cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Žemės parlamentas
Žemės parlamentas - federalinio subjekto įstatymų leidybos institucija (Parlamentas), teisėkūros subjektas Vokietijos federalinėse žemėse. Vokietijos Konstitucija (28, 54 str.) įvardija Žemių Tautos atstovybes (Volksvertretungen der Länder). Miestuose žemėse (Stadtstaat) gali būti Deputatų rūmai (Berlynas), Piliečių atstovybė (Bürgerschaft), pvz., Hamburgas ir Bremenas, kitur - Landtagai.
Parlamentų narės moterys
2003 m. sausio duomenimis (arba vėliau):
Burgoso katedra
'''Burgoso Šv. Marijos Katedra'''  – gotikinio stiliaus katalikų bažnyčia, Burgoso mieste (Ispanija).
Istorija
Ši bažnyčia buvo pastatyta 1221 m. Planai buvo pradėti Ispanijos karaliaus Alfonso VI įsakymu dar XI a. Ši bažnyčia nebuvo nė karto restauruota, taip pat atlaikė abu pasaulinius karus.
Šimtinai
Šimtinai – buvęs kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, netoli Vorėnų.
Gert Kullamäe
Gertas Kulamejė (Gert Kullamäe, g. 1971 m. birželio 3 d.) – buvęs Estijos krepšininkas, treneris. Kulamejė buvo pirmasis Kauno „Žalgirio“ užsienietis.
Su TSRS U-16 rinktine dalyvavo 1987 m. Europos čempionate, kur laimėjo bronzos medalį. Su Estijos rinktine dalyvavo 1993 m. Europos krepšinio čempionate.
Gebenė
Gebenė (Hedera) – aralijinių (Araliaceae) šeimos sumedėjusių lianų gentis. Auga Pietų, Vakarų, centrinėje Europoje, Šiaurės Afrikoje, centrinėje, pietų, rytų Azijoje. Auga ant uolų, medžių, pasiekia 25–30 m aukštį.
Rūšys
Pasaulyje yra apie 15 gebenių rūšių. Lietuvoje savaime auga tik viena rūšis.
Kitos rūšys:
Skrebulė
Skrebulė – viensėdis Utenos rajono savivaldybėje, 2 km nuo Sudeikių, prie Bradeso ežero.
Chionė (Daidaliono duktė)
Chionė (🇬🇷) – graikų mitologijos veikėja, Daidaliono dukra. Pasižymėjusi grožiu. Buvusi ir Apolono, ir Hermio mylimoji. Dar vadinama Filonide.
Chionė pagimdžiusi dvynius Autoliką ir Filamoną. Pirmasis buvęs Hermio sūnus, o antrasis – Apolono. Chionė gyrėsi esanti gražesnė už Artemidę, dėl to ši ją nužudžiusi. Iš sielvarto tėvas nušokęs nuo Parnaso uolos, tačiau Apolonas krentantį Daidalioną pavertęs vanagu.
Vankuverio salos vilkas
Vankuverio salos vilkas (Canis lupus crassodon) – šuninių (Canidae) šeimos žinduolis, aptinkamas Vankuverio saloje. Pirmąsyk paminėtas 1932 m. Atsargus, retai artinasi prie žmonių. Giminingas meksikiniam vilkui.
Tomatina
thumb|Tomatina 20010 m. Tomatina  – kasmetinė šventė, rengiama paskutinį rugpjūčio trečiadienį Ispanijos mieste Bunjolyje, Valensijos regione. Dešimtys tūkstančių dalyvių iš įvairių šalių atvyksta dalyvauti mūšyje, kuriame kaunasi mėtydami vienas į kitą pomidorus.
Festivalis trunka savaitę, kurios metu vyksta mugė, koncertai, paradas, šokiai ir fejerverkai. Naktį prieš pomidorų kovą vyksta paeljos gaminimo konkursas. Buñol gyvena viso 9 tūkstančiai, tačiau festivalio metu čia atvyksta iki 40 tūkstančių turistų. Buñolyje nepakanka apgyvendinimo visiems turistams, todėl daugelis dalyvių atvyksta traukiniu ar autobusu iš Valensijos, esančios už 38 km. Ruošdamiesi šventei, parduotuvės savininkai apkala savo įstaigų langus dideliais plastikiniais skydais, kad apsaugotų juos nuo artėjančio pomidoro mūšio, kurios metu sunaudojama apie 146 tonos pomidorų.
Istorija
Festivalis rengiamas miesto globėjo Šventojo Liudviko Bertrano ir gynėjos Dievo Motinos (Mare de Déu dels Desemparats) garbei.
Tradicija prasidėjo 1945 m. Teigiama, kad pirmasis pomidorų mūšis įvyko tarp draugų per tarpusavio ginčą festivalyje. Franco valdymo laikais ši šventė buvo uždrausta kaip neturinti religinės reikšmės, tačiau buvo atgaivinta aštuntajame dešimtmetyje.
Nuo 1980 m. Pomidorus festivaliui tiekia miesto valdžia, o 2002 m. Centrinis turizmo biuras suteikė festivaliui Buñol tarptautinį statusą.
Mūšio aprašymas
miniatiūra| Festivalio Tomatina dalyviai 2010 m Pirmieji Tomatina renginiai prasideda priešpiet 10 valandą. Sunkvežimiai, prikrauti pomidorų, važiuoja į centrinę Plaza del Pueblo miesto aikštę. Pomidorai atvežami iš kaimyninės Ekstremaduros autonominės bendruomenės, kur jie yra pigesni. Pagal taisykles festivalis prasideda tik po to, kai kas nors užlipa ant dviejų aukštų medinio stulpo, iš anksto ištepto muilu. Viršuje stulpo laimėtojo laukia prizas – vytintas kiaulienos kumpis. Mūšio pradžios signalas yra vandens patrankų šūviai. Mūšio metu kiekvienas dalyvis kovoja už save. Taisyklės numato, kad pomidoras prieš mėtymą turi būti susmulkintas ar pertrėkštas, kad nebūtų sužeistas priešininkas. Be to, pagal taisykles negalima su savimi atsinešti daiktų, kurie gali rimtai pakenkti, pavyzdžiui, stikliniai buteliai ar pan.
Mūšis trunka lygiai valandą. Po to patrankos iššauna antrą salvę, o tai reiškia mūšio pabaigą. Po šios akimirkos pomidorų nebegalima mėtyti. Po mūšio aplinkinių namų sienos tampa raudonos, o pomidorų masė ant grindinio pasiekia kulkšnis. Mūšiui pasibaigus ugniagesių mašinos nuplauna pomidorų likučius vandeniu, tiekiamu iš Romos akveduko, pastatyto šiaurinėje miesto dalyje. Dalyviai prausiasi upėje arba vietiniai gyventojai juos apipila vandeniu iš laistymo žarnų.
