cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
2023 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
Čempionato nuostatai
Čempionato tikslas yra nustatyti 2023 m. Lietuvos šachmatų čempionato nugalėtoją ir prizininkus. Taip pat, atrinkti šachmatininkus, atstovausiančius Lietuvos rinktinei visose oficialiose varžybose iki 2024 m. Lietuvos čempionato. Atstovavimo tvarka nustatoma pagal čempionate iškovotas vietas: pirmąją, antrąją, trečiąją ir t. t.  Penki Lietuvos rinktinės dalyviai, žaidę 44-oje šachmatų olimpiadoje Čenajuje galėjo varžytis ir dėl kelialapio į 2023 m. Pasaulio taurės varžybas.
Žaidėjų atranka
Lietuvos šachmatų čempionato finale dalyvavo 10 šachmatininkų. Buvo kviečiami dalyvauti: 2022 m. Lietuvos šachmatų čempionato prizininkai: FM Karolis Jukšta, DM Valerijus Kazokouskis ir DM Tomas Laurušas. Taip pat, 2023 m. Lietuvos šachmatų čempionato pusfinalio 1-3 vietų prizininkai: FM Pijus Stremavičius, FM Matas Indriūnas ir Glebas Pidlužnis. Federacijos tarybos sprendimu buvo kviečiami keturi didmeistriai, turintys aukščiausią, galiojantį FIDE reitingą 2023 m. gegužės 1 dienai: Titas Stremavičius (Elo rtg. 2541), Paulius Pultinevičius (2537), Eduardas Rozentalis (2527), Šarūnas Šulskis (2497).
Laiko kontrolė
Laikas kiekvienam: 40-iai ėjimų – 1 val. 30 min., po to, iki partijos pabaigos pridedama 30 min. Be to, po kiekvieno ėjimo pridedama po 30 sek.
Apdovanojimai
Čempionato nugalėtojas apdovanojamas nugalėtojo Taure, prizininkai (1 – 3 vieta) apdovanojami medaliais ir diplomais. 1 – 6 vietų laimėtojai apdovanojami piniginiais prizais: 1-a vieta-1000 Eur, 2-a – 700 Eur, 3-ia-500 Eur, 4-a -350 Eur, 5-a -250 Eur, 6-a -200 Eur. Pirmąsias tris vietas iškovoję šachmatininkai įgyja teisę dalyvauti 2024 m. Lietuvos šachmatq čempionato finale.
1-5 ratai
Po 5 ratų pirmavo V. Kazakouskis (4,5 tšk. iš 5). Pustaškiu nuo jo atsiliko T. Laurušas. Trečioje vietoje buvo T.Stremavičius (3,5), ketvirtoje – Š.Šulskis (3). Dar pustaškiu atsilikęs žengė P.Pultinevičius. Praėjusių metų Lietuvos čempionas FM K. Jukšta bei M. Indriūnas turėjo po 2,5 tšk.
6- 8 ratai
Šeštasis ratas įnešė pakitimų lyderių rikiuotėje: čempionate pirmavęs Vilniaus didmeistris Valerijus Kazakouskis nusileido daugkartiniam Lietuvos čempionui Šarūnui Šulskiui. Tuo pasinaudojęs Kauno didmeistris Tomas Laurušas, juodosiomis figūromis įveikęs vilnietį FM Tautvydą Vedricką tapo vienvaldžiu lyderiu, tačiau neilgam. V. Kazakouskis 7-ame rate laimėjęs prieš marijampoliškį Paulių Pultinevičių, pavijo T.Laurušą. Po 7 ratų abu šie didmeistriai turėjo po 5,5 taško ir pirmavo čempionate.
Po 8-o rato pustaškiu daugiau vėl turėjo Tomas Laurušas, baltosiomis figūromis laimėjęs prieš Gleba Pidlužnį, kadangi Valerijus Kazakouskis, žaidęs taip pat baltosiomis, su Matu Indriūnu turėjo tenkintis lygiosiomis.
Paskutinis ratas
Prieš paskutinį ratą į šalies čempiono vardą ir kelialapį į FIDE Pasaulio taurę vis dar pretendavo 3 žaidėjai – pirmaujantis Tomas Laurušas (6,5 tšk. iš 8.) ir nuo jo pustaškiu atsiliekantys: Titas Stremavičius bei Valerijus Kazakauskis (po 6 tšk.). Galimybių į medalininkų trejetą patekti tebeturėjo ir Šarūnas Šulskis, surinkęs 5 tšk. Visi šie 4 dalyviai turėjo tiesiogiai žaisti tarpusavyje. Laimėjęs paskutinio rato partiją prieš Š. Šulskį, 2023 metų Lietuvos čempionu tapo Tomas Laurušas – 7,5 tšk. Tai jau trečiasis T. Laurušo Lietuvos čempiono titulas. Be to, jis iškovojo kelialapį į 2023 m. pasaulio šachmatų taurės varžybas.
Kiti prizininkai: didmeistris Titas Stremavičius surinko 7 tšk. ir iškovojo sidabrą, o bronza atiteko pirmąją čempionato dalį pirmavusiam didmeistriui Valerijui Kazakouskiui – 6 tšk.
Čempionato lentelė
2023 m. Lietuvos šachmatų čempionato partijos
Grigaliūnai (Švenčionys)
Grigaliūnai – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 2,5 km į šiaurės vakarus nuo Švenčionių. Seniūnaitijos centras. Pietuose praeina kelias.
Zbignevas Cinkutis
Zbignevas Cinkutis (1938 m. rugpjūčio 18 d. Seinuose, Lenkija – 1987 m. sausio 9 d. prie Sobotkos) – Lenkijos aktorius, režisierius, teatro direktorius ir pedagogas.
Biografija
1962 m. baigė Lodzės Valstybinės aukštosios filmo, televizijos ir teatro mokyklos aktorinį skyrių ir dirbo Opolės krašto teatre. 1961-64 m. priklausė žinomai Ježio Grotovskio aktorių trupei. 1964-64 m. dirbo Lodzės Teatr Powszechni, 1966-84 m. Ježio Grotovskio Teatrinės laboratorijos aktorius, instruktorius ir pedagogas Vroclave, 1977-80 m. buvo šios institucijos direktoriaus pavaduotoju. Daug kartų teko išvykti į užsienį perteikti Teatrinės laboratorijos patirtį. 1984 m. įkūrė savarankišką teatrinę studiją Drugie Studio Wrocławskie, su kurios aktoriais pastatė keletą spektaklių. 1975 m. baigė Lodzės Valstybinės aukštosios filmo, televizijos ir teatro mokyklos režisūros skyrių ir kartu su veikla Teatrinėje laboratorijoje derino kviestinio režisieriaus darbą kituose teatruose.
Daugelio vaidmenų atlikėjas teatrinėje scenoje, vaidino ir kelete lenkiškų filmų: Zamach (1958 m.), Zezowate szczęscie (1960 m.), Podziemny front (1965 m.). Žuvo automobilio avarijoje.
Laisvoji Lietuva (Kaunas)
Laisvoji Lietuva – antisovietinio pogrindžio laikraštis, leistas Kaune 1940 m.
Vlado Telksnio, Juozo Gražio, Povilo Malinausko, Kazimiero Ambrazaičio rengtas leidinys. Išėjo tiktai vienas numeris. Sovietinis saugumas suėmė daugumą grupės narių. dr. Kazimieras Ambrazaitis išvengė suėmimo nes tuo metu buvo išvykęs į savo tėviškę Raseinių apylinkėje.
Vidmantas Urbonas (1941)
Vidmantas Urbonas (g. 1941 m. sausio 12 d. Kėdainiuose) – buvęs Lietuvos futbolininkas ir treneris.
