cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Serbija vaikų Eurovizijos dainų konkurse
Istorija
2015 m. rugpjūčio mėn. Serbija patvirtino savo dalyvavimą 2015 m. vaikų „Eurovizijoje“ Bulgarijoje. Ten šaliai atstovauti išrinkta Lena Stamenkovič su daina „Lenina pesma“. 2016 m. konkurse Maltoje dalyvavo Dunja Jeličič, tačiau su daina „U la la la“ liko paskutinė.
Rapolas Gediminas Sakalnikas
Rapolas Gediminas Sakalnikas (g. 1945 m. kovo 29 d. Rageliuose, Rokiškio raj.) – gydytojas kardiologas, Lietuvos ir Kauno miesto politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1962 m. medaliu baigė Biržų Juliaus Janonio vidurinę mokyklą. 1964–1967 m. atliko karinę tarnybą. 1971 m. su pagyrimu baigė Kauno medicinos institutą (KMI), gydytojas – kardiologas. 1978 m. apgynė medicinos mokslų kandidato disertaciją iš kardiologijos specialybės. 1993 m. apgynė habilitacinį darbą, habilituotas medicinos mokslų daktaras.
Profesinė veikla
1971–1974 m. atliko terapijos specialybės internatūrą ir toliau pagal paskyrimą dirbo apylinkės terapeutu Kėdainių rajoninėje centrinėje ligoninėje. Nuo 1974 m. KMI Kardiologijos instituto jaunesnysis, 1978 m. vyresnysis mokslinis bendradarbis. 1986 m. suteiktas vyresniojo mokslinio bendradarbio mokslinis vardas, 1991 m. patvirtinta gydytojo kardiologo aukščiausioji kvalifikacinė kategorija. 1992–1997 m. instituto direktorius. Kauno medicinos universiteto Kardiologijos instituto vyriausiasis mokslo darbuotojas. VĮ Kauno medicinos universiteto klinikos gydytojas kardiologas.
Mokslinio darbo kryptis – lėtinės išeminės širdies ligos, ypač beskausmės jos formos paplitimas, ankstyva diagnostika, gydymas, antrinė prolifaktika, ligos eigos modeliavimas ir išeičių prognozavimas. Šiais klausimais yra paskelbęs per 170 mokslinių darbų, pranešimus skaitė Lietuvoje ir užsienio šalyse vykusiose konferencijose, simpoziumuose, pasitarimuose.
Politinė veikla
1999–2003 m. Lietuvių tautininkų sąjungos pirmininkas, 2005–2010 Tėvynės sąjungos narys. 1990–1995 m. Kauno miesto tarybos deputatas, 2003–2007 m., mokslo, kultūros ir švietimo komiteto pirmininkas, taip pat 2007–2011 Kauno miesto savivaldybės tarybos narys.
Visuomeninė veikla
Kauno medicinos akademijos tarybos, senato, rektorato narys, SAM Sveikatos programų koordinavimo centro tarybos narys. Amerikos širdies asociacijos narys, Pasaulinės hipertenzijos lygos patarėjų tarptautinio komiteto narys. Lietuvos hipertenzijos specialistų lygos pirmininkas, Lietuvos kardiologų draugijos pirmininko pavaduotojas, Europos kardiologų draugijos Garbės narys.
Žurnalo „Medicina“ redkolegijos narys, „Lithuanian Journal of Cardiology“ vyriausiasis redaktorius, „Kardiologų žinios“ laikraščio vyriausiasis redaktorius.
Sutuoktinė Margarita, duktė Jurgita.
Sakykla
miniatiūra|250px|right|Evangelikų reformatų sakykla [[Kėdainiai|Kėdainiuose]]
Sakykla, ambona – krikščioniškose bažnyčiose aukščiau įtaisyta vieta, pakyla arba tribūna, iš kurios tikintiesiems sakomas pamokslas. Ji užtikrina sąlygas Dievo žodžio skelbimui ir priėmimui. Katalikų bažnyčiose paprastai būna pritvirtina prie kolonos ar sienos. Kitose bažnyčiose ji pastatoma ir centrinėje statinio dalyje. Kunigas yra geriau matomas, jo gestai ir kūno kalba yra lengviau pastebimi ir perprantami. Be to, kunigas stovi sakykloje, kuri yra įrengta tarp tikinčiųjų, todėl jis yra arčiau žmonių.
Sinkretizmas
thumb|200px|Sinkretizmas. Krikščioniški ir majų tikėjimo simboliai Gvatemalos kapinėse thumb|200px|Sinkretizmas. Pagoniškos stilizacijos lietuviški kryžiai thumb|200px|Sinkretizmas. Įvairių tikėjimų šventieji Kao Dai šventykloje
Sakykla
Kunigas, stovintis sakykloje ir aiškinantis Dievo žodį, elgiasi panašiai kaip Jėzus, patriarchai, pranašai, apaštalai. Šventajame Rašte rašoma, kad jie irgi užsilipdavo aukščiau, kad būtų matomi ir girdimi miniai, kuriai kalbėdavo. Daugumoje bažnyčių sakykla pastatyta kairėje.
Sinkretizmas
Sinkretizmas (🇬🇷 „sujungimas“) – skirtingų religijų elementų (teologijos, mitologijos, simbolikos) susiliejimas, sujungimas. Iš esmės, praktiškai visos religijos yra sinkretinės, nes lokaliai arba globaliai įtraukia tam tikrus kitų tikėjimų elementus.
Religinis sinkretizmas gali pasireikšti įvairiais būdais, formomis. Vienas dažniausių sinkretizmo variantų yra vadinamoji liaudies religija. Ji susidaro spontaniškai iš vyraujančio oficialaus tikėjimo (pvz., krikščionybės, islamo) ir išlikusių vietinių tikėjimų elementų. Dažnai pirmiausia perimami naujo tikėjimo simboliai, šventieji vardai, tačiau jie taikomi paviršutiniškai, o pasaulėžiūra išlieka sena. Pavyzdžiui, katalikų šventiesiems suteikiamos savybės, kurias turėjo pagoniškos religijos dievai, nauji religiniai simboliai stilizuojami buvusios religijos elementais, buvusios religijos papročiai pritaikomi naujoms šventėms. Toks sinkretizmas buvo būdingas ankstyvųjų viduramžių Europai, Lietuvai XV-XVIII a., dabar dažnai sutinkamas Meksikoje, Gvatemaloje, Japonijoje ir kt.
Asmeninis religinis sinkretizmas būna, kai asmuo sąmoningai dalyvauja skirtingų religijų apeigose, pats jungia skirtingų religijų tradicijas. Pavyzdžiui, Kinijoje daug gyventojų jungia konfucianizmo, budizmo, daosizmo elementus, protestantiškuose kraštuose dažnai vaikščiojama į skirtingų denominacijų krikščioniškas bažnyčias.
Sinkretizmas nepainiotinas su religiniu pliuralizmu, kuris pripažįsta visas religijas kaip teisingas, bet nebūtinai jas jungia. Sinkretizmo priešingybė yra ortodoksija – griežtas religinės tradicijos laikymasis.
Ruppiaceae
Ruppiaceae – dumblialaiškiažiedžių (Alismatidae) poklasio plukeniečių (Najadales) eilės augalų šeima, kurioje yra viena gentis - rupija.
Antrasis Seimas
thumb|290px|Antrojo Lietuvos Respublikos Seimo atidarymo posėdis 1923 m. birželio 5 d. Pirmoje eilėje sėdi, iš kairės: [[Kauno kunigų seminarija|Kauno kunigų seminarijos rektorius Jonas Mačiulis-Maironis, Lietuvos stačiatikių metropolitas tėvas Eleferijus (Bogojavlenskis), Lietuvos vyriausiasis rabinas Šapiro (Avraham Duber Kahana Shapiro), už jų – Kaune akredituoti užsienio diplomatai. Salės pirmoje eilėje sėdi, iš kairės: Mykolas Sleževičius, Jonas Staugaitis, Zigmas Toliušis, Rapolas Skipitis, Kazys Grinius ir kt. ]] Antrasis Lietuvos Respublikos Seimas – atstovaujamoji įstatymų leidybos institucija, išrinkta paleidus nesėkmingai dirbusį Pirmąjį Seimą. Dirbo dabartinės Maironio universitetinės gimnazijos Kaune patalpose.