Tabaris
Biografija
Abu Džafaras Muhamedas ibn Džariras al Tabaris gimė apie 839 m. Amolyje, Tabaristane. Jis išgarsėjo veikalais „Korano komentarai“ (Jāmeʿ al-bayān ʿan taʾwil āy al-Qorʾān, trumpiau al-Tafsir) ir „Pranašų ir karalių istorija“ (Taʾriḵ al-rosul wa’l-moluk). Jis laikomas istorijos ir Korano studijų pagrindėju tarp musulmonų. Apie jo kilmę nėra žinoma nieko aiškaus, tik tiek, kad jo tėvai buvo sąlyginai pasiturintys ir galėjo jį remti besimokant ir kelionėse. Pasakojama, kad jis iš jaunystės pasižymėjo intelektu, mokėsi Rėjuje ir po to keliavo mokytis į geriausius mokslo centrus Irake, Sirijoje ir Egipte. Pasakojama, kad jis siekė mokytis pas Achmadą ibn Hanbalą, bet jam atvykus į Bagdadą Ibn Hanbalas kaip tik buvo miręs. Įgijęs finansinį nepriklausomumą Tabaris apie 871−872 m. apsigyveno Bagdade, kur mokė iki savo mirties 923 m. Nėra žinių, kad jis būtų buvęs vedęs ir susilaukęs vaikų. Pasakojama, kad jis skrupulingai prisilaikė dienos rutinos ir saikingumo, vengė samdytis ir dovanų. Sakoma, kad jis vengė būti nuginčytas diskusijoje ir gavęs klausimą, į kurį negalėdavo atsakyti, išvengdavo diskusijos ir grįždavo į namus, kad pasiskaityti, kas apie tai rašoma knygose. Kartu aišku, kad jis turėjo ryšių aukščiausiuose (pagal turtą ir kilmę) bagdadiečių sluoksniuose.
Nepaisant ypač teigiamų atsiliepimų šaltiniuose Tabaris neabejotinai turėjo oponentų Bagdade, ypač iš hanbalitų tarpo. To meto Abasidų kalifate kriko centrinė valdžia, kilo maištai. Tabaris nepritarė sunitiškam ultraortodoksiškumui, kurį propagavo hanbalitai. Jis įsteigė savo mokyklą (džariritų), kuri, nors ir ilgai neišsilaikė po jo mirties, tačiau padarė didelę įtaką konsoliduojant IX a. sunitinę pasaulėžiūrą. Tabario vienas iš reikšmingiausių nuopelnų buvo ankstesnių islamo žinovų, kurių darbų praktiškai neišliko, minčių apibendrinimas. Pasakojama, kad jis buvo labai produktyvus rašytojas. Jis gerai žinojo islamo jurisprudenciją, hadisus, domėjosi kitais dalykais. Jo „Pranašų ir karalių istorija“, kurioje aprašomi įvykiai ir asmenybės nuo Pasaulio sukūrimo iki 915 m., buvo tokia populiari, kad apie 963 m. Samanidų princas Mansūras ibn Nūchas išvertė ją į persų kalbą. Dažnai rašydamas apie įvykius Tabaris cituodavo skirtingus liudijimus nepateikdamas savo komentarų ir nesigilindamas į įvykių priežastis dėl to, kad manė, kad bet kokie išaiškinimai jau nebėra istorijos dalis, kurią žino tik Dievas. Jo istorijoje atsiskleidžia irakiečių požiūrio pusė ir jis beveik neužsiminė apie įvykius musulmonų Egipte, Šiaurės Afrikoje ir Iberijoje.
Enmešas ir Entenas
Enmešas ir Entenas – šumerų mitas, priskiriamas vadinamajam ginčų žanrui. Datuojamas Trečiosios Ūro dinastijos laikais (III tūkst. pr. m. e.). Šio laikotarpio dantiraščio lentelės išsilaikiusios prastai, todėl mito tekstas fragmentiškas, jo prasmė neretai nėra aiški. Tekstą sudaro kiek daugiau nei 300 eilučių, visiškai išlikusios apie pusė jų. Mitas dar įvardijamas „Ginču tarp Žiemos ir Vasaros“.
Šumerologas Samuel Noah Kramer iš pradžių Enmešą ir Enteną laikė augmenijos dievybėmis, tačiau vėliau jie imti sieti su žiemai ar vasarai būdingais gamtos reiškiniais.
Mitas
Mite pasakojama, jog dievas Enlilis sumanė padaryti Žemę vaisingą, kupiną augalų ir gyvūnų. Kad įgyvendintų savo sumanymą, Enlilis sukūrė du brolius – Enmešą ir Enteną (Vasarą ir Žiemą). Enteno pastangomis įvairių rūšių gyvuliai (avys, ožkos, karvės) ėmė vesti jauniklius, stepėje Entenas apgyvendino laukinius asilus, avis ir ožkas, danguje – paukščius, o upėse – žuvis. Entenas taip pat pasodino palmių giraites, vaismedžius, užveisė sodus. Tuomet darbo ėmėsi Enmešas, kuris pastatė erdvius galvijų ir avių gardus, parūpino gausų derlių, įkūrė miestus, pastatydino gyvenamuosius būstus ir šventyklas, kurios buvo „tokios aukštos, kaip kalnai“.
Užbaigę darbus, broliai su dovanomis nuvyko į Nipūrą pas Enlilį. Enmešas atgabeno laukinių ir naminių gyvūnų bei augalų, o jo brolis Entenas – brangiųjų metalų ir akmenų, taip pat medžių, žuvies. Tuomet tarp brolių kilo kivirčas, jį turėjo išspręsti Enlilis. Šio nuosprendis buvo palankus Entenui, atsakingam už laukų drėkinimą, kuriuo buvo paremta žemdirbystė Šumere. Enlilis nutarė, jog Entenas gali vadintis „dievų žemdirbiu“. Abu broliai sutiko su tokiu Enlilio sprendimu, Enmešas nusižemino prieš Enteną. Po to broliai apsikeitė dovanomis, Enlilio garbei buvo atlikta libacija.
Eskorialis
Eskorialis  – istorinė Ispanijos karalių rezidencija, esantis San Lorenso mieste, maždaug 45 kilometrus nuo Madrido. Šioje vietoje veikė sykiu vienuolynas, bazilika, karalių rūmai, panteonas, biblioteka, muziejus, universitetas ir ligoninė.
Istorija
XVI a. šį pastatą suprojektavo garsus ispanų architektas Chuanas Bautista de Toledas. Paskui šioje vietoje apsigyveno Ispanijos karalius Pilypas II, pasižymėjęs kovomis prieš protestantus. Ši vieta restauruota XIX amžiuje. Dabar joje įsikūręs muziejus.
1984 m. UNESCO organizacija Eskorialį įtraukė į pasaulio paveldo sąrašą. Čia kasmet apsilanko apie 500 000 lankytojų.
Marguerite Broquedis
Marguerite Broquedis (1893 m. balandžio 17 d. – 1983 m. balandžio 23 d.) – Prancūzijos tenisininkė, olimpinė čempionė.
Biografija
Stokholme vykusiose penktosiose moderniose 1912 m. vasaros olimpinėse žaidynėse prancūzė dalyvavo teniso varžybose. Moterų lauko vienetų finale Broquedis nugalėjo vokietę Dorothea Köring ir pelnė aukso medalį. Mišrių dvejetų varžybose poroje su Albert Canet pelnė bronzos medalį.
Nuo 1914 m. iki 1919 m. Broquedis pelnė visus Prancūzijos atviro teniso čempionato moterų vienetų titulus.
Brodnicos valsčius (Pinskas)
Brodnicos valsčius (, ; kurį laiką Dubajės valsčius, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Brodnica, kurį laiką – Dubajė.
Istorija
Valsčius įkurtas Minsko gubernijoje XIX a. 7-ajame dešimtmetyje Brodnicos vardu. Apie 1875–1877 m. prie jo buvo prijungtas Machro valsčius, o Brodnicos valsčius pervadintas Dubajės vardu. Iki XX a. pradžios vėl sugrąžintas Brodnicos pavadinimas. Po I pasaulinio karo valsčius perėjo Lenkijai.
Machro valsčius
Machro valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Machro.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. 7-ajame dešimtmetyje Minsko gubernijoje. Apie 1875–1877 m. panaikintas prijungiant prie Dubajės valsčiaus.