Juknaičiai (Geldapės apskritis)
Juknaičiai (, nuo 1935 m. spalio 5 d. Steinhagen, nuo 1946 m. lapkričio 12 d. ) – Lenkijos Varmės Mozūrų vaivadijos Geldapės valsčiaus kaimas.
Vidmantas Urbonas (1941)
Biografija
Žaidė „Chemijos“, „Melioratorių“ komandose, daugiausia pasiekė su „Nevėžio“ komanda (šalies auksas, sidabras ir bronza, Pabaltijo šalių kaimo draugijų auksas).
Baigęs karjerą dirbo teisėju, sulaukęs 50 metų pradėjo trenerio darbą, ilgai dirba sporto mokyklos vaikų futbolo treneriu, treniravo „Melioratoriaus komandą. 2003 m. prisijungė prie „Nevėžio“ komandos trenerių štabo.
Pas V. Urboną treniravosi Marius Činikas, Laurynas Rimavičius, K. Rokas, A. Radavičius, M. Pinskis. A. Lukoševičius.
Turi du sūnus.
Stumbriškio valsčius
Istorija
Minimas XIX a. Kauno gubernijoje, gyvavo iki I pasaulinio karo.
Dominykas Mykolas Sluška
Dominykas Mykolas Sluška (apie 1655 m. – 1713 m. sausio 31 d.) – LDK valstybinis ir karinis veikėjas, Rečicko, Suražo ir Borisovo seniūnas, Polocko vaivada (1686–1713), Lietuvos Tribunolo maršalka (1681, 1690 ir 1695 metais).
Biografija
thumb|left|150px|[[Sluškų rūmai]] Lietuvos bajorų Sluškų giminės atstovas, herbo „Ostoja“ savininkas. Lietuvos dvaro paiždininkio Boguslavo Jurgio Sluškos (apie 1620–1658) ir Anos Potockytės (m. 1695) antrasis sūnus. Vyresnysis brolis – Lietuvos lauko etmonas Juozapas Boguslavas Sluška (apie 1652–1701).
Jam priklausė Rečico, Suražo ir Borisovo seniūnijos. 1686 metais Dominykas Mykolas Sluška gavo Polocko vaivados pareigybę ir tapo ATR senatoriumi. Buvo tris kartu renkamas Lietuvos Tribunolo maršalka (1681, 1690, 1695 metais).
1690 m. Vilniuje pradėjo rūmų, žinomų kaip Sluškų rūmai, statybą. Statyboms vadovavo italų architektai Mikelandželas Palonis ir Pjetras Pertis. Rūmų statyba tęsėsi 10 metų. 1705 ir 1709 metais rūmuose svečiavosi rusų caras Petras I.
Šeima
Buvo vedęs Konstanciją, Smolensko vaivados, kunigaikščio Grigaliaus Kazimiero Padberieskio (m. 1677) dukterį, nuo santuokos su kuria turėjo keturis sūnus: Bogdaną, Eustachijų, Boguslavą ir Žygimantą.
Ąžuolynė (Pasvalys)
Ąžuolynė – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Pasvalio.
Istorija
Kaimas įkurtas 2016 m. birželio 15 d.
Barčių kraštovaizdžio draustinis
Barčių kraštovaizdžio draustinis priklauso Metelių regioniniam parkui, yra įsikūręs pietų Lietuvoje, Lazdijų rajone, Seirijų seniūnijoje.
thumb|left|240px|Prelomčiškės piliakalnis
Įkurtas siekiant išsaugoti išsaugoti Dusios ežero terasas, paežerio kopų ruožą, smulkias moreninio reljefo formas, botaniniu ir entomologiniu požiūriais vertingus ežero vakarinės pakrantės šlaitus, Prelomčiškės piliakalnį su gyvenviete, Zebrėnų senovės gyvenvietę ir kitas kultūros paveldo vertybes.
Miley Cyrus
Maili Rei Sairus (, tikras − Destiny Hope Cyrus, 1992 m. lapkričio 23 d.) – JAV dainininkė ir aktorė. Karjerą pradėjo nuo 12 metų vaidindama „Disney“ kanale. Labiausiai išpopuliarėjo dėl atliekamo pagrindinio vaidmens seriale „Hana Montana“, vėliau tapo tarptautine popmuzikos žvaigžde.
Biografija
Miley Cyrus gimė 1992 m. lapkričio 23 d. Jos tėvas buvo country dainininkas Billy Ray Cyrus. Tikrasis Miley Cyrus vardas − Destiny Hope Cyrus. Vaikystėje Miley Cyrus buvo praminta Smiley („šypsena“). Iš to kilo jos sceninis vardas Miley. 2003 m. Miley kartu su tėvu pasirodė TV seriale „Doc“. Kiek vėliau tais pačiais metais ji gavo smulkų vaidmenį Tim Burton filme „Didelė žuvis“ (Big Fish). Tuo pačiu metu Miley Cyrus mokėsi dainuoti ir kurti dainas. 2005 m. ji laimėjo pagrindinį vaidmenį „Disney“ kompanijos TV seriale „Hana Montana“ (Hannah Montana), kuriame vaidino pagrindinę heroję paauglę, kuri naktį yra pop superžvaigždė, vardu Hana Montana, o dieną − eilinė mergaitė Miley Stewart, gyvenanti eilinį, paauglio rūpesčių kupiną gyvenimą. 2006 m. pradėtas transliuoti serialas išpopuliarino Miley Cyrus JAV. Spalį pasirodė serialo muzikinio takelio CD, kuriame Miley atliko 8 serialo dainas ir dar 5 takelius (vieną jų − su tėvu Billy Ray Cyrus).
2003 m. pabaigoje Miley Cyrus debiutavo popmuzikos scenoje apšildydama kito „Disney“ projekto The Cheetah Girls koncertinius pasirodymus. 2007 m. perleistas pirmasis albumas „Hannah Montana“ ir išleistas debiutinis singlas „The Best of Both Worlds“ Hanos Montanos pseudonimu. 2007 m. vasarą išleistas antrasis albumas „Hannah Montana 2/Meet Miley Cyrus“. Tais pat metais Miley Cyrus surengė pirmąjį savo solinį koncertinį turą, nusitęsusį iki 2008 m. pradžios. 2008 m. Miley Cyrus išleido debiutinį albumą „Breakout“, kuris pasiekė JAV topų 1 vietą. 2009 m. pasirodė pilnametražininis filmas „Hana Montana. Filmas“ (Hannah Montana: The Movie) su Miley Cyrus pagrindiniame vaidmenyje. Filmo daina „The Climb“ sėkmingai pasirodė JAV topuose. Vėliau išleistas trumpas albumas „The Time of Our Lives“, kurio daina „Party in the U.S.A.“ pasiekė JAV topų 2 vietą.
2009 m. koncertinis turas „Wonder World Tour“ buvo antrasis Miley ir pirmasis tarptautinis. Miley Cyrus atliko pagrindinį vaidmenį 2010 m. filme „Paskutinė daina“ (The Last Song). 2010 m. pasirodė nuosaikiai įvertintas trečiasis albumas „Can't Be Tamed“. Miley Cyrus buvo paskelbusi, kad sustabdo muzikinę karjerą dėl aktorystės. Po pasirodymų televizijoje ir filmuose „LOL“ ir „So Undercover“ Miley Cyrus grįžo prie muzikos. Sekantį albumą ruošti padėjo būrys žinomų prodiuserių, tarp jų Pharrell Williams. 2013 m. singlas „We Can't Stop“ pasiekė 2-ą vietą JAV, 1-ą − JK topuose. Singlas „Wrecking Ball“ pasiekė JAV ir JK topų pirmąsias pozicijas, jo videoklipe Miley Cyrus pasirodė nuoga. 2013 m. spalio mėnesį pasirodęs albumas „Bangerz“ susilaukė didžiulio tarptautinio populiarumo. Miley Cyrus surengė skandalingą, gašlumu kaltintą pasirodymą 2013 m. MTV video apdovanojimuose. Metų pabaigoje MTV Europos muzikos apdovanojimuose, kuriuose atsiėmė geriausio videoklipo apdovanojimą už „Wrecking Ball“, Miley Cyrus scenoje užsirūkė marichuanos suktinę.
