cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Milvydų ąžuolas
Milvydų ąžuolas – išskirtinis ąžuolas, valstybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas, esantis Šiaulių rajone, Kuršėnų miesto pietinėje dalyje, ties Milvydais. Ąžuolas auga netoli Ventos, sodybos kieme, Stoties g. 97. Atskiru ženklu ar kelio rodykle vietoje nepažymėtas.
Ąžuolas paskelbtas saugomu LR aplinkos ministro 2012 m. birželio 13 d. įsakymu Nr. D1-495.
Raupiai
Raupiai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Juodupės, šalimais Latvijos sienos, prie Aleknų tvenkinio. Iki kaimo veda kelias.
Aleksandras Abramovas
Aleksandras Ivanovičius Abramovas (, 1900 m. Maskvoje – 1985 m.) – rusų tarybinis rašytojas prozaikas, kino scenaristas, žurnalistas, teatro kritikas.
Gimė Maskvoje, kur vėliau baigė Užsienio kalbų institutą ir V. Briusovo vardo Literatūros institutą. Dirbo žurnaluose „Internacionalinė literatūra“ (Интернациональная литература) ir „Teatras“ (Театр), laikraštyje „Vakarinė Maskva“ (Вечерняя Москва). Buvo TSRS Rašytojų sąjungos narys.
Pirmąjį mokslinį fantastinį kūrinį – apysaką „Šachmatų žūtis“ (Гибель шахмат) parašė 1926 m. Apysakoje pasakojama apie tobulos šachmatų mašinos sukūrimą, kas vos nepražudė šachmatų kaip žaidimo.
Po to fantastikos nerašė 30 metų, kol neėmė kurti kartu su savo sūnumi Sergejumi Abramovu.
Užvenčio Šatrijos Raganos gimnazija
Užvenčio Šatrijos Raganos gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Užventyje (Kelmės raj.), P. Višinskio g. 5, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190092914. Steigėjas Kelmės rajono savivaldybės taryba.
Filialai:
Balduinas I (Jeruzalės karalius)
Balduinas I (1058 m., Lotaringija, Prancūzija – 1118 m. balandžio 2 d., Arišas, Egiptas) – Edesos grafas, nuo 1098 m. iki 1100 m. gruodžio 25 d., Jeruzalės karalius, valdė nuo 1100 m. gruodžio 25 d. iki mirties.
Užvenčio Šatrijos Raganos gimnazija
Istorija
Pirmoji mokykla Užventyje buvo parapinė – ji įsteigta 1609 m., 1804 m. joje mokykloje mokėsi 30 mokinių. 1853 m. veikė pradžios (parapinė) mokykla, kurią lankė 39 mokiniai, tačiau po 1863 m. sukilimo ji buvo uždaryta, o jos vietoje 1876 m. įsteigta rusiška liaudies mokykla. Prasidėjus anticariniam judėjimui, 1905 m. lapkričio 18 d. žmonės pareikalavo, kad rusas mokytojas paliktų mokyklą. Užvenčio klebono kunigo Boleslovo Vėgėlės rūpesčiu 1907 m. miestelyje įsteigta lietuviška mergaičių mokykla. 1904–1906 m. Užvenčio apylinkių vaikus dvare mokė Sofija Pečkauskaitė (rašytojos Šatrijos Raganos sesuo).
Balduinas I (Jeruzalės karalius)
Pirmojo kryžiaus žygio dalyvis, pirmojo Jeruzalės karaliaus Gotfrido Bulioniečio brolis, tapęs Edesos grafu. Po Gotfrido mirties 1100 m. buvo vainikuotas Jeruzalės karaliumi. 1101 m. nukariavo Arsufą ir Cezarėją, sumušė egiptiečius ties Askalonu, po vienų nepasisekusių kautynių vėl nugalėjo, užėmė Akrą, Tripolį, Beirutą ir Sidoną. Mirė žygyje prieš egiptiečius. Labiausiai rūpinosi sienos iš Egipto pusės apsauga, nes iš ten grėsė didžiausias pavojus jo valstybei.
Užvenčio Šatrijos Raganos gimnazija
Istorija
XX a. tarpukariu Užventyje veikė 6 skyrių pradžios mokykla, o progimnazija įsteigta 1944 m. gruodžio 9 d. (jai vadovavo lietuvių kalbos mokytojas J. Vaišnys). 1949 m. pertvarkyta į vidurinę mokyklą, kuri 1951 m. išleido savo pirmąją 23 abiturientų laidą.
2002 m. minint rašytojos Šatrijos Raganos (1877–1930) 125-ąsias gimimo metines mokykla pavadinta rašytojos vardu. 2010 m. vidurinė mokykla tapo gimnazija. 2013 m. prijungta Kolainių mokykla, 2021 m. – Vaiguvos Vlado Šimkaus pagrindinė mokykla, ikimokyklinio ir priešmokyklinio ugdymo skyrius.
Malaševiče Dužė
Malaševiče Dužė  – kaimas Lenkijos rytuose, Terespolio valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į pietvakarius nuo Terespolio, apie 28 km į rytus nuo Palenkės Bialos ir apie 109 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino.
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas XVI amžiuje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1679 m. karalius Jonas Sobieskis už karinius nuopelnus padovanojo šias žemes totoriams.
Claus Sluter
Klausas Sliuteris (Klasas Sliuteris,, apie 1345–1405/06 m.) – iš Nyderlandų kilęs viduramžių skulptorius.
Biografija
Klausas Sliuteris gimė apie 1340−1345 m. Harleme Olandijoje. 1379−1385 m. dirbo Briuselyje. Po to tapo Burgundijos hercogo Pilypo II Drąsiojo skulptoriaus Jean de Marville asistentu Dižone, bei po jo mirties 1389 m. − hercogo pirmuoju skulptoriumi. Vienu iš garsiausių K. Sliuterio ir jo vadovaujamų dirbtuvių kūrinių tapo projektas „Mozės šulinys“ šalia Dižono buvusiame kartuziečių vienuolyne (sukurtas apie 1395−1406 m.). Kita skulptūrų grupė, vaizduojanti Madoną, šventuosius ir hercogą su žmona buvo sukurta vienuose vienuolyno vartuose. Ji buvo pradėta Jean de Marville ir išlikusi ne pilna.
K. Sliuteris kūrė Pilypo II Drąsiojo kapo projektą, pradėtą taip pat Jean de Marville. Šis projektas nebuvo baigtas dėl K. Sliuterio mirties ir vėliau ties juo dirbo skulptoriaus sūnėno Claus de Werve vadovaujamos dirbtuvės, todėl nustatyti K. Sliuterio indėlį projekte labai sunku. Kapo gedėtojų skulptūrų grupė tikriausiai yra sukurta K. Sliuterio ar atlikta pagal jo projektus. Vienas iš ryškiausių K. Sliuterio skulptūros nuopelnų buvo figūrų išlaisvinimas nuo struktūrinės−architektūrinės paskirties. Jo skulptūros pasižymi monumentalumu ir vaizduojamu emociniu dvasingumu, nebūdingu to meto prancūzų skulptūrai. K. Sliuterio įtaka pasireiškė XV a. pradžios ankstyvojoje Nyderlandų dailėje.
