cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šv. Antano sala
thumb|240px|Šventojo Antano salos kraštovaizdis
thumb|240px|Salos padėtis
Šventojo Antano sala yra Žaliojo Kyšulio respublikoje, Priešvėjinių salų grupės vakaruose. Plotas 779 km² (antra pagal dydį salyno sala). Nuo gretimos San Vinsento salos atskirta San Vinsento sąsiauriu. Salos paviršius kalnuotas; aukščiausios viršukalnės – Topo de Coroa (1979 m) ir Pico da Cruz (1585 m). Verčiamasi žvejyba, popieriaus gaminimu, cukranendrių, jamso, kasavos, bananų, javų auginimu, romo gamyba. Taip pat vystomas turizmas. Saloje gyvena ~47,5 tūkst. gyventojų. Pagrindinis miestas – Ribeira Grandė.
Sala padalinta į 3 savivaldybes:
Kazenyj Torecis
Kazenyj Torecis  – upė Ukrainoje, Donecko srityje; Doneco dešinysis intakas. Prasideda Doneco kalvagūbrio šiaurės vakariniame šlaite, teka šiaurės kryptimi. Įteka į Donecą ties Raigorodoko gyvenviete.
Didžiausi intakai:
Upės slėnis trapecinis, 3-4 km pločio. Salpa abipusė, 400–600 m pločio. Vaga vingiuota, 20-30 m pločio, 2,5-3 m gylio. Aukštupys vasarą išdžiūsta. Kazenyj Torecio vagoje gausu tvenkinių, kūdrų, upe eina Doneco-Donbaso kanalas. Miestai prie Kazenyj Torecio: Družkivka, Kramatorskas, Slovjanskas.
Baškirai
Baškirai (Башҡорттар) – Rytų Europos tauta. Gyvena daugiausia Rusijoje, pietų Urale ir jo priekalnėse (Baškortostane, Čeliabinsko, Orenburgo, Tiumenės, Sverdlovsko srityse, Permės krašte ir kt.). Tarybiniais metais nemažai baškirų apsigyveno Vidurinėje Azijoje, Ukrainoje. Populiacija – 1,75 mln. žmonių. Kalba tiurkų kalboms priskiriama baškirų kalba, dažnai vartoja rusų, totorių kalbas. Baškirai turi europidų ir mongolidų rasių bruožų (gyvena jų arealų sandūroje).
Kultūra
Baškirai tradiciškai vertėsi klajokline gyvulininkyste (arkliai, avys, galvijai, kupranugariai), užsiima žemdirbyste (linai, kanapės, javai, grikiai, daržovės). Nuo XVI–XIX a. tapo sėslūs, nuo XX a. vid. dirba pramonės įmonėse, paslaugų sferoje, žemės ūkyje. Tradiciniai amatai: kilimų audimas, tekstilė, odininkystė, medžio drožyba, metalurgija.
Tradicinė baškirų gyvenvietė – aūlas. Baškirų būstai buvo skirtingi priklausomai nuo gyvenamosios vietos: rytuose – veltiniu dengtos jurtos, stepėje – plūkto molio, mišku zonoje – apvalių rąstų namai. Tradicinė šeima monogaminė, tačiau bajai ir dvasininkai turėdavo po 2-3 žmonas. Buvo paplitęs leviratas.
Tradicinis baškirų tikėjimas buvo šamanistinis, tačiau X-XIII a. priėmė islamą.
Istorija
thumb|left|200px|Baškirų raiteliai, XIX a.
Baškirų kilmė mišri: susidarė greičiausiai iš tiurkų genčių, nors formavimesi dalyvavo ir ugrų gentys. IX a. dalis baškirų kartu su madjarais patraukė į vakarus. Arabų šaltiniuose minimi nuo X-XIII a. (plačiai aprašė Ibn Fadlanas). XIII a. arabų minima, kad baškirai, priėmę islamą, gyveno pietų Vengrijoje, jų sostinė buvo Keratas. Jie sudarė vengrų kavalerijos pagrindą. XIII a. Uralo baškirus užkariavo mongolai, vėliau baškirai tapo Mongolijos imperijos kariais. 1391 m. kartu su totoriais kovojo prieš mongolus. Vėliau buvo užkariauti rusų (daug kartų buvo surengę sukilimus), tapo kazokų armijų nariais.
Pokylis
thumb|250px|Pokylis [[Gracas|Grace 2006 m.]] thumb|250px|Albert Lynch „Kaukių balius“
Pokylis - prabangus pobūvis, rengiamas didelių švenčių, svarbių įvykių proga. Tai gali būti Naujieji Metai, vestuvės, išleistuvės. Dabar mums yra žinomas garsusis Vienos balius. Seniau buvo populiarus kaukių balius.
Pokylio metu ne tik vaišinamasi prie stalų, bet ir šokama. Dažnai kviečiama daug svečių.
Balė
Balė (gezas: ባሌ) – istorinis Etiopijos regionas ir istorinė musulmonų valstybė pietinėje šalies dalyje, tarp Šebelės ir Ganalės upių. Dabar sudaro Oromijos regiono pietrytinę dalį. Tai taip pat Etiopijos administracinė provincija, egzistavusi 1960–1995 m.
Pokylis
Renginys prasideda 20 val. Trunka mažiausiai 5 valandas.
Pokyliai gali būti dviejų tipų: kuomet sėdima visą vakarą arba vaišinamasi sėdint prie stalo ir a la carte būdu. Prie vieno stalelio vakaro metu sodinama 8-10 svečių.
Balė
Balės karalystė
Pirmoji žinoma Balės regiono valstybė egzistavo nuo XI. Tuo metu į regioną per musulmonų priklius ir pamokslininkus pateko islamas. Balės gyventojai priklausė kušitų kalbomis kalbančioms grupėms („Hadiyya-Sidama“). Iki XIV a. bent jau dalis gyventojų atsivertė į islamą. Balę valdė valdovas musulmonas.
Balė buvo garsi savo medvilnės audimu ir buvo lankoma arabų ir persų pirklių. Kadangi Balė buvo toliau pietuose nei kitos musulmoniškos valstybės, ji buvo mažiau įtraukta į prekybą, tačiau dėl gausesnių kritulių ji buvo derlingesnė. Tuo metu musulmonų kelionių aprašymuose Balė minima kaip atskira musulmoniška karalystė, kurioje klimatas labai tinkamas gyventi, o žemė derlinga.
Pokylis
Rengiant pokylį didelis dėmesys skiriamas patalpos dekoravimui.
Balė
Etiopijos ir oromo laikotarpis
Apie XIV a. Etiopijos imperatorių karo žygiuose minima Balės karalystė, kurioje jau buvo įdiegtas islamas. Ši karalystė, kaip ir kitos musulmoniškos valstybės, buvo įjungta į Etiopijos sudėtį ir mokėjo Imperijai duoklę. Balė buvo piečiausia Etiopijos imperijos dalimi, valdoma gubernatoriaus, kuris vadintas gärad. Gyventojai, bent jau paviršutiniškai buvo christianizuoti.
Imperatorių Davito I bei dar kartą Ješako I valdymo metu Balę užpuolė Ifato sultonato kariuomenė ir grįžo su gausiu karo laimikiu. XVI a. pradžioje Balės karalystė tapo kovų arena tarp augančio Adalio sultonato ir Etiopijos imperijos. Ji buvo užimta imamo Ahmado Grahno, o vėliau ją susigrąžino Etiopijos imperatorius Geladevas.
Pokylis
Į pokylį ateinama apsirengus griežtai pagal protokolą. Vyrai dažniausiai velkasi smokingą ar fraką, moterys - puošnią ilgą vakarinę suknelę, puošiasi tikrais brangakmeniais. Jei rengiama teminė šventė, karnavalas, tuomet apranga ar kaukė turi atitikti nurodytą temą.
