cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Revolveris (filmas)
Turinys
Kalėjimo viršininko pavaduotojo Vito Kiprianio žmona Ana pagrobiama, o mainais nusikaltėliai pareikalauja paleisti nedidelį plėšiką Milo Ruizą. Jis suorganizuoja pabėgimą, tačiau pats jį sulaiko ir nugabena į savo namus, norėdamas turėti garantą bei išsiaiškinti, kas visą tai organizuoja ir kam jiems reikalingas kalinys. Ruizas, kuris pats yra prancūzas ir kurio draugas buvo ankstesnio nusikaltimo metu, sugeba išsilaisvinti, tačiau neįstengia nužudyti policininko ir dabar abu tampa bendrininkais, mat Ruizas nežino nei kas jį nori išlaisvinti, nei kur Kiprianio žmona. Sužinoję, kad žmona išvežta į Paryžių, jie padirbtais dokumentais pereina sieną ir toliau mėgina išsiaiškinti painiavą. Aiškėja, kad nusikaltėliai, pagrobę Aną, nori nužudyti Ruizą, mat šis vienintelis žino kur palaidotas jo buvęs bendrininkas, kurio kūną kitas jo draugas, muzikantas El Nino atpažino kaip stambaus finansininko žudiką. Kiprianiui pasiūlomas sandėris pačiam nužudyti Ruizą, kad būtų paleista žmona. Jis kreipiasi į policiją, tačiau nesulaukia deramos pagalbos ir galiausiai įvykdo nusikaltėlių planą, kad atgautų žmoną...
Kraitkubilis
Kraitkubilis (dar kraičkubilis, vožtuvis) – medinis kubilas su dangčiu kraitiniams drabužiams, audiniams laikyti. Buvo gaminamas iš eglės medienos šulų, kuriuos keliomis eilėms aplenkdavo lazdyno lankais.
XIX a. pr. kraitkubilis buvo naudojamas visoje Lietuvoje. Žemaitijoje ir Užnemunėje iš apyvartos išėjo XIX a. pab., ilgiausiai naudotas rytų Dzūkijoje – iki XX a. Vėliau kraitkubilius išstūmė skrynios ir kuparai, jie imti naudoti miltų, grūdų laikymui.
Jiezno seniūnija
Jiezno seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Prienų rajono savivaldybės rytuose.
Istorija
Seniūnija įkurta 1995 m. balandį.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 9 seniūnaitijos:
Ramūnas Bytautas
thumb|260px|Grupė lietuvių inteligentų [[Maskva|Maskvoje. Iš kairės, sėdi: Kazimieras Pietaris, Ramūnas Bytautas, Petras Klimas, Stasys Šilingas, Agnietė Ambraziejūtė. Iš kairės, stovi: Rapolas Skipitis, Stasys Naginskas, Vladas Bukaveckas, Antanas Vienuolis-Žukauskas, Juozas Papečkys, Marcinkus, Juozas Nemeikša, Bytautas.]] Ramūnas (Romanas) Bytautas (g. 1886 m. rugpjūčio 21 d. Drobūkščiai, Varnių valsčius – 1915 m. birželio 22 d. Leisinas, Vo kantonas, Šveicarija) – lietuvių filosofas, psichologas ir publicistas.
Derino materializmą su idealizmu, aiškinosi tautos esmės ir savimonės klausimus, nacijos formavimosi principus. Kalbą laikė svarbiausiu tautos požymiu. Buvo vienas pirmųjų Lietuvos profesionalių filosofų.
Biografija
1912–1913 m. Maskvos gimnazijose dėstė psichologiją, logiką, lotynų ir rusų kalbas. Buvo paliktas prie Filosofijos katedros rengtis doktoratui. 1912–1913 m. mokytojaudamas Maskvoje daug kur sekė kaime dirbančiu Jauniumi. Bendravo su J. Jablonskiu, dalyvavo jo vadovaujamoje terminologijos komisijoje. Paskatino domėtis terminologija studijų draugą S. Šalkauskį. Parašė ir daugiau straipsnių lietuvių kalbos klausimais. Formavo jo pasaulėžiūrinę kryptį, iškeldamas tris pagrindinius jaunosios lietuvių inteligentijos veiklos principus – demokratizmą, tautiškumą ir individualizmą.
Skleipiai
Skleipiai – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje. Statant hidroelektrinę ir užtvanką per Virvytę, jos lankoje, dešiniajame krante, buvo atkastas stambus riedulys – Skleipių akmuo.
Gyventojai
thumb|left|230px|Užtvanka per Virvytę Skleipių kaime thumb|left|230px|Skleipių akmuo
Ramūnas Bytautas
Mokslinė veikla
Daugiausia rašė kalbos ir filosofinėmis temomis (str. „Šis tas iš lietuvių kalbos filosofijos“) Tai – bene pirmasis tokio pobūdžio darbas lietuvių kalba. Šiame ir kituose straipsniuose kalbos klausimais R. Bytautas teigė, kad kalbos raida sutampanti su kultūros istorija, atspindinti tautos santykį su pasauliu ir mąstymo būdą. Tačiau pagrindinį dėmesį R. Bytautas skyrė filosofinės kultūros ugdymui, daug polemizavo. Įdomų straipsnį R. Bytautas paskelbė apie 1908 m. gegužės mėn. Kaune vykusią Dailės parodą. Straipsnyje R. Bytautas įrodinėjo, kad simbolizmo negalima supaprastinti: juk simbolizmas taip pasireiškiantis tikrove, tik apibendrintai poetiniais vaizdais. Prie tos pačios simbolizmo grupės filosofas priskiria ir M. K. Čiurlionio paveikslus. Apibūdina juos kaip gražius kūrinius, ir norint suprasti jų tikrovės iškreiptumą reikia surasti savyje poetiškumo jausmą. R.Bytautas savo nuomonę grindė tuo, jog tikrovės iškreipimas reikalingas didesniam įspūdžiui pasiekti.. „Lietuvių raštkalbės reikalais“ 1908 m., „Tauta ir tautiškoji sąmonė“ 1912 m., 1913 m.).
P. Dovydaitis 1910 m. žurnale „Aušrinė“ rašė, kad tikėjimas esąs būtinas žmogui, o etika turinti būti grindžiama idealizmu, nes materializmas esąs nemoralių žmonių pasaulėžiūra. R.Bytautas neigė tokius kaltinimus ir pirmiausia korektiškai reikalavo, kad oponentas teisingai dėstytų savo mintis. Atsakydamas dėstė materializmo principus, nors ir pats ne su visais sutiko, tačiau filosofo nuomone, viena yra priimti ar atmesti vienokią ar kitokią teoriją ir kita – ją iškraipyti. Jis teigia, kad pagrindiniai materializmo teiginiai yra šiuolaikinio mokslo „pamatiniai elementai“, ir tai, yra materializmo istorinė reikšmė. Kartu R. Bytautas parodė materializmo ir pozityvizmo skirtumus. Savo mintis R. Bytautas dėstė ramiai, neužgauliojo, mokė naujai diskutuoti. Jo minčių dėstymas vertė ir kitus mąstyti bei kruopščiai rengtis diskusijoms.
