cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sibirinė pušis
Aukštis iki 35–44 m, kamieno skersmuo iki 180 cm. Laja tanki, dažnai daugiaviršūnė. Žievė pilkšvai ruda, senų medžių smarkiai sueižėjusi. Spygliai 6–14 cm ilgio, susitelkę po 5. Moteriški kankorėžiai kiaušiniški, 13 cm ilgio, 5–8 cm pločio, pradžioje purpuriniai, vėliau paruduoja. Subręsta per 14–15 mėnesių. Kiekviename kankorėžyje yra po 30–150 sėklų, vadinamų kedro riešutais. Sėklos skristukų neturi ir išplatinamos gyvūnų, daugiausia riešutinių. . Iš vieno medžio gaunama iki 12 kg riešutų.
Sibirinė pušis gali augti iki 800–850 metų.
Mediena lengva, kvapni, naudojama pieštukų gamybai. Sėklos (kedrų riešutai) valgomos. Jose gausu fosforo, jodo, mangano, vario, cinko, kobalto ir kitų reikalingų organizmui mikroelementų. Angliavandenių sudėtis tokia: krakmolas – 5,8 %, gliukozė – 2,83 %, dekstrinas – 2,26 %. Iš riešutų gaminamas kedrų aliejus.
Dunilovo valsčius
Dunilovo valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės Baltarusijos teritorijoje. Centras – Dunilovas.
Istorija
Įkurtas XIX a. viduryje Vilniaus gubernijoje. 1873 m. prijungta dalis Zariežės valsčiaus (Zariežės seniūnija). 1927 m. balandžio 1 d. prijungta dalis Lučiojaus valsčiaus ir dalis Norycos valsčiaus, o dalis Dunilovo valsčiaus priskirta Norycos valsčiui.
Gyvenvietės
Valsčiaus gyvenvietės 1870 m. (skliausteliuose – baltarusiškai):
Sartininkų apylinkė
Sartininkų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos vakaruose.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Žygaičių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pagėgių rajonui. 1954 m. prijungta Margiškių apylinkė, dalis Trumpininkų apylinkės ir dalis Natkiškių apylinkės. 1988 m. birželio 22 d. Sartininkų apylinkė prijungta prie Žygaičių apylinkės.
Cold Spring Harbor
„Cold Spring Harbor“ – debiutinis amerikiečių atlikėjo Billy Joel albumas, išleistas 1971 m. lapkričio 1 d.
Turinys
„Cold Spring Harbor“ buvo pavadintas pagal kaimelį, tokiu pačiu pavadinimu, esantį Hantingtone, Niujorke (JAV). Ta vieta yra gana netoli Joel'io gimtųjų namų. Jo daina „Tomorrow Is Today“ buvo parašyta apie jo sunkų laikotarpį prieš metus, kuomet sirgo depresija. Vėliau Billis išleido ir koncertines dainų „She's Got a Way“ bei „Everybody Loves You Now“ versijas, įtrauktas į 1981 m. albumą „Songs in the Attic“. 1982 m. singlu tapo minėtoji „She's Got a Way“, kuri pasiekė 23-iąją vietą Billboard Hot 100 pardavimuose.
Pažvirintys
Pažvirintys – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Betygalos.
Gyventojai
miniatiūra|220px|left|Sodyba prie užtvenkto Žvėrinčiaus upelio
Goriačij Kliučas
Goriačij Kliučas  – miestas Rusijoje, Krasnodaro krašte, Psekupso slėnyje, 50 km į pietus nuo Krasnodaro, tarp Vakarų Kaukazo Kotcho ir Pšafo kalnagūbrių. Geležinkelio stotis prie Krasnodaro–Tuapsės linijos, praeina „Dono plentas“ (M-4). Balneologinis kurortas (vienas seniausių Kaukaze). Pilstomas mineralinis vanduo, gaminami baldai. Yra sanatorijų kompleksas, trykšta Iberijos versmė (ties ja įrengta koplytėlė), apylinkėse gausu urvų, krioklių, šaltinių, tarpeklių.
Istorija
Iki XIX a. vid. dabartinio miesto vietoje buvo adygų gyvenvietė Psyfabas (jos pavadinimas reiškė tą patį, ką ir rusiškas: „karštoji versmė, verdenė“). 1864 m. rusai, išstūmę adygus, prie versmių įkūrė Goriačij Kliučo kurortą (pastatyta karo ligoninė, baseinas, įveistas sodas). 1906–1920 m. miestelis vadinosi Aleksejevsko Goriačij Kliuču (Алексеевский Горячий Ключ), 1930 m. gavo kurorto statusą. 1965 m. buvo prijungta Kliučevajos geležinkelio stoties gyvenvietė ir Goriačij Kliučas paskelbtas miestu.
Vyžpinių apylinkė
Vyžpinių apylinkė (arba Vyšpinių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Žvirgždaičių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Naumiesčio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Žvirgždaičių apylinkės.
Korleonė (filmas)
Korleonė – 1978 m. Italijoje sukurtas filmas.
Abokų botaninis-zoologinis draustinis
Abokų botaninis-zoologinis draustinis – saugoma gamtos teritorija (savivaldybės draustinis) Plungės rajone, 6 km į pietryčius nuo Grumblių, 1 km į pietus nuo Lieplaukės, šalia Abokų kaimo, prie Lušinės upelio.
Goriačinskas
Goriačinskas  – gyvenvietė Rusijoje, Buriatijoje, 186 km į šiaurės rytus nuo Ulan Udės, Baikalo ežero rytinėje pakrantėje. Praeina Barguzino traktas (Ulan Udė–Uliunchanas). Balneologinis kurortas. Yra smėlio paplūdimiai, karštosios versmės. Veikia medicinos punktas, sanatorijos, poilsio namai, mokykla, prekybos centras.
Abokų botaninis-zoologinis draustinis
Įsteigtas 1990 m., siekiant išsaugoti retųjų ir nykstančių gyvūnų laikymosi vietas bei retųjų augalų augavietes. Gyvena Raudonosios knygos gyvūnai: žalioji meleta, didžioji kuolinga, griežlė, tetervinai, kamanės, lankosi gervės, juodieji gandrai, gausu kitų gyvūnų, ypač vabzdžių; auga reti ir apyrečiai augalai: burbuliai, gegužraibės, saulašarės, spanguolės.
Goriačinskas
Istorija
Gydomoji versmė tirta nuo XVIII a. antros pusės. 1775 m. pastatyta nedidelė prausykla. Kurortas įkurtas 1925 m.
Pavingrupių apylinkė
Pavingrupių apylinkė (arba Pavengrupių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Žvirgždaičių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Naumiesčio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Žvirgždaičių apylinkės.
Juodas aksomas
Juodas aksomas – 1976 m. Italijoje sukurtas erotinis filmas.
Gerviškių tvenkinys
Gerviškių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 11 km į vakarus nuo Šalčininkų, Gerviškių kaimo rytiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Šalčios intakas) 0,08 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,23 km, plotis – iki 0,2 km. Altitudė 145,1 m. Krantai žemi. Tvenkinį supa (išskyrus vakarinę pakrantę) Kaniūkų miškas. Pietinėje pusėje nutiestas kelias.
Skaudvilės apylinkė
Skaudvilės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Peckeliai
Peckeliai – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 1 km nuo Akmenynės.
Adamavas (Strūnaitis)
Adamavas – buvęs kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Kameniškės, pasienyje su Baltarusija.
