cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Argentinos radikali pilietinė sąjunga
1936 m. kairiosios partijos susibūrė į Liaudies frontą, tačiau atsispirti JAV ekspansijai jos nesugebėjo. Demokratines reformas pratęsė tik 1946 m. prezidentu išrinktas Chuanas Peronas, tačiau jis įkūrė savo partiją (nuo 1958 m. Chustisialistų partija). Po 1955 m. perversmo šalį valdė kariškiai, tačiau jau 1958 m. pirmuosiuose laisvuose rinkimuose prezidentu buvo išrinktas radikalas A. Frondisis. 1963 m. jį pakeitė Arturas Ilija. Bet 1966 m. valdžią vėl užėmė kariškiai. Tik 1973 m. rinkimuose kairiosios partijos susibūrė į Revoliucinį liaudies frontą, jo atstovas E. Kampora buvo išrinktas prezidentu. 1973 m. prezidentu vėl tapo Ch. Peronas, o po jo mirties 1974 m. – jo našlė ir viceprezidentė M. Martines de Peron.
Po karinio perversmo radikalai politinę veiklą atnaujino tik 1983 m., kandidatu į prezidentus pirmuosiuose demokratiniuose rinkimuose iškėlę Raulį Alfonsiną. Jis buvo perrinktas ir 1989 m. Politiniai siekiai apėmė platų spektrą – nuo liberalizmo iki socialdemokratijos. 1997 m. sudarius koaliciją su FREPASO, 1999 m. prezidentu išrinktas Fernando de la Rúa. 2001 m. Deputatų rūmuose gavo 71 vietą iš 257, 2005 m. liko antrąja partija, laimėjusi 10 vietų iš 127 Nacionaliniame kongrese ir 2 vietas iš 24 senate.
Struktūra
Vadovaujantis organas – Nacionaliniame konvente renkamas 15 narių Nacionalinis komitetas. Veikia Jaunųjų radikalų, Darbininkų radikalų organizacijos, Regionų komitetas ir Deputatų blokas. Socialistų Internacionalo konsultacinė narė nuo 1996 m. rugsėjo 9 d., tikroji narė nuo 1999 m. lapkričio 8 d.
Sirmijus
thumb|right|[[Julianas Apostatas|Juliano Apostato solidas, apie 361, iš Sirmiumo kalyklos]] Sirmiumas (šiandien Sremska Mitrovica), garbingoji miestų motina, – senovės romėnų miestas Panonijoje. Dabartinio Sremo regiono pavadinimas kilo nuo šio antikinio miesto vardo.
Sirniumas iš pradžių buvo ilyrų miestas, o I-ame amžiuje pr. m. e. jį užkariavo romėnai. Tai buvo svarbus vėlyvosios Romos imperijos miestas, romėnų Panonijos ekonominis centras ir viena iš keturių visos imperijos sostinių. Sirniume taip pat buvo monetų kalykla.
Istorija
Sirmiumas buvo vienas seniausių Europos miestų. Archeologai rado organizuoto žmogaus gyvenimo pėdsakų, išlikusių iš maždaug 5000 m. pr. m. e.
Kai romėnai nukariavo Sirmiumą I a. pr. m. e., gyvenvietė jau turėjo gilias tradicijas.
I amžiuje Sirmiumas gavo Romos piliečių kolonijos statusą ir tapo labai svarbia ekonomine ir strategine vietove. Imperatorių Trajano, Marko Aurelijaus ir Klaudijaus II karines ekspedicijos buvo ruošiamos būtent Sirmiume.
103 metais romėnų Panonija buvo perskelta į dvi dalis: Aukštutinę Panoniją ir Žemutinę Panoniją. Žemutinės Panonijos sostinė buvo Sirniumas.
296 Romos imperatoriaus Diokletiano valdymo laikotarpiu buvo priimtas naujas Panonijos teritorinis padalinimas. Vietoj prieš tai buvusių dviejų provincijų (Aukštutinės Panonijos ir Žemutinės Panonijos) buvo sukurtos keturios naujos: Panonija Prima, Panonija Valerija, Panonija Savija ir Panonija Sekunda. Sirmiumas buvo Panonijos Sekundos sostinė.
Dramos nomas
Geografija
Šiaurės vakarų dalyje yra dalis Slaviankos (kitaip Orvilo) kalno, vakaruose – Menoikio, šiaurės rytuose – Falakro kalno.
Ilgiausia nomo upė yra Mesta, tekanti šiaurės rytuose. Šiaurinėje dalyje yra unikalus miškingas Karanterės rajonas.
Tiugenė
Tiugenė arba Tiugiuenė  – upė Rusijoje, vidurio Jakutijoje; Lenos kairysis intakas. Prasideda Lenos plynaukštės šiaurės rytiniame pakraštyje, teka pradžioje į šiaurę, šiaruės rytus per Vidurio Jakutijos lygumą. Įteka į Leną netoli Sangaro.
Lietuvos nacionalinis dailės muziejus
thumb|Dailės muziejaus administracija Lietuvos nacionalinis dailės muziejus – daugiausia ekspozicijų sostinėje ir pajūrio miestuose pristatantis nacionalinis meno muziejus, kaupiantis, saugantis, tiriantis, konservuojantis, restauruojantis ir populiarinantis nacionalinės svarbos dailės, meno ir kultūros istorijos muziejines vertybes. Steigėjas – Lietuvos Respublikos kultūros ministerija. Nuo 1995 m. muziejus priklauso Tarptautinei muziejų tarybai (ICOM).
Dramos nomas
Klimatas
Pietinės nomo dalys pasižymi Viduržemio jūros tipo klimatu. Šiaurinėje dalyje ir kalnuose klimatas labiau žemyninis, žiemos šaltesnės.
Ribos
Su Dramos nomu ribojasi:
Savivaldybės
thumb|left|250px|Dramos nomo savivaldybės
Tiugenė
Didžiausi intakai:
UTIAS Ornithopter No.1
UTIAS Ornithopter No.1 – 1990 m. pabaigoje sukurtas ornitopteris (aparatas, kuris skrenda mosuodamas sparnais). Pirmą kartą pakilo 2006 m. liepos 8 d., tai buvo pirmas kartas, kai ornitopteris pakyla be pašalinės pagalbos. Skrydis truko 14 sekundžių, per kurias orlaivis nuskrido apie 300 metrų.
Lietuvos nacionalinis dailės muziejus
Istorija
Muziejui priklausė:
Sirmijus
Istorija
293, kai imperijoje įsigaliojo tetrarchija, Romos imperija buvo padalinta į keturias dalis ir Sirmiumas tapo viena iš keturių sostinių (kitos buvo Trieras, Milanas ir Nikomedija). Tetrarchijos metu Sirmiumas buvo imperatoriaus Galerijaus sostinė. Įkurus pretorijų prefektūras 318 metais, Ilyrijos prefektūros sostine tapo Sirniumas. Sostine šie miestas buvo iki 379, kai prefektūra politiškai buvo padalinta į Rytinę ir Vakarinę Ilyriją. Vakarinė dalis (Įskaitant ir Sirniumą) buvio prijungta prie Italijos prefektūros. Rytinė dalis išliko atskira prefektūra su sostine Salonikuose.
Miestas taip pat buvo svarbus krikščionybės centras. Sirniume buvo surengti keli krikščionių susirinkimai.