Jo filosofinėms pažiūroms turėjo įtakos rusų ir vokiečių filosofai idealistai, dualizmas. Derino materializmą ir idealizmą. Materializmas, pasak jo, aiškina medžiagiškų reiškinių pasaulį ir yra metodologinis gamtos mokslų pagrindas, bet to nepakanka suvokti būties esmei, sąmonės reiškiniams, dvasinei žmogaus veiklai. Savaiminei Visatos raidai paaiškinti neužtenka materializmo, jį reikia papildyti teleologija, materializmą pakeičiant panteizmu. Manė, kad pasaulio esmė geriausiai pažįstama remiantis vidiniu patyrimu. Dorovę traktavo kaip socialinį reiškinį, kuris reguliuoja individo ir visuomenės santykius, turi savo imanentinius dėsnius, kildino ją iš žmogui įgimto siekio sveikai gyventi. Tautą traktavo kaip socialinės, raidos, ekonominių santykių ir istorinių aplinkybių darinį, t. p. kaip vieną sąlygų, reikalingų žmogaus dvasiniam tobulėjimui ir saviraiškai. Klasinę visuomenės struktūrą lemia ekonominiai santykiai, bet, anot jo, socialinių sluoksnių antagonizmą gali panaikinti įgimtas žmogiškumas. Kultūros, tautos pagrindu laikė kalbą, per kurią adekvačiausiai realizuojama nacionalinė savimonė. Savo darbų idėjomis skatinamai veikė modernistines tendencijas lietuvių literatūroje.
R. Bytauto įsitikinimu, filosofinis išsilavinimas būtinas kiekvienam žmogui. Tai „Aušrinės“ redakcija sumanė nuolatinę skiltį „Lavinimosi reikalui“, kurioje būtų pateikiamos humanitarinių mokslų žinios, R. Bytautas parašė straipsnį „Filosofija“. Jis aiškino įvairias filosofijos sąvokas, parodė filosofijos reikalingumą, kėlė filosofijos ir pasaulėžiūros skirtumą, jos santykį su kitais mokslais.‘Filosofija- anot R.Bytauto, - visumos pažinimas. Tai mokslas, kurio tyrinėjimo objektas yra ištisa visuma. Kiti mokslai tyrinėja tik pavienes tikrumos dalis, tik ribotas apsireiškimų dalis, o filosofija kelia uždavinį - ištirti viską. Šitą tikslą filosofija gali pasiekti tik visų mokslų padedama. Pavieniai mokslai teikia filosofijai žinių apie įvairias visuomenės dalis, o filosofija jungia jas į vientisą pasaulio paveikslą. Straipsnio tikslas - sužadinti skaitytojo norą savarankiškai studijuoti filosofiją. Šias mintis R.Bytautas plėtojo ir diskusijoje dėl lietuviškos enciklopedijos leidimo. Pasakojo jog mūsų kultūrai gresia du pavojai:geriausių kūrybinių jėgų nutekėjimas į kitas šalis ir užsisklendimas. Labiausiai apleistos mūsų kultūros sritys, teigė R.Bytautas, yra filosofija ir sociologija, todėl jas reikia plėtoti. Kalbėjo apie tai, kad tik tai turi būti aukštesnė populiarizacija, kurios tikslas - ne mokytis a, b, c savamokslių, nemokančių kitų kalbų, bet duoti šviesuomenei dvasinio peno gimtąja kalba, suteikti mokslininkams progą pasireikšti lietuvybės dirvoje.
Tautos dvasinės kultūros bruožus, dabartinės kultūros sąveiką su praeitimi R.Bytautas išdėstė straipsnyje „Tauta ir tautiška sąmonė“. Jis teigė, kad bajorai nutauto dėl savo klasinio egoizmo.“ R.Bytautas pastebėjo jog aristokratai save laikė pranašesniais, negu kitus tos pačios tautos atstovus. Kalbėdavo apie tai, kad aristokratų socialinė padėtis baudžiavos laikais suteikdavo jiems visišką poelgių laisvę ir progą, be kliūčių tenkinti savo geidulius t. y. visaip koneveikti savo pavaldinius. Prasidėjus tautiniam sąjūdžiui, despotų psichologija negalėjo tuoj išnykti, nes šeimos tradicija neleidusi apleisti tėvų kultūros. Neleidusi to ir klasinė puikybė (pasididžiavimas), nes aristokratai savo kultūrą ir kalbą laikė socialinės aukštesnybės simboliu. Pereiti į kitą socialinį sluoksnį, suprasti jo pozicijas reikėjo didvyriškumo, o jo daugeliui trūko.
Šaltiniai
2. www. lka. lt/EasyAdmin/sys/files/Vertybines_orientacijos. pdf
3. Rėza L. Lietuvių liaudies dainos. Vilnius, Vaga, 1964, 331.
4. Rėza L. Lietuvių liaudies dainos. Vilnius, Vaga, 1964, 111–112.
5. Rėza L. Lietuvių liaudies dainos. Vilnius, Vaga, 1964, 116.
6. Rėza L. Lietuvių liaudies dainos. Vilnius, Vaga, 1964, 112.
7. Bytautas R. Tauta ir tautiška sąmonė. – Aušrinė, 1913 Nr. 22, 25.
Valstybinis muziejus (Amsterdamas)
right|thumb|240px| Valstybinis muziejus Amsterdame, vaizdas iš Muziejų skvero Amsterdamo valstybinis muziejus – Nyderlandų  nacionalinis meno ir istorijos muziejus, esantis Amsterdamo mieste. Jame sukaupta reikšminga olandų „Aukso amžiaus“ dailininkų darbų kolekcija.
Istorija
Muziejus įkurtas 1800 m. Hagoje. Jame buvo eksponuojamos Nyderlandų provincijų valdytojų sukauptos meno kolekcijos. 1808 m. kolekcija buvo perkelta į Amsterdamą ir sujungta su ten buvusia meno kolekcija. Tuo metu muziejus vadinosi Nacionaline meno galerija.
1863 ir 1876 m. vyko konkursai naujajam muziejaus pastatui. Paskutinįjį laimėjo Pierre Cuypers projektas. Muziejaus statybos buvo pradėtos 1876 m. spalio 1 d. Gotikinio, su renesanso elementais, stiliaus pastatas buvo oficialiai atidarytas 1885 m. liepos 13 d. Jo galinis fasadas atsiveria į Muziejų skverą, kurį supa kiti žymūs Amsterdamo muziejai: Van Gogo muziejus, Miesto muziejus ir Deimantų muziejus.
1890 m. prie muziejaus buvo pristatytas priestatas iš senų Amsterdamo namų likučių.
Struktūra
Muziejuje yra šie departamentai:
Taip pat muziejuje yra istorinių tyrimų biblioteka, skaitykla.
Galerijos eksponatai
Keletas iš žymiausių galerijos eksponatų:
Liudvikas II (reikšmės)
Liudvikas I (lokalūs variantai Lui I, Luisas I, I Lajos) gali reikšti šiuos valdžiusius monarchus:
Babonys
Babonys – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurės vakarus nuo Seinų ir apie 114 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Į Babonių sudėtį įjungti Auksakaimio ir Vakantų kaimeliai. Valsčiaus keliai: Radziuškė – Babonys ir Babonys – krašto kelias Nr. 27px|DW651. Pirmojo pasaulinio karo laikų kapinės (36 vokiečių ir (?) rusų karių kapai). Kaimas yra šalia Balčio ežero.
Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1880-1902 m. išleistame Lenkijos Karalystės geografiniame žodyne nurodoma, kad Krasnapolio valsčiui priklausančiame kaime yra 15 namų, kuriuose gyvena 172 suaugusieji gyventojai. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 113 gyventojų, iš kurių 103 lenkai, 6 rusai ir 4 lietuviai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Perkovicė
Perkovicė  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Bialos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 13 km į rytus nuo Palenkės Bialos ir apie 97 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Per kaimą teka Zielavos upė. Kaime yra Perkovicės geležinkelio stotelė.
Žvirbliškė (Kaltanėnai)
Žvirbliškė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Kaltanėnų, netoli kelio.
Istorija
1984 m. spalio 31 d. kaimas iš Ignalinos rajono Linkmenų apylinkės perduotas Švenčionių rajono Kaltinėnų apylinkei.
Zorūbai (Seinai)
Zorūbai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į pietryčius nuo Seinų ir apie 111 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Ribojasi su Seinais, valsčiaus kelių nėra.
Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Varniškės
Varniškėmis vadinami kaimai:
Suomijos futbolo varžybos 2009 m.
Suomijos futbolo varžybos 2009 m.
Apušynai
Apušynai – viensėdis Ukmergės rajono savivaldybėje, 8 km nuo Veprių.
Now Is The Time
„Now Is The Time“ – antrasis Kanados atlikėjos Alanis Morissette albumas, išleistas 1992 metų rugpjūčio mėnesį. Šį, kaip ir debiutinį jos albumą, prodiusavo Leslie Howe’as, o atlikėja pasirašė jį tik savo vardu Alanis. Albumas buvo išleistas tiktai Kanadoje, o su jo pasirodymu baigėsi sutartis su „MCA Records“. Po to, kai pasirodė trečiasis albumas „Jagged Little Pill“ ir Alanis Morissette pasirašė sutartį su „Maverick Records“, jos pirmieji albumai „Alanis“ ir „Now Is The Time“ buvo išimti iš prekybos.
Albumas kritikų buvo sutiktas nepalankiai ir įvertintas kaip nevykusi Madonnos kopija.
Pojelcė
Pojelcė  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Bialos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Now Is The Time
Dainos
Visas albumo dainas parašė Alanis Morissette, Leslie Howe’as ir Serge Côté.
Kelerija
Kelerija (Koeleria) – miglinių (Poaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso daugiametės žolės su šluotelės pavidalo žiedynu. Gentis labai polimorfinė, susidaro vis naujų formų ir rūšis vienas nuo kitų atskirti sunku.
Lietuvoje auga 4 rūšys:
Alksnėnai (Vilkaviškis)
Alksnėnai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurės rytus nuo Vilkaviškio, 6 km į vakarus nuo Pilviškių, prie kelių ir  sankryžos, apie 1,5 km nuo Kauno-Kybartai geležinkelio linijos. Seniūnaitijos centras. Stovi medinė Švč. M. Marijos ėmimo į dangų bažnyčia (nuo 1925 m.), veikia Sūdavos mokyklos skyrius, paštas (LT-70081). Alksnėnų geležinkelio stotis ir biblioteka yra Stirnėnuose, už 1 km į pietryčius nuo kaimo.
Jean-Claude Pascal
Pascal su daina „Nous les amoureux“ atstovaudamas Liuksemburgui, laimėjo 1961 m. Euroviziją. Antrą kartą šiame konkurse dalyvavo 1981 metais – tą kartą su kūriniu „C’est peut-être pas l’Amérique“ liko vienuoliktas.
True Sound of the Underground
Atskirais singlais buvo išleistos dainos „Outrage“, „Sound of the Underground“ ir „24/7“. Pirmosioms dviem buvo nufilmuoti ir vaizdo klipai.
Dainos 24/7 originali versija buvo įrašyta grupės „U.D.O.“ 2005 m.
Kingstaunas
Kingstaunas  – miestas Karibų jūros pietryčiuose, Sent Vinsento ir Grenadinų sostinė ir pagrindinis uostas. Išsidėstęs Sent Vinsento salos pietvakariuose, prie Kingstauno įlankos. Yra dirbtinis giliavandenis uostas, pro kurį gabenama bananai, marantė, kokoso riešutai. Netoliese esantis oro uostas užtikrina susisiekimą su kitomis Vest Indijos salomis.
Kingstaune yra muziejus, anglikonų katedra, botanikos sodas – seniausias Vakarų pusrutulyje (įsteigtas dar 1765 m.). Į šiaurę nuo miesto yra Šarlotės tvirtovė (Fort Charlotte), kurią XVIII a. pabaigoje įkūrė anglai, siekdami apsisaugoti nuo prancūzų invazijos.
Kamorūnai (Druskininkai)
Kamorūnai – kaimas Druskininkų savivaldybėje, 4 km nuo Leipalingio.
Varniškės II
Varniškės II – etnografinis viensėdis Utenos rajono savivaldybės pietryčiuose, 12 km į pietus nuo Tauragnų, Aukštaitijos nac. parke, Tauragno ežero pietrytinėje pakrantėje, prie Tauragnos upelio. Viensėdis įsikūręs tarp miškų, jame yra nuo XIX a. pradžios išlikusių pastatų, išsaugota senoji kaimo užstatymo struktūra. Yra du medžiai – gamtos paminklai: Varniškių ąžuolas ir Varniškių liepa (sunykusi).
thumb|left|250px|Senovinė architektūra miniatiūra|250px|left|Kelias
Istorija
Kaimas minimas nuo XVIII a.
Gusas
Gusas – savivaldybė ir miestas Nyderlanduose, Zelandijos provincijoje, Zuid Bevelende. Mieste gyvena apie 27 000 gyventojų.
Gusas įkurtas XX a. prie upės kranto. Kaimas greitai augo ir XII a. jau turėjo turgaus aikštę ir bažnyčią. 1405 m. suteiktos miesto teisės, 1417 m. leista miesto ribas apstatyti sienomis.
Vsevolodas Bojevas
Vsevolodas Bojevas (1885 m. spalio 11 d. Gardine – 1954 m. spalio 26 d. Čikagoje, JAV) – Lietuvos advokatas, žurnalistas.
Biografija
1906 m. Peterburge leido Rusijos imperijos Valstybės Dūmos valstiečių trudovikų frakcijos organą „Malenkaja gazetka“. Lenkų valdžios persekiojamas iš Vilniaus krašto atvyko į Kauną. Buvo Užsienio reikalų ministerijos juriskonsultas, Kauno VII forte organizavo iš Rusijos grąžintų dokumentų archyvą. 1940 m. rugpjūčio mėn. sovietinės valdžios suimtas, kalintas. 1944 m. pasitraukė į Vakarus, vėliau išvyko į JAV.
Nuo 1921 m. bendradarbiavo Lietuvos leidiniuose „Echo“, „Lietuvos žinios“, „Lietuva“, „Lietuvos aidas“, „Teisininkas“, žurnale „Policija“ nušvietė policijos aktualijas. Kaip teisininkas 1929 m. dalyvavo nuo rašytojų atsiskiriant Lietuvos žurnalistų sąjungai. 1929–1932 m. šios sąjungos narys.
Rangers FC
Rangers Football Club – Škotijos futbolo klubas iš Glazgo.
Istorija
Po 2011/12 m. sezono klubas dėl skolų buvo pašalintas iš Premjer lygos ir perkeltas į ketvirtą pakopą (League Two). Sparčiai kilo į aukštesnius divizionus ir, galiausiai, po dešimties metų pertraukos vėl iškovojo čempionų titulą. Jie užsitikrino nugalėtojų vardus dar likus šešiems turams iki pirmenybių pabaigos.
