cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Osiris
Kultas
Iš pradžių Osiris buvo Džedu miesto (Nilo deltoje) vietinis derlingumo dievas, o nuo Senosios Karalystės laikų (apie 2700–2181 m. pr. m. e.) iki pat I tūkst. vidurio pradėtas garbinti visame Nilo slėnyje. Pagrindinis Osirio kulto centras buvo Abidosas.
Ilgainiui Osirio populiarumas vis didėjo ir apogėjų pasiekė graikų – romėnų laikais, kai nemirtingumo troškimas tapo viena svarbiausių žmogaus mentaliteto ypatybių, skatinusių ir kitų mirštančių bei prisikeliančių dievų kulto paplitimą. Populiarumo įgijo sinkretiškas Osirio ir Apio junginys – dievas Serapis, apie kurį romėnų istorikas Tacitas rašė, kad „tai buvo dievas, kurį ši prietaringa tauta, Aleksandrijos gyventojai, garbino labiau už kitus dievus. Vieni laiko šį dievą graikų dievu Eskulapu, nes jis gydo ligas, kiti tvirtina, jog jis yra seniausias Egipto dievas“.
Osiris uždraudžia kanibalizmą, išmoko žmones žemdirbystės (įdirbti laukus, prižiūrėti sodus ir vynuogynus), kulinarijos (kepti duoną, spausti vyną, daryti alų), amatų, gydymo meno. Pastato pirmuosius miestus ir šventyklas, įveda religines apeigas, išranda muzikos instrumentų.
Lydimas Toto, Anubio ir Upuato, Osiris užkariauja Aziją ir paskleidžia civilizaciją.
Mitai
Vienas iš labiausiai paplitusių senovės egiptiečių mitų ciklų yra skirtas Osiriui. Pažymėtina, kad senovės egiptiečiai neturėjo suformavę vieningos Osirio mitologijos interpretavimo tradicijos. Tai galima būtų paaiškinti dideliu šio mito populiarumu: nebuvo reikalo daryti tokio apibendrinimo, taip pat nepaprastu Osirio daugiareikšmiškumu ir paslaptingumu, kuriuos pripažino patys senovės egiptiečiai: „Tavo esmė, Osiri, tamsesnė nei kitų dievų“.
875 m.
875 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Osiris
Mitai
Piktas ir pavydus Osirio brolis Setas užmuša Osirį, sudeda į sarkofagą arba į akacijos kamieną ir įmeta į Nilą, kuris nuneša jį į jūrą ir nuplugdo į Finikijos miestą Biblą (senuoju variantu – į Duatą arba Dangiškąjį Okeaną). Izidė suranda Osirio kūną ir parveža į Egiptą. Tačiau Setui pavyksta sukapoti jį į 14 gabalų ir išmėtyti po visą Egipto žemę. Izidė surenka kūno dalis, pritrūksta tik vienos – falo. Anubiui ir Totui padedant, paruošia mumiją, o magijos dėka, pastoja nuo Osirio lavono ir pagimdo sūnų Horą. Horas vėliau atkeršija už tėvą, nugalėdamas Setą ir atgaivina savo tėvą. Osirio prisikėlimas skatina visos gamtos atgimimą, tačiau Osiris atsisako grįžti į žemę, Egipto valdymą jis atiduoda Horui, o pats lieka pomirtinio pasaulio valdovu ir mirusiųjų teismo kolegijos pirmininku.
875 m.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Osiris
Mitai
Osirio, kaip visa ko valdančio dievo, atitikmuo būtų graikų dievas Dzeusas ir romėnų dievas Jupiteris. Helėnų tapatinamas su Dionisu ir Hadu.
UEFA taurė 1996–1997 m.
UEFA taurė 1996-1997 m. – 26-asis UEFA taurės turnyras (39-asis įskaitant ir Mugių taurę). Prasidėjo 1996 m. rudenį. Taurę laimėjo klubas, finale nugalėjęs  klubą. Kadangi turnyre leista dalyvauti silpniausių federacijų ne tik čempionams, bet ir vicečempionams (arba bronzos laimėtojams, jeigu kažkuris iš pirmųjų dviejų klubų žaidžia je), dėl klubų skaičiaus padidėjimo įvestas dar vienas atrankos etapas. Iš Intertoto taurės į turnyrą pateko, ir  klubai.
Leokadija Aškelovičiūtė
Leokadija Aškelovičiūtė-Razmienė (g. 1939 m. balandžio 30 d. Naujasėdžiai, Vilniaus-Trakų apskritis) – Lietuvos baleto artistė, pedagogė.
Žymesni vaidmenys
Vaidmenys lietuvių kompozitorių baletuose:
Pirmajame ir vieninteliame Lietuvos kino studijoje sukurtame filme-balete „Eglė žalčių karalienė“ atliko Eglės vaidmenį.
Pradžniaparamita
thumb|200px|Bodhisatva Pradžniaparamita ([[Java (sala)|Java)]]
Pradžniaparamita ( – „išminties tobulybė“) – viena svarbiausių Mahajanos budizmo koncepcijų, esmiškai apibūdinanti dharmos doktriną ir tuštumą (šūnjatą), bei nurodanti bodhisatvos kelią. Budistinėje mitologijoje Pradžniaparamita vadinama šią išminties (pradžnia) tobulybę (paramita) įkūnijanti deivė (bodhisatva).
Budistinėje tradicijoje yra keletas sūtrų, vienu ar kitu lygiu aprašančių aukščiausios išminties, išpildytos pradžnios doktriną:
Aštuoniatūkstantinė pradžniaparamita sūtra, atsiradusi I a. pr. m. e., laikoma pirmąja pradžniaparamita sūtra. Vėliau sūtra pildyta, komentuota, kol pasiekė 25 000, 100 000 ar 500 000 šlokų skaičių, bet savo esme nuo pirminės nesiskyrė, o tik turėjo daugiau pakartojimų, papildymų. Vėliau kaip tik pradėti kurti sutrumpinimai, tokie kaip Deimantinė ar Širdies sūtros, kurie sėkmingai paplito po Rytų Azijos šalis.
Robert Lepage
Roberas Lepažas (, 1957 m. gruodžio 12 d. Kvebeke) – Kanados aktorius, režisierius.
Biografija
1978 m. baigė Kvebeko teatro konservatoriją. 1994 m. Kvebeke įkūrė teatro trupę „Ex Machina“. Spektakliuose plėtoja savęs pažinimo, kelionės temas, naudoja įvairius teatro žanrus, sudėtingas kompiuterių technologijas.
Kūryba
Sukūrė monospektaklių, kuriuose ir vaidino:
Kiti svarbesni spektakliai:
Sukūrė kino filmų:
Plunksnaūsiai šamai
Plunksnaūsiai šamai (Mochokidae) – šamažuvių (Siluriformes) šeima. Paplitę Afrikoje.
Šeimoje yra 8 gentys ir apie 190 rūšių.
Diafragma
Diafragma – plona plėvinė raumens plokštelė, atskirianti krūtinės ląstą nuo pilvo ertmės. Ji turi dviejų kupolų formą. Dėl kepenų dešinysis kupolas yra aukštesnis už kairįjį. Tarp kupolų yra suplokštėjęs širdies įspaudas.
Diafragmos dalys
Tarp diafragmos pagrindinių dalių (išskyrus sausgyslinį centrą) lieka trikampio formos poriniai tarpai, neturintys raumeninių skaidulų. Tai vadinamosios silpnosios diafragmos vietos. Jose galimos diafragminės išvaržos, herniae diafragmaticae.