Martyno akmuo
left|150px miniatiūra|250px|right|Martyno akmuo
Martyno akmuo – stambus riedulys, valstybės saugomas geologinis gamtos paminklas Šiaulių rajone, Kuršėnų miškų urėdijos Šaukėnų girininkijos (10 kv.) teritorijoje, Skaistgirio miške, apie 3 km į pietryčius nuo Varputėnų. Akmuo pasiekiamas iš kelio pasukus į rytus ir pagal kelio nuorodas pavažiavus apie 1,7 km. Akmuo slūgso Šilkalnių geomorfologiniame draustinyje, brandžiame miške ant šlaito. Kalvos papėdėje įrengtas informacinis stendas ir patogūs laiptai prieiti iki akmens. Netoliese yra kita aukšta kalva su stačiu šlaitu, vietos žmonių vadinama Blizgės kalnu.
Akmuo paskelbtas valstybės saugomu remiantis Gamtos apsaugos komiteto prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1964 m. kovo 27 d. įsakymu Nr. 76. Gamtos paminklas nuo 2000 m.
1998 m. Martyno akmuo įregistruotas Kultūros vertybių registre (unik. kodas ).
Legendos
Seniau viršutinėje akmens dalyje buvo į žmogaus pėdą panaši įduba. Yra keletas pasakojimų apie Martyno akmens vardo kilmę. Pagal vieną iš jų, šioje vietoje buvo užmuštas iš dvaro pabėgęs kumetis Martynas. Pono tarnai jį surado miegantį ant akmens ir nukirto galvą. Kalbama, kad kažkur prie akmens turėtų būti ir Martyno kapas.
Lietuvių padavimuose didžiuliai akmenys dažnai siejami su velniu. Martyno akmuo – ne išimtis. Kalbama, kad vieną naktį velnias sumanė šiuo akmeniu sugriauti Šaukėnų bažnyčią, tačiau benešant gaidys pragydo. Supykęs dėl bergždžio darbo, nelabasis sviedė akmenį į mišką, kur ir tebeguli.
Duomenys
Didžiulio kriaušės formos riedulio ilgis – 5,9 m, plotis – 2,8 m, aukštis – 2 m. Sudaranti uoliena – amfibolinis biotitinis granitas, rusvai pilkas su juodais smulkiais intarpais.
Glutamo rūgštis
Glutamo rūgštis (žymima simboliu Glu) – aminorūgštis, kurios chemine formulė ; viena iš dvidešimties dažniausių aminorūgščių Žemėje. Glutamatas − glutamo rūgšties druska.
Glutamo rūgštis maisto pramonėje
Glutamo rūgštis sustiprina maisto skonį, tačiau slopina sotumo jausmą.
Glutamo rūgštis (E620) ir jos druskos naudojamos konservuoti produktams ir maisto koncentratuose kaip skonio stiprikliai, suteikiantis umami skonį.
Etiketėse glutamo rūgštis žymima kodu E620, o jos druskos žymimos kodais nuo E621 iki E633. Dažniausi iš jų − natrio glutamatas (E621), kalio glutamatas (E622), kalcio glutamatas (E623), amonio glutamatas (E624), magnio glutamatas (E625). Plačiausiai maisto pramonėje yra naudojamas natrio glutamatas (E621), kuris sustiprina maisto skonį.
Lietuvoje viešojo maitinimo įstaigose, esančiose mokyklose, vaikų darželiuose, ligoninėse ar socialinės globos įstaigose, taip pat kūdikių ir vaikų iki 3 metų maisto produktuose natrio glutamatą naudoti draudžiama. Kitoms maitinimo įstaigoms natrio glutamato į patiekalus dėti leidžiama.
Leonardas Kęstutis Jaskelevičius
Leonardas Kęstutis Jaskelevičius (g. 1945 m. liepos 7 d. Žeimuose, Varėnos rajonas) – ekonomistas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1962 m. baigė Lentvario vidurinę mokyklą. Nuo 1966 m. Lentvario kilimų fabriko, Matuizų statybinių medžiagų gamyklos darbuotojas. 1969 m. baigė Vilniaus universitetą, įgijo ekonomisto specialybę. Nuo 1971 m. Valstybinio plano komiteto ekonomistas. 1980 m. buvo įstojęs į Žemės ūkio akademijos Miškų ūkio fakulteto neakivaizdinį skyrių. 1982–1986 m. Širvintų ir Druskininkų miškų ūkių girininkas. 1987–1989 m. LSSR mokslų akademijos Ekonomikos instituto mokslinis bendradarbis, ekonomikos mokslų kandidatas. 1990 m. Trakų rajone įkūrė valstiečių ūkį, ūkininkavo. 1992–1996 m. LR Seimo narys. Nuo 1997 m. Lietuvos žemės ūkio rūmų vadybininkas, Vilniaus kooperacijos kolegijos ir Vilniaus kolegijos Buivydiškių studijų centro ekonomikos dėstytojas, Lietuvos verslo darbdavių konfederacijos visuomeninis patarėjas, Lietuvos agrarinės ekonomikos instituto bendradarbis.
Anksčiau jokioms partijoms nepriklausė. Nuo 1991 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, 1992–1996 m. LDDP pirmininko Adolfo Šleževičiaus pavaduotojas. Nuo 2002 m. Lietuvos socialdemokratų sąjungos narys.
Ekonominėmis temomis paskelbė apie pusantro šimto straipsnių moksliniuose ir periodiniuose leidiniuose, išleido keletą brošiūrų. Bendradarbiavo „Tiesoje“, „Švyturyje“, „Dienovidyje“, „Soglasije“. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys. Lietuvos ūkininkų sąjungos narys.
Žmona Stasė, dukra Sigutė, sūnus Žilvinas.
Anšanas
Anšanas (Ānshān) – miestas Kinijos šiaurės rytuose, Liaoningo provincijoje. 1,20 mln. gyventojų (2005). Didelis geležies rūdos ir juodosios metalurgijos centras. Išvystyta mašinų gamybos, naftos, chemijos, cemento pramonė.
Alma
Alma (ukr. ir ) – upė Kryme.
Laskai
Laskai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zbuinos valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietvakarius nuo Zbuinos, apie 25 km į vakarus nuo Lomžos ir apie 97 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Alma
Alma prasideda Krymo kalnuose, šiauriniuose Babugan Jailos kalnagūbrio šlaituose. Teka į vakarus, įteka į Juodosios jūros, Kalamitos įlanką. Ant upės įrengta hidroelektrinė, elektra ir vandeniu aprūpinanti Simferopolio miestą. Vasarą smarkiai nusenka. Naudojama drėkinimui.
Krymo totorių kalba upės pavadinimas reiškia „obuolį“ (upės pakrantėse veši obelų sodai).
Carl Friedrich Lessing
Karlas Frydrichas Lesingas (, 1808 m. vasario 15 d. Breslau – 1880 m. birželio 5 d. Karlsrujė) – Vokietijos tapytojas peizažistas.
Biografija
Studijavo architektūrą Berlyno Karališkojoje dailės akademijoje pas K. F. Šinkelį, nuo 1825 m. Diuseldorfo tapybos mokykloje (Düsseldorfer Malerschule). 1830–1858 m. šios mokyklos direktorius.
Kūryba
thumb|left|Lesingas. Romantiškas peizažas Nutapė romantizuotų peizažų („Pilis ant uolos“ 1828 m., „Apsnigtas vienuolyno kiemas“ 1830 m.), istorinių paveikslų („Gedinti karališkoji pora“ 1830 m., „Jano Huso teismas Konstancoje“ 1842 m.). Paveikslai ištobulintos kompozicijos, detalizuoti, dramatiškos nuotaikos, ryškus psichologizmas. Lesingo kūryba turėjo įtakos realizmo plėtotei vokiečių tapyboje.
