kelio iš Vilkaviškio į Seinus stovėjo smuklė, kurią 1409 m. apylinkėse sumedžiojęs taurą, Lietuvos didysis kunigaikštis ir Lenkijos karalius Jogaila pavadinęs „Stumbrine“. Vėliau greta įsikūręs kaimas dėl vėžių gausybės pramintas Vėžainimis. Pirmą kartą šis pavadinimas užfiksuotas 1549 m., kai karalienė Bona kaimą valdyti perdavė rusų bajorui Petrui Lysui. Netrukus kaime buvo įkurta seniūnija. Kaimui išsiplėtus, 1570 m. jis gavo miesto teises. 1571 m. įkurta Vižainio Šv. Teresės parapija. 1606 m. miestas turėjo 7 gatves: Pavištyčio, Kubilių, Vištyčio, Seinų, Simno, Virbalio, Palenkės ir bažnyčios skersgatvį. Ant kalnelio stovėjo parapijos bažnyčia. Miestelis apėmė 76 valakus žemės. 1642 m. buvo 200 ūkių, kuriuose gyveno 1200 žmonių. 1655–1660 m. miestą nusiaubė švedai, kilo gaisrai, jį teko kelis kartus atstatyti. Po Švedų tvano kilo choleros epidemija. 1659 m. karalius Jonas Kazimieras Vaza atnaujino bažnyčią, prie kurios buvo įsteigta ligoninė ir prieglauda, o 1661 m. įsteigta mokykla. 1663 m. gegužės 11 d. karalius Jonas Sobieskis, siekdamas sustiprinti Vižainio reikšmę, nors ir nesuteikdamas papildomų privilegijų miesto teises patvirtino. 1792 m. vasario 4 d. karalius Stanislovas Augustas, Abiejų Tautų Respublikos seimui pripažinus miesto teises, Vižainiui suteikė herbą – nekarūnuotą baltą erelį raudoname lauke, apjuostą auksine juosta. Privilegija leido turėti rotušę, tik jai pastatyti nebuvo lėšų.
1808 m. mieste gyveno 731 katalikas ir 511 žydų. 1867 m. 205 namuose gyveno 2262 miestelėnai, iš jų 1172 žydai, 977 evangelikai, 613 katalikų. 1845 m. parengtas naujas miesto planas, įrengta nauja turgavietė, tačiau tai nepadėjo nuolat pasienyje likdavusio miesto plėtrai. Galiausiai 1870 m. Vižainis neteko miesto teisių. 1907 m. vėl įsteigta mokykla su biblioteka ir skaitykla. Tačiau gyventojų skaičius nuolat mažėjo. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1921 m. Vižainyje buvo 1396 gyventojai, daugiausia užsiėmę žemės ūkiu. 1935 m. gegužės 31 d. kilo valstiečių maištas. 1939 m. susikūrė vietinių vokiečių militaristinė organizacija Selbstschutz. Antrojo pasaulinio karo metais buvo sunaikinti miestelio žydai. 1944 m. spalio 23 d. Vižainį užėmė Raudonoji armija, jis vėl atiteko Lenkijai. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Pavadinimo kilmė
Vižainio vardas siejamas su lietuvišku žodžiu vėžys, tačiau tai nėra galutinai patvirtinta etimologija.
Kiemeliai (Kaišiadorys)
Kiemeliai  – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Kaišiadorių, šalia kelių ir.
Istorija
1971 m. Kiemelių kaimas buvo priskirtas Stasiūnams, bet 1990 m. atkurtas.
Vytautas Mikutis
Vytautas Mikutis (g. 1926 m. lapkričio 7 d. Rėzgaliai, Kaltinėnų valsčius) – Lietuvos ekonomistas, socialinių mokslų daktaras.
Biografija
1957 m. baigė Vilniaus universitetą. 1968 m. ekonomikos mokslų kandidatas.
1962–1995 m. Lietuvos žemės ūkio akademijoje dėstė buhalterinę apskaitą; docentas. 1970 m.
Moklsinė veikla
Mokslinių tyrimų sritis – žemės ūkio produkcijos savikainos kalkuliavimas ir apskaitos mechanizavimas. Paskelbė apie 120 mokslinių straipsnių. Parengė rekomendacijų buhalterinei apskaitai žemės ūkio įmonėse tobulinti.
Vinis
right|200px|thumb|Vinys right|200px|thumb|Pusiau įkalta vinis.
Įkalta vinis laikosi dėl trinties į medžiagą, į kurią įkalta, ir dėl didelio šlyties stiprio.
Kitas būdas vinims kalti – kalti naudojant specialų vinių kalimo pistoletą. Tokie pistoletai gali būti pneumatiniai (vinys iššaunamos suspausto oro užtaisu) ar parakiniai (vinis iššaunama specialiu bekulkiu šoviniu). Pistoletinių vinių konstrukcija paprastai kiek kitokia, nei paprastų vinių.
Istorija
Vinys buvo naudojamos dar senovės Romoje. Iki XVIII a. vinis rankiniu būdu kaldavo kalviai. Anglijoje kalvius vinininkus, kurie sudarydavo smaigalį ir galvutę, vadino nailers, o jiems žaliavą (geležinius strypelius) gaminančius padėjėjus vadino slitters.
1590 m. Anglijoje imta naudoti specialias mašinas (specializuoti vandens „malūnai“, vandens varomos mašinos, vadintos slitting mills), kurios gamino vienodo skerspjūvio strypelius. XIX a. buvo sukurtos mašinos, kurios gamindavo visiškai pabaigtas vinis, todėl rankinės gamybos vinių verslas XIX a. pabaigoje išnyko.
XVIII a. pabaigoje Šiaurės Amerikoje ėmė naudoti „kirstas“ vinis. Šias vinis speciali mašina iškirsdavo iš plieno lakštų (pradžioje – iš geležies lakštų). Tokias vadindavo „kvadratinėmis vinimis“ (square nails), kadangi jos paprastai būdavo daugmaž kvadratinio skerspjūvio. Tokias vinis dar naudoja ir dabar, daugiausia rekonstruojant istorinius pastatus.
Vinių rūšys
Be paprastų apvalaus skerspjūvio vinių su paprasta plokščia galvute įvairiems darbams naudojamos ir kitokios vinys.
Senegalo vėliava
miniatiūra|250px|dešinėje|Senegalo vėliava miniatiūra|250px|dešinėje|Senegalo vėliava ([[Rožinis ežeras)]] Senegalo vėliava kilusi iš Malio Federacijos, egzistavusios 1959–1960 m., vėliavos. Ji buvo identiška su juodu siluetu viduryje. Vėliava turi visas Afrikos spalvas. Šiuolaikinė vėliava buvo oficialiai įteisinta 1960 m. rugpjūčio 20 d.
Atsiliepimas
Atsiliepimas – administracinio ar civilinio proceso metu atsakovo (civiliniame procese - taip pat ieškovo, t. y. dalyvaujančio byloje asmens) pateikiamas procesinis dokumentas (kiti dokumentai - ieškinys, priešieškinys, atskirieji, apeliaciniai ir kasaciniai skundai ir pan.). Tai yra teisinis dokumentas, kuriame atsakovas gali pareikšti atsikirtimus ar paaiškinimus (LR CPK 110 str.).
Rūšys
Atsiliepimai gali būti:
Satsuki Igarashi
thumb|200px|Satsuki Igarashi Satsuki Igaraši yra manga kūrėjų komandos, susidedančios vien tik iš moterų, CLAMP narė. Į jos pareigas komandoje įeina produkcijos kordinacija ir „Chobits“ veikėjų dizainas. Be to ji yra „Tsubasa: Reservoir Chronicle“ fono dailininkė.
Gimė Kiote, Japonijoje. Kaip ir kitos CLAMP narės, ji pasikeitė savo vardą iš Igaraši Satsuki (五十嵐さつき) į Igaraši Satsuki (いがらし 寒月), CLAMP penkiolikos metų jubiliejaus proga.
Stirbaičiai (Žygaičiai)
Stirbaičiai – buvęs kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 4 km iki Aukštupių.
Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1561 m. Stirbaičiuose yra senos kaimo kapinės, jose buvo laidojama iki Pirmojo pasaulinio karo, koplytstulpis su šv. Agotos skulptūra. Kaime stovi kryžius 1950 m. žuvusiems Jūros būrio partizanams atminti. Taip pat yra G. ir V. Butkų egzotinių gyvūnų kolekcija.
Gyvų liudininkų teigimu, II pasaulinio karo metu šiame kaime ir jo apylinkėse buvo susirėmimai.
Universiteto žurnalistas
Universiteto žurnalistas – Vilniaus universiteto žurnalistikos specialybės, dabar - žurnalistikos studijų programų (bakalauro ir magistrantūros) mokomasis laikraštis, ėjęs 1977–1993 m. ir nuo 2006 m.
Istorija
Leido Vilniaus universiteto Žurnalistikos katedra, nuo 1991 m. - VU Komunikacijos fakulteto Žurnalistikos institutas. Spausdino žurnalistikos specialybės studentų rašinius, nagrinėjo aktualias studentų mokymo, žurnalistikos istorijos, teorijos ir praktikos problemas. Tiražas: 1977–1992 m. – po 300 egz., 1993 m. – 200 egz.
Nuo 2006 m. leidžiama elektroninė versija www.universitetozurnalistas.lt, ne rečiau kaip kartą per metus išleidžiamas popierinis nr.
Devanagari raštas
Devanagari (sanskrito k.: देवनागरी, Devanāgarī) – rašto sistema, vartojama Šiaurės Indijos kalbose: sanskrite, hindi, maratų, sindų, biharų, bilų, konkani, bodžpuri, nepalų. Rašoma iš kairės į dešinę.
Rašto sistema susiformavo apie 1200 m. iš sidamo rašto. Pavadinimas kildinamas iš sanskrito žodžių deva – dievybė, nāgara – miestas.
Devanagari sudaryta iš 12 balsių, dar vadinamų grynaisiais garsais (svara), ir 34 priebalsių ir ornamentinių garsų (vyanjana).
Kilmė
Devanagari raštas gimė iš Sidhamo rašto XII ir XIII amžių sandūroje, pamažu pakeisdamas tuo metu plačiai vartotą Šarada raštą. Abi šios rašto sistemos kildinamos iš Guptų rašto, o šis savo ruožtu kilęs iš Brahmi rašto, naudoto valdant imperatoriui Ašokai III a. pr. m. e.
Principas
Devanagari rašto sistemos pagrindas – skiemuo. Visi priebalsiai paprastai eina su trumpuoju balsiu "ə" (mātra), todėl ženklas क bus skaitomas kaip „kə“, o ne kaip "k". Nors balsiai turi atskirus ženklus, eidami su priebalsiais sudaro specialius junginius: norint parašyti „kū“ bus rašoma ne कऊ (šis junginys būtų skaitomas kaip „ka-ū“), bet कू. Priebalsiai tarpusavyje jungiasi specifiškai, sudarydami vadinamąsias ligatūras. Dauguma ligatūrų sudaroma pridedant pirmojo priebalsio charakteringąją dalį be vertikalios dandos (brūkšnio) prie tolesnio priebalsio: क + द = क्द (kda), ष + म = ष्म (ṣma). Kitos ligatūros sudaromos pagrindines ženklo dalis jungiant vieną prie kitos: द + ब = द्ब (dba). Priebalsis र (ra) jungiasi gan nestandartiškai: jei jis yra skiemens pradžioje, jis žymimas reph ženklu virš horizontaliosios dandos – गर्द (gard), jei tai yra antras skiemens garsas, tada tampa brūkšneliu apatinėje kairėje pusėje – क्र (kr), arba žymimas varnele dandos apačioje – प्ट्र (pʈr). Esti ir keletas unikalių ligatūrų, o kai kurios iš jų turi keletą variantų. Norint panaikinti priebalsio skiemens garsą, po ženklu dedamas specialus brūkšnelis – virama (म् – m, ne ma). Šis ženklas paprastai vartojamas, jei reikia priebalsiu baigti sanskrito paskutinį skiemenį (hindi kalboje paskutinis skiemuo automatiškai praranda garsą a, todėl viramos nereikia). Kitas vartojamas ženklas yra anusvāra, jis žymi nosinius balsius – गं (gã).
