cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pavelas Suchojus
Biografija
1932 m. Suchojus tampa CAGI Bandomosios lėktuvų gamybos skyriaus konstruktorių skyriaus trečiosios brigados vadovu.
1933 m. kovo mėnesį pirmą skrydį atlieka P. Suchojaus brigados sukurtas naikintuvas I-14 (ANT-31).
1933 m. birželį į orą pirmą kartą pakyla rekordinis lėktuvas ANT-25 (RD), skirtas tolio rekordams mušti. Lėktuvą projektavo P. Suchojaus brigada, vadovaujama A. Tupolevo.
1936 m. P. Suchojus paskiriamas CAGI bandomųjų konstrukcijų gamyklos Konstruktorių skyriaus viršininko pavaduotoju.
1937 m. P. Suchojaus grupė laimi daugiatikslio lėktuvo (kodinis pavadinimas Ivanov) konkursą, kuriam jis sukūrė artimąjį bombonešį BB-1, kuris vėliau vadintas Su-2. Su-2 pirmą kartą pakilo į orą. Vėliau šis lėktuvas dalyvavo karo veiksmuose pirmaisiais Didžiojo Tėvynės karo metais.
1937 m. P. Suchojus paskirtas gamyklos KB viršininku. Ima kurti tolimąjį bombonešį DB-2. Šio lėktuvo variantas Rodina buvo pritaikytas rekordiniams tolio skrydžiams. 1938 m. moterų ekipažas (V. Grizodubova, P. Osipenko ir M. Raskova) per 26 val. 29 min. nenutūpdamos nuskrido 5947 km, tai buvo moterų pasaulio rekordas skrydžiams į tolį.
1939 m. P. Suchojus paskiriamas bandomosios gamyklos Charkove direktoriumi ir vyriausiuoju konstruktoriumi.
1940 m. bandomas jo aukštuminis gaudomasis naikintuvas Su-1. Dėl variklio turbokompresoriaus trūkumų nei Su-1, nei jo variantas Su-3 negaminti serijiniu būdu.
1940 m. P. Suchojus tampa technikos mokslų daktaru.
1941 m., prasidėjus karui su Vokietija, mūšiuose dalyvavo 13 aviacijos pulkų, ginkluotų bombonešiais Su-2. 1941 m. vyr. leitenantė Jekaterina Zelenko, skrisdama lėktuvu Su-2, susikauna su septyniais Bf-109, vieną numušė kulkosvaidžių ugnimi ir, pasibaigus šoviniams, kitą taranavo. Po mirties tapo Tarybų Sąjungos didvyre.
1943 m. valstybinius bandymus praeina dvivietis šarvuotas šturmo lėktuvas Su-6, jis rekomenduojamas serijinei gamybai, bet gaminti nepradedamas dėl gamybinių išteklių stygiaus.
1944 m. kuria eksperimentinius naikintuvus Su-5 ir Su-7. Sėkmingai išbandomas galingas šturmo lėktuvas Su-8, pasižymėjęs puikia šarvuote ir ginkluote, dideliu veiklos spinduliu. Serijinei gamybai nepriimamas, nes karas su Vokietija eina į pabaigą.
1945 m. Suchojaus KB gauna užduotį sukurti mokomąjį treniruočių bombonešį. Sukurtas UTB priimamas ginkluotėn ir gaminamas serijiniu būdu.
1946 m. sukurtas dvivariklis naikintuvas Su-9 (naujovės – katapulta, stabdymo parašiutas), kurių pagaminta daugiau kaip 1100.
1947 m. – naikintuvas Su-11 (pagaminti 108 vienetai).
1948 m. – gaudomasis naikintuvas Su-15 su hermetiška kabina (pagaminta 1290 vienetų).
1949 m. – gamykliniams bandymams paruoštas viršgarsinis naikintuvas Su-17 su katapultuojama kabina.
1949 m. lapkričio mėn. Suchojaus OKB išformuojamas, P. Suchojus perkeliamas į Tupolevo KB vyriausiojo konstruktoriaus pavaduotoju, kur vadovavo bombonešio Tu-14 skraidymo bandymams.
1956 m. Suchojus tampa generaliniu konstruktoriumi.
1957 m. imamas bandyti naikintuvas bombonešis Su-7, kuris ginkluotėn priimtas 1959 m. (pagaminti 1847 egz.).
1958 m. P. Suchojus tapo TSRS Aukščiausiosios Tarybos deputatu.
Pan European Game Information
300px|thumb|right|Pan European Game Information logotipas Pan European Game Information arba PEGI  – kompiuterinių žaidimų vertinimo sistema, kuri buvo įsteigta, siekiant kompiuterinių žaidimų pirkėjus informuoti kokiai konkrečiai amžiaus grupei rekomenduojamas žaidimo turinys.
Apie
PEGI vertinimo sistema buvo sukurta, siekiant suteikti tėvams Europos valstybėse patikimą informaciją, kai jie sprendžia, ar įsigyti kompiuterinius žaidimus. 2003 m. pavasarį tam tikrą skaičių nacionalinių vertinimo nurodant amžių sistemų pakeitė ši vienintelė sistema, kuri dabar naudojama didžiojoje Europos dalyje, 30 valstybių (Austrijoje, Danijoje, Vengrijoje, Latvijoje, Norvegijoje, Slovėnijoje, Belgijoje, Estijoje, Islandijoje, Lietuvoje, Lenkijoje, Ispanijoje, Bulgarijoje, Suomijoje, Airijoje, Liuksemburge, Portugalijoje, Švedijoje, Kipre, Prancūzijoje, Izraelyje, Maltoje, Rumunijoje, Šveicarijoje, Čekijoje, Graikijoje, Italijoje, Nyderlanduose, Slovakijoje ir Jungtinėje Karalystėje).
Šią sistemą remia didieji žaidimų kompiuterių gamintojai, įskaitant „Sony“, „Microsoft“ ir „Nintendo“ bendroves, taip pat interaktyviųjų žaidimų leidėjai ir kūrėjai visoje Europoje. Vertinimo nurodant amžių sistemą sukūrė Europos interaktyviosios programinės įrangos federacija.
Savininkas ir administratoriai
PEGI sistema sukurta ir priklauso Europos interaktyviosios programinės įrangos federacijai (ISFE), įsikūrusiai Belgijoje. ISFE buvo įsteigta 1998 m., siekiant atstovauti interaktyviosios programinės įrangos sektoriaus interesus Europos Sąjungos ir tarptautinių institucijų atžvilgiu. Kasdienį sistemos valdymą ir plėtojimą ISFE patikėjo savarankiškai įmonei pavadinimu „PEGI S.A.“, kuri yra visuomeninė ne pelno siekianti organizacija.
NICAM (Nyderlandų garso ir vaizdo medijos klasifikavimo institutas) – viena iš dviejų nepriklausomų įstaigų, administruojančių sistemą PEGI vardu. NICAM pareigos – tikrinti, ar 3 ir 7 žaidimai atitinka PEGI kriterijus, rengti mokymus, archyvuoti PEGI žaidimus ir išduoti PEGI leidimus.
