cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sodoma (dailininkas)
Biografija
1518 m. Sodoma grįžo į Sieną, tolimesni gyvenimo faktai menkai žinomi. Yra faktų, kad Sodoma ieškojo darbų aplinkinių kunigaikštysčių dvaruose, pabuvojo Florencijoje, greičiausiai ieškojo užsakymų Lombardijoje. Apie 1526 m. Sodoma Sienoje atliko darbus San Domenico (Šv. Dominyko) bažnyčios Šv. Jekaterinos Sienietės gyvenimo tema. Šios freskos tapo paskutiniu Sodomos kapitaliniu užsakymu. Sienoje Sodomos darbų dar yra San Agostino, San Bernardino bažnyčiose. Vėliau dailininkas dirbo Pjombine, Lukoje, Pizoje (vietos katedroje). Daugelis vėlesniųjų darbų neišliko. Anot Dž. Vazario, dailininkas mirė skurde, piktas ir nepatenkintas viskuo. Sodoma mirė 1549 m. vasario 14 d. Sienoje, vienoje viešų ligoninių. Palaidojimo vieta nežinoma. Didelė Sodomos darbų kolekcija yra sukaupta Nacionalinėje Sienos pinakotekoje.
Amalfio hercogystė
Istorija
Amalfio miestas buvo įkurtas kaip prekybos postas 339 m. 596 m. buvo paskirtas pirmasis Amalfio vyskupas.
Amalfis padėjo išlaisvinti Sikonulfą, tuo pasipriešindamas tuometiniam Benevento kunigaikščiui.
914 m. prefektas Mastalas I (Mastalus I) buvo paskirtas teisėju (patricijumi). 957 m. pastricijus Mastalas II išrinktas hercogu. 958 m. Sergijus nužudė Mastalą II (Mastalus II) ir tapo hercogu Sergijumi I, pradėdamas Amalfio hercogų dinastiją.
981-983 m. Amalfį valdė Salerno kunigaikštystė. 987 m. Amalfio vyskupija buvo pakelta į arkivyskupijos rangą.
1034 m. Amalfis tapo pavaldus Kapujos kunigaikštystei, o 1039 - vėl Salerno kunigaikštystei. 1073 m. normanas Robertas Gviskaras (Robert Guiscard) užkariavo Amalfį ir pasiskelbė Amalfio hercogu ( 'amalfiečių hercogas'). Amalfį ėmė valdyti Sicilijos normanai. 1096 ir 1130 m. Amalfis buvo sukilęs, bet sukilimai buvo numalšinti. Antrasis sukilimas buvo numalšintas 1031 m., kai Amalfį apsiautė sausuma atžygiavusi Sicilijos admirolo Joano kariuomenė ir Georgijaus Antiochiečio laivynas iš jūros.
1135 ir 1137 m. Amalfį nusiaubė Pizos respublikos kariuomenė, ir Amalfis prarado visą įtaką.
Liaubarai (Raseiniai)
Liaubarai – kaimas Raseinių rajono savivaldybės šiaurėje, prie kelio Raseiniai–Grinkiškis. Kaimas ribojasi su Praviršulio tyreliu. 1940 m. dar buvo apie 40 sodybų. Dabar beliko viena sodyba. Kaimas kaip kadastrinė vietovė patenka ir į Radviliškio rajoną.
Beržinis (Ignalinos r.)
left|120px
Beržinis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 5,5 km į šiaurę nuo Dūkšto miesto ir į rytus nuo Dūkšto ežero. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 0,59 km, plotis 0,47 km. Altitudė 153,8 m. Ežerą supa Beržonių pelkė ir Dūkšto miškas. Krantai pelkėti, žemi, rytiniame ir vakariniame pakraščiuose aukštesni. Šiaurės vakaruose išteka Dk-1 upokšnis į Dūkšto ežerą. Beržinis priklauso Šventosios baseinui. Įeina į Gražutės regioninį parką.
Istorija
1932 m. lenkų išleistame okupuotos Lietuvos žemėlapyje ežeras vadinamas Beržona.
Steponas Briedis
Steponas Briedis (1900 m. rugsėjo 20 d. Brukline – 1994 m. vasario 13 d. Jamaika Estate (Niujorkas)) – teisininkas, Amerikos lietuvių visuomenės ir politinis veikėjas
Biografija
1922–1926 m. studijavo teisę Niujorke. Dirbo advokatu. Buvo Niujorko Lietuvių tarybos vicepirmininkas, Lietuvių prekybos rūmų sekretorius, Lietuvių spaudos klubo sekretorius, BALF finansų sekretorius, Lietuvių darbininkų draugijos narys. Amerikos lietuvių socialistų sąjungos (ALSS) pirmininkas. 1949–1952 m. inicijavo Rusijos smurto Lietuvoje tyrimą JAV Kongrese.
Pergalė (spaustuvė)
thumb|right|250px|[[Karoliniškės ir spaustuvės pastatas (viršutiniame dešiniajame kampe)]] Pergalė – spaustuvė, veikusi 1948–1981 m. Vilniuje.
Istorija
Įsteigta vietoje popieriaus gaminių fabriko „Popierius“ (iki 1945 m. vadinosi „Gedimino pilis“) ir iš Kauno atkeltos knygų leidimo bendrovės „Žaibas“ spaustuvės. Iki 1954 m. vadinosi „Janonio spaustuvė“. Spausdino mokslinę, techninę, politinę literatūrą, vaizduojamąją ir blankinę produkciją iškiliaspaude ir operatyviuoju mažuoju ofsetu (rotaprintu). 1981 m. „Pergalė“ prijungta prie spaustuvės „Vaizdas“ ir vadinosi „Šumausko spaustuvė“, bendrove „Viltis“, 1995–2007 m. – AB „Vilspa“.
Algimantas Kezys
Biografija
Pradžios mokyklą pradėjo lankyti Kybartuose, vėliau mokėsi Vilniaus III-oje gimnazijoje. 1944 m. su tėvais pasitraukė į Vokietiją, mokyklos baigimo diplomą įsigijo Dypholco lietuvių gimnazijoje. 1950 m. apsigyveno JAV, įstojo į jėzuitų vienuolyną. 1959 m. baigė filosofiją Lojolos universitete Čikagoje. 1961 m. įšventintas kunigu. Dirbo jaunimo organizacijose, rūpinosi jų spauda. 1963–1967 m. redagavo laikraštį „Žvaigždė“. Jo iniciatyva 1966 m. Čikagoje įsteigtas Lietuvių fotoarchyvas (dab. Stasio Budrio archyvas), iki 2002 m. jam vadovavo; 1980 m. įsteigta „Lietuvių meno galerija“. 1974–1977 m. Čikagos lietuvių jaunimo centro, nuo 1977 m. Amerikos lietuvių bibliotekos leidyklos vienas steigėjų ir vadovas. Devintojo dešimtmečio viduryje atsisakė kunigystės.
Kūryba
Fotografijos menu susidomėjo dar būdamas studentas, apie 1958 m. Sukūrė miesto ir kaimo architektūros, gamtos, abstrakčių vaizdų. Fotografijos metaforiškos, lakoniškos kompozicijos, itin raiškių formų. Nuo 1963 m. rengia individualias fotografijos parodas JAV, Kanadoje, Pietų Amerikos, Europos šalyse. Lietuvoje surengta daugiau, kaip 10 kasmetinių parodų. Redagavo ir išleido monografijų, dailės ir fotografijų albumų. Parengė ir išleido apie 40 meno albumų, knygų. Sukūrė dokumentinių filmų apie lietuvių išeivijos žymius asmenis, kultūros įvykius. Sukaupė lietuvių dailės archyvą. Jo fotografijų turi įvairūs muziejai, iš jų – Čikagos meno institutas, Moderniojo meno muziejus, Metropolitano meno muziejus (abu Niujorke), Nacionalinė biblioteka Paryžiuje.