Azerbaidžano futbolo varžybos 2022–2023 m.
Azerbaidžano futbolo varžybos 2022–2023 m.
Finalo rungtynės
---
-
Skriaudutis
Skriaudutis – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 7 km nuo Trakiškių.
Pistoletas Ringo
Pistoletas Ringo – 1965 m. sukurtas vesternas. Filmas buvo labai populiarus ir sekančiais metais sulaukė oficialaus tęsinio bei eilės panašių filmų, kuriuose pagrindinio herojaus vardas (ar pravardė) buvo Ringo.
Pagrindinio herojaus prototipu yra Laukinių Vakarų nusikaltėlis Johnny Ringo (1850-1882).
Turinys
Šaulys, vardu Ringo, po susišaudymo uždaromas miestelio areštinėje. Jam sėdint už grotų, bandito Sančo gauja apiplėšia vietinį banką, o bėgdami užsuka į mero Klaido rančą, kurioje šis su svečiais rengiasi švęsti Kalėdas. Sančo įsitvirtina rančoje ir grasina kasdien nužudyti 2 įkaitus, jei jam nebus leista pasitraukti. Miestelio šerifas pasiūlo Ringo laisvę ir pinigų, jei šis išgelbės mero šeimą ir pagrobtus pinigus.
Ringo atvyksta į rančą ir pasiūlo pagalbą Sančui mainais už dalį grobio. Kol jie rezga pabėgimo planą, meras Klaidas ima rodyti dėmesį Sančo draugei Doloresai, o prie jo dukters Rubės – priekabiauti vienas iš banditų Pedro. Banditai kasdien nužudo po 2 tarnus, tačiau šerifas nesiima aktyvesnių veiksmų, laukdamas Ringo pagalbos ir atvykstančio kariuomenės dalinio.
Prasideda Kalėdų šventė ir Ringo, naudodamasis proga, pradeda įgyvendinti savo planą išlaisvinti įkaitus. Banditai tuo metu pradeda nesutarti tarpusavyje, Doloresa pasipriešina Sančo ir miršta, meras Klaidas irgi mirtinai sužeidžiamas, bet Ringo pavyksta susodinti likusius gyvus žmones kartu su grobiu ir išsiųsti juos pas šerifą. Sančo juos nesėkmingai persekioja, o paskui grįžta atgal į rangą, kur susiremia su likusiu vienu Ringo...
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1967–1968 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1967–1968 m.
1967–1968 m. Šiaurės Airijos futbolo taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
Nonakordas
Nonakordas – nonos intervalo apimties akordas skaičiuojant nuo šaknies. Nonakordas yra išplėstinis akordas.
Dominantinis nonakordas ir mažorinis nonakordas
thumb|100px|Mažorinis nonakordas nuo C. Pirmos keturios natos užrašytos [[boso raktas|boso rakte.]] thumb|150px|Dominantinio nonakordo nuo C (C9) ir C [[tonika|tonikos trigarsio(mažorinio kvintakordo) su pridėtiniu 9-uoju gamos laipsniu (Cadd9) akordo palyginimas.]] Dominantinis nonakordas yra dominantinis septakordas (dominantseptakordas) su nona. Mažorinis nonakordas, kaip išplėstinis akordas, atvirkščiai – dažniausiai sudaromas iš mažorinio septakordo kartu su pagrindine kvintakordo struktūra. Taigi, pavyzdžiui, akordas Cmaj9 yra sudarytas iš natų do, mi, sol, si ir re (kadangi re yra taip pat ir 9 gamos laipsnis, jis pridedamas). Kai prieš simbolį „9“ nėra žodžio „mažorinis“ arba „maj“, vadinasi tai bus dominantinis nonakordas. Pavyzdžiui, akordas C9 susidaro iš natų do, mi, sol, si bemol ir re. Nona dažnai yra chromatiškai pakeista pustoniu apačion arba viršun tam, kad sukurtų daugiau įtampos arba disonanso.
Praktikoje dažniausiai atrandami nonakordai  sudaryti iš šaknies (1-o), 3-io, 7-o ir 9-as gamos laipsnio, kai 5-asis yra „tipiškai praleidžiamas“. Taip pat dažnai pasitaiko, kad 9-as ir 7-as laipsniai nusileidžia žemyn oktava.
Dominantinis minorinis nonakordas
thumb|150px|Dominantinis minorinis nonakordas nuo C Dominantinis minorinis nonakordas susidaro iš didžiosios tercijos (D3), grynosios kvintos (gr5), mažosios septimos (m7) ir mažosios nonos intervalų skaičiuojant nuo šaknies. Pavyzdžiui nuo natos do (C), natų išsidėstymas būtų toks: do(C), mi(E), sol(G), si bemol(B♭), re bemol (D♭) Džiazo ir populiariosios muzikos žymėjime šis akordas žinomas kaip C7b9.
Minorinis nonakordas
thumb|150px|Minorinis nonakordas nuo C Minorinis nonakordas grojamas su 3 ir 7 pažemintais (angl. flattened) vienu pustoniu gamos laipsniais. Jis susidaro kaip minorinis septakordas (žr. septakordas) plius didžiosios tercijos (D3) intervalas, t. y. didžioji nona skaičiuojant nuo šaknies arba prie 1-ojo gamos laipsnio pridėjus toną. Šis akordas yra užrašomas Cm9(nuo do natos). Šis akordas skamba labiau bliuziškai, todėl puikiai dera su dominantinio nonakordu.
6/9 akordas
6/9 yra akordas iš penkių natų, kur mažorinis kvintakordas yra išplėstas su 6 ir 9 gamos laipsniais virš šaknies, bet be 7-ojo g.l., taigi nuo do natos akordas C6/9 bus do(C), mi(E), sol(G), la(A) ir re(D). Tai nėra akordas reikalaujantis sprendimo ir jis laikomas galinčiu pakeisti toniką džiaze. Akordo sudedamosios natos taip pat sudaro ir vadinamąją mažorinę pentatoniką(angl. pentatonic scale).
Renegotiations: The Remixes
„Renegotiations: The Remixes“ yra amerikiečių hiphopo grupės „Black Eyed Peas“ pirmasis EP, 2006 m. kovo 21 d. išleistas pirmiausiai per „iTunes“. Visos dainos iš BEP studijinio albumo „Monkey Business“. Dainos „Don't Phunk with My Heart“ remiksas Chicago House yra „Black Eyed Peas“ penktojo albumo „The E.N.D.“ deluxe versijoje.
Kirdonėliai
Kirdonėliai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Kirdonių. Pietiniu kaimo pakraščiu teka Tatula, aplink dunkso Kirdonių miškas.
Dirmeikiai
Dirmeikiai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Trykšių, prie Juodupio. Seniūnaitijos centras.
Istorija
Gyvenvietėje rasta senovės Romos bronzinė laiptelinė segė.
Vyčivkos valsčius
Vyčivkos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės vakarų Ukrainos teritorijoje. Centras – Vyčivka.
Istorija
Valsčius įkurtas XX a. pradžioje Minsko gubernijoje. Po I pasaulinio karo perėjo Lenkijai. 1928 m. balandžio 18 d. prijungtas 1 kaimas iš Moročnės valsčiaus.
Dorothea Köring
Dorothea Köring (1880 m. liepos 11 d. – 1945 m. vasario 13 d.) – Vokietijos tenisininkė, olimpinė čempionė.