Gydiškis
Gydiškis – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Papilio, prie kelio. Neišlikęs. 1923 m. buvo 3 ūkiai.
Antrasis Seimas
Teisinis pagrindas
Antrasis Seimas buvo renkamas 1923 m. gegužės 12 – 13 d. Lietuvos ūkininkų sąjunga gavo 14, Lietuvos krikščionių demokratų partija – 14, Lietuvos darbo federacija – 12, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga – 16, Lietuvos socialdemokratų partija – 8, žydai – 7, lenkai – 4, vokiečiai – 2, rusai – 1 vietas. Respublikos Prezidentu išrinktas Aleksandras Stulginskis.
Antabaltės piliakalnis
Antabaltės piliakalnis (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A900, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1323) – piliakalnis Utenos rajono savivaldybės teritorijoje, Tauragnų seniūnija, prie Antabaltės kaimo. Pasiekiamas keliu Sirvydžiai-Minčia, ties Antabaltės ežero vakariniu galu pasukus į kairę šiaurėn ir pavažiavus keliuku 800 m, yra dešinėje, pietuose.
Antrasis Seimas
Antrojo Seimo atstovų sudėtis frakcijomis
thumb|320px|Antrojo Seimo sudėtis pagal priklausymą frakcijoms
Antabaltės piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje Balčių ežero šiauriniame krante. Aikštelė ovali, pailga pietvakarių-šiaurės rytų kryptimi, 25x15 m dydžio. Vakariniame šlaite, 5 m žemiau aikštelės yra 14 m ilgio ir 14 m pločio trikampė terasa žemesne vakarine dalimi. Pietinėje pusėje yra 50x30 m dydžio terasa. Šlaitai vidutinio statumo, pietinis 5 m., šiaurės vakarų – 7 m aukščio. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – I tūkstantmečio pradžia. Įtvirtinimų ir kultūrinio sluoksnio nerasta.
Piliakalnis apardytas arimų, į pietus nuo piliakalnio esančios sodybos statinių. Apaugęs pušimis, aikštelės centras ir pietvakarinė dalis dirvonuoja.
Antrasis Seimas
Vokiečių atstovai
(frakcijos nesudarė)
Rusų atstovai
(frakcijos nesudarė)
Seimo veikla
Krikdemams su valstiečiais liaudininkais sudarius koaliciją, kuri turėjo 56 iš 78 vietų, ministru pirmininku paskirtas Ernestas Galvanauskas. Tvirtinant vyriausybę pasirodė, kad LSDP liko vienintele opozicine partija. Birželio 19 d. Aleksandras Stulginskis vėl buvo išrinktas Lietuvos prezidentu. Trečiasis E. Galvanausko kabinetas buvo pernelyg margas, nepajėgė konstruktyviai dirbti, todėl po metų koalicija subyrėjo.
Krikščionys demokratai sudarė savą A. Tumėno vyriausybę, kuriai nesisekė nei vidaus, nei užsienio politikoje. 1925 m. vasario 4 d. vyriausybę sudarė Vytautas Petrulis. Didžiulį Lietuvos žmonių nepasitenkinimą sukėlė pradėtos derybos su Lenkija, tuo pripažįstant tarsi neegzistuojant Vilniaus klausimo. Naują kabinetą 1925 m. rugsėjo 25 d. sudarė dr. Leonas Bistras. Nors krikdemai ir nesugebėjo išspręsti pagrindinių politinių klausimų, tačiau jų valdymo metu buvo išparceliuota 418 000 ha dvarų, 20 000 ūkininkų išskirstyti į viensėdžius, jiems suteikta 12 mln. Lt neprocentinių paskolų, įkurta ligonių kasa.
1926 m. Lietuvoje buvo 2124 pradžios mokyklos su 2987 mokytojais ir 116 562 mokiniais, 68 vidurinių. ir 48 aukštesniosios mokyklos su 1369 mokytojais ir 2302 mokiniais, įsteigtas Žemės bankas su 15 mln. Lt kapitalu.
Nepaisant sunkumų Antrajam Seimui, vieninteliam iš tarpukario seimų pavyko užbaigti įstatymu numatytą kadenciją.
Rudoji viksvuolė
Rudoji viksvuolė (Cyperus fuscus) – viksvuolinių šeimos augalas. Paplitusi vidutinio klimato Eurazijoje, introdukuota Š. Amerikoje. Auga drėgnose vietose, grioviuose, laikinuose vandens telkiniuose. Tai vienmetis augalas, pasiekia 30 cm aukštį.
Lidšiopingas
Lidšiopingas – pietvakarių Švedijos miestas, Vestra Jotalandao provincijoje,. Jis yra 112 km į šiaurės rytus nuo Geteborgo. Miestas įsikūręs ant Venerno ežero kranto.
Nuorodos
Kommun Lidköping Lidköping (đô thị)
Arūnas Bėkšta
Arūnas Bėkšta (g. 1955 m. gegužės 11 d. Palanga) – Lietuvos restauravimo technologas, aukščiausios kategorijos restauratorius, ekspertas.
Biografija
1962–1973 m. mokėsi Šiaulių 9-oje vidurinėje mokykloje. 1978 m. baigė Vilniaus universiteto Fizikos fakultetą. 1980–1997 m. dirbo Lietuvos dailės muziejaus P. Gudyno restauravimo centre: laboratorijos vedėjas, mokslinio tyrimo skyriaus vadovas, 1994–1997 m. centro vadovas. 1995 m. kultūros ministro konsultantas. 1992–1994 m. Kultūros ministerijos Kultūros paveldo departamento direktorius. 1997 m. kultūros viceministras, 1999–2000 m. kultūros ministras. Lietuvos viešojo administravimo instituto Tarptautinio bendradarbiavimo skyriaus vedėjas. 2005–2008 m. Valstybinės kultūros paveldo komisijos narys. 2007–2011 Lietuvos švietimo tarybos narys.
2005–2006 vadovavo ES projekto įgyvendinimui Kosove (Kosovo viešojo administravimo institute), 2007–2013 kaip laisvai samdomas mokymų ekspertas vykdė ES projektus Albanijoje, Armėnijoje, Bosnijoje ir Hercegovinoje, Gruzijoje, Jordanijoje, Kazachstane, Rumunijoje, Tadžikistane, Turkijoje ir Zambijoje.
Mokslinė veikla
Tyrimų sritys:
XVI a. – XVIII a. Lietuvos tapyba ir jos technologija. Tyrė Aušros vartų „Švč. Mergelės Marijos“, „Trakų Madonos“, „Sapiegų Madonos“, „12 apaštalų“ Vilniaus arkikatedroje (Pranciškus Smuglevičius, 1785 m.) paveikslus, XVII a. Vilniaus vyskupų portretus.
Suaugusiųjų švietimas
Bibliografija
1.	Bėkšta, A., Juozaitis, A.,M., Juozaitienė, R., Lukošūnienė, V. Tęstinis andragogų rengimas. Neformaliojo mokymo(si) modulis. Ugdymo plėtotės centras, Vilnius, 2012.
2.	Bėkšta, A. (sud.) Muziejų edukacinės programos suaugusiesiems. Vilnius, Gimtasis žodis, 2010.
3.	Бекшта, А., составитель. Этика и честность в государственной службе. Учебное пособие. Институт повышения квалификации государственных служащих Республики Таджикистан, Душанбе, 2009.
