Leoš_Janáček
Moravijos kompozitorius
1888 m. gegužės 16 d. Leošui ir Zdenkai gimė sūnus Vladimiras. Kompozitorius jį kur kas labiau mėgo nei dukterį Olgą. Susirgus skarlatina, Vladimirui išsivystė streptokokinis meningitas ir jis mirė 1890 m. lapkričio 9 d., po ko sekė eilinis Leošo ir Zdenkos santykių atšalimo etapas. Zdenka po sūnaus mirties norėjo kito vaiko, o Leošas atsisakė, kas, pasak Zdenkos, nužudė bet kokį jos geismą vyrui. 1889 m. L. Janačekas gavo užsakymą iš Brno „Vesna“ moterų muzikinės draugijos paruošti dvi dainų ir šokių programas moterų chorui. Pirmąją programą L. Janačekas sudarė iš valachų dainų, o antrajai parašė „Rákoš Rákoczy“, vadinamą baletu, nors tai buvo folk dainų ir šokių rinkinys. Tuo metu Čekijoje kilo nacionalinis čekų judėjimas, čekišką kūryba tapo paklausi. 1891 m. baletas buvo pastatytas Prahos nacionaliniame teatre rašytojui Janui Herbenui greitomis parašius tekstus ir kompozitoriui pridėjus keletą papildomų dainų. Iš atsiliepimu spaudoje, baletas sulaukė didelės sėkmės. 1891 m. L. Janačekas pradėjo rašyti antrąją savo operą „Romano pradžia“ (Počátek románu). Ji buvo paremta to paties pavadinimo populiarios tuo metu autorės Gabrielos Preisovos apsakymu apie Moravijos kaimo gyvenimą. Ši vieno veiksmo opera turėjo prastai parašytą libretą ir virto kompozitoriaus nesėkme, kurios jis gailėjosi iki gyvenimo pabaigos. Niekam nesutikus jos statyti, L. Janašekas pats vadovavo ir dirigavo pirmą ir paskutinį kartą savo kūrinio premjeroje 1894 m. Brno. thumb|right|220px| L. Janačeko duktė Olga Janačkova apie 1901 m. 1896 m. L. Janačekas keliavo į Rusiją. Jis dar studijų laikais buvo išmokęs skaityti rusiškai ir susidaręs romantišką Rusijos, slavų pasaulio lyderės, vaizdinį. Dėl to savo vaikams jis suteikė rusiškus vardus. Rusiškos kultūros pėdsakai ryškūs L. Janačeko kūryboje ir daugelis garsiausių vėlyvųjų jo kūrinių parašyti rusų rašytojų kūrybos motyvais. Kompozitorius lankėsi Sankt Peterburge, Maskvoje ir Nižnij Novgorode. Grįžęs į Brno organizavo intelektualų „Rusišką ratelį“, skirtą studijuoti rusų kalbai ir kultūrai. Susižavėjimas rusų kultūra jį artino su dukterimi Olga, kuriai tuo metu buvo šešiolika. 1897 m. L. Janačekas sukūrė lyrinę kantatą „Amarus“, turinčią autobiografinių motyvų iš jo vienišos jaunystės Karalienės vienuolyne. Tuo pat metu jis pradėjo dirbti ties opera „Jenufa“ (Její pastorkyňa) pagal Gabrielos Preisovos kaimišką dramą. Šiai operai L. Janačekas pats parašė libretą proza. 1902 m. duktė Olga keliavo į Sankt Peterburgą pas dėdę Františeką. Ji norėjo tapti rusų kalbos mokytoja. Po mėnesio susirgo vidurių šiltine ir grįžo. Jos organizmas ir taip buvo silpnas dėl nuo vaikystės kamuojančio širdies reumatizmo. Ji mirė 1903 m. vasario 26 d. Brno. Kompozitorius operą „Jenufa“, kurios premjera įvyko 1904 m. Brno, dedikavo abiem savo mirusiems vaikams. 1903 m. L. Janačekas pasitraukė iš Mokytojų instituto Brno, kuriame dirbo 28 metus. Tais pačiais metais pradėjo operą „Likimas“ (Osud), kurią užbaigė 1907 m. Ši opera nebuvo pastatyta kompozitoriaus gyvenimo metu. Daug laiko tuo metu L. Janačekas skyrė vaikų kalbos vystymosi stebėjimui, išvedė savo „kalbėjimo melodijos“ teoriją, publikavo esė periodikoje šiais klausimais.