cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kryžkalnio koplyčia
Istorija
2007-aisiais A. Svarinsko rūpesčiu Kryžkalnyje pradėta įgyvendinti jo idėja statyti koplyčią. 2009 m. baigtas rengti projektas. Koplyčios statybos dėl lėšų stygiaus vyko su pertraukomis, buvo užbaigtos 2018 m. Darbai kainavo per 383 tūkst. eurų. Valstybė skyrė 300 tūkst. eurų, likusi suma – Raseinių rajono savivaldybės lėšos.
Pats A. Svarinskas 1946 m. vasarą buvo Ukmergės apylinkėse veikusios Vyčio apygardos Šarūno partizanų grupės ryšininkas, turėjęs Laisvūno slapyvardį. Pasak A. Svarinsko, varpinės su kryžiumi vaizdas gražiausiai atsiskleis važiuojant magistrale nuo Klaipėdos – memorialo kontūrai turėtų būti matomi per 9 km atstumą. „Kryžkalnio motiną“ buvęs rezistentas vadino „katiuša“, kuri linksmindavo sovietinės armijos kareivius. A. Svarinskas apie memoralą partizanams galvojęs dar sovietmečiu, kai 1976 m. buvo paskirtas klebonu į netoli Kryžkalnio esančią Viduklę.
Kochanovka
Kochanovka (anksčiau Kochanovka I) – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Švenčionių.
Kryžkalnio koplyčia
Architektūra
Viršutinė kalvos terasa išklota trinkelėmis, sutvarkyta architektūrinių elementų sienelė, mažųjų architektūros formų kompozicijos dengtos nerūdijančio plieno plokštėmis su Kęstučio apygardos kovotojų už Lietuvos laisvę pavardėmis, slapyvardžiais bei gimimo ir žuvimo datomis. Vertikalus akcentas – lauko koplyčia su kryžiumi – simbolizuoja amžiną veržimąsi, tikėjimą ir rimtį bei pagarbą žuvusiesiems. Siaura ertmė koplyčios fasade primena atsakingus istorijos etapus, kai Lietuva išlikdavo tarsi pralindusi pro mažytę rakto skylutę.
Greta koplyčios esančiame žemės sklype, kurį nuosavybės teise valdo Lietuvos laisvės kovos sąjūdis ir Tėvynės partizanų laisvės kovos įamžinimo sąjunga, 2019 m. pradėtas statyti įspūdingas paminklas, skirtas pagerbti visus 20 000 žuvusių Lietuvos laisvės kovotojų.
James Peace
Kenetas Džeimsas Pisas (, g. 1963 m. rugsėjo 28 d. Peislyje) – škotų kompozitorius, profesionalus pianistas ir vaizduojamojo meno kūrėjas.
Biografija
Džeimas Pisas gimė 1963 m. rugsėjo 28 d. Peislyje, Škotijoje. Didžiąją dalį vaikystės jis praleido Helensburge, vakarų Škotijos pajūrio kurorte. Jo šeimoje buvo daug menininkų, pvz., Džonas Makgi (John McGhie). Jis taip pat turi giminystės ryšių su Feliksu Burnsu, populiariu XX a. pirmosios pusės šokių muzikos kompozitoriumi. Fortepijono pamokas Dž. Pysas pradėjo aštuonerių metų, o pirmą kartą auditorijai pasirodė keturiolikos, skambindamas Skoto Džoplino muziką. Po metų jis buvo paskirtas vargonininku Dambartono Šv. Andrejaus bažnyčioje. Suėjus šešiolikai, jis buvo priimtas į Škotijos karališkąją muzikos ir dramos akademiją (dabar vadinama Škotijos karališkąja konservatorija) ir tapo pačiu jauniausiu studentu, besimokančiu nuolatinių studijų programoje. 1983 m. jis baigė Glazgo universitetą ir įgijo fortepijonui mokytojo bakalauro laipsnį. Kitais metais kartu su Škotijos karališkosios muzikos ir dramos akademijos orkestru atlikus Mendelsono Koncertą fortepijonui Nr.1, jam įteiktas diplomas už muzikos atlikimą. Baigęs formalias studijas, pianistas turėjo ypač didelę paklausą ir 1988–1991 m. gyveno Edinburge.
Nuo 1991 m. iki 2009 m. Dž Pysas gyveno Bad Nauheime (Vokietijoje). Nuo 1998 m. jis susitelkė į tango muziką bei išleido savo kurtų bei tango įkvėptų kompozicijų fortepijonui kompaktinį diską „Tango escocés“ („Škotiškastango“). 2002 m. jis tapo Viktorijos muzikos akademijos nariu. Tų pačių metų rugsėjį ir spalį jis leidosi į solinių koncertų turą šiaurės Vokietijoje, o lapkritį – Tolimuosiuose Rytuose, kur pirmiausia pasirodė Honkonge ir atliko savo „Tango XVII“. Tokijuje Tarptautinė fortepijono duetų asociacija (International Piano Duo Association) jam suteikė Pirmosios klasės Atminimo medalį. miniatiūra|260px|James Peace – Idilės op.4b Vėliau jo pasirodymai daugiausia vyko Europoje. Savo kurtą tango muziką jis atliko šiose sostinėse: Amsterdame, Atėnuose, Berlyne, Briuselyje, Helsinkyje, Lisabonoje, Londone, Madride, Osle, Reikjavike bei Vienoje.
Kasciukovičų valsčius
Kasciukovičų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Kasciukovičai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje.
James Peace
Biografija
2005 m. Tarptautinė Liutecijos asociacija (pranc. Internationale Académie de Lutèce) Paryžiuje jam suteikė aukso medalį, o 2008 m. jis tapo Londono muzikos akademijos nariu už savo nuopelnus tango muzikai.
Žemoji Žemės orbita
Žemoji Žemės orbita (ang. Low Earth orbit, LEO) – orbita aplink Žemę 160–2000 km aukštyje arba atliekant mažiausiai 11,25 periodų per dieną. Dauguma iš Žemės paleistų kosminių objektų skrieja ŽŽO.
Tarptautinė kosminė stotis skrieja ŽŽO ribose, tarp 406 ir 411 km aukštyje. Visos iki šiol naudotos kosminės stotys, taip pat kaip ir palydovai veikia ŽŽO ribose. Aukščiausią tašką ŽŽO buvo pasiekęs Gemini projekto 1966 m. erdvėlaivis Gemini 11, aukščiausią pasiektą tašką užfiksavęs 1374,1 km aukštyje. 1968 m. misija Apollo 8 buvo pirmasis kartas, kai žmonės įveikė ŽŽO ribas. Iki 1972 m. 24 žmonės nuskrido toliau už ŽŽO ribą. Nuo to laiko nei vienas žmogus šios ribos nepasiekė.
James Peace
Biografija
Praleidęs šiek tiek laiko Edinburge, 2010 m. vasarį jis grįžo atgal į Vokietiją ir įsikūrė Vysbadeno mieste. Tai paskatino naują kūrybinį impulsą, kurio rezultatu tapo trumpametražiai filmai pagal jo kurtos muzikos kompozicijas. Dokumentinis filmas „Džeimas Pisas Visbadene“  – tai vienas jo kurtų šio žanro filmų.
center|miniatiūra|Tango Milonga op. 26 center|miniatiūra|Tango XVIII by James Peace (James Peace, fortepijonas)
Įvertinimas
● Pirmojo prizo laimėtojas, konkursas „Agnes Millar“ (angl. Agnes Millar Prize for sight-reading). Glazgas, 1983 m.