4.	Ашурбекова Г., Бекшта А., Нуриддинов Х., Пурга У., Солиева М., Тураханова Д., Шарофова Г., Хайдаров А., Эргашева Ф. Управление человеческими ресурсами в госслужбе Таджикистана, учебное пособие. [на таджикском языке]. Душанбе.: "Эчод", 2009.
5.	Bėkšta, A. Lukošūnienė, V. Mokymosi Pagrindai. Vilnius, Kronta. 2007.
6.	Lukošūnienė, V., Bėkšta, A. (sud.) Mokomės dialogo. Kaip susikalbėti piliečiams, organiacijoms ir kultūroms. Knyga mokytojui. Lietuvos suaugusiųjų asociacija, 2005.
8.	Beksta, A.;Petkevicius, A. Local Government in Lithuania. In Decentralization: Experiments and Reforms.Local Government and Public Service Reform Initiative. Budapest, 2000, p.165-216.
Tubiai
Tubiai – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į vakarus nuo Kėdainių miesto, išsibarstęs prie kelio. Taip pat atsišakoja keliai į Keleriškius ir Bartkūniškius. Vakariniu pakraščiu teka Smilgos upė, rytiniu – jos intakas Klamputis. Į pietvakarius nuo kaimo prasideda Josvainių miškai, o aplinkui plyti dirbami laukai.
Yra nebenaudojamas nedidelių lėktuvų pakilimo takas (dabar – medienos paruošų aikštelė), greta jo – sandėlis. Tubiuose yra Kėbonius aptarnaujanti autobusų stotelė. Tubių stotelė yra greta Janušavos. Įrengtas dviračių takas greta kelio į Krakes. Smilgos pakrantėje, prie kelio, yra kaimo turizmo sodyba „Zaraza“.
thumb|left|300px|Vasaros vakaro migla Tubiuose
Istorija
Tarpukariu Tubiai buvo Kėdainių priemiesčių palivarkas.
Hola Prystanė
Hola Prystanė  – miestas Ukrainoje, Chersono srityje, 15 km į pietryčius nuo Chersono. Per miestą teka Dniepro deltos kairioji atšaka – Konka. Yra prieplauka, vystoma aliejaus pramonė. Šalia miesto yra balneologinis kurortas Gopris.
Istorija
Miestas įkurtas 1709 m. Zaporožės kazokų, kaip Holyi Pereviz. Nuo 1785 m. vadinama Hola Prystanė. 1958 m. suteiktas miesto statusas.
Rytinės raudės
Rytinės raudės (Tribolodon) – karpinių (Cyprinidae) šeimos žuvų gentis.
Vazuzos tvenkinys
Vazuzos tvenkinys  – tvenkinys Rusijoje, Tverės ir Smolensko srityse, sudarytas patvenkus Volgos intaką Vazuzą. Ilgis 77 km, plotis iki 2 km. Gylis siekia 30 m. Metų bėgyje vandens lygis svyruoja 10 m. Vazuzos tvenkinys jungiasi su Jauzos ir Ruzos aukštupio tvenkiniais ir sudaro Vazuzos hidrosistemą.
Tvenkinys sudarytas 1977–1978 m. Užtvanka 800 m ilgio, veikia hidroelektrinė. Tvenkinys naudojamas drėkinimo, hidroenergetikos reikmėms, Maskvos aprūpinimui vandeniu. Populiari poilsiavietė.
Babytė
Babytė – miestelis Latvijoje, Marupės savivaldybėje, 13 km į vakarus nuo Rygos centro, prie kelio į Jūrmalą. 1273 gyventojai (2021 m.). Geležinkelio stotis prie Rygos-Ventspilio geležinkelio.
Sportas
Babytės miestelyje įkurtas futbolo klubas – SC Babīte.
Təfəkkür Universitesi Bakı
Baku „Təfəkkür Universitesi“ – Azerbaidžano futbolo klubas iš Baku. Dar žinomas kaip Ümid Bakı FK.
Istorija
Klubas įkurtas 2000 m. Vieną sezoną žaidė Aukščiausioje lygoje, o 2003 m. žlugo.
Mištautai
Mištautai – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Kėdainių, apie 2 km į šiaurės rytus nuo Lipliūnų, Jaugilos dešiniajame krante. Pro kaimą eina Ruoščių–Lipliūnų kelias, yra fermų, kolūkio sandėlio liekanos.
Istorija
XX a. pr. buvo Kėdainių valsčiuje. Kaimo žemes valdė 10 savininkų.
1944–1950 m. kaimas buvo Mištautų apylinkės centras.
Puodžiai (Užpaliai)
Istorija
Po 1863 m. sukilimo į Sibirą ištremta Gasparo Bauros-Repšio šeima, jo 36 dešimtinių ūkyje apgyvendintos trys kolonistų pravoslavų šeimos.
1949 m. balandžio 13 d. ūkininko Kazio Indrašiaus sodybos klojime ilsėjosi Lietuvos partizanai Vytautas Balčiūnas-Strazdas ir Balys Žukauskas-Žaibas. Apie 12 val. čia atvažiavo Užpalių valsčiaus milicijos viršininkas ltn. Antanas Starkus, milicijos įgaliotinis jaunesn. ltn. Petras Orlovas ir milicininkas viršila Juozas Skarina. Starkų ir Orlovą partizanai nušovė klojime, Skariną – bėgantį iš kiemo. Partizanai į jų vežimą sudėjo nukautųjų ginklus ir išvažiavo. Tą pačią dieną milicija areštavo ir nuteisė 25 metams kalėti sodybos savininką K. Indrašių ir jo žentą Stasį Rėzą.
1949 m. lapkričio 3 d. Šimonių girioje, drauge su keturiais partizanais suėmė sūnų Juozą Indrašių-Sakalą (1923–2006) ir nuteisė 25 m. kalėti. K. Indrašiaus žmona Kostancija su penkiomis dukromis pasitraukusi iš Puodžių kaimo, gyveno nelegaliai, slapstėsi.
Tarvydžiai (Utena)
Tarvydžiai – kaimas Utenos rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Užpalių.
Kvėpavimas (filmas)
Kvėpavimas  – 2007 m. P. Korėjos režisieriaus Kim Ki-duk drama apie du vienišus žmones, besisukančius meilės ir mirties cikle. Peržiūros amžiaus riba: N-18.
Filmo premjera įvyko 2007 m. balandžio 29 d. Pietų Korėjoje.
Siužetas
Čan Džinas nuteistas mirties bausme už žmonos ir dviejų dukrų nužudymą, savo kameroje mėgina nusižudyti. Jauna namų šeimininkė Jon sužino apie tai iš televizijos žinių ir pajunta jam kažkokią nepaaiškinamą impulsyvią užuojautą. Apsimetusi jo drauge, ji aplanko kalinį jo kameroje.
Poros susitikimus per monitorių stebi kalėjimo viršininkas. Tam, kad nieko nepraleistų, pasimatymams jis paskiria specialų kambarį ir mėgina manipuliuoti jų santykiais. Spaudžia grėsmingai skambančio skambučio mygtuką kiekvieną kartą, kai jam atrodo, jos pora turi būti išskirta. O kiekvienas moters vizitas vyksta vis kitu metų laiku, nors realiame pasaulyje yra žiema su už lango krintančiomis didelėmis snaigėmis. Tai padaro moteris, kuri pasimatymų kambarį vieną kartą paverčia žydinčia vasara, kitą kartą ji kaliniui padovanoja rudenį kalnuose. Ir visada, kai jie susitinka, kalba tik ji, nes jis kalbėti negali – mėgindamas nusižudyti, jis pažeidė balso stygas. Bet kiekvieną kartą, kai kalėjimo viršininkas leidžia jiems susitikti, moters ir vyro ryšys tampa vis gilesnis ir sudėtingesnis. Ir vieną kartą niekas nenuspaudžia skambučio mygtuko.
Aktoriai
ir kt.