Balė
Etiopijos ir oromo laikotarpis
XVI a. oromo migracijos metu į teritoriją įsiveržė oromo tautos. Balės karalystė galutinai prarado valstybingumą, čia pasikeitė tautinė sudėtis (įsigalėjo oromo gentys). Regione susiformavo oromo atšaka, vadinama arsi oromo. Jie per ilgą laiką suformavo bendrą tapatybę, vadinamą arsooma, jungiamą bendro protėvio ir bendros giminystės sistemos. 1881-6 m. vyko ilgas arsi oromo karas su Etiopijos imperija. Karo metu oromo ilgai priešinosi Meneliko II užkariavimams, bet galiausiai pralaimėjo ir buvo įjungti į Etiopijos sudėtį.
Balės provincija
thumb|175px|Balės valstietis 1936 m. regionas atiteko Italijai, ir įjungtas į Italijos Rytų Afrikos Hararo provinciją. Etiopijai atgavus nepriklausomybę, istorinis Balės regionas buvo padalintas tarp dviejų administracinių vienetų. Vienas vadinosi Arsi, o kitas liko Hararo provincijai. 1960 m. nuo jos atskirta Balės provincija, kurios sostine tapo Goba. Tai buvo tryliktoji Etiopijos provincija. Be dalies istorinio Balės regiono, jai atiteko ir nemaža dalis somalių gyvenamų teritorijų, esančių į vakarus nuo Šebelės.
Po administracinių reformų 1995 m. Arsi ir Balės provincijos buvo panaikintos. Arsi ir šiaurinė Balė atiteko Oromijos regionui, o pietinė Balė priskirta Somalių regionui.
Kazokai (Kaišiadorys)
Kazokai – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Kalvių.
Pamažupiai
Pamažupiai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Joniškėlio, Mažupės krante. Yra karo belaisvių kapinės. Praeina kelias Joniškėlis–Deglėnai.
Italijos kultūra
Nuo pat I amžiaus pr. m. e. iki pat XVI a. Apeninų pusiasalis buvo vakarų kultūros centras ir čia susikūrė Romos imperija, Romos Katalikų Bažnyčia, buvo atrasti Barokas ir Renesansas. Šiuo laikotarpiu Italijoje kūrė daug žymių tapytojų, skulptorių, atlikėjų, kompozitorių, matematikų, architektų ir istorikų. Italijos indėlis į kultūrinį ir istorinį Europos paveldą išlieka didžiulis.
Dailė
Iš Italijos kilę daugybė svarbių meno ir intelektualinių judėjimų, kurie pasklido visoje Europoje, tokie kaip Renesansas ir Barokas. Italijoje dirbo vieni žymiausių visų laikų menininkų kaip Leonardas da Vinčis, Džotas, Mikelandželas, Botičelis, Fra Andželikas, Tintoretas, Donatelas, Karavadžas, Ticianas, Rafaelis, Berninis, Tiepolas ir daugelis kitų.
Kinas
Italijos kino kultūra prasidėjo keli mėnesiai po Brolių Liumjerų pirmojo kino seanso 1895 m. Pirmasis Italijos kino filmas buvo kelių sekundžių trukmės, vaizduojantis popiežiaus Leo XIII palaiminimą. Italijos kino pramonė susikūrė tarp 1903 ir 1908 metų, kuomet įsikūrė pagrindinės Italijos kino produkcijos kompanijos - Roman Cines, Ambrosio of Turin ir Itala Film. Kitos kompanijos vėliau sparčiai pradėjo savo veiklą Milane ir Neapolyje. Per trumpą laiką kompanijos pasiekė tinkamą filmų kokybę ir jų produkcija pradėjo plisti už Italijos ribų. Italijos kinas buvo vienas iš Benito Mussolini naudojamų propagandos būdų II pasaulinio karo metu.
Po karo Italijos kino kultūra sparčiai plėtėsi ir populiarėjo visame pasaulyje. Žymiausi to meto režisieriai buvo Vittorio De Sica, Federico Fellini, Sergio Leone, Pier Paolo Pasolini, Michelangelo Antonioni ir Dario Argento.
Pastaruoju metu Italijos kinas retai tampa populiarus visame pasaulyje. Tokiomis išimtimis galima vadinti 1997 m. Roberto Benigni sukurtą Gyvenimas yra gražus ir 1994 m. Il Postino (režisierius Michael Radford).
Televizija
Televizijos transliacijos Italijoje prasidėjo 1939 m., kuomet pradėtos bandomosios transliacijos. Tačiau tai truko labai trumpai, nes nuo 1940 m., kai Italija prisijungė prie II pasaulinio karo, visos transliacijos buvo nutrauktos. 1954 m. televizija vėl atgijo, kai susikūrė dvi žiniasklaidos kompanijos - valstybės kontroliuojama RAI kompanija ir vėliau susikūrusi didžiausia komercinė žiniasklaidos kompanija Mediaset.
Pagal 2008 m. apklausą tik 24% italų pasitiki šalies TV naujienų programomis. Pagal šį rodiklį Italija viena iš trijų šalių, kurios gyventojai labiau pasitiki interneto naujienomis, nei TV naujienų programomis.
Literatūra
Šalia pagrindinio šiuolaikinės italų kalbos Dante Aligierio kūrinio „Dieviškoji komedija“ (itališkai Divina Commedia), Italija gali pasigirti ir kitais garsiais rašytojais, poetais ir literatais: Giovanni Boccaccio, Giacomo Leopardi, Alessandro Manzoni, Torquato Tasso, Ludovico Ariosto ir Petrarch, kurio žinomiausia ekspresijos išreiškimo priemonė sonetas, buvo išrasta Italijoje. Žinomi filosofai, tarp kurių yra Giordano Bruno, Marsilio Ficino, Niccolò Machiavelli ir Giambattista Vico. Šiuolaikiniai literatai ir Nobelio premijos laureatai yra poetas Giosu è Carducci (1906), realistinis rašytojas Grazia Deledda (1926), šiuolaikinis teatro autorius Luigi Pirandello (1936), poetai Salvatore Quasimodo (1959) ir Eugenio Montale (1975), satyras ir teatro autorius Dario Fo (1997).
Kalba
Pagrindinis straipsnis: Italų kalba Italų kalba yra viena iš romanų kalbų. Italų kalba turi daug dialektų, o moderni italų kalba susiformavo Florencijos, Pizos ir Sienos dialekto pagrindu, dėl šio regiono kultūrinės įtakos – šia kalba parašyta Dantės „Dieviškoji komedija“, kuri laikoma pirmuoju modernios italų kalbos grožinės literatūros darbu, taip pat Petrarkos ir Bokačio darbai.
Italų kalba šioje šalyje kalba apie 60 milijonų žmonių, o likusiame pasaulyje - apie 70 milijonų.
Mokslas
thumb|right|200px|[[Galileo Galilei|Galilėjo Galilėjus]] Mokslinės revoliucijos kryptimi pažangą padarė Galilėjo Galilėjus, o Leonardas da Vinčis buvo svarbiausias renesanso žmogus. Italija buvo mokslininkų ir išradėjų namai: fizikas Enrico Fermi komandos, kuri pastatė pirmą branduolinį reaktorių, vadovas; astronomas Giovanni Domenico Cassini; fizikas Alessandro Volta, elektrinės baterijos išradėjas; matematikai Lagrange ir Fibonacci; radijo išradėjas Nobelio fizikos premijos laureatas Guglielmo Marconi; ir Antonio Meucci, vienas iš telefono išradėjų.