● Pirmojo prizo laimėtojas, varžybos E.I.S. (angl. Dunbartonshire E.I.S. Prize for piano accompaniment). Glazgas, 1984 m.
Žemoji Žemės orbita
Virš Žemosios Žemės orbitos ribų yra Vidutinė Žemės orbita (nuo 2000 iki 35786 km virš jūros lygio), o dar aukščiau – Geostacionarios orbitos ribos. Vidutinėje Žemės orbitoje veikia tokie palydovai kaip GPS, GLONASS ir Galileo (navigacinė sistema).
James Peace
Įvertinimas
● Pirmojo prizo laimėtojas, konkursas „Sibelius Essay“, 1985 m.
● Diplomas, Tarptautinis Kompozitorių Konkursas T.I.M. (it. Torneo Internazionale di Musica). Roma, 2000 m.
● Diplomas, IBLA Fondas, Niujorkas, 2002 m.
● Atminimo medalis, Tarptautinis Fortepijono Duetų Asociacija. Tokijas, 2002 m.
● Aukso medalis, Tarptautinis „Liutecijos“ Asociacija. Paryžius, 2005 m.
Principiniai kūriniai
●    Idilės op.4 angliškam ragui (solo)
●    Aubadas op.9 angliškam ragui ir styginių orkestrui
●    Lento Lacrimoso op.10 violončelei ir fortepijonui
●    Pamiršti lapai op.12 violončelei ir orkestrui
●    Sonata op.16 obojui ir fortepijonui
●    Šventinis maršas nr.1 op.19 vargonams ir orkestrui
●    Šventinis maršas nr.2 op.23 orkestrui
●    Rudens auksas op.25 klarnetui, 2 smuikams, altui ir violončelei
●    Amžinybės daina op.32 sopranui ir orkestrui
●    Gruzijai op.38 (gruz. საქართველოსთვის) chorui ir orkestrui
dainų žodžiai: Tamari Chikvaidze, Zurabi Chikvaidze ir James Peace
●    24 Tango fortepijonui (solo)
Slovėnijos futbolo varžybos 1999–2000 m.
Slovėnijos futbolo varžybos 1999–2000 m.
Bijūnai (Aukštadvaris)
Bijūnai – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 8 km į rytus nuo Aukštadvario, kairiajame Strėvos krante, piečiau Senkiškės ežero.
2023 m. Orisos traukinių susidūrimas
2023 m. Orisos traukinių susidūrimas – geležinkelių katastrofa, įvykusi Indijos rytinėje Orisos valstijoje. 2023 m. birželio 2 d. apie 19:00 vietos laiku keleivinis traukinys „Coromandel Express“, keleivinis traukinys „SMVT Bengaluru–Howrah SF Express“ ir trečiasis krovininis traukinys susidūrė netoli Balešvaro miesto. Susidūrimo metu žuvo bent 288 žmonės. Tai viena didžiausių geležinkelio katastrofų Indijos istorijoje.
Susidūrimas
2023 m. birželio 2 d. apie 19:00 vietos laiku (15:30 Lietuvos laiku) du keleiviniai ir vienas krovininis traukiniai susidūrė važiuodami Hauros–Čenajaus geležinkeliu netoli Bahangos geležinkelio stoties, Belešvaro rajone, rytų Orisoje. Susidūrimo metu sužeista bent 1000 žmonių, o 288 žuvo.
Nelaimės metu pirmasis keleivinis traukinys nuvažiavo nuo bėgių, o jo vagonai nuvirto ant gretimo kelio, kuriuo priešinga kryptimi važiavo antrasis keleivinis traukinys. Galiausiai į abu traukinius rėžėsi ir trečiasis krovininis traukinys.
Reakcija
Indijos geležinkeliai ir Orisos valstijos bei Vakarų Bengalijos valdžia įvedė specialiuosius pagalbos numerius nukentėjusiems nuo nelaimės.
Pasekmės
Po nelaimės sustabdytas geležinkelių transportas regione: 49 traukiniai atšaukti, o dar 38 pakeitė maršrutą. Atšauktas birželio 3 d. turėjęs vykti Mumbajaus CSMT - Madgaon Vande Bharat Express traukinio maršruto atidarymas.
Indijos geležinkeliai paskelbė apie kompensacijų išmoką:
Kolainių Dievo Motinos ikonos „Smolenskaja“ parapija
Kolainių Dievo Motinos ikonos „Smolenskaja“ parapija – viena iš Klaipėdos stačiatikių dekanato parapijų, Kolainiuose. Parapijai priklauso Kolainių Dievo Motinos ikonos „Smolenskaja“ cerkvė.
Istorija
Po 1863 m. sukilimo rusų valdžia uždarė katalikų vienuolyną. Į jį atkelti kolonistai stačiatikiai iš Sibiro – Blagoveščensko miesto. Stačiatikiai 1867 m. katalikų bažnyčią perstatė į cerkvę, naudojosi buvusio vienuolyno pastatais. Parapija įkurta 1873 metais. Prasidėjus I pasauliniam karui didžioji dalis parapijiečių pabėgo arba su visam grįžo į Rusiją. 1937 m. parapijoje buvo 1753 tikintieji. Po karo, 1945 m. tikinčiųjų beliko 845. 1947 m. sovietai iš naujo oficialiai užregistravo parapiją. 1988-1990 m. cerkvėje pamaldas laikė garsus stačiatikių vyskupas Ilarionas Alfejevas. 2008 m. buvo apie 10 tikinčiųjų.
Bikioniškė
Bikioniškė (arba Bikioniškis) – buvęs kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Gorainių, netoli Šakos upelio.
Nokian Pyry
Nokijos „Pyry“ – Suomijos futbolo klubas iš Nokijos.
ESET
miniatiūra|300px|ESET logotipas ESET  – informacinių technologijų saugumo kompanija, kurianti antivirusinių programų ir ugniasienių produktus, vienas iš kurių yra ESET NOD32. Kompanija buvo įkurta 1992 m. ESET yra įsikūrusi Slovakijos sostinėje Bratislavoje. Keletą metų iš eilės (2008, 2009 ir 2010 m.) buvo apdovanota kaip sėkmingiausia Slovakijos bendrovė.
Milaslavičų valsčius
Milaslavičų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Milaslavičai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje.
2016–2017 m. biatlono pasaulio taurė
'''2016–2017 m. biatlono pasaulio taurė''' – tarptautinės sezoninės biatlono pasaulio taurės varžybos, susidedančios iš 10 skirtingų etapų. Sezono varžybos prasidėjo 2016 m. lapkričio 27 d. Švedijos Estešundo mieste, ir baigėsi 2017 m. kovo 19 d. Norvegijos mieste Holmenkolene. Čempionų titulus gynė prancūzas Martin Fourcade ir čekė Gabriela Koukalová.
Ledo ritulys 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse
miniatiūra|dešinėje|200px|[[ledo ritulys|Ledo ritulio emblema 2010 m. olimpinėse žaidynėse.]] Ledo ritulio rungtys 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse vyko Canada Hockey Place arenoje (Vankuverio „Canucks“ namų arena) ir Canadian Interuniversity Sport arenoje Vankuveryje. Varžybos vyko vasario 13–28 d.
Vyrų varžybos
Į turnyrą pateko 12 nacionalinių ledo ritulio rinktinių. 9 geriausios pagal tarptautinį IIHF reitingą komandos pateko automatiškai. Kitos komandos kovojo atrankiniame turnyre dėl likusiu 3 vietų (per kvalifikaciją pateko Vokietijos, Latvijos ir Norvegijos rinktines).
