cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Robbie Williams
Biografija
Nuo vaikystės britų atlikėjas vaidino gimtojo miestelio teatre, yra nusifilmavęs seriale „Brookside“, taip pat vėliau aktyviai dalyvavo įvairiose perklausose siekdamas patekti į sceną.
Būdamas šešiolikos metų jis metė mokslus ir pradėjo dirbti. Būsimo atlikėjo mama įkalbėjo jį dalyvauti atrankoje, kurioje buvo ieškoma penktojo nario jaunimo muzikos grupei, nors Robbie Williams tuo metu dar nenorėjo tapti popscenos žvaigžde.
Karjerą vaikinų muzikos grupėje „Take That“ Robbie pradėjo 1990 m. Tai laikoma jo muzikinės karjeros pradžia.
Pirmaisiais metais grupė „Take That“ koncertuodavo mokyklose ir gėjų klubuose. Sugebėjusi patraukti paauglių bei seksualinių mažumų dėmesį tapo ypač populiari.
Šešerius metus praleistus kartu su „Take That“ Robbie Williams vadina kalėjimu, nes tuo metu grupės nariams vadybininkai griežtai nurodinėjo ką rengtis, kaip elgtis, ką kalbėti ir t. t. Robbie Williams buvo išmestas iš grupės, nes nebuvo linkęs taikytis su apribojimais. Tačiau pašalinimas iš grupės užkirto kelią atlikėjui leisti solo albumus – to daryti neleido pasirašyta sutartis. Jis metus bylinėjosi su įrašų kompanija. Tuo metu britų žiniasklaida daugiau domėjosi jo asmeniniu gyvenimu ir išgarsino jį kaip nuo alkoholio ir narkotikų priklausomą mergišių. Daugelis muzikos kritikų nesitikėjo, kad atlikėjui pavyks pradėti solinę karjerą.
1996 m., kai iširo „Take That“, Robbie Williams debiutavo su George Michael sukurtu singlu „Freedom“ („Laisvė“). Tuo metu atlikėjas pradėjo bendradarbiauti su dainų kūrėju Guy Chambers, todėl pirmąjį albumą „Life Thru A Lens“ įrašė labai greitai. Tais pačiais metais dainininkas gydėsi nuo priklausomybės ligų reabilitacijos centre. Tuo metu atlikėjas buvo kaltinamas už per daug asmeniškus dainų žodžius, tačiau šio dalyko neatsisakė ir tęsdamas karjerą.
1999 m. jis tapo Metų dainininku, hitas „Millenium“ pateko į JAV muzikos dešimtuką, albumas „The Ego Has Landed“ tapo auksinis.
2000 m. Robbie Williams tapo geriausio singlo bei vaizdo klipo autoriumi, gavo „Billboard“ apdovanojimą už geriausią metų klipą „Rock DJ“, laimėjo MTV Europos muzikos apdovanojimą už geriausią dainą, 2001 m. gavo tris apdovanojimus kaip geriausias britų dainininkas, geriausio singlo atlikėjas ir geriausio vaizdo klipo autorius, išleido albumą „Swing When Your Winning“, kuriame perdainavo senas F. Sinatros dainas, 2002 m. tapo geriausiu britų atlikėju. Vėliau sekė tokie albumai kaip „Escapology“, geriausių dainų rinkinys „Greatest Hits“, „Intensive Care“. Naujausias atlikėjo albumas – „The Heavy Entertainment Show“. Prie atlikėjo žinomumo prisidėjo ir keturių įrašų kompanijų varžybos dėl jo, kurios baigėsi pasirašius rekordinį 80 mln. svarų sterlingų kontraktą su „EMI“ įrašų kompanija – Robbie Williams tapo brangiausiu visų laikų britų dainininku. Be to, jo daina „Angels“ išrinkta geriausia pastarųjų 25 metų britų daina.
Tiesa, atlikėjui vis dar nepavyksta užkariauti JAV rinkos. Tačiau kurį laiką Robbie Williams gyveno Amerikoje naudodamasis tuo, kad ten yra visiškai neatpažįstamas žmogus, ir taip ilsėjosi nuo per didelio britų bulvarinės žiniasklaidos dėmesio.
Mažasis Uzenis
Mažasis Uzenis  – upė Rusijoje (Saratavo srityje) ir Kazachstane (Vakarų Kazachstano srityje). Prasideda Bendrajame Syrte, šalia Jeršovo miesto. Teka daugiausia į pietryčius, lygiagrečiai su Didžiojo Uzenio upe. Įteka į Kamyšo-Samaros ežerų grupę.
Didžiausias intakas – Panika. Upės vanduo naudojamas drėkinimui. Vandenigiausia pavasarį.
Minotauras (filmas)
Minotauras – 2005 JAV siaubo filmas. Siužetas remiasi graikų mitu apie Kretos legendinę pabaisą Minotaurą, tačiau filme pateikta stipriai pakeista istorijos versija.
Šėtos herbas
Aprašas
Herbo skydo mėlyname lauke sidabrinė išrauta obelis su trimis auksiniais obuoliais.
Istorija
2002 m. gegužės 9 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 1760. Herbo etalono autorius – dailininkas Vaidas Ramoška.
Kretingos maistas
Kretingos maistas – Lietuvos švietimo įstaigų centralizuoto maitinimo operatorė.
Vytautas Visockas (1939)
Vytautas Visockas (g. 1939 m. liepos 2 d. Alytuje) – Lietuvos filologas, spaudos darbuotojas, vertėjas.
Kretingos maistas
Viešoji įstaiga „Kretingos maistas“ įkurta 2001 m. Kretingoje. Įstaigos veiklą bei lėšų panaudojimą kontroliuoja valstybė, o uždirbtas pelnas investuojamas į paslaugų gerinimą.
Vytautas Visockas (1939)
Biografija
1962 m. Vilniaus universitete baigė lietuvių kalbos ir literatūros specialybę. 1962–1967 m. mokytojavo. 1967–1970 m. daugiatiražio laikraščio „Gyvenimas-mokykla“ literatūrinis darbuotojas, redaktoriaus pavaduotojas. 1970–1976 m. Lietuvos televizijos ir radijo komiteto radijo jaunimo redakcijos vyresnysis redaktorius. 1976–1993 m. „Minties“ leidyklos turizmo literatūros redakcijos vedėjas, 1993–1997 m. šios leidyklos direktorius.
Kretingos maistas
Bendrovė aptarnauja beveik 300-us Lietuvos švietimo įstaigų bei kitų viešojo maitinimo objektų – mokyklų, darželių ir kt.
Aukštasalė
Aukštasalė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Labanoro, Labanoro girioje. Kaimo šiaurėje telkšo Labanoro ežeras, pietuose – Ažukalnis, Aibutiškis ir Bedugnis. Praeina Paibutiškio–Pažemio keliukas. Saugomas Pašekščio pilkapynas.
Vytautas Visockas (1939)
Biografija
Rašė jaunimo, moralės, turizmo, knygų leidybos temomis. Išvertė užsienio autorių kūrinių. . Vienas iš knygos "Lituanistai", kurioje surinkti 1957–1962 m. m. Vilniaus universiteto studentų lituanistų atsiminimai, autorių ir rengėjų.
Kretingos maistas
2011 m. bendrovės apyvarta siekė 27 mln. Lt.
Aukštasalė
Gyventojai
thumb|left|260px|Įvažiavimas Aukštasalėn
Kretingos maistas
Bendrovės vadovas – Irmantas Norkus. Bendrovėje „Kretingos maistas“ dirba 700 darbuotojų.
Vytautas Visockas (1939)
Biografija
Sūnus žurnalistas Gintaras Visockas, portalo "slaptai.lt" steigėjas.