Birštono tvenkinys
Birštono tvenkinys – tvenkinys Birštone, dešiniajame Nemuno krante, šalia kelio. Priklauso Nemuno mažųjų intakų (su Nemunu) baseinui. Tiesioginis vandentakis (upė) – Druskupis.
Miesto šiaurėje telkšantį Birštono tvenkinį sudaro trys tvenkiniai: Birštono I, II ir III tvenkiniai. Tvenkinių hidrologiniai numeriai atitinkamai 10050200, 10050201 ir 10050202. Birštono I tvenkinys yra labiausiai į rytus nutolusi Birštono tvenkinio dalis. Jo plotas 2,16 ha, kranto linijos ilgis 0,75 km. Tvenkinio ilgis šiaurės vakarų-pietryčių-rytų kryptimi – 0,31 km, plotis – iki 0,1 km. Šiauriniame jo krante yra Vytautas Mineral SPA centras, vakaruose už Karalienės Barboros alėjos telkšo Birštono tvenkinio vidurinė dalis – Birštono II tvenkinys. Jo plotas 1,82 ha, kranto linijos ilgis 0,55 km. Ilgis iš vakarų į rytus – 0,17 km, plotis – iki 0,12 km. Labiausiai į vakarus nutolusi dalis yra Birštono III tvenkinys. Jo plotas 2,56 ha, kranto linijos ilgis 0,8 km. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 0,26 km, plotis – iki 0,13 km. Į šiaurę nuo jo stūkso Žvėrinčio miškas. Visų tvenkinių altitudės 51,5 m. Krantai žemi.
Iš trečiojo tvenkinio, esančio arčiausiai Žvėrinčiaus miško, tarpukariu gydykloms buvo kasamas gydomasis purvas. Ilgainiui susiformavo didelė dauba, todėl buvo nuspręsta kasti tvenkinį. Greta jo buvo iškasti dar du tvenkiniai, kurių vandenį nuolat atnaujina Druskupio upelis. Žemės iš kasamų tvenkinių buvo panaudotos krantinei palei Nemuno upę formuoti. Tvenkiniai priskiriami rekreacinei zonai, kurią numatoma plėtoti ir ateityje. Pirmajame ir antrajame tvenkinyje galima ir žvejyba.
Okarina
thumb|240px|Okarina Okarina ( – 'žąsiukas') – pučiamasis muzikos instrumentas (uždarojo tipo fleita). Okarina turi keraminį kiaušinio arba cigaro formos korpusą, kuriame yra 7–10 skylučių. Korpusas pereina į vamzdelį su švilpiamąja briauna.
Okarina (neretai įvairaus diapazono okarinų komplektas – nuo sopraninės iki kontrabosinės) naudojama muzikantų mėgėjų.
Okarina buvo išrasta Italijoje – 1853 m. Džiuzepė Donati sukūrė klasikinę dešimties skylučių okariną, tačiau okarinos prototipų turi daugelis tautų. Okarinos tipo yra lietuvių molinukai.
Okarinoms sukurta nemažai partijų orkestruose.
Šeštokai (reikšmės)
Šeštokais vadinamos gyvenvietės:
Kamiliavos tvenkinys
Kamiliavos tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Birštono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Jiezno. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Verknės intakas) 0,46 km nuo jo žiočių. Tvenkinys ovalus, jo ilgis iš pietų į šiaurę – 0,24 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 75,2 m. Krantai neaukšti, daugiausia apaugę krūmais, aplinkui plyti dirbami laukai. Tvenkinys labai užžėlęs vandens augmenija. Į vakarus įsikūręs Kamiliavos kaimas, į rytus – Dirvoniškių kaimas.
TVG
Tauragės Versmės gimnazija
Sakalai (Geldapės apskritis)
Sakalai (, nuo 1938 m. liepos 16 d. Hainholz, nuo 1946 m. lapkričio 12 d. ) – kaimas Lenkijos Varmės Mozūrų vaivadijos Geldapės valsčiuje.
Litecoin
Litecoin (simbolis: Ł) – kriptovaliuta, viena pirmųjų Bitcoin atšakų dar žinomų kaip „altkoinai“. Sistemos veikimui ir apsaugai užtikrinti naudojami kriptografiniai metodai. Litecoin galima iškeisti į Bitcoin, kitus altkoinus ar įprastus pinigus keityklose, taip pat galima elektroniniu būdu atsiskaityti už prekes ar paslaugas iš juos norinčių priimti prekybininkų.
Skirtumai tarp Bitcoin ir Litecoin
Litecoin yra antroji Bitcoin atšaka po Namecoin ir turi tik nedidelius skirtumus:
Istorija
2011 m. spalio 13 d. Litecoin buvo paskelbtas per atvirojo kodo klientą GitHub svetainėje. 2013 m. lapkritį Litecoin rinkos kapitalizacija pasiekė 1 mlrd. dolerių. 2014 m. pradžioje Litecoin kūrėjų komanda paskelbė Android programėlės alfa versiją. 2017 m. gegužę Litecoin programinėje įrangoje buvo aktyvuotas SegWit palaikymas. 2017 m. rugsėjį įvyko pirmieji nedalomi sandoriai. Per 4 dienas buvo atliktos operacijos tarp Litecoin ir Decred, Litecoin ir Vertcoin, Litecoin ir Bitcoin. 2021 m. rugpjūtį Litecoin kapitalizacija siekė 12,2 mlrd. dolerių.
Medininkų valsčius
Medininkų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Medininkai.
Istorija
Senasis valsčius minimas dar XVI a. pradžioje. Vėliau trumpam buvo atkurtas II pasaulinio karo pradžioje.
Monterėjaus tarptautinis popmuzikos festivalis
thumb|Michelle Phillips iš „The Mamas & The Papas“ 1967 m. Monterėjaus muzikos festivalyje
Monterėjaus tarptautinis popmuzikos festivalis – tris dienas trukęs muzikos festivalis, vykęs 1967 m. birželio 16–18 dienomis Monterėjuje, Kalifornijoje, JAV. Festivalis buvo sudėtinė Hipių vasaros dalis. .
Šio festivalio metu triumfavo Jimi Hendrix Experience, The Who ir Ravi Shankar, taip pat pirmą kartą prieš didelę auditoriją koncertavo Janis Joplin ir Otis Redding. Festivalis įkvėpė po dvejų metų įvykusį Vudstoko muzikos festivalį. Apie Monterėjaus festivalį buvo sukurtas dokumentinis filmas. .
Tik savaitę prieš Monterėjaus festivalį pietinėje Tamalpais kalno papėdėje, Marino apygardoje, esančioje netoli San Francisko, Kalifornijoje, įvyko Fantasy Fair and Magic Mountain muzikos festivalis.
Pasirengimas festivaliui
Festivalį organizavo Džonas Filipsas iš The Mamas & the Papas, muzikos prodiuseriai Luisas Adleris, Alanas Parizeris bei anglų žurnalistas, rašytojas ir publicistas Derekas Teiloras. Kaip festivalio vietą organizatoriai išrinko nedidelį Monterėjaus miestelį, esantį 130 km nuo San Francisko, Ramiojo vandenyno pakrantėje. Monterėjus buvo žinomas 1950 m. įvykusiu džiazo festivaliu. Netoliese esančioje vietovėje nuo Monterėjaus kiekvienais metais nuo 1964 m. vykdavo folkroko festivalis.