Rodai I
Rodai I – kaimas Panevėžio rajono savivaldybės pietvakarinėje dalyje, 1 km į šiaurės rytus nuo Krekenavos. Vakariniu kaimo pakraščiu teka Nevėžis, į jį teka Neivirupis. Yra nedidelis miškas. Pro Rodus I eina kelias.
Devanagari raštas
Balsiai sanskrito kalboje
Paskutiniai 4 skiemeniniai balsiai sutinkami tik sanskrite, ऋ taip pat naudojamas iš sanskrito kilusiuose hindi žodžiuose.
Priebalsiai sanskrito kalboje
Lentelėje pateikti standartiniai devanagari priebalsiai, vartojami sanskrite. Hindi kalboje be šių yra dar keletas ženklų, kurie vartojami skoliniuose: क़ qa [qə], ख़ ḫa [xə], ग़ ġa [ɣə], ज़ za [zə], झ़ zha [ʒə], \ फ़ fa [fə]. Taip pat alofonus žymi ड़ ṛa [ɽə] ir ढ़ ṛha [ɽʱə].
Adampolis (Anykščiai)
Adampolis – viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Debeikių.
Žydkiemis
260px|thumb|Miestelio gatvė XX a. pr. Žydkiemis (, nuo 1936 m. rugsėjo 16 d. Schittkehmen, nuo 1938 m. liepos 16 d. Wehrkirchen, nuo 1946 m. Zaslonovas,, nuo 1951 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė šiaurės rytų Lenkijoje, (Varmijos Mozūrų vaivadija, Geldapės apskritis, Dubininkų valsčius), 2 km į pietus nuo Kaliningrado srities sienos. 907 gyventojai.
Sirionai
Sirionai (sirionó, sav. mbía) – indėnų tauta, priklausanti tupių-gvaranių grupei. Gyvena Bolivijos žemumose ir džiunglėse (pietų Beni ir šiaurės vakarų Santa Kruse; daugiausia San Martino ir Negro tarpupyje). Populiacija ~400 žmonių. Kalba sirionų kalba, priklausančia tupių-gvaranių kalbų šeimai. Dauguma tikinčiųjų krikščionys (katalikai, protestantai), išlikęs vietinis tikėjimas.
Žydkiemis
Geografija
Kaimas įsikūręs Romintos girios pietrytiniame pakraštyje, prie kelio DK651 Seinai-Šipliškės-Vižainys-Žydkiemis-Geldapė, 15 km į vakarus nuo Vižainių ir 16 km į šiaurės rytus nuo Dubininkų. Žydkiemyje įsikūrusi Romintos girios kraštovaizdžio parko valdyba.
