cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kvietiniai
Geografija
Mikrotoponiminiai vietovardžiai:
Istorija
Prie Minijos esantys pilkapiai liudija, kad kaimo žemėje žmonių gyvenama nuo I tūkstantmečio pr. m. e. 2015 m. tiesiant dujotiekį rasta ir akmens amžiaus gyvenvietė, virvelinės keramikos pavyzdžių, o tarp pilkapių – dvi urnos su kaulais, spėjamai bronzos amžiaus.
Kvietinių kaimas minimas 1535–1540 m. įkurtos, 1590 m. po reformacijos atkurtos Gargždų katalikų bažnyčios fundacijos dokumentuose kaip karalienės Bonos, vėliau – karalienės Onos Jogailaitės-Batorienės Gargždų bažnyčiai skirtų žemių dalis. XIX a. Kvietiniai buvo kaimas Telšių apskrities Gargždų valsčiuje.
1913 m. įkurta Kvietinių pradinė mokykla, 2003–2005 m. veikė darželis-mokykla, nuo 2005 m. – mokykla-darželis. 1971 m. įsteigta biblioteka, yra kultūros namai, pirminės sveikatos priežiūros centras. 1950–1992 m. – Gargždų tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.
Musteikiai
Musteikiais vadinami du kaimai Utenos rajone:
Kvietiniai
Istorija
2013 m. patvirtintas Kvietinių herbas.
Skužecas
Skužecas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, 10 km į pietryčius nuo Cechanoveco, apie 35 km į pietus nuo Mazovijos Vysokio ir apie 69 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Bielsko apskrities Skužeco valsčiaus centras. 1921 m. kaime buvo 63 namai ir 469 gyventojai, iš kurių 220 vyrai ir 149 moterys.
Bendroji
Bendroji – viensėdis Ukmergės rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Želvos.
Ilava
Miestai, kurių pavadinimas panašus į Ilava/Ylava:
Gura (Suvalkų apskritis)
Gura – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bakalariavos valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurės rytus nuo Bakalariavos, apie 15 km į šiaurės vakarus nuo Suvalkų ir 117 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Rietavo apskritis
Rietavo apskritis – apskritis, buvusi Lietuvos šiaurės vakaruose, į pietus nuo Plungės. Centras – Rietavas.
Orchuveko Šv. Jono Gailestingojo parapija
'''Orchuveko Šv. Jono Gailestingojo parapija'''  – katalikų parapija, įkurta 1507 metais, Orchuveko kaime. Parapija priklauso Sedlcų vyskupijos Vlodavos dekanatui. 1610 m. bažnyčioje pradėjo dirbti augustijonų vienuoliai. 1780 m. pastatyta dabartinė parapijos mūrinė barokinio architektūros stiliaus bažnyčia. 1864 m. rusų valdžia pavertė bažnyčią į cerkvę. Po I pasaulinio karo bažnyčia grąžinta katalikams.
Bulgarijos futbolo varžybos 1953 m.
Bulgarijos futbolo varžybos 1953 m.
Diugoniniai
Diugoniniai (Dugongidae) – sirenų būrio, didelių vandens žinduolių šeima. Turi iškirptą uodegą, kuo skiriasi nuo lamantinų, turinčių irklo formos uodegą. Šeimai priklauso tik viena išlikusi rūšis diugonis (Dugong dugong), viena išnykusi rūšis jūros kiaulė (Hydrodamalis gigas) ir nemažai rūšių žinomų iš fosilijų.
Vasaknų dvaras
Vasaknų dvaras – buvęs dvaras Vasaknose (Zarasų rajonas), 6 km į šiaurės vakarus nuo Antalieptės, 50 m į vakarus nuo vieškelio, Vasakno rytiniame krante, 200 m į pietus nuo Žvėrinčiaus miško. Dabar dvarui priklausantis svirnas yra atstatytas, jame įrengtas viešbutis. Buvusiame tarnų name veikia alaus bravoras.
Istorija
thumb|left|Dvivietis kambarys dvaro viešbutyje su vaizdu į ežerą
Vasaknos (Osokno) – viena seniausių vietovių šioje seniūnijoje. Tai rodo istoriniai duomenys apie tai, kad LDK kancleris, Vilniaus vaivadijos ir Trakų kaštelionas Mykolas Radvila jau 1482 m. turėjo Svėdasų, Kriaunų, Dusetų, Bikuškio ir Vasaknų vietoves. Bikuškį ir Vasaknas jis dovanojo Vaitiekui Neverovičiui, kuris 1505 m. Vasaknas užrašė Lietuvos žemių maršalkai Jonui Radvilai I (1474–1522), jo žmonai ir vaikams. Pastarasis su broliu Vaitiekumi, vėliau tapusiu Vilniaus vyskupu, 1520 m. pastatė Bikuškio ir Vasaknų dvarus, o šias vietoves skyrė Lietuvai nusipelniusiems didikams. Vienas iš tokių buvo vyskupas Ježis Konopackis. Vėliau dvarą valdė Lietuvos žemių maršalka Jonas Radvila II su broliu Mikalojum Radvila Juoduoju.
Po 1613 m. birželio 14 d. broliai Mykolas ir Aleksandras Radvilos Bikuškio ir Vasaknų dvarus su Antandrajos, Bikūnų (anksčiau Panendrės) ir Zabičiūnų (anksčiau Bagdanavo) kaimais ir juose gyvenusiais samdiniais nusipirko už 24 tūkstančius auksinių. Po didikų Radvilų mirties Vasaknų dvarą, plėsdami savo valdas, įsigijo didikai Daumantai Siesickiai, kildinę save iš Utenos kunigaikščio Daumanto giminės. Siesickiai jau tuomet turėjo valdas nuo Ukmergės iki Sudeikių.
1719 m. balandžio 23 d. Vasaknų dvaro valdas su pastatais, kaimais, palivarkais ir pavaldiniais nuo nusenusios didikės Marijanos Daumantaitės-Sesickienės (Sesickajos) perėmė grafas Ferdinandas Pliateris, Infliantų pakamaris. Vėliau Vasaknas iki 1820 m. turėjo grafas Stanislovas Pliateris ir giminystės ryšiais perdavė grafams Tiškevičiams. Tuomet dvarui priklausė Dubuliškių, Jurkiškių, Siratavos ir Svirpliškių palivarkai ir Sologubiškio dvaras (dab. Rokiškio rajonas).
1667, 1697 ir 1716 m. inventoriuose rašoma, kad dvaro 102 valakų (1713,6 ha) ribos pietuose ir vakaruose siekė Indrajos ir Alaušo ežerus, šiaurėje − Kairionių ir Avyžių kaimus, rytuose priartėjo prie Dusetų miesto ir Šventosios upe tęsėsi iki Padusčio kaimo. Dvarui priklausė Vasakno, Vikežerio, Šiekščio, Sniučio ir Lobienio ežerai bei didieji kaimai: Antandraja, Bikūnai ir Zabičiūnai.