Konstantinas Adomas Čartoriskis
Konstantinas Adomas Čartoriskis (, 1773 m. spalio 28 d. Pulavai – 1860 m. balandžio 23 d. Viena, Austrija) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras, didikas, Čartoriskių herbo kunigaikštis, Abiejų Tautų Respublikos ir Lenkijos karalystės valstybės ir karinis veikėjas.
Kimpulung Moldoveneskas
Kimpulung Moldoveneskas – miestas šiaurės Rumunijoje, istoriniame Bukovinos regione, prie Moldovos upės. Geležinkelio stotis. Išvystyta pieno, medienos pramonė. Ekologinis turizmas.
Konstantinas Adomas Čartoriskis
Šeima
1802 m. m. vedė, žmona Anelė Radvilaitė, Mykolo Jeronimo Radvilos duktė. Sūnus Adomas Konstantinas Čartoriskis. 1810 m. vedė antrą kartą, žmona Marija Dzieržonovska, vaikai: Aleksndras Romanas Čartoriskis, Marija Zuzana Čartoriska, Konstantinas Čartoriskis, Marija Čartoriska, Jurgis Konstantinas Čartoriskis
Valstybės tarnyba
1809 m. Varšuvos kunigaikštystės kariuomenės pulkininkas, vadovavo regimentui. 1812 m. Kartu su Lenkijos kariuomene dalyvavo Napoleono žygyje prieš Maskvą, Napoleono generalinis adjutantas. 1815 m. Lenkijos Kongreso karalystės kariuomenės brigados generolas. 1816 m. panaikinus karalystę trumpai caro rūmuose Sankt Peterburge tarnavo caro generaliniu adjutantu. Vėliau rūpinosi savo turtais, o 1828 m. persikėlė į Vieną.
Balupėnai (reikšmės)
Balupėnais vadinami kaimai Mažojoje Lietuvoje:
Akachutla
Akachutla – miestas pietvakarių Salvadore, Ramiojo vandenyno pakrantėje, Sonsonatės departamente. 62,4 tūkst. gyventojų (2006 m.). Akachutla – pagrindinis Salvadoro prekybos ir žvejybos uostas. Veikia geležinkelis į San Salvadorą. Išvežama kava, cukrus, balzamas. Naftos perdirbimo, chemijos, žuvies pramonė. Žvejyba. Kurortas.
Istorija
1524 m. ispanų konkistadoras Pedro de Alvarado Akachutlos mūšyje įveikė vietos pipilių gentį. Akachutlos miestas tapo svarbiu Naujosios Ispanijos uostu. Nuo 1838 m. uosto reikšmė ėmė augti, pradėjus eksportuoti kavą ir dar labiau padidėjo 1882 m. nutiesus į Akachutlą geležinkelį.
Jonas Mačiulis (1937)
Jonas Mačiulis (g. 1937 m. sausio 6 d. Kivyliuose, Joniškio rajonas) – Lietuvos filosofas, švietimo ir kultūros darbuotojas, ateizmo propaguotojas, lietuviškųjų spaudos slapyvardžių tyrinėtojas.
Biografija
Mokėsi Pašvitinio septynmetėje ir Šiaulių pedagoginėje mokyklose. 1962 m. baigė Šiaulių pedagoginio instituto Filologijos fakultetą, įgydamas lietuvių kalbos ir literatūros mokytojo specialybę. Dirbo Kruopių vidurinės (Akmenės raj.), Martyniškių septynmetės (Joniškio raj.), Joniškio I vidurinės mokyklų mokytoju, Rukuižių septynmetės mokyklos direktoriumi, Joniškio rajono švietimo skyriaus inspektoriumi. Dalyvavo „Žinijos“, kraštotyros draugijų veikloje.
1974 m. Visuomenės mokslų akademijoje prie SSKP CK apgynė filosofijos mokslų kandidato disertaciją „Šiuolaikinės katalikybės evoliucija Tarybų Sąjungoje (Lietuvos medžiaga)“. 1974–1977 m. dėstė Vilniaus aukštojoje partinėje mokykloje, 1977 m. docentas. 1977–1992 m. Vilniaus universiteto Filosofijos istorijos ir Ateizmo katedrų vedėjas. Paskelbė knygų, straipsnių kultūros istorijos, etikos, laisvamanybės istorijos, ateizmo, religijotyros klausimais. 1992–2011 m. dirbo Lietuvos nacionalinės Martyno Mažvydo bibliotekos Bibliografijos ir knygotyros centro Nacionalinės retrospektyviosios bibliografijos skyriuje.
Kūryba
Talkinant skyriaus darbuotojams, parengė lietuviškųjų slapyvardžių kompiuterinės bazės sudarymo principus bei į ją įrašė apie 38 000 slapyvardžių. Nacionalinė biblioteka išleido J. Mačiulio sudarytus ir parengtus šešis „Medžiagos lietuviškųjų slapyvardžių sąvadui" sąsiuvinius (1995–2010 m.), didelės apimties 2-jų tomų veikalą „Lietuviškieji slapyvardžiai: lietuviškos spaudos iki 1990 m. slapyvardžių sąvadas“ (2004 m.), skirtą lietuviškos spaudos lotyniškais rašmenimis atgavimo šimtmečiui, elektroninę plokštelę „Slapyvardžių sąvadas“ (2007 m.), straipsnių rinkinį „Apie lietuviškuosius slapyvardžius“ (2008 m.).
Yra paskelbęs tekstų, nagrinėjančių lietuviškuosius slapyvardžius istoriniu ir teoriniu požiūriais, rašęs apie atskirus Lietuvos kultūros veikėjus, recenzavęs knygotyrinius bei bibliografinius darbus, skaitęs pranešimus konferencijose, pasitarimuose, paskelbęs memuarinio turinio darbų: apybraižą apie savo gimtąjį kaimą „Kivyliai“ (1996 m.), prisiminimus apie savo giminę „Mačiuliai“ (2001 m.) bei apie Šiaulių pedagoginę mokyklą „Mokykla, kuri visada su mumis“ (1998 m.).
Thomas Pynchon
Tomas Pinčonas (g. 1937 m. gegužės 8 d.) – amerikiečių rašytojas. Jo pirmasis romanas „V", literatūros kritikų buvo įvertintas labai gerai ir rašytojui buvo paskirta Viljamo Folknerio literatūrinio debiuto premija. 1973 m. apdovanotas Nacionaline knygos premija.
Gyvenimas kūryba
Baigęs koledžą, nuo 1954 m. studijavo Kornelo universitete Itakoje: iš pradžių technikos mokslus, vėliau literatūrą. Be kita ko, jam dėstė Vladimiras Nabokovas. 1959 m. baigė šias bakalauro studijas. Studijuodamas, Pinčonas 1955–1957 m. tarnavo kariniame jūrų laivyne. Nuo 1960 iki 1962 jis dirbo „Boeing“ firmoje Sietle ir sudarinėjo techninę dokumentaciją. Netrukus jis iš įmonės išėjo ir visą dėmesį sutelkė į rašymą, o jau 1963 m. pasirodęs pirmasis romanas „V“ (Fau) išgarsino kaip vieną ryškiausių savo kartos JAV rašytojų. Prieš tai jis jau buvo parašęs keletą trumpų apsakymų, kurie 1984 m. išleisti atskira knyga „Slow Learner“.
Theodor Heuss
Theodor Heuss (1884 m. sausio 31 d. Brackenheime – 1963 m. gruodžio 12 d. Štutgarte, Vokietija) – vokiečių politikas, pirmasis Vokietijos Federalinis Prezidentas (1949–1959), FDP veikėjas, žurnalistas.
Biografija
Miuncheno universitete (LMU) bei Berlyno Humboldtų universitete studijavo įvairius dalykus (nacionalinė ekonomija, Literatūra, Istorija, Filosofija, meno istorija ir valstybės mokslai). 1905 m. LMU apgynė disertaciją tema „Vynininkystė ir vynsodininkystės padėtis Heilbrone prie Nekaro“ (, vadovas Lujo Brentano).