Funkcija
Diafragma labai svarbi kvėpavimo funkcijai. Jai susitraukiant, jos kupolas leidžiasi ir vyksta įkvėpimas. Iškvėpimo metu diafragma atsipalaiduoja, jos kupolą į ankstesnę padėtį grąžina pilvo preso slegiami pilvo organai. Nelabai stiprus diafragmos susitraukimas ir atsipalaidavimas sukelia ramų kvėpavimą. Stipresni diafragmos ir kitų šonkaulių keliamųjų raumenų susitraukimai pagilina įkvėpimą.
Vokietijos futbolo varžybos 1988–1989 m.
Vokietijos futbolo varžybos 1988–1989 m.
Normanai
thumb|250px|Normanų užkariavimo teritorija pažymėta raudonai Normãnai – etninė grupė, X a. susiformavusi Šiaurės Prancūzijoje vikingų užkariautojams maišantis su vietiniais frankais ir galais. Dabartinėje Normandijos provincijoje įsitvirtinę normanai sparčiai perėmė vietinių gyventojų kalbą ir krikščionybę bei feodalinę santvarką. Neturtingi, bet karingus vikingų papročius išsaugoję normanai vertėsi puldinėdami kaimynus ar tarnaudami samdomais kariais, pasiekė Italiją bei Artimuosius Rytus.
Per XI–XII a. karus normanai užkariavo pietinę Italijos dalį ir Siciliją, 1066 m. normanų kunigaikštis Vilhelmas I Užkariautojas užkariavo Angliją.
Kovo 12
Kovo 12 yra 71-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 72-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 294 dienos.
Vardadieniai
Darmantė – Galvirdas – Goštautas – Teofanas – Žostautė
Pajūrio Stanislovo Biržiškio gimnazija
miniatiūra|265px|right|Gimnazijos aplinka
Šilalės rajono Pajūrio Stanislovo Biržiškio gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šilalės raj., Pajūryje, S. Dariaus ir S. Girėno g. 35, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190330034. Pavadinta visuomenės veikėjo Stanislovo Biržiškio (1900–1996) vardu.
Uniforma
Uniforma – standartizuota tarnybinė apranga, dėvima tam tikrų organizacijų, pvz., kariuomenės ar policijos, narių tarnybos metu. Uniforma sukuria monolitinį ir vieningą organizacijos įvaizdį ir simbolizuoja organizacijos funkciją bei jos narių statusą visuomenėje.
Pajūrio Stanislovo Biržiškio gimnazija
Filialai:
Uniforma
Istorija
Bandymų standartizuoti kariuomenės aprangą buvo jau Antikos laikais – Spartos hoplitai ar Romos legionieriai dėvėjo gan panašius drabužius. Nors jie ir nebuvo visiškai vienodi, tačiau, pvz., aprangos spalva buvo reglamentuojama.
Pajūrio Stanislovo Biržiškio gimnazija
Istorija
Parapinė mokykla Pajūryje įkurta 1853 m. 1863 m. Pajūrio parapinėje mokykloje mokėsi 34 mokiniai (Motiejus Valančius, pranešimas gubernatoriui). Valdinė pradžios mokykla įsteigta 1907 m.
1928 m. ūkininkas K. Nausėda pastatė pradinę mokyklą su gyvenamaisiais kambariais mokytojams prie Nemylo. Mokymo dalies vedėju Pajūryje dirbo Vintsbergas, 1933–1935 m. Bernotienė, 1938 m. Paulius, 1939 m. M. Simonas Baltutis. Nepriklausomybės metais Pajūrio pradinėje mokykloje buvo 4 skyriai. Valstybė paskelbė, kad pagrindinis mokslas yra nemokamas ir visi vaikai, turintys 7-14 metų, gali lankyti mokyklą.
1949 m. rudenį Pajūryje atidaroma penkta klasė, 1950-m. – šešta, 1951–1952 m.m. – jau buvo septynios klasės. Kol mokykla buvo pradinė, dirbo du mokytojai: 1945–1946 m. vedėjas Petras Balčius ir mokytoja Leškytė. 1946–1947 m.- vedėja Raudoniūtė ir mokytoja Bronė Eimanavičienė; 1947–1949 m. – vedėja B. Eimanavičienė ir mokytoja Michalina Lietuvininkienė. Septynmetės mokyklos direktore paskirta Bronė Eimanvičienė, mokymo dalies vedėju – Juozas Baltikauskas, 1953–1954 m. direktoriaus pavaduotojas. 1953 m. mokyklai vadovauti paskiriama Irena Žilienė – Reinikytė. Išaugusi septynmetė mokykla nebetilpo 1928 m. statytame pradžios mokyklos pastate. Jame įsikūrė keturios klasės, kitos trys sutilpo buvusioje klebonijoje.
1958–1965 m. – aštuonmetės mokyklos augimo ir brendimo laikotarpis. Tuo metu Pajūrio mokyklą lankė Pajūrio ir Piliakalnio apylinkių Dapkiškės, Džiaugėnų, Juodšakių, Jomantų, Keberkščių, Kirnių, Kunigiškių, Lileikėnų, Medeliškės, Nedojų, Pailgočio, Pakalniškių, Pakisio, Rauško, Užjūrio, Vidutiškės, Visdžiaugų kaimų mokiniai. 1961 m. pabaigoje mokyklos direktoriumi tapo Juozas Vėlavičius, direktoriaus pavaduotoju mokymo reikalams Vincentas Lukošius. 1964 m. pradėta statyti nauja mokykla, statyba baigta 1965 m., mokiniai pradėjo mokytis naujose mokyklos patalpose. Mokytojams pastatytas aštuonių butų gyvenamasis namas, veikė mokyklos bendrabutis, kuriame žiemos metu galėjo apsigyventi apie 30 tolimesnių kaimų mokinių.
1967 m. pavasarį išleista pirmoji 21 abituriento laida. 1978 m. baigtas mokyklos priestatas, kuriame įsikūrė nauji kabinetai, sporto ir aktų salės, biblioteka, valgykla. Pajūrio vidurinės mokyklos mokinių skaičius augo, atitinkamai daugėjo ir mokytojų. 1988–1989 m. mokykloje dirbo 38 mokytojai. 1988 m. susikūrė Persitvarkymo Sąjūdžio mokyklos iniciatyvinė grupė, kuri pasivadino „Tautiniu klubu“. 1992 m. mokykla perėjo prie reformuoto ugdymo turinio.
Uniforma
Istorija
XIX amžiaus pabaigoje, sparčiai tobulėjant šaunamiesiems ginklams, armijos buvo priverstos pereiti prie maskuojančios spalvos uniformų, kurių dėka kareiviai buvo sunkiau pastebimi ir todėl – mažiau pažeidžiami. Galutinai prie slepiamųjų uniformų buvo pereita prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui.
Paskirtis
Uniforma atlieka daugelį funkcijų. Karinės uniformos yra visų pirma skiriamasis ženklas, leidžiantis nesunkiai atskirti karius nuo civilių gyventojų ar kariuomenei nepriklausančių ir todėl karo teisės neginamų kovotojų. Įvairių specialiųjų tarnybų, pvz., policijos uniformos taip pat leidžia greitai atpažinti tų tarnybų darbuotojus ir aiškiai nurodo jų statusą bei įgaliojimus.
Pajūrio Stanislovo Biržiškio gimnazija
Istorija
2005 m. laimėtas projektas iš Europos struktūrinių fondų (1,5 mln. Lt.) „Energijos vartojimo efektyvumo didinimas Pajūrio vidurinėje mokykloje“. 2016 m. prijungta Tenenių pagrindinė mokykla.
