cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jungtinių Valstijų Teisių bilis
Reikšmė
Teisių bilis suteikia teisę kiekvienam piliečiui turėti ginklą, o federalinei valdžiai be tinkamo teismo proceso sprendimo draudžiama atimti iš žmogaus gyvybę, laisvę ar jo nuosavybę.
Pagal Teisių bilį prieš pradedant teismą dėl sunkių federalinių nusikaltimų, reikalingas didžiosios prisiekusiųjų komisijos sprendimas, o teismo procesas turi būti viešas ir greitas. Sprendimą byloje priima nešališki prisiekusieji iš valstijos ar teisinės apygardos, kurioje įvyko nusikaltimas. Taip pat draudžiama antrąkart teisti žmogų už tą patį nusikaltimą. Be to, Teisių bilyje teigiama, kad teisių išvardijimas Konstitucijoje nereiškia, kad piliečiai neturi kitų teisių. Teisių bilis palieka visas galias, kurios nepaskirstos federalinei valdžiai, JAV gyventojams ir valstijoms.
Teisių bilis suvaidino svarbų vaidmenį JAV teisinėje ir politinėje sistemoje. Šis dokumentas ir toliau išlieka fundamentaliu laisvių ir tautos kultūros simboliu. Viena iš keturiolikos Teisių bilio originalo kopijų yra viešai demonstruojama Nacionalinės archyvų ir įrašų administracijos pastate Vašingtone.
Aukštaičiai
Vakarų aukštaičiai
Šiaurės vakarų aukštaičiai javų kirtimui, be dalgio, naudojo ir dalgelę su grėbliuku.
thumb|150px|Tradiciniai [[aukštaičių rūbai]]
Tradiciniams vakarų aukštaičių moterų drabužiams būdinga šviesi spalva, sijonai languoti; puošėsi sidabro karoliais. Vyrų drabužiams būdingos klostuotos rudinės, sujuostos plačiu odiniu diržu, dėvėtos veltos plačiomis atbrailomis skrybėlės (žr. aukštaičių rūbai).
Šiaurės (palatvės) aukštaičių tradicinė virtuvė: pusryčiams – bulvės su padažu arba miltiniai skryliai, virtiniai su varškės, mėsos, spirgų ar bulvių košės įdaru, pietums – barščiai arba kopūstienė, mėsa su bulvėmis ir raugintais kopūstais, vakarienei – pienišką kukulaičių sriuba arba bulvienė, miltų košė su pienu. Šiaurės aukštaičiai garsėja stipriu miežių salyklo alumi. Vidurio Lietuvos aukštaičiams buvo įprasta pusryčiams virti rūgščią kopūstų arba burokėlių sriubą su mėsa, pietums pašildydavo nuo pusryčių likusius valgius, vakarienei taisydavo pienišką sriubą.
Dvasinė kultūra, papročiai
Aukštaičiai (ypač, gyvenantys šiaurės rytuose) išlaikė senovinį polifoninių dainų – sutartinių – žanrą. Rytų aukštaičiai paprastai dainuoja aukštesniais, lengvai vibruojančiais balsais, o labiau į vakarus ir šiaurę – apie Šeduvą, Pakruojį, Biržus – balso spalva tamsesnė, išgaunamas gilesnis garsas. Pietryčių Aukštaitijoje stilistika panaši į dzūkų. Paplitusios vestuvių, linarūtės, šienapjūtės dainos. Paplitę muzikos instrumentai: skudučiai, lamzdeliai, mediniai trimitai (ragai ir daudytės), penkiastygės kanklės, lumzdelis, ožragis, birbynė ir kt. Rytų Aukštaitijoje populiari buvo Labanoro dūda, cimbolai, Peterburgo armonika.
Kolektyvinis imunitetas
Kolektyvinis imunitetas (dar vadinamasis bandos arba bendruomenės, visuomenės imunitetas) – reiškinys, kai pakankama dalis populiacijos turi imunitetą tam tikrai užkrečiamai ligai. Kolektyvinis imunitetas suformuojamas natūraliai persergant infekcija arba pasiekiamas masiniu vakcinavimu. Skiepai apsaugo paskiepytus žmones ir juos supančius ligoms neatsparius asmenis. Tokiu būdu mažėja tikimybė užsikrėsti visuomenėje, stabdomas infekcijos plitimas. Taip vakcinos netiesiogiai apsaugo ir kitus ligai neatsparius asmenis, ypač labiau pažeidžiamus bendruomenės narius, pavyzdžiui, kūdikius, mažus vaikus, vyresnio amžiaus žmones, žmones su nusilpusia imunine sistema ir žmones, kurie negali skiepytis dėl medicininių priežasčių.
Cam Whitmore
Kameronas „Kemas“ Vitmoras (, g. ) – JAV krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančiame Hiustono „Rockets“ klube. Žaidė koledžo krepšinį Vilanovos „Wildcats“ komandoje.
Karjera koledže
Septynias rungtynes praleidęs dėl nykščio traumos, K. Vitmoras debiutavo prieš Oklahomos komandą. Pirmąjį sezoną Vilanovos komandoje jis vidutiniškai pelnė 12,5 taško, atkovojo 5,3 kamuolio ir atliko 0,7 rezultatyvaus perdavimo per rungtynes. Vėliau paskelbė, kad dalyvaus 2023 m. NBA naujokų biržoje.
Hiustono „Rockets“ (2023–dabar)
2023 m. NBA naujokų biržoje Hiustono „Rockets“ pasirinko jį 20-uoju šaukimu.
Universitetas
{| class="wikitable sortable" style="text-align:right;"
Padubelis
Padubelis – buvęs viensėdis Širvintų rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Šešuolėlių II.
Palangos arena
Palangos sporto arena – universalus daugiafunkcis sporto kompleksas Palangoje.
Arena atidaryta 2014 m. balandžio 11-12 dienomis 3x3 krepšinio atrankos į pasaulio čempionatą ir NKL čempionato finalinio etapo varžybomis. Arenoje įrengtos išstumiamos žiūrovų tribūnos, treniruoklių salės, persirengimo kambariai, pagalbinės patalpos. Joje savo namų rungtynes nuo 2018 metų Nacionalinėje krepšinio lygoje žaidžia Palangos Kuršiai.
Šalia arenos yra Palangos centrinis stadionas.
Jaskaičių tvenkinys
Jaskaičių tvenkinys arba Jackaičių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kėdainių rajone, 10 km į rytus nuo Vilainių. Sudarytas užtvenkus Suliavos upę (Obelies intakas) 0,73 km nuo jo įtekėjimo į Aukštųjų Kaplių tvenkinį. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,35 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 50,7 m. Krantai žemi. Šiaurinis krantas užpelkėjęs, apaugęs medžiais ir krūmynais. Tvenkinys labai užžėlęs vandens augmenija. Aplinkui plyti dirbami laukai. Šalia įsikūręs Jaskaičių kaimas.
Žaltūnų tvenkinys
Žaltūnų tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 7 km į pietryčius nuo Turgelių, Žaltūnų kaime. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Veržos intakas, Merkio baseinas) 0,9 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 0,11 km, plotis – iki 0,075 km. Altitudė 202,2 m. Krantai žemi, vietomis apaugę medžiais ir krūmais. Tvenkinys labai užžėlęs vandens augalija.
Kalnaberžės tvenkinys
Kalnaberžės tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kėdainių rajone, 12 km į šiaurę nuo Kėdainių miesto centro, Kalnaberžės gyvenvietėje. Sudarytas užtvenkus Rudupelio upelį (Kruosto intakas) 0,62 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,22 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 46 m. Krantai neaukšti. Rytinėje pakrantėje plyti dirbami laukai. Vakarine pakrante eina kelias.