Monterėjaus festivalio organizatoriai tikėjosi, jog festivalis paskatins roko muzikos pripažinimą tokia pačia meno forma, kokia jau buvo pripažintas džiazas ar kiti muzikos stiliai. Festivalis buvo planuojamas 6–7 savaites. Pirmuoju atlikėju pakviestas Ravi Šankaras iš Indijos, su kuriuo buvo sudaryta sutartis. Pagal ją atlikėjui buvo numatytas 5 tūkst. JAV dolerių honoraras. Jam vienam po festivalio ir buvo išmokėtas, kadangi vėliau organizatoriai apsisprendė, jog festivalis bus labdaringas ir kitose sutartyse su festivalio atlikėjais honorarai nebebuvo numatyti.
Festivalio devizu tapo žodžiai „Muzika, meilė ir gėlės“. Džonas Filipsas specialiai festivaliui sukūrė dainą, kurią atliko Skotas Makenzis. Daina „San Franciskas. (Nepamiršk į plaukus įsisegti gėlių)“ tapo žinomu singlu visame pasaulyje.
Festivalis buvo mokamas. Įėjimo mokestis svyravo nuo 3 iki 6,50 JAV dolerių. Hipių kooperatyvas „Green Power“ aprūpino festivalio dalyvius sumuštiniais su arachisų sviestu. .
Eiga
Festivalis vyko birželio 16–18 d. mugių-prekybos komplekse. Pirmos dienos įvykiu tapo Simon and Garfunkel dueto koncertas. Antros dienos atradimu buvo grupė Big Brother and the Holding Company, o būtent Janis Joplin. Jos atliekamas bliuzas pakerėjo visus ir nuo to momento dainininkė tapo žinoma. Po festivalio su Janis Joplin kontraktą pasirašė kompanija „Columbia Records“.
Antros dienos vakare publiką nustebino Otis Redding. Savo soul muzikos stiliumi jam pavyko pritraukti publikos dėmesį, nepaisant to, jog hipių šis stilius nebuvo mėgiamas. Po metų nuo šio festivalio Otisas Redingas žuvo autoavarijoje.
Trečią dieną tris valandas scenoje gitara grojo virtuozas iš Indijos Ravi Šankaras. Specialiai jo pasirodymui buvo atvežtos orchidėjos iš Havajų.
Vakare kilo ginčas, kas pasirodys pirmesni tarp Džimio Hendrixo ir The Who atlikėjų. Buvo mesti burtai ir vakarinę dalį pirmieji pradėjo The Who. Dainos „My Generation“ pabaigoje Pitas Taunseilas sudaužė savo gitarą, kuo nustebino taikiai nusiteikusią hipių publiką.
Paskutinieji koncertavo The Mamas & the Papas, kurie tarp kitų savo dainų atliko ir gerai žinomą „California Dreamin“. Po jų pasirodymo į sceną užlipo Skotas Makenzis ir kartu su The Mamas & the Papas atliko „San Franciskas. (Nepamiršk į plaukus įsisegti gėlių)“. Daina rekordiniu greičiu pakilo į topų viršūnes ir tapo hipių judėjimo himnnu.
Paskutinė daina, nuskambėjusi Monterėjaus festivalyje, buvo The Mamas & the Papas sudainuota „Dancing in the Street“.
Festivalyje pasirodė daugiau kaip 30 atlikėjų.
Atlikėjai
Penktadienis, birželio 16 (vakarinis koncertas)
Šeštadienis, birželio 17 (popietinis koncertas)
(vakarinis koncertas)
Sekmadienis, birželio 18 (popietinis koncertas)
Boguslavas Jurgis Sluška
Boguslavas Jurgis Sluška (apie 1620–1658) – LDK valstybinis veikėjas, Rečicos seniūnas (nuo 1639 metų), Lietuvos didysis stalininkas (1643–1645), Lietuvos dvaro paiždininkis (nuo 1645 metų).
Biografija
Lietuvos bajorų Sluškų giminės atstovas, herbo „Ostoja“ savininkas. Minsko, Naugarduko ir Trakų vaivados Aleksandro Sluškos (apie 1580–1647) ir Sofijos Konstancijos Zenovičiūtės vyresnysis sūnus. Jaunesnysis brolis – Lietuvos didysis vėliavininkas Žygimantas Adomas Sluška (1628–1674).
1643 metais Boguslavas Jurgis Sluška gavo Lietuvos dižiojo staklininko pareigybę, o 1645 metais buvo paskirtas Lietuvos dvaro paiždininkiu.
Debesnų pelkė
Tai viena iš nedaugelio Žemaitijoje išlikusių didesnių pelkių su kalkingoms žemapelkėms ir tarpinėms pelkėms būdinga augalija ir gyvūnija. Nuo 2000 m. lankytojai gali aplankyti Debesnų botaninį taką, kuris iš dalies atnaujintas 2015 m.
Boguslavas Jurgis Sluška
Šeima
Buvo vedęs Aną Potockytę (m. 1695), Braclavo vaivados Stepono Potockio (1568–1631) Marijos Mogiliankos (1591–1638) dukterį, Braclavo vaivados Dominyko Aleksandro Kazanovskio našlę. Vaikai:
Debesnų pelkė
Pelkėje išskirtos 5 Europos Bendrijos svarbos buveinės: rūšių turtingos ganyklos ir ganomos pievos, išsidėsčiusios šiaurrytiniame pelkės pakraštyje; melvenynų buveinės nedideli plotai, išskirti šiauriniame pakraštyje; šienaujamos mezofitų pievos, išsidėsčiusios šiauriniame ir pietiniame pakraščiuose, sudarančios mozaiką su įsėtomis šienaujamomis pievomis; tarpinių pelkių ir liūnų buveinės, kurios užima didžiausius plotus; šarmingų žemapelkių buveinės.
Debesnų pelkėje rasta į Lietuvos Raudonąją knygą įrašytų augalų: itin gausi liekninio beržo populiacija, aptinkamas sibirinis vilkdalgis, paprastoji tuklė, raktažolė pelenėlė, žalioji plateivė, žalsvažiedė blandis, vyriškoji gegužraibė ir įvairios gegūnių rūšys.
Debesnose aptinkamos ir saugomų gyvūnų rūšys: ūdra, didysis baublys, tetervinas, putpelė, pilkoji gervė, drugiai pievinis satyriukas ir auksuotoji šaškytė.
Pagal 2014–2016 m. projektą „Biologinės įvairovės ir ekosistemų funkcijų atkūrimo Biržulio, Stervo ir Debesnų šlapynėse planavimas ir praktinių atkūrimo priemonių taikymas“, kuris finansuotas Europos ekonominės erdvės finansinio mechanizmo ir Lietuvos biudžeto lėšomis, pelkės teritorija aptvarkyta: apie 100 ha plote iškirsti krūmai, medžiai, susmulkinta daug metų nešienauta žolė. Be to, pradėta bendradarbiauti su ūkininkais, palaikant atviras pelkių bei šlapių pievų buveines: įsigijus bandą galvijų, kurie ganytųsi šlapiose pievose ir nuėstų krūmokšnius, ir pelkės šienavimui tinkamą minitechniką.