Uniforma
Paskirtis
Be to, šiuolaikinės karinės lauko uniformos yra sunkiai pastebimos ir leidžia kariams judėti nepastebėtiems bei išvengti priešo ugnies.
Pajūrio Stanislovo Biržiškio gimnazija
Mokiniai
1969–1987 m. mokyklą baigė 10 aukso medalininkų. Pirmasis Pajūrio vidurinės mokyklos mokinys, apdovanotas aukso medaliu – Vytautas Mickus. Be to, jam buvo įteiktas buvusio šios mokyklos mokytojo J. Baltikausko auksinis laikrodis.
Uniforma
Paskirtis
Taip pat uniforma atlieka ir tam tikrą psichologinį vaidmenį, suvienodindama visų uniformuotų žmonių išvaizdą ir taip nuteikdama juos interpretuoti save ne kaip atskirus individus, o kaip vieną visumą. Uniforma gali turėti ir estetinės reikšmės – puošnios uniformos prideda pritraukti naujus darbuotojus (arba rekrūtus)
Uniformuotos organizacijos
Uniformas dėvi:
Autostopas
thumb|Tradicinis autostopo ženklas – pakeltas nykštys
Autostopas, tranzavimas, tranzas – keliavimo pakeleivingais automobiliais būdas, prašant jų vairuotojų pavežti reikiama kryptimi. Toks būdas pasirenkamas neturint pakankamai lėšų kitokiems keliavimo būdams arba tiesiog kaip laisvalaikio leidimo būdas ir pramoga. Robertas Pogorelis knygoje „Mokėk keliauti“ pažymi, jog autostopas skatina bendravimą, pasitikėjimą, atvirumą ir solidarumą.
Lietuvoje nuo 1996 m. iki 2012 metų gyvavo Vilniaus autostopo klubas, kasmet rengęs autostopo varžybas „Baltija“, keliones, sąskrydžius, profesionalias autostopo varžybas. Aktyviausi jo nariai ir autostopo tradicijų Lietuvoje puoselėtojai – Vladas Sapranavičius, Dainius Kinderis, Andrius Jankaitis, Robertas Pogorelis. Kitos autostopo organizacijos Lietuvoje buvo „Kelio broliai“ ir „KELIAIvis“, abi veikė Kaune.
Saturn Outlook
Saturn Outlook yra didelis visureigis, kurį gamina Saturn. Automibilis debiutavo Niujorko tarptautinėje automobilių parodoje. Outlook yra gaminamas naudojant GM Lambda platformą (kuri naudojama ir GMC Acadia bei Buick Enclave). Visureigis pakeitė jau nebegaminamą Saturn Relay miniveną. Outlook yra pigiausias iš GM Lambda visureigių.
Outlook naudoja 3,6 l DOHC 24-vožtuvų HFV6 variklį, kurio yra du variantai: Abu variantai naudoja Hydra-Matic 6T75 6-pavarų automatinę transmisiją ir gali turėti priekinius arba visus varomus ratus.
Victor Hugo
Viktoras Hugo (Victor-Marie Hugo, 1802 m. vasario 26 d. – 1885 m. gegužės 22 d.) – prancūzų poetas, dramaturgas, romanistas, tapytojas ir dizaineris. Jis laikomas žymiausiu prancūzų romantizmo poetu.
Kauno Nepriklausomybės aikštė
250px|2022 m.|thumb 250px|2023 m.|thumb
Victor Hugo
Biografija
thumb|left|Viktoras Hugo jaunystėje V. Hugo gimė 1802 m. Bezansono mieste (Franš Kontė provincijoje). Tai trečiasis ir paskutinis Napoleono kariuomenės kapitono L. S. Hugo (1773–1828) ir Sophie Trébuchet (1772–1821) šeimos vaikas. Jaunystėje jis buvo rojalistas ir klasicistas, vėliau – liberalas ir romantikas. Po 1848 m. revoliucijos pasisakė esąs respublikonas, išrenkamas Steigiamojo susirinkimo deputatu. Vėliau išvyko iš Prancūzijos ir 18 m. praleido emigracijoje. Šį laikotarpį poetas vadina „savanoriška tremtimi”. Tėvynėn grįžo Prancūzijos – Prūsijos karo metu.
Kauno Nepriklausomybės aikštė
Kauno Nepriklausomybės aikštė – XIX a. pabaigoje, Kauno naujamiestyje, rytinėje tuometinio Nikolajaus prospekto dalyje buvo specialiai suformuota aikštė. Kvadratinę Nepriklausomybės aikštę iš rytų į vakarus kerta svarbiausia Kaune pėsčiųjų gatvė Laisvės alėja, iš pietų į šiaurę – Gedimino gatvė.
Pagrindinė aikštės dominantė – 1895 m. jos centre pastatyta Kauno Šv. arkangelo Mykolo (Įgulos) bažnyčia, kuri 1919 m. buvo perduota Kauno įgulos reikmėms. Tarpukario metais aikštė daugiausia naudota karių rikiuotėms. 1962 m. bažnyčia buvo uždaryta, o 1965 m. joje įrengta Vitražo ir skulptūros galerija. Nepriklausomybės aikštės pietrytiniame kampe įsikūrusi seniausia veikianti Lietuvoje Raudonojo Kryžiaus ligoninė. Aikštės pietvakarinėje pusėje 1989 m. specialiai pastatytuose rūmuose atidaryta Mykolo Žilinsko dailės galerija.
Victor Hugo
Biografija
V. Hugo taip pat buvo tapytojas ir dizaineris, jis savo namuose sukūrė išradingą dekorą. Manoma, kad jo tapybos kūriniai ilgą laiką turėjo įtakos impresionizmui ir siurrealizmui.
Iki gilios senatvės V. Hugo aktyviai dalyvavo visuomenės gyvenime, daug rašė. Jam mirus Prancūzijoje paskelbtas nacionalinis gedulas, laidotuvių procesijoje dalyvavo apie milijoną žmonių. Palaidotas Paryžiaus Panteone.
V. Hugo tapo vienu iš trijų pagrindinių šventųjų garbinamų Vietnamo religijoje Cao Dai.
Kūriniai
(nepilnas sąrašas)
Vertimai į lietuvių kalbą
Viktoro Hugo kūryba į lietuvių kalbą pradėta versti iškart po autoriaus mirties, dar 1886 m.
XIX a. pab. periodinėje spaudoje paskelbta eilėraštis Patremptoji, romano Vargdieniai, pamfleto Napoleonas Mažasis ištraukų. 1907 m. išleistas knygos Popiežius fragmentas „Vaišės Jėzaus Kristaus pas popiežių Pijų IX“.
Nuorodos
(anglų kalba)
(lietuvių kalba)
Reparacija
Žodis reparacija reiškia kelis dalykus:
876 m.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Hamrun Spartans FC
Hamrūno „Spartans“ – Maltos futbolo klubas iš Hamrūno.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1908 m.
2022–2023 m. sezone tapo šalies čempionais.
Dženino muchafaza
Dženino muchafaza  – Palestinos muchafaza, esanti Vakarų Kranto šiaurėje. Administracinis centras – Dženinas.
Tai yra vienintelė Palestinos muchafaza, kurioje didžioji dalis teritorijos yra valdoma palestiniečių. Paskutinės 4 žydų gyvenvietės panaikintos 2005 m.
Segundo Castillo
Segundas Kastilijas (g. 1982 m. gegužės 15 d.) – buvęs futbolininkas, Ekvadoro rinktinės saugas.
Karjera
2009 m. rugpjūčio 31 d. Belgrado klubas iki sezono pabaigos paskolino žaidėją Wolverhampton Wanderers klubui.
Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 2005 m. rugpjūčio 17 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate.
Entebė
Entebė  – miestas Ugandoje, Viktorijos ežero šiaurinėje pakrantėje, 37 km į pietvakarius nuo Kampalos. Yra laivybinis uostas, Entebės tarptautinis oro uostas, plentas į Kampalą. Mieste įsikūrusi Ugandos prezidento rezidencija. Yra botanikos sodas (įkurtas 1898 m.), zoologijos sodas, Nkumbos universitetas, virusologijos institutas, katalikų bažnyčia.
Istorija
Miesto pavadinimas luganda kalba reiškia „sostas“, nes čia posėdžiaudavo bagandų karaliai. 1893 m. Entebė tapo britų administracijos centru. 1976 m. liepos 4 d. Entebės oro uoste įvyko pasaulinio atgarsio susilaukusi įkaitų išlaisvinimo operacija.
Iširai
Iširai (Öšhörö, Išïrï, Yshyr Ybytoso), čamakokai, ošhorai – indėnų tauta, gyvenanti Šiauriniame Čiake, Paragvajaus upės pakrantėse. Jų gyvenamos teritorijos driekiasi Paragvajuje (Aukštutinis Paragvajus) ir Brazilijoje (Pietų Mato Grosas). Sudaro 1571 žmonės Paragvajuje (2002 m.; pagrindinės gyvenvietės Puerto Bahija Negra, Puerto Diana, Puerto Esperanza, Dos Estrellas, Potrerito ir Fuerte Olimpas) bei 40 (1994 m.) – Brazilijoje. Kalba čamakokų kalba, priklausančią samukoanų šeimai.
Dar neseniai vertėsi medžiokle ir gerybių rinkimu.
thumb|left|230px|Iširų šamanas
Karalienės Elžbietos nacionalinis parkas
Karalienės Elžbietos nacionalinis parkas  – saugoma gamtos teritorija Ugandos pietvakariuose, regione tarp Edvardo ir Džordžo ežerų. Įkurtas 1954 m. ir yra turistų labiausiai lankomas nacionalinis parkas šalyje.
Parkas apima derlingus savanos plotus, tarp Edvardo ir Džordžo ežerų, bei juos jungiančio Kazingos kanalo. Parke galima pamatyti liūtų, hipopotamų, dramblių, leopardų, šimpanzių ir kt. Iš viso čia gyvena 95 žinduolių ir virš 500 paukščių rūšių. Ekosistema ženkliai nukentėjo per Ugandos-Tanzanijos karą, bet vėliau atstatyta. Parko teritorijoje taip pat saugomi senovinių vulkanų krateriai su juose telkšančiais ežerais.
Pabališkiai (Veiveriai)
Pabališkiai – kaimas Prienų rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Veiverių. Yra Pabališkių geležinkelio stotelė.
Hionefosas
Istorija
1852 m. suteiktos miesto teisės. 2010 m. visiškai sudegė bažnyčia.
Šniadovo valsčius
thumb|right|250px|Lomžos apskrities valsčiai Šniadovo valsčius  – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Lomžos apskrityje. Centras – Šniadovas. Ribojasi su Červino, Lomžos, Miastkovo, Starų Lubotino, Šumovo ir Trošino valsčiais.
Istorija
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo X a. iki 1526 m. priklausė Lenkijos karalystės Mazovijos kunigaikštystei. Nuo 1529 m. iki 1569 m. Liublino unijos Mazovijos vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, nuo 1837 m. iki 1866 m. Augustavo gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919–1922 m. veikė Šniadovo valsčius, kurį sudarė tik miesto teises praradęs Šniadovo kaimas. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1919–1954 m. ir 1973–1976 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Ščepankovo valsčiui. 1939–1941 m. ir 1944 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Šniadovo rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiajam reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai.
Paviršiaus struktūra
Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 162,59 km², iš kurių: Valsčius sudaro 12,01 % Lomžos apskrities.
Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:
Administracinis suskirstymas
Bagnas, Brulinas, Chomentovas, Dembovas, Dolai, Duchni Mlode, Grabovas, Jakač Borova, Jakač Dvorna, Jakač Mloda, Jakač Borkai, Jastžombka Mloda, Jemielite Vipichai, Kolačkai, Konopki Mlode, Korita, Kozikai, Meženinas, Mlinikas, Olševas, Osobne, Ratovo Piotrovas, Sežputi Zagaine, Sežputi Markai, Stara Jakačas, Stara Jastžombka, Stare Duchnai, Stare Jemielite, Stare Konopkai, Stare Ratovas, Stare Šablai, Stžeševas, Šabli Mlode, Ščepankovas, Šniadovas, Šniadovo Stara Stacja, Truškai, Ušnikas, Ušnik Dvuras, Ušnik Kolonija, Viežbovas, Všežečas, Všežeč Kolonija, Zagrobai, Zalese Počinkai, Zalese Vipichai, Žebrai ir Žebri Kolonija.
Skandinavijos pusiasalis
thumb|260px|Skandinavijos pusiasalio palydovinė nuotrauka Skandinavijos pusiasalis yra pusiasalis Europos šiaurės vakaruose, apribojantis Baltijos jūrą iš vakarų. Pusiasalis tęsiasi nuo Rusijos ir Suomijos šiaurėje ir beveik siekia Daniją pietuose. Skandinavijos pusiasalyje yra Norvegija (vakaruose), Švedija (rytuose) ir dalis Suomijos šiaurės rytuose. Šias šalis skiria Skandinavijos kalnai. Bendras plotas apie 750 000 km2, o 25 % teritorijos yra už šiaurės poliarinio rato.
Geltonoji starta
Geltonoji starta (Emberiza citrinella) – startinių (Emberizidae) šeimos paukštis.
Jutimo organai
Jutimo organai – organai, kuriais žmogus ar gyvūnas jaučia dirgiklius, orientuojasi aplinkoje.
Geltonoji starta
Išvaizda
Geltonoji starta kiek didesnė už naminį žvirblį. Ją nesunku atpažinti iš geltonos spalvos ir rudo antuodegio. Patino viršugalvis geltonas, tamsiai dėmėtas. Antakiai geltoni. Skruostai alyviškai geltoni. Nugara pilkai ruda, išmarginta juodomis išilginėmis dėmėmis, plunksnų kraštai šviesūs. Juosmens ir uodegos dengiamosios plunksnos ryškiai rudos. Vairuojamosios plunksnos tamsiai rudos, dvi kraštinės – su baltomis dėmėmis. Gerklė geltona, jos šonuose yra rusvi taškeliai. Krūtinė ryškiai ruda, kita pilvinė dalis geltona. Išilgai šonų driekiasi dėmė. Snapas rudas. Rainelė ruda. Kojos šviesiai rudos. Patelė ne tokių ryškių spalvų kaip patinas, geltona spalva blyškesnė, galva ir krūtinė išmarginta tamsiomis dėmėmis. Ruda krūtinės juosta siauresnė, kūno šonai ir pauodegys labai dėmėti. Jaunikliai panašūs į patelę, bet dar blankesnių spalvų. Išsirita apaugę tankiais ilgais, tamsiai pilkais pūkais. Žiotys rausvos.
Jutimo organai
Rega
thumb|right|80px|[[Akis]] Rega – vienas svarbiausių jutimų. Didžioji dalis žinių apie išorinį pasaulį yra susiję su rega. Per regėjimą skiriami aplinkos daiktai, gyvų kūnų judėjimas, negyvų kūnų padėtis, grafiniai ir šviesos signalai. Rega svarbi darbinei veiklai.