Kretingos maistas
Veikla
Pagrindinė bendrovės veikla – švietimo įstaigų centralizuoto maitinimo organizavimas. VšĮ „Kretingos maistas“ paslaugą teikia tose Lietuvos miestų bei rajonų savivaldybėse, kuriose laimi LR Viešųjų pirkimų įstatymo reglamentuotą paslaugos teikimo konkursą. 2008 m. „Kretingos maistas“ pirmasis Lietuvoje sertifikavo savo švietimo įstaigų maitinimo paslaugą pagal kokybės vadybos sistemos standartą ISO 9001.
Bendrovė teikia centralizuoto maitinimo paslaugas Lietuvos savivaldybių mokykloms, darželiams, ligoninėms ir kitiems objektams: Vilniaus, Šiaulių, Skuodo, Vilkaviškio, Jurbarko, Akmenės, Utenos, Molėtų, Kupiškio, Rokiškio, Biržų, Zarasų, Ignalinos, Mažeikių, Alytaus, Telšių, Ukmergės, Plungės, Kretingos bei kituose miestuose ir rajonuose.
Mitybos terpė
right|thumb|Agaro lėkštelė su išskirtomis bakterijomis right|thumb|Petri lėkštelės su kraujo agaru, naudojamos patogeniniams mikroorganizmams aptikti. Dešinėje kultūra su Streptococcus kultūra, kairėje - Staphylococcus kultūra.
Mitybos terpė - skystas, pusstandis ar standus medžiagų mišinys, kuriame auginami mikroorganizmai ar audinių ląstelės. Mišinys sudaromas įdedant natūralių ir (arba) sintetinių medžiagų, kurios palaiko mikroorganizmų dauginimąsi arba išsaugo gyvybingumą.
Paprasčiausia mikroorganizmų mitybos terpė yra sultinys. Skystąsias terpes sumaišius su standikliu agaru ir supilsčius į petri lėkšteles, kur terpė sustingsta, gaunamos standžios terpės. Ant standžiųjų terpių augantys mikroorganizmai sudaro kolonijas, o skystosiose terpėse - suspensijas. Standžiosios terpės pavyzdys - triptono sojų agaras.
Mitybos terpės audinių kultūroms skiriasi nuo terpių mikroorganizmams tuo, kad terpė ląstelių kultūrai turi turėti hormonų ar augimo faktorių, kurių ląstelės gauna augdamos in vivo. Auginant gyvūnines ląsteles į terpę dažniausiai dedama kraujo serumo. Gyvūninės ląstelės paprastai auginamos ant plokščio paviršiaus, kad turėtų prie ko prisitvirtinti, o skysta terpė jas dengia. Tuo tarpu bakterijos, pvz., Escherichia coli, gali augti tiek ant kieto paviršiaus, tiek skystoje terpėje.
Terpės pavyzdžiu gali būti misa, naudojama alaus gamyboje. Ji turi visų maisto medžiagų, reikalingų mielių augimui.
Terpių rūšys
Mitybos terpių rūšys pagal paskirtį:
Pagal konsistenciją:
Inklingai
Inklingai buvo Oksfordo universitete XX a. 4-6 dešimtmetyje gyvavusi literatų diskusijų grupelė. Jos nariai daugiausia buvo universiteto akademikai. Inklingams priklausė J. R. R. Tolkienas, C. S. Lewisas, Owen Barfield, Charles Williams, Adam Fox, Hugo Dyson, Robert Havard, Nevill Coghill, Charles Leslie Wrenn, Roger Lancelyn Green, James Dundas-Grant, John Wain, R. B. McCallum, Gervase Mathew, C. E. Stevens, J.A. W. Bennett, lordas David Cecil, Christopher Tolkien ir Warren Lewis.
Inklingai buvo literatūros mėgėjai ir profesionalūs tyrinėtojai. Jie domėjosi magine fantastika. Savo darbuose daug kur rėmėsi krikščioniškomis vertybėmis, tačiau tarp jų būta ir ateistų bei antroposofų.
Visi inklingai buvo vyrai (kaip įprasta to meto universiteto klubams). Per susitikimus jie skaitydavo savo kūrybą. Inklingai pirmieji išgirdo skaitant Lewiso romaną „Out of the Silent Planet“, Tolkieno „Žiedų valdovą“ ir kt. Įprastinė inklingų susitikimo vieta buvo Lewiso kambariai Magdalenos koledže arba užeigoje „The Eagle and Child“, kurią perkrikštijo „The Bird and the Baby“ arba tiesiog „The Bird“. Tačiau čia savo rankraščių neskaitydavo. Vėliau susirinkimai persikėlė į barą „The Lamb and Flag“.
Būrelio pavadinimas siejasi su apie 1931 m. universiteto studento Edward Tangye Lean įkurtu klubu, kurio tikslas buvo garsiai skaityti savo kūrybą. Šiam klubui priklausė studentai ir dėstytojai, tarp jų buvo ir Tolkienas su Lewisu. 1933 m. Leanas paliko Oksfordą, ir klubas apmirė, tačiau pavadinimą Lewisas su Tolkienu panaudojo savo būreliui pavadinti.
Brahmanas (reikšmės)
Žodis brahmanas reiškia:
Vytautas Kazimieras Alseika
Vytautas Kazimieras Alseika (1912 m. vasario 11 d. Ukmergėje – 2002 m. spalio 18 d. Vilniuje) – žurnalistas, teisininkas, Lietuvos ir JAV visuomenės veikėjas.
Mamakanas
Mamakanas  – upė Rusijoje, Irkutsko srities šiaurės rytuose; Vitimo dešinysis intakas. Prasideda Šiaurės Mujos kalnagūbryje, Buriatijos pasienyje. Teka į šiaurės vakarus, aukštupyje vadinama Viduriniuoju Mamakanu. Kerta Deljun Urano kalnagūbrį. Įteka į Vitimą netoli Bodaibo.
Vytautas Kazimieras Alseika
Biografija
Sesuo Marija Alseikaitė-Gimbutienė. 1931–1932 m. savaitinio žurnalo „Kino naujienos“ leidėjas ir redaktorius. 1933–1934 m. laikraščio „Lietuvos aidas“ korespondentas. 1934–1935 m. žurnalo „Kinas“ redaktorius. 1935 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Teisių fakultetą. 1937–1938 m. Vilniui vaduoti sąjungos sekretorius ir reikalų vedėjas. 1938–1939 m. dirbo Lietuvos pasiuntinybėje Varšuvoje. 1939–1941 m. Eltos Vilniaus skyriaus vedėjas. 1943–1944 m. advokatas.
Mamakanas
Aukštupio vaga slenkstėta. Šalia žiočių, ties Mamakano gyvenviete, upė patvenkta hidroelektrinės užtvanka.
Songaila
Songaila − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Songailienė (ištekėjusi moteris) ir Songailaitė (mergautinė pavardė).
Songáila – dvikamienė baltiška pavardė. Kamienas san- siejamas su prielinksniu su, o gail- – su gailė́ti, gailùs arba gaĩlas („stiprus“).
Medžioklinis sakalas
Sinonimai
Songaila
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Medžioklinis sakalas
Medžioklinis sakalas (Falco rusticolus) – sakalinių (Falconidae) šeimos, tikrųjų sakalų (Falco) genties plėšriųjų paukščių rūšis. thumb|left|150px|Medžioklinis sakalas (tamsaus plunksninio apdaro) [[Morfologija (biologija)|morfologiniame piešinyje iš John Gerrard Keulemans (1842–1912) knygos Ornithological Miscellany. Volume 1]] thumb|left|150px|Medžioklinio sakalo [[kiaušinis]]
Tai didžiausia sakalinių paukščių (Falconiformes) būrio rūšis, kiek didesnis už paprastąjį suopį. Patinėlių kūno ilgis 48-61 centimetrai, atstumas tarp išskleistų sparnų galų 110–130 cm. Patinėlių svoris 805–1350 gramų. Patelės kiek didesnės ir jų kūno ilgis 51-65 cm, atstumas tarp išskleistų sparnų galų 124–160 cm, o svoris 1180–2100 g, rekordinis – 2600 g.