Vasaknų dvaras 1828 m. su 767 ha dirbamos žemės ir 15 ha pievų atiteko grafui Benediktui Tiškevičiui, kuriam vadovaujant 1832−1836 m. buvo pastatyti architekto Martyno Milerio projektuoti romėnų stiliaus dviaukščiai, 32×22 m dydžio dvaro rūmai, iki pamatų nugriauti 1935 m. Kairėje rūmų pusėje stovėjo 1988 m. nugriautas kumetynas, už jo akmeniniai tvartai ir svirnas, buvo ledainė-rūsys, daržinė; dvarvietę puošė didelis sodas, balta mūrinė koplyčia, puikus 21 ha parkas su trimis tvenkiniais. Parke augo paprastosios eglės, mažalapės liepos, europiniai maumedžiai, baltosios tuopos ir kiti dekoratyviniai medžiai.
XIX a. 2-ojoje pusėje, praėjus keletui metų po baudžiavos panaikinimo, Vasaknų dvaro valdos žymiai sumažėjo, jo savininkai nuolat keitėsi, dvaras liko neprižiūrėtas ir pamažu nyko. Apie 1936 m. dvaro rūmai sunyko iki pamatų. Iš 1719 m. daryto inventoriaus žinoma, kad dvarvietėje buvo medinis dvaro rūmas, balta mūrinė koplyčia, alaus bravoras, gyvenamieji namai tarnautojams, rūsys, sūrinė, ledaunė ir sodininko namelis. Šalia dvaro buvo parkas su 5 tvenkiniais ir pasivaikščiojimo alėjomis, kuris 1958 m. paskelbtas valstybės saugomu, o 1986 m. priskirtas prie vietinės reikšmės gamtos paminklų.
1914 m. birželio 26 d. dvaro centrą su Siratavos ir Jurkiškių palivarkais nusipirko žuvų ūkio specialistas lenkas Vladislovas Grabovskis, užveisęs karpių ūkį, įrengęs daug ir dabar Vasaknų žuvininkystės ūkio naudojamų tvenkinių. 1920 m. liepos 9 d. jį nušovė kaimynas, dvarininkas palaidotas Dusetų kapinėse. 1919 m. bolševikai dvaro komisaru paskyrė kumetį Praną Čiegį. Tų pačių metų vasarą Vasaknų dvaras buvo suvalstybintas, žemės išdalintos. 1934 m. dvaro rūmus ir jam priklausančius 150 ha žemės nusipirko lietuvis iš Amerikos − kunigas Ignas Liesis.
Sovietmečiu dvaras priklausė Padusčio kolūkiui. Jame buvo žuvininkystės ūkis. 1989 m. dvaro sodybą su 25,13 ha žemės plotu − parku nusipirko UAB „Deira”. Jai bankrutavus, be priežiūros ir veikiami gamtos sąlygų likę pastatai nyko. 1994 m. nustatyta buvusi dvaro teritorija − 14,8 ha, o apsaugos zona − 11,5 ha.
Dabartis
thumb|Vasaknų dvaras nuo ežero pusės
Šiuo metu Vasaknų dvaras yra pritaikytas šventėms, vestuvėms, įmonių renginiams. Dvaro svirne yra viešbutis, restoranas, cigarų ir pokerio kambarys, biliardinė, renginių-konferencijų salė. Prie ežero pastatyta pirtis, įrengta lauko pavėsinė, kur špižiniame puode verdama sriuba, troškiniai. Dvaro parko teritorija sutvarkyta, jame įrengti pasivaikščiojimų takai. Ant ežero kranto, parko pavėsinėje, lauko terasoje rengiamos vestuvių ceremonijos. Ne sezono metu dvare vyksta koncertai, plenerai, kiti atviri renginiai. Tarnų name įrengtas modernus alaus bravoras, kuriame verdamas ir brandinamas trijų rūšių Vasaknų dvaro alus: Šviesusis, Elis ir Juodasis elis. Bravoro antrame ir trečiame aukštuose įrengta degustacijos salė, baras, poilsio zona, nakvynės vietos.
Kučiūnų šv. Kazimiero bažnyčia
'''Kučiūnų šv. Kazimiero bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Kučiūnų kaime, 12 km į pietus nuo Lazdijų, netoli Lietuvos ir Lenkijos valstybės sienos.
thumb|left|180px|Kučiūnų bažnyčia, 2023 m. thumb|left|240px|Kryžius šventoriuje
Istorija
Kučiūnų kaimas priklausė Beržininkų (dab. Berznykas, ) parapijai. Kadangi lenkų tikintieji neleisdavo Beržininko bažnyčioje lietuviškai giedoti ir kėlė riaušes, tai 1907 m. lietuviams įsteigta Kučiūnų parapija. Gauti oficialų valdžios leidimą naujai parapijai įkurti būtų prireikę daug laiko, todėl 1907 m. per du mėnesius pastatyta laikina maldykla – daržinė. Kadangi vyskupijos valdytojas leido „daržinėje" laikyti pamaldas, tai ir civilinė valdžia tam neprieštaravo. Parapiją steigė ir bažnyčios statybai vadovavo kunigas Juozas Galeckas. Jis buvo ir 1909 m. įkurtos „Žiburio“ draugijos skyriaus pirmininkas, 1910 m. įsteigęs biblioteką – skaityklą. Nuo 1910 m. gegužės 5 d. „Žiburio“ draugijos skyrius rengdavo Kučiūnuose viešus lietuviškus vakarus su vaidinimais. 1918 m. kun. J. Galeckas aplinkiniuose kaimuose įsteigė šešias pradines mokyklas. 1919 m. lenkų kariškiai užpuolė Kučiūnus, suėmė ir išvežė Juozą Galecką. Paleistas kunigas buvo perkeltas į Šlavantus, kur 1922 m. mirė.
1939 m. birželio 24 d. pašventinti būsimos mūrinės bažnyčios pamatai, statyba rūpinosi kun. Vincas Jonikaitis. Išmūrijus iki langų prasidėjo Antrasis pasaulinis karas, o vėliau tęsti statybas nebeleista. 1961–1982 m. kunigavo Juozas Kriščiūnas, vėliau – kun. Raimondas Žukauskas. 1991 m. statyba atnaujinta ir 1996 m. rugsėjo 22 d. nauja bažnyčia buvo pašventinta, o jos statytojui R. Žukauskui suteiktas Vilkaviškio vyskupijos garbės kanauninko vardas. Senoji laikina medinė bažnyčia nugriauta, jos vieta pažymėta paminkliniu akmeniu. Nuo 1999 m. Šv. Kazimiero bažnyčioje klebonauja kun. R. Venslova.
miniatiūra|240px|right|Galinė dalis
1907-2007 m. Kučiūnų parapijoje tarnavo 14 klebonų ir 3 atvažiuojantys kunigai.
Architektūra
miniatiūra|250px|left|Buvusios bažnyčios altoriaus vietą žymintis akmuo
Šiuolaikinių formų (architektas Algimantas Mikėnas, konstruktorius J. Jasiūnas). Altoriaus autorius arch. V. Medelis, modernų šviestuvą suprojektavo skulptorius K. Želvys. Vitražus sukūrė J. Lazdanienė, o Šv. Kazimiero skulptūrą virš pagrindinių bažnyčios įėjimo durų – Juozas Šlivinskas.
Žygūnas
Žygūnas - Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystėje pareigūnas. Atlikdavo teismo medicinos ekspertizę. Pirmajame Lietuvos Statute teigiama, kad žygūnai įvykio vietos apžiūros metu apžiūrėdavo nukentėjusįjį arba mirusįjį. Jie kviesdavo kviestinius, „žmones gero vardo, iš bajorų“.