Veršininas (Koliškiai)
Veršininas (,, nuo 1928 m. rugsėjo 30 d. , 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Černiachovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Svobodos kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Įsruties apskrities kaimas. 1947–2008 m. Svobodos apylinkės kaimas.
Ilgakotė rupija
Ilgakotė rupija (Ruppia cirrhosa) – (Ruppiaceae) šeimos rupijų (Ruppia) genties augalų rūšis.
Auga jūroje. Aptiktas ties Kretinga. Paplitimas neaiškus.
Vilhelmas fon Engelhardtas
Vilhelmas fon Engelhardtas (, ; 1805 m. sausio 3 d., Griunvaldėje (, prie Eglainės), Kuršo gubernija, Rusijos imperija – 1886 m. balandžio 24 d., savo dvare Vyšnij Voločioko valsčiuje, Tverės gubernija, Rusijos imperija) – Rusijos imperijos kariuomenės kavalerijos generolas leitenantas, Kauno gubernatorius.
Biografija
Gimė Rusijos imperijos kariuomenės atsargos majoro šeimoje. Kartu augo vyresnysis brolis Aleksandras (1795–1859) – būsimasis generolas leitenantas, Rusijos pietinių karinių gyvenviečių viršininkas.
Vilhelmas fon Engelhardtas, baigęs licėjų Carskojė Selo mieste, nusprendė toliau siekti karjeros kariuomenėje. 1824 m. suteikus praporščiko laipsnį, jis buvo paskirtas tarnauti Leibgvardijos Kavalerijos jėgerių pulką. Dalyvavo Rusijos-Turkijos kare, 1829 m. buvo patvirtintas pulko adjutantu. Lenkijoje malšino 1831 m. sukilimą, už pasižymėjimą jam buvo suteiktas štabskapitono laipsnis.
1834 m. paskirtas Leibgvardijos Kavalerijos jėgerių pulko Septinto eskadrono vadu. 1835 m. buvo pakeltas į kapitonus, o 1842 m. – į pulkininkus. Tais pačiais metais paskirtas Trečiojo diviziono vadu. 1844 m. tapo Kunigaikščio Michailo Pavlovičiaus husarų pulko vadu. 1849 m. pradėjo vadovauti Leibgvardijos Dragūnų pulkui, 1851 m. pakeltas į generolus majorus. 1856 m. kartu su esamomis pareigomis ėmė vadovauti ir Antrosios lengvosios kavalerijos divizijos Pirmajai brigadai. Po metų išleistas dimisijon dėl pablogėjusios sveikatos, kurį laiką dirbo Karinėje ministerijoje. 1861 m. suteikus generolo leitenato laipsnį, jis iš karinės tarnybos pasitraukė.
1863 m. paskirtas Kauno gubernijos kariniu gubernatoriumi. Supratęs, kad prasidėjęs 1863 m. sukilimas pareikalaus didžiulės energijos ir sveikatos jį malšinant, nusprendė išeiti į užtarnautą poilsį. Tais pačiais metais parašė atsistatydinimo prašymą ir apsigyveno žmonos dvare Tverės gubernijoje.
Gelsvoji viksvuolė
Gelsvoji viksvuolė (Cyperus flavescens) – viksvuolinių šeimos augalas.
left|thumb|250px|Požymiai
Pinkiai
Pinkiai (, sovietmečiu Saliena) – gyvenvietė vidurio Latvijoje, Marupės savivaldybėje, į pietvakarius nuo Babytės, Rygos priemiesčių zonoje. Babytės valsčiaus centras. 3695 gyventojai (2021 m.). Yra Inbox.lv ledo arena. 2009–2021 m. buvo Babytės savivaldybės administracinis centras.
Dusetos
Dusetos – miestas Zarasų rajono savivaldybėje, 25 km į vakarus nuo Zarasų. Seniūnijos centras, 2 seniūnaitijos (Kregždynės ir Šeškamiesčio). Dusetų urbanistinis draustinis (specifinė ilga, paežere išsidėsčiusi planinė ir erdvinė struktūra, architektūros paminklai). Stovi 1888 m. pastatyta Dusetų Švč. Trejybės bažnyčia su varpine (architektas Ustinas Golinevičius). Išlikusi XVIII a. barokinė varpinė (architektas A. Paraka). Lietuvos nepriklausomybės dešimtmečio paminklas (pastatytas 1928 m., 1949 ar 1952 m. nugriautas, 1989 m. atstatytas), paminklai kraštiečiams poetui Pauliui Širviui, kalbininkui Kazimierui Būgai (1985 m., skulpt. Bronius Vyšniauskas), Ipolito Užkurnio stogastulpis-paminklas P. Širviui (nuo 1995 m.).
Veikia Dusetų Kazimiero Būgos gimnazija (su kraštotyros muziejumi nuo 1975 m.), Dusetų specialioji mokykla, biblioteka, meno mokykla, paštas, kultūros centras, dailės galerija (atidaryta 1995 m.), bankas (Lietuvos kredito unijos), Dusetų skulptūrų parkas (įrengtas 2008 m. vasarą prie seniūnijos), žirgynas, Sartų regioninio parko direkcija ir lankytojų centras, keletas parduotuvių. Ant ežero nuo 1905 m. kasmet vyksta žirgų lenktynės, yra hipodromas. Įkurtas Dusetų kraštovaizdžio draustinis.
left|thumb|Skulptūrų parkas prie Dusetų seniūnijos left|thumb|Paminklas Pauliui Širviui atminti Dusetose
Etimologija
Liaudies etimologija pasakoja, kad kartą pas dvarponį atvažiavęs bičiulis arklių pirkti. Jis liepęs tarnui paduoti svečio arkliams kviečių ėsti. Kadangi dvarponio būta godaus, jis liepęs grūdus į vieną sietą supilti. Tarnas, pamatęs kad arkliai ėsdami pjaunąsi, įpylęs grūdus į du sietus. Tai pamatęs dvarponis įtūžęs ir išvaręs tarną iš namų. Tuomet šis apsigyvenęs netoliese, sukūręs šeimą, kuri vis didėjo ir pagaliau išaugusi gyvenvietė. Kai tarną paklausdavę už ką šis buvęs išvarytas, tas sakydavęs „Už du sietus“, tad ir naująją gyvenvietę pavadinę Dusetomis.
Kai kas mano, kad Dusetų vardas kilęs nuo to, kad statant šioje vietoje bažnyčią buvusios tik dvi gryčios arba dvi sėtos. Yra tokių, kurie pavadinimą kildina nuo žodžio „dusinti“ ir pasakoja istoriją apie užpultą plėšikų poną ir jo dusinimą, nelaimėlio išsigelbėjimą ir po to pono lėšomis pastatytą bažnyčią ir Dusetomis pavadintą miestelį.
Geografija
Miestas yra Sartų regioniniame parke, prie Šventosios upės (aukštupy vadintos Duseta), Sartų ežero pietinėje pakrantėje. Miesto planas radialinis: pastatai stovi palei gatves, kurios sueina į išplėstos gatvės pavidalo aikštę. Plentai Dusetas jungia su Utena, Zarasais, Svėdasais, Obeliais, Užpaliais, Švenčionėliais.