Kōrli Stalte
Karlis Staltė (,, 1870 m. rugpjūčio 9 d. Mazirbėje, Rusijos imperijoje, dab. Latvijoje – 1947 m. sausio 12 d. Fėrbeline, Vokietijoje)  – vienas iš lyvių tautos patriarchų, mokytojas, vertėjas, zakristijonas, vargonininkas, poetas ir publicistas. Visų produktyviausias lyvių rašytojas. Buvo veiklus visuomenininkas ir kultūros srities darbuotojas. Lyvių himno žodžių autorius.
Literatūrinė ir kalbinė veikla
140px|thumb|left|Eilėraščių rinkinys „Lyvių dainos“ (1924) Karlis Staltė savo literatūrinį darbą pradėjo 1919 m. 1923 m parašė lyvių himno Min izāmō (Mano tėvyne) žodžius. Estijos ir Suomijos mokslinių ir bažnytinių organizacijų remiami buvo pradėti spausdinti lyvių poetų eilėraščiai, taip pat ir Karlio Staltės. Jis savo kūrybą publikavo įvairiuose leidiniuose, kalendoriuose, mėnesiniame laikraštyje „Lyvis“ (Līvli). 1924 m. Tartu buvo išleistas pirmasis jo eilėraščių rinkinys „Lyvių dainos“ (Līvõ lōlõd). „Lyvių dainos“ yra vienintelis atskiro lyvių poeto eilėraščių rinkinys. Ši eilėraščių knygelė sudaryta iš 24 lapų, joje spausdinami 28 eilėraščiai. 160px|thumb|Lyvių kalbos abėcėlė ir skaitymo pradžiamokslis (1938–2011) Karlis Staltė buvo vienas iš geriausiųjų lyvių vertėjų, jis vertė tiek į vokiečių, tiek į latvių kalbas. Lyvių chorui reikėjo dainų tekstų, tad Karlis Staltė buvo vienas iš produktyviausių dainų į lyvių kalbą vertėjų. Jis dainas ne tik vertė, bet ir jas gerokai perkūrė, pritaikė lyviškai tematikai. Nemažai jų vėliau virto liaudies dainomis. 1939 m. Helsinkyje buvo išleistas jo verstų į lyvių kalbą giesmių rinkinys Līvlist vaimli loulrāntõz.
Suomių ir estų kalbininkams padėjo tirti lyvių kalbą. Kadangi gerai mokėjo vokiškai, Karlis Staltė prisidėjo prie suomių kalbininko Laurio Ketuneno Lyvių–vokiečių kalbų žodyno ir gramatikos įvado (1938) redagavimo. Estijos Gimtosios kalbos draugijos užsakymu, K. Staltė 1938 m. sudarė lyvių kalbos abėcėlę ir skaitymo pradžiamokslį Gyvasis žodis, tačiau istorikė Renatė Blumberga Valstybiniame Estijos archyve Taline jį surado tik 2005 m. Pakoreguotas ir papildytas mokinių iliustracijomis, šis K. Staltės darbas buvo išleistas 2011 m.
1937–1942 m. K. Staltė į lyvių kalbą vertė Naująjį Testamentą, 1942 m. Helsinkyje jis buvo išleistas.
Karlio Staltės poezija labai daugiapusė: jis pradėjo nuo paprastų kūrinių, bet vėlyvojo laikotarpio kūryba pasižymėjo įvairiais žanrais, yra sukūręs ir sonetų. Karlio Slaltės poezijos palikimas labai didelis. Nors ne visi jo eksperimentai su tekstu buvo sėkmingi, apskritai Staltė vertinamas kaip meistriškas ir savo laikotarpio dvasią atitinkantis poetas. Lyvių visuomenėje Karlio Staltės eilės buvo labai populiarios. Gana daug K. Staltės eilėraščių išversta į latvių kalbą ir 1998 m. publikuota pirmojoje lyvių poezijos antologijoje Aš pagausiu tave, menke!.
Šeima ir giminaičiai
Karlis Staltė 1898 metais vedė vokietę Virginiją Lindikoff, šeimoje buvo gimę trys vaikai, bet du iš jų mirė dar labai maži. Užaugo tik duktė Margareta. Ji neištekėjo, vaikų nesusilaukė, taigi tiesioginių Karlio Staltės palikuonių nėra.
Vis dėlto kartais šių dienų spaudoje ir visuomenėje Karlis Staltė klaidingais giminystės ryšiais siejamas su kita garsia lyvių šeima – tai sutuoktiniai Helmė (g. 1949) ir Dainis (1939–2014) Staltai (Helmī Stalte, Dainis Stalts). Jie 1976 m. subūrė garsų lyvių ir latvių folkloro ansamblį Skandinieki, darbavosi kultūros, folkloristikos, švietimo ir politikos srityse, populiarino lyvių kalbą ir kultūrą. Jų sūnus Davis Staltas yra muzikas, buvo Latvijos parlamento narys ir Lyvių sąjungos pirmininkas, sūnus Raigas Staltas buvo muzikas, grojimo dūdmaišiu vienas pirmųjų atnaujintojų Latvijoje, duktė Julgė Staltė yra muzikė, pedagogė, įžymi lyvių kalbos ir kultūros propaguotoja bei populiarintoja, perėmusi folkloro ansamblio Skandinieki vadovavimą bei dalyvaujanti kitose lyvių ir estų folkloro grupėse.
Žiniasklaidoje pasitaiko pranešimų, neva lyvių poetas Karlis Staltė yra Helmės Staltės senelis, vadinasi, Raigo, Davio ir Julgės Staltų prosenelis. Tačiau iš tiesų Helmės Staltės senelis – tai Kolkoje gyvenęs ir dirbęs šio lyvių patriarcho bendravardis (taip pat Karlis Staltė) antros eilės netikras pusbrolis (jie kilę iš skirtingų bendro protėvio žmonų).
Adamavas (Vidutinė)
Adamavas – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Vidutinės, pasienyje su Baltarusija.
Sweet Dreams (grupė)
„Sweet Dreams“ buvo britų vokalinis trio, kurį sudarė Carrie Gray, Helen Kray ir Bobby McVay.
Žalvėderių apylinkė
Žalvėderių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Sweet Dreams (grupė)
Biografija
Grupė buvo specialiai sukurta Jungtinės Karalystės A Song for Europe 1983 atrankai į 1983 m. „Eurovizijos“ dainų konkursą. „Sweet Dreams“ atrankoje pasirodė su daina „I’m Never Giving Up“. Grupė su 109 taškais užėmė pirmą vietą ir tapo šalies atstovais „Eurovizijoje“. Tarptautiniame konkurse trio su 79 taškais užėmė šeštą vietą.
Žalvėderių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Žvirgždaičių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Naumiesčio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Žvirgždaičių apylinkės.
Sweet Dreams (grupė)
Biografija
Airijos singlų tope „I’m Never Giving Up“ užėmė 25 vietą.
1983 m. rugpjūtį grupė išleido singlą „17 Electric (Look Out!)“, tačiau sėkmės nesulaukė.
Knivšelodenas
thumb|260px|Vaizdas į Knivšelodeno kyšulį nuo [[Nordkapas|Nordkapo]] Knivšelodenas (Knivskjelodden) – kyšulys Mageriojos saloje, Trumso ir Finmarko fiulkėje, šiaurės Norvegijoje, 4,5 km į šiaurės vakarus nuo Nordkapo. Išsikišęs į Barenco jūrą. Norvegijos ir Europos šiauriausias taškas (neskaitant Svalbardo ir kitų Norvegijos valdų). Tundros augmenija.