Lenino rajonas
Lenino rajonas gali reikšti:
Zdoniškiai (Širvintos)
Zdoniškiai – viensėdis Širvintų rajono savivaldybėje, 11 km nuo Alionių I.
Romuva (reikšmės)
Romuva vadinama:
Su pavadinimu Romuva susiję:
Gediminas Jankus
Gediminas Jankus (g. 1951 m. gegužės 21 d. Kaune) – Lietuvos rašytojas, žurnalistas, politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
Mokėsi Kauno „Aušros“ ir Talino realinėje gimnazijoje. 2000 m. baigė Vilniaus universitetą. 1983-1987 buvo Kauno jaunųjų rašytojų sekcijos pirmininkas. 1983-1986 m. Nacionalinio Kauno dramos teatro, 1986-1990 Lietuvos Nacionalinio dramos teatro literatūrinės dalies vedėjas.
1991–1994 m. atkurto LŠS žurnalo „Trimitas“ pirmasis redaktorius.
1990-1991 dirbo Krašto apsaugos departamente, prisidėjo kuriant apsaugos struktūras, Lietuvos kariuomenės kūrėjas-savanoris.
1990–1994 m. Lietuvos šaulių sąjungos valdybos pirmininkas, pirmasis Lietuvos šaulių sąjungos Vadas.
1991-ųjų sausio 11 d. Aukščiausiojoje Taryboje kartu su kitais davė kario priesaiką, vadovavo Rūmų gynėjams - šauliams, buvo paskirtas II korpuso komendantu ir Gynybos štabo nariu, vadovavo korpuso gynybai.
Parašė dramų, kurios išleistos atskiromis knygomis ir rinkiniuose.
1988 m. Nacionaliniame Kauno dramos teatre pastatyta drama „Amžinas keleivis" apie Vydūną (rež. Juozas Ivanauskas).
1989 m. Kauno kameriniame teatre pastatyta drama „Stolypino vagonas" (rež. Stanislovas Rubinovas).
2008 m. dramos „Ir šviesa, ir tiesa" (Vincas Kudirka) premjera. VšĮ „Teatro projektai" sukurtas spektaklis rež. Petras Venslovas).
Lietuvos žurnalistų sąjungos konkurso "Kultūros versmės" laureatas 2011.
2012 m. išleido dramą „Kybartų aktai", kurios pagrindiniai herojai – tarpukario Lietuvos Respublikos prezidentas Antanas Smetona ir premjeras Augustinas Voldemaras. Dramoje atskleidžiami dramatiški 1940-ųjų birželio 15-osios įvykiai - sovietų okupacija. Spektaklis pagal šią pjesę pastatytas 2013 m. (režisierius Vytautas Balsys, Kauno kino studijos kūrybinė grupė).
2017 m. išleido novelių knygą "Rytoj", už kurią 2018 m. pelnė literatūrinę Vieno lito premiją, o 2022 m. - Veliuonos novelės premiją.
2017 m. parašė libretą "Priesaika" apie pokario Lietuvos Laisvės kovotojus, pagal kurį 2018 m. sukurta roko opera (tautinio roko grupė "Thundertale ir VšĮ "Liudo Mikalausko koncertai".
Nuo 2019 m. spalio – Lietuvos rašytojų sąjungos Kauno skyriaus pirmininkas
Kauno miesto savivaldybės taryba 1997–2000 m. ir Kauno miesto savivaldybės taryba 2000–2003 m. Savivaldybės tarybos narys. 2000–2003 m. Kauno miesto mero pirmasis pavaduotojas, miesto Tarybos sekretorius, 2003–2011 m. savivaldybės administracijos Socialinių reikalų departamento direktorius, nuo 2011 m. Civilinės saugos ir mobilizacijos skyriaus vedėjas. Daug kartų pareikštos padėkos už nepriekaištingą tarnybinių pareigų atlikimą. Lietuvos Šaulių sąjungos, Lietuvos kariuomenės savanorių kūrėjų sąjungos ir Lietuvos nepriklausomybės gynėjų sąjungos narys. Lietuvos rašytojų sąjungos ir Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.
Šaltiniai
1. Naujoje G.Jankaus pjesėje - dramatiška A.Smetonos ir A.Voldemaro akistata 2. Spektaklyje "Smetona" istorijos vingiai 3. Apie istorinę tiesą prabilo drama "Kybartų aktai" 4. Prof.Petras Bielskis. Tarp dviejų imperijų 5. Pirmasis atkurtos Šaulių sąjungos vadas G.Jankus: nepabūgome, nesitraukėme, neišdavėme 6.https://kultura.lrytas.lt/literatura/2018/03/24/news/laureatas-vieno-lito-premija-dalinsis-su-simtu-kolegu-4956782/ 8. https://www.15min.lt/kultura/naujiena/literatura/r-cicelio-knygu-apzvalga-realybes-sluoksniai-286-907296
Baterija
thumb|right|200px|[[Elektros grandinėse naudojami simboliai. Viršuje – galvaninio elemento, apačioje – baterijos.]] thumb|right|300px|Keletas AA tipo elementų sujungtų tarpusavyje. Baterija – keletas tarpusavyje sujungtų galvaninių elementų. Jungiama, kai vieno šaltinio teikiamos srovės arba įtampos imtuvui nepakanka.
Nuosekliai sujungta baterija
Jungiama, kai reikia padidinti įtampą. Baterijos iš n elementų evj yra n kartų didesnė už vieno elemento evj, tačiau n kartų padidėja ir baterijos varža. Baterijos iškrovimo srovė lygi vieno elemento iškrovimo srovei.
čia:
Lygiagrečiai sujungta baterija
Sujungus m vienodų elementų baterijos evj nepadidėja – lieka tokia, kaip vieno elemento, tačiau m kartų sumažėja baterijos vidinė varža.
Baterijos srovė:
Voltos elementas
thumb|350px|Voltos elemento konstrukcija. Voltos elementas – baterija, kurią 1800 m. išrado Alessandro Volta. Tai yra pirmoji pagaminta baterija, kartais ji dar vadinama Voltos stulpu. Susideda iš sidabro ir cinko diskų, perskirtų sūriame vandenyje išmirkytu kartonu arba audeklu. Tokia pati ir kartu sujungta paprastųjų elementų konstrukcija.
Kamionka Popžečna
Kamionka Popžečna – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bakalariavos valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į rytus nuo Bakalariavos, apie 16 km į vakarus nuo Suvalkų ir 112 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Smilgynai
Smilgynai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Plikių. Seniūnaitijos centras. Šiaurėje prateka Eketė.
Indianapolio trasa
Indianapolio trasa (pilnas pavadinimas Indianapolis Motor Speedway) – Formulės 1 trasa, įsikūrusi Indianapolio mieste Indianos valstijoje, JAV. Joje nuo 1950 iki 1960 ir nuo 2000 iki 2007 m. vyko Formulės 1 JAV Grand Prix lenktynės.Originalioje ovalo formos trasoje taip pat vyksta IndyCar Indianapolis 500 lenktynės.
Dainius Gintalas
Dainius Gintalas (g. 1973 m. vasario 7 d. Slabadėlė, Alytaus raj.) – Lietuvos poetas, vertėjas, libretų autorius, literatūros ir meno kritikas.
Indianapolio trasa
Istorija
thumb|left|80px|[[Moneta su lenktyniniu bolidu, 2002.]]