Betygalos II piliakalnis
thumb|200px|left|Piliakalnio šlaite (priešingame nuo kapinių) įrengtas [[aukuras]] thumb|200px|left|Šiaurės vakarinė piliakalnio dalis miniatiūra|200px|left|Tvarkoma aukuro aikštelė. 2018 m. birželis thumb|295px|Kapinės piliakalnio papėdėje
Betygalos II piliakalnis, arba Alkos, Aukos kalnas – piliakalnis ir alkas (M141) Raseinių rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Betygalos, Dubysos regioniniame parke. Piliakalnis yra archeologinis, kraštovaizdžio ir mitologinis paminklas, 2000 m. įrašytas į Kultūros vertybių registrą (u. k. 5567 ).
Piliakalnis
Piliakalnį – stačiašlaitę kalvą, esančią Dubysos intako Vaškutės dešiniojo kranto slėnio pakraštyje, iš trijų pusių juosia upelio slėnio daubos, šiaurės pusėje yra aukštuma. Šlaitai į slėnį statūs, 20–25 m, šiaurinis galas nuo aukštumos pakyla apie 5 m aukščio. Aikštelė orientuota šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 30 x 33 m dydžio, jos šiauriniame krašte yra pylimo liekanų. Pasak J. Basanavičiaus, čia stovėjusi XIII a. – XIV a. rašytinių šaltinių minima Aukaimio pilis.
II piliakalnis – greičiausiai tai pirmojo piliakalnio įtvirtintas papilys. Jis įrengtas aukštumos kampe. Piliakalnį iš pietryčių, pietvakarių ir šiaurės vakarų juosia daubos. Šlaitai į daubas statūs, 18–25 m aukščio. Aikštelė beveik trikampė, nulyginta, 107x73 m dydžio, jos pietvakarinis kraštas 7 m aukštesnis. Pašlaitėje yra puslankio formos 90 m ilgio, 16 m pločio ir 3 m gylio griovys. Šlaite (kapinių pusėje) stovi 1860–1866 m. pastatyta penkiakampė Jankovskių koplyčia. Griovys rytinėje dalyje 5 m plotyje viršuje užpiltas. Kalnas apaugęs mišku, aikštelės dalis palei koplyčią dirvonuoja.
Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1909 m. atliko Liudvikas Kšivickis, aprašė Tadas Daugirdas, 1967 m. žvalgė Lietuvos istorijos institutas, 1980 m. tyrė Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.
Tvarkymo darbai
2017–2018 m. buvo vykdomi piliakalnio tvarkymo darbai. Įrengta takų ir laiptų sistema, jungianti abu piliakalnius ir kapines, pašalinti vaizdą užstojantys medžiai ir krūmai, pertvarkyta vieta prie aukuro.
Baltplonėnas
Baltplonėnas – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, tarp Plonėno ir Didžiojo Plonėno, pasienyje su Latvija.
Istorija
Kaimas įkurtas 2014 m. rugsėjo 10 d.
Šalčininkėlių valsčius
Šalčininkėlių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje. Centras – Šalčininkėliai.
Šeštokų dvaras
Šeštokų dvaras – dvaras, buvęs dabartiniame Šeštokų kaime. Pats dvaro pastatas stovėjo šalia Lazdijų vieškelio, greta kaimo. Šiandien čia - pušynėlis, auga daug alyvų krūmų, sena liepa. Parke galima surasti ir buvusio dvaro pamatų liekanų (dvaras sudegęs).
Istorija
Istorikas kun. J. Reitelaitis Lietuvos metrikos 76 knygos 221 puslapyje buvo suradęs įrašą, jog Šeštokų įkūrėju buvęs Andriejus Sasinas. Jis iš karaliaus Žygimanto Augusto gavo leidimą Šeštokynės skynime (v Šostakovskom Ostrove), Nemunaičio girininkijoje, prie Kirsnos upės, iškirsti mišką ir įkurti gyvenvietę, kuri jiems ir jų ainiams priklausysianti iki tol, kol jie būsią gyvi. Tačiau A. Sasinas naujojoje sodyboje neilgai gyveno. Jam mirus jo žmona ištekėjo už Jono Kryžanausko, tačiau neilgai trukus mirė ir ji, nepalikusi įpėdinių, antrajam vyrui neišrūpinusi teisės gyventi Šeštokinės skynime.
Pats J. Kryžanauskas nesitikėjo, kad kas nors galįs jį iškeldinti – toliau kirto medžius ir plėtė gyvenvietę. Vis dėlto jis buvo įskųstas karaliui Žygimantui III. Karalius 1592 m. gegužės 4 d. Šeštokinės skynimą valdyti iki gyvos galvos pavedė Pinsko vėliavininkui Konstantinui Fediušai.
Šitaip Sasino, Kryžanausko, Fediušo Šeštokinės sala greičiausiai tapo dvaru (karalių dovanotos žemės savo patikėtiniams užimdavo po 40 valakų, kuriuose šie ir kurdavo kaimus). Ši gyvenvietė buvo vadinama sala greičiausiai dėl to, kad buvo apsupta 3 vandens telkinių: Kirsnos upės, Kiaulyčios upelio ir Naujienos ežero.
Dvaro savininkai buvo Bereckai, vėliau Osipavičienė, Mečislovas ir Elena Kolačauskaitė - Beldauskai, ir pagaliau, seserys Kazimiera ir Vanda Beldauskaitės. Pastarosios padovanojo bažnyčiai 8 margus žemės ir namą su ūkiniais pastatais. Dvarininkaitės rėmė ir bažnyčios statybą, kuri 1924 m. buvo užbaigta.
1940 m. balandžio 29 d. Kazimiera Beldauskaitė mirė, kaip Šeštokų parapijos Mirimų metrikos knygoje nr. 7 įrašyta, nuo prigimto silpnumo. 1945 m. rugsėjo 8 d. dėl senatvės, 76 metų amžiaus mirė ir Vanda Beldauskaitė, abi palaidotos viena šalia kitos Šeštokų kapinėse.
Lietuvos futbolo taurė 2023 m.
Lietuvos futbolo taurė 2023 m. – 35-asis nepriklausomos Lietuvos futbolo taurės turnyras. Pagal turnyro generalinį rėmėją, oficialus 2023 m. turnyro pavadinimas – Hegelmann LFF Taurė.
Turnyro dalyviai
Šių metų turnyre viso dalyvauja 48 komandos. Privalomi 31 dalyviai: 10 A lygos dalyvių, 11 I lygos dalyvių ir 10 II lygos dalyvių. Norą dalyvauti turnyre taip pat išreiškė 13 III lygos ir 4 SFL dalyviai.
Turnyro formatas
Iš viso dalyvavo 48 komandos
Pirmajame taurės etape nedalyvavo A lygos komandos. Iš likusių 38 komandų burtų keliu buvo sudaryta 16 porų, o 6 komandos be kovos pateko į sekantį etapą.
Antrame etape prie 16 pirmojo etapo laimėtojų bei 6 komandų patekusių be kovos, prisijungė ir A lygos ekipos. 32 komandos burtų keliu buvo suskirstytos į poras.
Po antrojo etapo sužaistas aštuntfinalis, ketvirtfinalis, pusfinalis ir finalo rungtynės.
Visuose etapuose buvo žaidžiamos vienerios rungtynės, kurių laimėtojai pateks į kitą etapą.
Visuose taurės etapų porose namuose žaidžia žemesniame divizione žaidžianti komanda; jeigu ištraukiamos dvi tos pačios lygos komandos – namuose žaidžia pirmoji ištraukta komanda.
Turnyro tvarkaraštis
Registracija buvo paskelbta kovo 29 d. ir vyko iki balandžio 8 d.
I etapas
Burtų keliu į kitą etapą pateko
Šešioliktfinalis
Į šį etapą pateko 9 Pirmos lygos, 7 II lygos, 5 III lygos bei 1 SFL komanda. Šiame etape prisijungė 10 A lygos komandų.