Žmogaus akys yra kaukolės akiduobėse. Akį nuo dulkių saugo blakstienos, antakiai, vokai. Ašarų liauka drėkina akies obuolio paviršių, šildo akis, išplauna į akį patekusius svetimkūnius. Akies obuolį dengia stambi odena, kuri saugoja nuo mechaninių pažeidimų, svetimkūnių ir mikroorganizmų. Odena akies priekyje pereina į akies rageną, kuri lengvai praleidžia šviesos spindulius. Vidurinysis akies audinys – gyslainė – išraizgyta tankiu smulkių kraujagyslių tinklu, tiekiančiu akies obuoliui kraują su jame ištirpusiu deguonimi. Akies gyslainės priekinė dalis vadinama rainele. Jos spalva priklauso nuo pigmentų kiekio ir jų išsidėstymo. Vyzdys – anga esanti rainelės viduje. Ji reguliuoja šviesos spindulių kiekį, kuris patenka į akies vidų. Už vyzdžio yra skaidrus išgaubtas lęšiukas. Visą vidinę obuolio dalį užpildo stiklakūnis – skaidri, į drebučius panaši medžiaga. Daiktų vaizdai susidaro vidiniame akies obuolio dangale – tinklainėje. Joje yra regos receptoriai – stiebeliai ir kūgeliai. Stiebeliai – prieblandos receptoriai. Kūgeliai reaguoja tik į ryškią šviesą.
Geltonoji starta
Paplitimas
Lietuvoje paplitusi tolygiai, retai aptinkama tik dideliuose miškų masyvuose, monotoniškose laukų platybėse.
Jutimo organai
Klausa
right|thumb|80px|[[Ausis]] Ausis sudaryta iš trijų dalių: išorinės, vidurinės ir vidinės ausies. Išorinę ausį sudaro ausies kaušelis ir išorinės klausomosios angos. Ausies kaušelis garsinius oro virpesius nukreipia į išorinę klausomąją angą, kurios gale yra tamprus būgnelis. Jis skiria išorinę ausį nuo vidurinės ausies. Vidurinėje ausyje yra trimitas, kuris ertmę jungia su nosiarykle.
Kazys Plačenis
Kazys Plačenis (1907 m. spalio 20 d., senuoju stiliumi spalio 7 d. Ukmergėje – 1970 m. kovo 23 d. Klaipėdoje) – Lietuvos rašytojas, žurnalistas, redaktorius.
Biografija
1928 m. baigė Šiaulių gimnaziją, tarnavo Kauno pašte, kitose Kauno ir Vilniaus įstaigose. Redagavo žurnalus „Pašto pasaulis“, „Ryšininkų gyvenimas“. Po karo mokytojavo, nuo 1950 m. laikraščio „Tarybinė Klaipėda“ redakcijos Kultūros skyriaus vedėjas.
Jutimo organai
Klausa
Vidurinėje ausyje yra 3 poros nuosekliai vienas su kitu sujungtų klausomųjų kaulelių. Jie būgnelį jungia elastinga plėvele, aptraukiančia vidinės ausies apvalųjį langelį. Vidinė ausis yra ertmių ir išsiraizgiusių kanalų sistema. Jame – plėvinis labirintas, pripildytas skysčio. Klausos funkciją šiame kanale atlieka tik spirale susisukusi sraigė, kurioje yra klausos receptoriai. Visa labirinto dalis yra sudaryta iš pusratinių kanalų.
Geltonoji starta
Biologija
Aktyvi tik dieną. Nevengia žmogaus. Žiemą telkiasi tarp fermų, sandėlių, šiaudų stirtų. Dažnai maisto ieško ant kelio, šalikelėse. Tuo laiku jų gana daug pakliūva po mašinų ratais.
Veisimosi periodu pora užima tam tikrą teritoriją, kurią patinas aktyviai gina. Rudenį ir žiemą telkiasi į būrius po kelis ar keliasdešimt paukščių. Pavasarį, paprastai pirmoje kovo pusėje, tik atšilus orui, būreliai pakrinka. Patinai pasirenka lizdo teritorijas ir pradeda giedoti. Giesmelė monotoniška, bet maloni. Giedodamas paprastai tupi ant medžių, krūmų, elektros atramų, tvorų ir t. t. thumb|left|270px|Startos giesmė Lizdą suk ant žemės arba neaukštai krūmuose, želdiniuose. Per metus įprastos dvi dėtys. Vienoje dėtyje paprastai būna maždaug 4 kiaušiniai, perimi 12–13 dienų. Jauniklius apie savaitę maitina tėvai. Skraidyti pradeda maždaug 16 dienų amžiaus.
Minta augalų sėklomis: piktžolių bei kultūrinių varpinių augalų. Lesa tik nuo žemės. Veisimosi periodu lesa ir bestuburius. Jaunikliai maitinami ir augaliniu, ir gyvūniniu maistu.
Jutimo organai
Uoslė
thumb|right|80px|[[Nosis]] Nosies ertmės gleivinėje yra daug uoslės receptorių. Juos sudirgina kvapios dujinės medžiagos. Iš receptorių uoslės nervų impulsai patenka į galvos smegenų didžiųjų pusrutulių žievės uoslės zoną. Pagal kvapą atskiriamas blogas maistas nuo tinkamo valgyti, nosies dėka užuodžiamos ore kenksmingos priemaišos ar kiti kvapai.
Skonis
thumb|right|80px|[[Liežuvis]] Skonio receptorių gausu skonio svogūnėliuose. Ypač jų daug liežuvio gale, kraštuose ir užpakalinėje dalyje, ryklės ir minkštojo gomurio sienelėje. Skonio receptorius sudirgina skystos arba vandenyje bei seilėse ištirpusios medžiagos. Maisto temperatūra taip pat padeda pajusti skonį. Maistas sudirginus skonio receptorius, juose atsiranda jaudinimas. Nerviniai impulsai skonio nervinėmis skaidulomis perduodami didžiųjų pusrutulių žievės skonio zonai. Čia galutinai atskiriamas maisto skonis. Skonis padeda nustatyti maisto kokybę, išskirti virškinimo sultis ir virškinti.
Lytėjimas
Gleivinėse ir odoje yra nemažai receptorių, ypač jų daug liežuvyje, pirštuose ir delnuose. Liečiant ar slegiant odos paviršių, nerviniai impulsai siunčiami į galvos smegenų odos jautrumo zoną. Gleivinių ir odos receptoriai reaguoja į šilumą ir šaltį. Skausmo receptorius sudirgina bet koks poveikis, galintis pažeisti audinį arba organą. Iš skausmo taškų einantys impulsai skatina atitraukti ranką nuo karšto arba aštraus daikto.
Pusiausvyros jutimas
Kūno padėtį erdvėje, judėjimą žmogus suvokia ausies maišelių ir pusratinių kanalų receptoriais. Maišeliuose ir pusratiniuose kanaluose gausu ląstelių, receptorių ir skysčio, panašaus į vidinės ausies sraigėje esantį skystį. Pusratiniai kanalai yra trijose viena kitai statmenose plokštumose. Kintant galvos padėčiai, arba judant, dirginami maišelių ir pusratinių kanalų receptoriai. Tuo metu susidarę nerviniai impulsai nervais eina į vidurines smegenis, smegenėles, ir didžiųjų pusrutulių žievę. Reguliarus ir ritmiškas galvos judėjimas sukelia nemalonų svaigulio ir pykinimo jausmą.