Lietuvos nacionalinis dailės muziejus
Istorija
1964–1992 m. – Teatro ir muzikos muziejus, dab. Lietuvos teatro, muzikos ir kino muziejus
1975–1991 m. – Visų Šventųjų bažnyčia, kurioje veikė Liaudies meno muziejus
Sirmijus
Romos imperatoriai
thumb|150px|right|[[Trajanas Decijus, Romos imperatorius (249–251), gimęs Sirmiumo apylinkėse]]
Tiugenė
Upė užšąla spalio antroje pusėje, atitirpsta gegužės pabaigoje.
UTIAS Ornithopter No.1
Orlaivį sukūrė Toronto universiteto Aerokosmonautikos studijų instituto komanda, vadovaujama prof. James DeLaurier, kartu su Jeremy Harris iš Ilinojaus universiteto.
Lietuvos nacionalinis dailės muziejus
Istorija
1978–1995 m. – Verkių dvaras su ekspozicija
1990–1997 m. – Renavo dvaras, dab. Mažeikių muziejaus padalinys
1995–1997 m. – Paežerių dvaras, dabar Vilkaviškio krašto muziejus
Sirmijus
Romos imperatoriai
Šeši Romos imperatoriai gimė Sirniume ir jo apylinkėse:
Lietuvos nacionalinis dailės muziejus
Istorija
2000–2009 m. – Šiuolaikinės dailės informacijos centras, buvęs Soroso šiuolaikinio meno centras
Sirmijus
Romos imperatoriai
Paskutinis jungtinės Romos imperijos imperatorius Teodosijus I (378–395) tapo imperatoriumi Sirniume.
Lietuvos nacionalinis dailės muziejus
Istorija
2007–2009 m. – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės valdovų rūmai, dab. Nacionalinis muziejus Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės valdovų rūmai
Veikla ir fondai
Lietuvos nacionalinis dailės muziejus renka, saugo, tiria ir restauruoja kūrinius, rengia parodas, konferencijas, vykdo švietimo programas, leidžia katalogus ir leidinius apie dailę. Muziejaus rinkiniuose saugoma per 250 tūkst. vertingų artefaktų kolekcija. Vaizduojamosios dailės skyriuje yra tapybos, skulptūros, grafikos, fotografijos eksponatai. Taikomosios dailės skyriaus rinkiniuose – gintaro, keramikos, metalo, porceliano, stiklo, tekstilės, odos, baldų, numizmatikos, laikrodžių eksponatai. Liaudies meno skyriuje saugomi drabužių, audinių, kryžių, koplytėlių, tapybos, grafikos, baldų, medžio skulptūros eksponatai. Fondus sudaro XIV a. – XX a. antrosios pusės Lietuvos ir užsienio šalių vaizduojamosios, taikomosios dailės kolekcijos, lietuvių etnografijos ir archeologijos rinkiniai.
Muziejaus padaliniai
Nacionalinė dailės galerija
Radvilų rūmų dailės muziejus
Taikomosios dailės ir dizaino muziejus
Vytauto Kasiulio dailės muziejus
Palangos gintaro muziejus
Laikrodžių muziejus
Prano Domšaičio galerija
Šakių šv. Jono Krikštytojo bažnyčia
'''Šakių šv. Jono Krikštytojo bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Šakiuose. Turi modernizuoto renesanso bruožų.
Parapijoje veikia Plieniškių koplyčia.
Istorija
thumb|left|160px|Bažnyčios rytinis fasadas thumb|left|160px|Pagrindinė nava
Andrius Gelgaudas Šakaičiuose (buvęs kaimas dabartinių Šakių vietoje) 1689 m. pastatė medinę koplyčią. Joje kas trečią sekmadienį Gelgaudiškio klebonas laikydavo pamaldas. Gelgaudiškio savininkė Antonija Valdšteinaitė-Sapiegienė 1719 m. bažnyčiai paskyrė valaką žemės, 3000 auksinų ir po 100 auksinų kasmet. Kunigaikštis Mykolas Čartoriskis sunykusios koplyčios vietoje pastatė medinę bažnyčią. Ji buvo Gelgaudiškio filija. 1801 m. įkurta parapija, 1802 m. – parapinė mokykla. Bažnyčia 1823 m. parapijiečių atnaujinta.
Šakių vikaras Matas Čarneckis (1825–1899 m.), apkaltintas sukilėlių rėmimu, 1863 m. areštuotas ir 20 mėn. kalintas. Kurį laiką kunigu tarnavo Antanas Radušis. Po 1910 m. įsikūrė Šakių krikščionių darbininkų draugija, 1913 m. – Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Kunigas Juozas Šalčius (1900–1988) 1930 m. suorganizavo Zanavykijos katalikiško jaunimo kongresą.
Architektūra
Bažnyčia turi modernistinio renesanso bruožų, stačiakampio plano, vienabokštė. Vidus 3 navų, vidurinioji aukštesnė. Šventoriaus tvora metalinė. Jame palaidotas kunigas Saliamonas Samuolis (1915–1987), (Šakiuose nuo 1967 m.), tremtinys.
Kurt Lewin
Kurtas Zadekas Levinas (, 1890 m. rugsėjo 9 d. Mogilnas, Kujavijos Pamario vaivadija – 1947 m. vasario 12 d. Niutonvilis, Masačusetso valstija, JAV) – JAV ir Vokietijos psichologas, vienas socialinės psichologijos pradininkų.
Biografija
1909 m. Freiburgo universitete studijavo mediciną, vėliau Miuncheno universitete – biologiją, Berlyno universitete – filosofiją. 1916 m. daktaras.
Dalyvavo Pirmajame pasauliniame kare. 1921–1930 m. dėstė Berlyno universitete. 1930–1935 m. dėstė Stanfordo universitete (JAV) ir Kornelio nacionalinėje ekonomikos mokykloje Niujorke, 1935–1944 m. – Ajovos universitete.
Socialinio judėjimo aktyvistas. Priešinosi antisemitizmui, siekė Vokietijos valstybės institucijų demokratizavimo ir moterų padėties pagerinimo. 1944 m. Masačūsetso technologijos institute (JAV) įkūrė Grupės dinamikos tyrimų centrą. Teigė, kad žmogaus elgesio ypatybės priklauso nuo jį supančios aplinkos ir sąlygų. Žmonių grupės dinamiką lemia jos narių tarpusavio priklausomumas.
Bolivijos kairysis revoliucinis judėjimas
Bolivijos kairysis revoliucinis judėjimas (Naujoji dauguma), (MIR, isp. – Movimiento de la Izquierda Revolucionaria – Nueva Mayoría) – Bolivijos kairioji demokratinio socializmo ideologijos politinė partija.
Istorija
Įkurtas 1971 m. susijungus kairiosioms partizaninėms grupėms, iki 1978 m. buvo pogrindyje. 1978–1980 m. prezidento rinkimuose palaikė bendrą kairiųjų jėgų kandidatą Ernaną Silesą Suaso. 1982–1983 m. įėjo į koalicinę vyriausybę, Chaimė Paz Zamora tapo viceprezidentu, 6 MIR nariai tapo ministrais. Vykdė demokratines reformas, stiprino valstybės sektorių ekonomikoje, užsienio prekyboje, priešinosi JAV diktatui. 1983 m. nesutarę su komunistais socialistai išėjo iš vyriausybės, bet 1984 m. balandžio mėn. grįžo. Tačiau atsirado nesutarimai partijos viduje, išsiskyrė 3 frakcijos, vadovaujamos Ch. Paz Zamoros, A. Aranibabos ir V. Delgadiljo.