Žymūs žaidėjai
Klubo komandoje žaidė tokie garsūs futbolininkai kaip
Žvirbliškė (Švenčionys)
Žvirbliškė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Švenčionių.
Gavėnonys
Gavėnonys – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 4 km nuo Veprių.
Pulkas (Palenkės Bialos apskritis)
Pulkas  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Bialos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Viktoras Jasaitis
Viktoras Jasaitis (1901 m. gruodžio 4 d. Stanaičiai, Kybartų valsčius – 1968 m. rugpjūčio 18 d. Luistonas, Aidaho valstija, JAV) – Lietuvos chemikas ir visuomenės veikėjas.
Biografija
1929 m. baigė Vienos universitetą. 1930–1940 m. dirbo Krašto apsaugos ministerijos Ginklavimo valdyboje, 1940–1944 m. Vytauto Didžiojo universiteto Neorganinės ir analizinės chemijos katedros vedėjas; docentas. 1945–1948 m. mokytojavo Hanau lietuvių gimnazijoje (Vokietija), 1946–1948 m. Vokietijos lietuvių bendruomenės Vyriausiosios valdybos ir Tremtinių švietimo tarybos narys. Nuo 1948 m. gyveno JAV. 1949–1950 m. Voterberio tremtinių draugijos pirmininkas, su kitais suorganizavo lituanistinius kursus. Nuo 1951 m. dirbo bendrovėje „Speer Cartridge Works“, vėliau „Cascade Cartridge Works“, viena bendrovės laboratorijų vėliau pavadinta jo vardu.
Tyrimų sritis – sprogstamosios, padegamosios cheminės kovinės nuodingosios medžiagos. Dalyvavo ateitininkų veikloje. Paskelbė straipsnių žurnaluose „Kosmos“, „Mūsų žinynas“, „Trimitas“, „Židinys“. Bendradarbiavo Lietuvių enciklopedijoje.
Chris & Moira
220px|miniatiūra|Chris ir Moira 1994 m.
„Chris & Moira“ – muzikinis duetas iš Maltos, kurį sudarė Moira Stafrace ir Christopher Scicluna.
Moira gimė 1970 m. Maltoje. Nuo 12 metų pradėjo dainininkės karjerą. Atlikėja dalyvavo daugybėje festivalių, kur laimėjo daug apdovanojimų. 1992 metais pelnė geriausios šalies muzikos asmenybės apdovanojimą.
Chrisas gimė 1959 m. Maltoje ir nuo 8-rių metų pradėjo mokytis muzikos. Devintajame dešimtmetyje atlikėjas gyveno Jungtinėje Karalystėje. Jis mirė 2022 m. vasario 18 d., būdamas 62-jų metų.
1994 metais duetas 1994 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse su daina „More than Love“ užėmė penktą vietą. „Chris & Moira“ buvo trečias ir sėkmingiausiai „Eurovizijoje“ pasirodęs duetas iš Maltos. Kaip pritariantys vokalistai Chrisas su Moira dalyvavo šiame konkurse 1993 metais su William Mangion bei 1999 metais su merginų grupe „Times Three“. Pora buvo susituokusi ir iki Kristo mirties įrašinėjo bendras dainas.
Chojevas
Chojevas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bransko valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į pietryčius nuo Bransko, apie 18 km į pietvakarius nuo Bielsko ir apie 48 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Marinavas (Seinai)
Marinavas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietvakarius nuo Seinų ir apie 110 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Valsčiaus keliai: Marinavas – Lasanka ir Marinavas – Seinai. Kaime yra Marinavo žydų kapinės.
Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Lyduvėnai
Lyduvėnai – miestelis Raseinių rajono savivaldybėje, 15 km į šiaurę nuo Raseinių. Seniūnaitijos centras. Miestelis spindulinio plano. Stovi Lyduvėnų Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia (pastatyta 1761 m.), veikia geležinkelio stotis, mokykla su regioninio parko informaciniu centru, biblioteka, paštas (LT-60046).
Miestelis yra Dubysos regioniniame parke, prie Dubysos ir Dratvens santakos. Per Dubysą nutiestas ilgiausias (599 m) ir aukščiausias geležinkelio tiltas Lietuvoje – Lyduvėnų tiltas. Per Lyduvėnus eina geležinkelis Šiauliai–Tilžė, plentai į Raseinius, Šiluvą.
Etimologija
Liaudies etimologija mena, kad čia kadaise stovėjusi Lyduvėnų pilis, kurioje gyvenusi kunigaikštytė Danutė. Išlydėjusi savo mylimąjį į karą su kryžiuočiais, ji vis laukė ir nesulaukė jo grįžtant. Viena likusi liūdėjo („liūdžiu viena“) ir ašaras liejo. Iš merginos liūdesio ašarų ir susidaręs upelis Lyduva, o iš pastarojo – Lyduvėnai. Kita panaši versija teigia, kad tai buvusi ne Danutė, o šio krašto moterys, vienos likdavusios pilyje.
Kitas vietovės aiškinimas siejamas su iškirsto miško lydymu.
Istorija
thumb|left|LDK žemėlapyje miestelis pažymėtas Lidowianij
Lyduvėnų apylinkėse gyventa I tūkstantmečio pradžioje, tuos laikus mena Lyduvėnų I piliakalnis, vadinamas Danutės kalnu, Lyduvėnų II piliakalnis, vadinamas Barsukalniu, Lyduvėnų III piliakalnis, vadinamas Kaukuriu, Lyduvėnų akmuo „su dubeniu“.
Istoriniuose šaltiniuose 1499 m. minimas Lyduvėnų dvaras. Nuo XVI a. jį valdė Chodkevičiai, Rudzinskai, Šemetos, Stanevičiai. 1558 m. Ldk Žygimantas Augustas Lyduvėnams suteikė prie dvaro kurti miestelį, rengti turgus, laikyti karčiamas. 1593 m. minima bažnyčia, 1594 m. – Lyduvėnų valsčius ir miestelis. XVII a. – XVIII a. Lyduvėnai išsiplėtė. 1613 m. Lyduvėnai pažymėti Olandijoje išleistame Lietuvos žemėlapyje. XVI a. minima katalikiška Lyduvėnų bažnyčia, kurį laiką priklausiusi reformatams. 1853 m. jau buvo parapinė mokykla. Po 1831 m. sukilimo panaikinus dvarą susikūrė žydų kolonija. Rusijos imperijos valdymo laikais, XIX a. – XX a. pr., Lyduvėnai buvo valsčiaus centras. 1863 m. sukilėliai sunaikino Lyduvėnų valsčiaus įstaigos dokumentus. XIX a. pabaigoje Lyduvėnai – Raseinių apskrities miestelis.
1916 m. pro Lyduvėnus nutiestas Tilžės–Radviliškio geležinkelis.
1941 m. rudenį nacių okupacinės administracijos įsakymu Dubysos šlaituose prie Lyduvėnų nužudyta – 300 žydų ir komunistų. Po II pasaulinio karo apie miestelį veikė Vėgėlės rinktinės P. Markevičiaus (Pranckaus) Lietuvos partizanų būrys. Okupacinė valdžia 1940–1941 m. ir 1944–1953 m. ištrėmė 8 Lyduvėnų gyventojus. 1952 m. atidaryta biblioteka.