Nuo XIX a. pradžios žiemą Dusetose ant Sartų ežero vyksta Sartų lenktynės. Nuo 1905 m. jos vyksta kasmet, 1955 m. paskelbtos respublikinėmis. Žiūrovų patogumui važiuotojai pradėjo lenktyniauti ratu, o nuo 1933 m. lenktynių takas įrengiamas kaip hipodrome – elipsės formos. Pastaruoju metu jos organizuojamos ne ant Sartų ežero ledo, o šalia esančiame hipodrome. Šventė sutraukia po keliasdešimt tūkstančių žiūrovų iš įvairių Lietuvos miestų ir miestelių. Sovietmečiu lenktynių nugalėtojams buvo skiriamas kosmonauto Aleksejaus Leonovo įsteigtas SSRS lakūnų kosmonautų prizas.
center|thumb|500px|Sartų ežero panorama prie Dusetų seniūnijos
Šventės ant Sartų ledo tradiciškai organizuojamos nuo 1905 m., tačiau žinoma, kad pirmosios jų buvo surengtos dar XIX amžiuje. Pasakojama, kad lenktynių ant Sartų ežero pradžia buvusi tokia: Dusetose gyvenęs piktas ponas. Kartą pas jį atėjęs baudžiauninkas su gražuole nuotaka. Ponui ji patikusi, ir jis sugalvojęs paveržti merginą. Ponas pasiūlęs vaikinui palenktyniauti žirgais ant ežero ledo. Varžybų nugalėtojui turėjo atitekti mergina. Ponas pasikinkė savo eikliausius žirgus, o vaikinas lenktyniavo su sena kumele, kuria ir buvo atvažiavęs miestelin. Nežinia, kaip ten buvę, bet vaikinas laimėjo. Ponas baisiai perširdęs ir liepęs nugalėtoją nuplakti. Tačiau tuo metu ežero ledas po pono kojomis lūžęs ir gelmė jį prarijusi kartu su rogėmis ir žirgais.
Istorija
thumb|180px|Dusetų vartotojų draugijos (kooperatyvo) valdyba bei pardavėjai, Dusetos 1905 metai
Dusetos upė minima XIII a. kryžiuočių kronikose. Dusetos minimos nuo 1519 m. Išaugo iš Radvilų dvarui priklausančio kaimo (dabar Didžiadvaris), 1580 m. (kitais šaltiniais – 1585 m., kai nusipirko iš Jurgio Radvilos) atiteko Motiejui Rudaminai, nuo XVIII a. pabaigos iki 1831 m. priklausė Pliateriams. Miesteliu vadinamos nuo XVI a. pradžios, nuo 1686 m. vadinamos miestu. Nukentėjo per švedų karus. 1530 m. minima Dusetų žydų bendruomenė. 1806 m., 1862 m., 1868 m., 1905 m. ir 1910 m. Dusetos degė.
1519 m. pastatyta medinė bažnyčia (perstatyta 1774 m.). 1530 m. įsteigta parapinė mokykla. 1776 m. mokyklai pastatytas pastatas, bet 1825 m. jis sudegė. 1825 m. pastatytas naujas parapinės mokyklos pastatas, išlikęs iki mūsų dienų. 1823 m. Dusetose buvo 3 skyrių mokykla, nuo 1865 m. valdinė pradžios mokykla, nuo 1928 m. 6 skyrių pradinė mokykla, nuo 1940 m. progimnazija, nuo 1951 m. vidurinė mokykla.
1831 m. ir 1863 m. Dusetų apylinkėse veikė sukilėliai. 1831 m. Dusetų dvaras priklausė Cezariui Plateriui, kuris buvo Emilijos Platerytės pusbrolis, ir pastaroji būtent Dusetose pradėjo savo sukilėlės veiklą. Nuslopinusi sukilimą caro valdžia iš Pliaterių atėmė Dusetas ir sugriovė dvaro rūmus. Už paramą Kazimiero Lukošiūno būrio sukilėliams į Samaros gubernijos stepes generalgubernatoriaus M. Muravjovo nurodymu ištremtos 26 valstiečių šeimos, tame tarpe sukilėlių vado Lukošiūno motina, broliai, seserys. XIX a. pabaigoje buvo platinama draudžiamoji lietuvių spauda, įsteigta slaptų lietuvių mokyklų (1883 m. vienoje jų mokėsi 30 mokinių). 1896 m. atidarytas paštas. XIX a. Dusetos – Zarasų apskrities miestelis, valsčiaus centras.
Agbovilis
Agbovilis  – miestas Dramblio Kaulo Kranto pietryčiuose, 80 km į šiaurę nuo Abidžano. Anjebio regiono administracinis centras. Keliai į Abidžaną, Ganjoa, Adzopę, stotis prie Abidžano–Bvakės geležinkelio. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (jamsai, ryžiai, kakava ir kt.). Veikia katedra.
Dusetos
Istorija
1905 m. susikūrė ginkluotas valstiečių raitelių ir pėstininkų būrys. 1919 m. ties Dusetomis vyko vietos partizanų ir Lietuvos kariuomenės kovos su Raudonosios armijos daliniais.
Albertas Donatas Belevičius
Biografija
1965 m. baigė Lietuvos dailės institutą, mokėsi pas J. Mikėną. Nuo 1967 m. dalyvavo parodose.
Dusetos
Istorija
1935 m. veikė pieninė, 2 garo malūnai, saldainių fabrikėlis. 1937 m. įkurta biblioteka. Dusetiškiai dalyvavo 1941 m. birželio sukilime, sukilėliai birželio 23 d. užėmė miestelį. Po Antrojo pasaulinio karo apylinkėse kovojo Vytauto apygardos Lokio rinktinės Lietuvos partizanai. 1950 m. Dusetos gavo miesto teises. 1937 m. įkurta biblioteka, 1947 m. įsteigta ligoninė, 1981 m. ambulatorija, vaistinė, 1951 m. atidaryti kultūros namai.
Agbovilis
Dauguma miesto ir apylinkių gyventojų yra abiai.
Dusetos
Istorija
1980 m. prie Sartų ežero kranto užfiksuotas didžiausias paros kritulių kiekis šalyje (250 mm). 1999 m. patvirtintas Dusetų herbas.
Agbovilis
Istorija
Agbovilis įkurtas 1916 m.
Albertas Donatas Belevičius
Kūryba
Sukūrė monumentaliosios ir dekoratyvinės skulptūros kūrinių („Seserys“ 1972 m., „Mergaitė su obuoliais“ 1973 m., „Mintis“ 1975 m., „Muzika“ 1982 m., „Nugalėjęs Kristus“ 1994 m.), medalių („Vilnius“, „Motinystė“, abu 1973 m.) iš medžio, metalo, šamoto. Merkinės partizanų koplyčios (1994 m.) projektas.
Kūrybai būdingi kontrastų (figūros statikos ir plastinių formų dinamikos, stambių masių ir smulkių detalių) deriniai, faktūrų įvairovė, ekspresija. Ryški baroko ir liaudies skulptūros įtaka.
Gykiai
Gykiai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Svėdasų. Gykių-Vaitkūnų botaninis draustinis (95 ha, įkurtas 1974 m.).
Ukraina vaikų Eurovizijos dainų konkurse
thumb|[[Anastasija Petrik 2012]]
Ea
thumb|220px|Dievo Ea statula (2004–1595 m. pr. m. e. ([[Irako muziejus)]]
Ukraina vaikų Eurovizijos dainų konkurse
Ukraina vaikų Eurovizijos dainų konkurse debiutavo 2006 m. Šalies geriausias rezultatas – pirmoji vieta 2012 m. vaikų Eurovizijos dainų konkurse, kai Anastasija Petrik su daina „Nebo“ (Небо) laimėjo konkursą. Jos sesuo Viktorija Petrik 2008 metais su daina „Matrosy“ (Матроси) užėmė 2 vietą.
Ea
Ea (arba šumerų Enkis, ) – viena svarbiausių dievybių Mesopotamijos mitologijoje (greta Anu ir Enlilio).
Ea buveine laikytas požeminis vandenynas abzu. Buvo sakoma, kad ant abzu pastatytas Babilono miestas. Ea sietas su išmintimi, magija bei užkalbėjimais. Be to, Ea globojo menus, amatus bei kitus civilizacijos pasiekimus. Buvo laikomas ir valytojų globėju (dėl sąsajų su vandeniu).
Babiloniečių mite apie tvaną Atra-hasīs bei Gilgamešo epe Ea – žmonijos kūrėjas ir sergėtojas. Ea sugalvojęs sukurti žmones iš molio, kad šie galėtų dirbti dievams. Visgi aukščiausiasis dievas Enlilis pamėginęs sunaikinti Ea sukurtus žmones, pasiųsdamas tvaną, nes žmonių keliamas triukšmas neleidęs jam miegoti. Išmintingasis Ea numatė Enlilio planą ir davė nurodymus išminčiui Atrahasiui kaip pasistatyti arką, kad žmonija išvengtų sunaikinimo.