1985 m. rinkimuose laimėjo 8,9 % balsų, 1989 m. koalicijoje su kitais kairiaisiais – 19,6 %, 1993 m. senate gavo 4 vietas iš 27, deputatų rūmuose 17 vietų iš 130, 1997 m. senate turėjo 7 vietas, deputatų rūmuose 26. Vėliau rinkimuose pralaimėdavo.
1989–1993 m. Chaime Paz Zamora buvo išrinktas Bolivijos prezidentu. Tačiau jo valdymo metu Boliviją ištiko ekonominė krizė. Jis ir jo bendražygiai JAV CŽV buvo apkaltinti prekyba kokainu. Oskaras Eidas kalėjo 4,5 metų, keli bičiuliai kalėjime buvo nužudyti.
Socialistų Internacionalo konsultacinis narys nuo 1986 m.
Pirmininkas nuo 1978 m. Chaimė Paz Zamora.
Trakų gatvė
miniatiūra|Pradžia (2023) miniatiūra|Pabaiga (2020)
Trakų gatvė – viena seniausių Vilniaus miesto gatvė, esanti Vilniaus senamiestyje. Susiformavo XIV amžiuje. Gatvės tęsinys vedė į Trakus.
Freer meno galerija
thumb|250px|Įėjimas į Freer meno galeriją
Freer meno galerija, kartu su Arthur M. Sackler galerija, sudaro Smithsonian instituto nacionalinių Azijos meno muziejų tinklą. Freer meno galerijoje eksponuojami Rytų Azijos, Pietryčių Azijos, musulmonų pasaulio, senovės Artimųjų Rytų, Senovės Egipto bei Amerikos meno kūriniai. Galerija yra išsidėsčiusi pietinėje nacionalinės alėjos pusėje JAV sostinėje Vašingtone. Galeriją, kartu su Arturo M. Saklerio galerija, kasmet aplanko vidutiniškai 900 000 žmonių. Freer galerija tvirtai laikosi Smithsonian instituto misijos skleisti mokslą bei pažinimą per eksponatus, tyrimus bei publikacijas.
Freer meno galerijoje laikomi 25 518 meno objektų, kurių istorija apima 6 000 metų, įskaitant bet neapsiribojant kinų paveikslais bei keramika, Korėjos keramikos dirbiniais bei porcelianu, Japonijos Byōbu, Persijos rankraščiais, budistų skulptūromis. Galerijos kolekcijos apima laikotarpį nuo Neolito iki modernių laikų.
766 m.
766 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Ėrika Striškienė
Ėrika Striškienė (g. 1970 m. vasario 21 d. Kalvarija, Marijampolės rajonas) – Lietuvos archeologė, istorikė.
Džinsų diena
„Džinsų diena“ (dar žinomas kaip kasdienis penktadienis, arba tiesiog paprastoji diena ) – savaitės diena (paprastai penktadienis), kurios metu biurų tarnautojai leidžia sau truputį atsikvėpti nuo formalaus apsirengimo kodo suvaržymų. Paprastomis darbo dienomis vilkimi marškiniai, kostiumai, kaklaraiščiai ir prie jų derantys batai, „džinsų penktadienį“ keičiami į kasdienius drabužius.
Ėrika Striškienė
Biografija
1988 m. baigė Švenčionių raj. Pabradės „Ryto“ vidurinę mokyklą. 1994 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto istorijos specialybės bendrąsias studijas, bakalauras, 2000 m. apsigynė archeologijos magistro laipsnį. Magistrinio darbo tema „Žiemgalių ryšiai su kaimynais viduriniajame ir vėlyvajame geležies amžiuje“ iš dalies buvo susijusi su savarankiškai tyrinėtais žiemgalių kultūros paminklais – Diržių ir Degėsių kapinynais.
Džinsų diena
„Džinsų penktadienis“ – iš Šiaurės Amerikos (Kanados bei JAV) verslo atėjusi tradicija. Šią dieną nevilkėti kostiumų leidžiama ir vadovaujamus postus užimantiems darbuotojams.
Ėrika Striškienė
Biografija
Nuo 1992 m. Žemutinės pilies archeologinių tyrimų grupės archeologė – fondų saugotoja.
Džinsų diena
Kai kurios kompanijos „kasdienį penktadienį“ savo darbuotojams leidžia vilkėti džinsus, sportinius marškinėlius ir sportbačius. Tačiau kitur vis dėlto reikalaujama puošnesnio kasdienio apdaro. Dar kituose biuruose „džinsų penktadienis“ turi teminį aprangos kodą. Kai kurios kompanijos ir mokyklos rengia specialią „išsidabinimo“ dieną. Jos metu už mažą mokestį darbuotojams leidžiama vilkėti kasdienius (arba ypač puošnius) drabužius, o akcijos metu surinkti pinigai aukojami labdarai.
„Džinsų penktadienis“ pradėtas minėti 1950 m. kaip bandymas pakelti biuro klerkų darbinę nuotaiką. Tačiau anuomet tik kelios kompanijos parėmė šią iniciatyvą ir ji itin neišplito. 1970 m., kai pigių drabužių produkcija išsiplėtė už JAV ribų, drabužių pramonės atstovai, siekdami „džinsų penktadienį“ padaryti kassavaitiniu įvykiu, surengė masinę kampaniją. Drabužių gamintojai tikėjosi, kad tokiu būdu jiems pavyks nukonkuruoti oficialaus stiliaus drabužių gamintojus Europoje ir sukurti didesnę rinką savo gaminamiems pigiems drabužiams.
Lietuvoje ir privačiame, ir valstybiniame sektoriuje taip pat po truputį formuojasi „džinsų penktadienio“ tradicijos. Iš privačių kompanijų, penktadienį savo darbuotojams vilkėti laisvesnio stiliaus drabužius leidžia SEB, taip pat – Swedbank.
Lietuvoje valstybės tarnautojai ir darbuotojai, tiesiogiai neaptarnaujantys piliečių ir kitų asmenų, nedalyvaujantys posėdžiuose, komisijų ar kitoje veikloje, susijusioje su atstovavimu įstaigai ar institucijai arba jos reprezentavimu, taip pat penktadienį gali dėvėti laisvalaikio stiliaus drabužius.
Tačiau ne visi darbuotojai penktadieniais gali pasinaudoti galimybe vilkėti laisvalaikio stiliaus drabužius. Tai daryti leidžiama tik tiems, kurie tiesiogiai nedirba su klientais (pavyzdžiui, banko salėje dirbančios uniformuotos tarnautojos) bei tiems, kurie „džinsų penktadienį“ neturi susitikimų su klientais.
Teigiama, kad „džinsų penktadienio” tradicija darbuotojams leidžia labiau atsipalaiduoti ir dirbti produktyviau.
Balčių ežeras
Balčių ežeras, Baltys – ežeras rytų Lietuvoje, Utenos rajone, 8,5 km į šiaurės rytus nuo Tauragnų. Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 1,67 km, plotis iki 0,46 km. Altitudė 161,9 m. Vidutinis gylis siekia 8,1 m, giliausia vieta – 22,5 m. Kranto linija vingiuota, 4 km ilgio; krantai sausi, gan statūs. Ežerą supa dirbamos kalvos, o pietuose ir rytuose dunkso Balčių ir Minčios miškai ir telkšo pelkė. Balčių ežeras nenutekantis, priklauso Minčios upelio baseinui (Žeimenos baseinas).