Rinktinės buvo padalintos į 3 grupes po 4 komandas. Po grupių varžybų komandų rodikliai buvo įvertinti pagal IIHF kriterijus ir geriausios 4 komandos pateko į kitą etapą, o kitos 8 komandos varžėsi dėl likusių 4 vietų. Toliau vyko ketvirtfinaliai, pusfinaliai ir finalas.
Atkrintamosios varžybos
1 – rezultatas pasiektas pratesimo metu;
2 – rezultatas pasiektas po baudinių serijos.
José Luis Mosquera
Chosė Luisas Moskera Morenas (José Luis Mosquera Moreno; g. 1995 m. kovo 14 d.) – Kolumbijos futbolininkas, rungtyniaujantis centro gynėjo pozicijoje. Žaidė Lietuvoje 2021 m. sezone ir atstovavo Kauno rajono „Hegelmann Litauen“ futbolo klubui.
Karjera
Žaidė Kolumbijoje. Atstovavo Envigado FC U20 ekipai, o vėliau Boyacá Chicó FC, Leones FC klubams.
FC Hegelmann Litauen
2021 m. atvyko į Lietuvą. Atstovavo FC Hegelmann Litauen klubui, kuris debiutavo A lygoje.
2021 m. kovo 27 d. debiutavo Antroje lygoje ir atstovavo Hegelmann Litauen B ekipai.
Burbiškiai (Kelmė)
Burbiškiai – buvęs viensėdis Kelmės rajono savivaldybėje, 12 km nuo Užvenčio.
José Luis Mosquera
FC Hegelmann Litauen
2021 m. balandžio 30 d. rungtynėse prieš Marijampolės „Sūduvą“ debiutavo A lygoje. Pasirodė startinėje sudėtyje, žaidė visą susitikimą ir užsidirbo geltoną kortelę.
2021 m. rugpjūčio 27 d. rungtynėse prieš Marijampolės „Sūduvą“ kolumbietis išsiskyrė solidžiu žaidimu: laimėjo visas 8 dvikovas bei surinko 258 „InStat“ naudingumo balus.
2022 m. vasario mėn. paskelbta apie tai, kad žaidėjo nebelieka klube.
Vėlesniais metais rungtyniavo Azampur FC Uttara (Bangladešas).
Statistika
Spalvų reikšmės:
1951 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas
18-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1951 m. kovo 2–24 d.
Dalyviai
Jame dalyvavo 15 žaidėjų: praėjusių metų čempionas R. Cholmovas, sidabro medalininkas – L. Abramavičius, bei trys pajėgūs šachmatininkai: A. Lilientalis, V. Simaginas ir T. Petrosianas iš Rusijos, kurie žaidė be konkurencijos. Čempionate žaidė ir V. Mikėnas bei I. Vistaneckis. Likę žaidėjai, – iš Kauno ir Vilniaus miestų, tarp jų, ir čempionate debiutavęs Vytautas Landsbergis.
Rezultatai
Esant tokiems pajėgiems svečiams trečią kartą Lietuvos čempionate nugalėjo Ratmiras Cholmovas (10,5 tšk. iš 14). Svečiai pasidalijo 2-4 vietas. Kadangi jie žaidė be konkurencijos, penktąją vietą užėmęs V. Mikėnas (9 tšk.), buvo apdovanotas Lietuvos čempionato sidabro, o šeštąją vietą iškovojęs kaunietis Jegoras Čiukajevas (8.5 tšk.) – bronzos medaliu. Nesėkmingai pasibaigė čempionatas Leonardui Abramavičiui, kuris liko 15-as.
Lietuvos moterų šachmatų čempionatas
4-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1951 m. kovo 6–23 d. Jame dalyvavo 12 šachmatininkių, tarp jų 1950 m. Lietuvos moterų čempionato čempionė J. Čiukajeva ir bronzinė prizininkė E. Lukauskienė. Šį kartą, be Vilniaus ir Kauno žaidėjų, dalyvavo šešios šachmatininkės iš kai kurių rajonų. Lietuvos moterų čempionate debiutavo būsimoji daugkartinė Lietuvos čempionė – Marija Kartanaitė.
Antra kartą Lietuvos čempione tapo J. Čukajeva, sidabrą iškovojo M. Lichtenfeld, o bronzą – antrus metus iš eilės – E. Lukauskienė.
Krikščionys demokratai (Suomija)
Krikščionys demokratai (SV Kristdemokraterna) – Suomijos krikščionių demokratų partija. Krikščionys demokratai turi penkias vietas Suomijos parlamente. Partiją Suomijos vyriausybėje nuo 2011 m. birželio 22 d. iki 2015 m. gegužės 29 d. atstovavo vidaus reikalų ministras Päivi Räsänen.
Partija įkurta 1958 m., daugiausia iš krikščioniškosios Koalicijos partijos frakcijos. Iš pradžių vadinosi Suomių krikščionių sąjunga (Suomen Kristillinen Liitto, SKL; Finlands Kristliga Förbund). Pirmą kartą partijos atstovas į parlamentą buvo išrinktas 1970 m. Dabartinį pavadinimą partija priėmė 2001 m.
Ideologija
Partija laiko save krikščioniškosios demokratijos ideologijos sekėja. Ji pabrėžia „pagarbą žmogaus orumui, šeimos ir artimų bendruomenių svarbą, silpnųjų gynimą, individualios ir kolektyvinės atsakomybės skatinimą“. Nariu gali tapti kiekvienas, kas sutinka su šiomis vertybėmis ir tikslais. Partija taip pat tvirtina, kad jai rūpi aplinkos apsauga.
Partija yra Europos Liaudies partijos (EPP) nare.
Partijos savaitinis laikraštis vadinasi „KD-lehti“ (KD naujienos).
Partijos prezidentė – Sari Essayah.
Moshe Rosenstein
Mošė Rozenšteinas (1880 m. Užventyje, Rusijos imperija – 1941 m. balandžio 10 d. Plungėje, Lietuvos TSR) – rabinas, mokytojas.
Biografija
Gimė 1880 m. Užventyje. Jaunystėje mokėsi Telšių ješivoje, vėliau Kelmės ješivoje pas rabiną Simcha Zissel Ziv. Baigęs mokslus tapo Lomžos ješivos dvasiniu lyderiu. 1939 m. naciams okupavus Lenkiją perkėlė Lomžos ješivą į Plungę. 1937 m. Vilniuje išleista jo knyga rusų kalba Žinių pagrindai. Parašė knygas apie Musarų judėjimą Yesodei Hada’as ir Ahavas Meishorim, kurios buvo perleistos 2002 metais. Buvo vedęs, turėjo dvi dukras ir sūnų bei kelis vaikaičius, kurie visi buvo nacių nužudyti 1941 m. liepos viduryje. Mirė 1941 m. balandžio 10 d. Plungėje.
Antakalnio II tvenkinys
Antakalnio II tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Ukmergės rajone, 8 km į pietryčius nuo Ukmergės. Sudarytas užtvenkus Nasėvelos upelį (Šešuolos intakas, Siesarties baseinas) 6,3 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 1,43 km, plotis – iki 0,3 km. Altitudė 123 m. Krantai daug kur aukštoki. Šiaurinėje pakrantėje auga miškelis. Aplink kitus krantus plyti pievos ir dirbami laukai. Šalia įsikūrę Alionių ir Miliukų kaimai, Mielionių viensėdis.
Tvenkinys įrengtas 1982 m.