Vaizdo standartų taryba  – antrasis PEGI administratorius, įsikūręs Jungtinėje Karalystėje (JK). VSC tikrina, ar vyresnio amžiaus grupėms skirti žaidimai, įvertinti 12, 16 ir 18 ženklais, atitinka PEGI kriterijus. VSC įsteigta kaip ne pelno siekianti organizacija, kurios tikslas – plėtoti Praktikos kodeksą, sudarytą siekiant užtikrinti aukštus vaizdo ir kompiuterinių žaidimų pramonės standartus, ir kontroliuoti jo vykdymą. VSC narystė apima visus verslo sektorius, o mažmeninės prekybos požiūriu ji atstovauja daugiau nei 10 000 mažmeninės prekybos vietų visoje JK.
Ženklai
PEGI vertinimo nurodant amžių ženklai pateikiami pakuotės priekyje ir nugarėlėje, nurodant vieną šių amžiaus lygių: 3, 7, 12, 16 ir 18. Šiais ženklais patikimai nurodomas žaidimo turinio tinkamumas siekiant apsaugoti nepilnamečius asmenis. Vertinimo nurodant amžių sistema neatsižvelgiama į sudėtingumo lygį arba įgūdžius, kurių reikia norint žaisti žaidimą.
AP
Dviraidė santrumpa AP gali reikšti:
Grigalaičiai
Grigalaičiai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybės pietvakarinėje dalyje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Šaukoto.
Portishead
Portishead (tariama /pɔrtɪsˈhɛd/, kirtis pradžioje) – anglų muzikos grupė, susikūrusi Bristolyje ir grojanti Acid Jazz ir Trip hop stiliaus muziką. Grupė yra pavadinta kaimyninio miesto, esančio už 13 km į vakarus nuo Bristolio, vardu (Portishead, Somerset). Grupę sudaro Geoff Barrow, Beth Gibbons, Adrian Utley ir pradžioje Clive Deamer grojęs mušamaisiais, be to kartais minimas penktas grupės narys Dave McDonald, kuris prisidėjo prie Dummy ir prodiusavo Portishead albumą.
Istorija
Grupę 1991 m. Bristolyje įkūrė Geoff Barrow, Beth Gibbons ir Adrian Utley. Įkvėpta žvalgybinių filmų, trijulė sukūrė trumpmetražį filmą To Kill a Dead Man, kurio garso takelis įtikino įrašų kompaniją Go! Beat Records priimti Portishead.
Dummy (1994)
Pirmasis grupės albumas Dummy buvo išleistas 1994 m. Nepaisant to, kad Portishead vengė bendravimo su žurnalistais, albumas buvo sėkmingas tiek Europoje, tiek JAV (pastarojoje parduota daugiau nei 150,000 albumo kopijų dar iki grupės turo į JAV).
Portishead (1997)
Pasibaigus pradinei sėkmei, Portishead pasitraukė iš dėmesio centro trejiems metams – iki 1997 m ., kai išleido antrąjį albumą pavadintą savo pačių vardu – Portishead. Albumo dainų skambesys skiriasi nuo Dummy. Jis apibūdinamas kaip „grūdėtas ir atšiaurus“. Išleisti trys singlai – „All Mine“, „Over“ ir „Only You“. Pirmasis pateko į UK Top 10.
Roseland NYC Live (1998)
1997 m. grupė atliko vienkartinį pasirodymą su Niujorko filharmonijos orkestro nariais, grojančiais styginiais instrumentais Niujorke, Roseland Ballroom. Albumas, kuriame įrašytas šis pasirodymas, išleistas 1998 m., kuriame pagrindinis dėmesys skirtas šioms naujoms orkestrinėms grupės dainų aranžuotėms. Taip pat išleista ilga pasirodymo versija vaizdajuostėje, o 2002 m. – ir DVD su svarbia papildoma medžiaga, įskaitant ir ankstesnius klipus.
Pertrauka (1999–2005)
1999 m. Portishead įrašė dainą „Motherless Child“ su Tom Jones pastarojo albumui Reload. Per kelis kitus metus grupės nariai susikoncentravo į solinę ir kitokio pobūdžio veiklą. 2005 m. vasario mėnesį Portishead, pirmą kartą per septynerius metus, pasirodė koncerte Bristolyje. Jis buvo skirtas paremti nukentėjusiuosius nuo cunamio. Maždaug tuo pačiu metu Barrow paskelbė, kad grupė įrašinėja trečiąjį albumą. 2006 m. rugpjūčio mėnesį ji patalpino du naujus kūrinius savo MySpace puslapyje. Panašiu metu, Portishead aranžavo Serge Gainsbourg dainą „Un Jour Comme un Autre (Requiem for Anna)“ padėkos albumui Monsieur Gainsbourg Revisited.
Third (2008)
2007 m. spalio 2 d. Portishead paskelbė, kad naujasis albumas Third yra miksuojamas ir beveik baigtas bei turėtų būti išleistas 2008 m. balandžio mėn. pradžioje. Vėliau albumo pasirodymas nukeltas į balandžio 28 d.
664 m.
664 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota:
Ingravescentem Aetatem
Ingravescentem Aetatem ('Amžiaus naštos padidinimas') – 1970 m. rugsėjo 20 d. paskelbtas popiežiaus Pauliaus VI apaštališkasis laiškas motu proprio, kuris nustatė maksimalų kardinolų rinkikų amžių. Ši taisyklė įsigaliojo 1971 m. sausio 1 d.
Turinys
Kai kurie esminiai laiško motu proprio teiginiai:
Kardinolai, tarnaujantys Romos kurijoje
Romos kurijoje tarnaujantiems kardinolams, kuriems sukako 75 metai, siūloma savanoriškai atsistatydinti, o popiežius turi teisę atsistatydinimą priimti išsyk ar vėliau, bet iki tokiems kardinolui sukaks 80 m.
Zarasaitis
Zarasaitis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, Zarasų miesto pietrytinėje dalyje. Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 1,9 km, plotis iki 0,6 km. Altitudė 129,9 m. Ežero kranto linija vingiuota, jos ilgis 6,9 km. Krantai aukšti, apaugę pušynu. Iš rytų prieina Magučių miškas. Vakaruose protaka (Nikajumi) susijungia su Zarasu, rytuose – su Baltu, kuris yra laikomas Zarasaičio ežero dalimi. Šiaurėje išteka Laukesa (į Griežto ežerą, Dauguvos baseinas). Ežeras yra patvenktas. Pietrytinėje pakrantėje įsikūręs Magučių kaimas. Vakarine pakrante eina kelias ir į jį įsijungiantis kelias. Šiaurės rytų pakrantėje yra įrengta poilsiavietė.
Ingravescentem Aetatem
Kardinolai, kuriems sukako 80 metų
Kardinolai, kuriems sukako 80 metų:
Išimtis yra kamerlengas ir didysis penitenciarijus, kurie toliau vykdo savo pareigas, net jei popiežiaus mirties metu jiems sukako 80 metų. Tokioje situacijoje jie eina savo pareigas tol, kol juos pakeičia naujojo popiežiaus paskirtieji.
Majolika
Tikrosios majolikos dirbinių dekoras (dažniausiai tapyti ornamentai ir kompozicijos) kuriamas ant neskaidrios glazūros; pusiau majolikos (tapyti, sgrafito, reljefiniai ornamentai ir kompozicijos) – ant angobo, vėliau dengiamo skaidria (bespalve ar spalvota) glazūra. Paskui dirbiniai dar sykį degami.