Prie ežero įsikūrę Antabaltės, Liūniškių bei Balčių kaimai. Šiaurės vakarinėje pakrantėje stūkso Antabaltės piliakalnis. Vakarine pakrante eina kelias.
Vokietijos futbolo varžybos 1929–1930 m.
Vokietijos futbolo varžybos 1929–1930 m.
Telės ežeras
Telės ežeras yra gėlavandenis ežeras, esantis Kongo džiunglių šiaurės rytuose. Ilgis - 6 km, plotis - 5 km.
Ežeras laikomas mitinio gyvūno Mokelė-mbembe buveine, kurį pigmėjai užmušė ir suvalgė apie 1959. Ežero apylinkės - mažai ištirti miškai.
Spėjama ežero kilmė - meteoritas, nukritęs prieš 80 milijonų metų.
Gospelo muzika
Gospelo muzika ( 'evangeliškoji muzika') – muzikos žanras, kurį geriausiai charakterizuoja vyraujantis vokalas (dažnai su stipria harmonija) ir kuris daugiausiai remiasi religine (ypač krikščioniškąja) lyrika. Prie gospelo priskiriami šiuolaikinio, šiuolaikinio miestietiško (kartais vadinamo „juodųjų gospelu“) bei modernaus (daugiau žinomo kaip šlovinimo ir garbinimo gospelas arba šiuolaikinė krikščioniška muzika) gospelo subžanrai. Atliekant daugelį gospelo muzikos kūrinių grojama pianinu arba Hammondo vargonais, taip pat būgnais, bosine arba elektrine gitara.
Istorija
Manoma, kad pirmajame XX a. ketvirtyje gospelas atsirado afroamerikiečių JAV bažnyčiose. Tada juodaodžių gospelo muzika ir religinė muzika buvo kuriamos ir atliekamos daugiausia Pietinio gospelo žanro atlikėjų. Ryškus skirtumas tarp „juodosios“ ir „baltosios“ Amerikos, ypač tarp juodaodžių ir baltųjų bažnyčių, gospelą ir religinę muziką ilgą laiką skyrė. Ir nors per pastaruosius 50 metų šie skirtumai šiek tiek sumažėjo, dvi muzikos tradicijos vis dar labai skirtingos.
Kai kurie atlikėjai (pavyzdžiui, Mahalia Jackson) atliekantys ir vieno, ir kito stiliaus muziką, nusprendė dainuoti išimtinai religiniuose renginiuose. Tuo metu kiti atlikėjai (pavyzdžiui, Sister Rosetta Tharpe, The Golden Gate Quartet ir Clara Ward) yra dainavę gospelą ir sekuliariuose renginiuose, taip pat – naktiniuose klubuose. Daugelis dainininkų taip pat dainuoja ir religiniuose, ir sekuliariuose renginiuose – The Jordanaires, The Blackwood Brothers, Al Green ir Solomon Burke. Įprasta, kad tokie atlikėjai į šiaip sekuliarias programas įpina gospelo žanro dainų, tačiau atvirkščiai paprastai niekada nenutinka.
Pavol Demitra
thumb|right|Pavol Demitra Pavolis Demitras (g. 1974 m. lapkričio 29 d., Dubnicoje prie Vaho, Slovakijoje – m. 2011 m. rugsėjo 7 d., Jaroslavlyje, Rusijoje) – Slovakijos profesionalus ledo ritulininkas, olimpietis.
Gospelo muzika
Subžanrai
Apie 1920-uosius metus tokie „Sanctified“ bažnyčios atlikėjai kaip Arizona Dranes, kurių dauguma taip pat buvo pamokslininkai, savo dainas ėmė įrašinėti. Dainos buvo atliekamos tokiu stiliumi, kuriame į vieną susiliejo tradicinės religinės temos su smuklės džiazo bei bugi-vugi technikomis, o grojama buvo džaizo instrumentais (būgnais, ragais).
Pavol Demitra
Biografija
P. Demitras pradėjo žaisti ledo ritulį Dubnicos prie Vaho klube „Spartak ZŤS“. Jis žaidė šešiolika sezonų Nacionalinėje ledo ritulio lygoje (NHL), du sezonus Slovakijos ledo ritulio lygoje ir vieną sezoną Kontinentinėje ledo ritulio lygoje (KHL). Jis buvo atakuojantis žaidėjas ir jo marškinėlių numeris buvo 38.
Gospelo muzika
Subžanrai
Krikščioniškos kantri atsirado kaip ankstyvosios kalnų, kaubojų bei plantatorių iš Amerikos „Deep South“ regiono muzikos derinys. Būtent iš šio derinio gimė ir Pietinio gospelo subžanras, pirmiausiai pastebėtas pietinėse valstijose. Šiandien krikščioniška kantri muzika susilieja ir muzikos rūšimi, vadinama Pozityviąja kriškščioniška kantri muzika.
Pavol Demitra
Biografija
P. Demitras buvo vedęs žmoną Mary. Jis turėjo du vaikus, sūnų Luke ir dukterį Šakų.
Gospelo muzika
Subžanrai
Šio subžanro dainose kalbama apie gyvenimo problemas ir Dievo atsakymus į jas, tačiau skambesys neprimena senosios religinės muzikos. Netikinčiuosius patraukia šiuolaikinės kantri garsai. Taip muzika tampa evangelizmo įrankiu. Grodamos krikščioniškąjį kantri, visame pasaulyje ėmė kurtis bažnyčios, vadinamo Kaubojų bažnyčiomis.
Pavol Demitra
Biografija
2011 m. rugsėjo 7 d. Pavol Demitra žuvo Jak-42 lėktuvo katastrofoje kartu su visa ledo ritulio klubo „Lokomotiv Yaroslavl“ komanda. Jo atminimui pavadinta aikštė žiemos stadione Bratislavoje ir pradinė sporto mokykla Trenčine.
Salako seniūnija
Salako seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Zarasų rajono savivaldybės pietuose.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 4 seniūnaitijos:
Shadowrun (SNES)
Shadowrun – „Shadowrun“ serijos žaidimas, sukurtas 1993 m. ir skirtas Super Nintendo Entertainment System konsolėms.
Šgaira
Šgaira – miestelis pietryčių Maltoje, tarp Valetos ir Marsaskalos, prie Viduržemio jūros. Savivaldybės centras.
Shadowrun (SNES)
Apžvalga
170px|thumb|left|„Shadowrun“ žaidimo aplinka „Shadowrun“ žaidimas yra vienas iš pirmųjų RPG žanro žaidimų, kurie buvo atsiradę 1993 m. Žaidime didelis dėmesys skiriamas siužeto istorijai. „Shadowrun“ žaidime labai daug dialogų ir galimybių, pagrindinis veikėjas gali naudoti magiją, ginklus, kompiuterinę įrangą, dar gali dirbti kitiems už pinigus. Šiame žaidime pinigai yra svarbus aspektas, nes „Shadowrun“ žaidime už pinigus galima nusipirkti daiktus, pagarbą ir draugus. Pinigai žaidime vadinami nujenomis ir žymimi ienų ženklu (¥). Žaidime yra galimybė gerinti pagrindinio veikėjo ir jo draugų įgūdžius ir išvaizdą. Galima daug bendrauti su praeiviais, baro lankytojais ir kitai
Garso takelis
„Shadowrun“ žaidimui garso takelį sukūrė kompozitorius Marshall Parker.
767 m.