Tarp mežioklinių sakalų išreikštas didelis polimorfizmas, kuomet jų plunksninis apdaras labai skiriasi, nuo visiškai šviesių iki tamsių atspalvių.
Klajodami nereguliariai užskrenda į Lietuvą. Joje žiemoja retai arba atsitiktinai. Lietuvoje neperi.
AT212
AT212 – Austrijos Karintijos žemės Aukštutinės Karintijos vok. Oberkärnten apskričių grupės (Hermagoro, Špitalio prie Dravos ir Feldkircheno) teritorijos (NUTS:AT) administracinių vienetų suskirstymas pagal LAU, smulkių vietinių administracinių vienetų suskirstymo į teritorinius statistinius vienetus sistemą.
LAU vietiniame lygmenyje pratęsia NUTS, pranc. Nomenclature des Unités Territoriales Statistiques, Teritorinių statistinių vienetų nomenklatūrą, patvirtintą 2003 m. gegužės mėn. Europos Parlamento ir Tarybos Reglamentu (EB) Nr. 1059/2003, galiojančiu nuo 2003 m. liepos 1 d.
Apskričių centrai – riebiu šriftu.
Ažubalis (Labanoras)
Ažubalis – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Labanoro, Labanoro girioje, tarp Dumblynės ir Labanoro pelkių.
Vatikano herbas
Vatikano herbas – raudono skydo fone sukryžiuoti auksinis ir sidabrinis raktai perrišti raudona virvele. Virš jų sidabrinė Popiežiaus mitra karūnuota trimis auksinėmis karūnomis.
Karklinai
Karklinai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Kratiškių, prie kelio.
Istorija
Karklinai istorijos šaltiniuose paminėti 1596 m. Apie 1768 m. įsteigtas Naujadvario (dabar Karklinai) palivarkas.
1982 m. kaimas buvo panaikintas, bet 2018 m. atkurtas.
Kalviai (Skuodas)
Kalviai – kaimas vakarinėje Skuodo rajono savivaldybės dalyje, kelio dešinėje pusėje, 3 km į rytus nuo Lenkimų, 3 km Latvijos sienos, abipus Šventosios.
Per kaimą teka Baltijos jūros intakas Šventoji, o šiauriniu pakraščiu – dešinysis jos intakas Žioklanis. Pietryčiuose plyti Kalvių miškas.
Simeonas Išdidusis
Simeonas Išdidusis (gimė – 1316 m.; mirė -1353 m.) – Maskvos didysis kunigaikštis.
Biografija
Vyresnysis Ivano Kalitos sūnus, ryžtingai tęsęs tėvo politiką. Nuslopino Maskvos bojarinų pasipriešinimą, atmušė lietuvių puolimus, naudojo jėgą prieš Toržoką ir Didijį Novgorodą. Palaidotas Arkangelo sobore.
Netikėta sėkmė
Netikėta sėkmė – 1998 m. JAV sukurta veiksmo komedija.
Turinys
Melvinas – samdomas žudikas, kuriam sekasi jo darbas, tačiau ne asmeniniai santykiai. Jis gyvena su sužadėtine Pem, kuri bijo prisipažinti tėvams, jog būsimas žentas nėra žydas, bei turi meilužę Šantalę, nuolat reikalaujančią vis daugiau dėmesio ir pinigų. Šių vis labiau trūkstant, Melvinas sutinka prisidėti prie „kolegų“ Sisko, Vinco, Gampo ir Krančo suplanuoto „darbelio“. Vyrai pagrobia verslininko Jiro Niši dukterį Keiko, tikėdamiesi gauti milijono dolerių išpirką. Kol Melvinas slepia įkaitę Šantalės namų rūsyje, Sisko skambina Niši, neįtardamas, kad verslininkas bankrutavęs ir ketina nusižudyti.
Sužinojęs, kad duktė pagrobta, Niši kreipiasi pagalbos į jos krikšto tėvą – Perišą – kuris yra ir Melvino bei Sisko „darbdavys“. Įtūžęs Perišas pasikviečia Sisko, kuris persigandęs supranta, kad dabar išsisukti nebus lengva. Perišas liepia SIsko surasti ir nubausti pagrobėjus ir šis sugalvoja planą, kaip viskuo apkaltinti Melviną.
Pastarojo bėdos nesibaigia: kol jis iš paskutiniųjų stengiasi įtikti atvykusiems Pem tėvams, neradusi sąskaitoje pakankamai pinigų, Šantalė meta jį ir išvyksta su kitu meilužiu, prieš tai į namus jam atgabenusi surištą Keiko. Melvinas slepia ją mašinos bagažinėje, o, likęs vienas, išleidžia, kad ši padėtų jam paruošti vakarienę. Nors mergina vis bando pabėgti, Melvinas pradeda ją įsimylėti.
Pem, įkalbėta motinos, ketina po pietų pranešti Melvinui, kad šį meta, tačiau vos jiems susėdus prie stalo, pasirodo Sisko, Perišas ir būrys smogikų...
Sakalininko prikazas
Sakalininko prikazas - prikazas Rusijoje, organizuodavęs medžiokles su plėšriaisiais paukščiais (sakalais, ereliais).
Manoma, kad prikazas atsirado apie 1550 m. kartu su rūmininko sakalininko pareigybe. XVI a. pradžioje prikazas jau tikrai buvo.
Panaikintas buvo, manoma, Aleksejaus Michailovičiaus laikais, atsiradus Slaptųjų reikalų prikazui, kuris perėmė ir sakalų medžioklių organizavimą.
Prūdiškės (Lenkija)
Prūdiškės – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Jeleniavo valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietus nuo Jeleniavo, apie 10 km į šiaurę nuo Suvalkų ir 118 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Černiachovo kultūra
Černiachovo kultūra  – romėniškojo laikotarpio archeologinė kultūra, pavadinta pagal V. Chvoikos 1900–1901 m. tyrinėtą kapinyną prie Černiachovo kaimo (Kijevo sritis).
Kultūra tradiciškai yra siejama su senovės gotais, kurie migravo iš šiaurės Europos ir dalinai išstūmė ar asimiliavo vietinius gyventojus. Sunyko per hunų antpuolius. Paliko nemažai baltiškų reliktų, kurie aptinkami net Kryme greta IV a. gotų kapų.
Arealas
thumb|left|220px|Rožine spalva pažymėta [[Gotlandas|Gotlando sala, žalia – Getalando žemė, raudonai – Vilenbergo kultūra III a., oranžine – Černiachovo kultūra, violetine – Romos imperijos teritorija]] Černiachovo kultūra III a. – V a. buvo paplitusi dab. Ukrainos, Moldavijos, Rumunijos teritorijose ir Lenkijos pietryčiuose. Didžiausios ekspansijos laikais ji apėmė dakų, sarmatų, vėlyvųjų skitų bei antų genčių iki tol gyvenamas teritorijas. Šis arealas tapatinamas su Jordano aprašoma Gotų karalyste.
Kultūra
Černiachovo kultūrai būdingos neįtvirtintos gyvenvietės. Žmonės gyveno antžeminiuose pastatuose ir pusiau žeminėse. Vertėsi ariamąja žemdirbyste, gyvulininkyste ir amatais (geležies lydymu, kalvyste, žalvario liejimu, puodininkyste). Buvo paplitusi įvairių formų žiesta keramika. Prekiavo su Juodosios jūros pakrančių graikų miestais ir Romos provincijomis. Vidaus rinkoje naudojo Romos monetas – rasta daugiau, kaip 1000 monetų lobių. Mirusiuosius laidojo sudegintus ir nedegintus kapinynuose, įkapės – keramika, stiklinės taurės, segės, kaulinės šukos.