Kepurėnų botaninis-zoologinis draustinis
Kepurėnų botaninis-zoologinis draustinis – saugoma gamtos teritorija (savivaldybės draustinis) Plungės rajone, 2,5 km į šiaurę nuo Žlibinų, 2 km į pietus nuo Kepurėnų, apima pelkėtą balą Kepurėnų miške.
Įsteigtas 1990 m., siekiant išsaugoti retųjų ir nykstančių gyvūnų laikymosi vietas bei retųjų augalų augavietes. Gyvena Raudonosios knygos gyvūnai: 2-3 poros rudakaklių kragų, mažieji kragai, lankosi pievinė lingė, gausu kitų paukščių, vabzdžių. Apyežeryje auga reti augalai: puplaiškiai, gegužraibės, burbuliai ir kt.
Pečiauskai
Pečiauskai – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Kašonių.
Arabų sukilimas
Arabų sukilimas  – karinis sukilimas prieš Osmanų imperiją viduriniuose rytuose per Pirmąjį pasaulinį karą. Jis oficialiai prasidėjo britų vyriausybės ir Mekos šarifo Huseino bin Ali susitarimo pagrindu 1916 m. birželio 10 d. Mekoje. Sukilimo tikslas buvo sukurti vieną suvienytą ir nepriklausomą arabų valstybę nuo Alepo Sirijoje iki Adeno Jemene, kurią britai pažadėjo pripažinti.
Huseino ir Hašimitų vadovaujama Hidžazo armija, remiama britų Egipto ekspedicinių pajėgų, sėkmingai kovojo ir išstūmė Osmanų kariuomenę iš didžiosios Hidžazo ir Transjordanijos dalies. Sukilimo dalyviai galiausiai užėmė Damaską ir įkūrė Sirijos Arabų karalystę – trumpalaikę monarchiją, kuriai vadovavo Huseino sūnus Faisalas.
Smardė
Smardė – kaimas vidurio Latvijoje, Tukumo savivaldybėje, Smardės valsčiuje. Valsčiaus centras.
thumb|left|200px|Paminklas žuvusiems kariams (aut. [[Kārlis Zāle|Karlis Zalė)]] Gyvenvietė pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėta 1253 m. Joje veikia Smardės geležinkelio stotis, įsikūrusi geležinkelio linijoje Ryga–Tukumas.
Kaimas išsidėstęs abipus geležinkelio. Šiaurinėje dalyje didžioji dalis namų yra privatūs. Taip pat šioje pusėje stovi senas pradinės mokyklos pastatas, atidarytas 1924 m. Nuo 2014 m. – gyvenamasis namas. Netoli stoties yra bendras kapas, kuriame palaidoti per Pirmąjį pasaulinį karą žuvę 38 latvių kareiviai. 1936 m. birželio 21 d. kapinėse atidarytas paminklas.
Pietinėje dalyje taip pat vyrauja individualūs namai, tačiau yra 5 daugiabučiai, pastatyti sovietų laikais. Čia stovi nauja Smardės pradinė mokykla, atidaryta 1975 m. Šalia yra sporto stadionas, vaikų darželis. Apie puskilometrį piečiau stovi Smardės valsčiaus tarybos pastatas. Jame įsikūręs pašto skyrus, yra biblioteka, bendrosios praktikos gydytojas. Kaime yra keturios parduotuvės ir degalinė.
Legenda apie Elą, Džoną ir Džeką
Legenda apie Elą, Džoną ir Džeką – 2002 m. Italijoje sukurtas filmas.
Turinys
Elas, Džekas ir Džonas – trys nevykėliai, dirbantys mafijai, bet nesugebantys atlikti elementariausių pavedimų, negana to, vienas jų serga amnezija. Pavedus egzekuciją, jie nužudo ne tą žmogų, o kuomet jiems patikima pasitikti autobusu atvykstančią Boso motiną, jie sugeba netyčia šią nužudyti. Norėdami išlikti gyvi, jie sukurpia planą kaip įduoti savo Bosą FTB.
Kailiai (Pilkalnis)
Kailiai – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje dabartinės Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, Vėžupės krante, 11 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 20 km į pietryčius nuo Lazdynų.
Istorija
dešinėje|miniatiūra|2š0px|Kailių kaimo bendruomenė 1936-40 m. 1723-1818 m. priklausė Įsruties apskrities Diržkiemio valsčiui, 1818-1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Viliūnų valsčiui. Priklausė Viliūnų evangelikų liuteronų parapijai. Katalikai iki 1930 m. priklausė Bildviečių parapijai, vėliau – naujai įkurtai Šilėnų parapijai.
1785 m. buvo karališkasis valstiečių kaimas su 13 ugniakurų ir 60 gyventojų. 1839 m. – mišrusis kaimas su 14 ugniakurų ir 107 gyventojais. 1901 m. per kaimą nutiestas siaurasis geležinkelis, įrengta stotelė. Kaimas buvo išsidėstęs abipus Pilkalnio–Širvintos plento, kaimo šiaurinėje dalyje, prie geležinkelio, buvo plytinė, statyta XIX a. pabaigoje, aprūpindavusi plytomis, čerpėmis ir drenažo vamzdžiais Pilkalnio apskrities rytinę dalį. Nuo 1930 iki 1940-44 m. Kailiuose rezidavo Viliūnų valsčiaus viršaitis. Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.
Sudotėlis
Sudotėlis – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 4 km į pietus nuo Švenčionėlių, 0,08 km į rytus nuo Žeimenos upės. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,67 km, plotis – iki 0,36 km. Altitudė 131,9 m. Ežero išplatėjusioje pietinėje dalyje yra 0,09 ha dydžio sala. Krantai beveik ištisai apaugę medžiais ir krūmais, rytinis krantas aukštas. Ežerą supa Dotenėnų miškas. Pietuose išteka upeliukas link Žeimenos intako Mėžio.
Pietinėje ežero pakrantėje įsikūręs Sudotos kaimas, veikia kaimo turizmo sodyba. Vakarine pakrante eina Vilniaus–Turmanto geležinkelis ir kelias.
Ežeras daugybę metų buvo teršiamas Švenčionėlių miesto beveik nevalytomis nuotekomis ir ežero vanduo buvo labai blogos kokybės. 2008 m. pastatyti šiuolaikiški nuotekų valymo įrenginiai, ežero teršimas nutrauktas.
Kalnų slidinėjimas 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse
miniatiūra|dešinėje|200px|[[Kalnų slidinėjimas|Kalnų slidinėjimo emblema.]] Kalnų slidinėjimo rungtys 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse vyks Rosa Khutor kurorte.
Aulas Cecina
Aulas Cecina – vėlyvosios Romos respublikos rašytojas ir oratorius.
Buvo etruskų ateities spėjimo žinovas (Etrusca disciplina), tyrinėjo kaip etruskų mokslininkai aiškina žaibą.
Jo bendravardis tėvas, kilęs iš Volateros, 69 m. pr. m. e. buvo ginamas Cicerono iki šiol išlikusia kalba (pro A. Caecina). Jo sūnų Ciceronas mini daugelyje laiškų.
Kelionė į vieną pusę (filmas)
Kelionė į vieną pusę, Rusijoje žinomas Grybai 3D  pavadinimu – austrų siaubo filmas, kuris pasirodė 2011 m.
Svirneliai (ežeras)
left|120px
Svirneliai – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 6 km į vakarus nuo Pabradės, Kregžlės miške. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,21 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 134,5 m. Krantai ištisai apaugę medžiais, šiaurinis ir rytinis krantai aukšti. Pietuose išteka upeliukas link netoliese telkšančio Kumpočio ežero (Žeimenos upės baseinas).