767 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Bladuva
Bladuva, Bladija arba Piatidorožnojė (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietvakarinėje dalyje, Bagrationovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Pograničnojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Varmės žemės kaimo pavadinimas Bladjavs prūsiškos kilmės. 1337 m. minimas Bladiaw. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Šventapilės apskrities kaimas. Nuo 1874 m. valsčiaus centras. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kroicburgo rajono, vėliau Bagrationovsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Piatidorožnojės apylinkės (Пятидорожный сельский Совет) centras.
Apylinkė
Piatidorožnojės apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės:
Bezdonys
Bezdonys – miestelis Vilniaus rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Nemenčinės, prie geležinkelio Vilnius–Daugpilis, į šiaurės rytus nuo Vilniaus. Pro Bezdonis teka Neries kairysis intakas Bezdonė. Seniūnijos centras, yra 3 seniūnaitijos. Bezdonių girioje auga iš medžių suformuotas rekordinio dydžio užrašas „Žalgiris 600“. Miestelyje stovi medinė Bezdonių Švč. Mergelės Marijos, Aušros Vartų Gailestingumo Motinos, bažnyčia (pastatyta 1937 m.), veikia lietuviška Bezdonių Saulėtekio pagrindinė mokykla ir lenkiška Bezdonių Julijaus Slovackio gimnazija, biblioteka, paštas (LT-15023), Bezdonių geležinkelio stotis. Miestelio pakraštyje išlikęs Arvydų-Bezdonių dvaras.
thumb|left|Bezdonys iš vakarų ([[Bezdonys (kaimas)|Bezdonių kaimas)]] thumb|left|Apleisti pramoniniai statiniai thumb|left|[[Bezdonių bažnyčia]]
Etimologija
Gyvenvietės vardas yra slaviškos kilmės, nuo (lenkų kalba irgi panašiai) – „bedugnis“.Tikriausiai jis kilęs nuo upelio Bezdonės (tokiam vardui tikriausiai turėjo įtakos gilumas). Iš senų laikų atėję pasakojimai teigia, kad šiame iš pažiūros sekliame upelyje nuskendę nemažai žmonių, taip ir neįstengusių pasiekti jo dugno. XVI a. raštuose paminėti senieji lietuviški miestelio ir upelio pavadinimai – „Bedugnis“ bei upelis „Bedugnayta“.
Yra versijų, teigiančių, kad lietuviškoji lytis galėjusi būti Beduoniai (t. y. kilusi nuo žodžių be duonos).
Istorija
Žinomas nuo XV a., pasak J. Dlugošo 1415 m. Bezdonis aplankė Ldk Jogaila. 1516 m. Ldk Žygimantas Senasis dvarą su malūnu padovanojo Vilniaus pilininkui U. Hozijui. Bezdonių dvaras priklausė įvairiems šeimininkams, 1609–1773 m. – Vilniaus jėzuitams, po to – Edukacinei komisijai.
1860 m. pro miestelį nutiestas Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis, įsteigta Bezdonių geležinkelio stotis, pirmoji pakeliui iš Vilniaus į Peterburgą), miestelis ėmė plėstis. 1865 m. įsteigta odų dirbtuvė, 1886 m. – taukų lydykla, klijų virykla, spirito varykla. XIX a. Bezdonys – kaimas ir dvaras Vilniaus apskrities Nemenčinės valsčiuje.
1908 m. rugsėjo 26 d. Bezdonių apiplėšimo metu miestelio geležinkelio stotyje Lenkijos socialistų partijos kovinė grupuotė, vadovaujama J. Pilsudskio, apiplėšė traukinį ir pasisavino neregėtai didelę pinigų sumą – 0,2 mln. rublių.
Nuo 1915 m. vadinami miesteliu. 1941–1944 m. per vokiečių okupaciją netoli Bezdonių buvo koncentracijos ir sovietinių karo belaisvių stovyklos, kuriose buvo nužudyta apie 25 tūkst. tarybinių karių ir 300 žydų. Bezdonyse buvo Vilniaus getui pavaldi žydų darbo stovykla, kuri panaikinta 1943 m. balandį kalinius sušaudant. Po Antrojo pasaulinio karo beveik visi gyventojai (išskyrus 3 šeimas) repatrijavo į Lenkiją.
Gyventojai
1774 m. Bezdonyse gyveno 10 šeimų.
Vokietijos futbolo varžybos 1930–1931 m.
Vokietijos futbolo varžybos 1930–1931 m.
Čiba
Čiba  – miestas Čibos prefektūroje, Japonijoje; prefektūros sostinė.
Miestas įkurtas 1921 m. sausio 1 d., 1992 m. jam suteiktas valstybinio pavaldumo miesto statusas.
Ibitipanemos kalnagūbris
Ibitipanemos kalnagūbris  – neaukštas kalnagūbris vidurio Paragvajuje, Paraguari ir Centriniame departamente. Driekiasi nuo Los Altoso ir Ibikujo kalnagūbrių sandūros iki Paragvajaus upės; Brazilijos plokščiakalnio dalis. Šiaurėje ribojasi su Ipakarajaus ežero žemumomis, rytuose su Ibikujo plynaukšte, pietuose su Ipoa ežero žemumomis ir pelkynėmis, vakaruose su Paragvajaus upe.
Ibitipanemos kalnagūbrio kalvose įsikūrusi Paragvajaus sostinė Asunsjonas. Netoli Aregvos atsiveria aštuonkampių uolienų atodangos (Sero Kojis).
NASA Helios
thumb|250px|right|„Helios“ skrydyje thumb|250px|right|„Helios“ skrydyje virš Ramiojo vandenyno NASA Helios – eksperimentinis, bepilotis, Saulės energija varomas orlaivis, sukurtas įmonėje „AeroVironment, Inc.“ NASA projektui ERAST.
2001 m. rugpjūčio 14 d. „Helios“ viršijo bepiločių lėktuvų pakilimo aukščio rekordą (29 254 m).
Orlaivis sudužo 2003 m.
Heliopauzė
thumb|350px|Diagramoje pavaizduota heliopauzė.
Heliopauzė – ribos, kur Saulės vėjo spaudimas susilygina su tarpžvaigždinių dalelių sukuriamu spaudimu. Tai laikoma galutinėmis Saulės sistemos ribomis. Tai nustatė automatiniai zondai Voyager 1 ir Voyager 2. Ta riba prasideda tarp 76 av iki 85 av. Tačiau šis atstumas gali būti didesnis nei 100 av. Už šios ribos prasideda tarpžvaigždinė erdvė. 4 automatiniai JAV zondai jau skrenda heliopauzės ribose. Iš esmės 1 iš šių zondų, Pioneer 10 yra pirmasis zondas praskriejęs Saulės sistemos galutinę ribą, tačiau jis dar nekirto Koiperio žiedo. Pioneer 10 skrieja link Aldebarano žvaigždės, kuri yra Tauro žvaigždyne. Iš esmės šių kosminių aparatų misija yra pervadinta į tarpžvaigždinę misiją.
Uždrausti sapnai
Uždrausti sapnai – 1982 m. Italijoje sukurta komedija.
Turinys
Paolo – drovus komiksų autorius, sukūręs personažą Daliją. Paolo gyvena kartu su itin negražia sužadėtine Marina ir jos viskuo nepatenkinta motina moterims priklausančiame viešbutyje „Nosferatu“, o jo paties gyvenimas nuobodus ir nelaimingas. Viena, kas praskaidrina jo kasdienybę: fantazijos, kuriose jis superherojus, gelbstintis gražuolę Daliją iš pačių sudėtingiausių situacijų. Ir vieną dieną jis parduotuvėje pamato merginą, neįtikėtinai panašią į jo sukurtą personažą. Šią persekioja du vyrai norintys atimti mikrofilmą ir mergina paslepia saldainių dėžėje, kuri atsiduria pas Paolo. Prasideda virtinė nesusipratimų, nes mikrofilmo nori ir Dalija, ir jos persekiotojai, o pasimetęs Paolo beviltiškai įsimyli merginą ir nebesupranta ar ši reali, ar tik jo fantazija.