Architektūra
1920 m. buvo atidaryta pradžios mokykla, 1943–1952 m. – septynmetė, 1952–1993 m. vidurinė, 1993–2005 m. pagrindinė.
Koplytstulpis miestelio įkūrimo 440 m. ir mokyklos 175 m. metinėms (atstatytas 1998 m., meistras R. Ramanauskas).
Lyduvėnų geležinkelis tiltas, aukščiausias ir ilgiausias tiltas Lietuvoje 1916 m. pastatytas medinis, 1919 m. – gelžbetoninis, 1944 m. sugriautas, 1952 m. atstatytas, 2005 m. restauruotas.
Gyventojai
1594 m. Lyduvėnų valsčiuje (dvaro valdoje) gyveno 36 šeimos. 1841 m. Lyduvėnuose gyveno 283, 1923 m. – 547 žmonės. 1940 m. gyveno apie 550 gyventojų, 300 iš jų žydų tautybės buvo sušaudyti 1944 m. Nuo 1959 m. gyventojų skaičius mažėjo.
Žymūs žmonės
Apylinkėse gimė:
Dance of the Wicked
Dance of the Wicked – debiutinis Švedijos „old-school metal“ grupės „Sister Sin“ studijinis albumas, pasirodęs 2003 m. Išleistas nedidelės vietinės kompanijos „Sleaszy Rider Records“, jis sulaukė gana palankių kritikų įvertinimų ir vėliau buvo perleistas kompanijos „EMI“ padalinio Graikijoje.
Singlai iš šio albumo dainų leidžiami nebuvo.
Dainos
Dainos „Paint It Black“ originali versija priklauso grupei „The Rolling Stones“.
Sister Sin
Sister Sin – Švedijos heavy metal grupė, susikūrusi 2002 m. Goteborge. Jų muzikos stilius kartais apibūdinamas kaip „old-school metal“.
Istorija
Grupės įkūrėju laikomas būgnininkas Dave Sundbergas, o vokalistė ir pagrindinis grupės veidas Liv Jagrell prisijungė vėliau, atsiliepusi į reklamą laikraštyje.
2003 m. pasirodė debiutinis grupės albumas „Dance of the Wicked“, palankiai sutiktas muzikos kritikų. Įrašą išleido nedidelė kompanija „Sleazy Rider Records“ ir tik vėliau buvo perleistas kompanijos „EMI“ padalinio Graikijoje, todėl grupės nariai tikruoju debiutiniu albumu paprastai įvardina „Switchblade Serenades“, pasirodžiusį tik 2008 m. Iki tol grupė spėjo išleisti dar keletą demo bei EP įrašų.
Albumas „Switchblade Serenades“ debiutavo 107 vietoje JAV renkamame „Top Heatseekers“ sąraše, į kurį įtraukiamos grupės, iki tol niekada nepatekusios į Billboard Top 100. Reklamuodama albumą grupė surengė du nedidelius gastrolių turus JAV, kurių metu „apšildė“ „Motörhead“, „Otep“ ir „Ill Niño“ pasirodymus, o Europoje koncertavo kartu su „Arch Enemy“ bei pasirodė keliuose muzikiniuose festivaliuose Skandinavijoje.
2010 m. grupė išleido albumą „True Sound of the Underground“. Pirmoji daina iš jo „Beat ‘Em Down“ grupės „MySpace“ paskyroje buvo patalpinta dar 2009 m. ir dedikuota neseniai mirusiam boksininkui Ingemar „Ingo“ Johanssonui.
Salsa (muzika)
Salsa – muzikos stilius, kilęs iš Lotynų Amerikos. Kaip ir salsos šokis, salsos muzika yra afrokaribietiškos, ispaniškos, dalinai indėniškos muzikos mišinys. Gausu son, mambo, rumba elementų. Pagrindiniai instrumentai – pianinas, trimitas, konga, trombonas, bosai, klavesai, sensero, cimbolai, gitara. Būdingos ritmingos, energingos melodijos. Salsa labai populiari Kuboje, Puerto Rike, Kolumbijoje, kitose Lotynų Amerikos šalyse.
Sister Sin
Istorija
Po šio albumo grupė vėl išsiruošė į gastroles, kurių metu dažniausiai atliko „apšildančios“ grupės vaidmenį. Viename iš koncertų serijų jie grojo kartu su garsia Vokietijos atlikėja Doro Pesch, su kuria vėliau įrašė „Motörhead“ dainos „Rock‘N‘Roll“ perdirbinį.
Salsa (muzika)
Žymiausi salsos atlikėjai: Ray Barretto, Rubén Blades, Juan Luis Guerra Seijas, Wayne Gorbea, Charlie Palmieri.
Salsa
Sister Sin
Istorija
2011 m. jie pasirodė kartu su „Grave Digger“ jų koncertiniame ture „The Clans Will Rise Again“.
2012 m. „Sister Sin“ išleido albumą „Now And Forever“, o 2014 m. - paskutinį savo darbą „Black Lotus“.
2015 m. lapkričio 7 d. grupė išplatino pareiškimą, kad nutraukia savo veiklą.
Studijiniai albumai
right|thumb|190 px|Liv Jagrell
Selma Björnsdóttir
Selma Björnsdóttir, taip pat žinoma kaip Selma (g. 1974 m. birželio 13 d. Reikjavike) – islandų dainininkė.
Selma Eurovizijos dainų konkurse Islandijai atstovavo du kartus – 1999 ir 2005 metais. 1999 m. Eurovizijos konkurse, vykusiame Jeruzalėje, charizmatiškoji atlikėja ir daina „All Out of Luck“ sužavėjo žiūrovus ir Islandija, surinkusi 146 taškus, nusileido tik tų metų nugalėtojai švedei Charlotte Nilsson. Lietuva tais metais Selmai skyrė 8 taškus.
2005 m. Selma dar kartą atstovavo Islandijai su daina „If I Had Your Love“, bet atstovė pusfinalyje užėmė 16 vietą ir į finalą nepateko.
Glitėnai
Glitėnai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Krekenavos, prie kelio. Teka Lokauša, telkšo mažytis ežeras Glitėnas.
Valparaisas
Valparaisas ( 'rojaus slėnis') – miestas centrinėje Čilėje, 140 km į vakarus nuo Santjago; vienas pagrindinių šalies uostamiesčių ir kultūrinių centrų. Valparaiso regiono sostinė. 263,5 tūkst. gyventojų (2003 m.); aglomeracijoje (su Vinja del Maru, Konkonu ir kt.) – 892,1 tūkst. Nors Čilės sostinė yra Santjagas, Valparaise yra šalies Nacionalinis kongresas. Valparaiso uoste eksportuojama Čilės vyno, vario, vaisių produkcija, vystoma žvejyba. Mašinų ir elektronikos, chemijos, tekstilės, maisto pramonė. Yra 4 dideli universitetai.
Kultūra
2003 m. miestas paskelbtas Čilės kultūros sostine. Valparaiso senamiestis pasižymi unikalia architektūra ir 2003 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Mieste kūrėsi imigrantai iš įvairių Europos šalių bei klestėjo kultūrinis gyvenimas ir tai atsispidi miesto architektūroje. Pastatai išsidėstę amfiteatriškai kalno pašlaitėje, akmenimis grįstos gatvės sudaro labirintus, gausu įvairių bažnyčių. Į aukštutinę miesto dalį patekti padeda funikulierių linijos.