Miralem Halilović
Miralemas Halilovičius (Miralem Halilović, g. 1991 m. liepos 22 d. Tuzla, Bosnija ir Hercegovina) – Bosnijos ir Hercegovinos krepšininkas, sunkusis krašto puolėjas bei vidurio puolėjas.
Dorothea Köring
Biografija
Stokholme vykusiose penktosiose moderniose 1912 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vokietė dalyvavo teniso varžybose. Moterų lauko vienetų finale Köring pralaimėjo prancūzei Marguerite Broquedis ir pelnė sidabro medalį. Mišrių dvejetų varžybose poroje su Heinrich Schomburgk pasiekė finalą, kuriame nugalėjo Švedijos porą Sigrid Fick ir Gunnar Setterwall, bei pelnė aukso medalius.
Miralem Halilović
2014-15 m. sezoną krepšininkas pradėjo Alytaus „Dzūkijos“ komandoje. Joje per 16 varžybų vidutiniškai rinkdavo po 5,9 taško. Atleistas prisijungė prie Zagrebo „KK Zagreb“ ekipos, vėliau pasirašė sutartį su Novo Mesto „KK Krka“ klubu. 2021 m. Halilovičius, atstovaudamas Paryžiaus „Metropolitans 92“, patyrė sunkią traumą, kai jam, varžybų su Ruano „Chorale“ metu, į veidą smūgiavo senegalietis Bubakaras Turė.
Dorothea Köring
Biografija
1912 m. ir 1913 m. Vokietijos nacionalinė čempionė.
Skribakiai
Skribakiai – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Bučiūnų.
Tandžilės regionas
Tandžilės regionas  – administracinis regionas Čado pietinėje dalyje. Administracinis centras – Lajus.
Geografija
Regionas yra savanų gamtinėje srityje. Prateka Logonės upė.
Gyventojai
Svarbiausios etninės grupės yra marbai (19,8 %), lelai (13,9 %), nangtčerai (13,6 %), sarai (12,6 %), gabriai (10,6 %).
Administracinis suskirstymas
Tandžilės regionas padalintas į 2 departamentus (skliaustuose – administracinis centras):
Kilikijos Vartai
thumb|250px|Kelias pro Kilikijos Vartus
Kilikijos Vartai  – kalnų perėja Turkijos pietuose, Mersino ile, Tauro kalnuose, tarp Bolkaro ir Alos kalnagūbrių. Perėja sujungia Kilikijos lygumas ir Viduržemio jūros pakrantes su Anatolijos plokščiakalniu. Aukštis – 1600 m. Per Kilikijos Vartų perėją eina Ankaros–Adanos geležinkelis ir plentas.
Kikujų kalba
Kikujų kalba (Gĩkũyũ) – kalba, priklausanti Nigerio-Kongo kalbų šeimai, Benuės-Kongo kalbų pošeimiui, bantų kalbų šakai. Vartojama kikujų tautybės žmonių, gyvenančių Rytų Afrikoje – pietų ir pietvakarių Kenijoje (tame tarpe Nairobio apylinkėse). Kalbančiųjų skaičius – 6,6 mln. žmonių (~22 % šalies gyventojų).
Kilikijos Vartai
Prie pietinio Kilikijos Vartų galo jau kelis tūkstančius metų stovi Mersino miestas, kuris ilgą laiką buvo svarbi tvirtovė, sauganti Kilikiją nuo užpuolikų iš šiaurės. Šiuo keliu galėję praeiti tik gyvuliniai karavanai, bet ne vežimai. 39 m. pr. m. e. ties Kilikijos Vartais romėnai įveikė partus.
Kikujų kalba
Kikujų kalba agliutinacinė su fleksinėms kalboms būdingais elementais. Kalba toninė yra sudėtinga balsių sistema. Būdingi tarpdantiniai priebalsiai, priebalsių disimiliacija (veikia Dalio dėsnis). Daiktavardis skirstomas į semantines ir gramatines klases (žmonių, medžių, daugiskaitos, lokatyvo ir kt., iš viso 16 klasių), kurių formalus rodiklis – vienskiemenis priešdėlis (pvz., agĩkũyũ „kikujų tauta“, gĩgĩkũyũ „kikujų kalba“). Daiktavardžio klasės derinamos su kitomis kalbos dalimis. Būdinga žodžių tvarka – veiksnys – tarinys – papildinys (SVO).
Yra 4 (arba 6) kikujų kalbos tarmės: Kirinjagos, Murangos, Njerio, Kiambu. Kirinjagos tarmė turi dvi patarmes – Ndia ir Gičugu.
Kikujų kalba yra viena iš regioninių Kenijos kalbų: ji dėstoma mokyklose, ja transliuojamos radijo laidos, leidžiama periodinė spauda. Kikujų kalba išleista eseistikos, pasakų, poezijos. Žymiausias autorius – Ngũgĩ wa Thiong'o. Nuo XIX a. pab. užrašoma lotyniškais rašmenimis (abėcėlę sudaro šie ženklai: a b c d e g h i ĩ j k m n o r t u ũ w y).
Santuokinė pareiga
Santuokinė pareiga  – 1970 m. Italijoje sukurta komedija.
Lygybė prieš įstatymą
Lygybė prieš įstatymą – tarpšakinis teisės principas. Ypač svarbus santykiuose su valstybės institucijomis. Tarptautiniuose žmogaus ir piliečių teisių dokumentuose ir Lietuvos Respublikos įstatymuose įtvirtintos žmogaus teisės turi būti įgyvendinamos ir užtikrinamos nepriklausomai nuo asmens savybių. Jas padeda įgyvendinti įvairios institucijos. Gali būti specialios, pvz., Lygių galimybių kontrolierius, esanti sudedamoji žmogaus teisių gynimo sistemos įvairiose Europos valstybėse (įskaitant ir Lietuvą) dalimi. Padeda kovoti su žmogaus teisių pažeidimais. Galutinis sprendimas dėl žmogaus teisių pažeidimo priimamas teisme.
Visuotinė žmogaus teisių deklaracija
Visuotinė žmogaus teisių deklaracija :
''Visi žmonės gimsta laisvi ir lygūs savo orumu ir teisėmis. Jiems suteiktas protas ir sąžinė ir jie turi elgtis vienas kito atžvilgiu kaip broliai.
JAV
JAV Nepriklausomybės deklaracija:
Visi žmonės gimsta lygūs, nes Kūrėjas suteikė jiems nenusavinamas teises – Gyvybę, Laisvę ir Laimės siekį.
Heinrich Schomburgk
Heinrich Schomburgk (1885 m. liepos 30 d. – 1965 m. kovo 29 d.) – Vokietijos tenisininkas, olimpinis čempionas.
Biografija
1908 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyrų vienetų ir dvejetų rungtyse medalių nepelnė.
Stokholme vykusiose penktosiose moderniose 1912 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vokietis dalyvavo teniso varžybose. Vyrų dvejetų ir vienetų varžybose užimtos devintos vietos. Mišrių dvejetų varžybose poroje su Dorothea Köring pasiekė finalą, kuriame nugalėjo Švedijos porą Sigrid Fick ir Gunnar Setterwall, bei pelnė aukso medalius.
1913 m. Vokietijos nacionalinis vienetų čempionas.
Bill Withers
Bilas Vizersas (William Harrison Withers Jr., 1938 m. liepos 4 d – 2020 m. balandžio 3 d.)  – amerikiečių atlikėjas ir dainų autorius, grojęs tarp 1970 ir 1985 m. Geriausiai žinomas dėl tokių hitų, kaip „Lean on Me“, „Ain't No Sunshine“, „Use Me“, „Just the Two of Us“, „Lovely Day“ bei „Grandma’s Hands“. Wither’is išviso yra laimėjęs tris Grammy apdovanojimus, o aštuonis kartus nominuotas. 2009 m. buvo pastatytas dokumentinis filmas apie jį „Still Bill“. 2015 m. buvo įtrauktas į Rokenrolo šlovės muziejų.