Bosnijos ir Hercegovinos nepriklausomų socialdemokratų sąjunga
Bosnijos ir Hercegovinos nepriklausomų socialdemokratų sąjunga (SNSD, serb. – Savez Nezavisnih Socijaldemokrata) – kairioji Bosnijos ir Hercegovinos politinė partija.
Istorija
Įkurta 1996 m. kovo 10 d. steigiamajame sobore kaip Nepriklausomų socialdemokratų partija, (Stranka nezavisnih socijaldemokrata) (SNS). 2000 m. nuo Serbijos Respublikos socialistų partijos atskilo Nebojšos Radmanovičiaus vadovaujama Demokratinė socialistinė partija, kuri 2002 m. susijungė su SNS ir sudarė SNSD.
Laimėjimai
2002 m. rinkimuose gauta 19 vietų Serbijos Respublikos skupščinoje, 3 vietos Bosnijos ir Hercegovinos parlamento Atstovų rūmuose bei 1 vieta Bosnijos ir Hercegovinos skupščinoje.
Struktūra
Organizuota teritoriniu principu. Asamblėja, kurią sudaro savivaldybių delegatai, parlamento nariai ir praėjusioje asamblėjoje rinkti organų nariai, šaukiama kas dveji metai, 4 metams renka 141 nario Valdybą, į kurią įeina ir iš regionų atstovų sudaryta 32 narių Vykdomoji valdyba, Partijos pirmininką, Revizijos ir Statuto komisijas.
Veikia jaunimo organizacija Mladi socialdemokrati (MSD), 2003 m. pirmininkas Ozrenas Trišičius.
Leidžia laikraštį „Odgovor“. Būstinė Banja Luka|Banja Lukoje.
Socialistų Internacionalo konsultacinė narė nuo 2003 m. spalio 27 d.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Actinospermum
Actinospermum – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis. Pavadinimas sudarytas sujungus du graikų kalbos žodžius: aktinos- (spindulys) ir spermus (sėkla).
Barščiai (kaimas)
Barščiai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Barglavo valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietvakarius nuo Barglavo, 18 km į pietvakarius nuo Augustavo ir 76 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Zurikas
Zurikas – miestas pietinėje Maltoje, Viduržemio jūros pakrantėje. Yra Šv. Kotrynos Aleksandrietės bažnyčia, daug koplyčių, viduramžių vėjo malūnai. Įvairių senovės statinių liekanos, siekiančios finikiečių ir Kartaginos laikus.
Würzburger Kickers
Fußball-Club Würzburger Kickers e.V. (Würzburger Kickers) – Vokietijos futbolo klubas iš Viurcburgo miesto, Bavarijos žemėje.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1907 m. Ilgą laiką rungtyniavo žemesniuose divizionuose.
2016–2017 m. buvo iškopę į Antrąją Bundeslygą, bet joje neįsitvirtino ir iškrito.
Vokietijos futbolo varžybos 1931–1932 m.
Vokietijos futbolo varžybos 1931–1932 m.
Romantizmo muzika
miniatiūra|[[Džiuzepė Verdis atlieka operą "Aida"]] Romantizmo muzika – muzika sukurta romantizmo epochoje, glaudžiai susijusi su epochos pasaulėžiūra bei kitomis minėto laikotarpio meno šakomis ir filosofija.
Bruožai
Romantizmas pabrėžė stiprias emocijas, vaizduotę, laisvę nuo antikinių ir klasikinių griežtų meno formų ir maištavo prieš socialines konvencijas. Romantizmas neigė švietėjiškos filosofijos racionalizmą, kėlė menininko vaizduotės, intuicijos, jausmų reikšmę, vertino kūrybos individualumą ir subjektyvumą.
Operos suklestėjimas
Romantizmo muzikos laikais suklestėjo ir operos žanras. Žymiausi operų kūrėjai: Dž. Verdis („Traviata“, „Nabukas“, „Aida“, „Otelas“, „Rigoletas“ ir dar daug kitų operų), Š. Guno („Faustas“, „Romeo ir Džuljeta“), Ž. Bizė („Karmen“), Dž. Rosinis („Sevilijos kirpėjas“), Dž. Pučinis („Bohema“), R. Vagneris („Tanhoizeris“, „Skrajojantis olandas“) ir kiti.
Visos šios operos pasižymi melodingumu, virtuoziškomis arijomis, įspūdingais chorais ir ansambliais, spalvinga orkestruote, įdomiais siužetais.
Šokių išpopuliarėjimas
Romantizmo laikais ištobulėjo ir po visą pasaulį paplito įvairių kraštų liaudies šokiai. Ispanų – bolero, italų – gavanera, prancūzų – farandola, lenkų – mazurka, polonezas, čekų – polka, vokiečių – valsas. Populiariausiais šokiais tapo valsas ir polka. Valsus rašė daugelis kompozitorių romantikų, tačiau daugiausiai jų sukūrė austras Johanas Štrausas, dar vadinamas valsų karaliumi. Jis Vienoje buvo įsteigęs valsų orkestrą. J. Štrauso kūryba: valsai, polkos, kadriliai, maršai ir operetės („Šikšnosparnis“, „Čigonų baronas“, „Vienos kraujas“ ir kitos).
מוסיקה קלאסית
Higvėjus
Higvėjus  – miestas rytų Dominikos Respublikoje; La Altagrasijos provincijos administracinis centras. Pro miestą teka Jumos upė. Higvėjus yra svarbus piligrimystės centras. Mieste yra La Altagrasijos Dievo Motinos bazilika (pastatyta 1971 m.) ir XVI a. Šv. Dionisijaus bažnyčia.
Verčiamasi tropine žemdirbyste (auginama paprastosios nendrės, kava, tabakas, kakava, ryžiai, kukurūzai), gyvulininkyste, žvejyba. 50 km į rytus nuo miesto esančioje Punta Kanoje plėtojamas turizmas. Miestą aptarnauja Punta Kanos tarptautinis oro uostas.
thumb|left|175px|Higvėjaus Dievo Motinos bažnyčia
Istorija
Miestą 1503 m. įkūrė Juan de Esquivel.
Stiklo pluoštas
thumb|right|175px|Stiklo pluoštas Stiklo pluoštas – apvalaus arba kitokio skerspjūvio pluoštas, gaminamas iš stiklo lydalo.
Būna ištisinis ir kuokštinis. Pagal plaušelių storį ir paskirtį skiriamas tekstilinis (storis 3–11 μm), termoizoliacinis (0,5–20 μm), plastikams armuoti (5–20 μm) ir specialusis (9–100 μm). Stiklo pluoštas yra labai stiprus (tempimo stiprio riba 3–5 GPa), nedega, gerų optinių, dielektrinių ir izoliacinių savybių, atsparus cheminėms medžiagoms, trapus. Ištisinis formuojamas stiklo lydalą spaudžiant pro filjeres, kuokštinis – į stiklo lydalą pučiant karštą orą arba garus. Naudojamas izoliacinėms, konstrukcinėms, filtravimo medžiagoms, aukštatemperatūrės technikos elementams, stiklo plastikams, stiklūnui gaminti, skaidulinėje optikoje.