Istorija
Dar prieš mūsų erą Egipte, Mesopotamijoje buvo glazūruotų degto molio dirbinių. Viduramžiais Rytų šalyse majolika daugiausia naudota architektūrinei apdailai. Nuo XIV a. majolika ėmė plisti Europoje. Ispanijoje sukurta maurų stiliaus majolikos dirbinių, kurie per Maljorkos salą (iš jos lotyniško pavadinimo Majolika atsirado majolikos pavadinimas) gabenti į Italiją. XV–XVIII a. Italijos miestuose, tokiuose kaip Faenca, Siena, Kastel Durantė, Urbinas, įkurta majolikos dirbtuvių, garsėjusių dirbiniais, dekoruotais liustru arba tapytomis figūrinėmis kompozicijomis, portretais, arabeskomis, groteskais (dailininkai Dž. Andreolis, N. Peliparijus), majolikos skulptūrėlėmis (dailininkų dela Robijų šeima). XVI–XVIII a. majolika sukurta Prancūzijoje (Nevero, Ruano dirbtuvėse), Vokietijoje, Rusijoje (Maskvos ir Jaroslavlio architektūrinė keramika). XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje kuriama moderno stiliaus, nuo XX a. vidurio – unikali ir serijinė majolika, ieškoma naujų išraiškos priemonių, tobulinama glazūros technologija. XX a. majoliką kūrė F. Ležė, P. Pikasas (Prancūzija), I. Frichas-Charas, I. Jefimovas (TSRS).
Lietuvoje
Lietuvoje majolika (daugiausia rūmų krosnių koklių) atsirado XV a. XVII a. buvo sukurta spalvota glazūra, reljefiniais vaizdais (portretais, figūrinėmis kompozicijomis) dekoruotų koklių. XIX–XX a. pradžioje majolikos dirbiniai, tokie kaip indai, dekoratyvinės vazos, architektūrinės apdailos plytelės, daugiausia gaminti Neborovo (Lenkija, Skernevicų vaivadija) majolikos fabrike bei privačiose dirbtuvėse.
Paragvajinis bugienis
Paragvajinis bugienis arba matės žolė (Ilex paraguariensis, ) – bugieninių (Aquifoliaceae) šeimos bugienių (Ilex) genties augalų rūšis.
Krūmas, augantis daugiausiai Pietų Amerikoje: Argentinoje, Paragvajuje, Urugvajuje, pietinėje Brazilijoje.
Naudojamas arbatai. Auginti pirmieji pradėjo gvaraniai, vėliau – jėzuitų misionieriai, išplatinę matę net iki Ekvadoro. Pats pavadinimas kilęs iš kečujų kalbos žodžio mati – „puodelis“.
Matės gėrimas
Kaip ir daugumos arbatinių augalų, surinkti matės lapai išdžiovinami, sukapojami ir sutrinami. Tradiciškai arbata geriama per bombilą (rašoma bombilla, paprastai Pietų Amerikos ispanų kalbos dialektuose tariama bombìža) – specialų ilgą šiaudą suplotu galu (tradiciškai sidabrinį) iš nedidelio džiovinto moliūgėlio – kalabašo (kalebasos), daromo iš Lagenaria siceraria augalo vaisiaus.
thumb|left|250px|Paragvajinio bugienio krūmas
Metalo lydymo krosnelė
thumb|Geležies rūda thumb|Geležies lydimo krosnelė [[Kinija|Kinijoje]] thumb|Rudnelė Metalo lydymo krosnelė, rudnelė – nupjauto kūgio formos statinys iš akmenų ir molio su šachta viduje metalui iš rūdos lydyti.
Įranga
Metalo lydymo krosnelės aukštis paprastai siekė apie 1 m, skersmuo 30–40 cm, sienelių storis 12–15 cm. Metalo lydymo krosnelės šachtoje sluoksniais buvo kraunamos medžio anglis ir degta geležies rūda. Šachtos apačioje buvo įtaisomi pūstuvai orui pūsti į krosnelės žaizdrą, kur 1200-1350 °C temperatūroje iš rūdos redukuojama geležis. Galutinis produktas buvo kritė – geležies luitas su šlako intarpais. Kokybiškas geležies ruošinys buvo gaunamas kritę kalant ir pašalinant šlaką. Žinomos 3 tipų metalo lydymo krosnelės:
Lietuvoje
Lietuvoje geležį pradėta lydyti apie IV a. pr. m. e. Žinoma daugiau kaip 200 radaviečių. Lietuvoje metalo lydymo krosnelėse iš balų rūdos buvo lydoma tik geležis. Geriausiai išlikusios metalo lydymo krosnelės atrastos:
Romandija
Romandijos terminas nevartojamas Šveicarijos politinėje sistemoje, bet jis apibūdina Šveicarijos prancūzų vienybę. Televizijos kanalas Télévision Suisse Romande (TSR), skirtas prancūzams ir matomas visoje šalyje. Didžiausias Romandijos miestas yra Ženeva.
Andamanų salos
Andamanų salos  – salų grupė Indijos vandenyne, tarp Bengalijos įlankos ir Andamanų jūros. Priklauso Indijai, įeina į Andamanų ir Nikobarų salų sąjunginės teritorijos sudėtį. Plotas – apie 6000 km².
Andamanų salos nusidriekusios iš šiaurės į pietus ~350 km. Paviršius kalnuotas (iki 732 m, Sadlo k.), apaugęs drėgnaisiais tropiniais miškais. Iš viso salyną sudaro 550 salų, iš kurių didžiausios: Vidurinis Andamanas (1536 km²), Šiaurės Andamanas (1376 km²), Pietų Andamanas (1348 km²), Mažasis Andamanas (734 km²). Klimatas tropinis, karštas ir drėgnas (ypač musonų metu). Salose gausu endeminių gyvūnų, ypač paukščių (pvz., Narkondamo ragasnapis, andamaninis drongas ir kt.) rūšių.
Andamanų salose 2001 m. gyveno 314 084 žmonių. Svarbiausias miestas – Port Bleras (Pietų Andamano s.). Dauguma salų gyventojų yra atvykėliai iš žemyninės Indijos – bengalai, tamilai, hindai. Yra išlikę nedaug (~1000) čiabuvių andamaniečių, kurių dauguma išnaikinta britams kolonizuojant salas. Šiaurės Sentinelų sala pasižymi nekontaktuojančiais su aplinka gyventojais. Verčiamasi miškų kirtimu, ryžių, kokospalmių auginimu, žvejyba, turizmu.
Storoji žarna
thumb|260px|Žarnynas
Storoji žarna  – virškinimo sistemos organas, prasidedantis nuo plonosios žarnos klubinės dalies ir baigiasi išange. Ilgis apie 1,5 m, spindis aklosios žarnos srityje 7-8 cm, kitose dalyse – 4-5 cm. Storoji žarna skirstoma į tris dalis: akląją, gaubtinę ir tiesiąją žarną.