Direktorija (reikšmės)
Direktorija gali reikšti:
Škotijos istorija
thumb|right|[[Stirlingo pilis šimtmečiais stovėjo ant vulkaninės uolos gindama žemiausią Forto upės brastą. Ši tvirtovė patyrė daug apgulčių.]] Škotijos istorija prasidėjo prieš 14 tūkst. metų, kai žmonės pradėjo apgyvendinti dabartinę Škotiją po paskutinio ledynmečio. Iš akmens, bronzos ir geležies amžių išliko daug radinių, bet mažai rašytinių šaltinių.
Rašytinė Škotijos istorija prasidėjo Romos imperijai įsiveržus į Britaniją ir užėmus Velsą, Angliją, Škotijos žemumas, kuriuos ji valdė kaip Britanijos provinciją. Šiaurėje buvo romėnų nevaldoma teritorija - Kaledonija, kurioje gyveno piktai. Žvelgiant iš klasikinės istorijos pusės, Škotija buvo periferinė šalis, lėtai perimanti iš Viduržemio jūros regiono besiskverbiančią civilizaciją, bet daugėjant žinių apie praeitį, paaiškėjo, kad kai kurie pasiekimai buvo ankstesni ir pažangesni nei anksčiau manyta, o jūros keliai buvo svarbūs Škotijos istorijai.
Dėl Škotijos geografinės padėties ir jūros kelių, šalis turėjo stiprius ryšius su pietuose ir rytuose su Baltijos jūros šalimis, o per Airiją su Prancūzija ir likusia žemynine Europa. Po Sąjungos akto 1707 m., kuris sujungė Angliją ir Škotiją į Jungtinę Karalystę, ir Škotijos švietimo bei Pramonės revoliucijos, Škotija tapo viena iš svarbiausių šalių Europos ekonomikoje ir intelektualiniame gyvenime. Šalies pramonė ypač nusmuko po Antrojo Pasaulinio karo, bet pastaraisiais dešimtmečiais Škotija patyrė kultūrinį ir ekonominį renesansą, atsigavus finansų sektoriui bei išgaunant Šiaurės jūros naftą ir dujas.
Priešistoriniai žmonės
Žmonės gyveno Škotijoje bent 8500 metų prieš atsirandant užrašams apie ją. Tarpledynmečiu (130 000 – 70 000 m. pr. m. e.) Europos klimatas buvo šiltesnis nei dabar ir žmonės galėjo atvykti, bet nėra išlikę archeologinių radinių. Po to ledynai perėjo per beveik visą Britaniją ir tik jiems atsitraukus Škotija tapo gyvenama apie 9600 m. pr. m. e.
Mezolito medžiotojai - gėrybių rinkėjai buvo pirmieji žmonės ir jų stovykla prie Bigaro datuojama 8500 m. pr. m. e. Daugybė kitų radimviečių rodo, kad tai buvo judrūs, valtis naudojantys žmonės, kurie darė įnagius iš kaulo, akmens, elnio ragų.
Romėnų invazija
Romėnai įsiveržė į Britaniją 43 m. Po pergalių pietuose Gnėjus Julijus Agrikola įsiveržė į Škotiją 79 m. Romėnai susidūrė su stipriu kaledonų pasipriešinimu. 82 ar 83 m. Agrikola pasiuntė galerų laivyną palei Škotijos krantus iki Orklio salų. 84 m. jis nugalėjo kaledonus Graupijaus kalno mūšyje dėl pranašesnės taktikos ir geriau paruoštų kareivių.
Šių įvykių vienintelis šaltinis yra Agrikolos žentas Tacitas. Archeologiniai radiniai teigia, kad romėnai užėmė pietų Škotiją prieš atvykstant Agrikolai. Kokia bebūtų data kitus 300 metų romėnai valdė pietinę Škotijos dalį.
Nors romėnai neužėmė Kaledonijos, jie bandė kontroliuoti padėtį kariniais postais ir nutiesė kelis kelius. Bet jie buvo priversti ar savo noru atsitraukė, nes teritorijos duodamos pajamos nepadengė karinių išlaidų.
Britų Šventasis Ninijas įkūrė pirmąją krikščionišką misiją Škotijoje. Iš savo bazės Candida Casa jis skleidė krikščionybę į rytų ir pietų Škotiją bei šiaurinę Angliją. Tačiau pagal Švento Patriko ir Švento Kolumbos raštus piktai atsižadėjo krikščionybės tarp 432 m., kai mirė Ninijas, ir 563 m., kai atvyko Šventasis Kolumba. Priežastis nežinoma. Gėlai sugrąžino krikščionybę į piktų Škotiją ir išstūmė keltiškus dievus.
Albos karalystės iškilimas
MacAlpino maišto mitas teigia, kad Alba atsirado, kai gėlas Cináed mac Ailpín užkariavo piktus. Tačiau Alba yra Konstantino II kūrinys. Cináedo sūnus Konstantinas turėjo Series Longoir užrašus, rodančius jo teisę į suvienytos Piktijos sostą. Gėlų pergalė prieš piktus ir Piktijos virtimas Alba įvyko per pusę šimtmečio, kai valdė Konstantinas II. Kaip ir kodėl taip atsitiko neaišku.
Vynoteka
„Vynoteka“ – yra didžiausias specializuotų alkoholinių gėrimų parduotuvių tinklas Lietuvoje, veikiantis ir Latvijoje, Lenkijoje. Pirmoji „Vynotekos“ parduotuvė atidaryta 2005 m. Vilniuje. „Vynoteka“ priklauso UAB „Gelsva“.
Škotijos istorija
Albos karalystės iškilimas
Po Škotijos karaliaus Aleksandro III mirties 1286 m. eilė sosto įpėdinių mirčių sukėlė šalyje suirutę. Jo anūkė, Margaret "Norvegijos mergelė", ketverių metų tapo įpėdine.
Anglijos karalius Edvardas I, Margaret dėdė, pasiūlė, kad jo sūnus (irgi vaikas) ir ji turi susituokti, kad būtų stabilizuotas Škotijos sostas. 1290 m. Margaret globėjai su tuo sutiko, bet ji pati mirė Orklio saloje kelionėje iš Norvegijos į Škotiją prieš įvykstant karūnacijai ir vedyboms.
Nepriklausomybės karai
thumb|200px|right|William Wallace statula Aberdyne Jonas Baliolas su stipriausiomis pretenzijomis į sostą 1292 m. lapkričio 30 d. tapo Škotijos karaliumi. Robertas Briusas iš Anandeilo, antrasis kandidatas, su tuo nenoriai susitaikė (jo anūkas ir bendrapavardis tapo Škotijos karaliumi Robertu I).
Kitus kelerius metus Edvardas I pasinaudodamas nuolaidomis, gautomis per kovą dėl Škotijos sosto, sistemingai bandė nuversti karalių Joną ir užimti Škotiją. 1295 m. Jonas, skatinant svarbiausiems patarėjams, sudarė sąjungą su Prancūzija. Tai Senosios Sąjungos pradžia.
Serbijos liaudies bankas
Serbijos liaudies bankas  – Serbijos centrinis bankas. Įkurtas 1884 m. Bankas atlieka monetarinę politiką, užtikrina kainų stabilumą ir finansinę sistemą Serbijoje. Dabartinis banko prezidentas yra Jorgovanka Tabaković.
Mašavojės valsčius
Mašavojės valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Mašavojė.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje.