Istorija
Galimybės gaminti stiklo pluoštą atsirado tik išradus tikslias mašinas. 1893 m. Edward Drummond Libbey pademonstravo suknelę, kurioje buvo įkomponuoti stiklo pluošto siūleliai, savo skersmeniu ir tekstūra atitinkantys šilko siūlus. Tai, ką šiuo metu paprastai suprantame kaip stiklo pluoštą, buvo išrasta Russell Games Slayter 1932–1933 m. kaip statybinė izoliacinė medžiaga.
Boeing Phantom Works
thumb|300px|right|„[[Boeing X-45“ modelis (apačioje) su „Boeing Phantom Works“ užrašu Menlo parke, JAV]] Boeing Phantom Works – „Boeing“ korporacijos pagrindinis mokslinės tiriamosios veiklos padalinys. Prieš susijungimą su „Boeing“, „Phantom Works“ priklausė „McDonnell Douglas“ įmonei ir daugiausiai užsiėmė karine aviacija. Kaip „Boeing“ padalinys, dabar užsiima ir komerciniais bei kosminiais orlaiviais.
Kulmo teisė
thumb|Kulmo rotušė Kulmo teisė – Vokiečių ordino teisė, galiojusi viduramžiais beveik visose Vokiečių ordino valdomose srityse. Kulmo teisė suvaidino didelį vaidmenį Vokiečių ordino vykdytoje kolonizacijoje. Atsirado su Ordino įsikūrimu Prūsijoje.
Neskaitant kelių didesnių miestų Vokiečių ordino valdomose srityse, pvz., Braunsbergas, Elbingas, Klaipėda, kurie turėjo Liubeko teisę, ji galiojo didžiojoje ordino dalyje. 1616 m. Kulmo teisė suteikta Nidai, 1697 m. – Juodkrantei.
Teisės šaltiniai
Pagrindiniai teisės šaltiniai (dokumentai):
1233 m. pabaigoje Ordinas suteikė Kulmo ir Torunės miestams teisių dokumentą (dar kitaip vad. Culmische Handfeste) (savivaldos privilegijas), įtvirtinusį kolonizaciją prūsų Kulmo žemėse.
Baldonas
Baldonas – ežeras Lietuvoje, Anykščių rajono rytuose, 8 km į pietryčius nuo Kurklių, paribyje su Molėtų rajonu. Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 1,07 km, plotis iki 0,25 km. Altitudė 123,2 m. Krantai aukšti, apaugę miškeliais, tik ežero galai, kur įteka ir išteka upeliai, žemi ir pelkėti. Šiaurės vakaruose įteka Keršos upelis (iš Keršių ežero), pietryčiuose išteka Baldonė link kito už 25 m telkšančio Baldono ežero (Šventosios baseinas). Priklauso Baldono geomorfologiniam draustiniui.
Ežerėvardis Baldőnas kildinamas nuo žodžio bala („stovintis vanduo, šlapynė“, plg. „užakęs ežeras“). Sąsaja su baldyti, bildenti („belsti“) laikoma mažiau įtikinama.
David Suchet
Seras Deividas Sušė (g. 1946 m. gegužės 2 d. Londone, Didžioji Britanija) – aktorius, žinomas iš garsiojo, pagal Agatos Kristi romanus kurto, detektyvinio serialo „Agatos Kristi Puaro“, kur atliko pagrindinį Erkiulio Puaro vaidmenį.
Šeima
Gimė 1946 m. gegužės 2 d. Londone. Motina Joan Patricia Jarché (1916–1992) buvo aktorė, o tėvas Jack Suchet – gydytojas, dirbęs Šv. Marijos ligoninėje, Londone. Senelis iš motinos pusės buvo fotografijos pradininkas James Jarche. Jarche šeima – Rusijos žydai, kurių pavardė buvo Jarchy, o aktoriaus mamos motina anglų kilmės.
Senelis iš tėvo pusės buvo Isidor Shokhet (išvertus iš hebrajų kalbos „shochet“, – „košerinis mėsininkas“), gyveno Kretingoje, kuri tuo metu buvo Rusijos imperijos gyvenvietė. Iš pradžių aktoriaus protėviai žydai gyveno Tryškiuose, o tik vėliau persikėlė į Kretingą. Kai pabėgo gyventi į Memelį (Klaipėdą) Prūsijoje, pasikeitė pavardę į suvokietintą – Suchedowitz –, persikėlęs gyventi į Keiptauną, Pietų Afrikoje, persivadino į Suchet. Aktoriaus tėvas 1932 m. iš Pietų Afrikos persikėlė gyventi į Londoną.
Aktoriaus karjera
Aktoriaus karjerą pradėjo Watermill Theatre Bagnore, Berkšyre. Po savo pirmojo pasirodymo televizijoje 1970 m. (vaidmuo televizijai skirtoje filmo „Dviejų miestų istorija“ (A Tale of Two Cities) filmo versijoje), 1989 m. jis tapo ilgalaikio serialo „Agatos Kristi Puaro“ pagrindinio vaidmens atlikėju. D. Suchet pirmasis didesnis apdovanojimas suteiktas Karališkosios televizijos bendruomenės kaip geriausiam aktoriui filme „Dainoje Europai“ 1985 metais. 1991 m. garsiojo detektyvo Erkiulio Puaro vaidmuo televizijos seriale „Puaro“ Davidui Suchet pelnė D.Britanijos kino meno akademijos (BAFTA) apdovanojimą. 2008 m. Tarptautinėje Emmy apdovanojimų ceremonijoje aktoriui įteiktas apdovanojimas geriausio aktoriaus nominacijoje už atliktą vaidmenį filme „Maxwell“. 2011 m. už nuopelnus dramai aktorius buvo paskelbtas Birtų imperijos ordino riteriu.
Fiodoras Kenemanas
thumb|250px|Studijų metai. [[Nikolajus Zverevas|N. Zverevas (centre) su savo mokiniais, iš kairės, S. Samuelsonas, A. Skriabinas, L. Maksimovas, S. Rachmaninovas, K. Černijevas, F. Kenemanas ir M. Prismanas.]]
Fiodoras Kenemanas (1873 m. balandžio 8 d. – 1937 m. kovo 29 d.) – rusų kompozitorius, pianistas ir pedagogas.
== Biografija == Fiodoras Kenemanas gimė 1873 m. balandžio 8 d. (Maskvoje), aristokratų šeimoje. 1890 m. baigė Maskvos Petropavlovsko gimnaziją ir 1892 m. įstojo į Maskvos konservatoriją smuiko klasę pas muzikos profesorių N. Zverevą. Nuo 1895 m., pas konservatorijos rektorių V. Safonovą, mokėsi fortepijono klasėje, o 1897 m. F. Kenemano teorinės kompozicijos dėstytojais buvo: Antonas Arenskis , Aleksandras Tanejevas ir Michailas Ipolitovas–Ivanovas. 1897 m. F. Kenemanas baigė konservatorijos fortepijono ir teorinės kompozicijos klases aukso medaliu.
1897–99 m. F. Kenemanas vadovavo Astrachanės muzikos mokyklai ir dirigavo vietos simfoniniams koncertams. 1899 m. grįžo į Maskvą ir dėstė instrumentuotę ir armoniką Maskvos konservatorijoje. Iki 1901 m. buvo Rusijos chorų bendrijos antruoju dirigentu.