Istorija
Prieš kolonizaciją dabartinio miesto vietoje gyveno indėnai čangosai. 1536 m. vietovę pasiekė ispanų keliautojai, o Juan de Saavedra įkūrė Nuestra señora de las Mercedes de Puerto Claro de Valparaíso gyvenvietę, kurią pavadino pagal savo gimtojo miestelio Valparaiso Ispanijoje vardą. Miestas pradėjo augti tik Čilei atgavus nepriklausomybę ir čia įkūrus karinio laivyno bazę. Valparaisas tapo svarbia krovininių laivų, keliaujančių pro Magelano sąsiaurį, atsargų papildymo vieta. Ypač daug laivų pro Valparaisą vykdavo Kalifornijos aukso karštligės metu. Mieste pradėjo kurtis imigrantai iš Italijos, Vokietijos, Anglijos, Prancūzijos, Šveicarijos. Imigrantai pradėjo steigti mokyklas, vystyti meną ir prisidėjo prie kultūrinio Valparaiso suklestėjimo. 1914 m. atidarius Panamos kanalą miesto reikšmė sumenko ir uostas persiorganizavo prie Čilės produkcijos eksportavimo ir didesnių nei „Panamax“ klasės laivų aptarnavimo.
Juozapava (Ukmergė)
Juozapava – viensėdis Ukmergės rajono savivaldybėje, kairiajame Šventosios krante. Stūkso Juozapavos akmuo.
Žvirbliškės (Giedraičiai)
Žvirbliškės – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Žalvarių.
Sėlė
Sėlė (arba Sėla) – kaimas Utenos rajono savivaldybės pietryčiuose, šalia kelio Tauragnai-Kaltanėnai. Į šiaurės rytus nuo kaimo telkšo Tauragnas, mažas Mirėlio ežeriukas. Seniūnaitijos centras.
Gyventojai
thumb|left|230px|Akmuo Sėlėje
Justina Jasaitytė
Justina Jasaitytė (1911 m. gegužės 25 d. Lieporiai, Šiaulių apskr. – 1986 m. rugpjūčio 6 d. Vilnius) – Lietuvos dainininkė (sopranas).
Biografija
1939 m. baigė Kauno konservatoriją, O. Marini ir E. Vilingo mokinė. 1939-1944 m. Valstybės teatro, 1942-1944 m. Vilniaus operos, 1944-1957 m. Lietuvos operos ir baleto teatro solistė.
Kelis
thumb|right|Sulenktas moters kelis
Kelis – lanksti kojos dalis tarp blauzdos ir šlaunies, kurioje yra sąnarys (kelio sąnarys). Kelio sąnarys- tai didžiausias žmogaus kūno sąnarys, pagal savo sandarą sudėtingasis krumplinis dviašis. Kojai susilenkiant per kelį kelis atsikiša į priekį. Tai būdinga ir kitų žinduolių bei paukščių kojoms. Paukščių kelio sąnarys yra aukštai, paprastai slepiasi plunksnose ir vizualiai sunkiai pastebimas (žmonės nespecialistai keliu neretai vadina paukščio sąnario tarp pastaibio ir blauzdos sritį).
Kelio traumos
Žmonėms griūvant galimos kelio traumos. Dažniausias nedidelis kelio sužeidimas yra kelio priekinio paviršiaus nubrozdinimas. Kitos kelio traumos paprastai yra kelio sąnario traumos.
Kelio apsauga
Saugant kelį nuo traumų ir kitokių pažeidimų naudojamos apsaugos priemonės – kelio apsaugai:
Kelio sąnario mechanika
Ištiesus kelio sąnarį, būna įsitempę šalutiniai, kryžminiai raiščiai bei raiščiai kelio sąnario užpakalyje; kelio sąnarys „surakintas“, sąnario padėtį palaikančių raumenų įtempimas minimalus – padėtį išlaiko sąnariniai paviršiai ir įsitempę raiščiai. Sulenkus apie 5 laipsnius, sąnarys „atrakinamas“ – atpalaiduojami šalutiniai ir priekinis kryžminis raiščiai; tada blauzdą galima ir atgręžti ir nugręžti (pasukti į vidų ir į išorę). Lenkiant toliau, vėl įsitempia šalutiniai ir kryžminiai raiščiai ir vėl galimas tik lenkimas-tiesimas. Lenkimo-tiesimo amplitudė – 130–160 laipsnių; vidinio sukimo – 5-10, išorinio – 30-50 laipsnių.
Kelio panaudojimas
Ant kelių klūpoma, ant vieno kelio priklaupiama. Keliai gali būti panaudojami kabant ant skersinio ar panašiai.
Keliu kai kuriuose kovos menuose ir tiesiog gatvės muštynėse būna smūgiuojama. Žinomiausias smūgis keliu yra smūgis į tarpkojį, efektyvus prieš vyrus, bet draudžiamas sporte ir treniruotėse (kuriose nenaudojama speciali tarpkojo apsauga).
Priešininko kelis yra vienas iš taikinių imtynėse ir smūginiuose kovos menuose. Viena iš gerai žinomų imčių yra kelio laužimas.
Raušiai (Girdavos apskritis)
Šis straipsnis apie Girdavos apskrities kaimą Raušius, apie miestelį Sembos pusiasalyje (dab. Svetlogorskas) skaitykite Raušiai.
Raušiai arba Čaikinas (, nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Železnodorožno miesto gyvenvietės kaimas.
Istorija
Bartos žemės kaimo pavadinimas Rūsjai ar Roūšai prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Girdavos apskrities Girdavos valsčiaus dvaras. Priklausė Girdavos parapijai. 1910 m. buvo 72 gyventojai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Frydlando rajono, vėliau Pravdinsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Višniovojės apylinkės kaimas.
Kraštai
Kraštai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Raubonių, 1,5 km į pietryčius nuo kelio Pasvalys–Biržai, prie Biržų rajono ribos. Stovi Kraštų koplyčia, veikia Pajiešmenių mokyklos pradinio ugdymo skyrius, biblioteka. Saugomas Kraštų miško ąžuolas, buvusi Kraštų geležinkelio stotis, Kraštų dvaro pastatai.
miniatiūra|left|Bendruomenės namai, 2017 m. miniatiūra|left|Renginių vieta
Istorija
thumb|left|Buvęs Kraštų dvaras (dešinėje – koplyčios varpinė) thumb|left|Buvusi Kraštų plytinė
1585 m. istoriniuose šaltiniuose minimas Kraštų dvaras. 1775 m. dvarų dūmų surašyme dvare, priklaususiame baronams Ropams, buvo 12 dūmų. XIX a. pradžioje Kraštų palivarkas priklausė Toplickiams. Vėliau savininkais minimi Baltijos vokiečiai Hanai. 1907 m. likusio be paveldėtojų dvaro valdytoja tapo Biržų apskritis. Jame 1929 m. įkurta našlaičių prieglauda.
XX a. pradžioje pastatyta Kraštų geležinkelio stotis. 1931 m. buvusioje dvaro arklidėje atidaryta pradžios mokykla, kuriai vadovavo mokytojas A. Stonkus. 1971 m. pastatyta nauja mokykla, bet 1991–1999 m. mokykla neveikė. 1949 m. įkurta biblioteka. 1958 m. atidarytas medicinos punktas.
