cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vaza (laivas)
1664 m. laivo gelbėjimo ekspedicija
Po patrankų iškėlimo operacijos laivas ir jo buvimo vieta buvo pamiršta.
„Vaza“ laivo iškėlimas
Nepriklausomas nuskendusių laivų ieškotojas, archeologas Andersas Frencenas (SV Anders Franzén) nuo vaikystės domėjosi Baltijos jūroje nuskendusiais laivais. Jis buvo radęs keletą nuskendusių laivų ir žinojo, kad Baltijos jūros vandenyje nėra laivagraužių, kurie minta mediena. Laivo „Vaza“ istorija jis pradėjo domėtis 1950–ais metais, išnagrinėjęs daugybę senovine švedų kalba parašytų archyvinių dokumentų. Naudodamas savadarbį smailėjantį cilindrą su kiauryme, A. Frencenas ritės pagalba leisdavo jį į jūros dugną. Pagal iškeltus jūros dugno grunto pavyzdžius jis spręsdavo kas yra apačioje. 1956 m. jam pavyko aptikti didelį medinį objektą. Tai buvo laivas „Vaza“.
1961 m. balandžio 24 d. laivas „Vaza“, pragulėjęs jūros dugne 333 metus, buvo iškeltas ir nutemptas į Gustavo V sausąjį doką. Atlikus archeologinius tyrimus buvo rasta apie 26 tūkstančius įvairių artifaktų. Laivas buvo išvalytas nuo jūros nuosėdų, atlikti restauravimo darbai ir padengtas polietilenglikoliu. Dabar restauruotą laivą sudaro 95 % originalo dalių ir eksponuojamas, Djurgardeno (SV Djurgården) saloje 1990 m. rugpjūčio 16 d. specialiai pastatytame, Vaza muziejuje.
Lokių sala
thumb|240px|Salos žemėlapis
Hanišo salos
Istorija
Iki 1923 m. salos priklausė Turkijai, kai jas iki 1941 m. pradėjo administruoti italų Eritrėjos kolonija. Po Italijos kolonijinių pajėgų pasitraukimo, salose ir Eritrėjoje britų kariuomenė įkūrė savo protektoratą. 8-ajame dešimtmetyje Etiopija (su aneksuota Eritrėja savo sudėtyje) ir Jemenas paskelbė savo teises į salas.
1991 m. Eritrėja atgavo nepriklausomybę ir 1995 m. pradėjo Hanišo salų konfliktą. Permanentinio arbitražinio teismo sprendimų 1998 m. salų kontrolė suteikta Jemenui.
Lokių sala
Lokių sala (Bjørnøya, ) – sala Barenco jūroje, Norvegijai priklausančio Svalbardo salyno pietuose, maždaug pusiaukelėje tarp Špicbergeno salos ir Nordkapo kyšulio. Plotas – 178 km². Sala yra netaisyklingo trikampio formos, ilgis iš šiaurės į pietus 20 km, plotis iki 15,5 km. Pietinė Lokių salos dalis kalnuota, iškylanti iki 536 m (Miserifjeleto k.). Likusią dalį užima žemuma, tankiai nusėta ežerėliais. Iš jų išteka keletas upių, kriokliais krentančių į vandenyną. Krantai daugiausia labai statūs, skardingi.
Dėl Šiaurės Atlanto srovės įtakos klimatas Lokių saloje palyginti švelnus – vidutinė sausio temperatūra -7 °C, liepos mėnesio +4 °C. Vidurinis metinis kritulių kiekis – 371 mm. Dangus daugiausia apniukęs, dažni rūkai. Būdingi stiprūs vėjai.
Sala galimai buvo žinoma jau vikingams, tačiau pirmas, šaltiniuose aprašytas, jos pasiekimas įvykdytas 1596 m., Viljamo Barenco ekspedicijos metu. Keliautojas ją pavadino „Paukščių sala“ (Vogel Eylandt), tačiau vėliau prigijo Lokių salos vardas. Nuo XVII a. ši sala buvo ruonių, jūrų vėplių, banginių medžiotojų, paukščių kiaušinių rinkėjų bazė. 1609 m. salą savo valda paskelbė britai, bet uždarius banginių medžioklės stotį, ją paliko. XVIII a. Lokių saloje buvo rusų gyvenvietė, todėl vėliau į ją pretenzijas pareiškė TSRS. 1916–1925 m. veikė angliakasių gyvenvietė Tunheim (priklausė Norvegijos bendrovei „Bjørnøen“).
Slupiai (reikšmės)
Slupiais vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Lenkai (Centrinė Amerika)
Leñkai – Mezoamerikos indėnų tauta istoriniame Centroamerikos regione, dabartiniame San Salvadore ir Hondūre.
Dėl jos lingvistinės priklausomybės yra nesutariama, kadangi jos kalboje yra aptinkami terminai tiek iš majų, tiek iš čibčų, tiek iš kitų kalbų.
Istorija
Lenkai, kurie gyveno šiose vietose nuo labai senų laikų, turi daug legendų apie valstybės įkūrimą ir istoriją, jos pradžią nukeldami į X a. pr. m. e.
Pasak legendų, princesė Comizahual II („Skraidantysis Jaguaras“) apie 900 m. pr. m. e. suvienijo lenkų gentis į vientisą politinį darinį ir įkūrė Managuara dinastiją, kurios centras buvo netoli dabartinio La Uniono miesto, prie Fonsekos įlankos. Šios valstybės istoriškumas nėra įrodytas. Senoji lenkų tauta vadinama „jaguaro tauta“.
Naujas valstybės laikotarpis prasidėjo jau poklasikiniu laikotarpiu, t. y., X m. e. a. Jis susijęs su Majų klasikinio laikotarpio pabaiga. Spėjama, kad žlugus Kopanui, jo gyventojų dalis atsikėlė į lenkų žemes, atsinešdami savo kultūrą. Legendose jie vadinami „erelio tauta“ ir įkūrė naują kilmingąją giminę Kakagvatikė Sesoli. Ji, drauge su senąja Managuara gimine ir naujai atsiradusia Usulutan gimine, ėmė valdyti šalį.
Nuo X a. visoje lenkų teritorijoje buvo sukurta daug miestų, kuriuos vienijo bendra kultūra ir valdančioji dinastija. XIV a. pradžioje dvi valdančios giminės susivienijo tarpusavyje.
1535 m. konkistadoras Luis de Moscoso įsiveržė į Lenkų karalystę, ją valdant princesei Antu Silan Ulap I. Ši aktyviai pasipriešino invazijai, ir krašto gynybą paskyrė karo vadui Lempirai, kuris laikomas didvyriu Hondūre. Šiam išvykus derėtis su ispanais, jis buvo nušautas, lenkų kraštas nukariautas ir ilgainiui padalintas tarp Salvadoro ir Hondūro valstybių.
Šiuo metu Hondūre priskaičiuojama 100 000 lenkų, o Salvadore – 37 000.
Cechanoveco valsčius
Cechanoveco valsčius – kaimo-miesto valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Mazovijos Vysokio apskrityje. Centras – Cechanovecas. Ribojasi su Boguti Pianko, Grodzisko, Jablona Lackos, Kliukovo, Nuro, Pelejevo, Rudkos ir Sterdino valsčiais.
Istorija
thumb|left|Valsčiaus administracijos būstinė
Įkurtas 1934 m. spalio 1 d. iš didžiosios dalies Rudkos valsčiaus ir Skužeco valsčiaus. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Cechanoveco rajonui. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1952 m. panaikintas, iki 1954 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Kosiorkų, Pobikrų ir Vina Chrolų valsčiams. 1945–1952 m. priklausė Balstogės vaivadijai. Apie 1975 m. atkurtas, 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai.