Luis Antonio Valencia
Karjera
Vienas žymiausių Ekvadoro sportininkų, pasižymėjęs puikia kamuolio valdymo technika ir vienas iš nedaugelio ekvadoriečių, žaidusių Europoje. 2009 m. birželio 30 d. pasirašė ketverių metų kontraktą su Manchester United klubu. Šiame klube praleido 10 metų.
Fiodoras Kenemanas
1912 m. F. Kenemanas tapo Maskvos konservatorijos fortepijono klasės profesoriumi.
Luis Antonio Valencia
Karjera
Labai greitai įsitvirtino pagrindinėje Ekvadoro rinktinės sudėtyje, atrankos varžybose pasižymėjo rezultatyvumu. Dalyvavo 2006 m. pasaulio futbolo čempionate, kur atliko vieną rezultatyvų perdavimą.
Fiodoras Kenemanas
F. Kenemanas mirė 1937 m. kovo 29 d. Maskvoje.
Kūrybinė veikla
F. Kenemanas parašė daug kūrinių: 3 chorai а capella, 16–ika romansų, variacijos E–dur, sukūrė muziką daugybei dainų, parašė Maskvos konservatorijos himną. Bet labiausiai pasauliui yra žinomas kaip F. Šaliapino akompanuotojas.
Dviejų vienmečių Fiodorų draugystė prasidėjo dar kai F. Kenemanas mokėsi konservatorijoje. Čia jis susipažino su jaunu dainininku F. Šaliapinu, kuris ką tik buvo persikėlęs gyventi iš Sankt Peterburgo į Maskvą. F. Kenemanas – virtuozas pianistas, o F. Šaliapinas – labai gabus dainininkas. Visą laiką lydėdamas F. Šaliapiną, F. Kenemanas ne tik akompanavo, bet rašė muziką jo dainoms, kurios paskui tapo ypač populiarios. Jo kūrybą atspindi tokios parašytos ir F. Šaliapino atliktos baladės: „Kaip karalius ėjo į karą“, „Ei, patraukim!“ , romansai „Trys keliai“ ir „Kalvis“.
Kartu jie gastrolėse apkeliavo pusė pasaulio ir bendradarbiavimas tęsėsi iki 1922 m., kai F. Šaliapinas emigravo į Prancūziją. right|thumb|250px|F. Kenemanas su šeimos nariais apie 1903 m. Iš kairės viršutinįje eileje: brolis Eugenijus ir Fiodoras; viduryje: sesuo Olga, motina Olga, sesuo Marija ir Fiodoro žmona Marija; apačioje: broliai Aleksandras ir Dmitrijus.
Van 't Kruijs debiutas
Van 't Kruijs debiutas (taip pat Van 't Kruys) - šachmatų debiutas pradedamas ėjimu '''1. e3'''. Debiutas pavadintas Amsterdamo žaidėjo Marteno van 't Kruijso (1813–1885), laimėjusio šeštąjį Nyderlandų čempionatą 1878 m., vardu. Kadangi šis debiutas pasitaiko retai, jis laikomas nestandartiniu ir klasifikuojamas A00 numeriu Šachmatų debiutų enciklopedijoje.
Fiodoras Kenemanas
Šeima
F. Kenemano tėvas buvo Prūsijos pasiuntinys Rusijoje Fridrichas Napoleonas Kionemanas (1838 m. birželio 27 d. – 1903 m. kovo 23 d.). Motina – Ukrainos aristokratė Olga Gnedič (1849–1925 m.). Apsigyvenę Maskvoje F. Kenemano tėvas rusifikavo savo vardus ir pavardę.
Van 't Kruijs debiutas
Nors ir nėra labai agresyvus pirmasis ėjimas, žaidimas gali virsti angliškuoju debiutu (c2-c4), valdovės pėstininko partija (d2-d4), prancūziškąja gynyba (vėlyvi d2-d4) arba olandiškosios gynybos atvirkščiai (f2-f4) pozicijomis. Van 't Kruijs debiutas nėra itin mėgstamas didmeistrių, bet šio ėjimo galimybė virsti kitomis pozicijomis gali paaiškinti jo patrauklumą tokiems žaidėjams, kaip čekų didmeistris Pavelas Blatnis. Garis Kasparovas naudojo šį debiutą žaisdamas prieš Fritz šachmatų programą, siekdamas ją „suklaidinti“.
Amsterdamo puolimas taip pat yra Van’t Kruijs debiuto variantas, kuriame po 1.e3 seka 1… e5 2.c4 d6 3.Žc3 Žc6 4.b3 Žf6.
Fiodoras Kenemanas
Šeima
F. Kenemanas buvo vedęs du kartus. Pirmoji žmona buvo Marija Sokolova, o po 1923 m. antroji žmona – Aleksandrą. Iš pirmos santuokos turėjo sūnų Nikolajų (1895-? m.)
Van 't Kruijs debiutas
Unregelmäßige Eröffnungen
Vikūnų piliakalnis
Vikūnų piliakalnis arba Kaupčius – piliakalnis Kauno rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Vikūnų, Babtų seniūnija. Pasiekiamas keliu Panevėžiukas – Josvainiai prieš Aluoną pasukus į dešinę rytų kryptimi ir pavažiavus 320 m, yra 50 m į rytus už apleistos sodybos.
thumb|left|200px|Informacinis stendas
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas lygioje vietoje supiltoje kalvelėje Aluonos dešiniajame krante, 300 m į vakarus nuo Nevėžio dešiniojo kranto. Aikštelė ovali, orientuota rytų – vakarų kryptimi, 4 m ilgio, 8,5 m pločio, iš visų pusių apjuosta 0,5­-1,5 m aukščio (vakarų pusėje), 8 m pločio pylimo. Šlaitai vidutinio statumo, 4 m aukščio.
Aikštelė apgadinta palei pylimą iškasus duobę, kurios šonuose matyti apdegusio molio. Piliakalnis dirvonuoja, jame auga beržas. Piliakalnis datuojamas XIV a. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 3900 m².
Piliakalnyje lokalizuojamas bajoro Ivano namas, kurį kryžiuočiai sudegino 1365 m.
Tyrimai
1961 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.
Beržė (Augustavo valsčius)
Beržė – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Barglavo valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į rytus nuo Barglavo, 12 km į pietvakarius nuo Augustavo ir 75 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaime yra 26 Baltojo gandro gandralizdžiai. Kaimas yra 126 metrai virš jūros lygio.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Istoriniuose dokumentuose rašoma, kad 1827 metai kaime gyveno 208 gyventojai ir buvo 40 namų. 1880 metai kaime buvo 50 namų ir 537 gyventojai. . Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai. Šiuo metu kaime gyvena 364 žmonės.
Andoros futbolo varžybos 1999–2000 m.
Andoros futbolo varžybos 1999–2000 m.
Valansas
Valansas − miestas ir komuna pietrytinėje Prancūzijos dalyje, kairiajame Ronos upės krante. Dromo departamento sostinė.
Miestas yra 65 km nuo Liono, pro jį eina geležinkelio linija link Marselio. Žinomiausias Valanso pastatas − romaninio stiliaus Valanso katedra, pastatyta XI a. ir 1095 m. palaiminta Urbono II.
Svarbus metalurgijos, tekstilės, juvelyrikos pramonės centras, čia įsikūrę nemažai elektronikos gamintojų kaip Thales ar Ascom. Miestas garsus ir dėl šalia auginamų alyvuogių.