Dalys:
Anatomija
Akloji, skersinė, riestinė gaubtinė žarnos dalys ir tiesiosios žarnos pradžia užima intraperitoninę padėtį, kylančioji, nusileidžiančioji gaubtinės žarnos ir vidurinė tiesiosios žarnos dalis- mezoperitoninę, o tiesiosios žarnos galas – ekstraperitoninę padėtį. Storoji žarna prasideda dešinioje klubo duobėje akląja žarna ir, kildama aukštyn pilvo ertmės dešiniuoju pakraščiu, pereina į kylančiąją gaubtinę žarną. Menamą ribą tarp jų sudaro klubinės žarnos atsivėrimo į storąją žarną žiotys. Ties kepenimis žarna pasisuka į kairę ir pereina į skersinę gaubtinę žarną. Ji tęsiasi skersai pilvo ertmės, o jos pasaitas, mesocolon transversum, prisitvirtina prie užpakalinės pilvo sienos ir padalija pilvaplėvės ertmę į viršutinį ir apatinį aukštus. Ties blužnimi žarna pasisuka žemyn. Riestinė žarna, persilenkusi per užpakalinį mažojo dubens kraštą, pereina į tiesiąją žarną, kuri baigiasi tarpvietėje išeinamąja anga, anus.
Storojoje žarnoje turinys juda lėčiau negu plonojoje: nuo aklosios žarnos iki riestinės jis nukeliauja per 12 valandų. Dar reikia 6-8 valandų, kol turinys pasišalina iš organizmo išmatų pavidalu. Normalu, kai žmogus tuštinasi nuo 1 karto per 2 paras iki 2 kartų per vieną parą. Storosios žarnyno mikrofloros sudėties pakinta dėl ligų. Sergant žarnyno mikroflora išplinta į proksimalinę storiosios žarnos dalį ir tulžies latakus, vystosi disbiozė. Toliau progresuojant disbiozei, atsiranda bakterijų su patogeninėmis savybėmis.
Storosios žarnos liaukos išskiria skaidrias, šarmines sultis, kuriose yra nedaug virškinamųjų fermentų ir gleivių su slidinamosiomis medžiagomis. Sulčių išsiskiria nedaug, o rūgšti aplinka, kurią sudaro bakterijų apykaitos produktai, fermentus greitai suardo. Su pirmuoju kūdikių maitinimu į jų virškinamąjį kanalą patenka įvairių rūgimo ir puvimo bakterijų, kurios palankiausias egzistavimo sąlygas randa storojoje, ypač aklojoje žarnoje.
Joje jos intensyviai dauginasi ir nuolat plinta tolimąja kryptimi. Bakterijos ir jų apykaitos produktai sudaro maždaug pusę storosios žarnos turinio. Bakterijos organizmui turi ir teigiamą ir neigiamą reikšmę. Teigiama reikšmė- celiuliozės ir jungiamojo audinio virškinimas, kuris vyksta bakterijų medžiagų apykaitos metu. Be to, jos sintetina tam tikru B ir K grupių vitaminus. Neigiamą reikšmę turi puvimo ir rūgimo procesų metu atsirandantys produktai: indolas, skatolas, kadaverinas, įvairios organinės rūgštys. Šios medžiagos įsiurbiamos į kraują ir kenkia organizmui.
Nesuvirškintų medžiagų likučiai, nevirškinamos medžiagos, tulžies liekanos, bakterijos ir jų apykaitos produktai, suklijuoti gleivėmis ir slidinamosiosmis medžiagomis. Iš plonosios žarnos tyrė nedidelėmis proporcijomis patenka į storąją žarną ir, veikiama persitaltinių judesių, slenka tolimesne kryptimi. Grįžti atgal į klubinę arną tyrei trukdo klubinis aklosios žarnos vožtuvas. Storosios žarnos persistaltines bangas keičia antiperistaltinės bangos, todėl turinys žarnoje išbūna 12-15 valandų. Per tą laiką sugeriamas vanduo, tyrė sutirštėja ir virsta išmatomis.
665 m.
665 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota:
Motinystės medalis
Motinystės medalis – dviejų laipsnių civilinis medalis, kuriuo apdovanojamos moterys už vaikų gimdymą ir auginimą. Įsteigtas 1944 m. liepos 8 d. TSRS Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku.
Medaliu apdovanojamos moterys:
1995 m. sausio 1 d. Motinystės medaliais buvo apdovanota 13,15 mln. moterų.
Medalio aprašas
Medalis disko formos, skersmuo 29 mm. Priekinėje pusėje profilinis motinos ir vaiko atvaizdas iki pusės. Kairėje viršutinėje pusėje – iškila žvaigždutė su sklindančiais spinduliais. Pakraščiu eina siauras laurų vainikas. Apatinėje dalyje – juostelė su užrašu СССР ('TSRS'). Visi atvaizdai ir užrašai – iškilūs. Antrosios medalio pusės centre – pjautuvo ir kūjo atvaizdas, viršutinėje dalyje užrašas pakraščiu Медаль ('Medalis'), o apatinėje dalyje – материнства ('motinystės').
I laipsnio medalis sidabrinis, II laipsnio – bronzinis.
Medalis kilpute ir žiedu sutvirtinamas su metaline plokštele, kuri yra banguoto kaspino, padengto baltu emaliu, pavidalo. Viršutinė ir apatinės kaspino dalys turi žydras juosteles (I tipo Motinystės medalyje) arba tamsiai mėlynas (II tipo Motinystės medalyje).
Medalio nuostatai
Motinystės medaliu apdovanojamos motinos, pagimdžiusios ir išauginusios penkis ir šešis vaikus.
Medaliu TSRS Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo vardu apdovanoja sąjunginių ir autonominių respublikų Aukščiausiųjų Tarybų prezidiumai.
Motinystės medalis turi du laipsnius – I ir II. Aukščiausias medalio laipsnis yra I laipsnis.
Motinystės medaliu apdovanojamos:
Atitinkamo laipsnio medaliu apdovanojama, kai jauniausias vaikas pasiekia vienerių metų amžių, o visi likę motinos vaikai yra gyvi.
Apdovanojant ordinu įskaičiuojami ir vaikai:
Motinos, turinčios šešis vaikus, apdovanojamos tik I laipsnio Motinystės medaliu.
Motinystės medalis nešiojamas kairioje krūtinės pusėje, o turint kitų ordinų ir medalių segamas greta jų ar žemiau, negu jie.
Motinystės medalis po apdovanotos moters mirties kartu su medalio pažymėjimu lieka jos šeimoje kaip atminimo ženklas.
Sėbai (Ylavos apskritis)
Sėbai arba Gruševka (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Bagrationovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Dolgorukovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Notangos žemės kaimo pavadinimas Sēbai prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Ylavos apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kroicburgo rajono, vėliau Bagrationovsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Slavskojės apylinkės kaimas, 1946 m. prijungtas prie Penkų.
Eclipse (kompiuterinė programa)
Eclipse – atviro kodo integruota kūrimo aplinka. Eclipse susideda iš daugelio įskiepių, kurių kiekvienas gali turėti savo langus, savo meniu punktus, savo nepriklausomą nuotolinio atnaujinimo sistemą ir pan. Nors autoriai teigia, jog, parašius tinkamus modulius, su Eclipse galima daryti „bet ką“, dažniausiai ji naudojama programoms kurti. Parašyta Java kalba, Eclipse veikia visose populiariose sistemose. Linux turi ir sukompiliuotą versiją, kuri šiek tiek spartesnė. Nemažai Eclipse kodo paveldėta iš IBM VisualAge programos.