Hakim Ziyech
Hakimas Ziješas (, ; g. 1993 m. kovo 19 d.) – Maroko futbolininkas, atakuojantis krašto saugas.
Gimė marokiečių šeimoje Nyderlanduose. Treniravosi „Heerenveen“ akademijoje, 2012 m. debiutavo profesionalioje komandoje. Vėliau rungtyniavo „Twente“ klube, o 2016 m. perėjo į pagrindinę šalies komandą, Amsterdamo „Ajax“, kurioje tapo lyderiu. 2020 m. už 40 mln. eurų perėjo į Londono „Chelsea“ klubą.
Hakimas Ziješas 2012–2014 m. rungtyniavo už Nyderlandų jaunimo rinktines, tačiau 2015 m. pasirinko debiutuoti Maroko nacionalinėje rinktinėje. Su ja dalyvavo 2019 m. Afrikos Tautų taurėje, 2018 ir 2022 m. pasaulio čempionatuose. 2021 m. įsivėlė į nesutarimus su Maroko treneriu Vahidu Halilhodžičiumi ir buvo nepakviestas į 2021 m. Afrikos tautų taurę, o vėliau pats paskelbė besitraukiąs iš rinktinės. 2022 m. rugsėjį atleidus Halilhodžičių, Ziješas grįžo į rinktinę ir smarkiai prisidėjo prie jos istorinio žygio 2022 m. pasaulio čempionate.
Pašiaušės dvaras
Pašiaušės dvaras – buvusio dvaro sodyba, išlikusi Pašiaušėje, Tytuvėnų sen., Kelmės rajone, apie 1 km į pietryčius nuo Pašiaušės centro, 4,5 km į šiaurę nuo Kiaunorių. Išlikęs apleistas rūmų pastatas, dalis liepų alėjos. Dvarvietė apaugusi senais medžiais, bendruomenės prižiūrima. Ilgus metus rūmuose veikė įvairių lygių kaimo mokykla – 2005 m. uždaryta pagrindinė mokykla. miniatiūra|240px|left|Rūmų priekis
Istorija
XVI a. minimas Pašiaušės dvaras, kurio savininkai buvo Beinartai. Nelikus paveldėtojų dvarą XVIII a. perėmė jėzuitai, kurie įkūrė Pašiaušės kolegiją.
Iš Pa­šiau­šės dva­ro ki­lęs menininkas Stanislovas Vitkevičius (1851–1915), vie­nas žy­miau­sių len­kų kul­tū­ros kū­rė­jų XIX–XX a. san­dū­ro­je. Jis gimė kilmingų bajorų Ig­na­co ir El­vy­ros Še­me­tai­tės šei­mo­je. Iš viso gimė try­li­ka Vit­ke­vi­čių vai­kų, ke­tu­ri mi­rė vai­kys­tė­je. S. Vit­ke­vi­čius šiame dvare praleido vaikystę, dvylika metų. Vit­ke­vi­čių giminė per dau­ge­lį kar­tų buvo su­si­ję su Še­me­to­mis, Koš­či­cais, Čaps­kiais, Gurs­kiais, Gel­gu­dais, Sta­ne­vi­čiais, Bi­le­vi­čiais, Pil­suds­kiais, Ma­tu­se­vi­čiais, ki­lu­siais iš Gied­rai­čių.
Marengo mūšis
Marengo mūšis vyko 1800 metų birželio 14 dieną tarp Austrijos imperijos ir Prancūzijos.
Pašiaušės dvaras
Istorija
Dvaro savininkai Vitkevičiai buvo 1863 me­tų su­ki­li­mo rėmėjai. Po su­ki­li­mo numalšinimo caro valdžia teis­mo spren­di­mu dva­rą kon­fis­kavo, o šei­mą iš­trėmė į Si­bi­rą. Su­ki­li­mo me­tu Stanislovo tėvas Ig­na­cas Vit­ke­vi­čius bu­vo ci­vi­li­nis pa­vie­to vir­ši­nin­kas. Po Šiau­lių kalėjimo dar gavo katorgos iki gy­vos gal­vos. Žmo­na El­vy­ra, užau­gu­si Šiau­lių pa­vie­to Dik­ta­riš­kių dva­re, už da­ly­va­vi­mą su­ki­li­me kar­tu su vai­kais ištre­mta į vi­du­rio Ru­si­ją. Aukštų pažinčių dėka I. Vit­ke­vi­čiui nuosprendis bu­vo su­švel­nin­tas ir leis­ta su šei­ma va­žiuo­ti į Toms­ką. 1868 m. rudenį Vitkevičiai sugrįžo į Lietuvą.
Marengo mūšis
Stipri austrų kariuomenė iš pradžių smogė galingą smūgį prancūzams. Apie antrą valandą dienos atrodė, kad Napoleonas Bonapartas mūšį pralaimėjo ir kurjeris buvo pasiųstas į Vieną pranešti, kad austrai nugalėjo prancūzus. Kariuomenės vadas Napoleonas Bonapartas šaltakraujiškai tebetvirtino, kad nieko dar neprarasta, kad reikia laikytis iki galo. Ir jis buvo teisus, nes po valandos situacija lauke visiškai pasikeitė, kai lemiamu momentu į mūšį atskubėjo ir smogė austrams generolas Dezė ir jo divizija. Austrijos kariuomenė, kuri ketino pietauti ir eiti ilsėtis pakriko. Penktą valandą vakaro, persekiojami prancūzų kavalerijos, austrai ėmė trauktis. Tačiau mūšyje žuvo ir kautynių didvyris Dezė, kai atakos prieš austrus pradžioje jį pašovė muškieta.
Pašiaušės dvaras
Istorija
Dvare gimė kitas garsus giminės atstovas Jonas Vitkevičius-Batyras (1806–1839), Kražių gim­na­zi­jos slap­tos mo­ki­nių drau­gi­jos „Juodieji broliai“ narys, keliautojas, etnografas.
Andriejavas (Švenčionys)
Andriejavas – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Zablatiškės.
Atris
Atris ( – 'ėdrūnas') – vedų išminčius (rišis), pačioje „Rigvedoje“ minimas ~40 kartų. Pasakojama, kad jis priklausąs penkioms gentims, minimas drauge su Manumi ir kitais žmonijos pradininkais. Atris garbinąs Agnį todėl, kad šis jį išvadavęs. Indra jam atvėręs karvių gardą. Ašvinai jį išgelbėję nuo tamsos, nuo prapulties, nuo ugnies, atjauninę. Rišis Atris suradęs demono Svarbhanaus pagrobtą Saulę ir įtaisęs ją danguje Vėlesnėje apeiginėje literatūroje Atris laikomas žyniu, prašalinusiu tamsą, kitur jis lyginamas ar tapatinamas su įasmeninta kalba Vač.
Lyn (moterys)
Oslo „Lyn“ – Norvegijos futbolo klubas iš Oslo. Šis straipsnis apie klubo moterų ekipą, kuri žaidžia moterų futbolo varžybose.
Istorija
SFK Lyn Kristiania įkurtas 1896 m. kovo 3 d. Klubas turėjo futbolo ir slidinėjimo skyrius.
1995 m. klubas buvo pervadintas į SFK Lyn Oslo.
2000 m. bendradarbiaujant su kitu regiono klubu buvo sukurta moterų futbolo sekcija. Iš pradžių buvo tik jaunimo ekipos.
Vyresniųjų komanda buvo suformuota 2009 m. ir startavo penktoje Norvegijos moterų futbolo lygoje.
2010 m., bankrutavus klubo profesionalų skyriui, klubas buvo pervadintas į Lyn Fotball.
2013 m., po trijų paaukštinimų iš eilės, klubas pakilo iki 1. Divisjon.