Žiliškės
Žiliškės – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Surdegio.
Pilalė
Pilale vadinami istoriniai-geografiniai objektai, daugiausia išsidėstę Žemaitijoje:
Viktoras Frankenšteinas
thumb|right|200px|Romano „[[Frankenšteinas, arba Šiuolaikinis Prometėjas“ rankraštis, 1816 m.]] Viktoras Frankenšteinas – garsios XIX a. anglų rašytojos Mary Shelley siaubo romano „Frankenšteinas“, išleisto 1818 m., pagrindinis personažas.
Būtybės autorius
Romane Viktoras Frankenšteinas, studentas iš Ženevos sukuria gyvą sutvėrimą iš negyvos materijos, surinkdamas žmogaus kūną iš atskirų numirusiųjų kūnų fragmentų. Jis ieško ir randa metodą, kaip atgaivinti būtybę. Daugelį mėnesių dirbęs laboratorijoje, su entuziazmu Frankenšteinas pasiekia savo tikslą - sutveria gyvą padarą. Deja, atgijęs padaras tampa tikra pabaisa. Frankenšteinas per vėlai suvokia per toli nuėjęs, nors ir įminęs gyvybės paslaptį. Mokslininką kamuoja baimė sutikti savo rankomis sukurtą pabaisą. Kūrėjas jai net nesuteikia vardo, vadina tiesiog „Būtybe“ („The Creature“), monstru, demonu ir pan. Monstras keršija išžudęs mokslininko artimuosius, o galutinai palaužęs savo kūrėją, ir jį patį.
Frankenšteino monstro ir jo autoriaus pora simbolizuoja žmogaus nesėkmingas pastangas prisiimti Dievo funkcijas. Žvelgiant iš švietimo amžiaus racionalistinės filosofijos idėjų pozicijų, romane plėtojamas pagrindinių personažų konfliktas perauga į etinę mokslininko atsakomybės už savo atradimus ir jų pasekmes problemą.
Palikimas
Frankenšteinas ir jo sukurta būtybė susilaukė daugybės nevienareikšmiškų interpretacijų literatūroje, mene, televizijoje, teatre ir ypač – kine, kur romano siužetas patyrė eilę adaptacijų, įgijo naujų motyvų. Pats herojus populiariojoje kultūroje transformuojamas į eilę panašių personažų – Henrį Frankenšteiną, Daktarą Frankenšteiną, Baroną Frankenšteiną – netgi painiojamas su savo sukurtu bevardžiu monstru.
Pranas Alšėnas
Pranas Alšėnas-Ališauskas (1911 m. rugsėjo 27 d. Vengrava, Ukmergės apskr. – 1986 m. rugsėjo 29 d. Torontas) – Lietuvos ir Kanados žurnalistas, rašytojas.
Biografija
Kaune baigė aukštesniąją policijos mokyklą. Nuo 1929 m. bendradarbiavo leidiniuose „Rytų Lietuva“, „Lietuvos aidas“, „Ūkininko patarėjas“, „Trimitas“, „Karys“, „Policija“ ir kt. Vokiečių okupacijos metais kalintas už pasipriešinimo spaudos platinimą. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1946 m. Bamberge leido biuletenį „Radijo bangomis“. Nuo 1947 m. gyveno Kanadoje. Vienas savaitraščio „Tėviškės žiburiai“ steigėjų ir darbuotojų. Bendradarbiavo periodiniuose leidiniuose „Draugas“, „Nepriklausoma Lietuva“, „Laiškai lietuviams“ ir Kanados laikraščiuose anglų kalba.
Kruvinasis sekmadienis
thumb|250px|Kruvinojo sekmadienio žudynės Sankt Peterburge
Kruvinasis sekmadienis – 1905 m. sausio 22 d. įvykiai Sankt Peterburge, Rusijoje, kurie buvo postūmiu 1905-1907 m. revoliucijai.
Rusų-japonų karo metu 1904-1905 m. gyvenimo sąlygos Sankt Peterburge buvo siaubingos, darbdaviai versdavo mažai apmokamus darbininkus dirbti viršvalandžius. Putilovo gamykloje prasidėjęs streikas pasklido, ir sausio viduryje apie 80 000 darbininkų apleido savo darbo vietas, mieste dingo elektra, nebuvo spausdinami laikraščiai. Ortodoksų popas Georgijus Gaponas, įkūręs darbininkų organizaciją, sukvietė visus į demonstraciją prie caro Žiemos rūmų 1905 m. sausį. Jie norėjo prašyti Nikolajaus II užbaigti karą ir atstatyti aštuonių valandų darbo dieną. G. Gaponas buvo dviprasmiškas žmogus, kuris, nors ir pasamdytas slaptosios caro policijos „Ochranos“, atrodė, iš tikrųjų norėjo išrūpinti vargšams geresnes gyvenimo sąlygas. Protesto akcija buvo taiki, darbininkai su žmonomis ir vaikais nešė religines ikonas, giedojo ištikimybės carui giesmes, nebuvo ekstremistų. Žygiui pasiekus rūmus, caro sargybiniai supanikavo ir pradėjo šaudyti į minią. Nuo kulkų ir sutrypimo bėgdami žuvo: oficialiai 90 žmonių, pagal G. Gapono apskaičiavimus – 4000 žmonių. Dauguma istorikų mano, kad žuvo apie 120–200 žmonių. Žudynės sukėlė didžiulį pasipiktinimą, streikas peraugo į 1905 m. revoliuciją. Caro valdžia buvo diskredituota, padidėjo neapykanta visam režimui. G. Gaponas pabėgo į Šveicariją, tačiau spalį grįžus į Rusiją, buvo atskleistas jo kaip policijos agento vaidmuo. Jis buvo rastas pakartas suomių sodyboje po jo bendražygių socialistų revoliucionierių neteisėtai surengto teismo.
Ultratop
thumb|right|300px|Ultratop logotipas
Ultratop – oficialus Belgijos muzikos įrašų topas. Kadangi yra du Belgijos regionai (Flandrija ir Valonija), yra du skirtingi muzikos topai. Flandrijoje yra topas Ultratop 50 singlų ir Ultratop 50 albumų. Valonijoje svarbiausi topai yra Ultratop 40 singlų ir Ultratop 50 albumų. Vietos yra sudaromas pagal pardavimus. Topai yra pristatomi per kelias Belgijos radijo stotis, kaip, pvz., TMF Flanders. 2009 m. Ultratop albumų topas pasirodė 100 vietų tiražu.
Ultratop taip pat yra organizacijos, kuri prižiūri topų sąrašus, pavadinimas. Ultratop yra ne pelno siekianti organizacija, sukurta pagal IFPI Belgija.
Topas sukurtas 1995 m. balandžio mėn.
Ultratop 50
Ultratop 50 yra geriausiai parduodamų singlų Flandrijoje topas. Topas sukurtas 1995 m. kovo 31 d.
Topai
Šou galima pamatyti ir išgirsti per radijo stotis „Studio Brussels“ ir „TMF“ (The Music Factory).