Histidinas
Histidinas (His) – viena iš dvidešimties dažniausių aminorūgščių. Žmogaus organizmui histidinas yra nepakeičiama aminorūgštis.
Histidino apykaita
Histidino apykaita pradedama intramolekuliniu deamininimu veikiant histidazei. Susidariusi urokano rūgštis yra skaidoma dalyvaujant tetrahidrofolio rūgščiai (THFR). Skaidymo produktai – formil-THFR, amoniakas, gliutamatas. Histidinas yra pirminis vienanglių fragmentų donoras. Taip pat jis yra glikogeninė aminorūgštis.
Andžejus Tenčinskis (1613)
Andžejus Tenčinskis (g. 1576 m. rugsėjo 20 d., m. 1613 m. Varšuva) – Vislicos 1603 metais,Belzo kaštelionas 1612-1613 metais, Stryjaus saeniūnas
Biografija
Krokuvos vaivados Andžejaus Tenčinskio sūnus. Buvo vedęs Kateriną Leščinską, Andžejaus Leščinskio ir Sofijos Jadvygos Opalinskos dukterį.
Palaidotas Stašovo bažnyčioje.
Akcelerometras
Vienaašiai arba daugiaašiai modeliai suranda vektoriaus normą, jo kryptį ir pagreitį kaip vektoriaus dydį. Gali aptikti orientaciją, greitėjimą, vibraciją, smūgį, ir kritimą. Mikroelektromechaniniai akcelerometrai vis dažniau įmontuojami nešiojamuose elektroniniuose aparatuose, mobiliuosiuose telefonuose ir video žaidimų valdymų pulteliuose.
Novogrudas (Zbuinos valsčius)
Novogrudas  – eigulio būdelė Lenkijos šiaurės rytuose, Zbuinos valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Nopaitys
Nopaitys – upė Lietuvoje, Šakių rajone; Novos kairysis intakas (Šešupės baseinas). Prasideda prie Ramoniškių kaimo, į šiaurės rytus nuo Žvirgždaičių. Teka į vakarus, vėliau į šiaurės vakarus (Novos ir Šešupės tarpupiu). Įteka į Novą 9 km nuo jos žiočių, ties Bukšniais.
Intakai:
Upės vaga daug kur sureguliuota. Ties Miknaičiais (8 km nuo žiočių) įrengtas tvenkinys.
Kaimai prie Nopaičio: Ramoniškiai, Raugalai, Būbleliai, Bukšniai.
Atkuriama upėvardžio lytis *Nov-upaitys, *Nov-upaitis (pagal Novos upę).
Sergejus Lukjanenko
thumb|right|Sergejus Lukjanenko 2001-aisiais
Sergejus Vasilijevičius Lukjanenko (, g. 1968 m. balandžio 11 d.) – rusų fantastikos rašytojas.
Lukjanenko gimė Kazachstane, įgijo psichiatro specialybę. Lukjanenko palankiai žiūri į žmones, rašančius fanfiction pagal jo kūrybą, jų idėjomis naudojasi rašydamas toliau. Vedęs, gyvena Maskvoje.
Labiausiai išpopuliarėjo Lukjanenko „Sargybų“ ciklas („Dienos sargyba“, „Nakties sargyba“, „Sutemų sargyba“, „Paskutinė sargyba“).
Vertimai
Lietuviškai išleistos šios Lukjanenko knygos:
Daria Kinzer
Daria Kinzer (g. 1988 m. gegužės 29 d. Ašafenburgas, Vakarų Vokietija) – Kroatijos dainininkė.
Daria gimė Vakarų Vokietijoje kroatės ir vokiečio šeimoje, tačiau užaugo Austrijoje. 2011 metais atlikėja atstovavo Kroatijai 2011 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse, vykusiame Diuseldorfe, Vokietijoje. „Eurovizijos“ pusfinalyje atlikusi dainą „Celebrate“, Daria su 41 tašku užėmė 15 vietą. Eurovizinis kūrinys taip pat įrašytas ir vokiečių kalba, pavadinimu „Diese Nacht“.
Sergejus Lukjanenko
Vertimai
Angliškai „Nakties sargyba“ išleista Didžiojoje Britanijoje 2006 m. liepos 6 d., JAV – liepos 26 d. „Dienos sargyba“ JAV išleista 2007 m. sausio 10 d.
Elektrogorskas
Elektrogorskas  – miestas Rusijoje, Maskvos srityje, 75 km į rytus nuo Maskvos. 20,9 tūkst. gyventojų (2008 m.). Yra elektrinių traukinių geležinkelio stotis (traukiniai į Maskvą, Pavlovo Posadą, Elektrouglius, Reutovą, Železnodorožną). Autobusai vyksta į Maskvą, Noginską, Pavlovo Posadą, Orechovo Zujevą. Į šiaurę nuo miesto gausu tvenkinių, aplink plyti pelkės ir miškai.
Veikia 600 MW galios Elektrogorsko VRE (šiluminė elektrinė), baldų ir apdailos, farmacijos, elektros įrengimų, metalo apdirbimo pramonė, duonos kepykla, asfalto liejykla.
Elektrogorskas išaugo 1912–1914 m. įkūrus pirmą visoje Rusijoje durpių šiluminę elektrinę. Per keletą metų Elektrogorsko ir kitų aplinkinių miestų elektrinės sujungtos į bendrą tinklą, Maskva tapo mažiau priklausoma nuo Kaukazo nafta kūrenamų elektrinių. Elektrogorskui miesto statusas suteiktas 1946 m. 1959–1964 m. pastatytas didelis baldų fabrikas. 1984 m. atidaryta svarbi farmacijos įmonė „Antigen“.
Malaševiče Malė
Malaševiče Malė  – kaimas Lenkijos rytuose, Terespolio valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į pietus nuo Terespolio, apie 29 km į rytus nuo Palenkės Bialos ir apie 110 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Šalia kaimo eina greitkelis Europos kelias 25px|E30.
Istorija
Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1679 m. karalius Jonas Sobieskis už karinius nuopelnus padovanojo šias žemes totoriams, kurie kaime gyveno iki 1915 metų.
Trinapolis
Etimologija
Iki XVIII a. vietovė vadinosi Senoji Slabada. 1700 m. vyskupas Kazimieras K. Bžostovskis čia apgyvendino vienuolius trinitorius – būtent pagal juos vietovė ir pervadinta.
Istorija
1905 m. Riešės valsčiaus Trinapolio gyvenvietėje (vienuolyno valdoje) gyveno 11 žmonių.
1942 m. rastas Trinapolio lobis.
Losinkos Šv. Apaštalo Jokūbo parapija
'''Losinkos Šv. Apaštalo Jokūbo parapija''' - viena iš Narevo stačiatikių dekanato parapijų, Losinkos kaime. 1779 m. pastatyta Losinkos Šv. Jurgio koplyčia. 1886 m. pastatyta Losinkos Šv. Apaštalo Jokūbo cerkvė.
Lesoto kultūra
thumb|Lesoto gyventojai Lesoto kultūra – Lesoto švietimo, meno, etninės kultūros ir kitos visuomenės veiklos visuma.