2016 m. Lyn ekipa užėmė antrąją vietą. Dėl galimybės patekti į Toppserien (aukščiausią lygą) kovojo pereinamosiose varžybose prieš Medkila, tačiau abu kartus pralaimėjo (3-4 ir 0-2). Bendras dviejų rungtynių rezultatas buvo 6-3 varžovių naudai, kurios išliko Toppserien.
2017 m. Lyn ekipa tapo Pirmojo diviziono nugalėtojomis, ir pateko į 2018 m. Toppserien.
Šalniškė
Šalniškė – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, abipus Pilvės upelio, 4 km į pietus nuo Kazlų Rūdos.
Lyn (moterys)
Istorija
2019 m. Toppserien liko dešimtoje vietoje ir vėl dėl išlikimo kovojo pereinamosiose rungtynėse. Jose nugalėjo varžoves ir išliko aukščiausioje lygoje.
Šalniškė
Pirmoji Kazlų Rūdos miškų urėdijos buveinė, nuo 1920 metų iki 1938 rugsėjo. Vėliau, iki 1945 metų, čia buvo Kazlų Rūdos girininkija.
Lyn (moterys)
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Kringsjå kunstgress. Stadiono talpa – vienas tūkstantis žiūrovų. Stadiono danga – dirbtinė.
Sudėtis
Atnaujinta; 2021 m. lapkričio 4 d.
Angirasas
Angirasas  – vedų išminčius (rišis), tarpininkas tarp dievų ir žmonių. Laikoma, kad buvo didžiuoju rišiu arba vienu iš septynių rišių. Jo ainiai Angirasai laikomi pusdieviais. Angirasas – „aukojimo valdovas“, „dievų žynys“. Angirasu dažnai vadinamas pats Agnis. Laikomas daugelio vedų giesmių autoriumi.
Angirasas laikomas didžiuoju senovės astronomu, atitinka Jupiterio planetos valdovą Brihaspatį.
Karūnavos I tvenkinys
Karūnavos I tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kėdainių rajone, 5,5 km į pietryčius nuo Josvainių miestelio. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Nevėžio intakas) 1,5 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,12 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 35,2 m. Krantai neaukšti. Aplinkui plyti pievos. Priešsroviui iškart telkšo 3 tvenkiniukų kaskada (0,38 ha, 0,27 ha ir 0,52 ha). Šalia įsikūręs Karūnavos kaimas.
Dunduliai (Molėtai)
Istorija
1685 m. kaimas minimas Molėtų bažnyčios santuokų metrikų knygoje.
Jarlungų dinastija
Jarlungų dinastija – protoistorinė Tibeto dinastija iki istorinės Tibeto imperijos atsiradimo VII amžiuje.
Daugelis Jarlungų dinastijos valdovų yra labiau mitologiniai nei faktiniai, o įrodymų, kad jie tikrai egzistavo, nepakanka. Tikrieji ankstyvieji valdovai tikriausiai buvo vietiniai Jarlungo slėnio valdovai (kurių vardu pavadinta dinastija), o ne viso Tibeto karaliai. Pasak plačiai paplitusios tibetiečių legendos, pirmasis Tibeto karalius Njatri Cenpo 127 m. pr. m. e. atvyko iš Indijos.
VII a. pradžioje, valdant karaliui Namri Songcenui, Jarlungai užkariavo didžiąją dalį Tibeto genčių ir įkūrė imperiją. Namri Songcenas 608 ir 609 m. du kartus siuntė pasiuntinius į Sujų dinastiją Kinijoje – tai pirmas kartas, kai istoriniuose dokumentuose minimi tibetiečiai.
Tibeto imperijos pradžia laikomi 618 m., kai į sostą įžengė Namri Songceno sūnus Songcenas Gampo.
Liubomilio Šv. Trejybės bažnyčia
'''Liubomilio Šv. Trejybės bažnyčia''' – seniausia Voluinės bažnyčia, esanti Ukrainoje, Voluinės srityje, Liubomilio mieste. Bažnyčia priklauso Lucko dekanatui.
Istorija
Pirmąją medinę Liubomilio Šv. Trejybės bažnyčią 1409 m. pastatė Lenkijos karalius Jogaila, kuris ne kartą lankėsi medžiodamas Liubomilyje, Šventosios Trejybės garbei. Be to, 1392 m. Jogaila Liubomilyje buvo susitikęs su Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kunigaikščiu Vytautu Didžiuoju. Aprašydamas Lenkijos karalystės paruošiamąjį periodą kovoms su Teutonų ordinu, lenkų kronininkas ir istorikas Janas Dlugošas yra paminėjęs Jogailos keliones į medžioklės plotus giriomis apaugusioje tuometinėje Liubomilio teritorijoje, o taip pat ir bažnyčios atsiradimą.
Jau 1412 m. bažnyčią Jogaila perstatė į mūrinę, gotikos stiliaus. Bažnyčia buvo pastatyta ant nedidelės kalvos. Kaip bažnyčios fundatorius karalius Jogaila jai suteikė privilegijas. 1414 m. Krasnostave (Voluinės sritis) jis suteikė Liubomilio Šv. Trejybės bažnyčiai piniginę fundaciją jos, taip pat bažnyčios tarnautojų išlaikymui. 1552 m. Liubomilio Šv. Trejybės bažnyčią aplankė Chelmo vyskupas Jokūbas Uchanskis.
1599 m. rugpjūčio 20 d. Varšuvos privilegija Abiejų Tautų Respublikos karalius Zigmantas III taip pat suteikė fundaciją Liubomilio Šv. Trejybės bažnyčiai. Dokumente yra paminėta ir špitolė, veikusi prie bažnyčios. Chelmo miesto knygose 1647 m. yra paminėtas Liubomilio Šv. Trejybės bažnyčios klebonas Mykalojus Svirskis, kuris taip pat užėmė Chelmo vyskupo-vikaro pareigas, taip pat karaliaus sekretoriaus Chelme pareigas.
Bažnyčia ne vieną kartą degė ir buvo perstatoma. 1731 m. jos nugarinėje pusėje pristatyta dar viena siena. XVIII a. bažnyčia įgavo barokinės bažnyčios išvaizdą ir daugiau perstatoma nebuvo, tik remontuojama.
1764 m. už Voluinės vaivados, Liubomilio seniūno Severino Juzefo Rževuskio žmonos Antoninos Potockytės Rževuskos lėšas buvo pastatyta varpinė su trimis varpais.
1799 m. bažnyčios vizitacijos dokumentuose yra įrašas apie dvejas molio glazūros lenteles bažnyčios fasadinėje sienoje su užrašais lot. „In Domini Ibimus“ ir „Cantate Domino Cantieum Nowum“, kas buvo vieno užrašo „Pašlovinkite Viešpatį atnaujintame jo name“ du fragmentai.
Bažnyčia turėjo penkis altorius. 1715 m. dekano vizitacijos registruose aprašyti Liubomilio bažnyčios vargonai, pastatyti ant dviejų mūrinių piliorių. Prie bažnyčios veikė uk. „Рожанцьове братство“, įkurta Liubomilio klebono Svirskio. Šiai draugijai galėjo priklausyti bažnyčios kunigai, miestiečiai, bajorai. 1799 m. dokumentuose bažnyčios padėtis aprašyta kaip geresnė, tuomet jos poreikiams buvo skirta 2203 zlotų.
XVIII a. sudegė bažnyčios špitolė, kurioje glaudėsi neturtingi miesto gyventojai. Prie jos buvo sodas. Vietoje sudegusios nauja Liubomilio špitolė nebuvo atstatyta.
XVIII a. Šiaurinėje bažnyčios pusėje buvo sumūrytas piliorius su niša, kuriame stovėjo šventojo Jono Nepomuko skulptūra.
Iš XVIII amžiaus buvo išsaugoti penki Liubomilio bažnyčios vizitacijų dokumentų originalai. 1884 m. priskaičiuota 3562 Liubomilio bažnyčios parapijiečių, 1908 m. – jau 5262 parapijiečiai.