Škotijos istorija
Nepriklausomybės karai
Edvardas I asmeniškai atvyko į šiaurę ir nugalėjo Wallace Falkirko mūšyje 1298 m. Wallace pabėgo, bet atsistatydino iš pareigų. Jonas Komynas ir Robertas Briusas buvo paskirti į jo vietą. 1305 m. Wallace pakliuvo į anglų rankas ir jie jį nužudė už išdavystę, nors jis nebuvo Anglijos pavaldinys.
Cedroniškė (Užventis)
Cedroniškė – buvęs kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Ušnėnų.
Škotijos istorija
Nepriklausomybės karai
1306 m. vasario 10 d. Robertas Briusas dalyvavo nužudant Joną Komyną Greyfriars Kirke. Po to Briusas kitais metais kovo 25 d. buvo karūnuotas. Bet Edvardas užėmė Škotiją, nugalėjęs mažą Briuso armiją Metveno mūšyje. Nepaisant to, kad popiežius Klemensas V ekskomunikavo Briusą ir jo šalininkus, parama jam palaipsniui didėjo ir 1314 m. su tokių kilmingųjų kaip Džeimsas Douglasas ir Morėjaus grafas parama jis atgavo visą Škotiją, išskyrus Botvelo ir Stirlingo pilis. Edvardas I mirė 1307 m. Jo sūnus Edvardas II išvyko su armiją į šiaurę nutraukti Stirlingo pilies apgulties. Robertas Briusas tą armiją nugalėjo Banokburno mūšyje 1314 m. ir išsaugojo Škotijos nepriklausomybę. 1320 m. Škotijos kilmingųjų protestas popiežiui įtikino Joną XXII atšaukti ekskomunikaciją ir panaikinti visus aktus, kuriais Škotijos karaliai pripažino Anglijos viršenybę.
1326 m. pirmąkart susirinko visas Škotijos parlamentas. Parlamentas atsirado iš kilmingųjų ir kunigų tarybos, colloquium, sukurtos apie 1235 m., bet tik 1326 m. jame atsirado žemesnių sluoksnių atstovai.
1328 m. Edvardas III pripažino Škotijos nepriklausomybę. Tačiau 1329 m., praėjus ketveriems metams po Roberto Briuso mirties, anglai vėl įsiveržė į Škotiją, kad pasodintų "teisėtą įpėdinį", Edvardą Baliolą, Jono Baliolo sūnų, į sostą. Stipriai pasipriešinus Endriu Murėjaus vadovaujamiems škotams, planai žlugo. Edvardas III prarado susidomėjimą savo globotiniu prasidėjus Šimtamečiui karui su Prancūzija. 1341 m. Dovydas II, Roberto sūnus ir įpėdinis, grįžo iš tremties Prancūzijoje. Baliolas atsisakė pretenzijų į sostą 1356 m. ir pasitraukęs į Jorkširą ten mirė 1364 m.
Vėlesni viduramžių įvykiai
Po Dovydo mirties Robertas II, pirmasis iš Stiuartų karalių, įžengė į sostą 1371 m., o 1390 m. jo ligotas sūnus Jonas, pasivadinęs Robertu III, tapo karaliumi. Jam valdant (1390–1406 m.) didžiulę politinę įtaką turėjo jo brolis, irgi Robertas, Albanio kunigaikštis. 1396 m. įvyko paskutinis teismas per dvikovą karaliaus akivaizdoje Perte.
Bet problemos su Anglija tęsėsi. Po įtartinos vyriausio sūnaus Rotesėjaus kunigaikščio Dovydo mirties 1402 m. (tikriausiai Albanio kunigaikščio įsakymu), Robertas, sunerimęs dėl jaunesnio sūnaus Jokūbo saugumo, išsiuntė jį į Prancūziją 1406 m. Tačiau anglai jį pagavo kelionėje ir 18 metų laikė nelaisvėje reikalaudami išpirkos. Todėl šalį valdė regentai: iš pradžių Albanio kunigaikštis, vėliau jo sūnus, kuriam valdant Škotijoje įsivyravo suirutė. Kai buvo sumokėta išpirka 1424 m. Jokūbas grįžo su angle žmona į Škotiją. Jis nusprendė atstatyti teisinę sistemą ir susidoroti su priešais. Greitai su armijos parama jis reformavo parlamentą ir teisnus, žudydamas visus, kas kėlė grėsmę jo autoritetui, įskaitant pusbrolį Albanį. Dėl to Škotijos vyriausybė turėjo žymiai didesnę galia nei bet kada anksčiau, bet karalius Jokūbas tapo labai nepopuliarus ir buvo nužudytas 1437 m. Jo sūnus Jokūbas II (valdė 1437–1460 m.) tęsė tėvo politiką ir silpnino kilmingas šeimas, ypač Douglas, kuri iškilo valdant Briusui.
Škotija padarė didelę pažangą švietime XV a. įkūrus Šv. Andriaus universitetą 1413 m., Glazgo universitetą 1450 m., o Aberdyno - 1495 m. bei patvirtinus Švietimo aktą 1496 m.
1468 m. Škotija iš Danijos gavo Orklio ir Šetlando salas kaip kraitį, kai Jokūbas III vedė Margaretą Danę.
Mirus Jokūbui III 1488 m. per ar po Sauchieburno mūšio, jo įpėdinis Jokūbas IV užvaldė pirmąkart vakarines salas, nutraukdamas Salų lordo nepriklausomybę. 1503 m. jis vedė Henriko VII dukrą Margaret Tiudor. Jo valdymas laikomas kultūriniu klestėjimu ir tuo metu Renesansas atėjo į Škotiją. Jokūbas IV buvo paskutinis Škotijos karalius, kalbėjęs gėlų kalba, nors manoma, kad jo sūnus irgi ją mokėjęs.
Reformacija
thumb|right|[[John Knox]] XVI a. Škotijoje įvyko protestantiška reformacija. Amžiaus pradžioje Škotijoje didelę įtaką darė Jono Kalvino ir Martyno Liuterio mokymai. Protestantų pamokslininkų žudymas (tarp jų garsiausi buvo Liuterio šalininko Patricko Hamilton o 1528 egzekucija ir kalvinisto George Wishart 1546 m.) nesutrukdė šių idėjų plitimui.
Reformacijai iškilo grėsmė valdant Marijai, kuri išliko katalike, bet tolerantiška protestantams. Po jos nuvertimo 1567 m. jos sūnus Jokūbas VI buvo išaugintas kaip protestantas. 1603 m. mirus bevaikei Elžbietai I, Anglijos sostas atiteko Jokūbui, kuris valdė Angliją kaip Jokūbas I, suvienijęs personaline unija Angliją ir Škotiją. Iš pradžių tai buvo vienintelė jungtis tarp abiejų šalių, bet 1707 m. buvo sudaryta abiejų šalių sąjunga, pavadinta Didžiąja Britanija.
Trijų karalysčių karai ir Puritonų respublika
thumb|right|[[Oliveris Kromvelis trumpai prijungė Škotiją prie Puritonų respublikos.]]