2014 m. atlikti ežero ichtiologiniai tyrimai parodė, kad žuvų gausumo ir biomasės rodikliai prasti, vyrauja kuojos ir ešeriai.
US Koroki
US Koroki futbolo klubas arba US Koroki, o angliškuose šaltiniuose žinomas kaip 	Union Sportive Koroki Metete de Tchamba arba trumpai US Koroki – profesionalus futbolo klubas, žaidžiantis aukščiausioje Togo lygoje. Klubas įsikūręs Tčamboje. Klubo spalvinė gama – geltona, žalia ir balta.
Pečiuliai (Anykščiai)
Pečiuliai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 12 km nuo Anykščių.
US Koroki
Stadionas
Namų rungtynes klubas žaidžia Maman N`Danida stadione ; talpina 5 tūkst. žiūrovų. Togo futbolo federacija buvo uždraudusi jame žaisti, nes klubas negalėjo užtikrinti saugumo žaidėjams ir sirgaliams.
Istorija
Klubas buvo įkurtas Tčambos mieste. Tai vienintelis šio miesto klubas, kuris žaidė Pirmame divizione.
2015–2016 m. Togo futbolo čempionatas nevyko; 2016–2017 m. ekipa buvo ketvirtoje vietoje.
Šalies čempionais Korokio ekipa tapo 2017–2018 m. sezone; 2018 m. kovojo Nepriklausomybės taurės finale, bet jame pralaimėjo, tačiau tais pačiais metais iškovojo Togo futbolo supertaurę.
Tarptautiniu lygiu klubas dalyvavo Afrikos žemyno turnyre, 2018–19 m. CAF Čempionų lygoje. Jau nuliniame etape juos iš tolimesnės kovos pašalino Senegalo „ASC Diaraf“ klubas. 2018 m. lapkričio 28 d. senegaliečiai namie nugalėjo rezultatu 1:0. O atsakomosios rungtynės 2020 m. gruodžio 4 d. Toge baugėsi šeimininkų pergale 1:0. Buvo mušami 11 m baudiniai, sėkmė lydėjo Senegalo ekipą, kuri pateko į tolimesnį etapą.
2019–2020 m. čempionatas buvo sustabdytas dėl pandemijos. Tuo metu ekipa buvo tryliktoje vietoje. Grėsė pašalinimas iš Pirmojo diviziono, tačiau Togo futbolo federacija nusprendė, kad nė viena komanda po sezono neiškris iš pirmenybių.
2020–2021 m. sezone Pirmame divizione tarp Šiaurės grupės ekipų liko aštuntoje, paskutinėje vietoje. Po sezono perkelti į žemesnį divizioną.
Philippe Erne
Filipas Ernė (Philippe Erne; g. 1986 m. gruodžio 14 d.) – Lichtenšteino futbolininkas, rungtyniaujantis saugo arba puolėjo pozicijoje. Šalies nacionalinės rinktinės ir „FC Vaduz“ klubo žaidėjas.
US Koroki
Sezonai
Šaltiniai:
Philippe Erne
Nacionalinėje rinktinėje debiutavo 2009 m. Savo pirmąjį įvartį joje įmušė pergalingose varžybose prieš Lietuvą.
Tauragės apylinkė
Tauragės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Kalniškių apylinkės, Taurų apylinkės, dalies Pilaitės apylinkės, dalies Dauglaukio apylinkės ir dalies Kunigiškių apylinkės. 1975 m. prijungta mažoji dalis Kunigiškių apylinkės, 1986 m. – Dauglaukio apylinkė.
Korba
Korba  – miestas Indijos rytuose, Čhatisgarhe, 60 km į šiaurės rytus nuo Bilaspuro, prie Hasdeo upės. Rajono centras. Geležinkelio stotis. Svarbus pramoninis centras – didelis aliuminio metalurgijos kombinatas, akmens anglimis kūrenama šiluminė jėgainė (nuo 1983 m.). Apylinkėse kasamos akmens anglys (Korbos anglies baseinas).
thumb|left|240px|Aliuminio kombinatas
Globo d'oro
Globo d‘oro, dar žinomas kaip „Italijos Auksinis gaublys“ – Italijos kino apdovanojimas, įsteigtas 1960 m. Kandidatus ir nugalėtojus nustato Romoje akredituoti užsienio žurnalistai. Kartu su David di Donatello ir Italijos nacionalinio kino žurnalistų sindikato skiriama „Sidabrine juosta“ tai svarbiausi šalyje kino kūrėjams skiriami apdovanojimai.
Jaunpilis
Jaunpilis – kaimas vidurio Latvijoje, Tukumo savivaldybėje, Jaunpilio valsčiaus administracinis centras. 797 gyventojai (2021 m.).
Kaimas įsikūręs apibus Bikstupės, prie kelio P104 Tukumas–Aucė–Lietuvos pasienis (Vytiniai). Išaugo aplink maždaug XIV a. antrojoje pusėje pastatytą Jaunpilio pilį. 1932 m. vienintelė Tukumo apskrityje gavo tankiai gyvenamos vietovės statusą. 2009–2021 m. buvo Jaunpilio savivaldybės administracinis centras.
Kaime yra valsčiaus ir kitos administracinės institucijos, vidurinė mokykla, biblioteka, pieninė, liuteronų bažnyčia, parduotuvės, vaistinė, viešbutis.
Korablinas
Korablinas  – miestas Rusijoje, Riazanės srityje, 80 km į pietus nuo Riazanės, šalia Pronios upės; rajono centras. Geležinkelio stotis prie Riazanės–Mičiurinsko linijos, keliai į Riazanę, Riažską, Novomičiurinską, Skopiną. Metalo apdirbimo (modulinių konstrukcijų), maisto pramonė. Veikia krašto muziejus, kultūros namai, dvi cerkvės.
Istorija
Korablinas šaltiniuose minimas nuo XVI a. pab. Pradėjo augti 1866 m. nutiesus geležinkelį. Nuo 1958 m. – miesto tipo gyvenvietė, nuo 1965 m. – miestas. TSRS laikais veikė šilko audinių kombinatas.
Pečiuliai (Ignalina)
Pečiuliai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 4 km nuo Kazokinės.
Sungailiškių apylinkė
Sungailiškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pagramančio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Tauragės rajonui. 1954 m. prijungta dalis Kaziškės apylinkės ir dalis Matiškių apylinkės, 1963 m. – dalis Pilaitės apylinkės. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras. 1988 m. birželio 22 d. Sungailiškių apylinkė prijungta prie Mažonų apylinkės.
Galatija (Romos provincija)
Raida
Prieš įsigalint romėnams, šias žemes kontroliavo keltiškos galatų gentys, susiskirstę į 12 gentinių vienetų, vadinamųjų tetrarchijų. 64 m. pr. m. e. jų žemės tapo Romos kliente – Galatija. 25 m. pr. m. e. mirus galatų karaliui Amintui, valstybė paversta provincija. Jos sostine tapo Ankyra.
thumb|left|Ponto diecezijos provincijos apie 400 m. Po III a. pabaigos Diokletiano administracinių reformų pietinė Galatijos dalis atskirta ir ten suformuota Likaonijos provincija. Apie 398 m. Galatijos likučiai padalinti į dvi dalis: Pirmąją Galatiją (Galatija Prima) su sostine Ankyroje, ir Antrąją Galatiją (Galatia Secunda) su sostine Pesine. Abi jos priklausė Ponto diecezijai. VII a. Bizantijos imperijos administracinės reformos metu abi Galatijos įjungtos į Bukelarijos temą.