Pavadinimas
Būdamas Prūsijos karalystės sudėtyje kaimas iš pradžių oficialiai vadintas Sittkeimen, vėliau Szittkehmen. 1938 m. liepos 16 d. vokiečiai kaimą pavadino Wehrkirchen, jį užėmę rusai 1946 m. vadino Заслоново, 1951 m. kaimą perdavus Lenkijai jis vadinamas Żytkiejmy
Sirionai
Su vakariečiais ryšius užmezgė XVII a. Tradiciškai verčiasi medžiokle ir rankiojimu. Medžioja pekarius, agučius, pakas, elnius, beždžiones, kaimanus. Žemdirbystės įgūdžius, matyt, prarado iki ryšių su baltaisiais, kai sirionių protėviai kitų genčių buvo išstumti į miškingas ir nederlingas žemes. XIX–XX a. miškų progumas ėmė užsodinėti kukurūzais, manijokais. Išvystę nesudėtingą keramiką, krepšių pynimą.
Žydkiemis
Istorija
Kaimą Prūsijoje 1554 m. įkūrė naujakuriai protestantai iš Lietuvos. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Geldapės apskrities, 1946 m. TSRS okupacinės zonos Stalupėnų rajono, 1946–1951 m. Kaliningrado srities Nesterovo rajono Kalinino apylinkės, nuo 1951 m. Lenkijos Geldapės pavieto kaimas. 1975–1998 m. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijai.
Sirionai
Didelės šeimos susijungdavo į klajojančias bendruomenes po 30–120 žmonių. Paplitęs sororatas, leviratas, santuoka tarp pusbrolių-pusseserių. Tradicinis gyvenamasis namas – bendruomeninis būstas. Aprangos nenešiojo, kūnus, veidą dažėsi. Nešiojo vėrinius iš gyvūnų dantų. Priešingai nei aplinkinės tautos, valtimis nesinaudojo. Tradiciniam tikėjimui būdingas dvasių (ypač piktųjų) kultas.
Žydkiemis
Istorija
Iki XX a. pradžios pamaldos bažnyčioje vyko lietuvių kalba. Nemažai kaimo gyventojų mirė per 1709–1710 m. maro epidemiją, 1731 m. kaime ir apylinkėse apsigyveno vokiečiai išeiviai iš Zalcburgo. Kaimas turėjo teisę organizuoti turgus ir muges, todėl kurį laiką buvo prekybos su Lietuva ir Lenkija bei paslaugų centras. 1580 m. pastatyta Šv. Mykolo bažnyčia, perstatyta 1879 m. Pirmojo pasaulinio karo metu kaimas nukentėjo per Vokietijos ir Rusijos imperijos kariuomenės mūšius. 1927 m. nutiestas siaurasis geležinkelis Geldapė-Žydkiemis-Tolminkiemis, veikęs iki 1945 m. 1939 m. Žydkiemio Šv. Huberto viešbutyje įkurta hitlerininkų diversantų rengimo mokykla, kuriai vadovavo SS hauptšturmfiureris Hermanas Dylba. Mokykloje veikė radijo stotis, buvo rengiamos propagandinės akcijos.
Turizmas
thumb|Romintos girios kraštovaizdžio parko schema Nuo Žydkiemio prasideda Romintos girios apžvalginiai žygiai pėsčiomis, raitomis, dviračiu ar automobiliu. Slėnyje yra dvejos protestantų kapinės. Į šiaurę nuo kaimo, prie senosios sienos su Rusija yra Pirmojo pasaulinio karo karių kapinės, kuriose palaidoti 35 vokiečių kariai, 5 rusų karininkai ir 1 rusų kareivis. 1997 m. kapinės sutvarkytos. Į pietus nuo Žydkiemio yra garsieji Stančikų tiltai.
Sirionai
Tradicinė sirionų kultūra nyksta. Dabar daugelis dirba samdomus darbus. Skaičius ženkliai mąžta (XX a. pr. buvo 3000 žm.).
Uaros
Gentyje tik dvi rūšys. Paplitusios Amazonės baseino upėse (Orinoke, Rio Negre).
Karšuva (Frydlando apskritis)
Karšuva arba Kiseliovka (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Киселёвка) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Pravdinsko miesto gyvenvietės kaimas.