Kraštų plytinė
Apie 1885 m. pradėjo veikti Kraštų plytinė, plytomis aprūpinusi Pasvalio ir Biržų statybas. Geros kokybės iš vietinio molio gaminamos plytos buvo paklausios. 1921 m. pro Kraštus nutiestas siaurasis geležinkelis Joniškėlis–Biržai, kurio atšaka ėjo iki plytinės. 1923–1940 m. plytinė išsiplėtė, atidarytas kalkių cechas, 1938 m. pastatytas aukščiausias apskrityje 59 m. kaminas, apdainuotas net krašto himne („Kur aukštas kaminas Kraštų į dangų galvą kelia…“) 1939 m. pradėjo veikti naujas plytinės cechas. Plytoms degti žiedinėje krosnyje buvo naudojamos durpės, po Antrojo pasaulinio karo – dar ir akmens anglis.
1948 m. plečiant plytinę nugriauta senoji Kraštų šv. Antano koplyčia.
Lietuvoje pastačius kelias silikatinių plytų gamyklas, mažosios molio plytų gamyklos pradėtos uždarinėti. 1967 m. Kraštų plytinėje buvo įsteigta įkalinimo įstaiga, kurioje baigiantys atlikti bausmę kaliniai gamino molinius švilpukus ir kitus suvenyrus. Tai, matyt, nepasiteisino, nes netrukus „lageris“ buvo uždarytas. 1975–1997 m. kaime veikė Joniškėlio statybinių medžiagų gamyklos cechas. Jį uždarius plytinė likviduota.
Aloyzas Paulikas
Aloyzas Paulikas (1950 m. lapkričio 29 d. Šaukliuose, Skuodo raj. – 2009 m. birželio 13 d.) – Lietuvos ir Skuodo rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
Mokėsi Mosėdžio vidurinėje mokykloje. 1972 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, įgijo zootechniko specialybę.
1976–1986 m. Skuodo rajono žemės ūkio valdybos gamybos skyriaus vyr. zootechnikas. 1990–1992 m. Skuodo rajono žemės ūkio skyriaus vedėjo pavaduotojas, vėliau skyriaus vedėjas. 1995–2007 m. Skuodo rajono savivaldybės administratorius, administracijos direktorius. 2007 m. Skuodo rajono savivaldybės tarybos narys, administracijos direktoriaus pavaduotojas. Po sūnaus sukeltos avarijos, taip pat žiniasklaidoje prisiminus anksčiau jo paties sukeltas avarijas iš administracijos direktoriaus pavaduotojo pareigų atsistatydino.
Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Skuodo rajono skyriaus narys.
Sutuoktinė Aldona, vaikai Saulius, Giedrius.
Roberto Miguel Acuña
Robertas Migelis Akunja (Roberto Miguel Acuña; g. 1972 m. kovo 25 d. Aveljanedoje) – Paragvajaus futbolininkas. Buvęs Paragvajaus futbolo rinktinės žaidėjas.
Kuršvaltė
thumb|300px|Vėtrungė su Nidos skiriamuoju ženklu. Kuršvaltė  – Kuršių marių žvejų burinių valčių bendrinis vardas, vartotas Smalininkuose ir kt. Patys žvejai savo valtis pagal dydį bei paskirtį vadindavo bradinėmis, kiudelinėmis, kurnų ar kitokiomis valtimis. Miestiečiai ar atokesnių vietovių gyventojai jas vadindavo bendru kuršių valčių, kuršvalčių vardu. Sovietmečiu Vytautas Gudelis siūlė naują terminą – kuršėnas. Dėl korektūros klaidos tas terminas pavirto iki šiol plačiai naudojamu kurėnu (artimesniu vok. atitikmeniui). Vardas kuršvaltė (primenantis kuršius) labiau tiktų vartoti. Kurėnu vadintinas tik vienas kuršvalčių tipas – kurnų valtis (korno valte).
Aprašymas
Kuršvaltės buvo įvairių dydžių, nurodytas 1 matmuo – dugno ilgis (1 prūsiška pėda – 31,4 centimetro). Kiudelinių būta iki 36–38, kurnų – iki 33, bradinių kuršvalčių – iki 30 pėdų ilgio. Kuršių marių pakrantėse kuršvalčių statyba plėsta gal nuo XIV–XVI a. ar dar anksčiau, atvykstantiems olandų meistrams (1700 m. minėtos tokių meistrų kolonijos Klaipėdoje, Rusnėje ir Labguvoje) taikantis prie vietos sąlygų ir senųjų gyventojų tradicijų. Tą liudija netolimose Aistmarėse statytos lomės, kurios daug kuo (apvadais – korpuso forma, virvynu – burėmis ir kt.) skyrėsi nuo kuršvalčių. Šios buvo puikiai pritaikytos seklioms ir audringoms Kuršių marioms, jų trumpoms bangoms, blogiems orams ir kt. Plokščiadugnės ir plačios kuršvaltės buvo labai stabilios neramiose mariose, praplaukdavo daugelį seklumų. Kadangi sekliose mariose kilis buvo nereikalingas, tenkintasi kuršvaltėmis su šoninėmis šliūžėmis – kilnojamaisiais lentiniais skydais, leidusiais manevruoti, panaudoti įvairių krypčių vėjus. Kuršvalčių korpusas bei pagrindiniai elementai būdavo masyvūs ir tvirti, impregnuoti degutu, ilgaamžiai ir atlaikantys įvairias negandas.
thumb|left|Žvejybos inspektoriaus [[Ernstas Vilhelmas Berbomas|Vilhelmo Berbomo laiškas Liudvikui Rėzai su pagrindinių kuršvaltės dalių aprašymu, 1839]]
Per šimtmečius susiklostė kuršvalčių statytojų amatas bei tradicijos. Įvairūs meistrai statė kiek skirtingas kuršvaltes, skyrėsi jų apvadai, virvynas, įv. detalės ir kt. Žinoma daugybė kuršvalčių variantų. Kai kurios vadintos: „lietuviais“, „lietuviškos statybos". XIX a. pab. kuršvalčių statyba klestėjo vad. Lietuviškoje pakrantėje  – marių pietrytiniame pakraštyje nuo Lujos iki Nemunyno. Kuršvalčių meistrų būta ir kitur – nuo Dravernos iki Labguvos. Minėti kuršvalčių statybos lietuviai meistrai: Kari Baltrus iš Gilijos, Walter Deggim (Degimas) ir Kurt Sakuth (Sakutis) iš Pilkupos, Girnus iš Tovės (visa meistrų dinastija), Giszas (Gižas) iš Dravernos, Heinrich Klischies (Klišys) iš Gilijos, Martin Tautkus iš Gyventės, Krateit (Krataitis) iš Gilijos, Michael Kukulis iš Labguvos ir daug kitų. Nuo senų laikų įprasta žvejams pasirašyti sutartį su kuršvaltės meistru dėl naujos valties statybos. Žvejai iš anksto parūpindavo medienos (pvz., ąžuolo medienai paruošti reikėdavo kelerių metų). Pradėjęs statyti kuršvaltę, meistras su 1 ar keliais pameistriais, padėjėju ir mokiniu apsigyvendavo pas žvejį, įrengdavo kuršvaltės statybos vietą kuo arčiau marių ir maždaug per 5 savaites pastatydavo kuršvaltę už suderėtą kainą. Nuo 1930 m. tradicijos kito: žvejai nuvykdavo į meistrų įrengtas kuršvalčių statybvietes ir užsisakydavo kuršvaltę bei jos įrangą (be burių). Burėmis žvejys visada rūpindavosi pats.