Pagal 2014 metų statistikos duomenis, 97 % Java programuotojų naudojo kokią nors integruotą aplinką, dažniausiai tik vieną ir retai kada ją keisdami. Eclipse naudojo beveik pusė (48%). Jos pagrindiniai varžovas buvo IntelliJ IDEA (33%) ir NetBeans (10%).
Java kodui Eclipse turi gerai išvystytą tekstų redaktorių (jau renkant kodą automatiškai nurodomos trivialios klaidos), klasių, kintamųjų ir metodų automatinį pervardinimą, palaiko Ant ir JUnit. Inkrementinis kompiliavimas (po nedidelio pakeitimo kompiliuojama tik pakeista dalis) sudėtinguose projektuose pagreitina darbą kelias dešimtis ir daugiau kartų. Yra gerai išvystyta versijų kontrolės sistema, leidžianti tą patį projektą vystyti net ir po visą pasaulį išsibarsčiusiems programuotojams.
Privalumas yra gausi (apie tūkstantį, gali ir daugiau) įvairių įskiepių biblioteka ir geros galimybės pačiam tokius įskiepius kurti.
Kadangi Eclipse platinama su atviro kodo licencija, pastaruoju metu atsirado tendencijos ją pritaikyti kaip įvairių specializuotų programų dalį, panaudojant esamas vartotojo sąsajos galimybes. Eclipse iš esmės nesiremia Swing galimybėmis, jas pakeisdama savo SWT klasėmis. Dėl šios priežasties ji jau seniai nėra priklausoma nuo Sun ir gerai veikė su atviro kodo GNU Classpath biblioteka net ir tada, kuomet jos Swing dalis dar nebuvo funkcionali. Eclipse gerai veikia ne tik su Oracle Java bet is su dabartiniais atviro kodo variantais, OpenJDK bei IcedTea.
Eclipse kurį laiką buvo oficiali Android programavimo aplinka, bet vėliau Google nustojo vystyti jos Android įskiepį ir ėmėsi rekomenduoti Android Studio. Reaguodamas į tai, Eclipse Foundation dabar tam siūlo Android programuotojams nepriklausomą Eclipse įskiepį, Andmore.
Kalvių apylinkė
Kalvių apylinkė sovietmečiu buvo:
Kutbo minaretas
Kutb Minaras ir jo kompleksas (taip pat Kutab Minaras, Kutub minaras, ) – įvairių epochų istorijos paminklų kompleksas Delyje, Indijoje, 1993 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo objektų sąrašą.
Istorija
Kompleksą statė kelios kartos Delio sultonato valdovų. Minaretą 1192 m. pradėjo statyti tiurkų karalius Kutbas ud Dinas Aibekas, norėdamas „nugalėti“ 65 m aukščio afganų Džamo minaretą. Statybą baigė įpėdinis Iltutmish, pristatydamas 3 aukštus, o sultonas Firuzas Šachas Tuglakas 1368 m. užbaigė dar pridėjęs penktąjį ir paskutinįjį aukštus.
Be įprasto tikslo – kviesti tikinčiuosius maldai į mečetę Quwwat-ul-Islam (pastatytą 1198 m.), minaretas dar buvo naudojamas ir kaip apžvalgos bokštas ginant miestą, ir kaip pergalių simbolis, parodant islamo galią.
Nevykdomas kodas
Nevykdomas kodas  – programoje esantys sakiniai, neturintys įtakos jos vykdymui bei rezultatams.
Nepasiekiamas kodas
Nepasiekiamo kodo sakiniai niekada, jokiomis aplinkybėmis nėra įvykdomi. Pavyzdžiui, C (arba java) pavyzdyje:
paskutinis priskyrimo sakinys yra nepasiekiamas, nes kintamasis x gali būti arba neneigiamas, arba neigiamas – trečiosios kodo numatytos alternatyvos niekada nebus.
Miręs kodas
Nepasiekiamas artima (ir kartais su ja painiojama ) mirusio kodo sąvoka, tačiau „mirusiu“ kompiliatorių teorijoje laikomas kodas, kuris, nors ir būdamas pasiekiamu, neturi įtakos programos vykdymui bei jos rezultatams. Pavyzdžiui,
nulio priskyrimas pirmojoje pavyzdžio eilutėje yra perteklinis, nes tai antrą kartą padaroma pradedant vykdyti ciklą.
Šiuolaikiniai kompiliatoriai turi daug galimybių mirusiam ar nepasiekiamam kodui jau kompiliacijos metu aptikti
Žinomi programavimo istorijos atvejai
Miręs kodas gali slėpti rimtą programavimo klaidą, nes jei programuotojas rašė komandas, jis greičiausiai tikėjosi, jog jos kokiomis nors aplinkybėmis bus vykdomos – taigi programa veikia ne taip, kaip manė jos autorius.
Jei dėl įvairių priežasčių (tarkim, laiko trūkumo) programoje paliktas „žinomai mirusio“ ar „žinomai nepasiekiamo“ kodo fragmentas „atgyja“, jo veiklos padariniai irgi gali būti katastrofiški. Pavyzdžiui, kosminiame zonde Phobos buvo palikta orientacijos sistemą išjungianti komandų seka kuri buvo naudojama testų Žemėje metu. Prisidėjus papildomai operatoriaus klaidai, kodas nelauktai išjungė sistemą skrydžio metu. Zondas buvo prarastas.
Sudėtingose sistemose praeityje veikęs kodas gali tapti nepasiekiamas tobulinant programą perrašius kitas, nebūtinai tiesiogiai susijusias jos dalis. Kai kada kodas tampa nepasiekiamas perrašius operacinės sistemos dalis ar net pakeitus aparatinę įrangą.
Miręs kodas praeityje buvo didelė kartu su programa platinamų bibliotekų problema. Paprastai bendros paskirties biblioteka turi daugybę įvairių funkcijų, kurių visų konkrečiai programai beveik niekada nereikia. Jei nenaudojamas kodas iš galutinės versijos nepašalinamas, jis be reikalo padidina programos apimtį. Šiuolaikinės programavimo sistemos turi algoritmus tokioms nenaudojamoms bibliotekoms pašalinti.
Mažų sąnaudų oro linijų bendrovė
Terminas
Mažų sąnaudų bendrovė reiškia, kad šį verslo modelį taikančios oro linijos stengiasi kuo labiau sumažinti savo verslo išlaidas. Žiniasklaidoje ir pačių oro linijų reklamose kartais vadinama žemų kainų bendrovė arba pigių skrydžių bendrovė. Toks pavadinimas yra netikslus, nes tradicinių bendrovių bilietai kai kuriais atvejais gali būti pigesni nei mažų kaštų bendrovių. Esminis skirtumas tarp "tradicinės" ir "mažų sąnaudų" oro linijos yra ne kaina, o taikomas verslo modelis.
Verslo modelis
Įprastinis mažų kaštų oro linijų bendrovės verslo modelis išsiskiria šiomis savybėmis:
Istorija
Pirmoji bendrovė, 1949 m. pradėjusi taikyti mažų sąnaudų principus, buvo JAV oro linijų bendrovė „Pacific Southwest Airlines“.
1971 m. verslą pradėjo, o nuo 1973 m. pradėjo veikti pelningai bendrovė Southwest Airlines, dar labiau išplėtojusi šį verslo modelį.
XX a. 10 dešimtmečio pradžioje Europos Sąjungos šalyse pradėjus dereguliuoti ir liberalizuoti oro pervežimų rinką, mažų kaštų modelis pradėtas taikyti ir Europoje – didžiausios sėkmės susilaukė 1991 m. veiklą pradėjusi Airijos bendrovė Ryanair ir nuo 1995 m. veikianti Jungtinės Karalystės bendrovė Easyjet.
Mažų kaštų oro linijų sėkmę lemia tai, kad daugeliui keleivių pagrindinis faktorius, kuriuo remdamiesi jie renkasi vežėją, yra kaina. Kadangi tradicinių, "visas paslaugas teikiančių", oro linijų bendrovių išlaidos yra didesnės, jos paprastai negali kaina konkuruoti su mažų sąnaudų vežėjais. 2001-2003 m., kai aviacijos verslui pakenkė terorizmo aktai, karai, infekcijų (SARS plitimas, didžioji dalis tracininių oro linijų patyrė didelių nuostolių, tuo tarpu daugelis mažų kaštų bendrovių išliko pelningos.
Kai kurios tradicinės aviakompanijos įsteigė savus mažų sąnaudų padalinius (pvz., KLM – Buzz, British Airways – Go, Air India – Air India Express, United – Ted), tačiau daugeliu atvejų šie padaliniai atėmė keleivius iš pačių steigėjų bendovių, o ne iš kitų mažų kaštų oro linijų. Esama ir sėkmingų mažų sąnaudų padalinių veiklos pavyzdžių, pvz., BMI padalinio Bmibaby, bei Germanwings (49 % akcijų priklauso bendrovei Lufthansa).
2004 m., centrinės Europos šalims (tarp jų ir Lietuvai) įstojus į Europos Sąjungą, ES vidaus rinkos taisyklės aviacijos srityje pradėtos taikyti ir joms. Išnykus suvaržymams, Vakarų Europos mažų kaštų oro linijų bendrovės pradėjo plėstis į centrinę Europą.
2004 m. pradėjo veikti pirmoji centrinės Europos mažų sąnaudų oro linijų bendrovė – Vengrijos Wizz Air.
Nuo 2005 m. bendrovė Ryanair pirmoji pradėjo skrydžius iš Londono Stanstedo oro uosto į Kauno oro uostą, tais pačiais metais Wizz Air pradėjo skraidyti iš Kauno į Varšuvą (vėliau skrydžius nutraukė).
2006 m. iš Oslo į Vilniaus oro uostą pradėjo skraidyti pirmoji mažų kaštų bendrovė – Norwegian Air Shuttle.
Liudvikas Mykolas Pacas
Liudvikas Mykolas Pacas (g. 1778 m. gegužės 19 d. Strasbūre, Prancūzijoje – 1835 m. rugpjūčio 6 d. Izmire, Osmanų imperijoje) – vienas iš 1831 m. sukilimo generolų, meno darbų kolekcionierius.
Biografija
thumb|200px|left|Liudvikas Myklolas Pacas Nuo jaunystės mokėsi Prancūzijos ir Anglijos mokyklose, studijavo Vilniaus universitete. 1797 m. paveldėjo didelį turtą iš savo giminaičio generolo Juzefo Paco. Po ATR padalijimų taip pat paveldėjo Dauspudos, Račkų ir Mazurkų kaimus Suvalkijoje, tuo metu priklausiusiems Prūsijos karalystei. Dalyvavo Napoleono karuose 1808 m. kovėsi Ispanijoje, 1809 m. Austrijoje, nuo 1812 m. Prancūzijos imperatoriaus adjutantas, generolas. Dalyvavo Napoleono žygyje į Maskvą.
Po amnestijos 1815 m. grįžo į Suvalkiją. Čia pradėjo šio krašto žemės ūkio ir kitų pramonės šakų modernizaciją. Kvietė ūkininkūs iš Vokietijos, Škotijos ir Anglijos, kad šie apmokytų vietinius gyventojus naujausių technologijų. Atvykėliai škotai įkūrė gyvenvietę pavadinimu Škocja ir atskirus palivarkus: Covenlock, New York (šiandien Pruska Velka), Longwood (Ludvinovas), Linton, Berwik (Koritkai) ir Bromfield (Juzefovas). Škotai mokė vietinius gyventojus kaip pereiti iš trilaukės žemdirbystės į sėjomainą, skatino auginti bulves ir laikytis jas kauburiuose, taip pat auginti veislinius arklius ir avis. Dauspudos kaime 1820-1827 m. jo užsakymu buvo pastatyti rūmai. Rūmus angliškos neogotikos stiliumi suprojektavo italų architektas Piotr Bosi. Statyba prasidėjo 1820 m., nuo 1823 m. rūmų architektu tapo kitas italas Henrikas Marconis. Apie prabangių rūmų savininkus žmonės sakydavo: Wart Pac pałaca, a pałac Paca., lietuviškas atitikmuo būtų Atitiko kirvis kotą. Panašiai žmonės sakydavo ir apie Pacų rūmus Vilniuje. thumb|250px|right|Dauspudos rūmų aprašymas Aktyviai dalyvavo 1831 m. sukilime. Finansiškai rėmė kovotojus, pats kovėsi ir vadovavo sukilėliams. Ostrolenkos mūšyje 1831 m. gegužės 26 d. buvo sužeistas į ranką ir krūtinę. Po pralaimėto sukilimo emigravo į Prancūziją, vėliau Angliją, Italiją, Graikiją ir Osmanų imperiją. Emigracijoje bendradarbiavo su Adomu Jurgiu Čartoriskiu. Už nuopelnus karo lauke gavo Garbės legiono ordiną, Virtuti Militari ordiną, Šv. Stanislovo ordiną ir Bavarijos karo kryžiaus ordiną. thumb|left|Pacų rūmai Varšuvoje Liudvikas Mykolas Pacas buvo meno gerbėjas ir kolekcionierius. Didelė dalis jo meno darbų kolekcijos buvo sukaupta rūmuose Varšuvoje. Jo kolekcijoje buvo įvairių menininkų darbai, tai A. Hondiu, J. de Wet, S. del Piombo, E. van der Poel, D. Teniersow, C. Berchemow, W. van de Velde, I. van Ostade, P. Breughelow, P. Brueghl ir G. Ter Borchow. Didelė dalis šios kolekcijos dabar yra saugoma Nacionaliniame Varšuvos muziejuje, Nacionaliniame Gdansko muziejuje ir Katalonijos meno muziejuje. Vykstant sukilimui Liudvikas Pacas savo kolekciją atidavė saugoti universiteto profesoriui Antanui Blankovui, kuris šiuos paveikslus 1833-1835 m. išsiuntė per Dresdeną į Prancūziją. Po Liudviko Paco mirties 1835 m. ši kolekcija atiteko jo dukros Luizos vyrui Karoliui Otui Kniazevičiui. Apie XIX a. 7 dešimtmetį ši kolekcija iš Osmanų imperijos buvo vėl atvežta į Prancūzijoje esančius Sapiegų rūmus Biaritzo mieste. 1904 m. Liudviko Paco anūkas Leonas Sapiega pardavė dalį kolekcijos savo artimam giminaičiui Jokūbui Potockiui, kuris 1936 m. padovanojo šiuos darbus Varšuvos nacionalinio muziejaus parodai, bet prieš prasidedant karui jis šią kolekciją pervėžė į savo butą Paryžiuje. 1946 m. ši kolekcija buvo gražinta į Varšuvos nacionalinį muziejų.