Švietimas
2003 m. buvo 622 ikimokyklinės įstaigos, 1295 pradžios mokyklos (415 000 mokinių, 6580 mokytojų), 256 vidurinės mokyklos (93 010 mokinių, 3290 mokytojų), 21 profesinė ir technikos mokykla (1939 mokiniai,  165 mokytojai). Pradžios mokyklą lanko 74,2%, vidurinę mokyklą – 21,5% mokyklinio amžiaus vaikų. Nuo 1993 m. neįgalūs vaikai ugdomi specialiuose vaikų darželiuose ir mokomi specialiose mokyklose.
Baigus vidurinę mokyklą galima mokytis trimečiuose profesiniuose ir technikos institutuose (2003 m. veikė 6 institutai), trimetėse neuniversitetinėse (Nacionalinis mokytojų rengimo koledžas, Lerotolio politechnikos institutas) aukštosiose mokyklose ir Lesoto nacionaliniame universitete, įkurtame 1945 m. Maseru vietoje Katalikiškojo universitetinio koledžo, įkurto 1938 m. Universitete veikia Edukologijos, Humanitarinių mokslų, socialinių mokslų, Sveikatos, Teisės, žemės ūkio, Magistrantūros fakultetai (2003 m. lankė 2530 studentų).
Suaugusiųjų švietimo ir papildomojo ugdymo sistemą sudaro Lesoto atvirojo ir nuotolinio mokymo centras, Lesoto universiteto Neakivaizdinio skyriaus institutas. Moksliniai tyrimai atliekami aukštosiose mokyklose, Lesoto nacionalinio universiteto Pietų Afrikos tyrinėjimų institute.
Architektūra
Remiantis vakarietiškais architektūros stiliais statytos mokyklos, bažnyčios. Dabartiniuose miestuose statomi ir šiuolaikinės architektūros pastatai – įstaigų kompleksai, prekybos centrai, kt., ir tradiciniai litema dekoruoti namai iš smiltainio. Kai kuriuose pastatuose vakarietiški stiliai derinami su tradiciniais elementais (Protestantų bažnyčia, XX a. šeštas dešimtmetis, Lesoto amatų kooperatyvas, XX a. pabaiga, abu sostinėje Maseru).
Dailė
Išliko piešinių uolose, manoma, sukurtų bušmėnų. Plėtojamos tradicinės dailės šakos: kuriama keramika (indai, lėkštės, miniatiūrinės gyvūnų figūrėlės), papuošalai, muzikos instrumentai, drožinėjami ir raižomi namų apyvokos daiktai, audžiami kilimai. Dekorui būdingi apskritimai, animalistiniai motyvai (liūtai, krokodilai, begemotai). Apie 1930 m. pradėta plėtoti moherio kilimų audimo amatą ir pramonę. Jiems būdingos natūralios spalvos, geometriniai ornamentai, figūrinės kompozicijos, vaizduojančios tradicinį kaimo gyvenimą.
Gobelenų pramonės centrai yra Maseru ir Tabongas. Tapyba atsirado XIX a. – XX a. sandūroje, veikiama misionierių F. Maederio ir F. Christolio kūrybos. XX a. ėmė rastis vietinių tapytojų (M. Motsusi, M. Mokitimi, Black Jesus, M. Masoabi, I.–M. Harrisas, kt.). Skulptūrai (dažniausiai kuriama keraminė) būdingi tradiciniai etniniai motyvai, religiniai siužetai. Žymesni skulptoriai – S. Mokanyane, T. Mohapi, M. Nthako.
Žiniasklaida
1862 m. Morijoje leidyklą „Morija Sesuto Book Depot“ (leidžia religinę, edukacinę, filologijos literatūrą) įkūrė evangelikai, nuo 1933 m. Mazenode veikia katalikų leidykla „Mazenod Institute“; 2006 m.veikė 6 leidyklos.
Leidžiami keli žurnalai. Nuo 1863 m. leidžiamas dvisavaitinis evangelikų laikraščio „Leselinyana la Lesotho“ (Morija, pietų sotų kalba, kai kurie straipsniai – ir anglų kalba, 2006 m. tiražas 10 000]] m. egz.).
Svarbiausi savaitraščiai:
Radijas
Radijas veikia nuo 1964 m., televizijos – nuo 1988. Nacionalinė bendrovė „Lesotho National Broadcasting Service“ radijo ir televizijos programas transliuoja Pietų sotų ir anglų kalbomis. Yra 5 privačios radijo stotys. Maseru nuo 1985 m. veikia naujienų agentūra „Lesotho News Agency“ (LENA).
Šaltiniai
Lesotho
Incheon United FC
„Incheon United FC“ – Pietų Korėjos futbolo klubas iš Inčono.
Istorija
Klubo ištakos siekia 2003 m. Sėkmingiausi metai buvo 2005, kai užėmė antrąją vietą elito diviziono pirmenybėse.
Sezonai
Šaltiniai:
Sudėtis
Atnaujinta; 2019 m. rugsėjo 12 d.
Vilniaus Švč. Trejybės (Trinapolio) bažnyčia
'''Vilniaus Švč. Trejybės (Trinapolio) bažnyčia''' yra Vilniuje, dešiniajame Neries krante, prie Cedrono (Baltupio) žiočių. Neparapijinė, skirta rekolekcijų namų ir jų dalyvių reikmėms. Priklauso Vilniaus Kalvarijų parapijai.
Trinapolio rekolekcijų namai įsikūrę Verkių regioniniame parke, Verkių kalvarijų parko pietuose. Namus prižiūri Kristaus Karaliaus kongregacijos seserys.
RTS indeksas
RTS – didžiausios vertybinių popierių biržos Rusijoje „Moscow Exchange“ (iki 2011 m. RTS) skelbiamas akcijų indeksas. RTS indeksą sudaro 50 likvidžiausios Rusijos įmonių akcijos, kuriomis prekiaujama MOEX akcijų biržoje. Vieno jų vertė išreikšta JAV doleriais, o kito indekso MOEX – rubliais. Šios šalies energetikos įmonės sudaro nemažą RTS indekso svorio dalį.
Vilniaus Švč. Trejybės (Trinapolio) bažnyčia
Istorija
thumb|left|170px|Bažnyčia [[Pirmasis pasaulinis karas|Pirmojo pasaulinio karo metu (dail. ? // Scheinwerfer. Bildbeilage zur Zeitung der 10. Armee. Nr. 46, 6.01.1917)]] thumb|left|250px|Vienuolynas iš kiemo pusės thumb|right|250px|Nuo kito Neries kranto
RTS indeksas
Nuo 2022 m. Rusijos invazijos į Ukrainą pradžios pirmosios karo dienos Maskvos vertybinių popierių biržos indeksas nukrito daugiau nei trečdaliu, o JAV doleriais išreikštų likvidžiausių akcijų kainų krepšelio indeksas RTS – beveik 40 procentų.
Vilniaus Švč. Trejybės (Trinapolio) bažnyčia
Istorija
Švč. Trejybės bažnyčia ir trinitorių vienuolyno pastatai, iš pradžių mediniai, pastatyti XVII ir XVIII amžių sandūroje. Vienuolynas buvo pritaikytas trylikai vienuolių, jiems išlaikyti vyskupas paskyrė Krosnos dvarą ir dvi karčiamas. 1710 m. maro metu Krosnos dvare slėpėsi vienuoliai, tačiau tuo tarpu apleistas vienuolynas ir bažnyčia sudegė. Mūrinės bažnyčios statybos darbai vyko nuo 1715 iki 1721 m. Šventovė konsekruota 1722 m. 1752 m. perstatytas ir vienuolynas.