Rekordai
Daugiausiai singlų turi Celine Dion ir K3 (21 singlas). Paskui su 19 eina Get Ready!, toliau su 18 Britney Spears. Daina Kvraagetaan, kurią atlieka Fixkes, ilgiausiai išbuvo pirmoje vietoje, net 16 savaičių. Las Ketchup su savo hitu „The Ketchup Song“ ir Crazy Frog su „Axel F“ pirmoje vietoje išsilaikė 12 savaičių. Daina „This Is the Life“ daina, kurią atlieka Amy Macdonald, užsilaikė pirmoje vietoje 11 savaičių. „Barbie Girl“, kurią sukūrė Aqua, atlikėjos Ruslana „Wild Dances“, atlikėjo Andrea Bocelli „Con te Partiro“ ir „Last Thing On My Mind“, kurią sukūrė Steps, pirmoje vietoje išsilaikė 10 savaičių.
Daugiausiai savaičių tope išsilaikė Marco Borsato su „Rood“. O didžiausias šuolis į pirmą vietą iš 46 vietos yra Elton John kūrinys „Candle in the wind 1997 / Something about the way you look tonight“. Šiame regione net keturi singlai debiutavo pirmoje vietoje: Peter Evrard su „For you“, Xandee su „1 Life“, Joeri Fransen su „Ya bout to find out“ ir Artiesten voor Tsunami 12-12 su „Geef een teken“. 20 iš 25 Milk Inc. siglų pasiekė top dešimtuką. Tai pakartoti pavyko tik Britney Spears. Natalia tope Ultratop 100 turėjo net 10 skirtingų dainų.
Ultratop 40
Ultratop 40 yra geriausiai parduodamų singlų Valonijoje topas. Tope surenkama medžiaga ir iš atsisiuntimų.
Rekordai
Las Ketchup su „The Ketchup Song“ pirmoje vietoje užsilaikė 17 savaičių. Dainininkės Céline Dion daina „Pour que tu m’aimes encore“ užsilaikė 15 savaičių. Atlikėjo Andrea Bocelli daina „Con te partir?“ tope išsilaikė daugiausiai 52 savaites. Pirmoje vietoje debiutavo šios dainos: Elton John su „Something about the way you look tonight / Candle in the wind 1997“, Star Academy su „La musique (Angelica)“ air Mario Barravecchia su „On se ressemble“. Didžiausias šuolis iš 20 vietos į pirmą yra Phil Barney su Marl?ne Duval ir jų kūrinys „Un enfant de toi“.
Eugenijus Riabovas
Eugenijus Riabovas (g. 1951 m. vasario 3 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, žaidęs saugo pozicijoje, dabartinis FBK Kauno trenerio asistentas. Buvo Lietuvos rinktinės kapitonas tautų spartakiadoje Sovietų Sąjungos laikais.
Triskart 1976–1978 m., žaisdamas už Vilniaus "Žalgirį" buvo išrinktas geriausiu Lietuvos futbolininku.
Vohino Šv. Onos parapija
'''Vohino Šv. Onos parapija'''  – katalikų parapija, įkurta 1537 metais, Vohino kaime. Parapija priklauso Sedlcų vyskupijos Palenkės Radzino dekanatui. 1837-1854 m. pastatyta dabartinė mūrinė parapijos bažnyčia.
Lelijainiai
Dumblialaiškiažiedžiai (Alismatidae)
Arekažiedžiai (Arecidae)
Commelinidae
Lelijažiedžiai (Liliidae)
Zingiberidae
Lelijainiai (Liliopsida) arba Vienaskilčiai (Monocotyledons) – augalų (Plantae) karalystės magnolijūnų (Magnoliophyta) skyriaus klasė. Priklauso gaubtasėklių (Angiospermae) induočių grupei.
Vienaskilčių augalų požymiai:
Lelijainių (Liliopsida) klasės poklasiai:
Širdys Atlantidoje (knyga)
Širdys Atlantidoje – Stephen'o King'o romanas, išleistas 1999 m. Jį sudaro 4 istorijos, nutikusios skirtingu laikotarpiu, tačiau vienijamos kai kurių veikėjų bei Vietnamo karo įtakos: „Žemieji žmonės geltonais lietpalčiais“, „Širdys Atlantidoje“, „Neregys Vilis“, „Vardan ko mes Vietname“ ir „Nakties šešėliai leidžias iš dangaus“. Knygoje yra užuominų apie jos ryšį su rašytojo romanų „Tamsusis bokštas“ seriją.
Lietuvoje „Širdys Atlantidoje“ yra išleista kaip „Eridano“ leidyklos Stepheno Kingo „Rinktinių raštų“ serijos 36 dalis.
Pagal šią knygą 2001 m. sukurtas to paties pavadinimo filmas, tačiau jame panaudota tik pagrindinė knygos idėja, atsisakant kai kurių romano segmentų.
Siužetas
„Žemieji žmonės geltonais lietpačiais“
Veiksmas vyksta 1960 m. Harviče. Dešimtmetis Bobis Garfildas gyvena kartu su motina Liza. Jo tėvas mirė prieš keletą metų ir, motinos teigimu, paliko tik skolas, kurias ji dabar iš paskutiniųjų stengiasi apmokėti. Bobis leidžia laiką su savo geriausiais draugais Kerole Gerber ir Džonu „Salu“ Salivanu bei svajoja sutaupyti pinigų naujam dviračiui.
Į jų name nuomojamą kambarį atsikrauto pagyvenęs vyras, vardu Tedas Brotigenas. Nors mamai jis nepatinka, Bobis su juo greitai susidraugauja, nes vyras puikiai išmano literatūrą ir pataria jam kokias geras knygas reikėtų perskaityti. Be to, jis moka Bobiui už tai, kad šis jam skaitytų laikraščius ir taip prisideda prie jo „dviračio fondo“. Vos dėlto Tedas kartais elgiasi labai keistai, ypač prašydamas Bobio stebėti kokius nors keistus ženklus ar „žmones geltonais lietpačiais“, kuriuos pamatęs jis tuojau pat turėtų pranešti jam.
Ilgainiui Bobis užmiršta ko prašomas, nes bijo, kad tada Tedas išvažiuos. Jis leidžia dienas su draugais, kol nutinka nelaimė: Kerolę stipriai sumuša vyresni berniukai, o kai Tedas bando padėti, jį užsipuola Liza, pati nukentėjusi nuo savo viršininko bei įsitikinusi, kad Tedas priekabiauja prie mergaitės.
Tuo metu mieste pasirodo keisti skelbimai apie ieškoma dingusį šunį Brotigeną. Tedas rengiasi bėgti, tačiau prieš tai jis turi pasiimti pinigus, kuriuos laimėjo lažybose. Bobis skuba, kad įspėtų Tedą apie gresiantį pavojų, nes Liza, pamačiusi mieste skelbimą, paskambino ir pranešė apie Tedą, tačiau pavėluoja ir susiduria su „žemaisiais žmonėmis geltonais lietpalčiais“, kurie yra ne iš šios planetos. Paaiškėja, kad Tedas, kurio žinias jie naudojo pasiekti Tamsųjį Bokštą, paspruko, tačiau dabar vėl jiems įkliuvo. Tedas sutinka su jais bendradarbiauti, jei šie paleis Bobį. Sandėris įvyksta ir Bobis su Tedo laimėtais pinigais grįžta pas motiną. Liza, netekusi darbo, nusprendžia persikraustyti į kitą miestą, tačiau Bobis turi dar vieną neatliktą darbą – beisbolo lazda pamokyti Kerolę sumušusį berniuką Garį Duliną...
„Širdys Atlantidoje“
1966 m., Meino universitetas. Jame mokosi pagrindinis herojus Peteris Railis, tarp studentų plinta pacifistinės nuotaikos karo Vietname atžvilgiu bei „čirvų“ kortų žaidimas, įtraukiantis vis daugiau studentų, dėl šio apleidžiančių mokslus. Peteris susipažįsta su studente Kerole Gerber, viena iš pacifistinio judėjimo aktyvisčių, tačiau taip pat nepajėgia pažaboti savo aistros kortoms. Jietu su Kerole suartėja, nors mergina ir turi draugą, Džoną Salivaną, kuris rengiasi eiti į karą savanoriu.