Geografija
Pagal 2002 m. duomenis valsčiaus plotas yra 201,46 km², iš kurių:
Valsčius sudaro 15,72% Mazovijos Vysokio apskrities.
Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:
Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1221,33 zlotai.
Vokietijos futbolo varžybos 2008–2009 m.
Vokietijos futbolo varžybos 2008–2009 m.
Kosovas
Kosovas ( arba Kosovë, ), oficialiai Kosovo Respublika  – iš dalies pripažinta valstybė Balkanuose, Pietų Europoje. 2008 m. vasario 17 d. Kosovas vienašališkai paskelbė nepriklausomybę nuo Serbijos ir yra de facto savarankiška šalis, 97 valstybių JT narių pripažįstama, kaip nepriklausoma Kosovo Respublika (2022 m. duomenimis). Serbija Kosovą laiko savo dalimi Kosovu ir Metohija. Priština yra Kosovo sostinė bei didžiausias miestas. Šiaurėje ir rytuose Kosovas ribojasi su Serbija, pietryčiuose ribojasi su Šiaurės Makedonija, pietvakariuose su Albanija, o vakaruose su Juodkalnija. Šalis neturi tiesioginės prieigos prie artimos Adrijos jūros.
Politinė sistema
Politinė sistema – demokratinis parlamentarizmas. Parlamente 120 narių. Iš jų 100 yra renkami rinkimuose, o likę 20 paskirstomi pagal grupes (iš kurių 10 vietų skiriama serbams). Kosovo parlamentas renka šalies prezidentą. Nuo 2011 m. balandžio 7 d. šaliai vadovauja pirmoji moteris prezidentė – Atifete Jahjaga. Šalies vyriausybei vadovauja ministras pirmininkas. Nuo 2008 m. šias pareigas eina Demokratų partijos lyderis Hashim Thaçi. Po 2010 m. parlamento rinkimų daugiausiai vietų priklauso šalies Demokratų partijai (34 vietos), Demokratų lygai (27) ir radikalių pažiūrų nacionalistinei Apsisprendimo partijai („Vetëvendosje!“, 11 vietų). 2017 m. birželio 11 d. įvyko pirmalaikiai parlamento rinkimai. Daugiausiai vietų (39 vietos) parlamente gavo Demokratų partija.
Istorija
Pradžioje Dardanija buvo administruojama kaip dalis Mezijos provincijos, o 87 m. Meziją padalijus į dvi dalis, dardanai atsidūrė Aukštutinėje Mezijoje. Imperatorius Dioklecianas apie 284 m. Dardaniją padarė atskira Romos provincija, kurios sostinė buvo Naissus. Dardanijos provincija išliko ir Bizantijos imperijoje. Tiesa, vakarinis Kosovas (Metohija) buvo administruojama kaip dalis Prevalitanos (kartu su dab. Juodkalnija).
Nuo VI amžiaus vidurio į Dardaniją ir Prevalitaną ėmė migruoti slavai, kurie keitė etninę vietos gyventojų sudėtį. Nors Bizantija nominaliai laikė regioną sau pavaldžiu, jame kūrėsi slaviškos žemės, župos, vadovaujamos županų. Svarbiausios slavų gentys Kosovo teritorijoje buvo moravianai ir berezitai. IX a. regionas atiteko Bulgarijos imperijai, o 1018 m. grįžo į Bizantijos imperijos globą (kaip dalis Bulgarijos temos). Šiuo laikotarpiu regione galutinai įsigalėjo slavai (serbai), paplito krikščionybė.
1180 m. greta susikūrusi serbų kunigaikštystė Raška plėtė savo teritorijas ir paveržė Kosovo bei Metohijos teritorijas iš Bizantijos. Taip Kosovas ir Metohija buvo įjungti į Serbijos karalystę, vėliau buvo imperijos dalimi. Tačiau jau 1371 m. imperijai suirus, Kosovas atiteko Vukui Brankovičiui, t. y. tapo Brankovičių žemės dalimi.
1389 m. birželio 28 įvyko pirmasis mūšis dėl Kosovo tarp Serbijos kunigaikščių ir turkų Osmanų imperijos sultono, kuris baigėsi serbų pergale. Antrasis mūšis dėl Kosovo įvyko 1448 m. spalį, ir po jo pergalę šventė Osmanai. Tarp 1455 m. ir 1912 m. Kosovas priklausė Osmanų imperijai. thumb|left|Kosovo vilajetas XIX a. pabaigoje Valdant osmanams, dabartinio Kosovo teritorija buvo padalinta tarp Prizreno, Nišo, Skopjės sandžakų, kurie tik 1877 m. sujungti į Kosovo vilajetą (valdė ir dalį dab. Makedonijos bei Serbijos). Per 500 turkų valdymo metų krašte buvo diegiamas islamas ir keitėsi tautinė sudėtis: sunkiau naująją religiją priimantys serbai migravo į šiaurę, o juos keitė lengviau islamą priėmę albanai, migravę iš vakarų. Ilgainiui albanų musulmonų populiacija ėmė viršyti serbų krikščionių populiaciją. Etninių albanų proporcijos augimas būdingas regionui ir dabar.
Byrant Osmanų imperijai, Kosovas tapo regionu, į kurį teises reiškė tiek albanai (kurie čia sudarė didžiąją daugumą), tiek serbai (kaip į istorinį Serbijos regioną). Regione augo albanų nacionalizmas, ir turkai palaikė jų interesus. 1912–1913 m. vyko Balkanų karai. Po jų Kosovo regionas atiteko Serbijos karalystei, o Metohija – Juodkalnijos karalystei. 1918 m. Kosovas ir Metohija kartu priklausė Jugoslavijos karalystei, kurios sudėtyje išbuvo iki 1941 m. Slavų (ypač serbų) dominuojama Jugoslavija diskriminavo vietos albanus ir siekė padidinti etninių serbų populiaciją regione.
1941–1945 m. Kosovo neaplenkė Antrasis pasaulinis karas, kurio metu jį užėmė nacių valdoma Albanija. Etniniai konfliktai tarp albanų ir serbų tik paaštrėjo. Nuo 1946 m. iki 1999 m. Kosovas vėl buvo Jugoslavijos sudėtyje, tačiau išskirtas kaip Autonominis Socialistinis Kosovo kraštas Serbijos Socialistinės Respublikos sudėtyje. Nors autonomijoje buvo pasiekti tam tikri laimėjimai albanų švietimo klausimais, jų persekiojimas tęsėsi, o etninė įtampa nemažėjo.
Po 1990 m. Jugoslavijos žlugimo Kosovą liko kontroliuoti Serbija, pradėjusi varžyti albanų teises. 1992 m. albanai išsirinko Ibrahim Rugova savo prezidentu ir paskelbė nepripažintą Kosovo Respubliką. Serbijos atsakomoji reakcija buvo tokia, kad iš Kosovo paplūdo pabėgėlių srautas, ir nuo 1999 m. iki 2008 m. Kosovą ėmėsi administruoti JTO. 2000 m. pradžioje Kosove buvo dislokuota 45 000 karių iš 35 JTO valstybių narių.