Dainius Gintalas
Biografija
2000 m. sumanė ir iki šiol organizuoja dailininkų neprofesionalų sambūrius, vadinamus „Maskoliškių meno frontu“. Natūralioje buvusio tvarto erdvėje įkūrė "Tvarto galeriją". Surengė 4 konceptualiosios fotografijos parodas „Filosofinės būdelės – išvietės“.
Verstos knygos
Amélie Nothomb. Baimė ir drebėjimas (“Stupeur et tremblement“), leidykla „Alma litera“.
Indianapolio trasa
Istorija
Pirmosios lenktynės įvyko 1909 m. Pirmojo Pasaulinio karo metu čia įsikūrė amerikiečių oro pajėgų bazė
Nuo 1950 iki 1960 m. čia vyko ir Formulės 1 lenktynės.
2000 m. trasa vėl grįžo į F1 kalendorių, tik trasos konfigūracija buvo pakeista iš ovalo į dabartinę, daugiau F1 lenktynėms pritaikytą trasą. Ją sudaro dalis istorinio ovalo ir naujai išklota trasos dalis pačiame žiedo viduje su keletu posūkių. 2007 m. šioje trasoje įvyko paskutinis JAV GP. Vėliau kontraktas nebuvo pratęstas ir lenktynės nebebuvo rengiamos.
Dainius Gintalas
Verstos knygos
Guy Debord. Spektaklio visuomenė (“La Societé du spectacle“), leidykla „Kitos knygos“.
Pavėžupis
Pavėžupis (arba Šilo Pavėžupis) – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, Kurtuvėnų reg. parko pakraštyje, 2 km į rytus nuo Laikšių. Pavėžupio paštas yra Laikšėse. Išlikęs Pavėžupio dvaras su parku, yra žuvininkystės muziejus. Paminklinis akmuo Putvinskių giminei. Kaimo šiaurėje plyti miškai, vakaruose telkšo žuvininkystės tvenkiniai.
Bijutiškio apylinkė
Bijutiškio apylinkė (arba Bijutiškių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Dainius Gintalas
Verstos knygos
Vincent Ravalec. Padugnės giesmė („Cantique de la racaille“), leidykla „Kitos knygos“.
Pavėžupis
Etimologija
Dvarvietė buvo įkurta prie trumpučio Vėžupio upelio (ilgis apie 6 km) tarp šilų, taip ir kilo gyvenvietės pavadinimas Šilo Pavėžupis (vandenvardinis vietovardis).
Dainius Gintalas
Verstos knygos
Michel Houellebecq. Žemėlapis ir teritorija („La carte et le territoire“), leidykla „Kitos knygos“.
Bijutiškio apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Inturkės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Molėtų rajonui. 1954 m. prijungta dalis Vėdarų apylinkės, o dalis Bijutiškio apylinkės prijungta prie Inturkės apylinkės ir Kaližų apylinkės. 1971 m. kovo 12 d. Bijutiškio apylinkė prijungta prie Dubingių apylinkės ir Luokesos apylinkės.
Dainius Gintalas
Verstos knygos
Lautréaumont. Maldororo giesmės („Chants de Maldoror“), leidykla „Kitos knygos“.
Pavėžupis
Istorija
Šilo Pavėžupio dvaras priklausė Putvinskiams. XIX a. pabaigoje čia buvo vienas draudžiamos spaudos platinimo centrų, 1899 m. įkurta slapta lietuviška mokykla. 1936 m. pastatyta nauja Šilo Pavėžupio pradinė mokykla, kuriai 1989 m. suteiktas Vlado Putvinskio vardas.
Dainius Gintalas
Verstos knygos
Jean-Claude Izzo. Totalus chaosas („Total Khéops“), Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla.
Indianapolio trasa
Formulės 1 statistika
Pastaba (Pažymėta pilka spalva): 1950-1960 buvo rengiamos Indy 500 lenktynės, kurios buvo įtrauktos į F1 čempionatą.
Dainius Gintalas
Verstos knygos
Michel Houellebecq. Kovos lauko išplėtimas („Extention du combat“), leidykla „Kitos knygos“.
Indianapolio trasa
Adresas
Indianapolis Motor Speedway
Dainius Gintalas
Verstos knygos
Fiston Mwanza Mujila. Klubas TRAM 83, leidykla „Kitos knygos“.
François-Henri Désérable. Toks ponas Piekielnis („Un certain M.Piekielny“), Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla.
Indianapolio trasa
Adresas
4790 West 16th Street
Dainius Gintalas
Verstos knygos
Fernand Braudel. Civilizacijų gramatika ("La grammaire des civilisations"), leidykla "Kitos knygos".
Indianapolio trasa
Adresas
Indianapolis, Indiana 46222
Dainius Gintalas
Verstos knygos
Virginie Despantes. Vernonas Subutexas 2 ("Vernon Subutex 2"), leidykla "Baltos lankos".
Indianapolio trasa
Adresas
USA
Dainius Gintalas
Verstos knygos
Šokantis mistralis / Šiuolaikinės prancūzų poezijos antologija, asociacija "Slinktys".
Šaltiniai
Tekstai
Nuorodos
Dainius Gintalas "Boa"
Interviu su Dainium Gintalu "Išsaugoti vaikystę"
Interviu su Dainium Gintalu "Mano kūnai - kančios simboliai"
Interviu su Dainium Gintalu "Žodžių adatėlėmis, gyvasties punktyrais"
Skaptukas (žvaigždynas)
thumb|Skaptuko žvaigždynas
Skaptukas (Caelum, Cae) – 81-as iš 88-ių pagal dydį pietinio pusrutulio blyškus žvaigždynas, praktiškai nematomas Lietuvoje. 1763 m. žvaigždynui pavadinimą suteikė Nicolas Louis de Lacaille, skulptoriaus įrankio garbei.
Paleologų dinastija
Paleologų dinastija (gr: Παλαιολόγος, dgs. Παλαιολόγοι) – Bizantijos graikų kilminga šeima ir Bizantijos imperatorių dinastija. Po Ketvirto kryžiaus žygio šeimos nariai pabėgo į Nikėją ir po kurio laiko užvaldė Nikėjos imperiją. Mykolas VIII Paleologas tapo imperatoriumi 1259 m. ir užėmė Konstantinopolį 1261 m. Jo palikuonys valdė Bizantijos imperiją iki Konstantinopolio užėmimo 1453 m. Tad tai yra ilgiausiai valdžiusi Bizantijos dinastija.
Dinastija
Paleologai kilę iš nežymių valdininkų Makedonijos temoje. Tai buvo sena šeima. Jurgis Paleologas, Aleksijaus I Komnino draugas, buvo Diracho įgulos vadas per Diracho mūšį su normanais 1081 m., bet jo protėviai nežinomi. Pirmasis susisiejo giminystės ryšiais su Bizantrijos imperatoriais Aleksijus Paleologas, kurio žmona buvo Zoės Dukainos anūkė. O ši buvo Konstantino X jauniausia dukra, jos vyras – Adrianas Komninas, imperatoriaus Aleksijaus I jaunesnysis brolis. Kitas Aleksijus Paleologas vedė Ireną Angeliną, vyriausią imperatoriaus Aleksijaus III ir Eufrozinės Kamateros dukrą. Jų dukra Teodora Paleogina vedė pusbrolį Androniką Paleologą, kilusį iš Zoės. Jų sunus tapo imperatoriumi Mykolu VIII.