Artėjant sesijai, Peteris iš paskutiniųjų stengiasi įveikti priklausomybę kortoms, nes jei bus išmestas iš universiteto, turės vykti į Vietnamą. Kerolė nutraukia su juo santykius ir grįžta į gimtąjį miestą rūpintis motina bei taip pat nutraukia ryšius su Džonu.
„Neregys Vilis“
1983 m. Pagrindinis herojus – Bilis Šermanas, vienas iš berniukų, kažkada sumušusių Kerolę Gerber. Jis tarnavo Vietname, turi šeimą, tačiau kasdienis jo elgesys sunkiai suprantamas, nes kasdien popietę jis apanka ir regėjimą atgauna tik vakare. Visų akyse Bilis – verslininkas, kasdien einantis į savo kontorą verslo centre Niujorke. Čia jis persikelia į kitą savo išnuomotą kabinetą, persirengia ir keliauja į miestą. Čia jis dar kartą persirengia ir prieš netekdamas regėjimo, tampa išmaldos prašytoju Vietnamo karo veteranu. Jis nuolat prisimena ir atgailauja už tai, ką padarė Kerolei vaikystėje. Pasakojime taip pat aiškėja, kad ši tapo radikalia kovotoja ir teroriste iš grupuotės „Kovojantys už taiką studentai“ ir greičiausiai žuvo sprogimo metu.
„Vardan ko mes Vietname“
1999 m. Džonas „Salas“ Salivanas atvyksta į buvusio kovos draugo Vietname laidotuves, kur susitinka su buvusiu būrio vadu Difenbeikeriu. Jie prisimena buvusias kovas, jose dalyvavusius draugus, tarp jų ir Vilį Širmeną. Džoną nuo karo kankina vaizdinys – sena vietnamietė, kurią nužudė Ronis Meilfantas (vienas iš studentų, aprašytų istorijoje „Širdys Atlantidoje“, karius išmokęs žaisti kortomis „čirvus“).
Vaykdamas namo, Džonas patenka į kamštį, kuriame belaukdamas tolumoje pamato moterį, panašią į Kerolę. Nors ši atrodo pernelyg jauna, o Kerolė visų laikoma mirusia, Džonas puola prie merginos, tačiau tuo metu iš dangaus pradeda kristi keisti daiktai...
„Nakties šešėliai leidžias iš dangaus“
1999 m. Džonas Salivanas mirė mašinoje sustojus širdžiai iš Bobis Garfildas atvyksta į jų gimtąjį miestą dalyvauti vaikystės draugo laidotuvėse. Praėjo daugybė metų nuo ja paskutinio apsilankymo ir Bobis, vaikščiodamas gatvėmis, prisimena vaikystės įvykius, nutikusius atsiradus Tedui Brotigenui...
Eurazinis sketsakalis
Eurazinis sketsakalis, arba sketsakalis (Falco subbuteo) – sakalinių (Falconidae) šeimos plėšrus paukštis.
Išvaizda
Eurazinis sketsakalis kiek mažesnis už miesto karvelį. Būdingi ilgi, siauri sparnai ir palyginti trumpa uodega. Nuo kitų sakalų skiriasi kontrastiška spalva, juoda dėme po akimis. Kūno apačia rik išilgai dėmėta. Patino ir patelės kūno viršus, melsvai pilko atspalvio. Sprando srityje didelė balta dėmė. Kūno apačia balsva su rudu išilginiu raštu. Blauzdos plunksnos ir pauodegys ryškiai rudi. Snapas melsvas, galas juodas. Vaškinė, vokų kraštai ir kojos geltonos, nagai juodi. Rainelė tamsiai ruda. Jaunikliai blankesnių spalvų ir rusvo atspalvio. Jų pauodegys ir blauzdos plaukai palši. Pūkinis apdaras ilgas ir tankus, iš viršaus šviesiai gelsvas, iš apačios baltas. Vėliau pūkai pailgėja, tampa pilkesni, apačia būna rausva.
Paplitimas
Eurazijoje paplitęs nuo Atlanto iki Ramiojo vandenyno. Šiaurėje arealas siekia pietinę Skandinaviją, Baltąją jūrą, Obės, Jenisejaus, Lenos žemupius, Kolymos kalnagūbrį. Pietuose paplitęs iki šiaurinio Laoso, pietinio Himalajų šlaito, šiaurinio Afganistano, Mažosios Azijos, Viduržemio jūros pakrančių. Gyvena šiaurės vakarų Afrikoje, kai kuriose salose.
Žiemoja Pietų Afrikoje, Indijoje.
Lietuvoje eurazinis sketsakalis įprastas, bet negausus paukštis. Tai yra pušynų paukštis, todėl dažniau sutinkamas pietrytinėje šalies dalyje.
Biologija
Dažniausiai peri brukniašiliuose arba mišriuose miškuose. Lizdavietėms pasirenka brandžius, vidutinio tankumo medynus. Taip pat įsikuria prie pelkių esančiuose miškuose, kartais – miestų parkuose. Skrydis greitas ir vikrus. Labai aršiai gina lizdavietę – puola ne tik besikėsinančius kitus paukščius, bet ir žmogų. Jaunikliai labai triukšmingi.
Eurazinis sketsakalis medžioja ore: pasivijęs vabzdį, čiumpa snapu ar koja ir tuoj pat sulesa arba neša jaunikliams. Grobio tyko ir tupėdamas ant pelkės plynėje styrančių sausų medžių.
Pavasarį grįžta į tą pačią lizdo teritoriją, neretai įsikuria kranklių gūžtose, kai jų jaunikliai jau būna išskridę. Kartais peri ir varnų lizduose, kurių, prieš dėdamas kiaušinius, niekaip specialiai netvarko. Dėtyje paprastai būna 3 kiaušiniai, sveriantys po 24 gramus. Perėjimo laikas – apie 28 dienos. Sakaliukai lizde išbūna apie 30 dienų, o vėliau su tėvais traukia link kirtaviečių, pelkių plynių ir kelias savaites mokosi medžioti.
Minta smulkiais žvirbliniais paukščiais, vabzdžiais. Gaudo atviro kraštovaizdžio sparnuočius. Didelę grobio dalį sudaro šelmeninės, langinės kregždės, kalviukai. Taip pat gaudo ligutes, strazdus ir čiurlius. Veisimosi periodu ryte ir vakare gaudo paukščius, o dieną – skėtes, drugelius ir kt.
Pinciškė (Šilalė)
Pinciškė – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Beržės, prie Nakačios ir jos intako, ištekančio iš Paršežerio, santakos.
Mamberamas
Mamberamas  – upė Indonezijoje, Naujosios Gvinėjos salos šiaurės vakaruose, Papua provincijoje. Pasideda Maokė kalnuose, susiliejus Tariku ir Taritatu upėms. Aukštupyje slenkstėta. Toliau teka į šiaurės vakarus lygumomis, apaugusiomis tropiniais miškais, vaga sudaro meandras. Įteka į Ramųjį vandenyną; sudaro deltą.
Upė laivuojama 240 km nuo žiočių ruože. Mamberamo baseinas pasižymi didele bioįvairove ir nekontaktuojančiomis vietinėmis gentimis.
Tronadoras
Tronadoras  – užgesęs ugnikalnis Anduose, Argentinos ir Čilės pasienyje, netoli Bariločės miesto, Nahuel Huapi nacionaliniame parke. Aukštis 3491 m. Dengia net 7 ledynai (Friaso, Alersės, Kastanjo Overo, Manso, Peuljos, Kasa Pangės, Rio Blanko). Pavadinimas Tronador ispanų k. reiškia „griausmavaldį“.