2022 m. Europos krepšinio čempionatas
'''2022 m. Europos krepšinio čempionatas''' – 41-as Europos krepšinio čempionatas, kuris vyko 2022 m. rugsėjo 1–18 dienomis. Čempionatas turėjo būti surengtas 2021 m., tačiau dėl 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių perkėlimo į 2021 metus, krepšinio čempionatas buvo nukeltas į 2022 m. rugsėjį. Čempionatą laimėjo Ispanijos rinktinė, kuri finale įveikė prancūzus, vokiečiai liko treti, o lenkai ketvirti. Tuo tarpu Lietuvos rinktinė, kuri vos pateko į atkrimtamasias varžybas, bendroje įskaitoje liko 15 vietoje, tai pats prasčiausias rinktinės pasirodymas čempionato istorijoje.
Liubomilio Šv. Trejybės bažnyčia
Istorija
1910 m. bažnyčia buvo remontuojama, ruošiantis 500-osioms bažnyčios gyvavimo metinėms. 1912 m. bažnyčios veikloje dalyvaudavo vyskupas ir 12 kunigų. Bažnyčios 500 jubiliejaus proga, jos šiaurinėje pusėje buvo primūryta koplyčia, taip pat buvo pagamintas jubiliejinis medalionas.
2022 m. Europos krepšinio čempionatas
Šis čempionatas žymi naują Europos krepšinio čempionatų erą – pirmą kartą nuo 2017 m. čempionato varžybos vyksta po penkerių metų pertraukos. Grupių etapai vyko Čekijoje, Gruzijoje, Vokietijoje ir Italijoje, tuo tarpu atkrintamosios varžybos vyko Vokietijos sostinėje Berlyne.
Vietų pasirinkimas
thumb|right|150px|„Bounce“ – oficialus čempionato talismanas Šis čempionatas yra trečiasis kartas, kuomet jis vyksta keturiose skirtingose valstybėse. Septynios šalys pateikė oficialias paraiškas čempionato surengimui:
Liubomilio Šv. Trejybės bažnyčia
Istorija
1918 m. Austrijos-Vengrijos okupacijos metu, Liubomilio dekanatas pagamino seriją pašto ženklų, kurių trijuose pavaizduota Liubomilio Šv. Trejybės bažnyčia.
2022 m. Europos krepšinio čempionatas
Vietų pasirinkimas
Čekija, Gruzija, Italija ir Vokietija buvo pasirinktos šalimis-šeimininkėmis 2019 liepos 15 d. Miunchene, Vokietijoje.
Liubomilio Šv. Trejybės bažnyčia
Istorija
Nuo 1944 m. bažnyčia liko be klebono. Buvęs klebonas Steponas Jastžembskis pasitraukė į Lenkiją su savimi pasiimdamas dalį bažnyčios dokumentų, knygų, taip pat Liubomilio Šv. Trejybės bažnyčios stebuklingosios Dievo motinos ikoną. Labiausiai bažnyčia nukentėjo būtent 1945–1980 m. periodu. Šiuo laikotarpiu buvo išvogtos varinės stogo čerpės, išplėšti bažnyčios rūsyje buvę sarkofagai, išgriautas bobinčius, koplytėlė, buvusi prijungta prie bažnyčios, jos 500-ųjų metinių proga, taip pat sunaikinta nukryžiuotojo freska, buvusi altoriaus išorėje. Taip pat šiuo periodu sudegintos bažnyčios knygos ir dokumentai, kurių negalėjo išvežti klebonas Jastžembskis, išrinkti bažnyčios vargonai ir sunaikintas altorius.
2022 m. Europos krepšinio čempionatas
Patekusios komandos
Į čempionatą pateko šios rinktinės:
Liubomilio Šv. Trejybės bažnyčia
Istorija
1992 m. Liubomilio Šv. Trejybės bažnyčia vėl perduota Romos katalikų bažnyčiai. Nuo šių metų bažnyčią globoja Kovelio miesto Pranciškonai. Bažnyčia buvo remontuojama, pakeisti jos langai, grindys. 1992 m. birželio 14 d. Liubomilio Šv. Trejybės bažnyčią pašventino Lucko klebonas Liudvikas Kamilevskis. 1996 m. birželio 14 d. į Liubomilio Šv. Trejybės bažnyčią atvežta Liubomilio Šv. Trejybės bažnyčios stebuklingosios Dievo motinos ikonos kopija.
Žvilgusis eukaliptas
Žvilgusis eukaliptas (Eucalyptus nitens) – mirtinių šeimos, eukaliptų genties medžių rūšis.
2022 m. Europos krepšinio čempionatas
A grupė
Vieta: Tbilisis
Žvilgusis eukaliptas
Paplitimas ir augavietės
Savaime paplitusi rūšis Australijos žemyno pietryčiuose – Viktorijos valstijoje ir Naujojo Pietų Velso valstijos rytuose. Auga ant derlingo dirvožemio drėgnuose miškuose ar lietaus miškų pakraščių vėsesnėse aukštumose, kur gausus kritulių kiekis.
2022 m. Europos krepšinio čempionatas
A grupė
2022 m. rugsėjo 1 d.
Žvilgusis eukaliptas
Morfologija
Kamieno apačioje žievė pilka ar pilkai ruda, o kamieno viršuje balta, pilka ar gelsva lupasi vertikaliomis juostomis. Kamieno žievė besilupanti vertikaliais lopiniais, pamate apsilupusi ir grubi. Lapai ant neilgo lapkočio žali, blizgantys, ilgi ir siauri – 15–25 cm ilgio bei 1,5–2,5 pločio. 7 žiedai sudaro žiedyną. Žiedkotis 6–15 mm ilgio. Pumpurai cilindriški ar kiaušinio formos 5–7 mm ilgio, 3–4 mm skersmens. Vaisiai cilindriškos ar kiaušinio formos 4–7 mm ilgio ir 4–6 mm skersmens.
2022 m. Europos krepšinio čempionatas
A grupė
2022 m. rugsėjo 3 d.
Žvilgusis eukaliptas
Matmenys
Vieni aukščiausių mūsų planetos medžių. Auga greitai ir paprastai pasiekia 60 m aukštį. Viktorijos valstijoje (Australija) retkarčiais pasitaiko ir iki 90 m aukščio medžių. Dabar žinomas aukščiausias šios rūšies medis yra 84,3 m aukščio su 8 m skersmens kamieno apimtimi.
2022 m. Europos krepšinio čempionatas
A grupė
2022 m. rugsėjo 4 d.
Žvilgusis eukaliptas
Auginimas Lietuvoje
Žvilgiųjų eukaliptų auginimui Lietuvos klimatas yra netinkamas.
Liubomilio Šv. Trejybės bažnyčia
Istorija
Liubomilio Šv. Trejybės bažnyčia, jos varpinė yra Ukrainos architektūros paminklas.
2022 m. Europos krepšinio čempionatas
A grupė
2022 m. rugsėjo 6 d.
Liubomilio Šv. Trejybės bažnyčia
Architektūra
Pirmoji 1409 m. medinė Liubomilio Šv. Trejybės bažnyčia buvo gotikos stiliaus, vėliau 1412 m. ji perstatyta į mūrinę ir palaipsniui nuo XVIII a. tapo barokine. Bažnyčia ne kartą degė, buvo perstatoma. 1731 m. jos nugarinėje dalyje primūryta dar viena siena. Senoji pastato dalis yra paprastos formos, be dekoratyvinių elementų. Bažnyčios apsidė pusapvalė. Bažnyčios stogas čerpinis su trimis bokšteliais. Iš dalies išsaugotas renesanso stiliaus portalas.