Mykolo VIII sūnus buvo Andronikas II, kuris vedė Aną iš Vengrijos ir susilaukė sūnaus Mykolo Paleologo, kartais vadinamo IX. Jo sūnus, Androniko II anūkas, buvo Andronikas III Paleologas.
Sala
thumb|250px|Salos [[Trakai|Trakuose]]
Sala – žemės plotas, iš visų pusių apsuptas vandens. Pagrindinės salų rūšys – žemyninės, vulkaninės ir upinės, koralinių rifų, taip pat yra dirbtinių salų. Grupė susijusių salų vadinama salynu arba archipelagu.
Žemyninės salos
Žemyninės salos, susijusios su tam tikru žemynu per šelfą. Žemyninių salų pavyzdžiai: Grenlandija, Niufaundlandas priklauso Šiaurės Amerikai, Barbadosas, Trinidadas ir Folklando salos – Pietų Amerikai, Airija, Didžioji Britanija, Sicilija – Europai, Sachalinas, Hokaidas, Sumatra, Java, Borneo – Azijai, Naujoji Gvinėja ir Tasmanija – Australijai.
Atskiras žemyninių salų tipas – atsiskyrusios salos arba mikrožemyninai, kurios yra atskilusios nuo žemyno. Geriausias pavyzdys yra Madagaskaras, kažkada buvęs Afrikos dalimi. Kitos tokios kategorijos salos - Reunjonas, Mauricijus, Sokotra, Kergelenas, Naujoji Kaledonija, Naujoji Zelandija (Zelandija), dalis Seišelų.
Kitas žemyninių salų tipas – barjerinės salos, kurios susidaro susikaupus smėliui ant žemyninio šelfo.
Upinės salos
Upinės salos susidaro didelėse upėse, jų deltose. Susiformuoja iš upės sąnašų, kurios tam tikrame upės taške nusėda susilpnėjus upės tėkmei. Šios salos būna efemeriškos, gali išnykti pakilus vandens lygiui. Kitos salos – stabilios ir gali gyvuoti ilgą laiką, nepriklauso nuo vandens lygio.
Vulkaninės salos
Vulkaninės salos susidaro veržiantis vulkanams. Geriausias vulkaninių salų pavyzdys yra vidurinė okeaninės salos, kurios nepriklauso jokiam žemynui. Viena vulkaninių salų rūšis yra salų lankai, kurie susidaro litosferos plokštei palendant po kita plokšte, vykstant subdukcijai. Vykstant panirusios plokštės tirpimui mantijoje susidaro magma, kuri, jai išsiveržus lavos pavidalu, gali suformuoti salų lankus. Vulkaninių salų pavyzdžiai Ramiajame vandenyne: Šiaurės Marianai, Aleutų salos, ir didžioji Tongos dalis.
Kitas vulkaninių salų tipas susidaro, kai okeaninis rifas, susidaręs vandenyno dugne pasiekia vandens paviršių. Geriausias šio tipo salos pavyzdys yra Islandija – didžiausia tokio tipo sala.
Paskutinis vulkaninių salų tipas susidaro virš taip vadinamų „karštųjų taškų“. Šiose vietose konvekciniai žemės mantijos srautai pradegina litosferos plokštę ir toje vietoje atsiranda ugnikalnis. Iš pradžių jis būna povandeninis, o vėliau pasiekęs jūros lygį tampa vulkanine sala. „Karštasis taškas“ paprastai pasilieka vienoje vietoje ilgą laiką, todėl, vykstant tektoninių plokščių judėjimui, palaipsniui virš jo atsiranda naujas, dar nepradegintas, litosferos plotas. Taip palaipsniui atsiranda vis naujos salos sudarydamos salų linijas. Puikiausias šio tipo salų pavyzdys – Havajai.
Atolas
Atolas – sala, susiformavusi iš koralinio rifo, kuris išauga ant nuskendusios vulkaninės salos. Augdamas rifas kyla virš vandens paviršiaus ir suformuoja naują salą. Atolai paprastai yra žiedo formos, su sėklia lagūna centre. Atolų pavyzdžiai: Maldyvai Indijos vandenyne ir Bora Bora sala Ramiajame vandenyne.
Alius Mikėnas
Alius Mikėnas (g. 1955 m. rugsėjo 22 d. Vilniuje) – Lietuvos šachmatininkas, tarptautinis korespondencinių šachmatų meistras (ICM).
Biografija
Tėvas – nusipelnęs šachmatininkas Vladas Mikėnas.
1980 metais Vilniaus universiteto Ekonomikos kibernetikos fakultete įgijo ekonomisto-matematiko specialybę.
Šachmatais susidomėjo 1965 metais. Nuo 1972 metų kandidatas į sporto meistrus. Šachmatais žaidė Vilniaus komandos sudėtyje su Erfurto, Gdansko ir Baltijos šalių sostinių komandomis. Lietuvai atstovavo Sovietų Sąjungos šachmatų spartakiados jaunimo lentose. Nuo 1997 metų tarptautinis korespondencinių šachmatų meistras (ICM). 2001 metų Lietuvos šachmatų čempionate laimėjo prieš didmeistrį Šarūną Šulskį ir tarpt. meistrą Vaidą Sakalauską, tačiau čempionate užėmė paskutinę (14) vietą.
1994 m. gegužės 6 d. įsteigė Vlado Mikėno fondą.
Tvorkovicė
Tvorkovicė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Cechanoveco valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į pietus nuo Cechanoveco, apie 32 km į pietus nuo Mazovijos Vysokio ir apie 72 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1921 m. kaime buvo 53 namai ir 291 gyventojas, iš kurių 150 vyrai ir 141 moteris.
Siurblys (žvaigždynas)
thumb|Siurblio žvaigždynas
Siurblys (Antlia, Ant) – 62-as pagal dydį pietinio pusrutulio blyškus žvaigždynas, beveik nematomas Lietuvoje. 1763 m. žvaigždynui pavadinimą suteikė Nicolas Louis de Lacaille.
Ryškiausia žvaigždė, maždaug 320 šviesmečių nuo Saulės nutolusi oranžinė milžinė (Alpha Antliae) kitokio vardo neturi. Ši K tipo žvaigždė yra 2,2 karto masyvesnė už Saulę bet net 53 kartus didesnio skersmens. Tai kintamoji žvaigždė kurios regimasis ryškis svyruoja tarp 4,22 ir 4,29.
Nors iš esmės matomos, Siurblio žvaigždės senovės graikams buvo pernelyg blyškios kad būtų priskirtos kokiam žvaigždynui. Siurblio užimama dangaus dalis praeityje priklausė dabar dalimis suskirstytam Argonautų laivui.
Paprastoji šarka
Paprastoji šarka (Pica pica) – varninių (Corvidae) šeimos, tikrųjų šarkų (Pica) genties paukštis.