Pirmasis įkopė Hermann Claussen 1934 m. sausio 29 d.
Čirkovo kultūra
Čirkovo kultūra – bronzos amžiaus archeologinė kultūra, pavadinta pagal XX a. šeštame dešimtmetyje A. Chalikovo tirtą Čirkovo gyvenvietę Viatkos baseine.
Kultūra
Čirkovo kultūros žmonės gyveno neįtvirtintose gyvenvietėse, ręstiniuose stačiakampiuose, vienas su kitu sujungtuose pastatuose. Vertėsi gyvulininkyste ir medžiokle. Iš bronzos liejo ginklus, darbo įrankius, papuošalus. Naudojo akmeninius gremžtukus, peilius, kaulinius strėlių antgalius ir kaltelius. Kultūrai būdinga plonasienė keramika su voleliais, puošta geometriniu ir vadinamuoju gyvatuko ornamentu, lokių ilčių amuletai. Mirusiuosius laidojo nedegintus. Žinoma aukų vietų ir lobių, skirtų aukojimui. Pastebima Čirkovo kultūros ir Vakarų Sibiro gyventojų abipusė kultūrų įtaka.
Kremsas prie Dunojaus
Istorija
Miestas pirmą kartą paminėtas 995 metais, pastatytas ant Dunojaus ir Kremso upių santakos. XI–XII amžiuje miestas, tada vadintas Chremis, buvo beveik Vienos dydžio.
Serbų abėcėlė
250px|thumb|right|Serbų abėcėlė, 1841. Serbų kalbos užrašymui naudojama modifikuota kirilicos versija. Serbų kalbos abėcėlę sudaro 30 raidžių.
Mauritanijos himnas
1960–2017 m. himnas
Pirmojo himno tekstas paimtas iš XVIII a. maurų poeto Baba Uldo Šeicho poemos. Ši poema su valstybe daug bendro neturi, o labiau su genčių tarpusavio santykiais ir santykiu su Alachu. Muziką himnui sukūrė rusų kilmės Prancūzijos kompozitorius Tolia Nikiproveckis (arabišku „fašu“ ritmu). Dėl sudėtingos ritmikos himno žodžiai dažnai nėra giedami.
Himnas nuo 2017 m
2017 m., kartu su konstitucijos ir vėliavos pakeitimu, pakeistas ir himnas. Jį sukūrė egiptiečių kompozitorius Ragė Daudas. Himną sudaro 6 posmai (penktasis giedamas tik per valstybės dieną) ir priedainis.
Žiliškiai (Telšiai)
Žiliškiai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Luokės.
Ruška
Ruška – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 10 km nuo Kaltinėnų.
Lee Jae-Dong
thumb|200px|right|Lee Jae-Dong Lee Jae-Dong (kor. 이제동, g. 1990 m.), žinomas kaip Jaedong – profesionalus StarCraft: Brood War žaidėjas iš Pietų Korėjos, zergų rase ilgą laiką žaidęs Hwaseung OZ komandoje. Šiai komandai iširus, 2011 m. lapkričio 4 d. kartu su keliais kitais žaidėjais jis perėjo į naujai įkurtą, KeSPA administruojamą komandą „Team 8“, skirtą laikinai priglausti aukšto lygio profesionalius žaidėjus, kol jie ras ilgalaikę sutartį.
Pagal KeSPA reitingą, profesionalios BroodWar scenos pabaigoje jis buvo antras geriausias BroodWar žaidėjas pasaulyje, dvyliktas pagal Team Liquid ELO reitingą. Jaedong yra vienas iš dviejų Brood War žaidėjų pasaulyje, kurių visos karjeros pergalių procentas viršija 66 % (482 pergalės, 219 pralaimėjimų; 68,76 %). Vienas iš keturių žaidėjų, kuriems kada nors pavyko pasiekti didesnį, nei 2350 ELO reitingą. 2009 m. tapo trečiuoju žaidėju, kuriam pavyko laimėti "Auksinės pelės" apdovanojimą už tapimą OSL lygos čempionu tris sykius. Antras žaidėjas po Lim Yo-Hwan (Boxer), kuriam pavyko laimėti OSL du sykius iš eilės. Taip pat du kartus MSL lygos čempionas. 2009 m. tapo World Cyber Games pasaulio čempionu.
Pasibaigus profesionalių Brood War varžybų organizavimui, pradėjo profesionaliai žaisti StarCraft 2. 2012 m. gruodžio pradžioje pasirašė vienerių metų trukmės sutartį su JAV įsikūrusia tarptautine Evil Geniuses komanda.
Verpenos dvaras
Verpenos dvaro sodyba išlikusi Verpenos kaime, Kelmės rajone, apie 2 km į šiaurę nuo Kelmės, šalia kelio. Tebestovi dalis dvaro laikotarpio pastatų: centriniai rūmai, gyvenamasis pastatas, svirnas, tvartas. miniatiūra|250px|left|Svirnas
Istorija
Verpena pirmą kartą paminėta 1585 m. Verpenos dvaras minimas brolių Šemetų dalybų inventoriuje. 1868–1870 m. namų mokytoju dirbo būsimas lepidopterologas Johanas Slevogtas.
Tidra
Abdalahas ibn Jasinas, Almoravidų dinastijos įkūrėjas, saloje 1035 m. įrengė ribatą (karinį įtvirtinimą).
Baroniškė
Baroniškė (seniau Baranava) – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 12 km į pietus nuo Labanoro, Labanoro girioje, laukymėje prie Peršokšnos upelio. Šalia telkšo ežerėlis Ežys.
Upinis bebras
Upinis bebras (Castor fiber) – bebrinių (Castoridae) šeimos, stambiausias Lietuvos graužikas, sveriantis 20–26 kg.
Frankenšteino monstras
thumb|right|250px|Vienas iš Frankenšteino monstro atvaizdų Frankenšteino monstras' – žymios XIX a. anglų rašytojos Mary Shelley siaubo romano „Frankenšteinas“, išleisto 1818 m., vienas iš pagrindinių personažų. Populiariojoje kultūroje labai dažnai klaidingai tapatinamas su pačiu Viktoru Frankenšteinu, vadinamas jo vardu. Tuo tarpu romane pagrindinis herojus mokslininkas Frankenšteinas jam nesuteikia jokio vardo, pavadina paprasčiausiai „Būtybe“ („The Creature“) ar paniekinančiais demono, monstro ir panašiais vardais.
Upinis bebras
Vienu metu Europoje praktiškai išnaikinti, daugiausia dėl kailio, taip pat sruoglių (muskusinių liaukų išskyrų), kurie, kaip manyta, turi gydomųjų savybių. Po Antrojo pasaulinio karo daug kur reintrodukuoti, keletas tūkstančių gyvena Elbėje, Ronoje, Skandinavijoje. Reintrodukuoti Bavarijoje, Nyderlanduose ir pastebima plitimo į kitus regionus tendencija.
Lietuvoje
Lietuvoje bebrai nuo seno gyveno Nemuno baseine. Jų liekanų randama piliakalniuose, durpynuose. Bebrai šalyje buvo intensyviai medžiojami dėl mėsos (ypač uodegos), kailio ir sruoglių. 1555 m. švedų kronikininko Olaus Magnuso „Šiaurės tautų istorijoje“ rašoma, kad Lietuva buvusi pagrindinė bebrų kailių tiekėja Europoje. 1529 m. bebrų medžioklė buvo nustatyta Pirmajame Lietuvos statute: bebravietėse uždrausta lankytis pašaliniams asmenims, o laukų darbus leista dirbti tik atstumu „kokiu stiprus vyras nuo jų galėjo nusviesti pagalį“. Už bebrų priežiūrą buvo atsakingi specialūs dvarų darbuotojai – bebrininkai. Nors dėl draudimų Lietuvoje bebrai išliko ilgiau negu didžiojoje Europos dalyje, tačiau jie palaipsniui išnyko. XX a. pr. tik pavieniai bebrai atkeliaudavo Nemunu į Lietuvą iš Baltarusijos. XX a. viduryje ir antrojoje pusėje pradėta bebrų reaklimatizacija. Dabar šalyje bebrai paplitę daugelio upių baseinuose.