1812 m. vienuolyne buvo prancūzų karo ligoninė. 1832 m. bažnyčia ir vienuolynas uždaryti, 1846 m. perduoti stačiatikių metropolitui Josifui Semaškai. Vienuolyne buvo įrengta archijerėjaus vasaros rezidencija, o bažnyčia rekonstruota į šv. Juozapo cerkvę (1849 m.). Po Pirmojo pasaulinio karo bažnyčia grąžinta katalikams, remontuota, nuo tada buvo Vilniaus vyskupų žinioje. 1918 m. Vilniaus vyskupas Jurgis Matulaitis leido Trinapolyje įkurdinti lietuvių vaikų prieglaudą, ten veikė našlaičių ir senelių prieglauda, pradinė mokykla. 1926 m. vienuolyno patalpose įkurta vyskupų vasaros rezidencija. 1927 m. Trinapolyje atidarytas 1913 m. Vilniuje įkurtos Švč. Mergelės Marijos tarnaičių kongregacijos vienuolynas. 1948 m. bažnyčia uždaryta, vienuolyno patalpose buvo ligoninė, nuo 1959 m. – turizmo bazė. 1992 m. ansamblis grąžintas Vilniaus arkivyskupijos kurijai. 1997 m. bažnyčia konsekruota, o restauruotuose vienuolyno pastatuose įsikūrė Kristaus Karaliaus kongregacijos seserų noviciatas, atidaryti seserų prižiūrimi rekolekcijų namai.
Fermi kosminis teleskopas
thumb|Dailininko piešinys, Fermi orbitoje Fermi gama spindulių kosminis teleskopas – tai kosminė observatorija gama spindulių astronominiams stebėjimams iš artimos Žemei orbitos. Šios observatorijos pagrindinis mokslinis prietaisas yra didelio ploto teleskopas (LAT), kuriuo astronomai daugiausia ketina atlikti viso dangaus, astrofizikos ir kosmologijos reiškinių, tokių kaip aktyvių galaktikų branduolių (pulsarų), ar kitų didelės energijos šaltinių ir tamsiosios energijos tyrimus. Kitas Fermi kosminės observatorijos mokslinis prietaisas yra gama žybsnių monitorius (Gamma-ray Burst Monitor (GBM); anksčiau GLAST Burst Monitor), naudojamas tirti gama spindulių žybsniams kosminėje erdvėje.
GLAST buvo paleistas 2008 m. birželio 11 d. 16:05 GMT Delta II 7920-H raketa. Šią misiją parengė NASA, JAV Energetikos departamentas ir Prancūzijos, Vokietijos, Italijos, Japonijos ir Švedijos vyriausybinės agentūros.
2008 m. rugpjūčio 2 d. NASA paskelbė, kad ieško naujo pavadinimo, kuris galėtų apibūdinti GLAST misiją ir atkreiptų dėmesį į gama spindulių ir didelės energijos astronomijos sritį.
Apžvalga
Fermi turi du mokslinius prietaisus, Didelio ploto teleskopą (LAT) ir gama spinduliuotės žybsnių monitorių (GBM). LAT yra vaizdo gavimo gama spinduliuotės detektorius (pora pertvarkymo instrumentų), kuris aptinka nuo apie 30 milijonų iki maždaug 300 milijardų elektronvoltų (30 MeV–300 GeV) fotonų energiją, ir kurio matomumo laukas tesudaro 20 % dangaus. Jis veikia panašiai kaip EGRET mokslinis prietaisas Komptono gama spindulių kosminėje observatorijoje.
GBM sudaro 14 scintiliacijos detektorių (dvylika natrio jodido kristalų nuo 8keV iki 1MeV ir du bismuto germanato kristalai jautrus nuo 150keV iki 30MeV). Jie gali aptikti gama spinduliuotes šių eilių energijos spektre visame danguje, Žemė tam visai netrukdo.
thumb|Fermi G.S.T. logo
General Dynamics Advanced Information Systems (anksčiau Spectrum Astro ir dabar Orbital Sciences), Gilberto mieste, Arizonoje, suprojektavo ir pastatė kosminį zondą, kuris kosmose objektus tirs moksliniais prietaisais. Jis keliaus mažoje, apskritimo formos orbitoje, kurios periodas apie 95 min. Kosminis zondas skries aplink Žemę, ir išlaikydamas orientaciją kosminėje erdvėje, galės pasirinkti kokius kosminius objektus stebėti.
Šis kosminis zondas išlaikys savo orientaciją, todėl jo moksliniai prietaisai galės stebėti toliausius Visatos objektus, su rocking judėjimu, padedančiu suvienodinti dangaus aprėptį. Moksliniais prietaisais Visata bus tiriama maždaug 16 kartų per dieną.
Abu moksliniai prietaisai buvo testuojami. Vibracija, vakuumas, taip pat aukštos ir žemos temperatūros, kad garantuotų, mokslinių prietaisų galimus išbandymus ir jie toliau galėtų veikti kosmose. Jie buvo sujungti su erdvėlaiviu pagrindinėje dinamikos kilimo (General Dynamics ASCENT facility) laboratorijoje Gilberto mieste, Arizonoje.
NASA jungtinis administratorius mokslui Alanas Sternas NASA štabe, paskelbė viešą konkursą nuo 2008 m. vasario 7 d. Iki 2008 m. kovo 31 d., kad pervadintų, sugalvotų pavadinimą GLAST, kuris būtų kažkuo prisimenamas, kad pažymėtų šią įspūdingą naują astronomijos misiją. Vardas, kuris yra traukiantis dėmesį, lengvas pasakyti ir padėsiantis daryti palydovą ir jo misiją pietų stalo ir klasės diskusijos tema. 2008 m. rugpjūčio 26 d., GLAST buvo pervadintas "Fermi gama spindulių kosminis teleskopas" garbei Enrico Fermi, pionieriaus aukštos energijos fizikoje.
Misija
thumb|Numatomas operacijų laikas.
NASA sukūrė 5 metų trukmės misiją, su 10 metų trukmės veiklos tikslais.
Pagrindiniai mokslo tikslai, GLAST užduotys, aprašyti kaip:
Nacionalinė mokslų akademija, priėmė šią misiją kaip prioritetą. Daug naujų galimybių ir atradimų tikimasi iš šios vienintelės misijos, kad ji labai padės suvokti ir suprasti mūsų požiūrį į Visatą. \:
Studijuojuoti energijos spektrus ir jų kintamumą, šviesos bangos ilgius iš blazarų, siekiant nustatyti juodosios skylės spalvas, skirtas tiesiogiai į Žemės kompoziciją - ar jie yra:
Studijuoti impulsinius išmetamų magnetosferos pulsarus, kaip jie atsiranda. Tirti, kaip pulsarai generuoja tarpžvaigždinių dalelių vėjus. kolaiderio (Large Hadron Collider), taip pat kitose požeminėse detektoriuose gaunama informacija.
Paleidimas
thumb|GLAST paleidimas, raketa nešėja [[Delta II Birželio 11, 2008.]] 2008 m. birželio 11 d. kosminė observatorija sėkmingai atsiskyrė nuo nešančios raketos po maždaug 75 min.
Orbita
Fermi skrieja žemoje Žemės apskritimo orbitoje 550 km aukštyje (340 mylių), ir 28.5 laipsnių polinkyje.
Programinės įrangos pakeitimai
GLAST gavo, kai kuriuos nedidelius pakeitimus savo kompiuterių programinėje įrangoje, 2008/06/23.
Naudojami LAT/GBM kompiuteriai
Dauguma LAT komponentų buvo įjungti, 2008/06/24. LAT aukšta įtampa buvo įjungta, 2008/06/25, ir teleskopas pradėjo aptikti didelės energijos daleles iš kosmoso, tačiau buvo reikalinga šiek tiek kalibruoti instrumentą. GBM aukšta įtampa taip pat buvo įjungta, 2008/06/25, bet GBM dar reikėjo vienos savaitės bandymų / kalibravimo prieš ieškant gama spinduliuotės žybsnių.
Sky Survey būsena
GLAST perėjo į "Sky Survey būseną" 2008 m. birželio 26 dieną, kad būtų pradėti viso dangaus stebėjimai kas tris valandas (abi orbitos pusės).
Atradimai
Pirmasis svarbus atradimas buvo, kai kosminis teleskopas aptiko 1 CTA Supernovos liekaną, kuri pasirodė išmeta tik gama spinduliuotės spindulių juostas. Tai buvo pirmasis tokio pobūdžio pulsaras.
Šis naujas pulsaras žybsi kas 316.86 milisekundės ir yra apie 4600 š.m. atstumu nuo mūsų planetos.
2008 m. rugsėjo mėn. gama žybsnį GRB 080916C į Mergelės žvaigždyną, užfiksavo Fermi teleskopas. Šis žybsnis turėjo didžiausią užfiksuotą energijos kiekį. Sprogimas buvo galingumo sulyg 9000 paprastųjų supernovų, o reliatyvistinė medžiagos čiurkšlė pasiekė 99,9999%  šviesos greičio. Apskritai, GRB 080916C buvo didžiausio bendro energijos kiekio, greičiausio judėjimo ir didžiausio pradinio energijos kiekio kada nors matytas gama žybsnis.
Gama Žybsnių Monitorius (GBM)
Gama žybsnių monitorius (GBM) (anksčiau GLAST Burst Monitor) aptinka staigius gama spindulius, atsirandancius iš gama žybsnių ar Saulės blyksčių. Scintilatoiais yra palydovo abiejuose pusėse, apžiūrėti visam dangui, kurio žemė neuždengia. Dizainas yra optimizuotas gerai skiriamajai gebai laiku ir fotonų energijai.
"Gama spindulių žybsniai yra labai ryškus, todėl mes matome juos, nors jie yra už milijardų šviesmiečių, o tai reiškia, kad jie atsirado prieš milijardus metų, ir mes matome, kaip jie atrodė tada, sako Charles Meegan iš NASA Maršalo kosminių skrydžių centro".
Didelio ploto teleskopas (LAT)
Didelio ploto (erdvės) teleskopas (LAT) detektuoja individualius gama spindulius, naudojant technologiją, panašią į naudojamas žemės dalelių greitintuvuose. Fotonai trenkiasi į ploną metalo lakštą, pereina į elektronų-pozitronų poros būseną. Šis procesas vadinamas "porų gaminimas". Šios įkrautos dalelės pereina pro sluoksniuotus silicio mikrojuostelinių detektorius, dėl jonizacijos, kuri pagamina aptinkamą nedidelį impulsą elektrinio krūvio. Mokslininkai gali sujungti informaciją iš kelių sluoksnių šio trackerio ir nustatyti dalelių trajektoriją. Praėjus pro trackerį, dalelės patenka į  calorimeterį, kuris susideda iš cezio jodido scintiliatoriaus kristalų, kurių pagalba bus galima  nustatyti bendrą  dalelių energiją. LAT apžvalgos laukas yra didelis, apie 20% dangaus. Jo vaizdų skiriamoji geba yra nedidelė.
Berlyno teatras
Berlyno teatras (Berliner Theater) – istorinis teatras Vokietijos sostinėje (adresas - Charlottenstraße 90/92), gyvavęs iki 1936 m. Kaip operetėms skirtas teatras bei Žydų kultūros sąjungos (Jüdischer Kulturbund) renginių vieta XX amžiaus 4 dešimtmetyje.
Birkirkara FC
Birkirkaros FC – Maltos futbolo klubas, įkurtas Birkirkaroje sujungus Birkirkara United ir Birkirkara Celtic komandas.
Istorija
Klubas įkurtas 1950 m. Vyrų komanda žaidžia aukščiausioje šalies lygoje. Yra tapęs šalies čempionais. Penkis kartus iškovojo taurę.
2022–2023 m. sezone Premjer lygoje liko antroje vietoje.
Moterų komanda pastaruoju metu dominuoja Maltos futbole, daugkartinės šalies čempionės ir taurės laimėtojos.
Moterų komanda
Klubas turi moterų komandą, kuri yra viena tituluočiausių Maltoje.
Karnitinas
Formulė
Karnitino formulė: C7H15NO3.
Poveikis organizmui
Karnitinas į žmogaus organizmą pakliūna su maistu, daugiausia jo yra raudonoje mėsoje (jautiena, kiauliena) ir pieno produktuose. Kiti natūralūs kartinino šaltiniai yra riešutai ir sėklos (pvz., moliūgų, saulėgrąžų, sezamo), ankštiniai (pupelės, žirniai, lęšiai, žemės riešutai), daržovės (šparagai, brokoliai, Briuselio kopūstai, česnakai, petražolės, artišokai), vaisiai (abrikosai, bananai), grūdai (grikiai, kukurūzai, avižos, ryžiai, soros, rugiai, kviečių gemalai). Be to, organizmas pats sugeba sintetinti karnitiną iš amino rūgščių – lizino ir metionino, padedant vitaminams C, B6 bei geležies mikroelementui. Galutinis karnitino sintezės etapas vyksta kepenyse, inkstuose bei smegenyse, nes tik šie audiniai turi tam reikalingus fermentus.
Dėl įvairių priežasčių karnitino gali pasigaminti nepakankamai, pvz., augančiame organizme, įvairaus maisto stokojančioje dietoje ar nepakankamai besimaitinantiems, daug sportuojantiems ar intensyviai dirbantiems žmonėms. Karnitino daugiau reikia esant stresui, ilgalaikei įtampai, vartojant daug riebalų. Karnitinas yra svarbi maistinė medžiaga, aprūpinanti energija širdį ir raumenis.
Lieknėjimas
Karnitinas tinka norintiems kontroliuoti kūno svorį. Vartojant karnitiną taip pat reikia mažinti suvartojamų kalorijų skaičių ir derinti tai su fizine veikla. Karnitinas tik paspartina maisto riebalų deginimą ir sumažina alkio pojūtį.
Sportas
Karnitinas pagerina kraujo apytaką ir raumenų aprūpinimą deguonimi. Po intensyvaus fizinio krūvio padeda greičiau atsigauti organizmui, skatina baltymų sintezę, raumenų masės formavimąsi.
Dozavimas
Karnitino rekomenduojama dozė yra 300-1000 mg per dieną. Nepatartina vartoti vakare, nes gali būti sunkiau užmigti, nes karnitinas pasižymi poveikiu, didinančiu žmogaus aktyvumą.
Osoviecas (Lomžos apskritis)
Osoviecas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zbuinos valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietvakarius nuo Zbuinos, apie 25 km į vakarus nuo Lomžos ir apie 97 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Izoleucinas
Izoleucinas (Ile) – viena iš dvidešimties dažniausių aminorūgščių Žemėje.
Izoleucinas saugo raumenų baltymus nuo suirimo, kurį skatina dideli fiziniai krūviai. Dalyvauja sintetinant hemoglobiną, krešint kraujui, reguliuoja cukraus kiekį. Izoleucino reikia normalaus augimo užtikrinimui. Suaugusiems izoleucinas būtinas azoto apykaitai. Izoleucino yra baltyminiame maiste: mėsoje, žuvyje, kiaušiniuose, sojose. Jo trūkumo požymiai panašūs į hipoglikemijos, kuriai būdinga silpnumas, galvos skausmas ir svaigimas. Jis sudaro 5,60 % visų esamų aminorūgščių.
Pršerovas
Pršerovas  – miestas Olomouco krašte, Čekijoje. Per miestą teka Bečva. 45 079 gyventojų (2012 m. duomenys). Nutolęs 22 km į pietryčius nuo Olomouco.
Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1133 m. 1256 m. karalius Pšemyslavas Otakaras suteikė Pršerovui karališko miesto privilegijas. 1841 m. nutiesus geležinkelio liniją, mieste sparčiai vystėsi pramonė ir žemės ūkis. Vėliau atsirado chemijos pramonė, buvo daromi odos gaminiai. Nuo 1933 m. gaminami optiniai prietaisai.
Georgijus Čičerinas
Georgijus Čičerinas (1872 m. gruodžio 2 d. Tambovo gubernijos rytinėje dalyje, Karaulo vietovėje – 1936 m. liepos 7 d. Maskvoje – tarybinis politinis veikėjas, Rusijos ir Tarybų Sąjungos užsienio reikalų ministras nuo 1918 m. iki 1930 m.
Balduinas II Jeruzalietis
Balduinas II Jeruzalietis (10?? m., Prancūzija – m. 1131 m. rugpjūčio 21 d., Jeruzalė) – Edesos grafas, nuo 1100 m. gruodžio 25 d. iki 1118 m. balandžio 21 d., Jeruzalės karalius, valdė nuo 1118 m. balandžio 14 d. iki mirties.
Biografija
thumb|left|150px|Balduino II karūnacija Balduino I brolio sūnus, nuo 1109 m. jo įpėdinis tiek Edesoje, tiek Jeruzalės valstybėje, kurios karaliumi jis buvo 1118–1131 m. Priešingai Balduinui I daugiausia dėmesio kreipė į šiaurines Jeruzalės valstybės sienas (Antiochiją) ir į rytus, kur įsitvirtinti nesugebėjo. Jo valdymo metu Jeruzalėje susikūrė tamplierių ir joanitų riterių ordinai, kurie valdant Balduino II įpėdiniui labai įsigalėjo ir prisidėjo prie valstybės susilpninimo.
Gardino sutartis
Gardino sutartis – ši sutartis yra:
Janas Gostomskis
Biografija
Poznanės vaivados Jerinimo Gostomskio sūnus.
Tėvas davė jam valdyti Valecko (1593–1623), Varkos, Grojecko, Gabinsko ir Strelecko seniūnijas. Buvo išrinktas pasiuntiniu į 1605 metų seimą. Nuo 1611 metų buvo paskirtas Inovroclavo vaivada, Brest-Kujavijos (1620) ir Kališo vaivada (nuo 1620).
1599 metais važiavo į Prahą pasiuninybėje pas karalaitį Rudolfą II. Būdamas jaunas perėjo iš kalvinizmo į katalikybę.
Šeima
Vedė Sofiją Tenčinską, Krokuvos vaivados Adžejaus Tenčinskio ir Sofijos Debovskos dukterį.
Gražaičiai
Gražaičiais vadinami kaimai:
Jezolas
Jezolas yra Italijos miestas Veneto regione, Venecijos provincijoje.
Vaikutėnų dvaras
Vaikutėnų dvaras – dvaras Utenos rajone, Vaikutėnų kaime, esantis dešinėje kelio atkarpos Utena–Zarasai pusėje.
Istorija
1853 m. dvarą valdė Domininkas Vildzevičius.
Vėliau dvaro ūkvedys Vincas Randomanskas nupirko dvaro centrą – 80 ha.
1935 metais mirus Randomanskui, ūkį paveldėjo dukra Janina.
1918 m. dvaro koplyčioje atidaryta Vaikutėnų pradinė mokykla. 1919 m. ji persikėlė į dvaro kumetyną, dirbo du mokytojai. 1936 m. mokykla jau veikė Jono Bernoto namo patalpose.
Tarybiniais metais dvaro pastatuose veikė kooperatyvo administracija, paskui gyvenamasis pastatas buvo nugriautas.
Šiuo metu yra išlikę dvaro arklidė, jauja, kumetynas, karvidė. Taip pat likusi dalis dvaro parko – apie 0,5 ha apaugusi medžiais. Dabar pastatus valdo ūkininkas Stanislovas Vaškevičius.
Sterbliniai
Sterbliniai (Marsupialia) – žinduolių (Mammalia) klasės tikrųjų žvėrių (Theria) poklasio infraklasei Metatheria priklausanti gyvūnų grupė. Tai žinduoliai, turintys savotišką lytinių organų sandarą ir veisimosi būdą. Gimdo gyvus jauniklius, kuriuos maitina pienu. Jauniklius gimdo labai ankstyvoje gemalo vystymosi stadijoje. Kai kurie mokslininkai (Johann Illiger) sterblinius išskiria į atskirą infraklasę (Marsupialia).
Šie gyvūnai atsirado maždaug prieš 40 milijonų metų, tačiau iki dabar beveik visur išnyko. Dauguma šiuolaikinių sterblinių aptinkama Australijoje, į kur jie emigravo iš Pietų Amerikos per Antarktidą, kai čia dar buvo sausumos kelias. Likę (daugiausiai – įvairios oposumų rūšys) gyvena Pietų Amerikoje. Daugiausiai sterblinių fosilijų atrasta Pietų Amerikoje, seniausia fosilija – Kinijoje.
Sterblinių lytinė sistema
Patelės turi po du Miulerio latakus, kurie atskirai atsiveria į trumpą urogenitalinį sinusą, vadinamą makšties prieangiu. Priekinės Miulerio latakų dalys funkcionuoja kaip kiaušintakiai, vidurinės – kaip gimdos, o užpakalinės – kaip makštys. Kai kurių sterblinių makštys yra atskiros, kitų – per vidurį išlinkusios į šonus ir priekiniais galais ne tik susiliečia, bet ir susilieja, sudarydamos atgal nukreiptą makšties maišą (sinus vaginalis). Gimdant to maišo galas praplyšta ir naujai susidariusiu kanalu – trečiąja makštimi (pseudovagina) – naujagimiai tiesiog pro urogenitalinį sinusą, aplenkdami šonines makštis, patenka į išorę. Nuo šios pagrindinės schemos būna įvairių nukrypimų. Dėl tokios patelių lytinio aparato sandaros patinų kopuliacijos organo galas būna perskilęs į dvi dalis.
Sterblinių sistematika
Pasaulyje gyvena apie 260–280 sterblinių rūšių, iš kurių beveik 200 aptinkama Australijoje ir artimiausiose salose. Priskiriami žemesniųjų žvėrių (Metatheria) infraklasei, kuri apima pačius sterblinius ir jiems giminingiausius gyvūnus bei yra skirstoma į du antbūrius: Microbiotheria būrio vieninelė rūšis gyvena Pietų Amerikoje, tačiau manoma, kad ji artimesnė Australijos sterbliniams.
'''Antbūris. Amerikos sterbliniai (Ameridelphia)''' '''Antbūris. Australijos sterbliniai (Australidelphia)'''
Šrotlaukiai
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1736–1818 m. Prūsijos karalystės Lietuvos departamento, 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Gumbinės apskrities kaimas, prijungtas prie Tūblaukių. 1905 m. buvo 67 gyventojai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Gumbinės rajono (Гумбинненский район), vėliau Gusevo rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2008 m. birželio 30 d. Brianskojės apylinkės teritorija, 1993 m. prijungta prie Podgorovkos.
Osovieco Lešničuvka
Osovieco Lešničuvka  – eigulio būdelė Lenkijos šiaurės rytuose, Zbuinos valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Kukurikai
Kukurikai  – kaimas Lenkijos rytuose, Terespolio valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į šiaurę nuo Terespolio, apie 32 km į rytus nuo Palenkės Bialos ir apie 118 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Kaimas įsikūręs ant kairiojo Vakarinio Bugo upės kranto. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Per kaimą planuojama nutiesti Autostradą 25px. Šalia kaimo yra Kukurikų-Kazlovičų pasienio punktas.
Narevo Viešpaties Nukryžiavimo Kryžiaus parapija
Narevo Viešpaties Nukryžiavimo Kryžiaus parapija - viena iš Narevo stačiatikių dekanato parapijų, Narevo kaime. Parapija įkurta XVI a. amžiuje. Parapijoje yra 1846 m. pastatyta Narevo Viešpaties Nukryžiavimo Kryžiaus cerkvė.
Upninkai
Upninkai – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, Šventosios kairiajame krante. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Stovi Upninkų Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia (pastatyta 1845 m.), kuri stovi atokiau į šiaurę nuo gyvenvietės, netoli Upninkų tilto Šventosios slėnyje. Nuo bažnyčios į upės pusę yra nedidelis gražus parkas. Gyvenvietėje dominuoja sovietmečio statybos namai. Yra keletas daugiabučių, veikia Upninkų pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-55096), ambulatorija, lopšelis-darželis, kultūros centras.
miniatiūra|left|Upninkų pietinė pusė miniatiūra|left|Gatvė link kultūros centro
Istorija
Upninkų vietovė pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėta 1442 m., pirmo žinomo jos valdytojo Kristino Astiko testamente. Kitas Upninkų savininkas, jo sūnus Radvila Astikas, iki 1477 m. pastatė pirmąją bažnyčią. Upninkai ne kartą kentėjo nuo gaisrų. XVI a. 2-ojoje pusėje – 1650 m. bažnyčią buvo pasisavinę evangelikai reformatai. XVII a. buvo teismas, keletas smuklių, vykdavo turgūs. Katalikų bažnyčia pastatyta 1717 m. Ji 1750 m. perkelta į kitą vietą. XVIII a. veikė parapinė mokykla. XIX a. 1-ojoje pusėje Upninkus vėl nusiaubė gaisras. Čia buvo Upninkų dvaras. XIX a. pabaigoje Upninkai – miestelis ir dvaras Vilkmergės apskrities Veprių valsčiuje.
Lietuvai atkūrus valstybę veikė šaulių, jaunimiečių, pavasarininkų organizacijų skyriai. Nuo 1944 m. Upninkų apylinkėse veikė Lietuvos partizanų Genio būrys (1945 m. skilo į 5 būrius, priklausančius Didžiosios Kovos apygardai). Tarybiniais metais Upninkai buvo apylinkės centras, tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.
2008 m. patvirtintas Upninkų herbas. 2010 m. Upninkų pagrindinė mokykla sukūrė filmą „Čia mano namai" apie Upninkus ir jų apylinkes.
Spaudos menas
Spaudos menas – spaudos technikos bei menų žurnalas, pasirodęs 1934 m. Klaipėdoje.
Istorija
Leido ir redagavo Juozapas Steponavičius. Spausdino „Ryto“ spaustuvė Klaipėdoje. Išėjo 1 numeris 24 psl.
Bendradarbiavo Jonas Juozas Burba, Feliksas Jucius, Jonas Murauskas, Augustas Albertas Puskepalaitis, Karolis Račkauskas-Vairas.
Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresė
'''Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresė (Teresė iš Lizjė, Thérèse de Lisieux, tikras vardas Teresa Marten', dar vadinama Šv. Kūdikėlio Jėzaus Terese,, Šv. Teresėlė''; 1873 m. sausio 2 d. – 1897 m. rugsėjo 30 d.) – katalikų šventoji, vienuolė – karmelitė, viena iš keturių moterų, kuriai suteiktas Bažnyčios mokytojos titulas.
Katalikų bažnyčioje atminimo diena – spalio 1 d.
Biografija
Teresė gimė 1873 m. Alansono mieste Prancūzijoje laikrodininko Lui Marteno šeimoje. Šeima buvo labai religinga, ir nuo vaikystės Teresė ir jos trys seserys (kurios taip pat tapo vienuolėmis) perėmė tėvų tyrą tikėjimą.
Kai Teresei buvo ketveri metai, jos mama mirė nuo vėžio. Šeima persikėlė į Lizje. Kai Teresei buvo devyneri metai, ji labai susirgo ir atsidūrė ant mirties slenksčio. Po netikėto pasveikimo mergaitė galutinai nusprendė pašvęsti savo gyvenimą Dievui ir bažnyčiai karmelitų vienuolyne.
Kai Teresei buvo 15 m., 1889 m. ji pirmą kartą pabandė įstoti į vienuolyną, bet vyskupas jai atsakė, motyvuodamas tuo, kad ji per jauna. Nepadėjo ir kelionė į Romą pas popiežių Leoną XIII, bet vyskupas, įsitikinęs, kad Teresės noras nėra momentinis, pakeitė savo sprendimą, ir jos svajonė išsipildė – ji tapo karmelite. Tuo metu dvi jos seserys buvo vienuolės, po kurio laiko į vienuolyną įstojo dar viena sesuo ir jos pusseserė.
Po mirties
300 px|thumb|Šv. Teresės bazilika Lizje mieste Praėjus metams po mirties, vienuolyno vyresnioji išleido Teresės autobiografiją, pavadintą „Vienos sielos istorija“ tik 2 tūkstančių tiražu. Bet netikėtai knyga tapo labai populiari, tiražai ėjo vienas po kito, vyskupai ir Prancūzijos didieji šventikai žavėjosi kartu su paprastais skaitytojais.
XX a. pradžioje „Vienos sielos istorija“ buvo išversta į daugelį Europos kalbų.
1907 m. popiežius Pijus X pirmą kartą išreiškė norą, kad Teresė būtu pagerbta. Vienoje iš privačių audencijų jis, žavėdamasis ateitimi, ją pavadino „mūsų amžiaus didžiausią šventąja“.
Šventoji Teresė iš Lizje 1923 m. balandžio 29 d. buvo beatifikuota ir 1925 m. gegužės 29 d. kanonizuota.
1929 m. atsižvelgus į vis didėjanti piligrimų skaičių prie šventosios kapo Lizje mieste buvo pastatyta Šv. Teresės bazilika.
1997 m. popiežius Jonas Paulius II Mažąją Teresę pavadino Bažnyčios mokytoja.
Dabar jos relikvijos (palaikai) vežiojami po visą pasaulį. 2007 m. gegužės 18 – liepos 1 dienomis relikvijos keliavo po Lietuvą.
Mažasis kelias
Šventosios Teresės pagrindinis supratimas ir svarstymas – „mažasis kelias“. Taip ji vadina šventumo pasiekimą, negalvojant padaryti didvyriškų veiksmų ar poelgių tikėjimo vardan.