thumb|250px|1. Didžioji burė 2. Mažoji burė 3. Raginė 4. Šprytas / Ardomas 5. Ragas 6. Durkis 7. Elmentas 8. Šliūžė 9. VėtrungėAtskirose vietovėse kuršvalčių burės skyrėsi. Į pietus nuo Karklės ir Rasytės (Budume) buvo populiari didžioji burė lenktu gafeliu. Kitur naudotas archajiškas virvynas su įstriža kartimi (šprytu, kurš. kop. ardomu) stačiakampės formos didžiajai burei išskleisti. Būta ir tam tikro vietinio patriotizmo, kai žvejys, nusipirkęs kuršvaltę iš kitur, keisdavo didžiąją burę į jo vietovėje įprastą. Unikalus kuršvalčių virvyno elementas – mažas priekinis stiebas su mažąja špritine bure naudotas visų rūšių kuršvaltėse. Didžiosios valtys priekyje dar turėjo trikampę burę (raginę). Dar naudota pagalbinė burė brumas (kelta ant stiebo arba ardomo). Nuo aukšto kuršvalčių priekio (rago) borto linija iki stiebo žemėjo dvigubai (kad žvejui būtų patogiau tvarkyti tinklus). Laivugalis (kurš. durkis) buvęs smailas kaip priekis. Jame tvirtintas masyvus vairas su dailiai išlenktu rumpeliu (kurš. elmentu). Plačiausioje kuršvaltės vietoje stiebą laikė masyvus sostas (skersinė ąžuolinė sija). Ant jo buvo patogu skusti žuvis, taisyti maistą, kapoti malkas ugniakurui, sukrautam iš akmenų ant visad šlapio kuršvaltės dugno, priešais vairininko postą. Dengta paragė (priekinė dalis) tiko maisto atsargoms laikyti, ilsėtis vienam įgulos narių. Dengtame kuršvaltės gale pasture laikytas akmenų balastas (juos kilnojant lengviau stumtasi nuo seklumos). Kuršvalčių viduryje buvo sandari dalis sugautoms žuvims laikyti telkšojusiame vandenyje. Ant dugno patiesdavo nuimamas grindų lentas – tiliandas.
Kuršvalčių svarbūs atributai buvo puošnios vėtrungės, valties registracijos nr., rašytas pirmagalyje ir ant didžiosios burės (pvz., GIL 8 – Gilijos kaimo kuršvaltė nr. 8). Dar rašyta ZL (kurš. Zveju laivs). FF (vok. Fischer Fahrzeug). Kuršių mariose bei Nemuno deltoje iki 1944 m. pab. plaukiodavo šimtai kuršvalčių 1928 m. vien pietinėje marių dalyje (be Klaipėdos krašto) naudotos 203 populiariausios kiudelinės kuršvaltės (iš jų Gilijai priklausė 51, Nemunynui – 48, Šarkuvai – 25). Senųjų kaimų pakrantėse stovėdavo dešimtys kuršvalčių su burėmis ar stiebuose padžiautais tinklais. Plaukiota ir mažesnėmis valtimis. Įvairių rūšių kuršvaltės naudotos ne vien žvejybai. Didžiosiomis valtimis rudeniop gabentas šienas iš Nemuno deltos plotų. Savininkai ir kiti kuršvaltes naudojo ir kitokiems kroviniams parplukdyti, gyvuliams perkelti ir kt. Su kuršvaltėmis vykta į prekyvietes, ten gabentos žuvys, užaugintos daržovės ir kt. (liko daugybė atvaizdų: kuršvaltės prie Karaliaučiaus, Tilžės, Klaipėdos turgaviečių). Kuršių marių pakraščių bei Nemuno deltos gyventojams kuršvaltės ilgai buvo pagrindinė transporto priemonė. II pasaulinio karo pabaigoje iš gimtinių pasitraukiantys žvejai daug kuršvalčių nuskandino mariose ir kt., prikrovę akmenų (tikėtasi netrukus grįžti ir kuršvaltes iškelti). Daug išlikusių kuršvalčių suniokojo atvykėliai kolonistai. Sovietiniam ūkiui kuršvaltės netiko. Apie 1960 m. į Vokietiją išvykus daugeliui dar užsilikusių krašto senųjų žvejų, kuršvaltės visai sunyko. Kelios tikros kuršvaltės teliko muziejuose. Pagal senus, pvz., dabar atkuriamos pavienės kuršvaltės (Budžio klubo narių E. Jonušo, E. Gailiaus, R.Adomavičiaus ir kt. pastangomis).
Naujosios Ūtos seniūnija
Naujosios Ūtos seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Prienų rajono savivaldybės pietryčiuose.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 3 seniūnaitijos:
UEFA čempionų lyga 2000–2001 m.
UEFA čempionų lyga 2000–2001 m. – devintasis UEFA čempionų lygos turnyras (46-asis skaičiuojant nuo UEFA čempionų taurės), prasidėjęs 2000 m. rudenį. Turnyrą laimėjo klubas, 2001 m. gegužės 23 d. finale laimėjęs prieš.
Danny Grainger
Daniel Leslie "Danny" Grainger (g. 1986 m. liepos 28 d. Penrite, Anglijoje) – anglų futbolininkas žaidžiantis Škotijos Premier lygoje Hearts klube.
UEFA čempionų lyga 2000–2001 m.
Trečiasis atrankos etapas (1/32 finalo)
Šiame etape pralaimėję klubai pateko į UEFA taurės turnyrą.
Danny Grainger
Karjera
2011 m. liepos 15 d. pasirašė dvejų metų sutarti su St Johnstone.
2011 m. gegužės 25 d. paliko Perto St. Johnstone klubą ir kartu su John Sutton ir Jamie Hamill pasirašė dvejų metų sutartį su sostinės Hearts FC. Naujame klube, Ibrox stadione, debiutavo liepos 23 d. prieš Rangers FC.
UEFA čempionų lyga 2000–2001 m.
B grupė
Galutinė lentelė:
C grupė
Galutinė lentelė:
D grupė
Galutinė lentelė:
E grupė
Galutinė lentelė:
F grupė
Galutinė lentelė:
H grupė
Galutinė lentelė:
Lenkijos muzikos topai
Lenkijos muzikos topai – Lenkijos muzikos įrašų topas. Šis topas susideda iš dviejų oficialių albumų topų bei vieno singlų topo. Visą informaciją surenka Lenkijos fonogramos industrijos organizacija (, ZPAV).
Japonijos transportas
Moderni ir efektyvi Japonijos transporto sistema aptarnauja virš 100 mln. gyventojų.
Lenkijos muzikos topai
OLiS
OLiS (Oficjalna Lista Sprzedaży) yra oficialus Lenkijoje daugiausiai parduodamų muzikos albumų topas. Topas sukurtas 2000 m. spalio 23 d. Informaciją topui renka ZPAV. Sąrašo pagrindą sudaro pardavimai iš parduotuvių EMPiK, Media Markt ir Tesco. Topas paskelbiamas kas savaitę.
Japonijos transportas
Geležinkelio transportas
thumb|Yamanote linija, [[Tokijas]] thumb|[[Tramvajus Kumamoto mieste]]
Lenkijos muzikos topai
OLiS
Pirmasis albumas, tope pasiekęs pirmąją vietą, yra Golec uOrkiestra antrasis studijinis albumas „Golec uOrkiestra2“.