Nobelio premijos laureatai
Iki 2010 m. Italija turi 20 Nobelio premijos laureatų. Pirmieji 1906 m. šią premiją laimėjo poetas Giosuè Carducci ir mokslininkas Camillo Golgi.
Paskutinis italas, laimėjęs Nobelio premiją yra 2007 m. triumfavęs genetikos mokslininkas Mario Capecchi.
Sportas
thumb|right|200px|[[Kimi Raikkonen su Scuderia Ferrari 2008 m. Kanados Grand Prix.]] Pagrindinis straipsnis: Italijos sportas
Populiariausias sportas šalyje yra futbolas (Serie A lyga yra viena žinomiausių pasaulyje). Krepšinis tarp populiariausių antras. Taip pat populiarūs tinklinis, vandensvydis, fechtavimasis, regbis, dviračių lenktynės, ledo ritulys (daugiausia Milane, Trentino-Alto Adidžė ir Veneto regionuose) ir Formulės-1 lenktynės.
Žiemos sportas yra populiariausias šiaurėje, kuriose italai konkuruoja tarptautiniuose čempionatuose ir Olimpinėse žaidynėse. Sportas yra įtraukiamas ir į festivalius - Palio ir Gondola (regata) rungtynės vyksta Venecijoje kiekvieną rugsėjo pirmąjį sekmadienį.
Sporto rungtys šalyje išsivystė nuo gladiatorių kovų Antikinėje Romoje koliziejuje iki klubinių futbolo komandų kovų Olimpiniame Romos stadione.
Exxon Mobil
ExxonMobil yra viena iš pačių didžiausių JAV tarptautinių bendrovių ir pati stambiausia naftos bendrovė pasaulyje. „ExxonMobil“ yra didžiausia nevalstybinė įmonė naftos ir dujų pramonėje. Ši bendrovė perdirba apie 3 % naftos ir 2 % energijos pasauliniu mastu. Ji turi 37 naftos perdirbimo gamyklas 21 šalyse, o jose perdirba 6,3 milijono naftos barelių per dieną. Tai John D. Rockefeller „Standard Oil“ bendrovės tiesioginis palikuonis. Ši bendrovė buvo įsteigta 1999 m. susijungus dviem naftos perdirbimo milžinams – „Exxon“ ir „Mobil“ bendrovėms. „ExxonMobil“ pastaraisiais metais yra viena pirmaujančių bendrovių Forbes Global 2000 sąrašo viršuje rinkos kapitalizacijos atžvilgiu.
Veikla
„ExxonMobil“ savo veiklą skaido į tris pagrindines sritis:
Vėlyvoji tauriabudė
Vėlyvoji tauriabudė – baltikinių (Tricholomataceae) šeimos, tauriabudžių (Clitocybe) genties grybų rūšis.
Spygliuočių miškai, ypač pušynai. Ankstus pavasaris, ruduo. Kepurėlė pilkai ochrinė, įdubusi, pakraščiai užsilenkę žemyn.
Vaisiakūniai nedideli. Kepurėlė 2–4 (5) cm skesmens, iškiliai paplokščia, negiliai įdubusi, tamsiai gelsvai pilka, pilkšvai gelsva, šviesiai ochrinė, išblunkanti iki pilkšvos, pakraščiai persišviečiantys, vagoti. Lakšteliai balti, pilkšvai gelsvi, tankūs, siauri, nuaugtiniai arba plačiai priaugtiniai. Kotas 2–4×0,3–0,5 cm, kepurėlės spalvos, ties pamatu baltai, plaukuotas, tvirtai suaugęs su substratu. Trama kreminės spalvos, plona, nestipraus miltų kvapo, nekarti. Sporos 4–8×3–3,5 μm.
Būdingi požymiai: auga rudenį, angsti pavasarį, pušynuose ir eglynuose.
Dygsta pavieniui ar grupelėmis. Valgoma, menkavertė, Nedažna.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 116 psl.
Okeanografinių tyrimų laivas
Okeanografinių tyrimų laivas – daugiatikslis pagalbinis laivas, atliekantis akustinius, biologinius, fizikinius ir geofizikinius jūrų ir vandenynų tyrimus.
JAV okeanografinių tyrimų laivai
Teikia JAV kariniam jūrų laivynui informaciją apie vandenynų aplinką.
Šie laivai aprūpinti tiksliomis daugiaspindulėmis plataus stebėjimo kampo sonarų sistemomis, leidžiančiomis nuolatinį plačios vandenyno dugno juostos kartografavimą.
Šiuo metu JAV karinis jūrų laivynas turi 6 šio tipo laivus, priklausančius Karinių jūrų pervežimų junginiui :
Randiškės apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Krosnos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Simno rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Simno rajono Stebulių apylinkės, Šeštokų apylinkės ir Lazdijų rajono Kirsnos apylinkės.
Theodor Mommsen
Christian Matthias Theodor Mommsen (1817 m. lapkričio 30 d. Gardinge, Šlėzvigas-Holšteinas – 1903 m. lapkričio 1 d. Šarlotenburgas, Berlynas, Vokietija) – vokiečių istorikas, teisėtyrininkas romanistas, laikomas svarbiausiu XIX a. senovės tyrinėtoju. Jo darbas apie Senovės Romos istoriją tebėra laikomas vienu pamatinių šios srities tyrimų.
Gyvenimas
Gimė Gardinge, Šlėzvige, tuo metu, kai ši kunigaikštystė tebebuvo personalinėje unijoje su Danija. Lankė mokyklą Altonoje. Nuo 1838 iki 1843 m. Kylyje studijavo teisę. Gavęs Danijos stipendiją galėjo lankytis Prancūzijoje ir Italijoje, kur studijavo antikinę istoriją.
Per 1848 m. revoliuciją Momzenas tapo Leipcigo universiteto teisės profesoriumi. Dėl savo liberalių pažiūrų 1851 m. iš šių pareigų jam teko atsistatydinti, tačiau jau 1852 m. jis tapo romėnų teisės profesoriumi Ciūricho universitete, o 1854 m. – Vroclavo universitete.
1858 m. Momzenas buvo pakviestas į Mokslų Akademiją Berlyne bei 1861 m. tapo Berlyno universiteto Senovės Romos istorijos profesoriumi, kur skaitė paskaitas iki 1887 m. Už savo mokslinius pasiekimus jis tapo Romos garbės piliečiu, o 1902 m. už savo pagrindinį veikalą „Romos istorija“ tapo Nobelio literatūros premijos laureatu. Momzenas yra vienas iš nedaugelio ne grožinės literatūros rašytojų gavusių šią premiją.
Su savo žmona Marie (Leipcigo redaktoriaus Karlo Reimerio dukterimi) turėjo 16 vaikų, kurių keli mirė vaikystėje.
Moksliniai darbai
thumb|
T. Momzeno politinė veikla
1863–1866 ir 1873–1879 m. Momzenas buvo Prūsijos landatago, 1881–1884 reichstago narys, iš pradžių atstovavęs liberalią Vokiečių Pažangos Partiją (Deutsche Fortschrittspartei), vėliau – Nacionalinę Liberalų Partiją (Nationalliberalen), o dar vėliau – Secesionistus. Ypatingai rūpinosi mokslo ir švietimo politika.
Onam
Onam  – hinduistų šventė, švenčiama pietų Indijos valstijoje Keraloje. Švenčiama dešimt dienų rugpjūčio–rugsėjo mėnesių laikotarpiu ir kilo kaip derliaus nuėmimo šventė. Onam šventė siejama su mitu apie Asurų valdovą Mahabalį. Tikima, kad Onam metu Mahabalis sugrįžtąs iš pragaro į žemę ir teikiąs gerybes žmonėms.