Lietuvoje dažnas, stebimas ištisus metus, aptinkamas visoje šalies teritorijoje. Manoma, kad Lietuvoje peri 15 000–30 000 porų.
thumb|170px|left|Paprastoji šarka skrydyje thumb|250px|right|Paprastoji šarka
Išvaizda
Nesunkiai atpažįstama iš savo apdaro, žeme šokinėja savotiškai kilnodama uodegą. Patino ir patelės galva, kaklas, pagurklis, nugara, uodega ir sparnai juodi, melsvai žalio metalo žvilgesio. Plačios dėmės pečių srityje, pilvas ir krūtinė balti. Paprastųjų šarkų kūno ilgis 40–51 cm, iš kurio 20–30 cm sudaro ilga uodega, išskėstų sparnų tarpugaliai 48–62 cm. Svoris 175–300 g, patinėliai vidutiniškai sveria daugiau – 233 g, patelių vidutinis svoris 203 g.
Elgsena
Gyvena paupių, paežerių krūmynuose, mėgsta įsikurti laukuose bei pievose esančiuose krūmynuose. Balsas „šėk-šėk-šėk…“. Monogamės. Lizdo teritoriją pasirenka jau kovo mėn. Lizdą dažniausiai krauna beržuose, karkluose, pušyse, nuo 1,7 iki 18 m aukštyje. Lizdą suka iš šakų, žemių, vidų iškloja plonomis šakelėmis. Lizdui padaro stogą ir šonuose dvi landas. Kiaušinius deda balandžio pradžioje. Dėtyje 7-8 kiaušiniai, kurių lukštas šviesiai žalsvas, išmargintas tankiais rusvais taškučiais bei dėmelėmis. Peri 18-20 dienų. Gyvena iki 20 metų, seniausi individai užfiksuoti sulaukę 18–21 metų.
Paprastosios šarkos dažniausiai laikosi poromis. Gana atsargios, žmogaus arti neprisileidžia ir pamačiusios jį ar kokį plėšrūną, pradeda triukšmauti arba netrukus tyliai nuskrenda.
Varniniai paukščiai mėgsta blizgančius daiktus, juos vagiliauja, bet Anglijos Ekseterio universitete atlikti paprastųjų šarkų tyrimai parodė, kad joms tai nebūdinga. Testuojant jas su blizgančiais daiktais, iš 64 atvejų tik du kartus į juos atkreipė dėmesį.
Mityba
Minta vabzdžiais, kiaušiniais, jaunais paukšteliais, pelėmis, uogomis, vaisiais, žiemą lesa atliekas, apsilanko sąvartynuose.
Porūšiai
Išskiriama apie 11 paprastųjų šarkų (Pica pica) porūšių.
Badauskiai
Badauskiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, Kurtuvėnų reg. parke, Padubysio miško pietiniame pakraštyje. Yra Badauskių piliakalnis, stūkso Badauskių akmuo (su įvairiais ženklais), yra I pasaulinio karo aukų kapinės.
Diferencialinis stiprintuvas
Diferencialinis stiprintuvas – stiprintuvas, sustiprinantis tarp dviejų įėjimų esantį įtampos skirtumą tiksliai žinomą reikiamą skaičių kartų. Tuo jis skiriasi nuo operacinio stiprintuvo, kurio stiprinimo koeficientas skirtingiems prietaisams labai svyruoja ir neretai laikomas tiesiog „be galo dideliu“.
Diferencialinio stiprintuvo schema, panaudojant operacinį stiprintuvą
Diferencialinis stiprintuvas gali būti surinktas iš operacinio stiprintuvo ir keleto rezistorių:
Differential amplifier|center|250px
Tokio stiprintuvo išėjimo įtampa Vout randama pagal formulę
čia V1 ir V2 – jo įėjimų įtampos.
Sustiprinto skirtumo stiprintuvas
Kada R1 = R2 ir Rf = Rg,
Atimties operacija
Kada R1 = Rf ir R2 = Rg (ir taip pat R1 = R2 = Rf = Rg):
Diferencialinio stiprintuvo schema, panaudojant du tranzistorius
Diferencialinį stiprintuvą taip pat galima surinkti turint du vienodų parametrų tranzistorius. Geram stiprintuvui šios poros parametrai turi būti labai vienodi, neretai šiam tikslui abu tranzistoriai gaminami kartu (viename korpuse).
Ši schema yra labai apibendrinta. Praktikoje stiprintuvas turi daugiau papildomų jo kokybę pagerinančių detalių. Stiprintuvo išėjimo įtampa:
,
kur Ad yra jo diferencialinis stiprinimo koeficientas. Kadangi abu tranzistoriai vis viena nėra absoliučiai vienodi, stiprintuvas šiek tiek perduoda ir absoliutines įėjimo įtampų reikšmes:
Stiprintuvo kokybė įvertinama parametru
Taikymo sritys
Diferencialiniai stiprintuvai taikomi daugelyje sričių, kur reikalingas neigiamas grįžtamasis ryšys. Tuomet vienas įėjimų naudojamas įėjimo signalui priimti, o antras – grįžtamajam ryšiui sudaryti. Tokia situacija dažna konstruojant įvairių servovariklių elektroninę įrangą. Stiprintuvai taip pat tinka reikalingam signalui nuo triukšmo atskirti, jei triukšmas (tarkim, tinklo kintamosios srovės fonas) patenka į abu įėjimus, o naudingas signalas (tarkim, iš elektrinės gitaros daviklio) – tik į vieną.
Zeliankos
Zeliankos – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 11 km nuo Naujo Strūnaičio.
Aukštikalniai
Aukštikalniai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Pasvalio. Pro kaimą teka Mūša, apylinkėse gausu karstinių smegduobių. Veikia UAB „Aukštikalnių sodai“. Pašto kodas LT-39103.
Alkinojas
Alkinojas (, Alcinous) graikų mitologijoje - fajakų karalius, Nausitojaus sūnus, Aretės vyras, Nausikajos ir 5 sūnų (Halijus, Laodamas ir kiti) tėvas. Alkinojas gyveno Scherijos saloje, apsuptoje amžinai žaliuojančių sodų. Jis svetingai priėmė audros nublokštą Odisėją bei argonautus, kai šie keliavo namo.
Kudirkos Naumiesčio Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčia
'''Kudirkos Naumiesčio Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Kudirkos Naumiestyje. Tinkuoto mūro. Vėlyvojo baroko stiliaus, turi klasicizmo elementų.
Istorija
miniatiūra|250px|left miniatiūra|250px|left
1642 m. pastatyta koplyčia. Ji 1644 m. paskirta karmelitams. Vienuoliai 1680 m. pastatė medinę bažnyčią; pradėtos rašyti metrikų knygos. Karmelitai 1781–1783 m. pastatė mūrinę bebokštę bažnyčią. Nuo 1802 m. veikė parapinė mokykla. Per 1803 m. miesto gaisrą apdegė bažnyčia, sudegė vienuolynas. Prūsijos valdžia 1805 m. uždarė vienuolyną. Kunigo Juozapo Marmos rūpesčiu 1870 m. pristatyti bažnyčios bokštai.
1906 m. jsteigtas „Žiburio“ draugijos skyrius, 1907 m. įkūręs biblioteką - skaityklą ir pradžios mokyklą. 1914 m. patrankų sviediniai apgadino bažnyčios bokštus, pramušė lubas. 1944 m. sudegė stogas, nugriuvo bokštai. Po karo kunigo Garmaus rūpesčiu uždengtas stogas, restauruotas vidus, 1950 m. atstatyti žemesni bokštai. Pokaryje, kol vyko bažnyčios atstatymo darbai, bažnytinės apeigos buvo vykdomos parapijos kapinių koplyčioje.
Architektūra
Bažnyčia vėlyvojo baroko stiliaus, turi klasicizmo elementų, stačiakampio plano, bazilikinė, su pusapskrite apside ir bokšteliu. Vidus 3 navų, dengtų skliautais. Šventoriaus tvora mūrinė ir metalinė.
FK Volinʹ Lucʹk
Lucko futbolo klubas „Volin'“, o trumpiau Lucko „Volin'“ bei FK „Volin'“ – Ukrainos futbolo klubas iš Lucko.
Istorija
Klubas įkurtas 1960 m. 2017 m. gegužės mėn. Premjer lygos vadovybė nusprendė skirti 6 taškų nuobaudą klubui už tai, kad kelerius metus neišmokėjo 70000 dolerių atlyginimo buvusiam žaidėjui Sašai Stevičiui. 2016/2017 m. elito lygoje klubas liko paskutinėje (12) vietoje ir iškrito į Pirmą lygą.
Avietinukai
Avietinukai (Byturidae) – vabalų (Coleoptera) šeima, kuriai priklauso smulkūs ant kiaulpienių, vaismedžių, ievų, šermukšnių žiedų sugaunami vabalai. Jų kūnas pailgas, nežymiai išgaubtas, apaugęs tankiais gelsvais ar pilkšvaisi plaukeliais. Antenos 11-narės ir su 3-nare buožele. Lervos gyvena aviečių žieduose ir uogose.
Lietuvoje gyvena dvi rūšys:
Tžaskai (Mazovijos Vysokio apskritis)
Tžaskai   – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Cechanoveco valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į rytus nuo Cechanoveco, apie 28 km į pietus nuo Mazovijos Vysokio ir apie 61 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1921 m. kaime buvo 24 namai ir 144 gyventojai, iš kurių 76 vyrai ir 68 moterys, 140 lenkai ir 4 gudai.
Gajus Saturninas Gimbutis
Gajus Saturninas Gimbutis (1932 m. liepos 12 d. Svėdasai – 1995 m. spalio 18 d. Kaunas) – Lietuvos inžinierius mechanikas, šiluminės technikos specialistas, šilumos energetikos tyrimų Lietuvoje pradininkas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.
Biografija
1951 m. baigė Anykščių raj. Svėdasų vidurinę mokyklą. 1956 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1963 m. G. Kržyžanovskio energetikos mokslinių tyrimų institute Maskvoje apsigynė disertaciją „Verdančių vandens - vandens atominių reaktorių cikloninių garo separatorių tyrimas“, technikos mokslų kandidatas. 1985 m. ten pat apsigynė disertaciją „Šilumos mainų įrenginių elementų, laistomų gravitacine skysčio plėvele, šilumos atidavimas, esant įvairioms impulso ir pernešimo sąlygoms plėvelėje“, technikos mokslų daktaras. 1993 m. nostrifikuotas habilituotas technologijos mokslų, energetikos ir termoinžinerijos daktaras.
1956–1958 m. dirbo Kauno pramonės įmonėse, 1958–1966 m. Energetikos ir elektrotechnikos instituto darbuotojas. Nuo 1963 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, 1966–1970 m. Mechanikos fakulteto prodekanas, 1985–1995 m. Šiluminės energetikos katedros vedėjas. Nuo 1968 m. docentas, nuo 1987 m. profesorius.
Svarbiausi darbai iš hidrodinamikos ir šilumos mainų. 4 išradimų autorius.
Paalsuodė
Paalsuode vadinami du kaimai Utenos rajone:
Bulgarijos futbolo varžybos 1954 m.
Bulgarijos futbolo varžybos 1954 m.
Padumblė
Padumble vadinami kaimai:
Stalino rajonas
Stalino rajonas sovietmečiu buvo:
Naujas namas
thumb|200 px|Žurnalo Naujas namas viršelis Naujas namas – žurnalas apie architektūrą, interjerą, dizainą, naujo būsto įrengimą.
Leidėjas – UAB „Leidybos praktika“
Rolandas Džiaukštas
Rolandas Džiaukštas (g. 1978 m. balandžio 1 d.) – Lietuvos futbolininkas, savo laiku buvo vienas pagrindinių Lietuvos nacionalinės rinktinės gynėjų.
Trenerio karjera
2020 m. įgijo UEFA PRO trenerio licenciją.
Viktorinė (Radviliškis)
Viktorinė – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, Grinkiškio seniūnijoje, 1 km į pietryčius nuo Pašušvio, kairiajame Šušvės krante.
Vokietijos Naujoji Gvinėja
Vokietijos Naujoji Gvinėja (vokiečių kalba: Deutsch-Neuguinea) – Vokietijos kolonija Okeanijoje (Melanezijoje ir Mikronezijoje), egzistavusi 1884–1919 m., apėmusi dabartines šalis: dalį Papua-Naujosios Gvinėjos, Šiaurės Marianus, Mikronezijos Federaciją, Maršalo Salas, Palau, Nauru.
Įkūrimas
Naujosios Gvinėjos vakarinė pusė XIX a. jau buvo kolonizuota olandų, o 1883 m. Australija aneksavo pietrytinę salos dalį. Tai paskatino vokiečius taip pat įsitvirtinti Okeanijoje, užgrobiant likusią salos dalį. Tai buvo padaryta 1884 m., įkūrus Naujosios Gvinėjos kompaniją, kuri Vokietijos vardu iškėlė vėliavą ir paskelbė dalį Naujosios Gvinėjos, Bismarko salyną ir Saliamono salas Vokietijos imperijos kolonija.
Tuo metu Okeanijoje susidūrė vokiečių interesai su Ispanija dėl Mikronezijos salų. Įsikišus popiežiui, Karolinų salos atiteko Ispanijai, o 1885 m. Vokietija paskelbė Maršalo salas savo protektoratu, įkūrė čia pirmuosius prekybinius miestus ir pradėjo kopros prekybą.
Ekspansija
Didžiausia ekspansija įvyko 1899 m., kuomet Vokietija Naujosios Gvinėjos teritorijas oficialiai pavertė protektoratu. Tais pačiais metais, po ilgų ginčų su Ispanija dėl Mikronezijos, Vokietija nusipirko iš Ispanijos daug salų, anksčiau priklausiusių Ispanijos Rytų Indijoms.
Šios naujai įgytos salos buvo administruojamos kaip Naujosios Gvinėjos protektorato dalis, vadinamieji Vokietijos Ramiojo vandenyno protektoratai.
Žlugimas
1914 m. prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, beveik be pasipriešinimo kolonijos teritorijas užėmė Australija (Melaneziją) ir Japonija (Mikroneziją).
1919 m. Versalio sutartimi kolonijinė valda buvo likviduota galutinai, paverčiant ją Tautų Sąjungos mandatine teritorija. Pietinę teritorijos dalį administruoti gavo Australija (kaip Naujosios Gvinėjos teritoriją), o šiaurinę – Japonijos imperija (kaip Pietų Ramiojo vandenyno mandatą).
Valdymas
thumb|Kolonijos teritorija Naujoji Gvinėja buvo administracinė Vokietijos imperijos dalis. Jos valdytoju buvo skiriamas Landeshauptleute (nuo 1999 m. – gubernatorius).
Administraciškai Vokietijos Naująją Gvinėją sudarė šios dalys:
Valdytojai
Ankstyvieji Naujosios Gvinėjos valdytojai buvo tituluojami komisionieriais arba Landeshauptleute. Nuo 1899 m. jie buvo tituluojami gubernatoriais. Commissioners of German New Guinea (1885–1887)
Paakmenis
Paakmenis – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, dešiniajame Akmenos upės krante, apibus Jėrubyno upelio, 3 km į šiaurės vakarus nuo Naujojo Obelyno. Seniūnaitijos centras.
Istorija
1581 m. minimas Paakmenio dvaras.
Skriestuvas (žvaigždynas)
thumb|Skriestuvo žvaigždynas
Skriestuvas (Circinus, Cir) – 85-as iš 88-ių pagal dydį pietinio pusrutulio žvaigždynas. Lietuvoje nematomas. Blyškus, šviesiausia žvaigždė – trečiojo ryškio. 1763 m. žvaigždynui pavadinimą suteikė Nicolas Louis de Lacaille, kartu su kitais mokslinių prietaisų pavadinimais.
Stasys Mikelis
Stasys Mikelis (1953 m. gegužės 1 d. Švėkšnoje, Šilutės rajonas – 2006 m. kovo 23 d. Vilniuje, palaidotas Nidos etnografinėse kapinėse) – kultūros vadybininkas, savivaldybininkas, 1995–2004 m. Neringos savivaldybės meras.
Biografija
miniatiūra|180px|left|S. Mikelio antkapis 1970 m. baigęs Švėkšnos vidurinę mokyklą, įstojo į Klaipėdos S. Šimkaus aukštesniąją muzikos mokyklą. Ją baigęs atvyko gyventi į Neringą. Tais pačiais metais sukūrė šeimą. Nuo 1974 m. Nidos kultūros namų meno vadovas, vėliau direktorius. Dirbdamas Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose studijavo renginių režisūrą. 1979 m. paskirtas poilsio namų „Ąžuolynas“ Juodkrantėje direktoriumi.
1987–1990 m. Neringos miesto vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas – plano komisijos pirmininkas, 1990–1995 m. – AB „Ąžuolynas“ direktorius. Nuo 1995 m. Neringos savivaldybės tarybos narys. Keturias kadencijas iš eilės savivaldybės taryba rinko savivaldybės meru. Jo vadovavimo metais miestas pasikeitė iš esmės – nuo Nidos iki Juodkrantės nutiesti dviračių takai, rekonstruoti gyvenamieji namai, kultūros ir švietimo įstaigos, rekonstruotos Juodkrantės krantinės, naujai išasfaltuotas kelias į Preilos gyvenvietę, išasfaltuotos Nidos senamiesčio gatvės, pastatyti modernūs Nidos bendruomenės namai ir katalikų bažnyčia, rekonstruotos Juodkrantės pagrindinė ir Nidos vidurinė mokyklos, paplūdimiai gavo Mėlynąsias vėliavas, o Kuršių nerija įrašyta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Nuo 2004 m. lapkričio mėn. Seimo narys, Valstybės valdymo ir savivaldybių komiteto pirmininkas.
Įvertinimas
2003 m. už nuopelnus Lietuvai, uolų ir sąžiningą darbą bei visuomeninę veiklą Lietuvos Respublikos Prezidentas apdovanojo Lietuvos Didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Riterio kryžiumi. Nidoje, Kopų gatvėje prie namo, kuriame daug metų gyveno S. Mikelis, sūnaus Dovydo Mikelio ir bičiulio Antano Vinkaus iniciatyva, atidengta jam skirta atminimo lenta (aut. Vytautas Karčiauskas ir Laura Potet).
Vytautas Alantas
miniatiūra|180px|right|Atminimo stogastulpis Sidabrave
Biografija
Mokėsi pas daraktorius Sidabrave ir Šeduvoje. Nuo 1912 m. su pertraukomis mokėsi Šiaulių gimnazijoje, iš pradžių rusiškoje, nuo 1917 m. lietuviškoje, 1923 m. ją baigė. 1919 m. Lietuvos kariuomenės savanoris, iš kurios po pusmečio buvo išleistas tęsti mokslo. Mokydamasis šeštoje klasėje, pradėjo rašyti eilėraščius, dalyvavo ateitininkų veikloje. 1923–1924 m. studijavo Lietuvos universiteto Humanitarinių mokslų fakultete. Dėl lėšų stokos nebeįstengė tęsti studijų, 1924–1925 m. mokytojavo Plungės gimnazijoje.
1940 m., artėjant sovietinei okupacijai, pasitraukė į Vokietiją. Buvo pakviestas pirmininkauti Lietuvių aktyvistų fronto kultūros komisijai. Padėjo Pranui Germantui telkti lietuvių nacionalsocialistų grupę. Jie buvo už Lietuvos visišką sujungimą su nacistine Vokietija. Pranas Germantas jį siūlė į švietimo ministerijos kultūros departamento direktorius, tačiau Lietuvių nacionalistų partija atsiliepė neigiamai. Lietuvoje likusi šeima (žmona ir sūnus) 1941 m. birželio mėn. buvo ištremta į Sibirą. Prano Germanto paskirtas, 1941–1944 m. Vilniaus dramos teatro direktorius. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Nuo 1949 m. gyveno JAV. Mokėjo prancūzų ir vokiečių kalbas, tačiau sunkiai kalbėjo angliškai, todėl galėjo dirbti tik juodadarbiu. Įsikūrė Detroite, paprastu darbininku įsidarbino automobilių gamykloje „Ford“ ir dirbo joje devyniolika metų, iki pat pensijos. Daug rašydavo po darbo, naktimis. 1967–1971 m. Lietuvių žurnalistų draugijos pirmininkas. Mirė Detroite. 1992 m. birželio 12 d. perlaidotas Kaune, Petrašiūnų kapinėse.
Kūryba
Dar Lietuvoje išleido apsakymų rinkinių, publicistikos knygą, sukūrė pjesių. Išeivijoje parašė romanų, novelių, dramų, eilėraščių. Romanuose vaizduojama Lietuvos senovė, aukštinama baltų kultūra, neigiamai vertinamas krikščionybės poveikis lietuvių tautai, parodytas nepriklausomos Lietuvos gyvenimas, ūkio kilimas, Lietuvos partizanų priešinimasis sovietiniams okupantams, atskleidžiama išeivių buities kasdienybė, keliamos moralinės problemos. Stiliui būdingas realizmo ir romantizmo siejimas, publicistiškumas, schematiškumas. Novelėse vyrauja romantinės meilės kolizijos, ryškus melodramatiškumas.
Zelionka (Kučiūnai)
Zelionka – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Kučiūnų.
Laikrodis (žvaigždynas)
thumb|Laikrodžio žvaigždynas
Laikrodis (Horologium, Hor) – 58-as iš 88-ių pagal dydį pietinio pusrutulio žvaigždynas. Lietuvoje nematomas. Blyškus, šviesiausia žvaigždė – trečiojo ryškio. 1763 m. žvaigždynui pavadinimą suteikė Nicolas Louis de Lacaille, kartu su kitais mokslinių prietaisų pavadinimais, pagerbiant Kristiano Heigenso išradimą.
Silvanonys
Silvanonys  – kaimas vakarų Baltarusijos Gardino rajone. Autobusų susisiekimas su Gardinu.