Po studijų – politikos redaktorius. 1905–1912 m. vadovavo Friedrich Naumann fondo laikraščiui Die Hilfe Berlyne.
Bibliografija
thumb|Teodoro Heuso knyga Hitlerio kelias, 1932 m. (olandų ir italų k.)
Lyduvėnų akmuo
Lyduvėnų akmuo – akmuo su vadinamąja velnio pėda Lyduvėnų kapinių pakraštyje, Dubysos kairiajame krante.
Akmuo
Vietos gyventojų pasakojimu, Lyduvėnų kapinyne (sunaikintas) buvę du akmenys, vienas 1955 m. dingęs, antras perkeltas į kapinaites. Išlikęs akmuo – pilkas smulkiagrūdis granitas, 1,3 x 1,1 m dydžio. Jo viduryje yra 19–20 cm skersmens apskritas iki 3 cm gylio žiedas, kurio viena pusė nebaigta kalti; žiedo griovelis – 1–4 cm gylio. Iš šono ženklas primena įspaustą apskritą arklio kanopą, kuri vietos gyventojų vadinama velnio pėda. Pasak padavimų, bėgdamas velnias užlipęs ant akmens ir jame liko pėda.
Mayra Sérbulo
Maira Serbulo Kortes (Mayra Sérbulo Cortés) – Meksikos kino, teatro ir televizijos aktorė.
Gimė indėnų šeimoje nedideliame kaime Oachakos valstijoje. Vaikystėje vietiniuose renginiuose dalyvaudovo kaip šokėja, dainininkė. 1987 m. sudalyvavo Centrinio universitetinio teatro peržiūroje ir buvo priimta. Ji padėjo vaidinti teatre, o 1991 m. debiutavo kine, filme „Cabeza de Vaca“. Ji taip pat suvaidino epizodinius vaidmenis įvairiuose Holivudo filmuose, tarp jų Melo Gibsono filme „Apokalipto“. Ji taip pat suvaidino vieną pagrindinių vaidmenų meksikiečių seriale „Espiral“.
Maira Serbulo kaip gimtąja kalba šneka sapotekiškai, taip pat moka ispanų, nahuatlių ir anglų kalbas.
Džabal al Tairas
Džabal al Tairas  – ovalo formos vulkaninė sala Raudonojoje jūroje, vienodu atstumu atitolusi nuo Jemeno ir Eritrėjos. Nuo 1996 m. Jemenas saloje įrengė du stebėjimo bokštus ir mažą karinę bazę saloje.
124 metus miegojęs 2007 m. rugsėjį ugnikalnis vėl išsiveržė.
Geografija
Sala yra raukšlėto paviršiaus, apie 3 km ilgio ir 3,9 kvadratinių km ploto. Nuo Jemeno ją skiria 115 km, nuo Eritrėjos – 150 km.
Istorija
Anksčiau sala buvo žinoma Saibano vardu ir buvo svarbia nuoroda laivams. Iš pradžių visas Raudonosios jūros salas kontroliavo Osmanų Imperija, vėliau šios valdos perėjo Prancūzijai. 1915 m. salą okupavo britų pajėgos. Pasitraukus Didžiajai Britanijai sala atiteko Jemenui.
2007 m. išsiveržimas
2007 m. rugsėjo 30 d. 19 val. vietos laiku ugnikalnis išsiveržė po 124 metų pertraukos. Buvo pranešta, kad pastebėta bent viena didelė lavos banga. Prieš išsiveržimą iš salos buvo evakuoti 29 Jemeno kariai, tačiau vėliau vandenyje buvo pastebėti keli kūnai. Po išsiveržimo atlikus tyrimą išaiškėjo, kad vakarinė salos dalis, kurioje buvo Jemeno karinė bazė, yra įgriuvusi. Žmonių gelbėjimo ir pagalbos operacijose ugnikalnio išsiveržimo metu Jemenui padėjo NATO ir Portugalijos laivai.
Ankstesni dokumentuoti ugnikalnio išsiveržimai vyko XVIII ir XIX (1883 m.) amžiuose. Manoma, kad dar vienas išsiveržimas įvyko 1332 m. Jemeno mokslininkai apskaičiavo, kad prireiks laiko, kol ugnikalnis nusiramins po paskutinio savo išsiveržimo, tad žvejams patartina vengti šios vietos.
Miežiškių herbas
Miežiškių herbas – Miežiškių miestelio ir seniūnijos (Panevėžio rajono savivaldybė) heraldinis simbolis.
Aprašas
Sidabriniame skydo lauke žalias arka išsilenkęs tiltas su trimis atramomis ir turėklais, virš jo - raudonas vertikaliai kylantis mažas paukštis, demonstruojantis pakeltus sparnus.
Istorija
Istorinio herbo Miežiškiai neturėjo, nors tai sena gyvenvietė, Upytės pavieto teismų knygose minima nuo 1586 m. Ten buvo dvarininkų Rajeckų, žiauriai išnaudojusių savo valstiečius, dvaras. Svarstant herbo idėjas, buvo atsižvelgta į vietos bendruomenės siūlymą pavaizduoti tiltą, kuris nuo seno jungia abu Nevėžio krantus ir visus miežiškiečius.
Dabartinis Miežiškių herbas patvirtintas Lietuvos Prezidento dekretu Nr. 1K-1346 2008 m. gegužės 19 d. Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis.
Černiachovsko miesto gyvenvietė
Černiachovsko miesto gyvenvietė  – miesto gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities Černiachovsko municipaliniame rajone. Centras – Černiachovskas. 2011 m. buvo 40 464 gyventojai.
Istorija
Įsteigta vykdant municipalinę reformą 2005 m. gruodžio 15 d. Ribojasi šiaurėje su Kamenskojės ir Kalužskojės kaimo gyvenvietėmis, rytuose, pietuose ir vakaruose su Svobodos kaimo gyvenviete.
Gyvenvietės taryba renkama 5 metams, ją sudaro 19 deputatų, kurie iš savo tarpo renka tarybos pirmininką.
Kaliningrado srities įstatymu Černiachovsko miesto gyvenvietę sudaro:
Šaltiniai
Tschernjachowsk
Vidmantas Brazys
Vidmantas Brazys (1946 m. balandžio 26 d. Balsupiuose, Marijampolės rajonas – 2017 m. kovo 17 d. Vilniuje) – zooinžinierius, savivaldybininkas, Lietuvos ir Marijampolės savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1953–1957 m. mokėsi Balsupių pradžios mokykloje, 1961 m. baigė Vilkaviškio raj. Keturvalakių aštuonmetę mokyklą, 1965 m. – Kapsuko Žemės ūkio technikumą, 1986 m. – Lietuvos veterinarijos akademiją, zooinžinierius.
1965–1968 m. tarnavo TSRS kariuomenėje, 1968 m. Balsupių kolūkio zootechnikas selekcininkas, 1969–1989 m. ir 1991–1992 m. Vinco Kapsuko vardo kolūkio vyr. zootechnikas, 1989–1991 m. šio kolūkio pirmininko pavaduotojas. 1992–1995 m. Marijampolės rajono Žemės ūkio valdybos viršininkas, 1995–1997 m. Marijampolės apskrities viršininko pavaduotojas, Žemės ūkio departamento direktorius. 1997–1999 m. UAB „Marijampolės agrochemija“ direktorius, 1999–2000 m. kooperatyvo „Suvalkijos cukriniai runkeliai“ pirmininkas.
2000–2007 m. ir 2008–2017 m. Marijampolės savivaldybės meras, Lietuvos savivaldybių asociacijos tarybos narys. 2007–2008 m. Marijampolės savivaldybės mero pavaduotojas.
1992–1995 m. Marijampolės rajono tarybos deputatas, nuo 1995 m. kovo iki lapkričio mėn. (LDDP sąraše), 2000–2017 m. Marijampolės savivaldybės tarybos narys.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Marijampolės skyriaus narys, LSDP tarybos narys, Marijampolės skyriaus pirmininkas.
Žmona Birutė, sūnūs Audrius, Algirdas.
Bacchelli
Bacchelli (tikrasis vardas José María Bacchelli Ortega; g. 1952 m. rugsėjo 10 d. Barselonoje) – ispanų dainininkas.
Aštuntojo deš. pabaigoje Bacchelli dalyvavo Benidormo tarptautiniame dainų festivalyje. 1980 metais išleido albumą „Prohibido“. 1981-aisais transliuotojo TVE išrinktas Ispanijos atstovu 26-ajame Eurovizijos dainų konkurse. Konkurse, vykusiame balandžio 4 dieną Dubline, pasirodęs su daina „Y sólo tú“ užėmė 14 vietą iš 20 dalyvių.
Po dalyvavimo Eurovizijoje, Bacchelli išleido antrąjį albumą tokiu pat pavadinimu kaip ir eurovizinė daina, tačiau albumas nesulaukė sėkmės ir netrukus jis pasitraukė iš muzikos industrijos.
SPM-3
SPM-3 Medved (, iš специальная полицейская машина 'specialioji policijos mašina'; 'lokys') - Rusijos konstrukcijos policijos šarvuotis su sustiprinta priešminine apsauga, Tai rusiškas JAV MRAP ( 'minoms atsparus, nuo pasalų apsaugotas') šarvuočių analogas. SPM-3 sukonstravo Rusijos kompanijos OOO „Karinė pramoninė kompanija“ padalinio OOO VIC specialistai. Pagamintas vienas prototipinis egzempliorius.
Paskirtis
SPM-3 Medved numatytas naudoti policinėse pajėgose kaip transporto priemonę ir operatyvinė tarnybinę mašiną atliekant priešteroristines operacijas, malšinant masines riaušes, pasienio zonos apsaugoje, teritorinės gynybos operacijose. Pagrindinė paskirtis - žmonių pervežimas, apsaugant nuo šaulių ginklų, minų, cheminio ginklo.
SPM-3 Medved gali būti naudojamas kaip:
Konstrukcijos ypatumai
Mašinos korpusas nešantysis. Užpakalinėje korpuso dalyje yra atveriamos durys desantui laipinti (SPM-3 gali pervežti 8 žmonių desantą). Dugno skerspjūvis V pavidalo, išsklaidantis sprogimo energiją. Mašinos pakaba visiškai nepriklausoma, torsioninė, unifikuota su BTR-90 pakaba. Transmisijoje panaudoti „Ural“ šeimos sunkvežimių serijiniai mazgai ir agregatai.
Pirmojo egzemplioriaus variklis - 8 cilindrų V pavidalo 300 AG galingumo dyzelis JaMZ 7601 (ЯМЗ 7601). Mašinos tarpremontinė rida - 250 tūkst. km, variklio resursas - 800 tūkst. km. . Pilnais bakais gali nuvažiuoti 1400 km.
Šarvuotė ir ginkluotė
Mašinos šarvuotė diferencijuota. Korpusas ir stiklai atlaiko iš 100 m šautuvo SVD iššautą 7,62 mm šarvamušę kulką. Šarvuotis atlaiko po ratu sprogusį 6 kg trotilo užtaisą. Didelį priešmininį atsparumą suteikia ne tik V pavidalo dugnas, bet ir 50 cm prošvaisa, nemaža masė - 12000 kg. Mašina su filtravimo vėdinimo įrangą.
Mašina gali būti apginkluota įvairia technika, priklausomai pagal numatomus uždavinius. Tai gali būti:
Ugnies valdymo sistemą sudaro mažo apšviestumo lygio telekamera, lazerinis tolimatis, bortinis kompiuteris, skystakristalis spalvinis monitorius, kurį naudodamas taikytojas gali nuotoliniu būdu valdyti kulkosvaidį.
Papildoma įranga
Papildoma įranga gali būti radiju valdomų sprogmenų bokavimo įranga „Pelena“, radiacinės ir cheminės žvalgybos įranga, dūmų uždangų statymo įranga, perimetrinė neletalioji gynybos įranga Rulet VV, nuotolinio valdymo ksenoninis prožektorius su keičiamais darbo režimais (ir su stroboskopine veikimo moda), ratų gesinimo sistemas Doping, specialioji garsiakalbinė sistema, švyturėliai ir kt.
Perspektyva
SPM-3 Medved praėjo gamyklinius bandymus. Gaminant patobulintą prototipą numatoma naudoti galingesnį variklį JaMZ-536, pagerintą balistinę ir priešmininę apsaugą, nuotolinio valdymo ginkluotę, pagerinti ergonomiką.
Šarvuotis domina Rusijos Federacijos Vidaus reikalų kariuomenę ir Ginkluotąsias pajėgas.
Karačiunka
Karačiunka – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 7 km į šiaurės rytus nuo Dūkšto. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,8 km, plotis – iki 0,28 km. Altitudė 150,2 m. Krantai neaukšti, sausi, ištisai apaugę medžiais. Kranto linija vingiuota, pietinę ežero dalį nuo pagrindinės skiria 33 m pločio sąsiauris. Ežerą supa Sausašilio miškas. Šiaurėje išteka Karačiunkos upelis link Smalvykščio ežero (Smalvos upės baseinas). Pietinėje pakrantėje įsikūręs nebegyvenamas Karačiūnos kaimas. Šiaurvakarine pakrante eina geležinkelis Vilnius-Daugpilis.
Skomantai
Skomantai  – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 6 km į pietvakarius nuo Veiviržėnų, 6 km į šiaurės vakarus nuo Švėkšnos, prie kelio Švėkšna–Aisėnai. Seniūnaitijos centras. Yra medicinos punktas, Skomantų piliakalnis, kapinynas, senosios kaimo kapinės, „Švėkšnos bazės“ Skomantų trianguliacijos punktas, paminklas, skirtas Nepriklausomybės 10-mečiui ir Klaipėdos prisijungimo prie Lietuvos 5-mečiui (pastatytas 1928 m., autorius Kostas Rameika), skulptūra „Žemaitis“ (pastatyta 1969 m., autorius Vytautas Majoras).
Etimologija
thumb|210px|left|Skulptūra „Žemaitis“
Legendose Skomantų piliakalnis siejamas su kunigaikščiu Skomantu, nors tokiu vardu žinomas XIII a. jotvingių kunigaikštis, gyvenęs Sūduvoje.
Istorija
Skomantų kaimas minimas 1644 m. Švėkšnos dvaro inventoriuje. Gyveno 8 drevininkų šeimos. 1695 m. – 10 drevininkų šeimų.
1929 m. rastas Skomantų lobis.
Sovietmečiu Skomantų kaimas buvo „Pavasario“ kolūkio centrinė gyvenvietė, vėliau – „Pionieriaus“ kolūkio pagalbinė gyvenvietė.
Roberto Merhi
Roberto Merhi (g. 1991 m. kovo 22 d.) – ispanų Formulės 1 lenktynininkas, nuo 2015 m. sezono atstovaujantis Marussia komandą.
Ispanas iki Formulės 1 dalyvavo Europos Formulės 3, GP 3 ir World Series by Renault čempionatuose. 2011 m. R. Merhi tapo Europos F3 čempionu, o 2014 m. finišavo trečias World Series by Renault bendroje įskaitoje.
2014 m. F-1 sezone ispanas buvo Caterham ekipos bandytojas.
Kislusis elniagrybis
Kislusis elniagrybis (Xylaria polymorpha) – elniagrybinių (Xylariaceae) genties grybų rūšis.
Periteciai nedideli, 4-8 cm aukščio ir iki 2 cm storio, buožiški, pirštiški, verpstiški, sulenktos boksininko pirštinės formos, jauni – šviesiai rudi, rudi, subrendę – rudai juodi, juodi, violetiškai juodi, grūdėtai, raukšlėtai karpoti. Kotas trumpas. Trama balta, tampri, kamštiška, stora. Sporos 20-32 x 6-9 μm.
Būdingi požymiai: sporos didelės, juodos.
Auga pavieniui, grupėmis. Neretas, nevalgomas. Vaisiakūnio forma labai įvairuoja – nuo pirštiškos, cilindriškos iki boksininko pirštinės formos, pasitaiko ir kitokių formų. Aktyvus saprotrofas.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, psl. 520
Vidugirių apylinkė (Troškūnai)
Vidugirių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Troškūnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Troškūnų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Vašuokėnų apylinkės ir Latavėnų apylinkės.
Julijus III
Julijus III (, tikrasis vardas Giovanni Maria Ciocchi del Monte, 1487 m. rugsėjo 10 d. Roma – 1555 m. kovo 23 d. ten pat) – Romos katalikų bažnyčios popiežius nuo 1550 m. vasario 7 d. (konsekruotas vasario 22 d.) iki mirties.
Biografija
Studijavo teisę ir teologiją Perudžoje ir Sienoje. 1513-1544 m. Siponto (dab. Manfredonija), 1521-1530 m. Pavijos arkivyskupas. Nuo 1528 m. legatas Romanijoje, nuo 1534 m. Bolonijoje. Nuo 1536 m. gruodžio 22 d. kardinolas presbiteris, 1537 m. sausio 15 d. tapo tituliniu San Vitalės kardinolu. Nuo 1543 m. Palestrinos kardinolas vyskupas, vadovavo Bažnyčios reformų komisijai. 1545-1547 m. vadovavo pirmajam Tridento susirinkimo, kuris vyko 1545-1563 m. etapui.
1549 m. lapkričio 10 d. mirus popiežiui Pauliui III susirinkę į konklavą 54 kardinolai pasidalijo į tris grupuotes. Vienus rėmė Šventoji Romos imperija, kitus Prancūzija, trečius Farnezės šeima. Tik po 10 savaičių derybų buvo rastas kompromisinis kandidatas. thumb|left|Julijaus III bronzinė statula Perudžoje. Skulptorius Vinčencas Danti Tapęs popiežiumi 1551 m. atnaujino Tridento susirinkimą. Dėl politinės situacijos, nes susirinkimo nepripažino Prancūzija, įvyko kunigaikščių sąmokslas Vokietijoje ir schizmos pavojaus 1552 m. susirinkimą nutraukė.
1550 m. patvirtino jėzuitų veiklą ir suteikė jiems privilegijų, rėmė 1552 m. Romoje Ignaco Lojolos įkurtą Collegium Germanicum. Parengė prielaidas Katalikų bažnyčios reformoms, siekė atkurti katalikų tikėjimo vienybę. 1553 m. sudarė uniją su Babilono chaldėjų patriarchatu. Trumpam 1553 m. Anglijoje atgaivino katalikybę, skatino misijas Amerikoje ir Indijoje. Palaikė nepotizmą. 1555 m. pasiuntė pirmąjį nuncijų Lenkijai.
1551 m. popiežiaus rūmų kapelmeisteriu tapo žymiausias Renesanso epochos kompozitorius Džovanis Palestrina (1525-1594 m.) Tęsė Šv. Petro bazilikos rekonstrukciją, kurią vykdė Mikelandželas Buonarotis.
Agnė Bilotaitė
Agnė Bilotaitė (g. 1982 m. sausio 29 d. Klaipėdoje) – Lietuvos politikė, Seimo narė, vidaus reikalų ministrė.
Biografija
2000 m. baigė Klaipėdos „Vėtrungės“ gimnaziją. 2006 m. Klaipėdos universiteto Socialinių mokslų fakultete įgijo politikos mokslų bakalauro kvalifikacinį laipsnį. Studijų metais praktiką atliko Užsienio reikalų ministerijos Vidurio ir Pietryčių Europos skyriuje. 2004 m. per mainų programą buvo išvykusi studijuoti į Vokietiją, Miuncheno Bundesvero akademiją. 2012 m. Mykolo Romerio universitete apsigynė teisės magistrą.
2003 m. su šeima įsteigė įmonę, užsiimančią krovinių vežimu vidaus keliais, įmonės administratorė. Konkurse „Mis Klaipėda 2003“ iškovojo Miss Foto titulą, kurį suteikė dienraščio Vakarų ekspresas skaitytojai.
Nuo 2007 m. Seimo nario Jurgio Razmos, po pusmečio – Seimo nario Sauliaus Pečeliūno padėjėja.
Jonas Rekešius
Jonas Rekešius (g. 1948 m. birželio 9 d. Rukšniuose, Jurbarko raj.) – humanitarinių mokslų daktaras, Lietuvos ir Jurbarko rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
Agnė Bilotaitė
Biografija
miniatiūra|A.Bilotaitė, 2009 m.
Nuo 2008 m. Seimo narė, pirmą kartą išrinkta būdama 25–erių.
Nuo 2020 m. gruodžio vidaus reikalų ministrė.
Partija
Nuo 2006 m. partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai narė. 2006 m. Tėvynės sąjungos Vakarų regiono vadybininkė. 2011–2012 m. – partijos Klaipėdos miesto skyriaus pirmininkė, nuo 2011 m. Tėvynės sąjungos Vakarų skyrių sueigos pirmininkė.
Asmeninis gyvenimas
Turi du sūnus – Joną (g. 2017 m.) ir Beną (g. 2019 m.). Vaikų tėvas ir gyvenimo draugas – verslininkas, lenktynininkas Gintas Petrus.
Jonas Rekešius
Biografija
1966 m. baigė Jurbarko vidurinę mokyklą, 1973 m. baigė Vilniaus valstybinio universiteto Istorijos fakultetą. 1974 m. laimėjo Lietuvos mokslų akademijos Istorijos instituto skelbtą konkursą mokslinio bendradarbio vietai užimti. Iki 1989 m. dirbo mokslinį darbą. 1984 m. apgynė istorijos mokslų kandidato disertaciją Lietuvos profsąjungos (1956–1971 m.).
1989–1990 m. Vilniaus valstybiniame universitete, 1990–1991 m. Vilniaus dailės akademijoje dėstė Lietuvos politikos istoriją. 1991–1992 m. dalyvavo įkuriant Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos–Atkuriamojo Seimo Informacijos analizės skyrių, vadovavo Informacijos skyriui. Lietuvos Respublikos derybų su Rusija delegacijai parengė istorinę pažymą „Taikos sutartis su Tarybų Rusija 1920 m. liepos 12 d.“
Lenkų kalba
thumb|220px thumb|220px|right|[[Lenkai|Lenkų ir kašubų (šiaurėje) kalbų išplitimas 1880 metais (šviesiai žalia spalva)]]
Jonas Rekešius
Biografija
1993–1997 m. dirbo pirmojo atkurtos nepriklausomos Lietuvos Respublikos Prezidento A. Brazausko informacijos tarnyboje, 1997–1998 m. – Prezidento A. Brazausko atstovas spaudai. Nuo 1998 m. Žemės ūkio ministerijos atstovas spaudai.
Lenkų kalba
Lenkų kalba (język polski, polszczyzna) – viena iš vakarų slavų kalbų, priklauso lechitų pogrupiui, kurią vartoja lenkai. Lenkų kalbai artimiausios yra kašubų ir polabų kalbos.
Ypatybės
Tai trečia pagal kalbančiųjų skaičių slavų kalba (po rusų ir ukrainiečių).
Raštas lotyniškos abėcėlės pagrindu. Kalba turi nosinius garsus ą, ę. Dažniausiai kirčiuojamas priešpaskutinis skiemuo.
Abėcėlė
Lenkų kalboje naudojamos 32 raidės. Trys papildomos raidės q v x gali pasitaikyti iš kitų kalbų paimtuose žodžiuose, jei paliekama originali rašyba. Ą, Ę, Ń ir Y niekada nebūna žodžio pradžioje, todėl didžiosiomis raidėmis užrašomos tik tada, kai visas žodis rašomas didžiosiomis raidėmis.
Gramatika
Lenkų kalba gausiai kaitoma gramatiškai, žodžių tvarka sakinyje laisva. Įvardžiai sakinyje dažnai numanomi.
Nuorodos
Bendros nuorodos:
Frydrichas II Didysis
Frydrichas II (1712 m. sausio 24 d. – 1786 m. rugpjūčio 17 d.) – karalius Prūsijoje (1740–1772), Prūsijos karalius (1772–1786) iš Hohenzolernų dinastijos. Frydricho II valdymo metu Prūsija ypač sustiprėjo, karalystėje įsigalėjo apšviestasis absoliutizmas. Jis tapo žinomas kaip Frydrichas Didysis ir pavaldinių buvo pramintas Senuoju Fricu.
Lenkų kalba
Nuorodos
Žemėlapiai:
Frydrichas II Didysis
Asmeninis gyvenimas
Frydrichas II, kilęs iš Hohenzolernų dinastijos, buvo vyriausias išgyvenęs sūnus iš karaliaus Frydricho Vilhelmo I ir Sofijos Dorotėjos Hanoverės santuokos. Turėjo septynias seseris ir keturis brolius, iš kurių vienas mirė kūdikystėje. Kronprinco ir jo šiurkščiojo tėvo santykiai buvo sudėtingi. 1730 m., prieštaraudamas tėvo nuostatoms, Frydrichas ryžosi pabėgti su draugu ir manomu meilužiu leitenantu Hansu Hermanu fon Kate į Prancūziją, kur jiems pažadėtas prieglobstis. Pagauti jie buvo traktuoti kaip dezertyravę Prūsijos armijos karininkai ir karinio tribunolo apkaltinti išdavyste. Jiedu buvo įkalinti Kiustrine. Vieną rytą netikėtai prikeltas Frydrichas buvo priverstas stebėti kompaniono egzekuciją. Po kiek laiko tėvas sušvelnino Frydricho laisvės apribojimus, o sūnus ėjo į kompromisus ir pakluso tėvo sprendimams, tačiau kronprinco tėvo žeminimai nesibaigė. 1733 m. Frydrichas priverstas vesti Braunšveigo-Liuneburgo hercogaitę Elžbietą Kristiną. Bet kokiu atveju, jokio susidomėjimo savo žmona Frydrichas nerodė ir su ja dažniausiai gyveno atskiruose dvaruose, tad vaikų nepaliko.
Frydrichas parašė politinių ir filosofinių traktatų. Buvo frankofilas, meno mecenatas, grojo fleita, parašė 121 sonatą fleitai ir basso continuo, keturis koncertus fleitai ir styginiams, keturias simfonijas, tris karinius maršus ir septynias arijas.
Austrijos įpėdinystės karas
1740 m. spalio 20 d. mirus imperatoriui Karoliui VI, nors Prūsija buvo pripažinusi vadinamąją Pragmatinę sankciją, garantavusią Austrijos sosto paveldėjimą Marijai Teresei (tai padarė visi Šventosios Romos imperijos kurfiurstai, išskyrus Bavarijos elektorių Karolį Albertą), Frydrichas netrukus pareiškė pretenziją į Sileziją – vieną turtingiausių Habsburgų provincijų su išvystyta kasybos ir audimo pramone. Tai reiškė konflikto su Habsburgais provokavimą ir sąmoningą prohabsburgiškos Hohenzolernų pozicijos, įsivyravusios dar „Didžiojo Kurfiursto“ Frydricho Vilhelmo laikais, nutraukimą. Frydricho II pasiuntinys Vienoje Marijos Teresės vyrui Pranciškui Steponui pareiškė: „Mano suverenas pasiruošęs karalienę palaikyti savo iždu ir kariuomene. Kaip atlygio už paslaugą ir kompensaciją už prisiimtą riziką jis reikalauja Silezijos. Bet kas mažiau nėra priimtina“. Gruodžio 11 d. paskelbtas ultimatumas, reikalaujantis provincijos perleidimo Prūsijai. Nelaukęs atsakymo Frydrichas su kariuomene įžengė į Sileziją. Austrijai pasidavus, Breslau (Vroclavo) sutartimi, pasirašyta 1742 m. birželio 11 d., visa Silezija, išskyrus Tropau (Opavą) Tešeną (Cešyną) ir Jegerndorfą (Krnovą) atiduota Prūsijai.
Septynerių metų karas
Dviejų Silezijos karų metu 1740–1742 m., 1744–1745 m. (trečią ir paskutinį kartą 1756–1762 m.) Frydrichas II privertė Mariją Teresę visam laikui atsisakyti šios teritorijos. Frydrichas Didysis rengėsi dėl to galėjusiems kilti Prūsijos ir Austrijos nesutarimams toliau stiprindamas Prūsijos armiją. 1756 m. sausio 16 d. su Didžiosios Britanijos karaliumi Jurgiu II sudaryta Vestminsterio konvencija. Didžioji Britanija, mainais į Frydricho II suteiktas saugumo garantijas Hanoveriui, pareiškė nefinansuosianti austrų pretenzijų į Sileziją. Ši konvencija 1756–1757 m. paskatino Mariją Teresę sudaryti sąjungą su Prancūzija ir Rusija. Matydamas prieš jį nukreiptą koaliciją, Frydrichas II 1756 m. rugpjūčio 29 d. peržengęs Saksonijos sieną pirmasis pradėjo vadinamąjį Septynerių metų karą. Istoriografijoje paplitusi išvada, kad dėl bendro Austrijos, Rusijos, Prancūzijos ir Švedijos puolimo, Frydrichas II šį karą turėjo pralaimėti. Tačiau įvykius pakreipė Jelizavetos mirtis Rusijoje (1762 m. sausio 5 d.) ir aistringo Frydricho garbintojo Petro III įžengimas į Rusijos sostą. Petras III iškart pasiūlė paliaubas, rytuose palikdamas karo išsekintus austrus vienus. Sankt Peterburgo sutartimi 1762 m. balandžio 24 d. Rusija sudarė taiką ir grąžino visus užkariavimus. Švedijai neliko nieko kito, kaip tik Hamburgo sutartimi 1762 m. gegužės 22 d. nedelsiant sudaryti taiką status quo ante bellum sąlygomis. Taika tarp Prūsijos, Austrijos ir Saksonijos buvo sudaryta Hubertusburgo sutartimi (1763 m. vasario 15 d.). Ši sutartis nenulėmė jokių teritorinių pokyčių, nes patvirtino anksčiau sudarytas Vroclavo, Berlyno ir Drezdeno sutartis, kurios visos Sileziją patvirtino Prūsijai.
Frydricho II apšviestasis absoliutizmas
Humanistinių pažiūrų Frydrichas II buvo labai suinteresuotas kultūros ir mokslo plėtojimu. Keletą mėnesių prieš užimdamas sostą jis buvo anonimiškai išleidęs knygą „Antimakiavelis, arba Kritinis esė apie Makiavelio valdovą“, kurioje, oponuodamas Makiaveliui, pareiškė pretenziją, koks turėtų būti valdovas. Jis išjuokė tradicinę monarchų prabangą bei rūmų gyvenimą ir teigė, jog valdovas privalo elgtis kaip valstybės „pirmasis tarnas“.miniatiūra|260x260px|Frydricho Didžiojo kapas [[Sansusi soduose]] Po Septynerių metų karo jis ėmė atstatyti nuniokotą ūkį, skatinti šalies ekonominę raidą. Sausinamuose Oderio, Vartos, Neisės pelkynuose buvo kuriami nauji kolonistai, tiesiami kanalai, modernizuojamas žemės ūkis. Junkeriai didino savo žemes valstiečių žemių sąskaita, todėl mažėjo valstiečių ūkių, kaip mokesčius mokančių vienetų, skaičius. Siekdamas tai sustabdyti, 1749 ir 1764 m. Frydrichas II išleido įsakus, draudusius valstiečių nuvarymą nuo žemės. Pasipriešinus junkeriams, nebuvo įgyvendintas 1763 m. įsakas dėl baudžiavos panaikinimo Pamaryje. Tik valstybiniai valstiečiai 1777 m. gavo paveldėjimo į savo sklypus teises. Su prancūzų ekspertų pagalba Frydrichas II pertvarkė netiesioginių mokesčių sistemą, taip padidindamas valstybės pajamas. Frydricho II laikais Prūsijoje buvo sukurta moderni, įstatymus ir etiką gerbusi, biurokratija. Per Samuelio fon Kokcejo pradėtas teisines reformas buvo uždrausti kankinimai, karaliaus kišimasis į bylas, tarnybų pirkimas. Buvo nustatyta lygybė prieš įstatymą ir teismo nuosprendžių nepriklausomumas, sukurta vientisa teisinių instancijų, įkalinimo, baudžiamosios ir procesinės teisės sistema. Frydrichas II taip pat vykdė dideles armijos, švietimo reformas, rėmė mokslą ir meną, propagavo visų pavaldinių pažiūrų ir sąžinės laisvę.
Išnašos
Pastabos
Šaltiniai
Jonas Rekešius
Politinė veikla
1999 m. Naujosios sąjungos narys. 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Jurbarko rajono savivaldybės tarybos narys.
Išsiskyręs, vaikai Lina, Mindaugas, Vytautas.
Barbusai lakūnai
Barbusai lakūnai (Esomus) – karpinių (Cyprinidae) šeimos žuvų gentis.
Vegalta Sendai
„Vegalta Sendai“ – Japonijos futbolo klubas iš Sendajaus.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1988 m. Kitados rungtyniavo J2 lygoje, o vėliau pateko į aukščiausią lygą.
Sudėtis
Atnaujinta: 2019 m. rugsėjo 6 d.
Čagresas
Čagresas yra vandeningiausia šalies upė, todėl ant jos įrengta hidroelektrinių kaskada. Aukštupyje upė patvenkta Meideno užtvanka, sudarytas Alachuelos tvenkinys, kurio vanduo tiekiamas į Panamos miestą. Toliau visas Čagreso vidurupis ir dalis žemupio užlieta Gatuno ežero – didžiulio tvenkinio, susidariusio patvenkus upę Gatuno užtvanka. Šiame vandens telkinyje upė kertasi su Panamos kanalu ir aprūpina jį vandeniu.
Čagreso žiotis 1502 m. atrado Kristupas Kolumbas. Jis ją pavadino Driežų upe (Río de los lagartos) dėl čia plaukiojusių krokodilų. 1527 m. upę ištyrinėjo Hernandas de la Serna, ieškodamas vandens kelio į Ramųjį vandenyną. Nors jo nerado, iki pat XVIII a. upe driekėsi svarbus laivybinis kelias, vedantis artyn Ramiojo vandenyno pakrantės. Upės žiotyse įkurtas Čagreso miestas tapo svarbiu uostu.
Algis Viktoras Mekas
thumb|Algis Viktoras Mekas 1954 m. thumb|A.V. Meko autobiografija, kurioje raudonai pabraukta apie tėvų išvežimą Algis Viktoras Mekas (g. 1928 m. liepos 6 d. Biržuose) – Lietuvos inžinierius energetikas, Garbės energetikas, ilgiausiai vienoje įmonėje dirbęs vyriausiuoju inžinieriumi.
Panevėžio teatras Menas
thumb|Panevėžio teatras „Menas“ thumb|Panevėžio teatras „Menas“, teatro kavinėje
Algis Viktoras Mekas
Biografija
1936–1940 m. lankė Biržų pradžios mokyklą. 1938 m. su tėvais persikėlė į Šlepščių kaimą. 1946 m. aukso medaliu baigė Biržų gimnaziją. 1946 m. įstojo ir 1951 m. gruodžio 13 d. su pagyrimu baigė Kauno politechnikos institutą, suteikta inžinieriaus elektriko kvalifikacija.
Panevėžio teatras Menas
Panevėžio teatras „Menas“ – vaikų ir jaunimo teatras Panevėžyje (Vasario 16-osios g. 19, Panevėžys), įsteigtas 1991 m.
Algis Viktoras Mekas
Biografija
Studijų metais dirbo. Nuo 1947 m. gruodžio 10 d. Kauno politechnikos instituto Technologijos fakulteto Fizikos katedros vyr. preparatorius, nuo 1949 m. lapkričio 16 d. katedros vyr. laborantas, nuo 1951 m. sausio 1 d. iki lapkričio 1 d. Kauno medicinos instituto Fizikos katedros vyr. laborantas. 1949 m. įstojo į komjaunimą, bet tėvai buvo ištremti į Irkutsko sritį. Ir nors šis faktas nuolat buvo primenamas gamybinėse charakteristikose, gabus inžinierius neliko nepastebėtas.
Panevėžio teatras Menas
Teatro istorija
Panevėžio teatras „Menas“ įkurtas 1991 m. spalio 1 d. Teatro idėją subrandino ir įkūnijo režisierius Julius Dautartas ir dailininkas Kęstutis Vaičiulis (dabartinis teatro vadovas), teatro steigėja – Panevėžio miesto savivaldybė. Teatras kuria spektaklius visų kartų atstovams: vaikams, jaunimui ir suaugusiems. Pirmasis spektaklis parodytas 1991 m. gruodį. Per 22 teatro gyvavimo metus pastatyta daugiau nei 50 spektaklių. Per metus teatras parodo vidutiniškai 80-100 spektaklių.
Gyvatynas
left|120px
Algis Viktoras Mekas
Biografija
1951 m. gruodžio 20 d. Lietuvos energijos rajoninės valdybos „Lietuvos energija“ vyriausiasis inžinierius Antanas Gruodis pasirašė nukreipimą jį paskirti į Rėkyvos-Bačiūnų valstybinę rajoninę elektros stotį Šiauliuose. Nuo 1952 m. vasario 15 d. Rėkyvos-Bačiūnų VRES Kapitalinės statybos skyriaus inžinierius, nuo 1952 m. liepos mėn. laikinai skyriaus viršininkas. Rugsėjo 1 d. įmonės direktorius Andrejus Nesterenko jį paskyrė inžinieriumi konstruktoriumi, nuo 1953 m. balandžio 27 d. – Eksploatavimo – derinimo skyriaus viršininku.
Gyvatynas
Gyvatynas – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 8 km į šiaurės rytus nuo Dūkšto, Taboro miške. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,16 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 157,2 m. Krantai žemi, pelkėti, ištisai apaugę medžiais. Pietuose išteka upeliukas link Smalvykščio ežero intako Karačiunkos.
Algis Viktoras Mekas
Biografija
1956 m. Maskvoje su pagyrimu baigė šiluminių elektrinių vyriausiųjų inžinierių pasitobulinimo kursus. 1957 m. įkūrus Liaudies ūkio tarybos Energetikos ūkio tarybą ir centralizavus Lietuvos energetikos valdymą, 1957 m. rugpjūčio 5 d. paskirtas naujai formuojamo Elektros tinklų ir elektros stočių Šiaulių rajono, būsimųjų Šiaulių elektros tinklų, vyriausiuoju inžinieriumi.
Panevėžio teatras Menas
Teatro istorija
Teatras „Menas“ yra valstybinis teatrų asociacijos narys. 2001 m. teatras tapo ASSITEJ (tarptautinių teatrų vaikams ir jaunimui organizacija) nariu.
Išradimas
thumb|right|250px|[[Tomas Edisonas|Edisono lemputė]] Išradimas – anksčiau nežinomas, lyginant su esamais efektyvesnis technologinis ar techninis sprendimas. Išradimų naudojimo teisė paprastai apginama patentais. Juridine prasme tik patentuotas efektyvesnis ir anksčiau nežinomas technologinis sprendimas gali būti objektyviai pripažįstamas ir vadinamas išradimu.
Algis Viktoras Mekas
Biografija
Yra paskelbęs straipsnių respublikinėje ir rajoninėje spaudoje.
Panevėžio teatras Menas
Teatro trupė
Donatas Juzėnas, Arnas Butkus, Sandra Juzėnienė, Elona Karoblytė, Ovidijus Kazarinas, Aliona Kuriakina, Juozas Muliaučius, Jolanta Miciūnaitė-Jasiulienė, Dovilė Puskepalytė, Martynas Klementjevas, Justina Žiogaitė, Saugirdas Stakelė, Rita Zutkienė.
Danijos
Danijos (Danio) – karpinių (Cyprinidae) šeimos žuvų gentis. Paplitusios Pietų ir Pietryčių Azijoje gėluose skaidriuose stovinčiuose ir lėtai tekančiuose vandenyse, rečiau – vandens užlietuose ryžių laukuose. Kai kurios rūšys auginamos akvariumuose (populiariausia – dryžuotų šonų Zebrinė danija). Užauga iki 10–15 cm ilgio, spalvingos, grakščios, judrios. Trumpaamžės. Minta smulkiais vandens vabzdžiais, vėžiagyviais, žuvų žvynais, dumbliais, detritu.
Algis Viktoras Mekas
Biografija
2023 m. vasario 22 d. Elektrėnų savivaldybės tarybos posėdžio metu suteiktas Elektrėnų savivaldybės garbės piliečio vardas.
Išradimas
Išradimai žymi naują etapą civilizacijos raidoje, technologijų, technikos bei ekonomikos istorijoje.
Išradimas apibūdinamas kaip objektas, procesas ar būdas, kuris yra tobulesnis už ankstesnius ir anksčiau nebuvo žinomas. Kartais išradimas gali būti paremtas visiškai nauja iki tol net nenumatyta idėja, kuri tampa radikaliu perversmu technologijoje, kartais net pakeičiančia iš esmės iki tol turimas žinias apie objektą, procesą ir pan. Išradimai, kurių pagrindu sukurtos technologijos ar produktai yra vartojami ir parduodami rinkoje, tampa inovacijomis. Išradimai, tapę inovacijomis, ne tik padeda patenkinti turimus visuomenės poreikius efektyviau, bet ir kuria naujus poreikius, užtikrina visuotinę civilizacijos pažangą.
Danijos
Danijomis vadinamos ir devarijų genties žuvų rūšys.
Alejandro Garcia Padilla
Alejandro García Padilla (g. 1971 m. rugpjūčio 3 d.) – Puerto Riko gubernatorius, paskirtas 2013 m. sausio 2 d. Alejendro yra ir 24-ojo Puerto Riko senato narys bei Puerto Riko liaudies demokratų partijos prezidentas. Į Puerto Riko gubernatoriaus postą inauguruotas sostinėje San Chuane 2013 m. sausio 3 d.
Danijos
Rūšys
Žinomos 27 danijų genties rūšys:
Išradimas
Lietuvos respublikos patentų įstatyme išradimai apibūdinami ne per tai, kas jie yra, o per tai, kas jais nelaikomi (dėl to, kad niekas negali net numatyti, kokio pobūdžio išradimai gali būti sukurti). Išradimais nelaikomi atradimai, mokslo teorijos, matematiniai metodai, abstrakčios idėjos – tai yra idėjos, neturinčios materialios formos ar praktinio pritaikymo. Vienose šalyse patentuotini objektai gali būti nepatentuotini kitose: pagal Lietuvos patentų įstatymą ir pagal Europos patentų konvenciją išradimais nelaikomos kompiuterių programos, o JAV programinė įranga pradėta patentuoti jau nuo 1981 m., įvardinus ją kaip procesą, kuriame panaudojamos matematinės lygtys.
Bet kokios technologijų srities išradimas gali būti patentuotas tik tada, kai atitinka naujumo, praktinio pritaikomumo bei išradimo efektyvumo kriterijus. Šie kriterijai Lietuvos respublikos patentų įstatyme apibrėžiami taip:
Išradimų autoriai vadinami išradėjais.
Išradėjas
Išradėjas – išradimų autorius. Išradėjai sukuria tobulesnius technologinius sprendimus, anksčiau nežinomas medžiagas ar tikslingos veiklos metodus, kurie iki tol neegzistavo.
Hanoveris
Hanoveris  – miestas šiaurės vakarų Vokietijoje, prie Leinės (Leine) upės; Žemutinės Saksonijos žemės sostinė.
2021 m. duomenimis, Hanoveris yra 13-as pagal gyventojų skaičių Vokietijos miestas ir 88-as Europos žemyno miestas – 2019 m. gruodžio 31 d. gyveno 534 049 žmonių. Hanoverio aglomeracijos 371,896 km² plote 2019 m. gruodžio 31 d. gyveno 1 131 100 žmonių.
thumb|left|240px|[[Hanoverio rotušė]]
Istorija
Hanoveris buvo įkūrtas viduramžių laikais Leinės upės rytiniame krante. Tuo metu tai buvo nedidelis kaimelis, kurio gyventojai buvo keltininkai ir žvejai. XIII a. kaimelis jau buvo išaugęs į didesnį miestą. Miesto teisės buvo suteiktos 1241 m.
Antrojo pasaulinio karo pabaigoje 90 % miesto centro buvo suniokota, 52 % pastatų buvo stipriai ar visiškai sugriauti.
2000 m. Hanoveryje įvyko Pasaulinė paroda.
Pramonė
Tai didelis gamybos ir prekybos centras, geležinkelio mazgas. Gaminami automobiliai, mašinos, gumos ir spaudos gaminiai, apdirbamas maistas.
Architektūra
Senamiestyje (Altstadt) daug Viduramžių pastatų, siauros gatvelės, namai stačiais stogais, bažnyčia (Marktkirche, XIV a.). Seniausias kulto pastatas Hanoveryje yra Kryžiaus bažnyčia (Kreuzkirche), pastatyta apie 1300 metus. Kiti žymūs pastatai: buvusioji rotušė (gotikinis stilius, statyta 1439–1455 m.), karaliaus rūmai (baigti statyti 1640 m.; dabar – meno muziejus), Herenhauzų (Herrenhausen) sodai, buvusioji Hanoverio karališkos šeimos vasaros rezidencija. Muziejai: Žemutinės Saksonijos muziejus (daug dailės ir etnografinių eksponatų), Šprengelio (Sprengel) muziejus su šiuolaikinio meno kūriniais, Kestnerio (Kestner) muziejus su senovės Egipto retenybėmis, rašytojo Vilhelmo Bušo (Wilhelm Busch) muziejus. Hanoveryje yra Gotfrydo Vilhelmo Leibnico (Gottfried Wilhelm Leibniz) universitetas. Herenhauzų sodai (Herrenhäuser Gärten), esantys vakarinėje miesto dalyje, apima 48,6 hektarų plotą, įrengti baroko stiliumi.
Sportas
Mieste 1974 m. vyko X pasaulio futbolo čempionatas, 1988 m. – VIII Europos futbolo čempionatas, o 2006 m. – XVIII pasaulio futbolo čempionatas. Stipriausias klubas yra SV Hannover 96.
CNC
CNC  – kompiuterizuotas staklių, robotų ar kitokių prietaisų valdymas. Naudojamas programinėse tekinimo, frezavimo, panšavimo, lazerinio pjovimo ir kitokiose staklėse. Plačiausiai paplitę yra sinumerik ir fanuc valdymai.