Žabčycų valsčius
Žabčycų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Žabčycai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje. Po I pasaulinio karo perėjo Lenkijai. 1928 m. balandžio 18 d. prijungta dalis Stavoko valsčiaus.
Leilėnai
Leilėnai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Tryškių. Seniūnaitijos centras.
Krikščioniškasis mokslas
thumb|200px|right|Pirmoji „Krikščioniškojo mokslo“ bažnyčia (Bostonas) Krikščioniškasis mokslas  – JAV atsiradusi religinė srovė, kurią 1879 m. pradėjo Meri Beiker Edi (Mary Baker Eddy). Susidarė liberaliojo protestantizmo pagrindu. Šio mokymo sekėjai susibūrę į Kristaus Mokslininko Bažnyčią. Būtina atsižvelgti, kad šiuo atveju terminas Krikščioniškasis mokslas yra religijos pavadinimas, o ne krikščioniškosios teologijos sinonimas, taip pat šis terminas nereiškia grupės mokslininkų, kurie tiria krikčionybę.
Istorija
„Krikščioniškasis mokslas“ atsirado JAV XIX a. tuo metu, kai protestantizmas buvo nusilpęs. Šią religinę srovę pradėjo Meri Beiker Edi, o jos pažiūroms įtaką buvo padarę gydovo Finiso Kvimbio (Phineas Quimby) darbai. Pagrindinė, arba pirmoji, „Krikščioniškojo mokslo“ bažnyčia yra Bostone. Esama apie 85 tūkstančius sekėjų, dauguma jų gyvena JAV. Viena iš ikoniškų „Krikščioniškojo mokslo“ bažnyčių – Septynioliktoji „Krikščioniškojo mokslo“ bažnyčia Čikagoje, ji yra brutalizmo architektūros paminklas.
Tikėjimo tiesos
thumb|200px|left|„Krikščioniškojo mokslo“ emblema „Krikščioniškojo mokslo“ sekėjai pripažįsta Bibliją (nors ir nelaiko jos neklystama) ir veikalą „Mokslas bei sveikata su raktu į Šventraštį“, kurį, savo pačios išgijimo 1866 m. ir Biblijos studijų įkvėpta, parašė Meri Beiker Edi. „Krikščioniškojo mokslo“ skirtumas nuo tradicinės krikščionybės tas, kad nors Kristaus gyvenimas suprantamas kaip buvimo dieviškuoju sūnumi pavyzdys, būti Dievo sūnumi ar dukterimi – kiekvieno žmogaus prigimtis. Įgijus „Kristaus protą“ ir supratus tikrąjį dvasios pobūdį, galima palaipsniui įveikti mirtį. Tam reikia pažvelgti už materialiųjų reiškinių ribų esančion dvasinėn tikrovėn, kurią ortodoksinė krikščionybė sieja su anapusybe, o „Krikščioniškasis mokslas“ laiko akivaizdžiu faktu. Beiker teigė, kad kiekvienam prieinami išgydymai, kokius atliko Kristus, o to pasiekti galima maldomis. „Krikščioniškojo mokslo“ sekėjai tiki, kad ir žmogus, ir visata yra dvasinės, o ne materialiosios prigimties.
Simbolika
„Krikščioniškojo mokslo“ simbolis – antspaudas su pasviru keturkampiu karūną veriančiu kryžiumi, kurį rėmina citata iš 1881 m. pataisyto Karaliaus Jokūbo Biblijos leidimo (Mt 10:8) „Gydykite ligonius, apvalykite raupsuotuosius, prikelkite mirusius, išvarinėkite demonus“ (skirtumas nuo 1881 m. Karaliaus Jokūbo Biblijos tas, kad devils pakeista į demons).
Skridai
Skridai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km nuo Ažulaukės.
Haktyvistai
Haktyvizmas kaip terminas dažnai apibūdinamas skirtingai – kai kur šis terminas reiškia kiberterorizmą, o kitur sustojama ties įsilaužimu į kompiuterius ar jų sistemas norint pasiekti tam tikrų socialinių tikslų.
Vidurio Šario regionas
Vidurio Šario regionas  – administracinis regionas Čado pietinėje dalyje. Pietuose turi sieną su Centrinės Afrikos Respublika. Administracinis centras – Sarhas.
Geografija
Regionas yra savanų gamtinėje srityje. Prateka Šaris su savo intakais (Uhamu, Bahr Auku, Bahr Keita, Bahr Salamatu, Gran Sidu), rytuose plyti šlapynių plotai.
Gyventojai
Didžioji dalis krašto gyventojų yra Centrinio Sudano kalba kalbantys sarai (jų subetnosai kaba naa, kaba deme, kulfai, ngamai, lutosai). Yra Adamavos-Ubangio kalbomis kalbančių grupelių: tuniai, dajai.
Administracinis suskirstymas
Vidurio Šario regionas padalintas į 3 departamentus (skliaustuose – administracinis centras):
Elena Degutienė
Elena Degutienė, (g. 1959 m. Lenkijoje,  Seinų apskrities  Kampuočių kaime) – Lenkijos mokytoja, skaitlingų lietuvių kalbos vadovėlių rengėja.
Biografija
Lankė Vaitakiemio pradinę mokyklą, vėliau – Punsko licėjų. Įgijusi brandos atestatą mokėsi Suvalkų ikimokyklinio auklėjimo mokykloje. Po baigimo dirbo Vidugirių ir Vaitakiemio pagrindinėse mokyklose. Pastarojoje mokymo įstaigoje vadovavo mokinių dramos būreliui. Nuo 1992 m. neakivaizdžiai studijavo Vilniaus pedagoginio institute, po baigimo suteikta lietuvių kalbos ir literatūros mokytojos kvalifikacija. Šešerius metus dėstė lietuvių kalbą Suvalkų gimnazijoje. Nuo 1999 m. dirbo lietuvių kalbos mokytoja pagrindinėje mokykloje ir gimnazijoje Punske. Paruošė lietuvių kalbos vadovėlius Lenkijos mokykloms.
Kuchicka Volios valsčius
Kuchicka Volios valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės vakarų Ukrainos teritorijoje. Centras – Kuchicka Volia.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje. Po I pasaulinio karo perėjo Lenkijai.
Kenan Bajramović
Kenanas Bajramovičius (Kenan Bajramović, g. 1981 m. gegužės 24 d. Zenicoje) – buvęs Bosnijos krepšininkas, rungtyniavęs sunkiojo krašto pozicijoje.
Rungtyniavo Bosnijos, Ukrainos, Latvijos, Turkijos, Vokietijos, Prancūzijos klubuose, dusyk atstovavo Vilniaus „Lietuvos rytą“. Su Bosnijos ir Hercegovinos rinktine dalyvavo 2003, 2005 ir 2011 m. Europos čempionatuose.
Anonymous
thumb|right|250px|„Anonymous“ nariai [[Los Andželas|Los Andžele.]] Anonymous (anonimas) – tarptautinis aktyvistų ir haktyvistų tinklas. Jis išgarsėjo dėl savo plataus masto DDoS atakų prieš įvairias vyriausybes, religines grupes ar korporacijų tinklapius.