Išvaizda
thumb|left|250px|Upinis bebras (Kaunas, Lietuva)
Kūnas gana aptakus, verpstiškas, apaugęs tankiu ir vandeniui nepralaidžiu kailiu. Galva palaipsniui pereina į liemenį, todėl kaklas beveik neišsiskiria. Ant viršutinės lūpos, burnos šonuose auga stangrių vibrisių kuokšteliai.
Priekiniai dantys stambūs oranžinės spalvos kandžiai. Kietas emalis yra tik iš priekio. Kandžiai neturi šaknų, nuolat auga, todėl bebrai turi pastoviai ką nors graužti ir taip nudilinti dantis, nes jie užaugtų tiek, kad bebras negalėtų susičiaupti. Iltinių dantų nėra. Tarp priekinių ir skruostinių dantų yra tarpas. Skruostiniai dantys su kietomis emalės raukšlėmis, pritaikyti smulkinti šiurkštų augalinį maistą (judinant apatinį žandikaulį pirmyn ir atgal). Pieniniai dantys redukuoti.
Uodega masyvi, plati, padengta raginėmis plokštelėmis ir trumpais plaukeliais. Uodega ne tik padeda bebrui judėti vandenyje, atsiremti kai graužia, bet ir svarbus kūno termoreguliacijos organas. Uodega bebras reguliuoja kūno temperatūrą, nes joje daug kraujagyslių, per kurias atiduodamas šilumos perteklius aplinkai. Tupėdamas sausumoje, bebras uodegą pasikloja po savimi ir užpakalinėmis kojomis ant jos užsilipa.
Bebras turi antrinę kloaką, į kurią atsiveria tiesioji žarna, šlapimo bei lytinės angos, taip pat porinės riebalinės liaukos. Ši kloaka atsiveria ties uodegos pamatu. Riebalinių liaukų išskyromis sutepa savo kailį ir šitaip apsisaugo nuo peršlapimo. Be to, į kloaką atsiveria ir muskusinės liaukos, kurios gamina specifinio kvapo ir konsistencijos išskyras – sruoglius. Pastarieji yra naudojami parfumerijoje (brangioms prancūziškų kvepalų rūšims suteikia ilgiau išliekantį kvapą, turi feromonų). thumb|Bebrų pastatyta užtvanka upelyje
Buveinė
Gyvena visur, kur tik yra pakankamai vandens: miškuose, laukuose, pievose esančiuose įvairiuose vandens telkiniuose. Vengia tik sraunių upelių. Veiklus ištisus metus. Ramiuose vandens telkiniuose, kur niekas netrikdo, plaukioja ir maitinasi dieną, o kitur – tik prieblandomis ir naktį. Vandens telkinių krantuose kasa urvus su keletu angų. Įėjimo anga į urvus visada būna vandenyje. Žemumose iš apgraužtų medienos gabalų, šakų, dumblo, vandens augalų stato 1,5-2,5 m aukščio ir 3-5(10)m skersmens namelius. Vandens lygiui reguliuoti įrengia užtvankas: patvenkia upelį ir taip susidaro bebrams tinkami didesni mitybos plotai.
Frankenšteino monstras
Būtybė
thumb|left|250px|Kultinį monstrą įkūnijo aktorius [[Boris Karloff]] Romane Viktoro Frankenšteino monstras sukuriamas iš negyvos materijos, surenkant naujo, didelio žmogaus kūną iš lavonų įvairių dalių. Su dideliu entuziazmu kūrėjas būtybę padaro gyvą. Deja, atgijęs padaras tampa pabaisa. Frankenšteiną kamuoja baimė sutikti savo rankomis sukurtą šlykštų padarą. Monstras, nekęsdamas žmonių, keršija žudydamas mokslininko artimuosius, galiausiai nužudo ir savo paties kūrėją. Romane plėtojamas šios būtybės ir jos sukūrėjo konfliktas – mokslininko atsakomybės už savo atradimus simbolis.
Upinis bebras
Veisimasis
Monogamai, gyvena šeimomis su pirmųjų ir antrųjų metų jaunikliais. Poruojasi sausio-kovo mėnesiais. Nėštumas – 3 mėnesiai. Per metus užaugina vieną vadą – 2-3(1-5) jauniklius. Juos veda gegužės-birželio mėnesiais. Subręsta trečiaisiais gyvenimo metais.
Frankenšteino monstras
Palikimas
Kaip ir kūrėjas Frankenšteinas, taip ir jo monstras populiariojoje kultūroje yra įsitvirtinę, kaip kultiniai personažai. Monstras įgijęs daugelį savo personažo interpretacijų įvairiose srityse: literatūroje, komiksuose, žaidimuose, kine. Su jo vardu siejamos atskiros vietos, pvz., laikoma, kad Frankenšteino prototipu rašytoja M. Shelley paėmė vokiečių alchemiką Johaną Dipelį, gimusį vadinamojoje Frankenšteino pilyje.
Upinis bebras
Amžius
Gyvena apie 12-20 metų. Rezervatuose išgyvena 35-50 metų.
Priešai ir nykimo priežastys
Bebrus užpuola vilkai ir valkataujantys šunys. Jauniklius gaudo lapės, ūdros, plėšrieji, pelėdiniai paukščiai.
Veiklos žymės
thumb|Nuverstas bebro [[beržas.]]
Vertė
Bebrai gyvenamose teritorijose sunaikina ne tik pakrančių augaliją (nugraužia net 60-70 cm ar metro skersmens medžius), bet ir ardo vandens telkinių krantus, melioracijos griovius, pralaidas bei kitokius įrenginius, kasdami urvus, statydami užtvankas, užtvindydami miškus ir laukus. Kita vertus, bebrų pakeistuose biotopuose (užlietuose vandeniu) susidaro sąlygos įsikurti įvairioms gyvūnų rūšims: varliagyviams, žuvims, ūdroms, paukščiams ir kitiems.
Gausa
2006 m. Lietuvoje priskaičiuota beveik 24 tūkst. bebrų. Per 2005–2006 m. medžioklės sezoną sumedžiota daugiau kaip 5 tūkst. bebrų. 2011 m. priskaičiuota 48 tūkst. bebrų.
Apsauga
Gausa Lietuvoje priklauso tik nuo žmogaus požiūrio ir ūkinės veiklos.
Baroniškė
Istorija
1526 m. ir 1528 m. Biržus ir Dubingius valdęs Jurgis Radvila I įsigijo Baranavos ir Žaugėdų dvarus, kurie buvo sujungti į Baranavos valsčių ir tapo Dubingių kunigaikštystės sudėtine dalimi.
Vachdžiro perėja
Vachdžiro perėja (PS کوتل وجیر (Kōtal-e Vakhjīr), ) – tarpukalnių perėja Hindukušo ir Pamyro kalnų sandūroje. Jungia Afganistanui priklausantį Vachano koridorių su Kinija (Sindziangas, Kašgaro prefektūra). Aukščiausia perėjos vieta yra 4923 m aukštyje. Vachdžiro perėja pasižymi didžiausiu pasaulyje laiko skirtumu tarp kaimyninių šalių – Kinija yra UTC+8 laiko juostoje, o Afganistanas UTC+4:30.