Ligajykštis
left|120px
Ligajykštis – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 5 km į šiaurės vakarus nuo Salako. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,56 km, plotis – iki 0,23 km. Altitudė 150,3 m. Vakarinis ir rytinis krantai aukšti. Krantai ištisai apaugę medžiais. Į šiaurės rytus stūkso Salako miškas, vakarinėje ir pietinėje pakrantėse auga miškeliai, kitur plyti pievos. Iš pietvakarių į šiaurę ežerą prateka Ligajos upė link Antalieptės HE tvenkinio (Šventosios upės baseinas). Šalia įsikūrę Čepeliškių ir Kiemionių kaimai.
Čamba
Čamba − miestas Togo centrinėje dalyje, įsikūręs Centriniame regione; į šiaurę nuo Lomės. 2010 m. duomenimis, čia gyveno 22,7 tūkst. žmonių.
Šiaurinėje Ganoje gyveno čambų gentis, kadaise užėmusi didelę teritoriją. Dėl genčių karų kilusių po Pirmojo pasaulinio karo tarp dagombų ir kokombų, daugelis genties žmonių pabėgo į dabartinę Čambą Toge, o kiti pabėgo į Akrą, dalis liko šiaurės Ganoje. Čambų kalba plačiai vartojama Toge, Ganoje, Benine ir Nigerijoje.
Stadionas
Namų rungtynes klubas žaidžia Mamano N’Danidos stadione ; talpina 5 tūkst. žiūrovų. Togo futbolo federacija buvo uždraudusi jame žaisti, nes klubas negalėjo užtikrinti saugumo žaidėjams ir sirgaliams.
Jurijus Šatunovas
Jurijus Vasiljevičius Šatunovas (1973 m. rugsėjo 6 d. – 2022 m. birželio 23 d. ) – Rusijos dainininkas, dainų autorius.
Biografija
Po mamos mirties keletą metų gyveno pas savo tetą. Vėliau teta jį atidavė į Orenburgo 2-uosius vaikų namus. Ten susipažino su jaunu ir talentingu prodiuseriu Sergejumi Kuznecovu. Jis įsivaikino Jurijų, po to jie abu įkūrė tuomet labai populiarią grupę „Ласковый май“, kuri iškart išpopuliarėjo su hitu tapusia daina „Белые розы“. 1989 m. grupė surengė didelį turą po tuometinės Sovietų Sąjungos miestus ir JAV. Nuo 1988 iki 1992 m. grupė „Ласковый май“ buvo pardavusi 60 mln. kopijų savo įrašų, o tai reiškė, kad kas penktas Tarybų Sąjungos gyventojas savo namuose turėjo po „Ласковый май“ plokštelę. Po netikėto grupės iširimo tais pačiais 1992 metais, J. Šatunovas nutarė pradėti solinę karjerą, kurią tęsė iki 2022 m.
Maršalo Salos olimpinėse žaidynėse
Maršalo Salos olimpinėse žaidynėse viso dalyvauja nuo 2008 m. Žiemos olimpinėse žaidynėse Maršalo Salos, kaip ir kitos Ramiojo vandenyno salų valstybės, dar nedalyvavo.
Viso Maršalo Saloms atstovavo aštuoni sportininkai, iš kurių trys buvo moterys. 2012 m. olimpiadoje dalyvavo jauniausia šalies atstovė – 16-metė plaukikė Ann-Marie Hepler. Vyriausias šalies atstovas buvo 2008 m. dalyvavęs bėgikas Roman Cress, kuriam tuomet buvo 31-eri metai. Šaliai kol kas nėra pavykę laimėti olimpinių medalių.
Maršalo Salų nacionalinis olimpinis komitetas įkurtas 2001 m., Tarptautinio olimpinio komiteto pripažintas 2006 m.
ChatGPT
ChatGPT – pokalbių roboto programa, atsakinėjanti į tekstines užklausas. Tai yra OpenAI sukurtas didelis kalbos modelis, kuris yra mokomas analizuoti ir generuoti tekstą įvairiuose kontekstuose. Modelis naudoja gilaus mokymosi (deep learning) technologijas, kad suprastų ir atsakytų į vartotojų klausimus ar komandas. Tai gali būti naudojama įvairiose srityse, pavyzdžiui, virtualių asistentų, klientų aptarnavimo ar automatizuotų atsakiklių sistemose.
ChatGPT buvo viešai išleistas 2022 m. lapkričio 30 d. ir po išleidimo plačiai aprašytas kaip milžiniškas technologinis proveržis, kuris stipriai paveiks ateitį. Po ChatGPT išleidimo, jo kūrėjų OpenAI rinkos kapitalizacija buvo vertinama 29 milijardais dolerių.
ChatGPT turėjo milijoną vartotojų penkias dienas po išleidimo, o tai buvo greičiausias augimas pasaulio istorijoje. Du mėnesius po išleidimo virš 100 milijonų žmonių turėjo ChatGPT prisijungimus. Toks spartus programinės įrangos augimas yra greičiausias pasaulio istorijoje.
Norint naudotis ChatGPT, reikia susikurti „OpenAI“ paskyrą. Sukuriant paskyrą, reikia patvirtinti savo telefono numerį ir el. pašto adresą (gali būti ir Google, Microsoft ar AppleAI paskyra). Vienas telefono numeris gali būti patvirtintas ne daugiau kaip dviem paskyroms.
Markku Alén
Marku Alenas (, 1951 m. vasario 15 d.) – suomių lenktynininkas.
Pasaulio ralio čempionate debiutavo vairuodamas Volvo automobilį 1973 m. Suomijos ralyje. 1975 m. atstovaudamas FIAT Portugalijoje laimėjo savo pirmąjį ralį, 1978 m. tapo pasaulio čempionu. 1979 m., 1983 m. ir 1984 m. galutinėje čempionato įskaitoje Alenas liko trečias. 1986 m. sezoną Alenas baigė būdamas pirmoje vietoje, tačiau po to, kai FIA anuliavo Sanremo ralio (kurį Alenas laimėjo) rezultatus, čempiono titulas atiteko kitam suomiui Juha Kankunenui. Vėliau Alenas liko trečias galutinėje čempionato įskaitoje 1987 m. bei antras 1988 m. Pasaulio ralio varžybose Alenas nuolat dalyvavo iki 1993 m., o 2001 m., sulaukęs penkiasdešimties, dalyvavo Suomijos ralyje. Alenas taip pat dalyvavo sunkvežimių klasės varžybose Dakaro ralyje.
Iš viso per savo karjerą Alenas laimėjo 19 pasaulio ralio čempionato etapų ir 796 greičio ruožus. Pastarojo pasiekimo jokiam vairuotojui nėra pavykę pagerinti iki šiol.
Pasaulio ralio čempionato pergalės
! Nr. ! Ralis ! Sezonas ! Šturmanas ! Automobilis
Girkančių telmologinis draustinis
Girkančių telmologinis draustinis – saugoma gamtos teritorija (valstybinis draustinis) Akmenės rajone, 3,5 km į pietryčius nuo Kruopių, apima pelkę Gerkiškių miške (Kruopių girininkija).
Įsteigtas 1974 m., siekiant išsaugoti Ventos vidurupio lygumai būdingą Girkančių pelkę.
Šilinis (Zarasų r., Antalieptės sen., Šarkiškių km.)