„Anonymous“ atsirado 2003 m., kai išgarsėjo paveikslėlių apsikeitimo svetainė „4chan“. „Anonymous“ grupės nariai dažnai atpažįstami dėvintys Guy Fawkes kaukes.
Šis tinklas pradžioje veikė kaip decentralizuota internetinė bendruomenė, daugiausia veikusi anonimiškai pasirinktam tikslui pasiekti. 2008 m. su projektu „Chanologija“ (didelis protestų, interneto svetainių puolimo ir kt. veiksmai prieš Scientologijos bažnyčią) prasidėjo „Anonymous“ grupės tarptautinė veikla.
Grupė aktyviai reiškiasi pasisakant prieš interneto laisvės varžymus, antipiratinius įstatymus. Dar vėliau „Anonymous“ taikiniais buvo JAV, Izraelio, Tuniso, Ugandos ir kitų šalių vyriausybės, vaikų pornografijos svetainės, autorinių teisių saugotojai, korporacijos, tokios kaip PayPal, MasterCard, Visa ir Sony. „Anonymous“ grupė viešai pritarė Wikileaks ir Occupy veikloms.
Dėl savo veiklos daug šios grupės narių buvo suimti JAV, Australijoje, Jungtinėje Karalystėje, Nyderlanduose ir kitose. Grupės šalininkai ją vadina skaitmeniniais Robinais Hudais, tuo tarpu priešininkai juos vadina kiberteroristais 2012 m. žurnalas „Time“ „Anonymous“ įvardijo kaip vieną iš 100 įtakingiausių pasaulio veikėjų.
2022 m. programišių grupuotė „Anonymous“ išplatino pranešimą, kuriame griežtai smerkė Rusijos išpuolius Ukrainoje ir paskelbė kibernetinį karą prieš Vladimiro Putino ir Aleksandro Lukašenkos vyriausybes. Rusijoje kurį laiką neveikė kai kurie propagandiniai informacijos sklaidos kanalai, tame tarpe „Russia Today“.
Jurgis Jankauskas
Jurgis Jankauskas (g. 2003 m. vasario 5 d.) – Lietuvos futbolininkas, gynėjas. Atstovauja „Džiugo“ klubui.
Džiugas
Nuo 2016 m. rungtyniavo Džiugo klubo jaunimo ekipose.
Šiaulių FA
2022 m. šiauliečiai debiutavo A lygoje, bet žaidėjas pagrindinėje sdėtyje nežaidė. Netrukus pranešta, kad palieka Šiaulius.
Džiugas
Nuo 2022 m. rungtyniavo Džiugo klube. Atstovavo Džiugas B komandai.
2022 m. rugsėjo 7 d. debiutavo FC Džiugas pagrindinėje ekipoje, A lygos rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris.
2022 m. lapkričio 13 d. rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris pirmą kartą rungtynes pradėjo startinėje sudėtyje. Sužaidė 88 minutes ir buvo pakeistas, o žemaičiai pralaimėjo rezultatu 0:3.
2022 m. lapkričio 23 d. pelnė įvartį A lygos rungtynėse prieš FK Sūduva. Šias rungtynes pradėjo startinėje sudėtyje, o 70 minutę išlygino rezultatą (1:1), kuris nebepakito iki rungtynių pabaigos. Išrinktas į simbolinę XXXVI (36) turo rinktinę.
2023 m. sausio mėn. tapo žinoma, kad pratęsta sutartis su „Džiugo“ klubu.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1966–1967 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1966–1967 m.
Zuikiškė (Šiauliai)
Zuikiškė – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 7 km į pietvakarius nuo Bubių, kelio dešinėje. Saugomi Zuikiškės ąžuolas, Zuikiškės liepa.
Douglas Sirk
Daglasas Sirkas (tikr. Hans Detlef Sierck; 1897 m. balandžio 26 d. – 1987 m. sausio 14 d.) – Vokietijos ir Jungtinių Amerikos Valstijų režisierius.
Zuikiškė (Šiauliai)
Istorija
TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės „Tarybinio artojo“ kolūkiui. Kaime paprastai būna orientavimosi sporto varžybų starto vieta.
Douglas Sirk
Išgarsėjo stilizuotomis melodramomis su ironijos ir parodijos elementais, tarp jų – „Nuostabus apsėdimas“ (Magnificent Obsession, 1954 m.), „Viskas, ką leidžia dangus“ (All That Heaven Allows, 1955 m.), „Parašyta vėjyje“ (Written on the Wind, 1956 m.), „Apjuodinti angelai“ (The Tarnished Angels, 1957 m.), „Laikas gyventi ir laikas mirti“ (A Time to Love and a Time to Die, 1958 m.), „Gyvenimo imitacija“ (Imitation of Life, 1959 m.).
Ankstyvasis gyvenimas ir karjera Vokietijoje
Daglasas Sirkas kurį laiką tęsė teisės studijas Jėnos universitete. Vėliau perstojo į Hamburgo universitetą studijuoti filosofijos ir meno istorijos. Dar studijų metais D. Sirkas įsidarbino dramaturgu Hamburgo dramos teatre. 1922 m. pastatė savo pirmąjį spektaklį pagal Hermano Bosdorfo (Hermann Bossdorf) pjesę „Stoties viršininko mirtis“ (Bahnmeister Tod). Spektaklis susilaukė didelės sėkmės. Be darbo teatre, tapė, vasarą dirbo scenografu kino studijoje UFA Berlyne, vertė V. Šekspyro sonetus ir pjeses į vokiečių kalbą bei publikavo savo autorinius tekstus.
Vėliau įsidarbino režisieriumi naujame dramos teatre Chemnice. Jis statė spektaklius pagal klasikų Moljero (Molière), Buchnerio (Büchner) ir Strindbergo (Strindberg) pjeses. Tuo metu Vokietijoje buvo nepalanki ekonominė situacija, kilo infliacija. Pagrindinis teatro vadovas ir finansuotojas atsisakė toliau remti D. Sirko spektaklius, nes jie nebuvo finansiškai sėkmingi. Teatro trupei teko ieškoti būdų kaip išsilaikyti patiems. Klasikinius kūrinius repertuare pakeitė komedijos ir melodramos. Daglasui Sirkui tai buvo sudėtingas gyvenimo laikotarpis, tačiau būtent tuomet jis išmoko dirbti pačiomis nepalankiausiomis sąlygomis. Po poros metų jis tapo garsiu Veimaro Respublikos teatro režisieriumi.
1925 m. kartu su savo pirmąją žmona aktore Lidija Brincken (Lydia Brincken) susilaukė sūnaus Klauso Detlefo Siercko (Klaus Detlef Sierck). 1934 m. D. Sirkas susituokė su žydų kilmės moterimi Hilda Jari (Hilde Jary). Dėl šios santuokos buvusi žmona legaliai uždraudė D. Sirkui matytis su sūnumi.
1934 m. pasirodė pirmieji Daglaso Sirko trumpametražiai filmai. Kine karjera klostėsi sėkmingai. Populiarūs filmai „Paskutinis akordas“ (The last accord, 1936 m.) ar „Habanera“ (La Habanera, 1937 m.), parodė, kad režisierius moka pasakoti stiprių moterų meilės, nusivylimo ir tėvynės ilgesio istorijas. Režisierius sugebėjo meistriškai išnaudoti apšvietimą, kostiumus ir muziką.