Vyskupų karas
Nors Anglija ir Škotija atmetė popiežiaus autoritetą, reformacija abejose šalyse skyrėsi. Anglijoje išliko daugelis katalikų praktikos, įskaitant formalią liturgiją, o Škotijoje paplito nesuvaržytas Kalvinizmas. Nors Jokūbas bandė įvesti Škotijoje anglikonizmą iš Anglijos, jam nepavyko. Jo sūnus Karolis I tęsė tėvo darbus ir į Škotų bažnyčią įvedė aglų stiliaus maldaknygę 1637 m. Tai sukėlė pyktį ir maištus. Įvairių škotų sektų atstovai pasirašė Nacionalinį paktą 1638 m., kuris prieštaravo karaliaus naujovėms. Tų metų lapkritį Visuotinio susirinkimo Glazge metu škotų vyskupai buvo formaliai išmesti iš Bažnyčios, kuri buvo sudaryta presbiterijojų pagrindu. Karolis surinko armija, bet kadangi nė viena pusė nenorėjo atviro karo, Bervike buvo laikinai susitarta. Problema liko neišspręsta iki 1640 m., kai atsinaujinus nesantaikai Karolio pajėgos buvo sumuštos Niuburne, į vakarus nuo Niukaslio. Per šiuos "Vyskupų karus" Karolis bandė suburti airių katalikų armiją, bet kilus pasipiktinimui Anglijoje ir Škotijoje, planų atsisakė. Nepasitenkinimas šiuo sumanymu Airijoje sukėlė maištą ir Karolis turėjo kreiptis į Parlamentą, kad gautų pinigų. Parlamento reikalavimai reformuoti Angliją sukėlė Anglijos pilietinį karą. Pilietinių karų, vykusių XVII a. Britų salose, virtinė vadinama Trijų karalysčių karais. Tuo metu kovenanteriai (paktininkai), valdę Škotiją, surinko armiją ir bandė primesti savo pažiūras episkolopatams (anglikonams) ir Romos katalikams šiaurėje.
Pilietinis karas
Prasidėjus pilietiniam karui Anglijos parlamentas kreipėsi pagalbos į kovenanterius. Šie sutiko padėti, pažadėjus Škotijos Bažnyčiai nuolaidų ir tolimesnes reformas Anglijoje. Škotai labai prisidėjo nugalint Karolį I, ypač Marstono pelkės mūšyje. Leveno erlo armija kurį laiką buvo užėmusi Šiaurės Angliją.
Bet ne visi škotai pritarė kovai su karaliumi. 1645 m. Džeimsas Grahamas bandė sukurstyti kalniečius kautis už karalių. Nedaug škotų atsiliepė, bet su 1000 airių, atsiųstų Alasdair MacColla, kalniečių ir saliečių kariai kovėsi neįtikėtinai sėkmingai. Škotijos pilietinis karas prasidėjo 1644 m. rugsėjį Grahamui laimėjus Tipermuiro mūšį. Po keleto pergalių prieš blogai paruoštus kovenanterių karius, Škotijos žemumos atsidūrė jo rankose. Tačiau tuo metu sumažėjo Grahamo armija, nes airiai ir kalniečiai nusprendė kautis su Campbells klanu šiaurėje. Jo likusios pajėgos buvo nugalėtos Filifo mūšyje. Pabėgęs į šiaurę Grahamas bandė surinkti naujus karius, bet jis paleido armiją, kai Karolis Niukasle pasidavė škotams 1646 m. liepą ir pilietinis karas baigėsi.
Per kelerius metus Karolis I, laikomas Karisbruko pilyje, susitarė su nuosaikiais škotų presbiterijonais. Šitam slaptame susitarime už karinę pagalbą karalius pažadėjo trejų metų bandomam laikotarpiui Anglijoje įvesti presbiterijonų religiją. Hamiltono kunigaikštis vadovavo invazijai į Angliją, kad išlaisvintų karalių, bet jį nugalėjo Oliveris Kromvelis 1648 m. rugpjūtį Prestono mūšyje.
Kromvelio okupacija ir Restauracija
thumb|right|"Kromvelis Dunbare", Andrew Carrick Gow. Dunbaro mūšis buvo triuškinantis pralaimėjimas škotų kovenanteriams.
Serbijos liaudies bankas
Istorija
thumb|right|150px|Senasis banko pastatas Belgrade Bankas buvo įkurtas 1884 m. liepos 2 d. Buvo kuriamas pagal Belgijos nacionalinio banko modelį, kuris tuo metu buvo laikomas pažangiausia bankine institucija. Pirmasis Serbijos banko valdytojas buvo Aleksa Spasić. Po Pirmojo pasaulinio karo banke įvyko pokyčiai ir jis tapo Jugoslavijos banku. 2003 m. bankas tapo Nacionaliniu Serbijos banku.
Nadeikovičių valsčius
Nadeikovičių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Rusijos teritorijoje. Centras – Nadeikovičiai.
Serbijos liaudies bankas
Funkcijos
Pagrindinės Serbijos liaudies banko paskirtys yra piniginės politikos nustatymas ir vykdymas, Serbijos dinaro banknotų ir monetų gamyba, finansinės sistemos priežiūra.
Nadeikovičių valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje.
Daugėliškė (Pakražantis)
Daugėliškė – buvęs viensėdis Kelmės rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Pakražančio.
Škotijos istorija
Kromvelio okupacija ir Restauracija
Kovenanterių vyriausybė supyko, kai 1649 m. Karoliui I buvo įvykdyta mirties bausmė, nepaisant jų nepritarimo. Tuo pat metu jo sūnus Edinburge buvo paskelbtas karaliumi Karoliu II. Kromvelis įsiveržė į Škotiją ir nugalėjo škotus Dunbaro ir Vorčesterio mūšiuose. Tarpuvaldžio metu anglų pajėgos, vadovaujant George Monck, kontroliavo Škotiją, o šalis tapo Puritonų respublikos dalimi.
1652–1660 m. anglai valdė Škotiją, bet ši turėjo tokias pat prekybos teises. Atėjus į valdžią Karoliui II, Škotija atgavo nepriklausomybę. Škotija atkūrė parlamentą, bet Anglijos Laivybos aktas neleido jai prekiauti su augančiomis anglų kolonijomis. Atkūrus sieną, atsirado muitai, kurie, nors apsaugojo Škotiją nuo pigių anglų audinių, neleido Anglijoje prekiauti škotų galvijais ir linais.
Po restauracijos Škotijos reikalais rūpinosi kilmingieji, iš kurių svarbiausias buvo John Maitland, Lauderdeilo kunigaikštis. Valdymo pradžioje Škotijoje vėl mėginta įvesti anglikonizmą, kuris susidūrė su stipriu pasipriešinimu pietvakarių Škotijoje, kur buvo ypač stiprūs presbiterijonai. Apleidę oficialias bažnyčias sektantai rinkdavosi laukuose. Bandymai užgniaužti sektą sukėlė maištą, kurį Monmauto kunigaikštis, karaliaus neteisėtas sūnus, nugalėjo Botvelo tilto mūšyje 1679 m. Po to presbiterijonai dar labiau buvo persekiojami, kol karaliumi tapo Jokūbas VII (Anglijoje vadintas Jokūbu II).
Karaliaus Jokūbo VII nuvertimas
Karaliaus bandymai įvesti religinę toleranciją katalikams supykdė protestantus pavaldinius. Nei tai, nei jo pastangos siekti absoliutizmo, nesukėlė maišto, nes buvo manoma, kad sostą paveldės Marija, Viljamo Oraniečio žmona. Bet gimus sūnui viskas pasikeitė. Pakvietus septyniems anglams, Viljamas atvyko su 40 tūkst. karių ir Jokūbas pabėgo. Nors tai Anglijos įvykis, vadinamoji "Garbingoji revoliucija" turėjo didelę įtaką Škotijos istorijai. Viljamas sutiko su karaliaus galių apribojimu ir pasirašė Teisių bilį, o Škotijoj buvo sukurtas panašus dokumentas, pavadintas Teisių Tvirtinimu, labai svarbus teisės istorijai.
Daugelis svarbių škotų parėmė naująjį karalių, bet kalniečiai linko į Jokūbo VII pusę. Šis judėjimas, vadinamas jakobitizmu, sukėlė kelis maištus. Pirmame sukilime Jono Grahamo pajėgos nugalėjo karalių Kilikrankio mūšyje 1689 m., bet Grahamas žuvo mūšyje, o jo armija buvo nugalėta Dunkeldo mūšyje. Kai Viljamas nugalėjo Jokūbą Augrimo mūšyje Airijoje 1691 m., karas baigėsi jo pergale.
XVII a. pabaiga buvo ekonomiškai sunki Škotijai. Septyneri blogi metai sukėlė badą ir didelę emigraciją. Anglų protekcionizmas neleido prekiauti su jų kolonijomis, o Anglijos užsienio politika vis trukdydavo prekybai su Prancūzija. Daug škotų emigravo į Ulsterį. 1695 m. Škotijos parlamentas ėmėsi priemonių pagerinti ekonominę situaciją ir įkūrė Škotijos banką. Škotų kompanija per viešas įplaukas rinko kapitalą prekybai su Afrika ir Vest Indija.
Škotijos užjūrio kolonijos
Norėdama plėstis Škotija įkūrė kolonijas Naujojoje Škotijoje ir Suartaune (dabar Pietų Karolina). Škotai taip pat vyko į anglų gyvenvietę Naujajį Džersį. Škotų grupė įsivėlė į Darieno schemą, planą įkurti koloniją Panamos sąsmaukoje, kad būtų galima prekiauti su Tolimaisiais Rytais, kuri buvo Panamos kanalo plano pirmtakė. Škotai greitai gavo pinigų Londone, bet vyriausybė jų neparėmė: tuo metu kariaudama su Prancūzija 1689–1697 m., Anglija nenorėjo įžeisti Ispanijos, kuri laikė Panamą jos Naujosios Grenados dalimi. Pasitraukus anglams škotai Edinburge per kelias savaites surinko 400 000 svarų, o jų mažas 3000 vyrų laivynas pasiekė Panamą 1698 m. Ekspedicija buvo katastrofa dėl blogo aprūpinimo, lietaus, ispanų atakų iš Kartagenos ir Vest Indijos anglų atsisakymo padėti, tad 1700 m. škotai grįžo namo. Išgyveno tik 1000 vyrų ir vienas laivas.
Sąjunga, Hanoverio dinastija ir Jakobitai
right|250px|thumb|Senasis pretendentas James Francis Edward Stuart 1700 m. atrodė, kad protestantiška Stuartų dinastija baigsis, nes karalienė Ona buvo bevaikė. Vietoj to, kad paskirtų jos brolį kataliką James Francis Edward Stuart karaliumi, Anglijos parlamentas nusprendė, kad sostą paveldės Sofija Hanoverietė ir jos palikuonys. Bet Škotijoje išleistas aktas uždraudė sostą paveldėti katalikui ir atrodė, kad Unija iširs.
Nenorėdamas James Francis Edward Stuart sufrįžimo, Anglijos parlamentas pradėjo reikalauti pilno abiejų šalių susijungimo. 1707 m. nepaisant pasipriešinimo Škotijoje susijungimas įvyko.
Sąjungos nepopuliarumas atgaivino Jakobitizmą. 1708 m. James Francis Edward Stuart bandė išsilaipinti su Prancūzijos laivynu, bet Karališkasis laivynas jam sutrukdė. Svarbesnis buvo 1715 m. maištas, vadinamas Penkiolika, kuomet buvo bandoma sukurstyti Velsą, Devoną, Škotiją, bet vyriausybės areštai užbėgo už akių neramumams pietuose. Škotijoje Jonas Eskainas sukurstė Jakobitų klaną, bet buvo neryžtingas lyderis ir blogas karys. Jis užėmė Pertą, bet mažesnės Argailo kunigaikščio pajėgos išlaikė Stirlingo lygumą. Dalis Eskaino armijos įsiveržė į Angliją, bet buvo nugalėti Prestono mūšyje ir pasidavė 1715 m. lapkričio 14 d. Dieną prieš tai Eskainas neįveikė Argailo kunigaikščio Šerifmuiro mūšyje. tuo metu Stuartas išsilaipino Škotijoje, bet įsitikinęs, kad viskas prarasta, grįžo į Prancūziją. 1719 m. Jokobitų invazija su ispanų parama beveik nesusilaukė klanų palaikymo ir baigėsi Glen Šylo mūšyje.
1745 m. prasidėjo Jakobitų sukilimas, vadinamas Keturiasdešimt penki. Charles Edward Stuart, Jaunasis pretendentas, išsilaipino Eriskėjaus saloje Išoriniuose Hebriduose. Keli klanai noriai prie jo prisidėjo. Iš pradžių jam sekėsi: buvo užimtas Edinburgas, o vienintelė vyriausybės armija Škotijoje nugalėta Prestonpanso mūšyje. Jakobitai įsiveržė į Angliją ir nužygiavo iki Derbio. Tapo aišku, kad Anglija neparems kataliko karaliaus ir kilus pasitikėjimo krizei, jie atsitraukė į Škotiją.
Kamberlando kunigaikštis nugalėjo Stuartą ir jo sąjungininkus Kulodeno mūšyje 1746 m. balandžio 16 d. Pretendentas pabėgo į šiaurę, kur slapstėsi iki rugsėjo, o po to grįžo į Prancūziją. Su jo mirtimi užsibaigė Jakobitų maištai.
Pramonės revoliucija, Valymai ir Švietimas
Po 1745 m. britai stengėsi iš keršto sunaikinti škotų klanų sistemą. Visos kalniečių kultūros apraiškos buvo uždraustos su mirties grėsme. Kalniečiai buvo priversti tarnauti britams kaip kariai jų kolonijose. Klanų vadai buvo skatinami pasisavinti klano žemę kai Žemumose, nors ji buvo bendra nuosavybė.
Nauji žemės savininkai pradėjo verstis pelningesniu avių auginimu ir išvijo nereikalingus žmones. Per vadinamąjį "Kalnų valymą" smarkiai sumažėjo gyventojų skaičius. Daug kalniečių persikėlė į žemumas ir buvo darbo jėga prasidėjusiai Pramonės revoliucijai, kiti buvo išvyti į Britų imperijos kolonijas. thumb|left|Modernios ekonomikos tėvas [[Adam Smith]] Tuo pat metų įvyko Škotijos agrarinė revoliucija, kuri pragyvenimui skirtą žemės ūkį pavertė stabilia ir pelninga šaka. Tai turėjo įtakos gyventojams ir skatino jų migraciją.
Tarptautiniu mastu Škotijos likimas buvo susiję su Didžiąja Britanija. Iš karto po Kulodeno Didžioji Britanija sėkmingai kovėsi Septynerių metų kare (1756–1763 m.), demonstruodama savo augančią jėgą. Būdama Didžiosios Britanijos dalis Škotija klestėjo labiau nei būdama nepriklausoma. Išnykus Jakobitų atminimui dauguma žiaurių įstatymų buvo atšaukti. Dauguma buvo panaikinti po 1792 m., kai škotų kunigai pradėjo melstis už valdantį monarchą.
XVIII a. pabaigoje Glazgas ir Edinburgas pradėjo augti ekonomiškai. Škotų renesansas ypač palietė filosofiją ir mokslą. Su Škotų švietimu siejami Adam Smith, David Hume ir James Boswell. Mokslo plėtrai vadovavo James Hutton, William Thomson ir James Watt (Glazgo universiteto instrumentų darytojas).