🛡️ PASTABA. FC Vova dėl registracijos nesklandumų užskaitytas pralaimėjimas prieš Marijampolė City.
Aštuntfinalis
Į šį etapą pateko 8 A lygos, 5 Pirmos lygos, 2 II lygos, ir 1 III lygos komanda.
Traukiant burtus, dėl techninių nesklandumų, FK Sūduvai teko du varžovai. Burtai buvo nutraukti ir pakartoti iš naujo.
Ketvirtfinalis
Į šį etapą pateko 6 A lygos ir 2 Pirmos lygos komandos. Rungtynės bus sužaistos iki rugsėjo 14 d.
Pusfinalis
Burtai buvo ištraukti rugpjūčio 17 d.
Finalas
Finalo vieta ir laikas dar nepaskelbti.
Kristupas Kazimieras Bialozoras
Kristupas Kazimieras Bialozoras (? – 1687 m. kovo 5 d.) – LDK valstybinis veikėjas.
Biografija
Lietuvos bajorų Bialozorų giminės atstovas. Minsko vaivados Kazimiero Karolio Bialozoro sūnus.
Upytės pastalininkis nuo 1657 m., vėliavininkas nuo 1663 m. ir maršalka nuo 1671 m., Lietuvos didysis vėliavininkas nuo 1683; karaliaus pulkininkas, Upytės nuo 1676 m., Kersnosko ir Vištinecko seniūnas.
Bodšvinkiai
Bodšvinkiai (arba Batvinkiai,, nuo 1938 m. birželio 3 d. Bodschwingken, Herandstal, nuo 1945 m. ) – kaimas Lenkijos Varmės Mozūrų vaivadijos Geldapės valsčiuje. Praeina Geldapės–Stara Ružankos kelias.
Šaka (reikšmės)
Šaka gali reikšti:
Juozapas Čartoriskis
Juozapas Čartoriskis (m. 1750 m. rugpjūčio 1 d.) – Kunigaikštis Klvanėje ir Žukove, Lietuvos didysis vėliavininkas.
Biografija
Karaliaus pakamario Jono Karolio Čartoriskio ir žmonos Magdelenos Konopackytės sūnus. 1698 m. liepos 14 d. buvo paskitras Lietuvos didžiuoju vėliavininku po Grigaliaus Antano Oginskio.
Buvo pasiuntiniu nuo Osvencimo ir Zatoro kunigaikštysčių į 1720 metų seimą.
Sasykas (Krymas)
Telkšo 0,6 m žemiau Juodosios jūros lygio. Nuo jos skiria 0,9-1,7 m pločio nerija. Vanduo į ežerą patenka iš jūros, besifiltruodamas per uolienas. Metų bėgyje Sasyko plotas kinta tarp 71-75 km². Vasarą dėl garavimo vandens druskingumas padidėja.
Juozapas Čartoriskis
Šeima
Vedė Teresę Denhofaitę, Pamario vaivados Vladislovo dukterį. Turėjo sūnų Stanislovą ir dukterį Jozefą Mariją Magdeleną.
Sasykas (Krymas)
Vidutinis plotis – 5,5 km, didžiausias – 9 km. Vidutinis gylis – 0,5 m, didžiausias – 1,2 m.
Juozapas Čartoriskis
Šeima
Juozapas Čartoriskis gyveno 52 metus, mirė po ilgos ligos. Palaidotas 1750 metų rugpjūčio 17 dieną Krokuvoje.
Sasykas (Krymas)
Vasarą sumažėjus plotui padidėja vandens druskingumas. Vandens skaidrumas – 0,6 m.
Vigmundas
Vigmundas (, m. 840 m.) – Mersijos karalius (840), Viglafo sūnus.
Biografija
Vigmundas, galimai, valdė Mersiją trumpą laiką, po tėvo mirties. Tačiau pagal kitą versiją, jis buvo Viglafo bendravaldis ir mirė dar jam gyvam esant, o sostą iškart paveldėjo Vigstanas.
2011 m. Pietų Sudano nepriklausomybės referendumas
'''2011 m. Pietų Sudano nepriklausomybės referendumas''' vyko 2011 m. sausio 9-15 dienomis. Šiuo referendumu buvo sprendžiama, ar Pietų Sudanas taps nepriklausomas nuo Sudano. Referendumas buvo viena iš Naivašos taikos sutarties, pasirašytos baigiant antrąjį Sudano pilietinį karą, sąlygų.
Sudano prezidentas Omar al-Bashir prieš referendumą paskelbė, kad jis yra būtinas, nes „vienybė negali būti suteikta per prievartą“ ir paskelbė gerbsiantis bet kokius referendumo rezultatus.
Nuo 2010 m. lapkričio 10 iki gruodžio 5 d. pietiniame Sudane vyko gyventojų, norinčių dalyvauti referendume, registracija. Jos metu užsiregistravo apie 4 milijonus gyventojų.
Referendumas prasidėjo sausio 9 dieną, o jau po trijų dienų, sausio 12 d., buvo paskelbta, kad savo balsą jau atidavė 2,3 milijono gyventojų, o tai sudarė 60 % užsiregistravusių. Tokiu būdu buvo aišku, kad referendumas įvyks.
thumb|left|200px|[[Pietų Sudanas|Pietų Sudano referendumo biuletenis (kairėje už atskirą respubliką, dešinėje už vienybę su Sudanu)]] Iš viso referendume dalyvavo 3 851 994 šalies gyventojų, iš kurių 3 792 518 (98,83 %) pasisakė už Pietų Sudano atsiskyrimą nuo Sudano ir tapimą atskira respublika. Prieš buvo 44 888 (1,17 %).
Unplugged (G&G Sindikato albumas)
„Unplugged“ – pirmas gyvas grupės G&G Sindikatas albumas, įrašytas 2016 m. Rusų dramos teatre, Vilniuje, o išleistas 2017 m.
Kūrybinė grupė
ir
Šeštokiškės (Zarasai)
Šeštokiškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Imbrado.
Putreliai
Putreliai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Žeimelio, pasienyje su Latvija.
Istorija
Kaimas buvo panaikintas 1988 m. balandžio 28 d., bet atkurtas 2014 m. rugsėjo 10 d.
Ferdousi
Ferdousi (, gimęs apie 940 m., miręs 1020 arba 1025 m.) – X a. pab. ir XI a. pr. Irano poetas, epinės poemos „Šachnamė“ autorius. Laikomas didžiausiu iš klasikinių persų poetų.
Biografija
Nieko tikro nežinoma apie Ferdousi gimimo metus. Iš kelių jo paties užuominų apie savo amžių, manoma, kad jis gimė 940 m. Jo tikras vardas taip pat nežinomas. Įprastai naudojamas Abual Kazimo vardas yra patronimas. 1223 m. „Šachnamę“ į arabų kalbą išvertęs Fathas ibn Ali Bondaris poeto vardą pateikė taip: al Amiras al Hakimas Abual Kazimas Mansūras al Hasanas al Ferdousi al Tūsis. Ferdousi yra poeto pseudonimas ir neaišku, kodėl jis jį pasirinko. Anot legendos, užrašytos Florencijos manuskripte, kai poetas viešėjo Gaznevidų sultono Machmūdo (pradėjo valdyti 997 m.) dvare, pastarasis, sužavėtas jo poezijos, pavadino jį Ferdousi, kas reiškia „iš rojaus“. Visuose istoriniuose šaltiniuose sutariama, kad Ferdousi buvo kilęs iš Tūso, gal iš kaimo Bažo prie Tūso, Chorasane. Neabejojama, kad jo giminė buvo pasiturintys vietos žemvaldžiai.