Istorija
Notangos žemės kaimo pavadinimas Karsavs prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Frydlando apskrities nuo 1874 m. birželio 11 d. Karšuvos valsčiaus centras. Priklausė Šionau parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Frydlando rajono, vėliau Pravdinsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Porečjės apylinkės kaimas.
Vėjų motė
Vėjų Motė arba Vėjų Motina – matriarchato laikų dievybė, savo valdžioje turėjusi vyrą, keturis sūnus ir dukrą.
Legendos
Gavęs kuoką, Juozapas stojo saugoti sodą. Vidurnaktį atėjo milžinas, kuriam medžiai buvo tik iki dvišakumo. Milžinas per tvorą rovė sodo medžius ir nešė. Juozapas nukirto milžinui rankas, ir šis krito. Po valandos atėjo kitas milžinas, pasirėmė ant tvoros ir siekė rauti obelį. Juozapas nukirto jam galvą. Atėjo trečias milžinas, kurį Juozapas perkirto per pusę. Prašvitus dienai, nuėjo Juozapas pas šeimininkę ir pasakė, ką padaręs. Motina, apžiūrėjusi sodą, rado užmuštus tris milžinus ir padovanojo Juozapui tris obuolius. Tada sušaukė savo vaikus – keturis vėjus – ir paklausė, ar nematė jie antrosios Saulės. Šiaurys atsakė, kad tai ne Saulė, o pana ant marių salos. Ji turi dvarą, o plaukai jos kaip Saulės. Vėjų Motina vėl paritino kamuolėlį. Juozapas tapo vanagu, įsikando siūlą ir nukeliavo iki marių krašto. Atlėkė Šiaurys ir liepė laukti vakaro, kol pareis iš girios bulius su trimis karvėmis ir plauks į tą salą. Tada jis turi įsikibti buliui į uodegą ir plaukti iki salos, o netoli kranto pasinerti į vandenį. Išlipęs iš vandens, ras beržo kelmą, po kuriuo turi palįsti. Rytą reikės nueiti į kambarį, kur ras bemiegančią tą paną. Ant jos turi užsėsti kaip ant arklio, o panos plaukus apsivynioti apie savo ranką. Ta prašys paleisti ir sakys, kad jei nepaleisi, prapuls žemė ir pasidarys marios. Juozapas turi atsakyti, kad išplauks ant jos. Paskui turi tris kartus sakyti: „Tu mano, aš tavo". Taip Juozapas ir padarė. Pana jį paleido, ir juodu gyveno daug metų. Juozapas kas rytą varinėjo per marias karves. Kartą ant erškėčio rado tos panos plauką ir kiaurą riešutą. Įkišo plauką į riešutą ir įmetė į marias, iš kurių suspindo danguje spindulys lyg didžiausia žvaigždė. Karalaitis, plaukiojęs po marias, rado tą riešutą. Nuėjo jis pas raganą paklausti, kas yra tas plaukas. Ragana pasakiusi, kad yra pana su tokiais plaukais. Karalaitis pažadėjo raganai nulieti aukso lopšį, kad tik parvestų tą paną. Ragana pasiprašė pas paną tarnaite ir buvo priimta. Karalaičiui liepė nulieti aukso akruotą, pastatyti sidabro tiltą ir atplaukti ten, kur jis rado riešutą. Rytą pana pamačiusi naują akruotą ir su tarnaite ragana nuėjusi jo pažiūrėti. Kadangi išėjo vienplaukė, skaros atnešti pasiuntė tarnaitę. Radusi bemiegantį savo šeimininkės vyrą papjovė, išėmė jo plaučius, kepenis ir įmetė į vandenį. Tarnaitei grįžus, abi užlipo ant akruoto, kuris išplaukė į marias. Karalaitis paėmė paną, parsivežė į savo karalystę ir norėjo vesti. Bet pana vestuves atidėjo, sakydama, kad ji gedi neseniai mirusio savo tėvo. Atskridę pas savo motiną, sūnūs keturi vėjai pamatė, kad sode suvytę visi obuoliai. Motina pasakė, kad galbūt negyvas žmogus, kuris nugalėjo milžinus. Vėjai sužinojo, kad jis iš tikro nužudytas. Pradėję ieškoti, pamatė labai didelį vėžį, bevelkantį į olą plaučius ir kepenis. Šiaurys pasinėrė į marias, atnešė gydančiojo vandens ir gyvojo vandens, kuriuo sutepė nužudytąjį, ir šis atgijo.