Raumenų jutimas
Net užmerktomis akimis juntama kokioje būsenoje yra jo kūnas. Stovi ar sėdi, sulenkta ar ištiesta ranka, nes raumenyse, sausgyslėse ir sąnariuose yra specialių receptorių, kuriuos dirgina išsitempdami ar susitraukdami raumenys. Impulsais, kuriuos į centrinę nervų sistemą siunčia šie receptoriai galima nežiūrint keisti kūno padėtį.
Trys muškietininkai Laukiniuose Vakaruose
Trys muškietininkai Laukiniuose Vakaruose – režisieriaus Bruno Corbucci sukurta komedija, laisva Alexandre Dumas romano „Trys muškietininkai“ interpretacija, veiksmą iš XVII amžiaus Prancūzijos perkeliant į XIX a. JAV.
Phillips-Van Heusen
„Phillips-Van Heusen“ (dažnai trumpinama kaip PVH) – tarptautinė amerikiečių drabužių mažmeninės prekybos bendrovė, įsikūrusi Manhatane, Niujorke. Kompanija valdo labai daug įvairių prabangos prekių ženklų, jos padaliniai veikia visame pasaulyje, 2013 m. pardavimai siekė 8,2 mlrd. JAV dol. Pagrindiniai bendrovei priklausantys prekės ženklai – „Calvin Klein“ ir „Tommy Hilfiger“, taip pat ir dešimtys kitų.
Istorija
1881 m. Moses Phillips ir jo žmona Endel pradėjo verslą pardavinėdami ranka siūtus marškinius, kuriuos tiekdavo vietiniams angliakasiams, dirbantiems Potsvilio mieste Pensilvanijoje. 1885 m. pristatytas prekės ženklas „ARROW“, kuriuo pradėtos žymėti nuimamos apykaklės, skirtos vyriškiems marškiniams. 1919 m. išduodamas patentas, patvirtinantis teises į jo sukurtas sulankstomas minkštas apykakles „Van Heusen“. Po kelerių metų, naujoji jo revoliucinė apykaklė yra pristatoma platesnei publikai ir iškart susilaukia itin didelės sėkmės. 1950 m. kompanija, nenorėdama prarasti savo pozicijų rinkoje, pradeda reklamines kompanijas, skirtas didinti kompanijos firminių marškinių pardavimus. Reklamose pasirodo tuo metu šalyje populiarūs aktoriai ir kiti visuomenės veikėjai.
1982 m. „PVH“ pradedami leisti „Geoffrey Beene“ prekės ženklu pažymėti marškiniai, kurie tapo vienais populiariausių dizainerio kurtų marškinių Amerikoje; jie populiarūs išliko iki šiol. 1987 m. kompanija įsigijo žymų batų pardavėją „G.H. Bass & Co.“. 1991 m. „Van Heusen“ tapo populiariausiu marškinių prekės ženklu Amerikos universalinėse parduotuvėse. 1995 m. kompanija įsigijo prekės ženklą „IZOD“, užsiimantį megztų marškinių pardavimu. 2000 m. „PVH“ įsigija tarptautines teises į „Van Heusen“, kuris iki tol buvo galimas naudoti tik Amerikoje. 2003 m. kompanija įsigijo vieną garsiausių pasaulyje mažmeninkų „Calvin Klein“, kartu smarkiai padidinant kompanijos pajamas. „PVH“ toliau investuoja į įvairių prekių ženklų pirkimą ir plėtrą, 2004 m. įsigijo tarptautines teises į „ARROW“, taip pat įvairių ženklų licensijas, įskaitant „Michael Kors“, „BCBG Max Azria“, „BCBG Attitude“, „Sean John“ ir „Donald J. Trump Signature Collection“.
Prekių ženklai
„PVH“ 2010 m. įsigijo laisvalaikio drabužių kompaniją „Tommy Hilfiger“, kuriai priklauso daugiau nei 1200 parduotuvių 90-yje šalių. Prekės ženklo pajamos 2012 m. siekė 6 mlrd. JAV dol. „Tommy Hilfiger“, kaip ir kiti kompanijų grupei priklausantys prekės ženklai, priskiriami prie prabangos prekių ženklų. Kiti kompanijos įsigytų bendrovių prekių ženklai yra dažnai grupuojami kaip „Heritage Brands“, įskaitant „Van Heusen“, „IZOD“, „ARROW“, „Speedo“, „Warner’s“, „Olga“ ir daugelis kitų prekės ženklų, kurių licencijos priklauso „PVH“. 2012 m. jų vertė siekė 3,2 mlrd. JAV dol.
Pussy Riot
Pussy Riot (liet. makšties maištas) – Rusijos feminisčių pankroko grupė iš Maskvos, garsėjanti savo nesankcionuotais viešais koncertais tam neskirtose vietose: metro stotyse, ant troleibusų, policijos nuovados stogo, Raudonojoje aikštėje, Kristaus Išganytojo katedroje.
Grupė susikūrė 2011 m. rugpjūčio mėn. Jos sudėtyje yra kelios narės, kurios paprastai prisistato vien pseudonimais. Tiek koncertų metu, tiek spaudos konferencijose savo veidus merginos slepia po margaspalvėmis megztomis kaukėmis balaklavomis, be to, net ir žiemą vilki ryškiaspalves sukneles bei pėdkelnes.
Grupės narės save priskiria feminizmo „trečiajai bangai“, savo pažiūras apibūdina kaip kairiosios pakraipos antiautoritarizmu. Gyvenime ir kūryboje propaguoja kūrybos ir minčių laisvę, nonkonformizmą, asmenybės prioritetą prieš „valdžios mašiną“, moterų lygiateisiškumą. Pasisako prieš šovinizmą, jėgos kultą.
Pankiška malda
Trys „Pussy Riot“ narės – Nadežda Tolokonnikova, Marija Aliochina ir Jekaterina Samucevič – buvo sulaikytos 2012 m. vasario mėn., kai pagrindinėje Maskvos Kristaus Išganytojo katedroje surengė triukšmingą protestą. Jos su kaukėmis katedroje meldėsi, kad Rusija būtų išvaduota nuo prezidento Vladimiro Putino. Merginos buvo pripažintos kaltomis dėl „chuliganizmo iš religinės neapykantos“. Areštas ir po to sekęs nuosprendis joms praleisti dvejus metus darbo stovykloje sutelkė viso pasaulio dėmesį į pilietinių teisių ribojimą ir teisinės valstybės trūkumus Rusijoje, byla sulaukė tarptautinio pasmerkimo. Dvi grupės narės išvežtos į atokias kolonijas Mordovijoje ir Permės krašte, kur atliks dvejų metų laisvės atėmimo bausmę. Šiose teritorijose sovietų laikais buvo įrengtos kalinių kolonijos, sąlygos stovyklose itin griežtos.
Įvertinimas
Tarptautinė nevyriausybinė žmogaus teisių gynimo organizacija Amnesty International pripažino nuteistąsias grupės nares „sąžinės kalinėmis“. 2012 m. grupė nominuota nacionalinei Kandinskio premijai, Andrejaus Sacharovo premijai.
877 m.
877 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Vega
Vega, α Lyr – ryškiausia žvaigždė Lyros žvaigždyne, 5-a pagal ryškumą naktinio dangaus žvaigždė ir 2-a pagal ryškumą šiaurės dangaus sferoje. Kosminiais mastais Vega yra artima žvaigždė, vos už 25 šviesmečių. Lietuvoje matoma, kartu su Denebu ir Altayru sudaro „Vasaros trikampį.“ Palyginti su kitomis žvaigždėmis yra jauna žvaigždė, jai vos 455 milijonai metų.
Dėl didelio ryškio Vega visais laikais buvo labai tyrinėjama astronomų, dėl to galima teigti, jog Vega yra labiausiai ištirta žvaigždė (po Saulės). 12000 metų pr. m. e. ji buvo šiaurinė žvaigždė ir vėl beveik ja taps 13727 metais, kai Vegos deklinacija bus +86°14'. Vega – pirmoji nufotografuota žvaigždė, pirmoji žvaigždė, kurios užregistruotas spektras (neskaitant Saulės), taip pat pirmoji žvaigždė, kuriai įvertintas paralaksas.
Eduardas Juchnevičius
Eduardas Juchnevičius (1942 m. sausio 13 d. Vanaginėje, Šaukėnų valsčius – 2011 m. rugpjūčio 19 d. Šiauliuose) – Lietuvos grafikas, poetas.
Vega
Vega yra dešimt kartų jaunesnė už Saulę, bet kadangi jos masė 2,1 karto didesnė, žvaigždės gyvavimo pagrindinėje sekoje trukmė turėtų būti apie dešimt kartų trumpesnė nei Saulės. Šiuo metu abi žvaigždės artėja prie savo gyvavimo pagrindinėje sekoje vidurio. Infraraudonųjų spindulių diapazone buvo aptiktas proplanetinis diskas aplink Vegą. Tačiau dėl aukštos temperatūros žvaigždės planetose (jei tokių yra) gyvybė negalėtų egzistuoti. Kita vertus, nepaprastai ryškiai žvaigždei lemta nugyventi gana trumpą gyvenimą, dėl to jos sistemos planetose gyvybė nespėtų susiformuoti. Vega išsiskiria ir tuo, kad yra nemetalinga žvaigždė (turi nepaprastai mažai cheminių elementų su aukštesniu atominiu skaičiumi nei helio).
Eduardas Juchnevičius
Kūryba
Nutapė paveikslų, sukūrė lakštinės grafikos kūrinių, daugiausia linoraižinių, ofortų, ekslibrisų (Vincas Kisarauskas, Mikalojus Konstantinas Čiurlionis, abu 1975 m.), iliustravo knygų.
Svarbesni kūriniai: ciklai „Prūsų nukryžiavimas“, „Marių kronikos“, „Dykūnų puota“, „Žvėries maldymas“ (8-9 dešimtmetis). Kūriniai meistriškai atlikti, ekspresyvūs. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus. Nuo 1970 m. dalyvauja parodose (Lenkija, Vengrija, JAV, Italija, Austrija, Australija). Surengė 20 personalinių ir dalyvavo daugiau nei 50 grupinių parodų.
Išleido eilėraščių rinkinių.
Vega
Stebėjimo istorija
Atstumą iki Vegos galima rasti išmatavus paralaksą, kuris atsiranda dėl Žemės judėjimo savo orbita aplink Saulę. Frydrichas Georgas Vilhelmas Struvė buvo pirmasis žmogus nustatęs Vegos paralaksą – 0,125″. Net dabar mokslininkus stebina, kaip arti tiesos buvo Struvė. Tikslus skaičius – 0,129″. Vis dėlto Frydrichas Vilhelmas Beselis 1838 metais matuodamas Beselio žvaigždės paralaksą suabejojo Struvės pateikta verte, todėl Struvė pakeitė Vegos paralaksą, beveik du kartus jį padidindamas (iki 0.314″). Tai vertė abejoti Struvės rezultatų patikimumu, todėl astronomai (tarp jų ir pats Struvė) pirmosios žvaigždės paralakso nustatymo laurus priskyrė Beseliui.
Žvaigždės šviesumas apibrėžiamas naudojant Pogsono standartizuotą, logaritminę skalę. Kiekvienai žvaigždei priskiriamas skaičius, nusakantis jos regimąjį ryškį. Silpnesnėms žvaigždėms priskiriamas didesnis regimojo ryškio skaičius, o tokioms ryškioms žvaigždėms kaip Sirijus priskiriamas mažesnis regimasis ryškis, šiuo atveju, −1.47. Vegos regimasis ryškis buvo laikomas etalonu – (0.00). Tikslėjant matavimo metodikai Vegos regimasis ryškis truputį pakito, todėl dabar atskaitos sistemos nulinis punktas nustatomas tam tikrai šviesos srauto vertei.
Pasitelkiant fotometrinius matavimus 1930 metais buvo aptikta, kad Vegos ryškis kinta ±0,03 vieneto. Jos regimasis ryškis buvo dar kartą išmatuotas 1981 metais Deivido Dunlapo Observatorijoje. Rezultatai rodė, jog žvaigždės regimasis ryškis svyruoja. Buvo padaryta išvada, kad Vegos regimojo ryškio kitimas susijęs su Skydo delta tipo žvaigždės kitimu. Dėl periodiško pulsavimo Vega buvo priskirta prie žvaigždžių, kurios pasižymi panašiomis fizikinėmis savybėmis ir pulsuoja tokiu pat periodu, kategorijos. Nors Vega atitiko šių žvaigždžių kategorijos fizikines savybes, ją stebėję astronomai nepastebėjo jokio pulsavimo. Todėl manoma, jog ankstesniuose matavimuose buvo įsivėlusios sistematinės paklaidos, dėl kurių ir buvo padaryta neteisinga išvada, jog Vega pulsuoja.
Vega tapo pirmąja pagrindinės sekos žvaigžde (neskaitant Saulės), kurioje atrastas rentgeno spindulių šaltinis, kai 1979 m. į ją buvo nukreiptas rentgeno teleskopas, paleistas raketa „Aerobee 350“ iš White Sands Missile Range. 1983 metais Vega tapo pirmąja žvaigžde, kurioje atrastas proplanetinis diskas.
Fizinės savybės
Vega yra A0V spektrinės klasės žvaigždė, esanti pagrindinėje sekoje. Jos energijos šaltinis – vandenilio virtimo heliu termobranduolinės reakcijos. Skirtingai nuo Saulės, kur didžiausią energetinį įnašą duoda protonų ciklas, Vegoje helio atomai sintetinami iš vandenilio vykstant CNO ciklui (anglis, azotas ir deguonis čia veikia tarsi katalizatoriai). CNO ciklui vykti reikalinga apie 16 milijonų Kelvino laipsnių temperatūra (Saulės centre ji siekia „tik“ 13,5 milijonų Kelvinų). Kuo aukštesnė temperatūra, tuo efektyvesnė CNO tipo reakcija. Dėl didelio medžiagos tankio efektyviausias šilumos pernešimo iš gelmių į paviršių būdas čia yra konvekcija, todėl Vegoje sritis, kurioje energija pernešama spinduliavimo būdu, yra virš konvecinės zonos, tuo tarpu Saulėje viskas atvirkščiai.
Kadangi masyvesnės žvaigždės greičiau išnaudoja savo vandenilio atsargas, Vegos gyvavimo trukmė pagrindinėje sekoje yra apie vienas milijardas metų, maždaug dešimtadalis Saulės buvimo pagrindinėje sekoje trukmės. Jei dabartinis Vegos amžius yra apie 455 milijonų metų, ji jau yra įpusėjusi gyvavimo pagrindinėje sekoje trukmę. Po pagrindinės sekos ji taps M spektrinės klasės raudonąja milžine, nusimes dalį savo medžiagos ir galų gale virs baltąja nykštuke. Šiuo metu ji beveik du kartus masyvesnė už Saulę, o jos šviesis 37 kartus didesnis. Dėl didelio sukimosi aplink savo ašį greičio žvaigždė yra suplota per polius, polinės sritys yra gerokai šviesesnės, nei pusiaujinės. Kadangi ją mes matome beveik iš poliaus, jos regimasis šviesis yra žymiai didesnis, maždaug 57 Saulės šviesio vertės.