Karjera Jungtinėse Amerikos Valstijose
thumb|Daglasas Sirkas ir aktoriai filmo „[[Viskas ką leidžia dangus“ (All that heaven allows, 1955 m.) filmavimo aikštelėje. Iš kairės į dešinę Rokas Hudsonas, Džeinė Vaiman, Daglasas Sirkas ir Agnes Morhed]]
1937 m. dėl politinių priežasčių kartu su antrąja žmona emigravo iš Vokietijos. Kurį laiką jie gyveno Olandijoje ir Šveicarijoje, kur D. Sirkas tęsė karjerą kino industrijoje. 1941 m. atvykęs į Holivudą režisierius pasikeitė vardą į Daglasą Sirką. 1942 m. D. Sirkas sudarė kontraktą su kino kompanija „Columbia Pictures“ ir surežisavo antinacistinį filmą „Hitler’s Madman“ (1943 m.). ''
1960 m. D. Sirkas baigė karjerą kino industrijoje ir išvyko gyventi į Šveicariją. 8-ajame dešimtmetyje jis trumpam grįžo į Vokietiją dėstyti kino akademijoje. Kartu su studentais surežisavo dar kelis trumpametražius filmus.
Daglasas Sirkas mirė 1987 m. sausio 14 d. Lugane, Šveicarijoje.
Daglaso Sirko melodramos
Produktyviausias D. Sirko karjeros laikotarpis – 6-asis dešimtmetis, kai buvo sukurta per dvidešimt melodramų. Jos buvo skirtos specifinei publikai ir todėl buvo vadinamos filmais moterims. Melodramų situacijos stereotipinės. Dažniausiai tai istorijos apie meilę, kuriai išsipildyti neleidžia skirtinga personažų socialinė padėtis, amžiaus, kultūros ar rasės skirtumai, liga, neištikimybė.
D. Sirkas atvirai vaizduoja filmų pasaulio dirbtinumą, personažai kuriami kaip schemos. Kiekvienas filmo kadras itin detalus, daug dėmesio skiriama aktorių vaidybai, grimui, kostiumams ir papuošalams. Kadro kompoziciją pabrėžia tikslingai parinkti interjerai, peizažai, rekvizitai: baldai, užuolaidos, šviestuvai ir veidrodžiai.
D. Sirko filmai pasakoja apie herojų vienatvę ir sąžinės priekaištus, apie visuomenės veidmainystę, rasizmą ir netoleranciją. Pagrindinės filmų temos: tradicinės šeimos nykimas ir visuomenę griaunančios patriarchalinės vertybės. Savo kūriniuose jis kėlė tokius klausimus kaip, kas yra svarbiau: pareiga vaikams ar meilė, laisvi sprendimai ar priklausymas nuo visuomenės nuomonės, jausmai ar socialinė padėtis.
6-ojo dešimtmečio D. Sirko melodramos buvo komerciškai sėkmingos, tačiau neigiamai vertinamos to laikmečio kino kritikų. Laikyta, kad jo filmai yra nereikšmingi (nes kalba apie moterų problemas), banalūs (nes per daug dėmesio skiriama jausmams) ir nerealistiški (dėl savito filmų stiliaus). Vėlesnė kūrybos analizė atskleidė, kad jo filmai – aliuzija, kritikuojanti amerikiečių visuomenę. Gyvenimo pabaigoje D. Sirkas sulaukė kūrybai skirtų retrospektyvų ir monografijų bei kitokių pripažinimo ženklų.
Lemiaševičų valsčius
Lemiaševičų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Lemiaševičai, trumpai – Bižaravičai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje. Po I pasaulinio karo perėjo Lenkijai.
Cabinteely FC
„Kabintilio“ futbolo klubas arba Cabinteely Football Club, o trumpai Cabinteely FC – Airijos futbolo klubas iš Dublino pietinio priemiesčio Kabintilio.
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia „Stradbrook Road“ stadione.
Sezonai
Šaltiniai:
Apranga
Ekipa žaidžia baltos ir žalios spalvų aprangomis.
Feliksavas
Feliksavas – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 3,5 km į pietus nuo Žarėnų, Vismaldų miške, prie kelio Vismaldai–Rešketėnai. Seniūnaitijos centras.
Liubešivo valsčius
Liubešivo valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės vakarų Ukrainos teritorijoje. Centras – Liubešivas.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje. Po I pasaulinio karo perėjo Lenkijai.
Volungiai (Šiauliai)
Volungiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 6 km į pietvakarius nuo Bubių, senojo kelio Bubiai–Kelmė kairėje.
Istorija
TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės „Tarybinio artojo“ kolūkiui.
Jakovas Smuškevičius
Jakovas Smuškevičius (1902 m. balandžio 14 d. Rokiškyje, Rusijos imperija – 1941 m. spalio 28 d. Barbyše, Samaros sritis, TSRS) – Lietuvos žydų kilmės TSRS karo aviacijos vadas, aviacijos generolas leitenantas, du kartus Tarybų Sąjungos Didvyris, du kartus apdovanotas Lenino ordinu ir kartą Raudonosios Vėliavos ordinu.
Biografija
Gimė 1902 m. balandžio 14 d. Rokiškyje neturtingoje žydo siuvėjo šeimoje. Šiek tiek mokėsi chedere. Per Pirmąjį pasaulinį karą 1915 m., artinantis vokiečių kariuomenei, Smuškevičių šeima buvo iškelta į Rusijos gilumą ir atsidūrė Vologdoje. Ten dirbo kroviku. 1918 m. Jakovas įstojo į komunistų partiją, pradėjo tarnauti Raudonojoje armijoje. Tų pačių metų rudenį sugrįžo į Nepriklausomą Lietuvą. Čia vykdė priešišką Lietuvos Nepriklausomybei veiklą. Dalyvavo bolševikinėje veikloje, įsijungė į raudonųjų  partizanų būrį. 1918 m. gruodį pasitraukė iš Lietuvos į Baltarusiją, kurios  teritorijoje formuojami ginkluoti bolševikų būriai, kovai prieš Nepriklausomybę paskelbusias Pabaltijo respublikas ir Lenkiją. 1918–1920 m. buvo bataliono komisaras, vėliau – šaulių pulko komisaras. Nuo 1922 m. tarnavo karinės aviacijos pajėgose. 1926 m. vasario mėnesį buvo paskirtas Korpusinės aviacijos atskirosios rinktinės karo komisaru.
1931 m. baigė Kačios karo lakūnų mokyklą, o jau tų pačių metų pabaigoje tapo aviacijos brigados vadu komisaru. Prasidėjus pilietiniam karui Ispanijoje, gavęs užsienio pasą Duglaso vardu išvyko į Ispaniją kaip vyresnysis aviacijos patarėjas. Čia jis 1937 m. kovo mėn. pasižymėjo prie Gvadalacharos, kur buvo sutriuškintos italų divizijos. Tai buvo vienas populiariausių Ispanijos karo didvyrių. Su juo, kaip legendiniu didvyriu generolu Duglasu, buvo ne kartą susitikę Ernestas Hemingvėjus, André Malraux. 1937 m. buvo paskirtas Raudonosios armijos karinių oro pajėgų viršininko pavaduotoju, tais pačiais metais jam suteiktas ir Tarybų Sąjungos didvyrio vardas.
1954 m. reabilituotas. 1969 m. vasario 21 d. Rokiškio centrinėje miesto dalyje pastatytas skulptoriaus K. Bogdano paminklas, o aikštė pavadinta J. Smuškevičiaus vardu. 1978 m. režisierius Linas Lazėnas karininkui atminti sukūrė dokumentinį filmą Generolas Duglas. 1987 m. Vitebske jo vardu pavadinta viena iš miesto gatvių.