Didysis Vėžys buvo ne kas kitas, kaip vėžių karalius, gyvenęs marių dugne. Plaučius ir kepenis jis vilko į amžinąją mirties karalystę, tačiau išgelbėjo Šiaurys, kuris mitologinėje tautosakoje laikomas Marių Panos kraičio skrynios rakto saugotoju. Vėžio žinioje yra kiaušinis, kuriuo galima aplieti stiklinį kalną, esantį jūrų saloje ir atgaivinti visą karalystę. Atgijęs Juozapas ėmė ieškoti panos. Prašė vėjų pagalbos. Šiaurys liepė jam eiti į kambarį, paimti kamanas ir balną, pasibalnoti bulių, kuris taps puikiausiu arkliu, užsėsti ant jo ir joti mariomis. Bulius nuneš jį į tą karalystę, kur yra pana. Ten bus arklių turgus, karalius ieškos pirkti eržilo. Kai derėsis, reikia sakyti: „Jei perkate, pirkite, laiko neturiu" ir laukti, kol išeis pana. Išėjo pana ir pažino savo gyvulį. Atsistojo jam ant kojos ir užlipo. Tuoj visi pakilo į padanges ir parskrido į savo dvarą. Parkeliavusi pana paleido bulių, kuris priklaupė ir prašneko žmogaus balsu, prašydamas kirsti jam galvą. Pana taip ir padarė – dingo ketvirta dalis marių ir atsirado žemė. Bulius tapo jos broliu. Kai nukirto visų trijų karvių galvas, jos tapo panos seserimis. Pana pasidarė karaliene, o jos vyras – karaliumi.
Noisia
Noisia – Olandijos drum and bass grupė, įkurta 2002 metais. Pasižymi itin sunkiu skambesiu, derindama breakbeat, house ir dub elementus. Grupę sudaro Nik‘as Roos‘as, Martijn‘as van Sonderen‘as ir Thijs‘as de Vlieger‘is. Debiutinis „Noisia“ albumas „Split The Atom“ buvo išleistas 2010 m. balandžio 5 d. Pavadinimas buvo duotas grupei atsitiktinai pamačius apverstą užrašą "Vision" ir palaikius tai jiems tinkamu ženklu.
Tavakonio tvenkinys
Tavakonio tvenkinys – tvenkinys, esantis 85 km į rytus nuo Dalaso (Teksasas), 40 km į pietryčius nuo Grinvilio (Teksasas) ir 34 km į šiaurės rytus nuo Vils Pointo (Teksasas). Tvenkinys telkšo trijose Teksaso apygardose (Hanto, Reinso ir Van Zanto). Naudojamas kaip vandens šaltinis ir rekreacijai.
Tvenkinys įrengtas 1960 m. pastačius užtvanką. Tvenkinio paviršiaus plotas yra 149 km². Vidutinis vandens tūris yra 1,142×109 m³.
Sophia Loren
Sofija Loren (tikrasis vardas –  Sofia Villani Scicolone Ponti; g. 1934 m. rugsėjo 20 d. Roma) – viena žymiausių ir tituluočiausių visų laikų Italijos aktorių. Karjerą pradėjusi 1949 m. kaip grožio konkurso dalyvė, vėliau ji pasirašė 5 metų trukmės sutartį su kino kompanija „Paramount Pictures“, kurios filmų dėka išgarsėjo visame pasaulyje. Aktorė apdovanota Oskaru, Auksiniu gaubliu ir net 6 kartus David di Donatello prizais.