Beveik nieko nežinoma apie Ferdousi iki 977 m., kai jis pradėjo rašyti „Šachnamę“, išskyrus tai, kad jis 970 m. susilaukė sūnaus. Apie jo žmoną nežinoma nieko. Kai kurie jo poezijos komentatoriai mano, kad moteris, paminėta „Šachnamės“ Bižano ir Manižos istorijoje, tikriausiai yra poeto aliuziją į žmoną. Jei tai tiesa, tai ji turėjo būti raštinga, mokėjo groti arfa ir, tikėtina, taip pat kilusi iš kilmingos giminės kaip poetas. Iš tos pačios istorijos įžangos turinio, manoma, kad poetas jaunystėje buvo gana pasiturintis. Pati Bižano ir Manižos istorija poetiškai yra prastesnio stiliaus nei „Šachnamė“, tad tikima, kad tai yra jo jaunystėje sukurta poezija, kurią jis įtraukė į poemą. Iki to laiko, kai pradėjo „Šachnamę“, Ferdousi, kuriam tuo metu buvo 38-eri metai, neabejotinai turėjo būti parašęs kitų eilių, tačiau ši kūryba neišliko. Kai kurie priskiriami kūriniai iš to meto tikriausiai visgi nėra jo.
„Šachnamė“ (tiesiogiai verčiant: „Karalių knyga“) buvo sumanyta ir pradėta kaip epas persų poeto Abu Mansūro Dakikio. Savo ruožtu poema turėjo būti paremta Abu Mansūro Abd al Razako „Karalių knygos“, kuri tikriausiai buvo Bucharos dvaro bibliotekoje, pasakojimais. 977 m. mirus Dakikiui, Ferdousi sumanė ją pratęsti ir planavo kelionę į Bucharą, tačiau jo draugas atidavė jam Dakikio eilių rankraštį ir poetas galėjo pradėti darbą namie. „Šachnamėje“ Ferdousi užsiminė, kad jį pinigais rėmė Mansūras, Abu Mansūro Mohamedo sūnus, ištikimas draugas ir jo eilių gerbėjas. Tai vienintelis kartas, kada poetas užsiminė, kad jis buvo kažkieno finansiškai remiamas. Iš eilių taip pat aiškėja, kad jis gerbė ir jo tėvą Abu Mansūrą bei pritarė jų politinėms pažiūroms. 987 m. Mansūras buvo suimtas Nišapūre sultono valdžios, pergabentas į Bucharą ir nužudytas. Nuo šio įvykio Ferdousi atsiliepimai apie save prarado šviesų charakterį. Poetas skundėsi ilgu amžiumi, skurdu ir nerimu dėl savęs.
994 m. Ferdousi baigė pirmąją „Šachnamės“ versiją, tačiau ją tobulino toliau papildydamas naujomis istorijomis ir pažymėjo poemą galutinai baigta 1010 m. kovą. 999 m. pradėjęs istoriją apie Anaširovaną, jis skundėsi skaudančiomis kojomis, prastu regėjimu, iškritusiais dantimis, apgailėjo jaunystės klaidas. Iš poezijos sprendžiama, kad 1002 m. poetas buvo gana geros nuotaikos, tačiau šis metas greitai baigėsi, ir 1004 m. panegirikoje sultonui Machmūdui jis skundėsi skurdu ir silpnumu, prašė sultono vizirio pagalbos. 1006 m. mirė jo sūnus. Po to poetas prašė sultono Machmūdo brolio Nasro pagalbos ir iš eilių aiškėja, kad iš sultono jis niekuomet nesulaukė jokios paramos. Taip pat aišku, kad poetas „Šachnamę“ platino dalimis. Jis taip pat gyrė Tūso valdytoją, tačiau niekur nepaminėjo, kad būtų gavęs iš jo ar Nasro kokios paramos. Kitoje vietoje jis užsiminė, kad galingi asmenys pas jį užeidavo nusirašyti poemos dalis ir vienintelis dalykas, kurio jis sulaukė, buvo žodžiai „gerai padaryta“. thumb|right|260px|Ferdousi kapas mauzoliejuje Tūse
Ferdousi tikriausiai praleido viso 35 metus, kurdamas „Šachnamę“. Poemoje pasakojama Persijos istorija nuo mitinių karalių iki Chosrovo II laikų. Viso ji sudaryta iš 60 000 ritminių eilučių ir poetas Dakikis buvo parašęs apie 1000 eilučių, kai ją pratęsė Ferdousi. 1018 ar 1019 m. po patikrinimų jis pilną poemą išsiuntė į Gazną. Taip pat paminėjo, kad jis tiki, kad sultonas Machmudas jam pasiuntė paramos, tačiau bet kokiu atveju jis jos nesulaukė. Ferdousi mirė, skirtingais liudijimais, 1020 ar 1025 m. ir buvo palaidotas už Tūso miesto vartų dėl šiitiško tikėjimo.
Pasak poeto Nizamio Arūzio, kuris aplankė Ferdousi kapą apie 1117 m. ir surinko pasakojimus apie jį, paruoštą septynių tomų „Šachnamės“ knygą poetas pristatė Gaznoje sultonui Machmūdui, tačiau pristatymas nesulaukė sėkmės. Tikriausiai prie to neprisidėjo ir poeto šiitiška tikėjimo pakraipa. Pažadėtas 60 000 drachmų atlygis buvo sumažintas iki 50 tūkst., o po to iki 20 tūkst. Nusivylęs poetas pradėjo leisti laiką tarp pirties ir alaus padavėjo, užuot skiręs dėmesį sultonui. Bijodamas sultono keršto Ferdousi naktį pabėgo ir po to šešis mėnesius slapstėsi Herate. Esą jis parašė 100 eilučių satyrą, kurioje išjuokė sultoną. Tabarastano emyras nupirko šią satyrą ir sunaikino bijodamas skandalo. Machmūdas esą vėliau atleido poetui ir nusiuntė kupranugarius su atlygiu. Poetas norėjo, kad jam mirus pinigai atitektų bent dukrai kaip kraitis, tačiau Ferdousi duktė pinigų atsisakė ir už juos buvo pastatytas karavansarajus prie Tūso. Sunku pasakyti, kiek Nizamio Arūzio istorijoje prasimanymai supinti su tikrais faktais.
Norkūniškis
Norkūniškis – viensėdis Pakruojo rajono savivaldybėje, 6 km į vakarus nuo Pakruojo, kairiajame Obelės krante prie jos žiočių.
Istorija
Viensėdis įkurtas 2014 m. rugsėjo 10 d.
Daiwa
Daiwa Securities Group Inc. – antra pagal dydį finansų maklerio įmonė Japonijoje. „Daiwa“ teikia vertybinių popierių tarpinkavimo, investicijų valdymo, rinkos tyrimų paslaugas bei įmonių susijungimų ir įsigijimų konstultacijas. Ši FMĮ taip pat valdo privataus kapitalo fondus. Jos pagrindinis konkurentas vietinėje rinkoje yra „Nomura“ investicinis bankas.
Nesvetingas Lankhmaras
Nesvetingas Lankhmaras – amerikiečių rašytojo Fritz Leiber apysaka apie jo nuolatinius personažus Fafhrdą ir Pilkajį Peliautoją. Jame aprašoma šių dviejų vagių susipažinimo istorija. „Nesvetingas Lankhmaras“ buvo išleistas 1970 m., apsakymų rinkinyje „Kalavijai ir raganavimas“. Tuo metu apsakymus apie Fafhrdo ir Pilkojo Peliautojo nuotykius Leiberis rašė jau apie trisdešimt metų, todėl šis kūrinys gali būti laikomas priešistore.