Mite „Adapa ir pietų vėjas“ Ea padeda žmonijai išsaugoti magijos ir užkalbėjimų dovaną, neleisdamas Adapai tapti nemirtingu.
Enkis buvęs dievo An ir deivės Namu sūnus, turėjęs brolį dvynį Adadą. Nėra aišku, kada Enkis ir Ea susiliejo į vieną dievybę; Ea pirmąkart paminėtas XXIV a. pr. m. e. Jo sutuoktinė buvusi Damgalnuna / Damkina, o vaikai – dievai Mardukas, Asarluhis ir Enbilulu, deivė Nanšė, taip pat išminčius Adapa.
Ea pasiuntinys – dviveidis dievas Isimudas. Drauge su Ea jo abzu buveinėje gyvenę septyni išminčiai (apkallū), sukurti, kad išmokytų žmones išminties.
Svarbiausias Enkio kulto centras – pietinės Mesopotamijos Eridu miestas, buvęs Persijos įlankos pakrantėje, ties Eufrato žiotimis; čia stovėjo šiai dievybei skirta šventykla E-abzu („abzu“ namai), dar vadinta É-engura („požeminio vandens namai“) arba E-unir. Kadangi Enkis buvo viena svarbiausių dievybių Mesopotamijos panteone, jo šventyklų būta ir daugelyje kitų miestų.
Mene
Mesopotamijos mene Ea vaizduotas barzdotas, vilkintis ilgus rūbus, dėvintis galvos apdangalą su ragais. Cilindriniuose antspauduose ši dievybė neretai vaizduota apsupta tekančio vandens srauto, kuriame plaukiojančios žuvys; tai simbolizavo požeminius abzu vandenis. Taip pat vaizduotas savo abzu buveinėje ar E-abzu šventovėje.
Naujosios Asirijos karalystės laikų reljefuose iš Ninurtos šventyklos Kalache pavaizduotos figūros su žuvų žvynais. XX a. pradžioje jos klaidingai buvo laikomos Ea atvaizdais. Iš tiesų šios figūros vaizduoja apkalu išminčius, drauge su Ea gyvenusius abzu; kai kada jie įsivaizduoti pusiau žmogaus, pusiau žuvies pavidalo.
Ea simboliai – išlenktas skeptras su avino galva, ožka-žuvis, taip pat vėžlys.
Vardo reikšmė
Enkio vardo tikroji reikšmė yra neaiški. Dažniausias vertimas yra „Žemės viešpats“. Yra žinoma, kad En – „viešpats“, o ki – „Žemė“, tačiau pagal kitas teorijas gali reikšti ir „karalius“ arba „kalva“.
Dievardžio Ea kilmė nėra iki galo aiški. Senovės babiloniečių raštininkai dievavardį kildino iš šumerų É.a, reiškiančio „vandens namai“. Visgi manoma, kad greičiausiai jis semitiškos kilmės.
Ūkininkas (laikraštis)
thumb|200px|1890 m. Pirmojo numerio viršelis right|thumb|200px|1891 m. Nr. 6 „Ūkininkas“ (Ukinįkas) – mėnesinis varpininkų žurnalas, leistas 1890–1905 m. Tilžėje ir Ragainėje. Skirtas valstiečiams. Lietuvoje buvo platinamas nelegaliai.
Istorija
„Ūkininkas“ (Ukinįkas) – tai neatskiriama laikraščio „Varpas“ dalis. 1888 m. Varšuvoje įsteigta draugija „Lietuva“, kurios nariai buvo laikraščio „Varpas“ iniciatoriai Jonas Adomaitis – Šernas, J. Gaidys-Gaidamavičius, Juozas Kaukas, Vincas Kudirka, Justinas Staugaitis 1890 m. greta „Varpo“ nusprendė leisti kitą, žemdirbiams skirtą mėnraštį „Ūkininkas“, skirtą valstiečiams.
Išspausdino J. Biliūno, V. Kudirkos, Lazdynų Pelėdos, Gabrielės Petkevičaitės-Bitės, Žemaitės ir kt. autorių grožinės literatūros kūrinių. Tiražas 1000-2000 egz. Laikraštis nustojo eiti 1905 m. kartu su „Varpu“.
Redaktoriai
Oficialiais redaktoriais laikraštį galėjo pasirašinėti tik Rytų Prūsijoje oficialiai gyvenantys ir registruoti jos piliečiai:
Tikrieji laikraščio redaktoriai buvo tie patys „Varpo“ redaktoriai ir bendradarbiai:
Bendradarbiai
Pagrindiniai bendradarbiai buvo Martynas Jankus, Saliamonas Banaitis, Jonas Čėsna, Juozas Bagdonas, Andrius Baltrušaitis, Antanas Baltrušaitis-Antanėlis, Motiejus Baltūsis, Felicija Bortkevičienė, Andrius Bulota, Antanas Garmus, Vincas Kapsukas, Jeronimas Ralys, Juozas Baltrušaitis, Konstantinas Jasiukaitis, Andrius Matulaitis, Stasys Matulaitis, Vladas Mongirdas, Kostas Stiklius, Jonas Vileišis, Povilas Višinskis, Morta Zauniūtė, Žemaitė ir daugelis kitų Lietuvos šviesuolių.
Janina Monkutė-Marks
Janina Monkutė-Marks (1923 m. rugsėjo 21 d. Radviliškyje – 2010 m. lapkričio 13 d. Čikagoje, JAV) – Lietuvos tapytoja, grafikė, tekstilininkė.
Avesta
thumb|250px|Viena Avestos jasnų
Janina Monkutė-Marks
Biografija
Tėvas buvo geležinkelininkas. Mokėsi Pagėgių pradžios ir vidurinėje mokykloje, 1939–1941 m. Kėdainių gimnazijoje. Nuo 1942 m. lankė Valstybės teatro Dramos studiją Kaune. Baigiantis karui, kartu su draugu Martynu Nagiu (poeto Henriko Nagio broliu) 1944 m. vasarą nuvažiavo pas jo tėvą į Mažeikius. Susituokė ir, kirtę Vokietijos sieną, atsidūrė tuometinėje Čekoslovakijoje.
Avesta
Avesta – šventų zoroastrizmo tekstų rinkinys, parašytas liturgine Avestos kalba. Avestai priskiriami ir jos komentarai (zendai), parašyti vidurine persų kalba (pehlevi).
Janina Monkutė-Marks
Biografija
1945–1946 m. Insbruko universitete Austrijoje studijavo meno istoriją, archeologiją, italų kalbą. 1947–1949 m. audimo ir tapybos mokėsi Vokietijoje, Freiburgo dailės ir amatų mokykloje, vadovaujamoje dailininko Vytauto Kazimiero Jonyno. Tekstilės meno mokėsi privačiai pas gobeleno meistrus Antaną ir Anastaziją Tamošaičius.
Avesta
Etimologija
Žodžio Avesta kilmė neaiški, bet manoma, kad jis galėjo kilti iš vidurinės persų kalbos žodžio abestāg „garbinti“.