2008 m. vasario 17 d. Kosovas paskelbė savo nepriklausomybę, savo parlamente priėmęs Kosovo nepriklausomybės deklaraciją. 2008 m. gegužės 6 d. Lietuvos Seimas pripažino Kosovo nepriklausomybę. 2008 m. birželio 15 d. įsigaliojo naujoji Kosovo konstitucija, pagal kurią, Kosovo vyriausybė perima didžiąją dalį įgaliojimų, kurias iki tol teritorijoje turėjo Jungtinės Tautos.
Administracinis suskirstymas
Pagrindinis straipsnis – Kosovo administracinis suskirtymas
Lazdyninė miegapelė
Lazdyninė miegapelė (Muscardinus avellanarius) – miegapelinių (Gliridae) šeimos graužikas, paplitęs Eurazijoje (ir Lietuvoje). Žiemą užmiega žiemos miegu. Minta augalais, ypač jų sėklomis. thumb|250px|Lazdyninė miegapelė yra delno dydžio
Kosovas
Administracinis suskirstymas
Kosovas padalintas į 38 savivaldybės.
Geografija
Pagrindinis straipsnis – Kosovo geografija
Kosovas yra 10 905 kvadratinių kilometrų ploto ir turi 1,8 milijonus gyventojų („Liet. rytas“/Rytai-Vakarai, 2010-11-20, Nr.46/(891)).
Kosovas turi dvi svarbiausias lygumas: Metohijos baseinas, esantis Kosovo vakarinėje dalyje, bei Kosovo lyguma esanti rytinėje dalyje.
Didžioji dalis Kosovo vietovės yra kalnuota. Šar Kalnai yra esantys pietuose ir pietryčiuose, kurie riboja Makedoniją. Tai yra vienas iš srities populiariausių turistinių ir slidinėjimo poilsio vietų, su Brezovica ir Prevalac kaip svarbiausi turistiniai centrai. Kalnuotoje srityje yra aukščiausias Kosovo kalnas – Džeravica, 2656 metrai virš jūros lygio, esantis pietvakariuose, ribojasi su Juodkalnija ir Albanija.
Kosove yra kelios žinomos upės ir ežerai. Svarbiausios upės yra Baltasis Drinas, tekantis į Adrijos jūrą, Sitnika, Morava, Golakas, ir Ibaras, kuris yra šalies šiaurėje.
Svarbiausi ežerai yra Gazivoda (380 milijonų m³) šiaurės vakarinėje dalyje, Radonikas (113 milijonų m³) pietvakarių dalyje, Batlava (40 milijonų m³) ir Badovakas (26 milijonai m³) šiaurės rytuose.
Gyventojai
Etninės grupės:right|thumb|280px|Kosovo žemėlapis pagal etninę sudėtį (2005 m.)
Kosovo albanų populiacijos metinis prieaugis šiuo metu yra maždaug 1,3 % – vienas iš didžiausių Balkanų regione. 2003 m. Kosovo populiacija buvo net 4,6 karto didesnė nei 1921 m. Bet dabar dėl mažėjančio gimstamumo ir didėjančios emigracijos augimas lėtėja. Iki maždaug 1990 m. Kosovas pasižymėjo labai dideliu gimstamumu – vienai moteriai teko 4 vaikai, bet dabar šis rodiklis sumažėjo iki maždaug dviejų vaikų moteriai ir turbūt kris dar žemiau.
Serbų populiacija Kosove augo daug lėčiau. Per 1948–1991 m. laikotarpį ji padidėjo tik 12 % – 25 kartus mažiau nei Kosovo albanų populiacija per tą patį laikotarpį. Kaip ir daugelis stačiatikybę išpažįstančių etninių grupių, nuo 1990 m. Kosovo serbai turėjo labai žemą gimstamumą (maždaug 1,5 vaiko moteriai) ir daugiau mirčių nei gimimų. Kosovui paskelbus nepriklausomybę, daug serbų emigravo iš regiono, kas sukėlė Kosovo lyderių nerimą.
Kalbos
thumb|200px|Mergaitės švenčia Vaikų dieną Kosovo albanai kalba savo albanų kalbos tarme, tačiau bendrinė albanų kalba yra plačiai vartojama kaip oficiali kalba. Serbų kalba yra taip pat oficiali. Kitos plačiau vartojamos kalbos yra bosnių, romų ir turkų.
Religija
Dominuojanti religija Kosove yra islamas, kurį į regioną atnešė XV amžiuje teritoriją užkariavę osmanai. Didžioji dalis Kosovo musulmonų yra sunitai, taip pat yra bektaši pakraipos atstovų. Islamą išpažįsta daugelis etninių albanų, bosnių, goranių, turkų, ir kai kurie čigonai, egiptiečiai bei ašlakaliai. Vis dėlto, islamas yra nelabai įsišaknijęs į Kosovo visuomenę, kurios didelę dalį sudaro netikintieji. Maždaug 3 % Kosovo etninių albanų tebėra Romos katalikai, o dauguma iš maždaug 100 000 serbų yra stačiatikiai.
Ekonomika
Pagrindinis straipsnis – Kosovo ekonomika
Kosovo valstybė praėjus 9 metams patiria daug sunkumų – aukštas nedarbas, nusikalstamumas, todėl nepriklausomybės sprendimas yra radikalus siekis įveikti minimas negeroves integruojantis į ES ir NATO.
Kultūra
Pagrindinis straipsnis – Kosovo kultūra
Sportas
Dauguma Kosovo sporto šakų federacijų buvo įkurta 2003 m. pagal tuomet išleistą „Sporto įstatymą“. Tais pačiais metais buvo įkurtas Kosovo olimpinis komitetas. Kadangi Kosovas nebuvo Tarptautinio olimpinio komiteto narys, jo sportininkai negalėjo dalyvauti Olimpinėse žaidynėse. Vienintelė šalies sportininkė, dalyvavusi 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, buvo dziudo imtynininkė Majlinda Kelmendi. Ji atstovavo Albanijos rinktinei. 2014 m. Kosovo olimpinis komitetas buvo pripažintas Tarptautinio olimpinio komiteto ir šaliai leista nepriklausomai dalyvauti olimpinėse žaidynėse.
Šalies futbolo klubai žaidžia nacionalinėje futbolo lygoje, įkurtai 1945 m. Lygoje žaidžia 12 komandų, o daugkartinis čempionas yra KF Prishtina klubas (10 čempionų titulų).
Kosovo krepšinio aukščiausioje lygoje žaidžia 9 klubai. Lyga įkurta 1991 m., o daugiausiai kartų čempionu tapo Sigal Prishtina klubas (8 kartus).
Bernotų apylinkė
Bernotų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Mielagėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ignalinos rajonui. 1954 m. prijungtos dalis Budriškės apylinkės, dalis Dietkauščiznos apylinkės ir dalis Kukutėlių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Bernotų apylinkė prijungta prie Dietkauščiznos apylinkės.
Alksniabaravykis
Alksniabaravykis – alksniabaravykinių (Gyroporaceae) šeimos grybų gentis.
Lietuvoje auga viena rūšis – melsvėjantysis alksniabaravykis (Gyrodon lividus).
Vidurio Pohjanma
Vidurio Pohjanma (SV Mellersta Österbotten) – vienas iš 20 Suomijos regionų, besiribojantis su Ostrobotnija, Šiaurės Ostrobotnija, Vidurio Suomija ir Pietų Ostrobotnija. Didžiausias regiono miestas Kannus.
Savivaldybės
Regione yra 8 savivaldybės. Miestai ir miesteliai paryškinti.
Żurrieq FC
Istorija
Sėkmingiausi metai buvo, kai 1982, 1987 ir 1988 užėmė trečią vietą čempionate.