Nadymas (upė)
Nadymas  – upė Rusijoje, Tiumenės srities šiaurėje, Jamalo Nencų autonominėje apygardoje. Prasideda Numto ežere, Sibiro skliautagūbrių šiaurinėje pašlaitėje. Teka daugiausia į šiaurę pelkėta Vakarų Sibiro lyguma. Prateka taigos ir miškatundrės gamtines sritis. Įteka į Karos jūros Obės užutėkio pietinį galą, sudaro didelę užpelkėjusią deltą.
Upės baseine gausu pelkių, ežerų, upių. Priskaičiuota virš 2800 upių ir 44 800 ežerų. Didžiausi intakai: Kairioji Cheta, Cheigijaka, Jarudėjus (kairieji), Tatliagajacha, Simijeganas, Tanlova, Dešinioji Cheta, Didysis Jarudėjus (dešinieji). Upė užšąla nuo lapkričio iki gegužės pabaigos ar birželio pradžios. Ledas laikosi 225–230 dienų, jo storis 90 cm (kovą-balandį). Nadymas laivuojamas 105 km nuo žiočių ruože, nuo vienintelio miesto prie upės – Nadymo.
Pavadinimas kilęs iš nencų kalbos žodžio неидэм, reiškiančio „pelkėtą vietovę“.
Gabrielius Landsbergis
Gabrielius Landsbergis:
Barysiai
Barysiai – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Stupurų, prie kelio. Pro kaimą teka Kulpė. Į vakarus nuo kaimo yra Barysių aerodromas.
Istorija
1950–1991 m. kaimas priklausė Mičiurino kolūkiui. 1957–1959 m. kaimo rytinėje dalyje pastatytas Barysių aerodromas, kuriame 1959–1992 m. veikė civilinis Šiaulių oro uostas.
Cy Twombly
Sai Tvomblis (, piln., 1928−2011 m.) – XX a. JAV tapytojas, piešėjas, skulptorius, daugiausiai gyvenęs Italijoje.
Biografija
Edvinas Parkeris Tvomblis Jaunesnysis, trumpiau žinomas Sai Tvomblio pseudonimu, gimė 1928 m. balandžio 25 d. Leksingtono miestelyje JAV Virdžinijos valstijoje. 1948−1951 m. jis mokėsi Bostono vaizduojamųjų menų mokykloje, privačiame Vašingtono ir Ly universitete Leksingtone, bei Niujorko Studentų meno lygoje. Pastarojoje sutiko R. Raušenbergą, kuris paskatino Sai Tvomblį mokytis Black Mountain koledže Š. Karolinoje, kur jo mokytojais 1951−52 m. buvo Franz Kline, Robert Motherwell ir Ben Shahn. 1951 m. The Kootz galerijoje Niujorke įvyko pirmoji Sai Tvomblio personalinė paroda. Ankstyvieji Sai Tvomblio kūriniai buvo įtakoti Franz Kline juodai-balto abstrakčiojo ekspresionizmo stiliaus ir Paul Klee vaikiškų vaizdinių.
Pagrindinės retrospektyvinės parodos: 1995 m. Hiustone atsidarė Sai Tvomblio vardo galerija, jis apdovanotas Kaiserring prizu iš Goslaro miesto Vokietijoje. 1996 m. dailininkas apdovanotas Praemium Imperiale prizu iš Japonijos meno asociacijos. 2001 m. Venecijos bienalėje apdovanotas „Auksiniu liūtu“ už viso gyvenimo kūrybą. 2009 m. atsidariusiame Brandhorst muziejuje Miunchene Sai Tvomblio kūrybai skirtas beveik visas muziejaus antras aukštas. 2010 m. Luvro muziejuje Paryžiuje buvo atidengta menininko nuo 2007 m. kurta Bronzinių dirbinių salono lubų tapyba, užėmusi apie 3750 kvadratinių pėdų. 2010 m. dailininkui suteiktas Prancūzijos Garbės legiono ordino ševaljė rangas. Sai Tvomblis mirė 2011 m. liepos 5 d. Romoje. 2015 m. jo paveikslas be pavadinimo viešo aukciono metu buvo parduotas už 70,5 mln. JAV dolerių.
Navahų kalba
Navahų kalba (savivadis: Diné bizaad) – na-dene kalbų šeimos, atabaskų grupės kalba, kurią vartoja indėnai navahai. Paplitusi pietų JAV, Arizonoje ir Naujojoje Meksikoje. Kalbančiųjų skaičius – apie 178 tūkst. Tai viena iš nedaugelio indėnų kalbų, kuri vis dar plačiai vartojama.
Navahų kalba laikoma viena sudėtingiausių pasaulyje kalbų. Ja II pasaulinio karo metais buvo koduojami kariniai pranešimai. Yra tik keturi balsiai, bet jie tariami įvairiai.
CS Grevenmacher
Istorija
Klubo ištakos siekia 1909 m., kai buvo įkurtas Stade Mosellan Grevenmacher. 1914 m. pervadintas ir tapo Cercle Sportif Grevenmacher. Nuo 1940 m., kai nacistinė Vokietija okupavo Liukemburgą, vadintas Fußballklub Grevenmacher. Nuo 1944 m. žinomi CS Grevenmacher pavadinimu.
1949 m. pateko į aukščiausią šalies lygą. Elito divizione praleido net 45 sezonus.
2003 m. tapo šalies čempionais. Tai vienintelis čempionų titulas per visą klubo istoriją.
2021–2022 m. sezone rungtyniavo 1. Divisioun 2. Bezierk (trečioje pakopoje, antroje grupėje) ir tapo šios grupės nugalėtojais.
Foussball Éierepromotioun (II)
Nuo 2022–2023 m. sezono rungtyniavo Foussball Éierepromotioun (II pakopoje).
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Op Flohr Stadion – futbolo stadione, kurio talpa 4 tūkst. žiūrovų. Iš jų 500 vietų sėdimos. Stadiono veja – dirbtinė danga.
Johanisburgo apskritis
Johanisburgo apskritis  – 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos, nuo 1905 m. Alnaštyno apygardos administracinis teritorinis vienetas. Sudaryta po Vienos kongreso per 1815–1818 m. vykdytą reformą. Centras – Johanisburgas.
Istorija
Buvusios Prūsijos kunigaikštystės Lietuvos departamento Johanisburgo apskritis įsteigta 1818 m. reorganizuojant krašto valdymą. Johanisburge įkurta Landrato įstaiga. Apskrityje buvo 7 parapijos. 1905 m. Johanisburgo apskritis priskirta naujai suformuotai Alnaštyno apygardai.
Mariboras
Mariboras – antras pagal dydį miestas Slovėnijoje, įsikūręs ant Dravos upės krantų. Tai didžiausias ir svarbiausias miestas Slovėnijos Štirijoje. 2012 m. jis buvo Europos kultūros sostine. Išvystyta mašinų, chemijos, tekstilės, popieriaus, odos pramonė. Yra kraštotyros muziejus, meno galerija, XVI a. įtvirtinimų liekanos, pilis (XV–XVIII a.), katedra (XII–XVI a.), rotušė (XVI a.).