Užventis
Užventis – miestas Kelmės rajono savivaldybėje, 25 km į šiaurės vakarus nuo Kelmės, abipus Ventos. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Stovi medinė Užvenčio Šv. Marijos Magdalietės bažnyčia (pastatyta 1703 m.) su varpine, Užvenčio Šatrijos Raganos gimnazija, biblioteka, paštas (indeksas LT-86036), kraštotyros muziejus (1966 m. įkurtas buvusiame Užvenčio dvaro svirne), senelių namai (nuo 2009 m.).
miniatiūra|left|Riboženklis su [[žemaičių tarmė|žemaitišku įrašu, Kražių g.]] thumb|left|[[Venta ties Užvenčiu]]
Avesta
Tekstų amžius
Avestos tekstai buvo sulyginti ir surūšiuoti per kelis šimtus metų. Svarbiausia dalis, Gatos yra himnai. Manoma, kad juos sukūrė pats Zaratustra. Jie lingvistiškai datuojami 1000 m. pr. m. e. Jasnos liturginiai tekstai, kuriems priklauso Gatos, iš dalies parašytos senąja, iš dalies naująja Avestos kalba. Seniausios dalys gali būti senesnės už Gatas, bet vėliau pritaikytos prie zoroastrizmo mokymo. Įvairūs Jaštai yra naująja Avestos kalba ir datuojami Achemenidų imperijai (559–330 m. pr. m. e.). Visperadas ir Vendidadas tikriausiai sukurti dar vėliau, bet tai neaišku.
Janina Monkutė-Marks
Biografija
thumb|250px|Janinos Monkutės muziejus Kėdainiuose
Užventis
Etimologija
Užventis yra vandenvardinis vietovardis, kilęs prie upėvardžio Venta, pridėjus priešdėlį už- – būtent Ventos aukštupyje ir įsikūręs Užventis. Venta išteka už 10 km į pietvakarius nuo Užvenčio. XX a. tarpukariu vartota lytis Užventys.
Avesta
Ankstyvasis tekstų perdavimas
Įvairūs tekstai prieš užrašant buvo perduodami žodžiu. Arda Viraf knyga, sudaryta III ar IV a. pr. m. e., teigia, kad Gatos ir kiti į Avestą įtraukti tekstai buvo Achemenidų karalių rūmų bibliotekoje. Pagal Arda Viraf 1.4-7 ir Denkardą 3.420 rūmų biblioteka sudegė per Aleksandro Didžiojo karių sukeltą gaisrą. Tačiau teiginio negalima patvirtinti, nes jei tekstai egzistavo, jie prarasti.
Janina Monkutė-Marks
Biografija
1949 m. persikėlė į JAV. Dirbo vasarnamiuose, vėliau – fabrike. 1950 m. apsigyveno Čikagoje. Baigusi buhalterijos ir mašinraščio kursus, pradėjo dirbti įvairiose įstaigose. Su M. Nagiu išsiskyrė ir po poros metų ištekėjo už Ira Markso. Nuo 1956 m. įsijungė į meninį ir visuomeninį JAV gyvenimą.
Tapybą ir grafiką studijavo Haid Parko meno centre, interjero dizainą, keramiką ir pramoninę dailę – YMCA koledže, grafiką – V. Petravičiaus studijoje Čikagoje. Nuo 1974 m. Lietuvių moterų dailininkių draugijos Čikagoje narė, parodų rengėja.
Avesta
Ankstyvasis tekstų perdavimas
Tačiau Rasmus Christian Rask teigia, kad Avestos tekstai yra didesnio literatūros kūrinio likučiai, o Plinijus Vyresnysis savo Naturalis Historiae aprašė Hermipą iš Smyrnos, kuris „interpretavo du milijonus Zaratustros eilių“ III a. pr. m. e. Peter Clark knygoje ''Zoroastrianism. An Introduction to an Ancient Faith (1998, Brighton) teigia, kad Gatai ir Jasnos'' tekstai nebūtų išlaikę senos kalbos bruožų, jei būtų perduodami tik žodžiu.
Užventis
Geografija
Miestas įsikūręs Žemaičių aukštumos rytinėje pašlaitėje. Užventį pasiekia keturi krašto keliai:, , ir.
Janina Monkutė-Marks
Biografija
2000 m. įsigijusi Kėdainių krašto muziejaus pastatą, jį rekonstravo ir 2001 m. spalio 20 d. atidarė savo vardo muziejų-galeriją. 2007 m. liepos 12 d. suteiktas Kėdainių krašto garbės pilietės vardas.
Avesta
Vėlesnė redakcija
III a. Sasanidų imperatorius Ardaširas I (valdė 226–241 m.) įsakė aukštajam šventikui Tonsarui (ar Tansarui) surinkti šventuosius tekstus. Pagal Dēnkardą Tonsarui baigus darbą buvo sudarytas 21 tomo, vadinamų naskais, padalintų į 348 skyrius, rinkinys, kurį sudarė apie 3,5 milijono žodžių. Paskutinė redakcija buvo daroma valdant Šapurui II (valdė 309–379 m.).
Užventis
Istorija
Užventis istoriniuose šaltiniuose minimas nuo XIV a. kaip Lietuvos didžiojo kunigaikščio Užvenčio dvaras. Gyvenvietė kūrėsi dešiniajame Ventos krante. 1527 m. minimas Užvenčio valsčius, 1537 m. – miestelis.
Janina Monkutė-Marks
Kūryba
Ankstyviesiems tapybos kūriniams įtakos turėjo brutalusis menas („Namai-kalėjhnas“ 1958 m., „Kortų lošėjai“ 1959 m.), septintame dešimtmetyje susidomėjo popartu, A. Warholo, R. Lichtenšteino kūryba. Kūriniams „Šeima ir beždžionė“, „Dviguba pilietybė“ (abu 1962 m.), „Mis U.S.A.“ (1963 m.) būdinga plakatiškumas, groteskas. Vėlesniuose tapybos kūriniuose jungta senųjų pasaulio kultūrų simbolius bei ornamentiką („Eglės vestuvės“ 1965 m., „Keturi kilimų ornamentai“, „Gyvybės medis“ 1967 m.).
Avesta
Vėlesnė redakcija
Šiuolaikinę Avestą sudaro tik liturgijoje naudoti tekstai, išlikę šventikų atminty. Tad galima sakyti, kad dabartinė Avesta yra „maldaknygė“, o ne „biblija“. 21 naskas buvo prarasti po Sasanidų imperijos žlugimo ir Islamo įsigalėjimo Persijoje.
Užventis
Istorija
1655–1660 m. ir 1701 m. miestelis nukentėjo nuo švedų antpuolių. XVI a. pabaigoje – XVII a. pradžioje pastatyta Užvenčio bažnyčia. 1609 m. įsteigta parapinė mokykla. 1667 m. minimas Užvenčio pavietas. 1703 m. suteikta teisė rengti turgų, nuo 1746 m. čia dar vykdavo ir trys prekymečiai. 1863 m. ties Užvenčiu vyko sukilėlių kautynės su Rusijos kariuomene. XIX a. Užventis – miestelis ir dvaras Šiaulių apskrities Kolainių valsčiuje.
Janina Monkutė-Marks
Kūryba
Sukūrė gobelenų biografiniais motyvais („Laukia ir stebi“ 1999 m., „Ilsėkis ramybėje“). Jos kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus, Lietuvių dailės muziejus Lemonte, Balzeko lietuvių kultūros muziejus ir kiti užsienio šalių muziejai.
Užventis
Istorija
1940 m. įkurta biblioteka. Sovietmečiu buvo Užvenčio tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė, veikė nedidelis trikotažo siuvimo cechas. 1956 m. gruodžio 28 d. suteiktos miesto teisės. Įkurtas visuomeninis kraštotyros muziejus. Nuo 1966 m. pažymint rašytojos Žemaitės gimimo metines Užventyje teikiama Žemaitės literatūrinė premija.
Avesta
Sandara
Išliko 5 knygos:
Užventis
Istorija
2000 m. Užvenčio herbas.
Juodpilvės
Juodpilvės (Xenocypris) – karpinių (Cyprinidae) šeimos žuvų gentis.
Užventis
Tautinė sudėtis
thumb|Užvenčio malūnas miniatiūra|Bažnyčios varpinė
Vilkaičiai
Vilkaičiai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 8 km į pietvakarius nuo Ryškėnų, prie Dievo Krėslo miškų masyvo. Šalia – Vilkaičių geomorfologinis draustinis. Praeina kelias, atšaka į Kantaučius.