2022 m. Europos krepšinio čempionatas
A grupė
2022 m. rugsėjo 7 d.
Liubomilio Šv. Trejybės bažnyčia
Aukos bažnyčiai ir bažnyčios reikšmė
Bažnyčiai yra aukojęs jos statytojas karalius Jogaila, taip patVoluinės vaivados, Liubomilio seniūno Severino Juzefo Rževuskio žmona Antonina Potockytė – Rževuska, Abiejų Tautų Respublikos karinis ir valstybinis veikėjas, pulkininkas Pranciškus Ksaveras Branickis.
2022 m. Europos krepšinio čempionatas
B grupė
Vieta: Kelnas 2022 m. rugsėjo 1 d.
Liubomilio Šv. Trejybės bažnyčia
Aukos bažnyčiai ir bažnyčios reikšmė
Liubomilio Šv. Trejybės bažnyčia įtraukta į Lietuvai reikšmingų nekilnojamojo kultūros paveldo objektų, esančių dabartinės Ukrainos Respublikos teritorijoje, inventorinį sąrašą.
Homo naledi
thumb|right|350px|<Rising star> urve esančios Dinaledi salės iliustracija, kuriame buvos rastos Homo naledi fosilijos
Liubomilio Šv. Trejybės bažnyčia
Aukos bažnyčiai ir bažnyčios reikšmė
Liubomilio šv. Trejybės bažnyčią kaip Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir vėliau Abiejų Tautų Respublikos paveldą tyrinėjo Lietuvos Nepriklausomybės Akto signatarė Birutė Valionytė.
Homo naledi
Homo naledi – išnykusi žmonių (Homo) genties rūšis, turėjusi australopitekų (Australopithecus) ir žmonių (Homo) rūšių požymius. Jų išvaizda buvo primityviausia tarp visų žmonių genties išnykusių rūšių. Gyveno Afrikos žemyno pietuose. Kol kas nėra tiksliai nustatyta, prieš kiek metų jie egzistavo, bet pasak mokslininkų, jie galėjo gyventi maždaug prieš prieš 2,8 milijonus metų, bet neatmetama, kad galėjo egzistuoti ir prieš dešimtis ar šimtus tūkstančių metų – tai yra gyveno kaip realiktinė Homo floresiensis rūšis, kada Žemėje ėmė plisti šiuolaikiniai žmonės (Homo sapiens).
Atradimo istorija
Pietų Afrikos Respublikoje, apie 50 km į šiaurės vakarus nuo Johanesburgo esančio Kylančios Žvaigždės (eng. Rising Star) urvo Dinaledi salėje, buvo rasta apie 1550 fosilijų, priklausančių 15 abiejų lyčių Homo naledi individams, įskaitant ir vaikų, kurių amžius datuojamas tarp 20 tūkstančių ir 2 milijonų metų. Pirmoji ekspedicija, susidėjusi iš 60 patyrusių speleologų ir mokslininkų, į šį urvą buvo surengta 2013 metais ir truko 21 dieną, kada tų pačių metų rugsėjo 13 d. nakties metu ir buvo aptiktos ''Homo naledi' fosilijos. Anot Johanesburge esančio Vitvatersrando universiteto profesoriaus Lee Berger’io, Homo naledi galimai yra grandis tarp dvikojų primatų ir ankstyvų žmonių rūšių.
2022 m. Europos krepšinio čempionatas
B grupė
2022 m. rugsėjo 3 d.
Homo naledi
Apibūdinimas
Homo naledi buvo smulkaus, liekno kūno sudėjimo. Suaugusių vyrų ūgis buvo apie 1,5 m, o svoris apie 45 kg; moterys buvo šiek tiek smulkesnės. Pagal kūno fizines charakteristikas, įskaitant dubenį, pečius ir kaklą, Homo naledi buvo primityvūs, tai yra panašūs į australopitekus. Jų pirštai turėjo daugiau primityvių bruožų, buvo storesni, artimesni beždžionėms, krūtinė panaši į šimpanzių. Bet jie turėjo ir žmonių genties ir jos nežinomų kitų žmonių rūšių kitus požymius, įskaitant kaukolės formą. Jų dantų forma buvo panaši į šiuolaikinių žmonių dantų formą, nedideli. Pėdos panašios kaip ir daugeliui kitų išnykusių žmonių genties rūšių. Kojos buvo panašios į šiuolaikinių žmonių, ilgos, matyt, prisitaikiusios vaikščioti didelius atstumus. Pagal griaučių analizę manoma, kad jie turėjo tiesią laikyseną ir vaikštinėjo ant dviejų kojų. Anot Viskonsino universiteto Madisone tyrėjo John’o Hawks’o, jų smegenų tūris buvo mažesnis už šiuolaikinių žmonių, apie 450–550 cm³, tai yra kaip vidutinio dydžio apelsino vaisiaus.
2022 m. Europos krepšinio čempionatas
B grupė
2022 m. rugsėjo 4 d.
Homo naledi
Dinaledi salė
Giliai Kylančios Žvaigždės urve esančioje Dinaledi salėje rasti fosilizuoti kaulai mokslininkams suteikia daug spėliojimų – kaip Homo naledi ten galėjo patekti, kadangi į šią salę reikia šliaužti labai siauromis, tamsiomis ertmėmis. Pati Dinaledi salė 12 m ilgio, 10–15 m aukščio ir 0,5–2,5 m pločio. Jie sutaria, kad urve šie žmonės negyveno. Viena iš versijų, kad į urvą pateko slėpdamiesi nuo pavojaus, o vėliau negalėję išeiti – žuvo. Anot kitos versijos, kurią pateikia Beerger’is, jie urve laidodavo mirusius ir atlikdavo ritualus. Be šiuolaikinių žmonių (Homo sapiens), laidojimo ritualus dar galėję turėti tik neandertaliečiai (Homo neanderthalensis).
Pavadinimo kilmė
Homo naledi pavadinimas buvo suteiktas pagal Kylančios Žvaigždės (angl. Rising Star) urve esančioje Dinaledi salėje rastas fosilijas. Homo lotyniškai reiškia 'žmogus', naledi sesoto kalba reiškia 'žvaigždė'.
2022 m. Europos krepšinio čempionatas
B grupė
2022 m. rugsėjo 7 d.
C grupė
Vieta: Milanas 2022 m. rugsėjo 2 d.
2022 m. rugsėjo 3 d.
2022 m. rugsėjo 5 d.
2022 m. rugsėjo 6 d.
2022 m. rugsėjo 8 d.
D grupė
Vieta: Praha 2022 m. rugsėjo 2 d.
2022 m. rugsėjo 3 d.
2022 m. rugsėjo 5 d.
2022 m. rugsėjo 6 d.
2022 m. rugsėjo 8 d.
Karmano linija
lang=lt|thumb|right|150px|Žemės atmosferos sluoksniai Karmano linija – riba, esanti 100 km aukštyje virš Žemės jūros lygio. Ši riba skiria Žemės atmosferą ir kosminę erdvę.
Šios linijos pavadinimas duotas Vengrijos-JAV fiziko Theodore von Kármán garbei. Jis pirmasis apskaičiavo, kad 100 km aukštyje atmosfera per daug plona ir negali palaikyti jokio orlaivio skrydžio. Karmano linija apytiksliai yra termopauzės žemutiniuose sluoksniuose.
Apibrėžimas
Atmosfera įprastai nesibaigia, o tiesiog jos storis mažėja didėjant aukščiui. Tuo pačiu kosminės erdvės pradžia gali keistis nuo skirtingų Žemę supančių sluoksnių apibrėžimų.
Karmano linija apibrėžiama taip: orlaivis gali skirsti tik jeigu jis juda pirmyn oro atžvilgiu ir jo sparnai gali orlaivį pakelti. Kuo retesnis oras, tuo orlaivis turi skristi greičiau, kad jo sparnai galėtų pakelti objektą.
kur
Virš 100 km aukštyje oro tankumas siekia 1/2200000 tankumo, esančio paviršiuje.
Jade Ewen
Jade Almarie Louise Ewen (g. 1988 m. sausio 24 d. Londone) – anglų dainininkė, dainų autorė ir aktorė.
Jade savo karjerą pradėjo miuzikle „Liūtas karalius“. Nuo to laiko ji vaidino įvairiuose TV serialuose Jungtinėje Karalystėje ir Australijoje. 2005 m. Jade pradėjo dainuoti grupėje „Trinity Stone“, kuri susilaukė sėkmės Jungtinėje Karalystėje, Airijoje ir Rusijoje. 2009 m. Jade Ewen atstovavo Jungtinei Karalystei 2009 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse, vykusiame Maskvoje, Rusijoje, su daina „It's My Time“ ir užėmė 5 vietą. Tai buvo geriausia Jungtinės Karalystės užimta vieta „Eurovizijoje“ nuo 2002 m. 2009 m. rugsėjo 21 d. buvo oficialiai pranešta, kad Jade prisijungė prie sėkmingos JK merginų grupės „Sugababes“.
Biografija
Jade gimė ir augo Londone, jamaikiečių kilmės motinos bei pusiau britų, pusiau siciliečių kilmės tėvo šeimoje. Jos tėvas buvo aklas, o motina kurčia, todėl Ewen teko rūpintis abiem tėvais bei jaunesniais broliu Shereen ir seserimi Kiel. Nepaisant to, vaikystėje Jade lankė šokių pamokas ir gavusi stipendiją pradėjo mokytis jaunųjų aktorių mokykloje.
Aktorystė
Ewen pradėjo savo, kaip aktorės karjerą dvylikos metų, kai atiteko Nala vaidmuo spektaklyje „Liūtas karalius“. 2003 m. ji gavo Aggie Thackery vaidmenį Australijos TV dramoje „Out There“. Vėliau ji pasirodė ir kituose serialuose, kaip „The Bill“, „Casualty“ ir televizijai skirtame filme „Mr. Harvey Lights a Candle“. 2009 m. Ewen vaidino Senovės Graikijos deivę Atėnę BBC televizijos seriale „Myths“.
2005–2008: muzikinė karjera
2005 m. Ewen pradėjo dainuoti R&B stiliaus grupėje „Trinity Stone“, kuri buvo pasirašiusi kontraktą su „Sony BMG“ ir tapo populiari Jungtinėje Karalystėje, Airijoje ir Rusijoje bei įrašė kelis singlus. Tačiau po dvejų metų grupė iširo, nebeišleidusi planuoto debiutinio albumo. Grupė dirbo su amerikiečių muzikantu Ne-Yo prie singlo „Real Love“, ir Jade parašė žodžius dainai „A Little Bit“, kurią atlieka grupė „Booty Luv“. Tuo metu Jade taip pat pasirašė kontraktą su dainininko Kwamé įrašų kompanija ir išleido singlą pavadinimu „Stolen Love/Got You“ per „iTunes“. Jessica Mauboy 2008 m. albume „Been Waiting“ yra daina „Let Me Be Me“, kurią parašė Ewen.
2009–dabar: „Eurovizija“ ir „Sugababes“
thumb|left|250px|Jade per [[Eurovizija 2009|2009 m. „Eurovizijos“ finalą]] 2009 m. atlikėja laimėjo nacionalinę JK atranką į „Euroviziją“ su daina „It's My Time“, kurią sukūrė garsusis kompozitorius Andrew Lloyd Webber. Per atlikėjos pasirodymą Maskvoje, scenoje jis akompanavo Jade fortepijonu. Ewen 2009 m. „Eurovizijoje“ iškovojo 5 vietą, kuri buvo aukščiausia Jungtinės Karalystės užimta vieta „Eurovizijoje“ nuo 2002 m.
2009 m. vasario 17 d. Ewen patvirtino, jog pasirašė kontraktą su „Polydor“ įrašų kompanija. Gary Barlow iš grupės „Take That“ parašė kelias dainas jos debiutiniam studijiniam albumui.
Pirmasis singlas iš jos albumo buvo „My Man“, kuris buvo išleistas 2009 m. rugsėjo 21 d. Vaizdo klipas šiai dainai buvo nufilmuotas Los Andžele. 2009 m. rugsėjo 27 d. „My Man“ įžengė į JK oficialų topą #35 vietoje.
2009 m. rugpjūčio 9 d. Wembley stadione Ewen atliko Jungtinės Karalystės himną per Manchester United ir Chelsea klubų futbolo rungtynes.
2009 m. rugpjūčio 27 d. buvo pranešta, jog Ewen buvo nominuota kategorijoje „Geriausias britų debiutas“ kategorijoje „Music of Black Origin Awards“ apdovanojimuose, kurie vyko 2009 m. rugsėjo 30 d.
2009 m. rugsėjo 18 d. pasklido žinios, jog Amelle Berrabah paliko grupę dėl nesutarimų ir ją pakeitė Jade. O jau rugsėjo 21 d. oficialus grupės tinklalapis ir įrašų kompanija pranešė, jog Keisha Buchanan paliko grupę ir išleis solo albumą, o ją pakeis Jade. Keisha buvo paskutinė originaliosios sudėties narė. O jau po dviejų savaičių pasirodė antrojo singlo „About a Girl“ vaizdo klipas, kuriame girdėti Ewen vokalai ne Keisha. Jade studijoje perrašė visas „Sweet 7“ albumo dainas.
Per interviu su BBC korespondentais, Ewen pasakė, jog jos debiutinio albumo išleidimas atidėtas neribotam laikui. Vėliau „Sugababes“ kartu su Jade išleido dainos „Santa Baby“ koverį, o 2010 m. vasario 8 d. išleido trečiąjį singlą iš albumo pavadinimu „Wear My Kiss“. .
PSV (moterys)
Eindhoveno PSV – Nyderlandų futbolo klubas iš Eindhoveno. Turi ir kitų sporto šakų sekcijas. Šis straipsnis apie moterų ekipą.
Istorija
2012 m. suburta moterų ekipa. Nuo 2012–2013 m. sezono rungtyniavo BeNe League. Tris sezonus buvo vykdomas bendras Nyderlandų ir Belgijos lygos projektas. Stipriausios ekipos kovojo BeNe League.
Nuo 2015–2016 m. sezono Nyderlandų ekipos vėl rungtyniavo moterų Eredivisie.
2019–2020 m. sezone moterų Eredivisie pirmavo, tačiau čempionatas nutrauktas dėl pandemijos.
Vilniaus gimdymo namai
– specializuota akušerijos ir ginekologijos ligoninė, gimdymo stacionaras. Kasmet priima ~3 tūkst. gimimų.
Istorija
Vilniaus gimdymo namai pradėjo veikti 1953 m. kovo 8 d. nedideliame pastate, statytame karo belaisvių. Po metų dėl avarinės būklės pradėti pastato remonto darbai, jie truko 3 metus. 1977 m. pastatytas priestatas, kuriame iki šiol veikia gimdymo namai.
Rankinis stūmoklinis vandens siurblys
miniatiūra|1 - stūmoklis, 2 - įtekėjimo anga, 3 - B vožtuvas, 4 - A vožtuvas, 5 - ištekėjimo anga Rankinis stūmoklinis vandens siurblys – prietaisas, kurio veikimas remiasi skysčių mechanikos dėsniais. Vandeniui pakelti iš gelmių į žemės paviršių yra naudojama mechaninė energija, o vandens judėjimą lemia slėgių skirtumas. Vandeniui pakelti reikalingas energijos kiekis priklauso nuo to, kokiame gylyje yra statinis vandens lygis (SVL) bei į kokį aukštį reikia pakelti siurbiamą skystį.
Panaudojimo sritis
thumb|180px|Rankinis stūmoklinis vandens siurblys (Anglija) Šio tipo rankiniai vandens siurbliai plačiausiai naudojami sodininkystėje,, geriamo vandens tiekimui besivystančiose šalyse bei gyvenvietėse, kurios neturi prieigos prie elektros energijos išteklių. Siurblių pasirinkimą dažnai lemia itin ilgas gyvavimo ciklas ir maža kaina. Šio tipo siurbliai yra pritaikyti siurbti ir alyvą.
Bitelė
Bitelė – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Šventos, prie Švento ežero, dabartinio Aukštosios kaimo vietoje.
Karūnavos II tvenkinys
Karūnavos II tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kėdainių rajone, 5 km į pietryčius nuo Josvainių miestelio. Sudarytas užtvenkus Upytės upę (Nevėžio intakas) 1,1 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,56 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 38,5 m. Vakarinis galas užpelkėjęs, krantai aukštoki, vietomis apaugę medžiais. Aplinkui plyti dirbami laukai ir įsikūręs Karūnavos kaimas.
Guzėniškė
Guzėniškė – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Modžiūnų.
Aukštaitijos sporto rūmai
Aukštaitijos sporto rūmai – daugiafunkcis sporto kompleksas Panevėžyje, ankstyvojo sovietinio modernizmo architektūros pavyzdys.
Istorija
Pradėti statyti Vilhelmo Variakojo iniciatyva pagal architekto Jono Putnos projektą, atidaryti 1965 m. Buvo antras tokio tipo statinys Lietuvoje po Kauno sporto halės. Sporto rūmų, sovietmečiu vadintų „Sporto kombinatu”, kompleksą sudarė stadionas, didžioji salė su 2000 sėdimų vietų, mažoji salė su balkonais, patalpos sunkiaatlečių užsiėmimams, parodoms ir konferencijoms, du (25 ir 12,5 m ilgio) plaukimo baseinai, kabinetai tarnautojams ir pagalbinės patalpos. Šalia esančioje teritorijoje įrengti teniso kortai, rankinio ir tinklinio aikštės.
Rūmai buvo pagrindinė miesto ir KK Panevėžio Lietkabelis namų arena iki 2008 m., kai atidaryta Cido arena.
Šalteniai (Kupiškis)
Šalteniai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 10 km nuo Subačiaus.
Šaltiniai
Šaltiniais vadinama:
Jasiuliškiai (Molėtai)
Jasiuliškiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 17 km į šiaurės vakarus nuo Dubingių, 5 km į šiaurės rytus nuo Giedraičių, prie Narkuškių miško ir kelio.
Istorija
1686 m. kaimas minimas Molėtų bažnyčios santuokų metrikų knygoje. 1843 m. Giedraičių bažnyčios Status animarum knygoje minimas Jasiulių kaimas.
Šaltamalkiai
Gyventojai
Kaime 1924 m. gimė pedagogas, poetas, Antalieptės himno žodžių autorius Petras Guntulis. Mirė 2001 m. gruodžio 23 d. Palaidotas Varėnoje.
Klišupė
Kol nebuvo iškastas Klaipėdos kanalas, Klišupė ištekėjo iš pelkėtų Užvados pievų. XIX a. iškastas kanalas perkirto Klišupę, dabartiniais laikais upelis prasideda nuo šio kanalo, 2 km į šiaurės rytus nuo Drevernos. Teka pietvakarių kryptimi Serpejų pievų pakraščiu, įteka į Kuršių marias (1,5 km į šiaurės vakarus nuo Drevernos). Klišupės vaga reguliuota, esama apsauginio pylimo (supiltas palei kairįjį upelio krantą).
Intakai: Ataka (dešinysis).
Manoma, kad upėvardis asmenvardinės kilmės: iš pavardžių Klišas, Klišys.
Ragovka I
Ragovka I – buvęs kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Modžiūnų.
Debre Birhanas
Debre Birhanas  – miestas vidurinėje Etiopijoje, Amharų regione, 120 km į šiaurės rytus nuo Adis Abebos. Buvusi šalies sostinė.
Istorija
Miestą įkūrė Etiopijos imperatorius Zara Yaqob. Pasak legendos, imperatorius nusprendė įkurti miestą šioje vietoje dėl danguje matytos magiškos šviesos. Pasakojama, jog imperatorius tikėjo, kad tai buvo dievo ženklas ir dovana už eretikų grupės užmėtymą akmenimis kelios dienos iki šviesios pastebėjimo danguje. Imperatoriaus įsakymu mieste buvo pastatyti rūmai ir dvi bažnyčios. Vėliau istorikų iškelta versija, kad danguje matytas šviesios kūnas buvo Halio kometa. Vėliau gyvenvietės augimą stabdė maisto trūkumas.
1878 m. miestas tapo Ševos Karalystės sostine. 1955 m. mieste įvesta elektra šalia pastačius 90 kW hidroelektrinę. 1957 m. mieste atidaryta bendruomenės mokytojų rengimo mokykla. 1965 m. mieste atidarytas pirmasis šalyje vilnos gaminių fabrikas.
Rohinjai
Rohinjai (rohin. ﺭُﺍَࣺﻳﻨڠَ = Ruáingga, MY ရိုဟင်ဂျာ (rui.hang.ja), ) – etninė grupė, kurios tradicinė teritorija yra Mianmare, istoriniame Arakano regione, daugiausia Rachinų valstijos šiaurėje. Dėl besitęsiančio persekiojimo egzistuoja didžiulė rohinjų diaspora. Jie laikomi didžiausia pasaulyje etnine grupe, neturinčia savo valstybės. Iki 2017 m. rudens prasidėjusių susidūrimų Mianmare gyveno apie vieną milijoną rohinjų.
Rohinjai neturi būti painiojami su rachinais, kurie irgi gyvena tame pačiame regione, tačiau skiriasi savo kalba ir religija. Rohinjai kalba indoeuropietiška rohinjų kalba, kuri yra labai artima bengalų kalbai. Beveik visi rohinjai yra musulmonai sunitai. Rachinai, tuo tarpu, yra budistai ir kalba birmiečių kalbos dialektu.
Iki 2017 m. rudens, kai didelė dalis rohinjų dėl persekiojimo buvo priversti palikti Mianmarą, čia gyveno apie milijoną rohinjų. Pagal 1982 m. Pilietybės įstatymą rohinjai nepriskiriami prie 135 vietinių gyventojų grupių ir dėl to negali pretenduoti į Mianmaro pilietybę. Dėl priespaudos ir persekiojimų mažiausiai milijonas rohinjų gyvena kaip pabėgėliai Bangladeše ir kitose Azijos šalyse.
Etimologija, sąvokos naudojimas
Pavadinimas rohinjai pasak istoriko Jacques P. Leider istoriniuose šaltiniuose minimas tik kartą XVIII a. pabaigoje. Pavadinimas panašu, kad yra rohinjų naudojamos indoeuropiečių kalbų šeimai priklausančios kalbos tarimui pritaikytas birmietiško Rachinų provincijos pavadinimo variantas.
Jacques P. Leider nustatė, kad sąvoka retkarčiais naudota nuo XX a. septintojo dešimtmečio musulmonų gyventojų grupėms apibūdinti ir dar XX a. dešimtajame dešimtmetyje žiniasklaidoje nenaudota kaip etninės grupės vardas, o greičiau kaip bendras įvairių sukilėlių grupių, kovojusių už nepriklausomos musulmonų valstybės sukūrimą Arakane, pavadinimas. Tik 1995 m. sąvoka pradėta plačiai naudoti tarptautiniame lygmenyje kaip tautos pavadinimas, ypač anglų kalba rengtuose pranešimuose apie žmogaus teisių padėtį. Nuo 2012 m. rohinjų aktyvistai ėmė spausti musulmonus vadintis rohinjais.
Tyrinėtojai sutaria, kad ši sąvoka nuo XX a. šeštojo dešimtmečio naudojama Mianmaro musulmonų, kurie siekė savo grupei tautinės grupės identiteto. Tautinės grupės statuso turėjimas Mianmare reiškia politinės įtakos garantijas, kurias turi 135 pripažįstamos tautinės grupės. Skirtingai nei kitose valstybėse priklausymas tam tikrai religijai nėra pakankamas pripažinimui atskira tautine grupe. Musulmonai tuo tarpu siekė atskiros jiems pripažįstamos teritorijos istoriniame Arakano regione ir nenorėjo būti valdomi budistinės vyriausybės. Budistai tuo tarpu nenorėjo prarasti savo šalies teritorijos.
Mianmaro valstybinės institucijos atmeta rohinjų sąvoką ir vietoje to kalba apie bengalus, tuo pabrėždami savo poziciją, kad kalba eina apie (nelegalius) imigrantus iš Bengalijos (Bangladešo). Iš regiono ištremti musulmonai, kurie XX a. aštuntajame dešimtmetyje apsigyveno Saudo Arabijoje arba Pakistane, ten vadinami "Birmos musulmonais".
Pasak J.Leider bandymus istoriniame kontekste keisti "musulmonų" sąvoką "rohinjais", ką dažnai daro rohinjų judėjimo aktyvistai, nėra istoriška, nes iki šiol nėra visiškai aiškus kas yra "rohinjai" ir kas jas norėtų būti. Tai esąs identitetas, kuris 2016 m. tebebuvo formavimosi stadijoje.
Kultūra, kalba ir demografija
Rohinjų religija islamas turi jiems didelę reikšmę. Kiekviename miesto kvartale ir kaime yra mečetė ir religinė mokykla.
Rohinjai vidutiniškai turi 46 % daugiau vaikų nei vidutiniškai Mianmaro gyventojai.
Kilmė ir istorija
Dėl rohinjų istorijos egzistuoja ilgai besitęsianti diskusija, kurioje skirtingos pusės užima labai skirtingas pozicijas.
Arakano musulmonai iki XIX a.
Nuo to laiko Arakane visada egzistavo daugiaetninė visuomenė, kuomet skirtingomis religijomis tikintys ir skirtingomis kalbomis kalbantys gyventojai gyveno susimaišę. Paskutinioji galinga Arakano valstybė, Mrauku karalystė (1429–1785), pasižymėjo etnine ir religine tolerancija. Joje buvo statomos budizmo bei hinduizmo šventyklos, islamiškos mečetės. Kaldinant pinigus ant vienos monetų pusės buvo rašoma arabų raštu, o ant kitos – birmiečių. Tyrinėtojai neranda įrodymų, kad Arakane gyvenantys musulmonai sudarė vieningą etninę grupę kaip teigia šiuolaikiniai rohinjų aktyvistai. 11 Dėl stiprios kultūrinės įtakos iš Bengalijos ir Mogolų imperijos, valdovai save tituluodavo islamiškais titulais. Dėl nuolatinių kontaktų su Bengalija, rohinjų populiacija yra tankesnė šiaurinėje Arakano dalyje, o rachinų – pietinėje. Vakarų istorinėje tradicijoje Rachinų valstijos musulmonų gyventojų atsiradimą sieja su deportuotais ir pabėgusiais bengalais, kuriuos čia apgyvendino karaliai XVI- XVIII a. Kokią dalį iš jų sudarė musulmonai nustayti tiksliai yra neįmanoma.
1785 m. mjanmų Konbaungų dinastijos armija užpuolė Arakano sostinę Mrauku ir prisijungė karalystę. Kadangi krašte prasidėjo musulmonų persekiojimai, labai didelė dalis jų migravo į šiaurę, t. y. į teritorijas, kurios buvo valdomos britų. Nepaisant to, 1799 m. britų keliautojas Francis Buchanan-Hamilton Arakane mini rohinjus, kuriuos apibūdina kaip vietinius Arakano gyventojus musulmonus.
Britų valdymas
thumb|Mečetė Akjabo mieste Etninė situacija regione dar kartą drastiškai keitėsi, kuomet Arakaną 1826 m. užvaldė Britų Indija. Britų kolonijinių laikų įrašai rodo, kad nuo 1891 m. iki 1971 m. skirtingais laikotarpiais vyko musulmonų gyventojų migracija iš Čitagongo į Arakaną. Britai skatino pakartotinį ištuštėjusio regiono apgyvendinimą, užpildydami jį musulmonais iš Bengalijos. Tuo metu šie migrantai buvo vadinami čitagongiečiais arba tiesiog bengalais. Naujieji atsikėlėliai sparčiai maišėsi su vietos musulmonais, įsiliedami į rohinjų etnosą ir taip sparčiai didindami jų skaičių. Pagal oficialią Mianmaro valstybės poziciją, būtent šie atsikėlėliai, o ne senieji krašto gyventojai, ir sudaro pagrindinį rohinjų etnosą.
Britų Indijos laikais įsibėgėjusi Arakano gyventojų segragacija buvo tęsiama ir per Antrąjį pasaulinį karą, kuomet kraštą užėmė Japonijos imperija. Britai ginklavo jiems lojalesnius musulmonų rohinjų būrius, o rachinai buvo labiau projaponiški. Tai sukėlė abiejų etninių grupių susidūrimus, kurie prasiveržė kaip 1942 m. Arakano žudynės, kuriose nukentėjo abi pusės.
Rohinjai Mianmare
thumb|220px|left|Rohinjų teritorijos Arakane 1947 m. Birmai iškovojus nepriklausomybę, rohinjai siekė teritorijas, kuriose jie sudarė daugumą, atskirti nuo Birmos ir prijungti prie Bangladešo. Vyriausybei pasipriešinus, prasidėjo ilgalaikis karinis konfliktas, kuris sutramdytas tik 1961 m.
Po 1962 m. karinio perversmo pradėta vykdyti politika nukreipta prieš musulmonus. Jie laikyti pavojingais valstybės saugumui, jų politinės laisvės buvo varžomos, prasidėjo persekiojimas. Rohinjai nuo 1972 m. vėl pradėjo ginkluotą kovą, kurią vykdo islamistinės ir teroristinės grupuotės, tokios kaip Rohinjų išlaisvinimo partija ar Arakano rohinjų islamo frontas. 1978 m. Mianmaro vyriausybė paskelbė, kad rohinjams atimama pilietybė ir pradėjo operaciją Naga Min (drakonų karalius), kurios metu 200 000 rohinjų buvo priversti ieškotis prieglobsčio Bangaldeše. 1982 m. išleistas etninių grupių įstatymas paskelbė juos užsieniečiais migrantais ir atėmė iš jų Mianmaro pilietybę. Tuo metu Arakane buvo priskaičiuojama apie 584 518 musulmonų, arba apie 29 % gyventojų.
thumb|220px|Rohinjų vaikai pabėgėlių stovykloje
1991-92 m. prievartinė rihinjų išvarymo istorija pasikartojo, kai iš Mianmaro į Bangladešą buvo išvaryti 150-300 tūkst. rohinjų. Dauguma XXI a. pradžioje buvo priverstinai repatrijuoti atgal. Bangladešo pabėgėlių stovyklose 1999 m. buvo likę 22 000, o XXI a. pradžioje daugiau nei 21 000 nuo karinės chuntos pabėgusių rohinjų. Jungtinėms Tautoms raginant paspartinti pabėgėlių grįžimo ir integracijos Bangladeše procesą 2004 m. Bangladeše buvo likę apie 5500 rohinjų pabėgėlių.