Onam metu vykdomos specialios apeigos Thrikakaros šventykloje (netoli Kočio), namai gausiai puošiami gėlių figūromis (pookkalam), vyksta valčių lenktynės (Vallam Kali), valgoma Sadya (įvairių patiekalų vaišės), šokami ritualiniai šokiai (Thiruvathira, Kummattikali, Puli Kali, Kathakali ir kt.), miestai gausiai puošiami dekoracijomis ir žibintais.
Škotijos futbolo varžybos 1981–1982 m.
Škotijos futbolo varžybos 1981–1982 m.
Finalo rungtynės
--
Achilija
Achilija – druskos rūgšties ir fermentų nebuvimas skrandžio sultyse.
Funkcinė achilija būna tada, kai sutrinka skrandžio gleivinės sekrecinio aparato veikla. Ją gali sutrikdyti apsinuodijimas, ilga psichinė trauma, maitinimosi režimo pakitimas, baltymų trūkumas maiste, organizmo perkaitimas, vitaminų B, C, PP) stoka.
Ligoniui skauda pakrūtinyje, ypač gausiai prisivalgius, jis greitai pavargsta, yra dirglus.
Organinę achiliją sukelia skrandžio navikas, atrofinis gastritas, lėtinė kepenys liga, cukrinis diabetas, imuniniai sutrikimai, antinksčiai žievės nepakankamumas. Tuomet skrandžio gleivinės sekrecinis aparatas tiek pakinta, kad visiškai nebegamina druskos rūgšties ir fermentų. Ligoniui sutrinka virškinimas, jis negali valgyti kiaušinių, žuvies, pieno ir kai kurių kitų maisto produktų; prasideda mažakraujystė.
Gydant achiliją, šalinamos ją sukėlusios priežastys. Duodama druskos rūgšties ir pepsino preparatų, vitaminų. Ligonis turi tinkamai maitintis laikytis skrandžio gleivinę tausojančios dietos.
Europos liaudies partija
Europos Liaudies Partija (ELP, ) – centro dešiniųjų Europos politinė partija Europos Liaudies Partijai, kuri buvo įkurta 1976 m. Priklauso 72 narės-partijos iš 39 šalių, 15 Europos Sąjungos ir 5 ne Europos Sąjungos šalių Ministrai pirmininkai, 13 Europos komisarų (taip pat ir ES Prezidentas), Europos Sąjungos Tarybos pirmininkas ir 265 narius turinti didžiausia Europos Parlamento grupė.
TS-LKD yra Europos Liaudies Partijos narė, o per 2009 m. vykusius rinkimus pagal TS-LKD sąrašą išrinkti Europos Parlamento nariai Vytautas Landsbergis, Laima Liucija Andrikienė, Algirdas Saudargas ir Radvilė Morkūnaitė-Mikulėnienė yra EPP nariai.
Istorija
Europos Liaudies Partija (ELP), vienijanti centro dešiniųjų jėgas, turi gilias šaknis Europos žemyno istorijoje ir civilizacijoje. Ji buvo ta jėga, kuri vadovavo Europos projektui nuo pat jo inicijavimo.
ELP kildinama iš 1946 m. ar 1948 m. veikusio judėjimo Nouvelles Equipes Internationales, taip pat iš 1965 m. įkurtos Europos krikščionių demokratų sąjungos. Tačiau taip pat manoma, kad ELP šaknys galėjo kilti dar iš 1925 m. įkurtos demokratinių partijų organizacijos Secretariat International des partis démocratiques d’inspiration chrétienne.
ELP Manifestas
2009 m. balandžio mėnesį Kongreso Varšuvoje metu ELP patvirtino „Rinkimų manifestą“, kuris buvo centrinė kampanijos ašis rinkimuose į Europos Parlamentą 2009 m. Manifeste kviečiama:
Struktūra
Dabartinis Europos Liaudies partijos pirmininkas yra buvęs Belgijos Ministras pirmininkas Wilfried Martens. Per ELP Kongresą Bonoje 2009 m. W. Martensas buvo išrinktas ELP pirmininku antrai kadencijai trejų metų laikotarpiui. To paties Kongreso metu buvo išrinkti ir ELP vicepirmininkai: Europos Sąjungos komisarai Antonio Tajani (PdL) ir Michel Barnier (UMP), Suomijos Ministro pirmininko pavaduotojas Jyrki Katainen (KOK), Vengrijos Ministras pirmininkas Viktor Orbán (Fidesz), Vokietijos valstybės sekretorius Peter Hintze (CDU), Airijos opozicijos lyderis Enda Kenny (FG), Bulgarijos Parlamento narė Rumiana Jeleva (GERB) bei Europos Parlamento nariai Jacek Saryusz-Wolski (PO), Mario David (PSD) ir Corien Wortmann-Kool (CDA).
Taip pat ex officio ELP vicepirmininkai yra Europos Komisijos pirmininkas José Manuel Barroso, Europos Vadovų Tarybos pirmininkas Herman Van Rompuy, Europos Parlamento pirmininkas Jerzy Buzek ir ELP grupės Europos Parlamente pirmininkas Joseph Daul (UMP). Vokietijos Krikščionių socialinės sąjungos (CSU) narys Ingo Freidrich užima ELP iždininko pareigas.
Veikla
Europos Liaudies partija horizontaliai veikia su pagrindinėmis ES institucijomis. ELP pirmininko kvietimu, Europos Komisijos, Europos Vadovų Tarybos, Europos Parlamento pirmininkai ir ELP valstybių vadovai ar ministrai pirmininkai (taip pat opozicijos lyderiai) likus kelioms valandoms iki Europos Vadovų Tarybos susitikimo Briuselyje dalyvauja Europos Liaudies Partijos viršūnių susitikime Karališkoje Akademijoje (Académie Royale), kurio metu suformuojamos bendros pozicijos.
Pastaruosiuos dvejus metus Europos Liaudies Partija reguliariai organizuoja ELP ministrų susitikimus, kurie paprastai vyksta prieš Europos Sąjungos Tarybos susitikimus. Vyksta dešimt skirtingų ministrų susitikimai: užsienio reikalų, ekonomikos ir finansų, darbo ir socialinių reikalų, pramonės, gynybos, žemės ūkio, aplinkosaugos, teisingumo ir vidaus reikalų, transporto ir energetikos. Susitikimai paprastai vyksta ELP būstinėje Briuselyje.
Pagal 2007 m. ES reglamento, kuris reguliuoja Europos partijų veiklą, pataisą, ELP kas penkerius metus yra atsakinga už pan-europinės kampanijos organizavimą Europos Parlamento rinkimuose. Pagal Lisabonos sutartį ELP, kaip ir kitos Europos partijos, turi pristatyti kandidatą į Europos Komisijos pirmininko postą; ELP jau tai padarė prieš Lisabonos sutarties ratifikavimą, 2009 m. balandžio mėn. patvirtindama antrajai kadencijai José Manuel Barroso.
ELP Europos Sąjungos institucijose
Šiuo metu visi trys pagrindiniai ES institucijų postai priklauso ELP: Europos Komisijai vadovauja José Manuel Barroso (PSD), Europos Vadovų Tarybai – Herman Van Rompuy (CD&V), kuris taip pat paskirtas pirmuoju nuolatiniu Europos Sąjungos prezidentu, o Europos Parlamentui pirmininkauja Jerzy Buzek (PO).