Šilinis arba Ligas – ežerėlis Lietuvoje, Zarasų rajone, 3 km į šiaurės vakarus nuo Antalieptės, Sruogiškių miške. Ežerėlis beveik apvalus, jo skersmuo ~ 0,08 km. Altitudė 109,5 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais. Į pietus yra nebegyvenamas Šarkiškių kaimas. Ežeras nenutekantis, priklauso Šventosios upės baseinui.
Ignacas Štachas
Ignacas Štachas (1797 m. Varniuose–1854 m. spalio 28 d. Šiauliuose) – inteligentas, istorikas, švietėjas, kunigas, vienas pirmųjų blaivybės skelbėjų Lietuvoje.
Biografija
Baigęs mokslus Varnių kunigų seminarijoje, kurį laiką buvo Varnių katedros vikaru, vėliau Žemaičių vyskupijos kancleriu. Pasižymėjo stropumu, gerai sutvarkė vyskupijos archyvus. Sumaniam ir energingam kunigui paskyrimas į Šiaulius buvo garbingas, nes vėliau Šiauliuose apsilankęs vyskupas Motiejus Valančius „Žemaičių vyskupystėje“ rašė, kad Šiaulių žmonės myli kunigus, o Šiaulių bažnyčia verta būti katedra. Klebonas I. Štachas remontavo bažnyčią, tvarkė jos aplinką – 1848 m. šventoriuje pasodino pirmuosius dar tebeaugančius kaštonus, rūpinosi visais kitais reikalais ir negalėjo taikstytis su neregėtai išplitusiu girtavimu.
Blaivybės apaštalas
Kun. I. Štachas į blaivybę pastūmėjo ir vyskupą Motiejų Valančių, nors kai kurie autoriai to nepripažįsta. Šiaulių Šv. Petro ir Povilo bažnyčios klebono, blaivybės pradininko kunigo I. Štacho laikotarpiu Lietuvoje sparčiai plito girtavimas, dvarininkai steigė smukles, karčemas, valstiečiai buvo priversti pirkti degtinę. Jam tikriausiai buvo žinoma apie airių blaivybės kampaniją, kurią 1838 m. pradėjo airių kapucinas Teobaldas Metju. Tai I. Štachą, kartu su Šiaulėnų parapijos klebonu Augustinu Kybartu (1795-1860) paskatino steigti blaivybės brolijas. I. Štachas su bendraminčiais apie 1846 m. pradėjo registruoti parapijiečius, norinčius tapti blaivininkais ir įkūrė Blaivybės broliją. Veikla buvo vaisinga – per dešimtmetį Šiauliuose žymiai sumažėjo parduotuvių, prekiaujančiu alkoholiu. Šį I. Štacho pradėtą darbą toliau tęsė Žemaičių vyskupas Motiejus Valančius, 1858 m. paskelbęs savo garsųjį laišką ir pakvietęs visus į tautos išblaivinimo sąjūdį.
Nuorodos
Ignacas Štachas, kunigas, blaivybės apaštalas (1796 – 1854)
Diskinis pjūklas
miniatiūra|250px|right|Darbas su diskiniu pjūklu Diskinis pjūklas – įvairioms medžiagoms pjauti skirtas elektrinis įrankis, turintis keičiamą pjovimo diską. Gali būti stacionarūs ir nešiojami diskiniai pjūklai. Rankiniai diskiniai pjūklai yra kompaktiški ir mobilūs, gali būti pagaminti darbui tiek dešine, tiek ir kaire ranka. Juose montuojami elektros varikliai su laidiniu maitinimu arba veikiantys su akumuliatoriais. Atliekami skersiniai, išilginius bei įstriži pjūviai.
Diskinio pjūklo savybės
Su šiais įrankiais, parinkus teisingą diską, galima pjauti medį, akmenį, betoną, plieną bei kitas medžiagas. Grūdinto plieno diskas gali pjauti visų tipų medieną, deimantinis diskas skirtas kietoms medžiagoms, tokioms kaip keraminės plytelės, pjauti. Pjūklo diskas gali būti pakreipiamas iki 45–50 laipsnių nuo vertikalės, siekiant gauti reikiamą pjovimo nuožulnumo kampą. Optimaliam prisitaikymui prie pjaunamos medžiagos storio įrengtas pjūvio gylio reguliatorius. Priklausomai nuo disko diametro, šis gylis siekia 50–60 mm. Įgilinamaisiais diskiniais pjūklais galima pradėti pjauti ne tik nuo medžiagos krašto, bet ir pageidaujamu gyliu bet kuriame taške. Kreipiančioji liniuotė ir pjovimo linijos skydelis leidžia tiksliai sekti pažymėtą liniją. Skečiamas peilis apsaugo nuo pjūklo disko užstrigimų. Dulkių nusiurbimo įtaisas skirtas prijungti prie dulkių siurblio užtikrinti švarią darbo vietą.
Pečiuliai (Kazlų Rūda)
Pečiuliai – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Višakio Rūdos, Višakio dešiniajame krante, Kazlų Rūdos miškų pamiškėje.
Arliškės (Švenčionys)
Arliškės (arba Orliškės) – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Šutų.
Rajos
Rajos – kremzlinių žuvų (Chondrichthyes) klasės žuvų grupė. Artimai giminingos rykliams. Pasižymi plokščiu kūnu, ilga uodega, dalis turi nuodingą dyglį.
Paplitimas
thumb|240px|Rajos griaučiai
Morfologija
Rajų kūnas platus, plokščias, dažniausiai disko formos, nuo 5 cm iki 6–7 m ilgio, masė iki 1,5 t. Daugumos rajų spalva susilieja su dugnu. Rajos žvynų neturi arba jų žvynai dideli dygliuoti. Žiauniniai plyšiai (5 poros) yra pilvinėje kūno dalyje. Akių obuoliai priaugę prie orbitų. Dantys išsidėstę šalia vienas kito, buki, pritaikyti kietam maistui trinti. Krūtinės pelekų kraštai suaugę su galvos ir kūno šonais. Neturi pauodegio peleko. Nugaros pelekas ant uodegos arba jo visai nėra. Dygliauodegių rajožuvių būrio rajų uodegoje yra aštrių nuodingų dyglių. Elektrinės rajos leidžia elektros išlydį, kuriuo medžioja ir ginasi nuo priešų.
Mityba
Rajos maitinasi daugiausia moliuskais, vėžiagyviais, kitais bestuburiais, žuvimis, planktonu. Medžioja užsikasusios į dumblą arba lėtai plaukdamos virš dugno.
Dauginamasis
Vienos rajų rūšys gyvavedės, kitos neršia raginėmis kapsulėmis. Apvaisinimas vidinis.
Santykis su žmogumi
Dalis rajų rūšių žvejojamos, jų mėsa valgoma (pvz., korėjiečių, portugalų virtuvėse), iš kepenų gaminami techniniai riebalai, iš odos – piniginės, diržai, rankinės, portfeliai, kiti odos dirbiniai.
Daug rajų rūšių žmogui pavojingos – elektrinių rajų generuojamas elektros išlydis gali smarkiai nutrenkti, o ant rajų, turinčių nuodingus dyglius, nesunku užminti braidant sekliuose vandenyse. Jų įdūrimas skausmingas, kartais gali būti mirtinas.
Klasifikacija
Rajos skirstomos į 4 būrius, kuriems priklauso >500 rūšių.
Irako geografija
thumb|240px|Irako topografinis žemėlapis Irako geografija – gamtinės sąlygos Azijos valstybėje Irake.
Padėtis
Irakas yra Artimuosiuose Rytuose. Bendras jo sausumos sienų ilgis – 3631 km. Ribojasi su Iranu (1458 km), Jordanija (181 km), Kuveitu (242 km), Saudo Arabija (814 km), Sirija (605 km), Turkija (331 km). Kranto linijos ilgis – 58 km. Pakrantėje yra koralų rifų.
Paviršius
thumb|240px|Slėnis Sindžaro kalnuose Didžiąją šalies dalį užima Mesopotamijos žemuma, kuri skiriama į dvi dalis: Aukštutinę Mesopotamiją, kurią užima kalvota plynaukštė, vadinama Džazira ir Žemutinę Mesopotamiją, kurią sudaro plokščia aliuvinė lyguma (aukštis mažiau kaip 100 m). Kalnuota yra šiaurės rytinė šalies dalis – Irako Kurdistanas. Čia yra Kurdistano kalnų dalis ir Zagroso priekalnių vakarinis pakraštys. Šiuose kalnuose, ties siena su Iranu, stūkso aukščiausia šalies vieta – Šecha Daro kalnas (3611 m).
Džazirą šiaurėje juosia Sindžaro (1463 m), rytuose – Makchulio, Hamrino kalnagūbriai.
Klimatas
Klimatas šalies šiaurėje pereinamasis iš Viduržemio jūros tipo į žemyninį subtropinį, pietuose – žemyninis atogrąžų. Irake būdinga karšta ir sausa vasara, šilta lietinga žiema. Sausio mėnesio vidutinė temperatūra 10–13 °C, liepos 32–35 °C. Žiemą kalnuose sninga, žemiausia temperatūra –18 °C. Šalies šiaurėje per metus iškrinta iki 500 mm, Kurdistano kalnuose – iki 1000 mm, pietuose – iki 160 mm, pietvakariuose – iki 100 mm kritulių (daugiausia gruodžio–sausio mėnesiais). Vasarą dažnos smėlio audros. thumb|left|240px|Smėlio audra [[Faludža|Faludžoje]]
Aukščiausia užfiksuota temperatūra: +52 °C (Nasirija, 2011 m. rugpjūčio 2 d.).
2019 m. teroro aktai Kraistčerče
– teroristiniai išpuoliai Kraistčerče, Naujojoje Zelandijoje, įvykę 2019 m. kovo 15 d.
Teroro aktai įvyko Al Noor mečetėje per penktadienio pamaldas ir Linvudo musulmonų centre. Ataka Al Noor mečetėje buvo gyvai transliuojama per Facebook Live programą. Per atakas žuvo 51 žmogus, dar 40 sužeista.
Irako geografija
Dirvožemiai
Irako vakaruose ir šiaurės vakaruose vyrauja akmeningi ir žvyringi kalciažemiai, Džaziros plynaukštėje – kaštonžemiai, Mosulo apylinkėse – verstžemiai, Kurdistano kalnuose – gipsažemiai, Mesopotamijos žemumoje – druskožemiai, kurie dėl intensyvios žemdirbystės sukultūrėjo ir tapo trąšažemiais, Tigro ir Eufrato slėniuose – salpžemiai, Mažojo Nefudo dykumoje – smėlingi pradžiažemiai.
thumb|240px|Finikai [[Kerbela|Kerbelos soduose]]
Gyvoji gamta
Mesopotamijos žemumos pietuose veši nendrynai, meldynai, paupiuose auga gluosniai, tuopos, toliau aplink – datuliniai finikai, oleandrai, akacijos, halofitai. Džaziros plynaukštėje būdingas stepių, pusdykumių kraštovaizdis (eglūnai, saksaūlai, kserofitiniai augalai). Vakaruose ir pietvakariuose plyti Sirijos dykuma ir Arabijos dykuma.
Kurdistane būdingos stepės su dygiais krūmynais, o kalnuose auga ąžuolai, pušys, eglūnai, gluosniai, tuopos.
Gyvūnija panaši į kitų Artimųjų Rytų šalių (gazelės, šakalai, dryžuotosios hienos), tačiau prie pelkynių gamta įvairesnė (šernai, lapės, buivolai, gausu vandens paukščių – flamingai, pelikanai, žąsys, antys, gulbės, garniai). Irake gausu graužikų, roplių (varanų, gyvačių), vabzdžių (yra platinančių ligas uodų). Tigro ir Eufrato tarpupio pelkėta Ahvaro teritorija pietų Irake įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Philip Johnson
Filipas Džonsonas (1906 m. liepos 8 d. – 2005 m. sausio 25 d.) – JAV architektas. Ludwig Mies van der Rohe mokinys ir bendradarbis. Sekė funkcionalizmu.
Pagal Džonsono projektus pastatyta: Niujorke – Seagram Building (kartu su Ludwig Mies) (1958), dramos teatras (1964), Modernistinės dailės muziejus (1965).
Vyrai, moterys ir vaikai
Vyrai, moterys ir vaikai – 2014 m. JAV sukurta komiška drama, pasakojanti apie šiuolaikinių žmonių priklausomybę nuo interneto ir interaktyvaus bendravimo ypatumus. Filmas demonstruotas Toronto kino festivalyje.
Turinys
Patricija Beltmejer paniškai rūpinasi savo dukters Brendės saugumu: kartą per savaitę ji tikrina šios telefoną bei elektroninį paštą, kompiuterinėmis pagalbomis stebi jos buvimo vietą ir trina įtartinus draugus „Feisbuke“.
Timas Mūnis buvo mokyklos futbolo komandos žvaigždė, tačiau po to, kai motina paliko juos su tėvu ir pabėgo su meilužiu, vaikinas prarado bet kokį susidomėjimą gyvenimu. Jis metė sportą ir dabar leidžia dienas žaisdamas kompiuteriu. Kartą mokyklos valgykloje jis pamato Brendę ir nusprendžia ją užkalbinti. Atsargus jų bendravimas pamažu virsta susižavėjimu, tačiau Timui reikia atlaikyti aplinkinių spaudimą grįžti į futbolą, o Brendei išvengti motinos kuriamų klūčių bendrauti su vaikinais.
Žygaičių apylinkė
Žygaičių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos vakaruose.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Žygaičių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Tauragės rajonui. 1954 m. prijungta dalis Balčių apylinkės ir dalis Aukštupių apylinkės, 1960 m. – Visbarų apylinkė, 1979 m. – Girininkų apylinkė, 1988 m. – Sartininkų apylinkė.
Karniškių telmologinis draustinis
Karniškių telmologinis draustinis – saugoma gamtos teritorija (valstybinis draustinis) Akmenės rajone, 3,5 km į pietryčius nuo Kruopių, prie Karniškių kaimo ir kelio ; apima pelkę Gerkiškių miške (Kruopių girininkija).
Pečiuliai (Kelmė)
Pečiuliai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 3 km nuo Karklėnų.
Žemoji pušis
Žemoji pušis (Pinus pumila) – pušinių šeimai (Pinaceae) priklausanti spygliuočių medžių rūšis. Paplitusi Rytų Sibire (auga ir už poliarinio rato), Kolymoje, Kamčiatkoje, Sachalino, Kurilų salose, Mandžiūrijoje, Mongolijoje, Šiaurės Korėjoje.
Tai stambus krūmokšnis ar mažas medelis, užaugantis iki 6 m aukščio ir 10 m pločio. Augalo kamieno aukštis 15-18 cm. Laja tanki, šakos driekiasi pažemiu. Žievė pilkšvai ruda. Spygliai 4-8 cm ilgio, susitelkę po 5. Moteriški kankorėžiai statūs, smulkūs, kiaušiniški, 4-7 cm ilgio, 3 cm pločio, nukrenta kartu su sėklomis. Sėklos 5-9 mm ilgio, be skristukų.
Žemoji pušis auga sunkiose, skurdžiose dirvose, ant uolų, smėlynuose. Prisitaikiusi prie didelių šalčių ir vėjų. Auga lėtai, išgyvena iki 250 m. Žemoji pušis svarbi augaviečių biotopo dalis: augalo sėklomis minta įvairūs paukščiai (kurtinys, riešutinė), graužikai, lokiai.
Mediena sunki, sakinga. Iš riešutų spaudžiamas aliejus. Pumpurai, ūgliai, šaknys naudojama terpentino, dervos gamybai. Žemoji pušis naudojama šlaitams įtvirtinti, žemėms melioruoti.
Amnezija (2001 filmas)
AmnezijA – 2001 m. Olandijoje sukurta mistiška drama.
Turinys
28-erių fotografas Aleksas dėl nesuprantamų mistinių priežasčių nebegali dirbti: kiekvieną kartą, kai jis mėgina fotografuoti, objektyve pasirodo viena ir ta pati moteris. Jis turi brolį Aramą, su kuriuo nebendravo jau daug metų, ir štai vieną dieną šis su juo susisiekia ir praneša apie sunkią motinos ligą. Mintis apie grįžimą į namus, kuriuose prabėgo jo vaikystė ir jaunystė, sukelia jam paniką, tačiau, nepaisant to, Aleksas apsisprendžia vykti aplankyti motinos...
Stanaitis
Pavardė Stanaitis paplitusi daugiausia Suvalkijoje, Jurbarko apylinkėse. Kilusi iš krikšto vardo Stanislovas trumpinių (Stanas, Stanis, Stãnius, Stanỹs).
Liudvikas Steponavičius
Liudvikas Steponavičius (1924 m. vasario 6 d. Kaune – 1973 m. rugsėjo 6 d. Kaune) – Lietuvos gydytojas anatomas.
1948 m. baigė Kauno universitetą. Vedė medikę Vandą Sabūnaitę-Steponavičienę, susilaukė sūnaus Arvydo. Nuo 1950 m. iki 1973 m. dėstė Kauno medicinos institute, 1965–1970 m. ėjo KMI Stomatologijos ir farmacijos fakulteto dekano pareigas. Tyrė smegenų kamieno, smegenėlių laidų morfologiją, 1962 m. apgynė disertaciją „Vidurinių smegenėlių kojyčių amžinė anatomija“. Po doc. Artūro Jurgučio mirties 1967–1968 m. buvo Normalinės anatomijos katedros vedėjas. 1966 m. suteiktas docento laipsnis.
Bibliografija
Domėjosi medicinos ir anatomijos istorijos klausimais, paskelbė 17 mokslinių publikacijų, daugiausia apie smegenų laidų tyrimą. 1967 m. išleisto vadovėlio Žmogaus anatomija bendraautorius.
Ašlaistis
Ašlaistis – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 7 km į pietvakarius nuo Sarių.
Kazachstano ir Lietuvos santykiai
Kazachstano ir Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Kazachstano ir Lietuvos.
Nepriklausomybę pripažino 1991 m. gruodžio 23 d. Diplomatiniai santykiai užmegzti 1992 m. birželio 12 d.
Abi šalys yra Jungtinių Tautų, ESBO, kitų tarptautinių organizacijų narės. Abi šalys 2022–2024 m. laikotarpiui buvo išrinktos į Jungtinių Tautų Žmogaus teisių tarybą.
Lietuvoje 2022 m. pradžioje gyveno 833 Kazachstano piliečiai. Kazachus Lietuvoje vienija nuo 2009 m. Lietuvoje veikianti organizacija „Nursaulė“. Tuo tarpu Kazachstane gyvena gan daug lietuvių kilmės Kazachstano piliečių – apie 9000 lietuvių (2004 m.) Kita vertus, Kazachstane gyvenančių Lietuvos piliečių skaičius gerokai mažesnis - 115 (2017 m.) Nuo 2003 m. Karagandoje veikia lietuvių bendruomenė „Lituanica“.
Kazachstaną atstovauja Kazachstano ambasada Vilniuje. Veikia Kazachstano garbės konsulatai Vilniuje, Kaune ir Klaipėdoje ir Lietuvos garbės konsulatai Nursultane, Oskemene, Šymkente, Aktau, Aktobėje, Pavlodare ir Karagandoje.
Seime veikia Tarpparlamentinių ryšių su Kazachstano Respublika grupė (dabartinis pirmininkas – Edmundas Pupinis (TS-LKD)).
Pirmieji kontaktai
Pirmieji kontaktai tarp Lietuvos ir dabartinio Kazachstano siekia LDK laikus, kuomet ši ne kartą buvo sudariusi karinę sąjungą su Aukso orda, valdžiusią Kazachstano žemes.
Tiek Kazachstanas, tiek Lietuva buvo įjungta į Rusijos imperijos susdėtį. 1918 m. Lietuva atkūrė savo nepriklausomybę, tuo tarpu 1920 m. Kazachstaną užėmė Raudonoji Armija ir buvo įkurta Kazachijos TSR.
Didesnės lietuvių grupės Kazachstane įsikūrė per Pirmąjį pasaulinį karą. Semipalatinske veikė Lietuvių draugijos nukentėjusiems dėl karo šelpti skyrius, daug čia gyvenusių lietuvių dalyvavo Rusijos pilietiniame kare.
Apie tai, ar tarp kazachų ir lietuvių būta kontaktų Tarpukariu, nėra žinoma.
Santykiai po 1940 m.
thumb|Lietuvos tremtiniai [[Žezkazganas|Žezkazgano lageryje.]] Jau nuo 1940 m. buvo Kazachijos lagerių grupėje Karlage kalėjusių politinių kalinių iš Lietuvos.
Per II pasaulinį karą, Lietuvą okupavus naciams, buvo į Kazachiją pasitraukusių lietuvių, daugiausiai talkinusiųjų Sovietų Sąjungai pirmosios sovietinės okupacijos metu. Almatoje 1941–1942 gyveno rašytojas Petras Cvirka, Teisės institute 1941–1943 dėstė Povilas Pakarklis, Kazachijos finansų liaudies komisariate dirbo Z. Tverkus.
Kazachstane esančiuose lageriuose buvo kalinami nemažai lietuvių tremtinių. Vienas garsesnių kalinių – Antanas Poška, ištremtas į Archangelsko sritį ir Komiją Rusijoje ir tarp 1949 ir 1958 m. dirbęs Petropavlovske esančiame kraštotyros muziejuje. Kengyro lageryje, šalia Žezkazgano miesto, lietuviai kalėjo nuo 1945 metų. Lageris pagarsėjo Kengyro sukilimu.
Santykiai po 1991 m.
Lietuva ir Kazachstanas viena kitos nepriklausomybę nuo SSRS pripažino 1991 m. gruodžio pabaigoje. Santykiai tarp valstybių užmegzti 1992 m. birželio 12 d.
Po Lietuvos nepriklausomybės dalis lietuvių iš Kazachstano išvyko į Lietuvą. Lietuvių skaičius Kazachstane nuo 12 100 ir 14 200 1970 m. sumažėjo iki 9000 gyventojų 2004 m. Daugiausia Kazachstano lietuvių gyvena Karagandoje, Nur Sultane, Kokšetau, Kostanajuje ir Almatoje.