Regimojoje spektro dalyje dominuoja vandenilio Balmerio serijos linijos. Kitų elementų linijos yra gana silpnos, iš jų geriausiai matomos jonizuoto magnio, geležies ir chromo linijos. Vegos rentgeninis spinduliavimas labai silpnas, o tai reikštų, jog ši žvaigždė beveik neturi vainiko.
Spektropoliarimetrijos būdu išmatuotas magnetinis laukas Vegoje siekia apie 30 gausų (Saulėje – apie 1 gausą).
Sukimasis
Kuomet interferometriniais metodais buvo tiksliai išmatuotas Vegos spindulys, jis pasirodė esąs per didelis – 2,73 ± 0,01 Saulės spindulio. Jis 60 % didesnis nei Sirijaus, tuo tarpu modeliai rodė, jog spindulys turėtų būti tik apie 12 % didesnis. Tačiau ir šis neatitikimas paaiškinamas, jei žvaigždė greit sukasi ir yra stebima iš poliaus.
right|thumb|300px|Vegos (kairėje) ir Saulės (dešinėje) dydžių palyginimas Vegos sukimosi ašis su kryptimi į Žemę sudaro ne daugiau kaip penkių laipsnių kampą. Vegos sukimosi greitis ties pusiauju yra 274 km/s (apsisukimo periodas maždaug 12.5 valandų),. Tai sudaro apie 93% kritinio greičio, kuriam esant žvaigždė suirtų dėl išcentriniės jėgos. Toks greitas sukimąsis sąlygoja didelį suplotumą, todėl pusiaujinis spindulys yra 23% didesnis nei poliaus. )
Taigi, gravitacijos pagreitis ties poliais yra didesnis nei ties pusiauju, dėl to ir šviesis stebint iš poliaus bus didesnis. Tai pasireiškia ir matuojant efektinę paviršiaus temperatūrą: poliaus temperatūra bus 10000 K, o pusiaujo – 7600 K. Jei Vega būtų stebima iš pusiaujo, šviesis būtų beveik dukart mažesnis, nei kad dabar stebint iš poliaus.
Jeigu Vega būtų normali lėtai besisukanti sferiškai simetriška žvaigždė, tuomet jos šviesis būtų 57 kartus didesnis už Saulės. O tai būtų gerokai daugiau nei tipinės Vegos masės žvaigždės šviesis. Tačiau greitas sukimasis išsprendžia šį prieštaravimą, tikrasis Vegos šviesis yra apie 37 kartus didesnis už Saulės šviesį.
Cheminių elementų gausos
Astronomijoje priimta vadinti metalais visus elementus, sunkesnius už helį. Vegos fotosferos metalingumas sudaro tik apie 32 % Saulės metalingumo. Palyginimui, Sirijuje yra tris kartus daugiau metalų, nei kad Saulėje.
Toks mažas metalingumas kol kas nėra paaiškintas. Viena iš priežasčių gali būti elementų difuzija ir masės netekimas, nors žvaigždžių evoliucijos modeliai teigia, kad tai turėtų atsitikti tik baigiantis vandenilio ištekliams (pagrindinės sekos pabaigoje). Pagal kitą paaiškinimą, žvaigždė susiformavo iš tarpžvaigždinės medžiagos, kurioje buvo neįprastai mažai metalų.
Stebimas helio ir vandenilio santykis Vegoje yra 0,030 ± 0.005 – 40% mažesnis nei Saulėje. To priežastis galėtų būti helio konvekcijos sluoksnio nebuvimas ties žvaigždės paviršiumi. Energija šiuo atveju prie paviršiaus būtų pernešama tik spinduliavimo būdu.
Kinematika
Radialinis Vegos greitis lygus -13,9 ± 0,9 km/s. Minuso ženklas šiuo atveju rodo, kad žvaigždė artėja stebėtojo (Žemės) link.
Vegos savasis judėjimas (tangentinis greitis) yra 202,03 ± 0,63 milisekundžių (mas) per metus rektascensijoje ir 287,47 ± 0,54 mas/metus deklinacijoje. Bendras savasis judėjimas – 327,78 mas/metus (vieną laipsnį Vega pasislinks per 11000 metų).
Pilnas Vegos erdvinis greitis aplinkinių žvaigždžių atžvilgiu yra apie 19 km/s. Tai maždaug lygu Saulės judėjimo greičiui (aplinkinių žvaigždžių atžvilgiu). Kadangi Vega artėja, po 210 tūkstančių metų ji taps ryškiausia žvaigžde naktiniame danguje ir po 290 000 metų pasieks –0.81 ryškį.
Sprendžiant iš žvaigždės judėjimo, ji turėtų priklausyti vadinamajai Kastoro grupei. Šiai grupei priklauso apie 16 žvaigždžių, įskaitant Alderaminą, Fomalhautą, Kastorą ir, žinoma, Vegą. Visi šios grupės nariai juda ta pačia kryptimi, tuo pačiu erdviniu greičiu (16,5 km/s). Vertinama, kad šios grupės amžius turėtų būti apie 200 ± 100 milijonų metų. Priklausymas šiai grupei reikštų, kad visos šios žvaigždės kadaise susiformavo viename padrikajame spiečiuje, kuris tik vėliau tapo gravitaciškai nesurištu.
Planetinė sistema
right|thumb|280px| Vasaros trikampis Pirmąsyk Vegos žvaigždę supantis proplanetinis diskas buvo aptiktas 1980 metais infraraudonųjų spindulių astronominiu palydovu IRAS. 1997 metais Džeimso Klerko Maksvello teleskopu buvo aptikta planeta, prilygstanti 12 Jupiterio masių ir nutolusi nuo žvaigždės 70 av. Galop astronomai priėmė sprendimą, jog aplink Vegą egzistuoja ankstyvosios stadijos besiformuojanti planetų sistema. Tyrinėdami Vegą kosminiu teleskopu „Spitzer“, astronomai patikslino žvaigždę juosiančio dulkių disko matmenis. Paaiškėjo, jog Vegos proplanetinio disko spindulys – 120 av, disko viduryje yra 80 av spindulio tuštuma. 2003 m. buvo iškelta hipotezė, kad šios nuolaužos susikūrė, kai maždaug Neptūno masės planeta pasislinko nuo 40 av iki 65 av per 56 milijonus metų. Tai galėjo sudaryti sąlygas formuotis mažesnėms planetoms arčiau Vegos. Naudojant Havajuose esantį teleskopą, 2005 m. astronomai patikslino planetos, skriejančios apie Vegą, masę – nustatė ją esant 5-10 Jupiterio masių. 2007 metais dar kartą susidomėta Vegos proplanetiniu disku, todėl jis buvo vėl tirtas naudojant jautresnius prietaisus. Stebėjimai parodė, kad proplanetinis diskas yra gana lygus ir simetriškas. Nebuvo rasta jokių įrodymų apie planetų, aprašytų anksčiau buvimą, o tai kelia abejonių dėl didžiosios planetos egzistencijos. Tačiau vis dar yra galimybė, jog yra ir mažesnių planetų, tačiau jos išsidėsčiusios arčiau žvaigždės, todėl jas nustelbia Vegos šviesa.
Etimologija
left|thumb|Takas dangaus skliaute, kuriuo „keliauja“ Žemės ašis. Vega ryškiausia žvaigždė apačioje|alt=Small white disks representing the northern stars on a black background, overlaid by a circle showing the position of the north pole over time Žvaigždės pavadinimas Vega yra kilęs iš arabų kalbos ir reiškia „nusileidimas“ arba „nukritimas“.