Europos Vadovų Taryba
Šiuo metu ELP priklauso 14 iš 27 Europos Vadovų Tarybos narių: Taip pat ELP priklauso 6 valstybių ar vyriausybių vadovai, kurie paprastai nedalyvauja Europos Vadovų Taryboje, nes šias pareigas užima kiti tų šalių lyderiai: Bronisław Komorowski (Lenkija, PO), Christian Wulff (Vokietija, CDU), Pál Schmitt (Vengrija, Fidesz), Aníbal Cavaco Silva (Portugalija, PSD), François Fillon (Prancūzija, UMP) ir Traian Băsescu (Rumunija, PD-L).
Europos Komisija
2009 m. Europos Parlamento rinkimų kampanijoje Kongreso Varšuvoje metu ELP iškėlė José Manuel Barroso kandidatūrą užimti Europos Komisijos pirmininko postą antrai kadencijai. Kadangi ELP laimėjo rinkimus, Barroso kandidatūra buvo patvirtinta Europos Komisijos ir absoliučia Europos Parlamento balsų dauguma jis antrą kartą tapo Europos Komisijos pirmininku. 2009 m. lapkričio 27 d. Barroso pristatė „Barroso II Komisiją“, į kurią iėjo 13 (iš 27) ELP komisarų. 2010 sausio mėnesį Rumianą Jelevą pakeitė Kristalina Georgieva:
Europos Parlamentas
Europos Parlamente ELP sudaro didžiausią parlamentinę grupę, kuriai priklauso 265 Europos Parlamento nariai. Kiekvienuose Europos Parlamento rinkimuose pagal ELP valstybių narių sąrašus išrinkti kandidatai privalo prisijungti prie ELP grupės Europos Parlamente. Šiuo metu Parlamente ELP yra vienintelė Europos partija, kuri turi visiškai atitinkamą parlamentinę grupę. Pagal ELP įstatus ELP grupės pirmininkas yra ex officio ELP vicepirmininkas.
Už Europos Sąjungos ribų
Europos Liaudies Partijai priklauso ir 5 valstybių ar vyriausybių vadovai iš ne ES šalių: Jadranka Kosor (Kroatija, HDZ), Recep Tayyip Erdoğan (Turkija, AKP), Sali Berisha (Albanija, DP), Nikola Gruevski (Makedonija, VMRO-DPMNE) ir Mikheil Saakashvili (Gruzija, UNM).
ELP taip pat turi parlamentines grupes Europos Tarybos parlamentinėse asamblėjose, kurioms pirmininkauja Luca Volontè (Italija, UDC), ir Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijoje (ESBO), kuriai vadovauja Walburga Habsburg Douglas (Švedija, MSP).
Pastaraisiais metais ELP vystė gana glaudžius dvišalius santykius su konservatyvių ir joms panašių pažiūrų partijomis už Europos Sąjungos ribų. Dėl tvirtos transatlantinės orientacijos ELP ypač daug dėmesio skiria Šiaurės Amerikai. ELP palaiko glaudžius ryšius su Tarptautiniu respublikonų institutu (International Republican Institute).
ELP atstovauja Europą dvejose pasaulio centro-dešiniųjų jėgas vienijančiose daugiašalėse organizacijose: Tarptautiniai krikščionys demokratai (Christian Democrat International) ir Tarptautinė demokratų sąjunga (International Democrat Union). ELP taip pat yra ir Tarptautinio Europos judėjimo (European Movement) narė.
ELP atstovai Europos Sąjungos institucijose
Šiuo metu Europos Liaudies Partija savo narių skaičiumi pirmauja visose pagrindinėse ES institucijose:
Oficialus ELP fondas (think tank)
Po 2008 m. ES reglamento, reguliuojančio Europos politinių partijų veiklą, persvarstymo, kuomet pradėta leisti kurti Europos fondus pavaldžius Europos partijoms, ELP tais pačiais metais įkūrė oficialų fondą think tank – Europos studijų centrą (Centre for European Studies). Europos studijų centrui priklauso visi didieji ELP valstybių narių fondai: Konrado Adenauerio fondas (CDU), Hannso Seidelio fondas (CSU), Tyrimų ir socialinių studijų centras (PP), Konstantino Karamanlio demokratijos institutas (ND), Jarlo Hjalmarsono fondas (MOD) ir kiti. Per 2009 m. Europos Parlamento rinkimus Europos studijų centras pradėjo sėkmingą internetinę kampaniją „tellbarroso.eu“ paremti ELP kandidato José Manuel Barroso perrinkimą į Europos Komisijos pirmininko postą.
Asocijuotos narės
Šveicarija
Kvepalai: vieno žudiko istorija
Kvepalai: vieno žudiko istorija – 1985 metais išleistas vokiečių rašytojo Patriko Ziuskindo (Patrick Süskind) romanas.
Adaptacijos
2006 m. išleista romano ekranizacija, filmas „Kvepalai. Vieno žudiko istorija“.
Kintamumas (rinka)
Kintamumo apskaičiavimas
,
kur P – laiko periodas metais. Kintamumas \sigma_T iš laiko intervalo T (nurodomas metais) apskaičiuojamas metinio kintamumo pagrindu sekančiu būdu:
.
Pavyzdžiui, jeigu standartinis nuokrypis dienos laikotarpiu sudaro 0,01, o metuose yrа 252 prekybinių dienų (t. y. laiko periodas – 1 diena = 1/252 metų), tai vidutinis kintamumas bus:
Kintamumas už mėnesį (t. y. už T = 1/12 metų) bus:
Aukštasis Atlasas
Aukštasis Atlasas – 760 km ilgio Atlaso kalnyno dalis centriniame Maroke. Kalnai tęsiasi nuo Atlanto vandenyno pakrantės iki Maroko–Alžyro sienos.
Kalnynas sudaro barjerą Sacharos klimato įtakai, o tai ypač jaučiama žiemą. Aukščiausiose kalnyno dalyse nuolat iškrenta sniegas, todėl čia galima užsiimti žiemos sporto šakomis.
Šiame kalnyne, kurio aukščiausias viršūnes dengia sniegas, prasideda Dadeso upė, kuri 350 km teka į pietvakarius, kol įsilieja į Dra upę ties Varzazato oaze. Nuo lapkričio iki sausio ar kovo mėnesių nesiliaujančios liūtys užplūsta Aukštąjį Atlasą, paversdamos menką srovelę ar visai išdžiūvusią upės vagą šėlstančiu srautu, kuris nuslūgsta tik po kelių valandų. Per trumpą laiką smarkios liūtys gali padidinti upės vagą dvidešimteriopai. Arabiškai šios trumpalaikės upės vadinamos vadėmis (wadis).
Dar prieš atsikraustant arabams, berberai šimtmečius gyveno šiame regione, versdamiesi klajokline gyvulininkyste. Manoma, kad jie yra įsiveržėlių iš Vakarų Azijos, išplitusių po Šiaurės Afriką, palikuonys. Maroką jie pasiekė maždaug X a. pr. m. e., o VIII m. e. a. pradžioje buvo atversti į islamą. Šie žmonės gyveno kalnuose, statydamiesi aukštumų tvirtoves, kur, kad ir kokios atšiaurios būtų sąlygos, jie turėjo laisvas rankas gyventi savaip, atsiriboję nuo viliojančių miesto malonumų.
Ipakarajus (miestas)
Ipakarajus – miestas Paragvajuje, Centriniame departamente, 37 km į rytus nuo Asunsjono centro. Įsikūręs tuoj į pietus nuo Ipakarajaus ežero ir link jo tekančių upelių (Pirayú, Paso Puente, Estrella, Jukury). Pro miestą eina nacionalinis plentas Ruta 2, taip pat keliai į Aregvą ir Paragvari.
Verčiamasi medvilnės auginimu, amatais, tekstilės, medžio, odos dirbinių gamyba, aliejaus pramone, gitarų gamyba.