Istorija
1950–1954 m. – Vilkaičių apylinkės centras.
Gerland stadionas
Stade de Gerland (dar žinomas kaip Municipal de Gerland) – futbolo stadionas Lione, Prancūzijoje. Jame namų rungtynes žaidė Ligue 1 futbolo klubas Olympique Lyonnais, kuris 2016 m. sausi persikėlė į Parc Olympique Lyonnais. Talpina 40 500 žiūrovų. Stade de Gerland yra priskirtas UEFA trečios kategorijos stadionams. Didžiausias žiūrovų skaičius (48 552) susirinko 1982 m. derbio rungtynių tarp Olympique Lyonnais ir AS Saint-Étienne metu.
Stadione vyko 1972 m. pasaulio regbio taurė, 1984 m. VII Europos futbolo čempionatas, 1998 m. XVI pasaulio futbolo čempionatas ir 2007 m. pasaulio regbio taurė.
Stadione taip pat vyko tokių grupių ar atlikėjų kaip The Rolling Stones, Michael Jackson, David Bowie, Pink Floyd ir Genesis muzikos renginiai.
Istorija
1910 m. Liono meras Édouard Herriot pasiūlė statyti įvairios paskirties stadioną su bėgimo takeliais bei velodromu. 1912 m. buvo patvirtintas stadiono projektas. Architektui Tony Garnier buvo pavestas dizaino ir konstrukcijos projektas. Statybų darbai buvo pradėti 1914 m., su viltimi pabaigti statyti iki Pasaulinės parodos. Dėl Pirmojo pasaulinio karo darbai buvo laikinai sustabdyti. Pratęsti 1919 m., po metų stadionas buvo visiškai funkcionalus.
Stadionas turėjo dviračių takelius, bet vėliau jie buvo pašalinti tam, kad būtų padidintas vietų skaičių iki 50 000. Po 1984 m. renovacijos architektas Rene Gagis privedė stadioną iki UEFA Euro 1984 standartų. Buvo sukonstruotos Jean Bouin ir Jean Jaurès tribūnos. Taip pat buvo renovuotas XVI pasaulio futbolo čempionatui. FIFA nutarimu, tarptautinėms varžyboms skirti stadionai turi būti sėdimi. Šiaurinė ir pietinė tribūna buvo beveik perstatytos, bėgimo takeliai pašalinti, vietų skaičius sumažintas iki 40 500.
An Arboras
An Arboras  – miestas JAV, pietrytinėje Mičigano valstijos dalyje, 56 km į vakarus nuo Detroito. Vošteno apygardos (Washtenaw County) administracinis centras. Pagal 2020 m. JAV gyventojų surašymą, mieste gyveno 123 tūkst. žmonių. Per miestą teka Hurono upė. Išplėtota mašinų gamyba, elektronikos, maisto, chemijos pramonė. Veikia astronomijos observatorija.
Veikia Mičigano universitetas.
Istorija
An Arborą 1824 m. įkūrė žemės spekuliantai John Allen ir Elisha Rumsey. Gegužės 25 d. žemės sklypas buvo užregistruotas Annsarbour pavadinimu; tai simbolizuoja ankstyviausią žinomą miestelio pavadinimą. 1827 m. An Arboras tapo Vošteno apygardos administraciniu centru. 1837 m. iš Detroito į An Arborą buvo perkeltas Mičigano universitetas. 1851 m. suteiktas miesto statusas.
XIX–XX a. miestas augo stabiliai. 7-ajame ir 8-ajame XX a. dešimtmečiuose miestas tapo svarbiu liberalios politikos centru. Čia vyko daugelis afro-amerikiečių pilietinių teisių judėjimo ir judėjimo prieš karą Vietname protestų.
Miestų partnerystė
Miestai, su kuriais An Arboras palaiko partnerystės ryšius:
Everything You've Come to Expect
Everything You’ve Come to Expect – antrasis studijinis britų roko grupės „The Last Shadow Puppets“ albumas, išleistas 2016 m. balandžio 1 d. Tai – pirmasis grupės albumas per aštuonerius metus, taip pat pirmasis, kuriame groja Zach Dawes. Albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje, tapdamas antruoju grupės įrašu, pasiekusiu šią viršūnę.
Vandensargė
Vandensargė (Zannichellia) – plukeniečių (Najadales) eilės vandensarginių (Zannichelliaceae) šeimos augalų gentis.
Lietuvoje augančios rūšys:
Alytus I
Alytus I – Alytaus miesto dalis, esanti į šiaurės rytus nuo miesto centro, dešiniajame Nemuno krante. Su Alytaus centru per Nemuną jungia Antano Juozapavičiaus tiltas ir Baltosios rožės tiltas. Yra Alytaus Šv. Liudviko bažnyčia, Alytaus I kapinės (šiauriniame pakraštyje) ir žydų kapinės (rytiniame pakraštyje). Šiaurėje prigludęs Rytinis pramonės rajonas, pietuose – Domantonys.
Istorija
XV a. po Žalgirio mūšio, į šiaurę nuo Alytaus piliakalnio dešiniajame Nemuno krante ėmė kurtis Alytus I. Prieš 1520 m. čia pastatyta Alytaus Šv. Liudviko bažnyčia, 1524 m. įsteigta parapija ir parapinė mokykla. 1795 m. Alytus I atiteko Rusijos imperijai (Alytus II atsidūrė Prūsijos karalystėje).
Juozas Kazys Beleckas
Juozas Kazys Beleckas (1905 m. rugpjūčio 26 d. Balniuose, Eržvilko valsčius – 1942 m. birželio 3 d. Kaune) – Lietuvos žurnalistas.
Biografija
Mokėsi Tauragės ir Jurbarko gimnazijose. Nuo 1921 m. Žemaitijoje kūrė Lietuvos jaunimo sąjungos skyrius, valstiečių liaudininkų kuopas. 1924–1925 m. Tauragėje redagavo laikraštį „Žemaičių balsas“, 1927–1929 m. Kaune – žurnalą „Jaunimas“. 1930–1934 m. leido ir redagavo žurnalą „Jaunųjų pasaulis“, 1930 m. „Lietuvos sesuo“, 1930–1931 m. dienraštį „Tempo“, 1931–1933 m. dienraštį „Dienos naujienos“.
Vaigačas
thumb|200px|Salos padėtis
Vaigačas  – sala ties Barenco ir Karos jūrų sandūra, tarp Eurazijos žemyno ir Naujosios Žemės salų. Priklauso Rusijai, Nencų autonominei apygardai. Nuo žemyno skiria Jugros Šaras (2,5–12 km), nuo Naujosios Žemės Pietų salos – Karos Vartų sąsiauris (50 km). Plotas – 3383 km². Paviršius kalvotas, aukštis iki 170 m (Balvanskajos k.). Plyti gausybė pelkių, ežerų. Būdinga tundros augmenija.
2012 m. Vaigače gyveno 106 gyventojai, daugiausia – nencai. Gyvenvietės: Varnekas, Vaigačas, Dolgaja Guba, Dyrovatas. Yra keletas nencų šventviečių. Veikia meteorologinė stotis.
Salos pavadinimas nencų kalba reiškia „mirties vietovė“. 1934–1938 m. veikė polimetalų rūdų kasykla.
Karkažiškiai (Utena)
Karkažiškiai – kaimas Utenos rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Užpalių.
Pangėja
right|230px|frame|Pangėjos skilimas lang=lt|right|230px|thumb|Pangėjos žemėlapis Pangėja – superkontinentas, egzistavęs paleozojaus ir mezozojaus erose.
Pangėja susiformavo prieš 300 mln. metų, o prieš 180 mln. metų juros periode skilo į Gondvaną ir Lauraziją.
Vienintelis kontinentas gyvūnams sudarė sąlygas laisvai migruoti visoje sausumoje. Dėl didelių sausumos plotų kontinento viduje klimatas turėjo būti labai sausas.