Aivaras Jokubaitis
Aivaras Jokubaitis (g. 1974 m. vasario 26 d. Klaipėdoje) – buvęs Lietuvos krepšininkas, rungtyniavęs sunkiojo krašto puolėju.
Jakovas Smuškevičius
Nuorodos
Dukart Sovietų Sąjungos didvyrio veikla visada buvo priešiška Lietuvos Nepriklausomybės idėjai
Aivaras Jokubaitis
Sūnus – krepšininkas Rokas Jokubaitis.
Remežiškės
Remežiškės arba Remezava  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Benekainių apylinkėje. Įsikūręs 5 km į pietryčius nuo Benekainių, Žižmos dešiniajame krante. Keliai į Lietuvą, Tusamonis.
Aivaras Jokubaitis
Ilgą laiką rungtyniavo Mažeikių „Naftoje“, su kuria laimėjo LKAL ir pateko į LKL. Šiose pirmenybėse Aivaras Jokubaitis rinkdavo po 12 taškų ir atkovodavo po 6 kamuolius. 2004 m. baigęs profesionalo karjerą, dar rungtyniavo mėgėjų lygose (2015–2016 m. Klaipėdos „Vakarų Medienos Grupėje“, 2018–2020 m. Pagojukų „Helane“).
Remežiškės
Istorija
Iki XX a. vid. dabartinę gyvenvietę sudarė Zablotės kaimas ir Remezavos dvaras. Pastarasis pateko į Ašmenos apskrities Dieveniškių valsčių, Benekainių apylinkę. Anksčiau priklausęs Nosevičiams, bet Vilniaus vaivada Mykolas Pacas užrašęs jį artilerijos reikmėms. XX a. pr. dvaras priklausė Melnikovams.
Laurynas Pečiukaitis
Laurynas Pečiukaitis (g. 1985 m. gegužės 13 d. Kaune) – buvęs Lietuvos krepšininkas, žaidęs įžaidėjo padėtyje.
2003 m. buvo Lietuvos jaunių, 2005 m. – Lietuvos jaunimo rinktinės narys. Visą profesionalo karjerą rungtyniavo Kauno „Atlete“. Vėliau žaidė Kauno mėgėjų lygoje už „Paradis“ komandą.
Slidinėjimo instruktorė
Slidinėjimo instruktorė – 1981 m. Italijoje sukurta komedija. Filmo režisierius Alessandro Lucidi, pagrindinį vaidmenį atliko Carmen Russo.
Siužetas
Populiariausias erotinio žurnalo modelis Čelija Berni nusprendžia atsisakyti pabodusio darbo. Tuo pat metu ji gauna pranešimą apie paveldėtą didžiulį turtą, kurį ji gaus tik tuo atveju, jei testamento vykdytojas profesorius Tompsonas pripažins jos reputaciją nepriekaištinga. Čelija pagal skelbimą išvyksta į kalnų viešbutį, kuriame įsidarbina slidinėjimo instruktore, tačiau jos buvę darbdaviai, atakuojami gerbėjų laiškų, siunčia samdytą fotografą, norėdami dar vienos fotosesijos. Ten pat atsiduria testamento vykdytojas Tompsonas, turtingas šeichas ir trijulė sukčių, planuojanti šio pagrobimą.
Sanitex
miniatiūra|[[Ukmergės gatvė|Ukmergės g. Promo Cash&Carry]]
Sanitex – didmeninė prekybos ir logistikos paslaugas teikianti Lietuvos įmonė. Jai priklauso prekybos centrai „PROMO Cash&Carry“.
NGC 2775
thumb|220px|NGC 2775 spiralinė galaktika
NGC 2775 (arba Caldwell 48, LEDA 25861, UGC 4820 ) – spiralinė galaktika (smulkiau klasifikuojama kaip „kuokštiškoji“, esanti Vėžio žvaigždyne. Nuo Žemės nutolusi apie 67 mln. šviesmečių, objekto regimasis ryškis – 11. Skersmuo siekia 80 000 šviesmečių. Ši galaktika yra pagrindinė nedidelės NGC 2775 galaktikų grupės narė.
NGC 2775 galaktiką 1783 m. gruodžio 19 d. atrado britų astronomas William Herschel.
Centriniame galaktikos telkinyje žvaigždėdara beveik nebevyksta, centrinis telkinys neįprastai didelis ir ganėtinai tuščias. Jį glaudžiai juosia spiralinės vijos, kuriose matyti tamsios dulkės ir jaunų mėlynų žvaigždžių telkiniai.
Esant palankioms sąlygoms, NGC 2775 galaktiką galima įžiūrėti nedideliu teleskopu, tačiau spiralines vijas itin sunku pamatyti ir pasitelkus didelį teleskopą. Teigiama, kad Šiaurės pusrutulyje palankiausias metas stebėti šią galaktiką yra žiemos pabaigoje, o Pietų pusrutulyje – vasaros pabaigoje.
Plaukimas 1912 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Plaukimas 1912 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyko penktą kartą olimpinių žaidynių istorijoje. Žaidynėse pirmą kartą vyko moterų varžybos.
Dalyvavusios šalis
120 plaukikai iš 17 šalių varžėsi 1912 m. olimpinėse žaidynėse:
Juozo Masiulio knygynas
Knygyno pastatas 2011 m. kaip architektūrinis ir istorinis objektas įtrauktas į Lietuvos kultūros vertybių registrą.
Istorija
1888 m. iš Šeduvos valsčiaus Prastavonių kaimo į Panevėžį atvykęs J. Masiulis pradėjo kurti savo verslą ir slapta prekiavo draudžiama lietuviška spauda bei aprūpindavo knygomis smulkiuosius prekiautojus. Panaikinus lietuviškos spaudos lotyniškais rašmenimis draudimą, 1905 m. tuometinėje Bajorų gatvėje (dabar Respublikos) atidarė knygyną „Juozo Masiulio knygynas, galanterijos ir rašomųjų daiktų sankrova“ ir ėmė prekiauti legaliai. Tai buvo pirmasis lietuviškas knygynas mieste. Knygyno patalpas iš pradžių nuomojo, vėliau kartu su žmona Juozapota įsigijo. Prekiauta knygomis, maldaknygėmis, smulkiais religinio kulto daiktais, įvairiomis plataus vartojimo prekėmis. 1912 m. knygynas turėjo per 1000 pavadinimų įvairių spaudinių lietuvių ir kitomis kalbomis, palaikė ryšius su kitais Lietuvos knygynais. Žmonės pirko noriai, verslas sekėsi neblogai.
Savo veiklos pradžioje knygynas užsiėmė ir leidyba: 1910–1915 m. išleido Juozo Čerkeso-Besparnio eilėraščių rinkinių, Mato Grigonio žaidimų knygelių, „Panevėžio kalendorių”, religinio turinio knygelių, tarpukariu – keletą atvirukų.
Per Pirmąjį pasaulinį karą Masiulių šeima pasitraukė į Smolenską. Knygyno veikla atnaujinta Lietuvai atgavus nepriklausomybę ir Masiuliams grįžus į Panevėžį. Užmegzti ryšiai su Latvijos, Vokietijos, Prancūzijos knygynais, augo darbuotojų skaičius. Tarpukariu knygyne dirbo 8 darbuotojai, kurie gaudavo 100 litų atlyginimą, buvo maitinami šeimininko lėšomis ir gyveno knygyno antrame aukšte. Knygynas dirbdavo be pietų pertraukos, ypač didelė prekyba būdavo švenčių dienomis. 1932 m. knygyne pradėjo dirbti ir mokslus baigusi Masiulių duktė Ona Masiulytė.