Yra Šv. Kristaus Širdies bažnyčia, muziejus, kultūros namai su miesto įkūrėjų mauzoliejumi, „Bicentenario Nacional“ stadionas. Ipakarajaus ežeras – svarbi turistinė šalies vieta. Vyksta kasmetinis Ipakarajaus ežero folkloro festivalis.
Istorija
Gyvenvietė žinoma nuo XVII a. Oficialiai įkurta 1887 m.
thumb|left|250px|Kultūros namai
Šaltiniai
Reportaje al País. Tomo 2. Año 2001.
Konginiai puošnieji chromiai
Konginiai puošnieji chromiai (Teleogramma) – daugiaspalvių ešeržuvių (Cichlidae) šeimos endeminių žuvų gentis.
Alfredas Gateris
Biografija
1941 m. Latvijos universitete studijavo germanistiką. Per Antrąjį pasaulinį karą pašauktas į Latvių legioną, atsisakęs kariauti, dirbo vertėju. 1942–1944 m. tęsė baltistikos studijas universitete pas J. Endzelyną. 1945–1948 m. Hamburge studijavo germanų kalbas, klasikinę filologiją; E. Frenkelio mokinys. 1949 m. daktaras. 1963 m. baigęs Hamburgo universiteto medicinos fakultetą dirbo Hamburge gydytoju.
Mokslinė veikla
Tyrė latvių kalbos tarmes, latviškus skolinius vokiečių kalboje, tautosaką. Išvertė į vokiečių kalbą latvių grožinės literatūros kūrinių.
Prancūzijos futbolo varžybos 1959–1960 m.
Prancūzijos futbolo varžybos 1959–1960 m.
Andy Webster
Andrew Neil „Andy“ Webster (g. 1982 m. balandžio 23 d. Dandyje) – škotų futbolininkas žaidžiantis Škotijos Premier lygoje, Heart of Midlothian klube.
Karjera
Webster pradėjo karjerą Škotijos antrajame divizione, Arbroath klube. Debiutavo septyniolikos metų prieš Stirling Albion Škotijos futbolo lygos taurėje, 1999 m. rugpjūčio 24 d. Pirmą ivartį pelnė 2001 m. kovo 17 d. lygos rungtinėse prieš Queen’s Park, kuriuose Arbroath laimėjo 2-0.
2001 m. kovo 30 d. pasirašė sutartį su sostinės Hearts klubu. 2006 m. paliko klubą dėl nesutarimu su Vladimiru Romanovu. Yra žaidęs Wigan Athletic, Rangers, Bristol City, Dundee United klubuose. 2011 m. vasario 3 d. grižo į Hearts klubą. Debiutavo vasario 12 d. išvykos rungtinėse prieš Hamilton Academical.
Tarptautinė karjera
Debiutavo draugiškose rungtynėse prieš Austriją, laimėjus 2-0. Pirmą ir venintelį ivartį pelnė 2005 m. lapkričio 12 d. Hampden Park stadione, draugiškose rungtinėse, prieš JAV rinktinę. Paskutines rungtines žaidė prieš Šveicariją, 2006 m. kovą.
2009 m. gegužės 6 d. buvo pakviestas į Škotijos B rinktinę prieš Šiaurės Airijos B rinktinę, kuriuose sužaidė 90 minučių ir pelnė pirmą ivartį, laimėjus rungtines 3-0.
Pasiekimai
Heart of Midlothian
Dundee United
Kazokai (Pakruojis)
Kazokai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 12 km nuo Lygumų.
Panemuninkėliai
Panemuninkėliai – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 4,5 km į šiaurės rytus nuo Alytaus, 3 km į pietvakarius nuo Norgeliškių, Nemuno dešiniajame krante, prie Medūkštėlės žiočių. Kaimą supa miškai. Kolektyvinių sodų bendrijos.
Mahabalis
thumb|200px|Vamana žengia ant Mahabalio galvos
Mahabalis  – mitinis valdovas, Asurų karalius, Prahlados vaikaitis.
Apie Mahabalį pasakojamas toks mitas: Prahlada išmokęs savo vaikaitį teisingumo ir atsidavimo, todėl jis tapęs labai geru ir teisingu valdovu, jam valdant viskas klestėję. Jis užkariavęs ne tik visą žemę, bet ir požemių pasaulį bei dangų, kurį valdė Indra ir devai. Tuomet devai kreipėsi į Višnų, kad šis grąžintų jiems valdžią. Kuomet valdovas atlikinėjo Ašvamedha (arklio aukojimo) ritualą, Višnus, pasivertęs nykštuku Vamana, paprašęs Mahabalio jam suteikti žemės – tiek kiek užimtų jo trys žingsniai. Nors guru Šukra atkalbinėjo valdovą, Mahabalis suteikė žemę Vamanai. Tuomet Vamana išaugęs į milžiną – vienu žingsniu jis užėmė visą Žemę ir požemių pasaulį, antru – visą dangaus karalystę. Kuomet Vamanai nebeliko kur žengti, Mahabalis leidęs jam žengti ant jo galvos ir nukeliavęs į požemių karalystę.
Keraloje Mahabalis garbinamas kaip teisingasis ir gerasis valdovas, nuolankus Višnaus tarnas. Jo garbei kasmet rengiama Onam šventė, kurios metu Mahabalis simboliškai grįžtąs į žemę.
Aliona Lanskaja
Aliona Lanskaja (g. 1985 m. rugsėjo 7 d. Mogiliave, Baltarusijoje) – Baltarusijos dainininkė. 2011 metais ji laimėjo „Slavianski Bazaar“ konkursą Vitebske. Aliona atstovavo Baltarusijai 2013 m. Eurovizijos dainų konkurse Malmėje, Švedijoje su daina „Solayoh“ ir užėmė 16 vietą su 48 taškais.
Miesto naujakuriai
Miesto naujakuriai - tai Lenkijoje gyvenvietės tipui apibūdinti naudojamas terminas, kai naujai išsiplėtusiose miesto teritorijose gyvena žmonės ir yra techninė infrastruktūra.
Taip pat skaitykite
Miestas, kaimas, nausėdija, gyvenvietė, palivarkas, viensėdis, eigulio namelis, eigulio būdelė, kolonija ir dvaro žemės.
Ipakarajus
Ipakarajus gali reikšti:
Mokėjimų srautas
Mokėjimų srautas arba pinigų srautas (angl. – cash flow; CF) – tai skaičių eilė, susidedanti iš paskirstytų laike mokėjimų sekos.
Mokėjimų srautas žymimas CF. Mokėjimų srautas rodomas taip:. Atskiras tokios eilės elementas gali turėti teigiamą ar neigiamą reikšmę.
Pagal pinigų vertės laike teoriją bendrai mokėjimų sumai gauti naudojamas diskontavimo metodas. Tokiu būdu ateities laikotarpių pinigų sumos nurodomas dabartine verte.
Pirmaliūnis
Pirmaliūnis – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje. Kaimą rytuose nuo Ramaškonių skiria Šventoji. Šiaurėje ribojasi su Pašvenčiu. Vakaruose praeina kelias Andrioniškis – Sedeikiai. Po juridinio kaimų ribų įteisinimo plotas 77,5 ha.
Tauragnų dvaras
Tauragnų dvaras – dvaras, buvęs Tauragnuose.
Istorija
Nuo 1387 m. Tauragnų pilis ir dvaras priklausė Vilniaus vyskupijai, kurią jai padovanojo LDK valdovas Jogaila krikštijant Lietuvą.