Svarbiausi rašytojai buvo poetas Robert Burns ir Valteris Skotas, baladžių, poemų ir istorinių romanų autorius. Jo senosios Škotijos vaizdai turėjo milžinišką įtaką škotų kultūros supratimui. George MacDonald irgi įtakojo požiūrį į Škotiją XIX a. pabaigoje.
XIX a. einant į pabaigą Škotijos žemumos vis labiau linko į sunkiąją pramonę. Glazgas ir Klaido upė tapo svarbiais laivų statyklų centrais. Glazgas tapo vienu didžiausių miestų Pasaulyje ir buvo vadinamas "Antruoju imperijos miestu" po Londono.
XX a. Škotija
Antrojo Pasaulinio karo metu Škotijos jūrinės bazės ir infrastruktūra buvo pagrindiniai vokiečių taikiniai. Laivų statyklos ir sunkiosios pramonės fabrikai Glazge ir Klaidsaide buvo labai svarbūs karo pramonei ir patyrė Luftwaffe bombardavimus. Kalnai vėl suteikė daug jaunų vyrų armijai. Komandosai ir pasipriešinimo kovotojai patyrė sunkias treniruotes Lochabero kalnuose.
Po Antrojo Pasaulinio karo Škotijos ekonominė padėtis tapo blogesnė dėl užjūrio konkurencijos, neeftyvios pramonės ir neramumų. Tai pasikeitė tik po 1970 m., kai Šiaurės jūroje buvo atrasta nafta ir dujos, o Škotijos ekonomikoje išsiplėtė paslaugų sektorius. Tuo metu atsirado Škotų nacionalinė partija bei nepriklausomybės ir devoliucijos (didelių galių perdavimo regioninei valdžiai) judėjimai. Bet referendumas dėl devoliucijos 1979 m. nepasisekė, nes nedalyvavo reikiamas 40 % balsuotojų (nedidele persvara pirmavo pasisakantys už devoliuciją).
1997 m. rugsėjo 11 d. minint 700-asias Stirlingo mūšio metines Tony Blair leiboristų vyriausybė vėl surengė referendumą dėl devoliucijos. Jam įvykus 1999 m. buvo atkurtas Škotijos parlamentas.
Butiškių tvenkinys
Butiškių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Ukmergės rajone, 6 km į pietryčius nuo Želvos. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Sauginių upelio intakas, Širvintos baseinas) 1,8 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,25 km, plotis – iki 0,24 km. Altitudė 157,8 m. Pietinis krantas aukštokas. Rytinėje pakrantėje stūkso Kakariekos miškas. Kitose pakrantėse plyti pievos. Šalia įsikūręs Butiškių kaimas.
Ardžešas
Ardžešas  – upė pietų Rumunijoje; kairysis Dunojaus intakas. Prasideda Pietų Karpatų dalyje Fegerašo kalnuose, susiliejus Budos ir Kapros upėms. Aukštupyje teka pietų, pietryčių kryptimi kalnų slėniu. Už Piteščio teka į pietryčius lyguma, prateka netoli Bukarešto pietinio pakraščio. Įteka į Dunojų ties Oltenica.
Pagrindiniai intakai:
Aukštupyje Ardžešas patvenktas Vidraru užtvanka, susidaręs Vidraru tvenkinys. Miestai prie Ardžešo: Kurtia de Ardžešas, Piteštis, Gėeštis, Oltenica.
Buzeu (upė)
Buzeu – upė rytų Rumunijoje, Sireto kairysis intakas. Prasideda Karpatuose, Kiukačulo masyve. Aukštuyje teka kalnų slėniu į pietryčius, už Buzeu miesto teka į rytus lyguma, sudaro daugybę meandrų. Įteka į Siretą netoli jo žiočių, į vakarus nuo Galacio.
Didžiausi intakai: Biaska Roziliejus, Cialneu (kairieji). Miestai prie Buzeu upės yra Intosura Buzeulujis ir Buzeu.
Nerūpestingas keliautojas
Nerūpestingas keliautojas – kultiniu tapęs kelio filmas, kurį 1969 m. sukūrė ir vieną pagrindinių vaidmenų atliko Dennis Hopper. Jame taip pat vaidinančiam Jack Nicholson filmas tapo proveržiu jo karjerai Holivude.
1998 m. juosta įtraukta į Nacionalinį kino registrą.
Turinys
Porelė baikerių – Vaitas ir Bilis – prasuka sėkmingą narkotikų sandėrį ir uždirba nemažą sumą. Už gautus pinigus jie nusprendžia leistis į kelionę motociklais iš Los Andželo į Naująjį Orleaną. Pakeliui jie mato įvairiaspalvį Amerikos veidą, atsiduria uždaroje hipių komunoje, susiduria su keliautojų nemėgstančiais policininkais ir vietiniais. Kartą, patekę į areštinę, joje susipažįsta su girtuokliu advokatu Džordžu Hansonu, kuris juos ištraukia į laisvę ir pats prisijungia kelionei į Orleaną. Vis tik po konflikto su keliais vietiniais vyrais šie paseka keliautojus, užpuola naktį ir per grumtynes Džordžas mirtinai sužeidžiamas peiliu. Vaitas ir Bilis dviese tęsia savo kelionę, kuri atrodo nebe tokia nerūpestinga...
Muzika
1969 m. buvo išleistas šio filmo garso takelis, kuris Billboard geriausių albumų sąraše pakilo iki 6 vietos ir tapo auksiniu. Jame skamba populiarių to meto grupių „Steppenwolf“, „The Byrds“, „Smith“ ir Jimi Hendrix atliekami kūriniai.
Gimę pralaimėti
Turinys
Bilis Džekas – pusiau indėnas buvęs Vietnamo karo veteranas, gyvena kalnuose esančiame namelyje ir verčiasi laukinių arklių išjodinėjimu. Big Roko miestelyje, kuriame jis kartais lankosi, pasirodo baikerių grupės „Gimę pralaimėti“ nariai, vadovauja jo senas varžovas Denis. Gauja terorizuoja gyventojus ir net policininkai bejėgiai jiems padėti. Galiausiai jie išprievartauja kelias merginas, o kai šios sutinka liudyti policijai, priverčia jas atsiimti pareiškimus. Vis tik viena mergina, Vikė, nepasiduoda bauginimams, o ją saugoti nuo baikerių imasi Bilis Džekas...
Dorijos Heksapolis
Dorijos Heksapolis, arba Dorija, Doridė – istorinis regionas Egėjo jūros salose ir gretimose teritorijose Anatolijos pietvakarinėje pakrantėje (dabar Turkija). Kad atskirti nuo kitos Dorijos buvusios Balkanų pusiasalyje, jis dar vadinama Azijos Dorija.
Streetlife Serenade
„Streetlife Serenade“ – trečiasis studijinis amerikiečių atlikėjo Billy Joel albumas, išleistas 1974 m. spalio 11 d. „Columbia Records“ leidėjų kompanijos. Kuriant šį albumą, Bilis sekė savo ankstesniojo albumo „Piano Man“ sėkme ir tai paskutinis albumas iki 1993-ųjų metų „River of Dreams“, kuris daugiausiai buvo įrašytas su sesijų muzikantais, kur Bilis tik dainavo ir grojo pianinu bei kitais klavišiniais. Pirmą kartą Bilis įrašinėjant grojo ir sintezatoriumi, vadinamu „Moog synthesizer“.