1971 m. „Nesvetingas Lankhmaras“ buvo apdovanotas Nebula premija už geriausią apysaką ir 1971 m. laimėjo Hugo premiją už geriausią apysaką.
Lietuviškai apysaka pirmą kartą buvo išleista 1991 m. „Eridano“ leidyklos rinkinyje „Užslinks naktis“, pirmoje serijos „Pasaulinės fantastikos aukso fondas“ knygoje.
Slovakijos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Slovakijos futbolo varžybos 2020–2020 m.
Pirmosios rungtynės
---
Antrosios rungtynės
--
Finalo rungtynės
--
Nasko Milev
Naskas Milevas (Nasko Milev; g. 1996 m. liepos 18 d.) – Bulgarijos futbolininkas, puolėjas.
Karjera
Žaidė Bulgarijoje: Plovdivo „Botev“, Sofijos „Slaviâ“, Bistricos „Vitoša“, Sofijos „Lokomotiv“ klubuose.
FC Džiugas
2021 m. birželio 15 d. LFF taurės aštuntfinalio rungtynėse prieš Be1 NFA pasižymėjo įvarčiu ir padėjo Telšių „Džiugui“ nugalėti varžovus rezultatu 6:0.
2021 m. liepos 3 d. rungtynėse prieš Kauno rajono „Hegelmann Litauen“ pasižymėjo įvarčiu ir padėjo Telšių „Džiugui“ nugalėti varžovus rezultatu 2:1. Bulgaras pelnė antrą rungtynių įvartį ir telšiškiai išsiveržė į priekį 2:0, o galutinis rezultatas 2:1 žemaičių naudai.
2021 m. liepos 30 d. rungtynėse prieš Bangą pasižymėjo įvarčiu, tačiau mažumoje likę telšiškiai pralaimėjo rezultatu 1:2.
2021 m. rugpjūčio 18 d. LFF taurės turnyro ketvirtfinalio rungtynėse prieš „Panevėžio“ klubą pasižymėjo įvarčiu, bei išvedė žemaičius į priekį 1:0, tačiau telšiškiai pralaimėjo rezultatu 1:3 ir iškrito iš tolimesnių kovų.
2021 m. rugsėjo 11 d. pasižymėjo įvarčiu prieš FK Sūduva.
FK Panevėžys
2022 m. sausio mėn. pranešta, kad atstovaus „Panevėžio“ klubui.
2022 m. balandžio 16 d. pelnė įvartį rungtynėse prieš FA Šiauliai.
2022 m. rugpjūčio 27 d. rungtynėse prieš Džiugo klubą pelnė du įvarčius.
2023 m. sausio 5 d. tapo žinoma, kad žaidėjas palieka „Panevėžio“ klubą.
Atstovavo KF Shkëndija (Šiaurės Makedonija).
Statistika
Spalvų reikšmės:
Europos čempionatai
Europos čempionatus organizuoja European Championships Management Sàrl kartu su sporto rungtis atstovaujančiomis federacijomis. Šie čempionatai nėra susiję su Europos žaidynėmis, kurios organizuojamos Europos olimpinių komitetų olimpiniais metais. Kertinis renginio partneris yra Europos transliuotojų sąjunga, per kurią potencialiai pasiekiama virš milijardo žiūrovų.
2018 m. sporto šakos
Pirmieji čempionatai buvo surengti 2018 m. rugpjūčio 2 – rugpjūčio 12 d. Glazgo ir Berlyno miestuose, juos sudarė 7 sporto šakų varžybos:
2022 m. sporto šakos
Antrieji čempionatai vyko Miunchene, 2022 m. rugpjūčio 11 – 21 d., juos sudarė 9 sporto šakų varžybos, atstovaujamos sporto rungčių federacijų:
Renginyje nebeliko plaukimo ir golfo čempionatų.
Šventasis ąžuolas (reikšmės)
miniatiūra|180px|right|[[Rūpintojėlis|Rūpintojėliu pažymėtas Dovydžių ąžuolas (Akmenės raj.)]] Šventasis ąžuolas – išskirtinis, dievų mėgstamas medis įvairių tautų mitinėje tautosakoje. Šventojo ąžuolo sąvoka turi kelias reikšmes:
Kiti, panašūs:
Viglafas
Viglafas (, m. 839 m.) – Mersijos karalius (827–829 ir 830–839 m.).
Biografija
Viglafas užėmė Mersijos sostą po dvejų metų uzurpatoriaus Ludekos valdymo. 829 metais į Mersiją įsiveržė Egbertas ir nuvertė Viglafą, bet po metų jam pavyko susigrąžinti sostą. Nėra žinoma, ar restauracija tapo mersiečių sukilimo prieš Veseksą pasekme ar Egberto siuzereniteto pripažinimo Viglafui pasekme. Tačiau, sprendžiant iš sekančio dešimtmečio raštų, Viglafas valdė Mersiją, kaip nepriklausomas karalius.
Švenčionėlių valsčius
Švenčionėlių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Švenčionėliai.
Istorija
Valsčius įkurtas prasidedant II pasauliniam karui, panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Pabradės rajonui (1 apylinkė) ir Švenčionėlių rajonui (5 apylinkės).
Naujapamūšis
Naujapamūšis – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Pamūšio, kairiajame Mūšos krante.
Istorija
Kaimas buvo panaikintas 1988 m. balandžio 28 d., bet atkurtas 2014 m. rugsėjo 10 d.
2014-15 m. Baltijos zoninės šachmatų varžybos
Susumavus turnyrų rezultatus, paaiškėjo, kad nugalėjo Latvijos didmeistris Igoris Kovalenka. Jis pateko į 2015 m. pasaulio šachmatų taurės varžybas.
MUZA Mazabuka
Istorija
Klubo ištakos siekia 2007 m., kai buvo įkurtas Manchester United Zambian Academy Football Club.
Nuo 2019 m. žinomas kaip Maestro United Zambia Academy Football Club. 2019 m. sezone rungtyniavo Superlygos B grupėje, liko dešimtoje vietoje ir buvo perkelti į žemesnį divizioną. Nuo 2019–2020 m. sezono rungtyniavo Pirmame divizione. 2019–2020 m. liko viernuolikti, o 2020–2021 m. – dvylikti. 2021–2022 m. užėmė antrą vietą ir po sezono buvo perkelti į aukščiausią divizioną.
2014-15 m. Baltijos zoninės šachmatų varžybos
Varžybų formatas
Per dvejus metus (2014–2015 m.) rengiami trys turnyrai. Kiekvieną turnyrą sudaro 12 žaidėjų, kurie žaidžia ratų sistema. Už pirmą vietą atskirame turnyre dalyvis gauna 25 balus, už antrą – 18-ka ir t. t. Susumavus trijų turnyrų žaidėjų balus aukštesnę bendrą vietą užima dalyvis, turintis daugiau balų. Jei du ar daugiau žaidėjų surenka vienodai balų, aukštesnę vietą užima dalyvis, surinkęs per tris turnyrus daugiau taškų. Daugiausiai balų surinkęs dalyvis tampa Baltijos zonos varžybų nugalėtoju.
MUZA Mazabuka
Istorija
Nuo 2022–2022 m. rungtyniavo Superlygoje. 2022–2023 m. sezone liko antroje vietoje.
2014-15 m. Baltijos zoninės šachmatų varžybos
Prizai
Varžybų nugalėtojas gauna kelialapį į pasaulio šachmatų taurės varžybas bei piniginį prizą.
Prizinis fondas kiekvienam turnyrui – 10 000 eurų. Piniginius prizus gauna 12-ka Baltijos zonos turnyro dalyvių. Jų dydis priklauso nuo užimtos vietos. Jas sudarė trys turnyrai: Liepojoje, Vilniuje ir [[Talinas