Tauragnų dvaras Vilniaus vyskupijai priklausė iki XVIII a. pabaigos. Remiantis 1731 m. Tauragnų dvaro inventoriumi, dvaro vaitu buvo Kazimieras Šinkūnas, kuris gyveno šalia esančiame Šimkūnų kaime. 1792 m. Tauragnų dvare veikė alaus darykla, degtinės varykla ir kelios smuklės.
Po Abiejų Tautų Respublikos padalinimo, dvaras priklausė grafams Puslovskiams. Vėliau iš kurių 1885 m. dvarą nupirko Karolis Gineitis.
Vieta, kur buvo alaus darykla ir spirito varykla, šiandien vadinama Pravarais.
Jack Kerouac
Džekas Keruakas (Jack Kerouac, tikrasis vardas Jean Louis Lebris de Kerouac; 1922 m. kovo 12 d. – 1969 m. spalio 21 d.) – amerikiečių romanistas, rašytojas, poetas ir bytnikų judėjimo lyderis.
Vaikystė
1926 metais nuo reumatinės ligos mirė Džeko brolis Gerardas. Tai buvo tragiškas įvykis, vėliau atspindį radęs Keruako kūryboje. Apibūdindamas savo vaikystę, Dž. Keruakas sakydavo, kad jis buvo jautrus ir paklusnus. Kartą pamatęs katalikišką propagandinį filmą apie atgyjančias šventojo statulas, jis tiesiog fanatiškai pradėjo tikėti tuo, kas buvo rodoma filmuose, kas buvo pasakojama per tikybos pamokas. Augdamas, kaip ir visi vaikai jis domėjosi sportu.
Paauglystė
Kiek paaugęs jis pradėjo rimtai domėtis menu, o ypač literatūra. Negailėdamas savo santaupų, prenumeravo savaitinį komiksų žurnalą „Šešėliai“ (The Shadows). Džekas su didele aistra ėmėsi aprašyti savo nuotykius, o gimtosiose gatvėse platino savo pirmąjį literatūros kūrinį – „Džekas Keruakas tyrinėja Merimako upę“. Kiek vėliau ėmėsi periodinės leidybos. Būdamas septyniolikos metų parašė pirmą rimtesnį kūrinį „Požemiai“ – šis romanas buvo parašytas per 72 valandas (tuo metu jis buvo atradęs benzidrino stimuliuojantį poveikį).
1929 m. JAV finansiniuose sluoksniuose kilo sumaištis: visų akcijų kursai kosminiais greičiais krito žemyn. Buvo uždaryta Niujorko akcijų birža, įmonės panikavo, jų santaupos ištirpo per vieną dieną. Po pusės metų kas trečias amerikietis prarado darbą, kas ketvirta amerikiečio šeima neteko pastogės. Didžioji finansinė krizė neaplenkė ir Keruakų šeimos. Tėvas (Leo Keruakas) prarado savo verslą, šeima buvo priversta ieškoti kito pragyvenimo šaltinio. Kadaise buvęs šiaurinis JAV dalies tekstilės pramonės centru, Lovelas pamažu smuko į skurdą. Leo Keruakas ėmėsi azartinių lošimų, vildamasis „uždirbti“ pinigų namo išlaikymui. Sportiniai pasiekimai Dž. Keruakui padėjo gauti stipendiją Kolumbijos koledže Niujorke, kur jis mokėsi 1940–1941 m. Tačiau po ilgų nesutarimų su koledžo sporto treneriu, kuris neleido Dž. Keruakui žaisti per varžybas po kojos traumos, jis metė studijas.
Studijų metai
Kolumbijos koledžas atvėrė visai naują Dž. Keruako gyvenimo puslapį. Pirmaisiais studijų metais jis susipažino su kitais koledžo studentais, kurie turėjo didžiulės įtakos tolesniam jo gyvenimui – tai Alenas Ginsbergas (Allen Ginsberg), Viljamas Barausas (William Burroughs) – būsimieji bytnikai. Po Kolumbijos koledžo Keruakas bandė įstoti į karinį jūrų laivyną – nesėkmingai – tad liko plaukioti komercinės bendrovės laive. 1943 m. jam pavyko patekti į karinį laivyną, tačiau dėl psichologinių priežasčių jis buvo iš ten atleistas. Laisvu nuo plaukiojimo laiku Džekas bendraudavo su draugais ir vis labiau tolo nuo savo šeimos. Tuo pat metu jis pradėjo rašyti romaną apie save ir „tuos vyrukus iš Kolumbijos“, apie paauglystės problemas, iškilusias bandant suderinti laukinį gyvenimo būdą su puritoniškomis jo šeimos vertybėmis. Būsimojoje knygoje Džekas norėjo aprašyti nuotykius, patirtus važinėjant po JAV su pamišusiu draugu iš Denverio – Neilu Kesedžiu. Dž. Keruako koledžo draugai mėgo rašyti trumpus apsakymus ir juos skaityti kokioje nors bohemiškoje aplinkoje. Alenas Ginsbergas turėjo pažinčių su Niujorko spaustuvininkais bei leidėjais. Taigi, jis padėjo išleisti pirmąją Džeko knygą – „Miestelis ir miestas“. Knygynuose ši knyga pasirodė 1950 m., tačiau kritikų liko nepastebėta. Praėjo daug laiko, kol Dž. Keruakas vėl pradėjo rašyti. Keliaudamas su Neilu, jis kartkartėmis aprašydavo patirtus nuotykius. Baigiantis Antrajam pasauliniam karui, Džekas metė tarnybą laive ir liko be darbo. Dieną po to, kai jis paliko laivą, įgula su visu laivu nuskendo Atlanto vandenyne.
Branda
Keliaudamas per valstijas, jis visąlaik rašė, rankraščius dėjo į kelioninį krepšį. Grįžęs į namus, Džekas bandydavo apjungti visa tai, ką jis užrašė, tačiau niekaip neatrasdavo savo rašymo stiliaus. Tiesa, jis jau eksperimentavo, bandydamas rašyti Tomo Volfo (Thomas Wolfe) stiliumi, bet vis tiek kažko trūko. Staiga jis prisiminė Neilo Kesedžio laiškus, rašytus iš Denverio. Buvo nuspręsta rašyti apie kelionės nuotykius tikroviškai: netaisant klaidų, be išgalvotų istorijų. Lusienas Karas (Lucien Carr) patarė atspausdinti knygą ant ilgo popieriaus rulono. Taigi „Kelyje“ pavirto į viduramžių testamentą. Leidėjai nesutiko su tokia romano forma, siūlė ištaisyti kai kurias klaidas ir pakeisti stilių. Dėl to santykiai su leidėjais buvo nutraukti.
6-ojo dešimtmečio pradžioje Džekas visą laiką rašė romanus, kurių niekas nenorėjo publikuoti. Tuo metu kelionės pasidarė nuobodžios ir nebeįdomios, keliautojai tolo vienas nuo kito, kai kurie pasinėrė į budizmo studijas. Šios gyvenimo prasmės paieškos įkvėpė Dž. Keruaką parašyti dar vieną romaną kelionių tema. „Dharmos valkatos“ – taip vadinosi knyga, kuriai nebūdingas Dž. Keruako liūdesys ir melancholija, atvirkščiai – kartais veiksmas praturtinamas komiškomis situacijomis. Tai istorija apie linksmą Dž. Keruako kelionę į kalnus su jaunu poetu – Gariu Snaideriu (Gary Snyder), apie bandymą surasti dvasios realizavimo kelią.
Pagaliau išmušė Džeko valanda, ir 1957 m. „Viking Press“ leidykla sutiko išleisti romaną „Kelyje“, sumokėdama tūkstančio dolerių avansą. Knyga susilaukė didelio populiarumo. Kritikai, prieštaraudami bytnikų judėjimui, atsisakydavo rimtai vertinti Dž. Keruako kūrybą. Spaudoje pasirodydavo išjuokiantys, netgi žeidžiantys straipsniai apie romaną.