Istorija
Mariboras pirmą kartą paminėtas 1164 m., miesto teises gavo 1254 m.
Johanisburgo apskritis
Istorija
== Gyventojai ==
1837 m. apie 89% gyventojų gimtąją kalbą užsirašė lenkų–mozūrų tarmę, 11% kalbėjo vokiečių kalba. 1890 m. lenkais užsirašė 37 000, arba 76%, vokiečiais – 24% gyventojų.
Didvyčių kapinynas
Didvyčių kapinynas arba Jazdaičių kapinynas, Didviečių kapinynas – kapinynas Plungės rajono savivaldybės teritorijoje, Didvyčių kaime, 1,45 km į šiaurės rytus nuo kelio iš Skuodo į kelią Šiauliai-Palanga, 1 km į pietus nuo Surblių, Jodėnų piliakalnio, vad. Pilimi, 0,6 km į vakarus nuo kelio Babrungas-Didvyčiai ir tiek pat į šiaurės rytus nuo Jodėnų k. kapinių, Jodės kairiajame krante, ant kalvos.
Kapinynas
Kapinynas apardytas kasant žvyrduobę, bulviarūsius, iškasinėtas senienų mėgėjų. 1933 m. Eduardas Volteris ištyrė X a. – XII a. sudeginto mirusiojo kapą. Kasant karjerą iš nedegintų ir sudegintų mirusiųjų kapų L. Kumšlytis 1933–1935 m. surinko III a. – XIII a. radinių – vytinių antkaklių, įvairių formų segių, smeigtukų, apyrankių, dalgio miniatiūrą, vienašmenį kalaviją ir kita. Dalį radinių (daugiausia vėlyvieji) saugo Žemaičių muziejus Alka ir apie 150 dirbinių – Vytauto Didžiojo karo muziejus.
666 m.
666 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Piliakalnių piliakalnis (Jonava)
Piliakalnių piliakalnis su gyvenviete – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 23711) Jonavos rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurės rytus nuo Piliakalnių, Šilų seniūnija. Pasiekiamas keliu Panoteriai–Siesikai per Kazokiškį už Piliakalnių, priešais Lokio kanalą pasukus per laukus į rytus 150 m.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Išliko tik 12x6 m dydžio centrinė aikštelės dalis ir pylimų šiaurinė pusė, kita sunaikinta XIX a. pabaigoje ­– XX a. kasant karjerą. Aikštelė buvusi apjuosta 6 m pločio, 1,3 m gylio grioviu ir už jo supiltu 1 m aukščio nuo griovio dugno, 4 m pločio pylimu. Griovio liekanų matyti ir rytinėje bei pietinėje piliakalnio pusėse. Piliakalnis dirvonuoja.
Visose piliakalnio papėdėse 0,8 ha plote, šalia anksčiau buvusios pelkės yra papėdės gyvenvietė. Išmatavimai: keturkampio formos, 110 m ilgio rytų – vakarų kryptimi ir 80 m pločio.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 10 000 m².
Tyrimai
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.
center|800px| Piliakalnių piliakalnis iš vakarų pusės
Barystės
Barystės – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Laižuvos, pasienyje su Latvija.
Kalvių apylinkė (Veisiejai)
Kalvių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kapčiamiesčio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Veisiejų rajonui. Panaikinta iki 1954 m.
667 m.
667 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Meyers
Meyers turi keletą reikšmių:
Taip pat skaitykite
Meyer
FK Katastrofa Vilnius
Vilniaus „Katastrofa“ – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.
Istorija
2006 m. įkurta mėgėjų futbolo komanda tais pačiais metais debiutavo Sekmadienio Futbolo Lygoje (SFL).
2011 m. bendrame Vilniaus SFL komandų reitinge, kasmet sudaromame pagal trijų paskutinių sezonų rezultatus, ekipa užėmė 33 vietą tarp daugiau nei 60 klubų.
2012 m. įgyvendinus LFF reformą, klubas pateko į SFL B1 divizioną (VI Lietuvos futbolo lygmuo). Iki tų metų namų rungtynes žaidusi Grigiškių stadione, komanda visą sezoną svečius priėmė sostinės Vingio stadione. Tais pačiais 2012-aisiais ekipa debiutavo LFF taurėje ir kovas baigė II turnyro etape.
2013 m. komanda pateko į SFL A1 divizioną (V Lietuvos futbolo lygmuo). Klubo namų aikšte tapo Vilniaus futbolo fanų stadionas.
Nuo 2015 m. klubas rungtyniauja SFL B divizione (VI Lietuvos futbolo lygmuo).
2015 m. liepos 3 d. komanda sužaidė pirmas draugiškas tarptautines rungtynes. Vilniaus futbolo fanų stadione vykusi dvikova su Brėmeno „CF Victoria 05“ mėgėjais iš Vokietijos baigėsi rezultatu 2:2.
2019 m. SFL komandų reitinge, sudarytame pagal trijų paskutinių sezonų rezultatus, ekipa užėmė 28 vietą tarp 72 klubų.
2020 m. B divizione „Katastrofa“ užėmė 3 vietą ir po aštuonerių metų pertraukos iškovojo bronzos medalius, o SFL reitinge pakilo į 21 vietą iš 77 komandų.
2021 m. „Katastrofa“ grįžo į aukščiausią SFL A divizioną, kur liko paskutinė, dvylikta.
Klube žaidęs Kipras Kažukolovas 2022 m. su Vilniaus „Žalgiriu“ pirmą kartą Lietuvos istorijoje pateko į Europos turnyrų grupių etapą. 2021 m. „Katastrofos“ gretose gynėjas sužaidė 8 SFL rungtynes ir pelnė 4 įvarčius.
Rezultatyviausi žaidėjai
Nurodyti 10 ir daugiau įvarčių iki 2023 birželio 11 d. pelnę žaidėjai.
Begalinio beždžionių skaičiaus teorija
thumb|Beždžionė prie spausdinimo mašinėlės Begalinio beždžionių skaičiaus teorema teigia: „Jei prie spausdinimo mašinėlių pasodintume begalybę beždžionių, tai viena iš jų būtinai atspausdintų kokį nors Viljamo Šekspyro kūrinį“.
Yra ir kitų šios teoremos variantų su begaliniu beždžionių skaičiumi ir begaliniu laiku – iš esmės tai ta pati teorema, taigi teorema yra apie begalybę beždžionių ir begalę laiko.
Tokia teorema nieko konkretaus nesako apie beždžionės, kuriai pasisekė parašyti teisingą tekstą, intelektą. Vienas iš tokios teoremos pritaikymų – atsitiktinio gyvybės atsiradimo demonstravimas. Taip pat tokią teoremą galima juokais naudoti argumentuojant grubios jėgos panaudojimą technologijoje, tada ji skambės taip: esant pakankamai resursų, bet koks techninis uždavinys išsprendžiamas. Šiuo atveju ignoruojamas resursų ribotumas.
Loginė teoremos dalis gali būti perkelta ir į visatą, tada ji skambės taip: „Jei visata begalinė, tai, ką mes įsivaizduotume, būtinai bus kur nors visatoje“. Ji įrodoma atsižvelgiant į tai, kad bet kokios įsivaizduojamos struktūros atsiradimo tikimybė labai maža, bet vis dėlto didesnė už nulį ir po labai didelio kiekio bandymų pasirodys lygi vienetui.