1985 m. Maltos futbolo taurės turnyro nugalėtojai.
Nuo 2000 m. prasidėjo klubo kritimas į žemesnius divizionus.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo Challenge League (II) ir liko šeštoje vietoje.
Kaspars Vecvagars
Kaspars Vecvagars (g. 1993 m. rugpjūčio 3 d. Rygoje) – Latvijos krepšininkas, rungtyniaujantis Lenkijos Ščecino „Wilki Morie“ klube.
2010 m. rugpjūčio viduryje pasirašė ilgalaikę sutartį su Kauno „Žalgirio“ klubu.
Kubelciškės
Kubelciškės – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Šilavoto.
Apatinis žandikaulis
Apatinis žandikaulis – neporinis, vienintelis paslankus kaukolės kaulas, sudarantis apatinės veido dalies griaučius. Judėdamas jis dalyvauja kramtyme ir artikuliuotoje kalboje. Naujagimio kaulas esti porinis, tačiau veikiai smakro kremzlė sukaulėja ir dvi dalys suauga.
Apatinio žandikaulio forma netaisyklinga: jis sudėtas iš pasagos pavidalo kūno ir nuo pasagos užpakalinių galų kylančios porinės šakos.
Apatinio žandikaulio kūnas
left|thumb|287x287px|Apatinis žandikaulis, mandibula. Iš išorinės pusės Apatinio žandikaulio kūno tvirtas ir storas pamatas  paremia aukščiau esančią dantinę dalį. Pamato priekyje smakre išsidėsto trys išaugos: neporinis smakro kyšulys, o nuo jo žemiau ir į šoną - porinis smakro gumburėlis. Dar labiau į šoną, į viršų ir atgal žiojėja viena, kartais dviguba, porinė smakro anga, nuo jos įstrižai aukštyn, į žandikaulio šaką, kyla įstrižoji linija. Pamato vidiniame paviršiuje kyšo smakro dyglys, dažnai dvigubas - viršutinis ir apatinis liežuvio raumenims tvirtintis. Žemiau dyglio, arčiau briaunos, yra dvipilvio raumens duobė bendravardžiam raumeniui prisisegti. Šone iškyla malamoji poliežuvio linija, nuo kurios prasideda platus bendravardis raumuo, sudarantis burnos dugno pagrindą. Linija skiria dvi seklias pailgas duobes didžiosioms seilių liaukoms: žemiau jos yra požandinė duobė, virš jos - poliežuvinė duobė. Šiame paviršiuje ties kapliais kartais esti gana ryškios kaulinės išaugos - apatinio žandikaulio velenas. Vidutiniškai jis pasitaiko apie 2 proc. (lietuvių - 1,3 proc.) atvejų.
Dantinės dalies viršutinė briauna vadinama dantiniu žandikauliu lanku, kuriame, kaip ir viršutinio žandikaulio, atsiveria dantų dubelės, arba alveolės , viena nuo kitos atskirtos tarpdubelinių pertvarų , o kai kurios turinčios ir tarpšaknines pertvaras. Dantinės dalies priekyje matyti dubelių kalvelės. Dantinio lanko pabaigoje, už paskutinio krūminio danties dubelės, užkrūminis trikampis riboja užkrūminę duobę.
Apatinio žandikaulio vystymasis
Apatinis žandikaulis rutuliojasi iš jungiamojo audinio, iš porinio kaulėjimo centro, kuris susiformuoja ties smakro anga šeštą gemalo savaitę. Abi pusės susijungia per pirmuosiuos gyvenimo metus.
Pagrindinės apatinio žandikaulio dalys
Lotynų kalba	-Lietuvių kalba	-Anglų kalba 1.	Proc. condylaris	-Sąnarinė atauga	-condylar process 2.	Proc. coronoideus	-Vainikinė atauga	-coronoid process 3.	Ramus mandibulae	-Apatinio žandikaulio šaka	-Ramus 4.	Linea mandibulae	-Įstrižoji linija	-Oblique line 5.	Juga alveolaria	-Dubelių kalvelės	- Alveolar part 6.	Ramus mandibulae	-Ramus mandibulae	-Ramus 7.	Pars alveolaris	-Dantinė dalis	-Alveolar part 8.	Angulus mandibulae	-Apatinio žandikaulio kampas	-Angle 9.	Corpus mandibulae	-Apatinio žandikaulio kūnas	-Corpus of jaw 10.	Protuberentia mentalis	-Smakro kyšulys	-Mental prtuberance 11.	Tuberculum mentale	-Smakro gumburėlis	-Mental tuberole 12.	Basis mandibulae	-Apatinio žandikaulio pagrindas	-Base 13.	Foramen mentale	-Smakro anga	-Mental foramen
Aistros (žurnalas)
Aistros – spalvotas, gausiai iliustruotas žurnalas, leistas 1931–1932 m. Kaune.
Istorija
Vienas iš bulvarinės spaudos leidinių. Spausdino pramoginio, erotinio pobūdžio lektūrą bei pikantiškas istorijas iš Lietuvos ir pasaulio įžymybių gyvenimo.
Spausdino „Typolit“ spaustuvė Kaune. Išleisti 6 numeriai.
Leidėjas-redaktorius Eduardas Streikas.
Vyčio Kryžiaus ordino Komandoro didysis kryžius
Vyčio kryžiaus ordino Komandoro didysis kryžius – šeštas pagal reikšmę aukščiausias Lietuvos valstybės apdovanojimas. Lietuvos Respublikos Prezidento dekretu Vyčio Kryžiaus ordinu apdovanojami asmenys, pasižymėję didvyriška narsa ir ištverme ginant Lietuvos Respublikos laisvę ir nepriklausomybę.
Istorija
Vyčio Kryžiaus ordinas įsteigtas 1919 m., kai kovose su bolševikais susikūrė Lietuvos kariuomenė. Pradžioje vadintas kryžiumi „Už Tėvynę“ ir buvo aukščiausias valstybės apdovanojimas. 1920 m. vasario 3 d. Prezidento įsaku pavadintas Vyčio Kryžiumi. 1927 m. balandžio 1 d. priimtas Vyčio Kryžiaus įstatymas, o tų pačių metų rugpjūčio 31 d. patvirtintas Vyčio Kryžiaus statutas. 1930 m. rugsėjo 1 d. pavadintas Vyčio Kryžiaus ordinu. 1938 m. lapkričio 23 d. Kaune įvyko Vyčio Kryžiaus kavalierių suvažiavimas, skirtas pagerbti labiausiai pasižymėjusiems kovoje dėl Lietuvos laisvės asmenims.
Vyčio Kryžiaus ordinas – pirmasis 1991 m. sausio 15 d. atkurtas tarpukario Lietuvos valstybės apdovanojimas. 1991 m. pirmuosius Vyčio Kryžiaus ordino ženklus pagamino dailininkas Aloyzas Jonušauskas, vėliau gamino Vilniaus kombinatas „Dailė“, šiuo metu – Lietuvos monetų kalykla ir TŪB „Gurtana“. Iki 1996 m. ordino kaspinus gamino Lietuvos tekstilės institutas, dabar – Danijos firma Morch and Sons Kopenhagoje.
1991–2000 metais Vyčio Kryžiaus ordinu apdovanoti 396 asmenys. Iš jų: 2-ojo laipsnio – 30. Pirmasis ordino ženklas įteiktas 1996 m. Bosnijoje žuvusio vyresniojo leitenanto Normundo Valterio šeimai.
Vyčio Kryžiaus ordino šventė – lapkričio 23-oji – Lietuvos karių diena.
Aprašas
thumb|Ordiną sudaro: Komandoro kryžius gali būti nešiojamas aukščiau nei Komandoro didysis kryžius.
Ordino laipsniai
Vyčio Kryžiaus ordino Komandoro didysis kryžius yra ordino 2-asis laipsnis. Kiti laipsniai:
Vyčio Kryžiaus ordinu apdovanojami asmenys, didvyriškai gynę Lietuvos laisvę ir nepriklausomybę:
Šiuo ordinu gali būti apdovanojami didvyriškai žuvusieji ir asmenys po mirties.
Ordinais paprastai apdovanojama nuosekliai – pradedant nuo žemiausio laipsnio: Riterio, Karininko, Komandoro, Komandoro didžiuoju ir Didžiuoju kryžiais, tačiau Vyčio kryžiaus ordinui ši taisyklė negalioja. Teisę Respublikos Prezidentui teikti kandidatus apdovanoti ordinu turi Vyriausybė, Seimo Pirmininkas ir jo pavaduotojai, Ministras Pirmininkas, Vyriausybės nariai. Teikimai ordinų kancleriui pristatomi ne vėliau kaip prieš du mėnesius iki apdovanojimo dienos – Vasario 16 - osios arba Liepos 6-osios. Juose pateikiama kiekvieno kandidato biografija, nuopelnų aprašymas, duomenys apie ankstesnius valstybės apdovanojimus, nurodymas, kokiam apdovanojimui pristatoma, taip pat asmens tapatybę patvirtinančio dokumento kopija. Už valstybės apdovanojimui teikiamų asmenų duomenų tikrumą atsako juos teikiančios organizacijos, institucijos ir pareigūnai. Teikimai apdovanoti valstybės ordinais, medaliais ir kitais pasižymėjimo ženklais svarstomi Apdovanojimų taryboje. Jos išvados pateikiamos Respublikos Prezidentui, tačiau Respublikos Prezidentas gali apdovanoti ir Apdovanojimų tarybai nesvarsčius. Ordiną iškilmingai įteikia Respublikos Prezidentas arba jo įgaliotas asmuo.
Kegumo savivaldybė
Kegumo savivaldybė  – buvęs administracinis vienetas vidurio Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Kegumas. Savivaldybė sudaryta 2002 m. reformos metu iš Uogrės rajono dalies, 2009 m. praplėsta. Buvo suskirstyta į 3 valsčius (Birzgalės, Kegumo, Rembatės) ir 1 miestą (Kegumą). Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Uogrės savivaldybės.
Šakeliškės apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Tverečiaus valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ignalinos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Dietkauščiznos apylinkės ir Tverečiaus apylinkės.
Nachočanas
Nachočanas - indėnų lenkų valstybė istoriniame Centroamerikos regione, dabartiniame San Salvadore.
Istorija
Valstybę įkūrė lenkų indėnai, šiose vietose gyvenę nuo seniausių laikų. Valstybės įkūrimui didelę įtaką turėjo šiaurėje įvykusi klasikinių majų civilizacijos pabaiga X a., po kurios iš ištuštėjusio Kopano tikriausiai atsikėlė civilizuoti gyventojai, čia įkūrę naują Kakagvatike Sesoli dinastiją ir konsolidavę valdžią.
Nuo X a. visoje lenkų teritorijoje buvo sukurta daug miestų, kuriuos nuo XII a suvienijo bendra kultūra ir valdančioji dinastija.
Jorge Guagua
Chorchė Danielis Gvagva (g. 1981 m. rugsėjo 28 d.) – buvęs futbolininkas, Ekvadoro rinktinės gynėjas.
Karjera
2005 m. Su CD El Nacional klubu tapo Ekvadoro čempionu.
Rinktinės
2001 m. žaidė pasaulio jaunimo čempionate.
Pagrindinėje šalies komandoje rungtyniavo nuo 2001 m. birželio 2 d.
2001 m, dalyavo Copa America bei 2006 m. pasaulio čempionate, bet paprastai nepatenkdavo į startinę komandos sudėtį ir pasirodydavo po keitimų.
KK222
KK222 – krašto kelias, jungiantis Kauną ir Vandžiogalą. Kelio ilgis – 31,26 kilometro. Šiame krašto kelyje „juodųjų dėmių“ nėra.
Kelias prasideda Kaune, Vilijampolėje. Eina Linkuvos, Panerių g. ir Žemaičių plentu. Už viaduko su magistraliniu keliu eina per Sargėnus, kaip Vandžiogalos g. Vėliau eina Kauno rajono savivaldybės teritorija. Svarbiausios gyvenvietės prie kelio – Domeikava, Voškoniai, Vandžiogala. Baigiasi 2 km į šiaurę nuo Vandžiogalos ties Gelnais, kai įsilieja į kelią.
Ušasė
Indų mitologijoje Ušasė (Ušas,, „aušra“) – aušros deivė. Jai skirta 20 Rigvedos himnų.
Vaizduojama kaip jauna, patraukli mergelė spindinčiais drabužiais, važiuojanti karietoje. Ušasė rodo save Visatai, apnuogina krūtis, rengiasi kaip šokėja; ją vadina spindinčiąja, blizgančiąja, šviesiąja, auksine, aprėdyta šviesa ir t. t.
Ušasė prieš aušrą išvažiuoja savo akinančia karieta, pasikinkiusi raudonus arklius arba jaučius, atveria dangaus vartus (tamsos vartus), užpildo Visatą šviesa, apšviečia kelius, lobius, pažadina visus, atneša turtus, gėrybes, karves, arklius, vaikus (iš dalies, sūnus), gyvybę, šlovę, suteikia prieglaudą ir apsaugą. Ypač pabrėžiamas Ušasės vadovavimas dainininkams: ji apdovanoja meistriškumu (Rigveda I 48, 12), nukreipia ir įkvepia dainininką. Ušasė pagimdo Saulę (VII 78, 3), paruošia jai kelią (I 113, 16), atveda ją; pasirodo kartu su saulės spinduliais, grumiasi su Surja, ateina pas jį, išeina iš nakties sesers (IV 52, 1), pakeisdama ją (X 127, 3).
Ušasė tiesia kelius ir žmonėms: ji paruošia kelius, prižiūri juos ir apšviečia. Pati Ušasė gyvena tvirtovėje ant kalno. Ji – dangaus duktė, bet tuo pačiu ir pagimdyta Surjos (II 23, 2), ir ji yra jo žmona (VII 75, 5). Kartu Ušasė – Ašvinų, plg. su lietuvišku žodžiu „ašvienis“) motina (III 39, 3), dievų motina (I 113, 19), karvių ir netgi himnų kūrimo motina (V 47, 1); ji – nakties ir dievų (iš dalies, Aditjų) sesuo, savo tėvo, Sūrjos, Saulės, galbūt Pušano meilužė (V 55); didžiausia reikšmė skiriama incestiniams ryšiams su tėvu – dangumi.
Artimiausius santykius Ušasė turi su soliarinėmis dievybėmis (Surja, Savitaru, Ašvinais, Agniu ir pan.). Ji „labiausiai panaši į Indrą“ (VII 79, 3), bet nežiūrint to, būtent su Indra kyla didžiausias konfliktas: apsvaigęs nuo somos, Indra savo vadžra sudaužo Ušasės vežimą, o Ušasei pavyksta pasislėpti.
„Aitarėja brahmanoje“ (VII) Šunahšepa meldžiasi Ušasei. Kitur, nei „Rigvedose“, Ušasė pasirodo labai retai ir greitai, po vedų laikotarpio, visai išnyksta iš panteono, nors netiesioginius pėdsakus galima aptikti saulės pagalbininke Uši. Ušasės atvaizdo archaiškumas yra neabejotinas; ją lygino su Didžiosios Motinos tipo deivių veidais (hipostzėmis).
Kamaranas
Kamaranas – didžiausia Jemeno kontroliuojama sala Raudonojoje jūroje. Sala yra 108 km ² ploto, 18 km ilgio ir 7 km pločio. Ji yra Arabijos pusiasalio šelfe ir iš trijų pusių apsupta koraliniu rifu.
XIX amžiuje salą užėmė Osmanų imperija. Pirmojo pasaulinio karo metu teritoriją pradėjo valdyti Jungtinė Karalystė. 1967 m. Kamaranas tapo Pietų Jemeno dalmi,  bet po 5 metų sala prijungta prie Šiaurės Jemeno. 1990 m. tapo vientiso Jemeno teritorija.
FIDE vykdomasis komitetas
FIDE vykdomasis komitetas – tai tarptautinės šachmatų federacijos (FIDE) valdymo organas (iki 1980 m. vadinosi FIDE biuras). Įkurtas 1970 m. Zygene FIDE generalinės asamblėjos sprendimu. Vykdomojo komiteto posėdžiai tarp FIDE generalinės asamblėjos sesijų vyksta ne rečiau kaip kartą per metus. Pagal FIDE statutą Vykdomasis komitetas padeda prezidentui įgyvendinti iškeltus jam uždavinius, priima sprendimus dėl Prezidento pateiktų, ar paties Vykdomojo komiteto veiklos klausimų.
Istorija
1970 m. įkūrus Vykdomąjį komitetą, jį sudarė 6 nariai: prezidentas, prezidento pavaduotojas, sekretorius (nuo 1974 m. – 1-as viceprezidentas ir generalinis sekretorius) ir 3 renkami nariai. 1974 m. FIDE suvažiavimas Nicoje priėmė sprendimą praplėsti ir narių padaugėjo iki 9: prezidentas, 3 viceprezidentai, generalinis sekretorius ir 4 Generalinės asamblėjos išrinkti nariai. 1982 m. Liucernoje vykusiame FIDE suvažiavime narių skaičius buvo vėl padidintas – šįkart iki 13. Generalinėj asamblėjoj renkamų narių skaičius išaugo iki 6, viceprezidentų – iki 5. 1986 m. FIDE generalinė asamblėja Dubajuje įtraukė į Vykdomąjį komitetą dar du naujus viceprezidentus ir Vykdomasis komitetas išaugo iki 15 narių.
Nariai
Į Vykdomąjį komitetą įeina: FIDE prezidentas, Garbės prezidentas, Prezidento pavaduotojas, Generalinis sekretorius, Iždininkas, Viceprezidentai, Garbės viceprezidentai, keturi žemynų Prezidentai, keturi žemynų viceprezidentai, Zonų prezidentai, keturi, iš kiekvieno žemyno keturi rinkti nariai, auditorius, tuometinis pasaulio šachmatų čempionas ir tuometinė moterų pasaulio šachmatų čempionė.
Posėdžiai
Kaip taisyklė, kai vyksta šachmatų olimpiada, Vykdomasis komitetas posėdžiauja prieš FIDE Generalinę asamblėją ir kartą per metus, kai nevyksta šachmatų olimpiada. Bet FIDE prezidentas turi teisę sušaukti Vykdomojo komiteto posėdį bet kuriuo metu.
Išskyrus Zonų prezidentus, kiti Vykdomojo komiteto nariai posėdžiuose negali būti keičiami atstovais. Nagrinėjant komisijos darbą, gali būti kviečiami Komisijų pirmininkai bei jų pavaduotojai, bet, jei jie nėra ir Vykdomojo komiteto nariai, jie neturi balsavimo teisė. Visos narės-federacijos kviečiamos dalyvauti Vykdomojo komiteto posėdžiuose.
Vykdomasis komitetas nagrinėja tuos pačius klausimus, juos protokoluoja, kaip ir FIDE generalinė asamblėja, bet negali rinkti renkamųjų FIDE pareigūnų ir balsuoti dėl pasaulio šachmatų federacijos (FIDE) paleidimo. Sprendimus priima balsavimo keliu. Balsavime turi dalyvauti 50 % balso teisę turinčių narių.
913 m.
913 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Liepa arba Rugpjūtis
Georgina Mollo
Georgina Mollo (g. 1983 m. rugpjūčio 29 d. Buenos Airėse) – Argentinos aktorė. Mollo gerai žinoma iš Cris Morena kurtų serialų kaip "Chiquititas" ("Mažyliai"), "Rebelde Way" (Maištingas amžius) ir Rincón de Luz (Šviesos kampelis).
Georgina gimė Chorchės ir Adrianos Moljo šeimoje. Turi tris seseris Natalia, Jennifer ir Estefanía.
Karjera
Georginos Mollo kaip aktorės debiutas buvo 1995 m., kai ji suvaidino Georginos rolę seriale "Chiquititas" ("Mažyliai"). Taip pat įrašė keturis "Chiquititas" albuvo garso tekelius (1995–1998). "Chiquititas" buvo rodomas Brazilijoje, Izraelyje, Rusijoje ir daugelyje kitų šalių. Mollo bendradarbiai buvo Agustina Cherri, Maria Jimena Piccolo, Facundo Arana, Camila Bordonaba, Romina Yan, Santiago Stieben, Carlos Pedevilla ir daugelis kitų garsių aktorių. Serialą paliko 1998 m., kad atliktų Flavia'os Scarpelli rolę televizijos seriale "Trillizos! dijo la partera", kuris sulaukė vidutinės sėkmės Argentinos televizijoje.
Po trejų metų pertraukos, 2002 m. Mollo sugrįžo į televiziją, ir suvaidino populiariajoje telenovelėje „Rebelde way“ ("Maištingas amžius") Luna'ą Fernández. Serialas tapu hitu daugelyje šalių ir taip reklamavo seriale sukurtą grupę "Erreway", sudarytą iš keturių pagrindinių veikėjų (Camila Bordonaba, Benjamín Rojas, Luisana Lopilato ir Felipe Colombo). Koncerte "Erreway en Grand Rex" aktorė buvo pritariamuoju vokalu. Po pirmojo sezono paliko šou.
2003 m. Mollo pasirodė kaip Clarita televizijos seriale "Rincón de Luz" ("Šviesos kampelis").
Nuo 2005 m. aktorė nebegrįžo vaidinti į televiziją. Ji turėjo kelis vaidmenis teatre, bet dabar ji studijuoja ir dirba.
Adenothamnus
Adenothamnus – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis. Pavadinimas sudarytas sujungus du graikų kalbos žodžius: aden- (liauka), thamnus (krūmas).
Juozas Tamošauskas
Juozas Tamošauskas - tarpukario Lietuvos jūrų karininkas.
Biografija
1920 m. kovo 2 d. paskirtas gardemarinu į Vladivostoko jūrų karo mokyklą. Besimokydamas per plaukiojimo praktiką buvo nuplaukęs į Indiją, iš jos laivu „Jakut“ į Afriką. Grįžęs 1920 m. gruodžio 10 d. paskirtas į mokomąjį laivą „Didžioji kunigaikštienė Ksenija Aleksandrovna“, su kuriuo plaukiojo iki 1921 m. vasario 10 d.
Nuo 1921 m. gruodžio 28 d. iki 1922 m. vasario 14 d. plaukiojo mokomuoju laivu „Mariak“. 1922 m. liepos mėn., išlaikęs egzaminus, karinio laivyno Bireznoje vado įsakymu pakeltas į karininko „karabelnij gardemarin“ laipsnį ir liepos 14 d. paskirtas tarnauti į laivą „Mariak“. Liepos 28 d. paskirtas jūrų karo mokyklos 4-osios kadetų kuopos jaunesniuoju karininku. 1923 m. liepos mėn. paskirtas gardemarinų kurso kuopos vadu ir tas pareigas ėjo iki 1924 m. gegužės 31 d., kai savo noru išėjo iš laivyno ir išvyko ieškoti giminaičių.
Kelis mėnesius pagyvenęs pas seserį Rumunijoje, išvyko į Balstogę, kur tikėjosi rasti tėvus, bet neradęs, patarnavęs banke ir užsidirbęs pinigų, 1926 m. rudenį atvyko į Lietuvą. Apsigyveno tėvų ūkyje, Telšių apskrityje (tėvai buvo sugrįžę anksčiau, tėvas profesoriavo Kauno universitete ir 1925 m. mirė).
1927 m. liepos 1 d. įstojo į pasienio policijos jūrų apsaugos laivą „Prezidentas Smetona“. Čia tarnavo iki 1928 m. kovo 15 d., nes po sužeidimo, gauto suimant kontrabandinį laivą „Hassan Bier“, išėjo pasigydyti ir ūkininkavo žmonos ūkyje, Telšių apskrityje.
1934 m. spalio 1 d. vėl priimtas į tarnybą pasienio policijos laivyne. 1935 m. sausio 1 d. suteiktas jūrų apsaugos kapitono laipsnis.
1940 m. liepos 3 d. buvo priimtas Krašto apsaugos ministerijos civiliniu tarnautoju ir paskirtas I inžinerijos bataliono 1-osios kuopos būrio vadu. 1940 m. liepos 20 d. karo laivo vadui Labanauskui su dviem karininkais pasitraukus į Vokietiją, liepos 21 d. kpt. ltn. J. Tamošauskas laikinai ėmė vadovauti karo laivui „Pirmūnas“ (buv. „Prezidentas Smetona“), įrašytas į jūrininkų specialybės karininkų atsargą atsargos kapitono leitenanto laipsniu.
1940 m. rugsėjo 1 d. Juozas Tamošauskas perkeltas į Karo technikos štabą.
FIDE prezidento taryba
FIDE prezidento taryba – tai tarptautinės šachmatų federacijos (FIDE) valdymo organas. Tarp Generalinės asamblėjos ir Vykdomojo komiteto sesijų, Prezidento taryba, išskyrus kai kuriuos apribojimus, sprendžia organizacijai iškilusius uždavinius.
Nariai
Į Prezidento tarybą įeina: FIDE prezidentas, Garbės prezidentas, Prezidento pavaduotojas, Generalinis sekretorius, Iždininkas, Viceprezidentai, Garbės viceprezidentai, keturi žemynų Prezidentai, tuometinis pasaulio šachmatų čempionas ir tuometinė moterų pasaulio šachmatų čempionė. Auditorius, rinktas Generalinėje asamblėjoje negali būti Prezidento tarybos nariu.
Pasiūlymų komitetas
Pasiūlymų komitetas susideda iš: FIDE prezidento, prezidento pavaduotojo, Generalinio sekretoriaus, Iždininko ir dviejų viceprezidentų, išrinktų prezidento rinkimuose. Jis gali būti sušauktas neatidėliotinų ir vystymosi klausimų naginėjimui. Visi Pasiūlymo komiteto priimti sprendimai dar turi būti patvirtinti Prezidento taryboje.
Sprendimų priėmimas
Sprendimai priimami balsavimo keliu. Balsuoja Prezidento tarybos nariai. FIDE Prezidento taryba negali priimti sprendimų dėl:
pareigūnų rinkimų, statuto keitimo,
taisyklių ir turnyrų komisijos nuostatų keitimo,
rinkimų nuostatų keitimo.
Nuorodos
[https://web.archive.org/web/20130607080440/http://www.fide.com/component/content/article/1-fide-news/7054-list-of-decisions-of-the-2013-2nd-quarter-fide-pb.html 2013 m. 2-o ketvirčio Prezidento tarybos posėdžių sprendimai]
Marija Aldona Aleknienė-Juškaitė
Marija Aldona Aleknienė-Juškaitė (g. 1934 m. lapkričio 5 d. Panevėžyje) – choro dirigentė ir pedagogė.
Biografija
1951–1955 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos mokykloje (dėst. M. Karka ir A. Liberis), o 1955–1960 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. A. Kačanausko ir doc. K. Kavecko klasės). Studijuodama vadovavo Vilniaus miesto mėgėjų chorams ir vokaliniams ansambliams.
1960–1995 m. Panevėžio J. Švedo pedagoginės muzikos mokyklos (konservatorijos) dirigavimo ir kitų chorvedybos disciplinų dėstytoja, parengė apie 60 jaunųjų chorvedžių. Be pedagoginio darbo, nuolat dirbo su miesto mėgėjų chorais ir vokaliniais ansambliais.
1960–1964 m. vadovavo Spirito kombinato vyrų chorui, 1964–1967 m. Buitinio gyventojų aptarnavimo kombinato mišriajam chorui. Chorus parengė Panevėžio miesto ir respublikinėms dainų šventėms.
1965–1970 m. buvo Panevėžio baldų kombinato ir Vandens projektavimo instituto vyrų bei moterų vokalinių ansamblių vadovė.
1977–1981 m. „Lietkabelio“ gamyklos mišriojo choro chormeisterė, 1983–1987 m. Pieno kombinato moterų vokalinio ansamblio vadovė – ansamblis miesto apžiūrose pelnė pirmųjų vietų. 1981–1990 m. Panevėžio prekybos mokyklos merginų choro vadovė, vėliau miesto prekybos valdybos moterų choro „Volungė" parengiamosios grupės vadovė.
1961–1965 m. Panevėžio miesto dainų švenčių dirigentė.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Vaidotas Pridotkas
Vaidotas Pridotkas (g. 1984 m. balandžio 6 d. Vilniuje) – buvęs Lietuvos krepšininkas.
2009 m. vasario 2 d. sudarė vienerių metų sutartį su Šiaulių „Šiaulių“ klubu. 2009 m. spalio 27 d. pradėjo žaisti Prienų „Rūdupio“ komandoje, iki tol, kol gaus geresnio pasiūlymo iš užsienio klubo.
2009 lapkričio pabaigoje išvyko į Prancūzijos trečiosios lygos Šampanės Šalono „ESPE Basket“ komandą. 2012 m. rugpjūčio pradžioje pasirašė vienerių metų sutartį su Šarlevilio-Mezjero „Charleville“ klubu, kuris žaidžia antrojoje lygoje.
2019 m. rugpjūčio pabaigoje paskelbė, kad baigia profesionalo karjerą.
Future Boy Conan
Future Boy Conan – anime serialas, transliuotas visoje Japonijoje NHK kanalu nuo 1978 m. balandžio 4 d. iki spalio 31 d. Oficialus angliškas pavadinimas, naudotas „Nippon Animation“, yra „Conan, The Boy in Future“. Visos 26 serijos buvo sukurtos „Nippon Animation“ studijos ir Hajao Mijadzakio (režisierius, veikėjų ir parengiamųjų maketų kūrėjas), Isao Takahata (parengiamieji maketai) ir Yošijuki Tomino (parengiamieji maketai). „Future Boy Conan“ yra Aleksandro Kėjaus (Alexander Key) romano „The Incredible Tide“ ekranizacija.
Siužetas
Istorija prasideda 2008 metų liepą, kai žmonija susiduria su sunaikinimo grėsme. Viską niokojantis karas tarp dviejų didžiulių tautų su ultramagnetiniais ginklais virto tokiu milžinišku, kokio niekas nebuvo matęs, ir pasaulyje sukėlė sumaištį, pasireiškusią žemės drebėjimais, cunamiais. Žemės plutoje atsivėrė didžiulės prarajos, plokštės ėmė smarkiai judėti ir penkiems žemynams ėmė grėsti žūtis po vandeniu.
Grupės žmonių bandymas išskristi į kosmosą baigėsi nesėkme, mat jų kosminiai laivai buvo prievarta sugrąžinti į žemę ir sunaikinti – tai sudaužė visas viltis. Tačiau vienam iš kosminių laivų pavyko išvengti sunaikinimo ir nukristi į mažą salą, kuri stebuklingai atlaikė masinį naikinimą. Kosminio laivo įgula apsistojo šioje saloje. Išlikusiems gimė berniukas, pavadintas Konanu (Conan). Jis atnešė vilties prošvaistę žemei. Po kelerių metų didžioji dalis išgyvenusių mirė nuo senatvės ir vieninteliai saloje likę buvo Konanas ir jo senelis. Jiems sutikus mergaitę vardu Lana prasidėjo nuotykiai.
Veikėjai
Conanas (Conan) įgarsino: Noriko Ohara. Pagrindinis serialo veikėjas. Vienuolikmetis berniukas, kuris užaugo saloje kartu su seneliu. Jis labai stiprus ir gali kabėti ant uolų krašto laikydamasis vien kojų pirštais. Konanas – Lanos draugas.
Monsley‘us (Monsurī) įgarsino: Rihoko Jošida. Jaunas Pramonės kariuomenės vadas. Jis tampa antruoju ne iš salos kilusiu gyventoju, kurį pamatė Konanas. Skraidančiu laivu jis sekė Lepkos karius padėdamas jiems ieškoti Lanos, taip pat vadovavo High Harbouro invazijai. Vis dėlto Monsley‘us nepateisino Lepkos ambicijų ir stojo į kovą prieš jį kartu su Konanu.
Jimsy (Jimushī) įgarsino: Kadzujo Aoki. Laukinis berniukas, gyvenęs pirmoje saloje, į kurią atkeliavo Konanas. Jis greitai tapo pirmuoju Conano pagalbininku gelbėjant Laną. Dėl nuolatinio alkio Jimsys yra puikus medžiotojas. Dyce (Daisu) įgarsino: Ičirō Nagai. Dyce‘as yra Pramonės gyventojas ir „Barracuda“ laivo kapitonas. Serialo pradžioje jam pirmam buvo liepta nužudyti Laną, bet leidęs jai pabėgti buvo pradėtas persekioti ir suimtas. Dyce‘as – komiškas veikėjas, galiausiai prisijungiantis prie Konano būrio.
Lepka (Repuka) įgarsino: Iemasa Kajumi. Pramonės valdytojas, veikiantis Pramonės aukščiausioje taryboje kartu su grupe mokslininkų. Plėtojantis serialui jis tampa Pramonės diktatoriumi ir pagrindiniu neigiamu veikėju. Lepka nori išgauti saulės energijos gamybos paslaptį iš profesoriaus Lao, kad padarytų savo ginklus dar galingesnius ir galėtų valdyti visą pasaulį.
Dr. Lao (Rao - hakase) įgarsino: Masato Jamanouči. Lanos senelis ir Pramonės aukščiausios tarybos narys. Tarybą jis paliko supratęs tikruosius Lepkos kėslus. Jis tiki, kad Pramonės žmonės turi atsisakyti ginklų ir pradėti naują gyvenimą.
Anime
„Future Boy Conan“ pirmiausia rodytas Japonijoje, NHK televizijoje 1978 metais nuo balandžio 4 d. iki spalio 31 d., trečiadieniais, 19:30 val. Anime buvo reguliariai rodomas ir Japonijos palydovinių televizijų. Vakarų animacijos studija „Animax“ dubliavo šį serialą anglų kalba ir parodė jį Pietryčių ir Pietų Azijoje pavadinimu „Conan, The Boy in Future“. Serialas buvo išverstas į kitas kalbas, tokias kaip prancūzų, ispanų, italų, portugalų, turkų ir arabų. Šį anime pamatė Europos, Lotynų Amerikos, Arabijos bei daugelio kitų pasaulio šalių gyventojai.
Kubetkiškiai
Kubetkiškiai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Raseinių.
Sekonių apylinkė
Sekonių apylinkė (arba Sekonų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Tverečiaus valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ignalinos rajonui. 1954 m. prijungtos Bobėnų apylinkė ir Didžiasalio apylinkė, o dalis Sekonių apylinkės prijungta prie Dysnos apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Sekonių apylinkė prijungta prie Dysnos apylinkės ir Tverečiaus apylinkės.
Abdal Chakas I Abu Mahometas
Abdal Chakas I Abu Mahometas (abd al-ḥaqq ben miḥyū al - marīnīy, arab.: عَبد الحَقّ بن مِحيُو المَرِينِيّ, g. nežinoma – m. 1217 m. rugsėjis) – Marinidų dinastijos įkūrėjas.
Istorija
Banu Marin (arba Marinidai) XII a. pabaigoje buvo Almochadų sąjungininkai ir dalyvavo mūšyje prie Alarkos. Šiame mūšyje žuvo jų vadas Maksijus ir Marinidams vadovauti pradėjo jo sūnus Abdal Chakas I-is, kuris laikomas dinastijos pradininku.
Vokietijos futbolo varžybos 2009–2010 m.
Vokietijos futbolo varžybos 2009–2010 m.
KK223
KK223 – krašto kelias, jungiantis Užventį ir Varnius. Kelio ilgis – 19,88 kilometro. Šiame krašto kelyje „juodųjų dėmių“ nėra.
Kvilyčiai
Kvilyčiai arba Žukovas, Žukovka (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. , nuo 2008 m. Жуково) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietvakarinėje dalyje, Bagrationovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Pograničnojės kaimo gyvenvietės kaimas.
KK223
Maršrutas
Kelias prasideda Užventyje, sankryžoje su ir. Eina Kelmės ir Telšių rajonuose. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Kolainiai, Veniai, Ožtakiai. Baigiasi 1 km į pietus nuo Varnių, kai įsilieja į. Kelias dusyk kerta Ventą.
Kvilyčiai
Istorija
Varmės žemės kaimo pavadinimas Kvēlitai prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Šventapilės apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kroicburgo rajono, vėliau Bagrationovsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Piatidorožnojės apylinkės kaimas.
Britų apdovanojimai 2007
Britų apdovanojimai 2007 yra jau 27-ą kartą vykstantys Didžiosios Britanijos pop muzikos apdovanojimai, kuriuos rengia Britų muzikos industrija ir vyksta vasario 14 d. Londono „Earl's Court“ arenoje. Šou pritraukė net 5.43 mln žiūrovų, per jos transliavimą.