Cefeidė
Cefeidė – kintamosios žvaigždės tipas, kuriam būdingas taisyklingas ir periodiškas ryškio (ir spektro) kitimas). Jų absoliutus ryškis priklauso nuo periodo. Todėl matuojant regimąjį ryškį (kuris priklauso nuo atstumo) galima nustatyti, kiek toli nuo stebėtojo yra toji cefeidė. Cefeidės tinka matuoti atstumams tiek iki mūsų galaktikos dalių, tiek ir iki kitų galaktikų, jei ten dar matyti atskiros žvaigždės ir yra cefeidžių.
Jack Kerouac
Mirtis
Toks greitas populiarėjimas Keruakui labai pakenkė – jau 1965 m. jis vėl tapo Niujorko barų žvaigžde. Tiesa, 6-ojo dešimtmečio pabaigoje jis nemažai nuveikė: išleido tris garso takelius apie savo gyvenimą, kūrybą. Jis visą laiką buvo visuomenės dėmesio centre, dažnai buvo rodomas per televiziją. Kaip tik tada pasirodė pirmieji bytnikų kartos irimo požymiai: Alenas Ginsbergas tapo hipiu, tačiau Džekas Keruakas priešinosi bet kokiam hipių veiksmui. Gavęs šiek tiek pinigų, Džekas išvyko į San Franciską, ten be saiko gėrė bandydamas užmiršti savo praeitį. Šį gyvenimo periodą Keruakas aprašė knygoje „Didysis Suras“. Galų gale, visiškai atsiskyręs nuo idėjinio judėjimo, apsigyveno Long Ailande. Ištisas dienas leisdavo prie televizoriaus, stebėdavo beisbolo rungtynes. Staiga tapo atsidavusiu krikščionimi – skaitydavo Bibliją, vaikščiodavo į bažnyčią, karštai melsdavosi. 1969 m. su motina persikėlė gyventi į Floridos valstiją, ten Keruakas dienų dienas praleisdavo gerdamas pigų vyną. 1969 m. spalio 21 d., žiūrėdamas televizijos sporto žinias, Dž. Keruakas ėmė vemti krauju. Nuo besaikio gėrimo jam susiformavo vidinė hemostazė. Greitoji medicinos pagalba nuvežė jį į ligoninę, tačiau tą pačią naktį Dž. Keruakas mirė.
Cefeidė
Atstumas iki žvaigždės apytikriai įvertinamas pagal bandymais nustatytą formulę
Jack Kerouac
Kūryba
Dž. Keruakas yra žymiausias Amerikos bytnikų nuotaikų kūrėjas. Jo kūryba autobiografinė; jis manė, kad kūrybinis procesas yra tik asmenybės saviraiška. Jis rašė laisvu asociacijų stiliumi, kuriame nesunku skaityti autoriaus išpažintį. Sukurtasis tekstas autoriui buvo tarsi šventas, nes jame surašyti tikri įvykiai ir pavaizduoti tikri žmonės. Dž. Keruakas – lyrinis pasakotojas, jautriai reaguojantis į aplinkos reiškinius. Jo kalba nuoširdi, artima ir suprantama jaunajam skaitytojui. Dž. Keruako romanai pagausino amerikiečių literatūrą naujomis meninio vaizdavimo priemonėmis; jis parodė, kad ir maištingoje bytniko dvasioje esama gėrio pradų.
Cefeidė
kur P yra pulsavimo periodas, o B ir V Džonsono mėlynasis ir regimasis ryškiai. Tuomet d yra atstumas iki žvaigždės.
Jack Kerouac
Išleisti kūriniai
(nepilnas sąrašas)
Cefeidė
Yra keletas cefeidžių tipų kurių ryškio priklausomybė nuo periodo šiek tiek skiriasi, bet nelabai daug ir šiuos tipus galima nustatyti.
Ukmergės centrinis stadionas
Ukmergės centrinis stadionas (sutr. Ukmergės stadionas) – įvairios paskirties stadionas su futbolo aikšte Ukmergėje, Gruodžio 17-osios g. 52. Stadionas įsikūręs Šventosios kairiajame krante, netoli pėsčiųjų tilto.
Ukmergės miesto stadiono pastatų kompleksas pastatytas 1970 m. Stadiono tribūnose yra 1000 vietų žiūrovams. Stadione namų rungtynes žaidžia futbolo sporto klubas Ukmergės „Spartakas“. Čia įsikūrusi viena iš Ukmergės sporto centro bazių.
Rekonstrukcijos
2021 m. buvo pasirašyta sutartis atlikti futbolo aikštės atnaujinimo darbus – keisti aikštės dangą į dirbtinę žolę, statyti naujus stacionarinius vartus. Projektui bus panaudotos Sporto rėmimo fondo bei Ukmergės rajono savivaldybės lėšos. Planuojama pradėti vykdyti darbus 2022 m. III ketvirtyje, ir užbaigti iki 2023 m. balandžio mėn.
My Way
Vaizdo klipai
2003 m. išleistas animacinis vaizdo klipas dainai „Fly“.
2004 m. Stokholme nufilmuotas vaizdo klipas „eurovizinei“ dainai „In Your Eyes“, kurį režisavo Tomas Brandtas iš Skandinavijos kompanijos „TB Production“. Klipas buvo rodomas ne tik per Lietuvos TV, bet ir užsienio muzikiniuose kanaluose „Z“ bei “MTV”.
Kiti faktai
Debiutinė daina „My Way“ išsilaikė 4 savaites radijo stoties M-1 Top-40 pozicijoje bei tapo Latvijos realybės šou „Uždrausti žaidimai“ himnu. Albumas buvo išleistas ir Latvijoje bei Lenkijoje.
Ausieniškės
Istorija
XVII–XVIII a. kaimos vadintas Dautelėnais.
Norvegijos krona
Norvegijos krona (norsk krone) – valiuta, naudojama Norvegijoje. Padalinta į 100 erių. ISO 4217 kodas NOK, simbolis – kr.
Arlovietė
Arlovietė – viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Andrioniškio. Ribojasi su Pirmaliūniu. Rytuose praeina kelias.
Miridė
Miridė – kintamosios žvaigždės tipas, kuriam būdingas beveik taisyklingas gana didelis periodas. Tai yra raudonosios milžinės (rečiau supermilžinės) – spektrinė klasė M, N, S. Pavadinimas kilo iš pirmos tokios atrastos žvaigždės – Miros.
Miridžių periodas 80-1000 žemės dienų, ryškio amplitudė didelė – 2-7 ryškiai, žvaigždžių amžius didelis. Tokių žvaigždžių masė mažesnė nei dvi Saulės masės. Periodas priklauso nuo masės ir spindulio.
Mažasis varpenis
Mažasis varpenis (Botrychium simplex) – driežlielinių (Ophioglossacea) šeimos varpenių (Botrychium) genties augalas. Priklauso sporinių induočių grupei.
Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
Paplitimas
Mažojo varpenio rūšis daugiausia paplitusi Centrinės bei Šiaurės Europos, Šiaurės Amerikos temperatinėje juostoje. Taip pat žinoma Japonijoje ir pietinėje Grenlandijos dalyje. Europos žemyne laikoma vienas rečiausių Botrychium genties augalų, nuolat nyksta, išskyrus Slovėniją, o Lietuvoje žinomos tik dvi mažojo varpenio rūšies populiacijos.
Radavietės Lietuvoje
2018–2019 m. nustatytos mažojo varpenio radvietės: