cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mirties bausmė drambliu
miniatiūra|thumb|right|220px|Pasmerktąjį sutraiško dramblys (1868 m. graviūra) Mirties bausmė drambliu – mirties bausmės būdas, buvęs įprastu Pietų ir Pietryčių Azijoje ir ypač – Indijoje. Buvo naudojami treniruoti Azijiniai drambliai, galėję užmušti pasmerktąjį iš karto arba ilgą laiką jį lėtai kankinti, pratęsiant aukos agoniją.
Istorija
Šis mirties nuosprendžio vykdymo būdas kėlė siaubą karo belaisviams, bet tuo pačiu ir žadino keliautojų iš Europos pasibaisėjimą ir smalsumą – tai aprašyta tų laikų žurnaluose ir pasakojimuose apie gyvenimą Azijoje. Galiausiai ši praktika nustojo gyvuoti, kai Europos imperijos XVIII–XIX a. kolonizavo šį regioną. Mirties bausmė drambliu pirmiausia buvo būdinga Azijos šalims, tačiau buvo naudojama ir senovės Vakarų civilizacijų – Romoje ir Kartaginoje, dažniausiai susidoroti su maištaujančiais kareiviais.
Lubiai
Lubiai – kaimas pietrytinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 8 km į pietryčius nuo Kartenos, prie kelio Dauginčiai–Kuliai, Alanto upelio dešiniajame krante. Veikia Kretingos rajono Kartenos vidurinės mokyklos Kalniškių pagrindinio ugdymo skyrius.
Geografija
Įsikūręs abipus Alanto upės ir jo kairiojo intako Žvalginio santakos. Centrine dalimi praeina kelias Dauginčiai–Kuliai (Saulėtekio g.). Nuo jo į pietvakarius atsišakoja Mokyklos gatvė (kelias ), jungianti su Kalniškiais, o į šiaurės rytus – retai naudojamas kelias link išnykusio Eitučių kaimo. Lubiuose yra dar 4 gatvės: Beržų, Miško, Sodų ir Tvenkinio. Kaimo vakariniu pakraščiu teka Alanto upelis, skiriantis gyvenvietę nuo Kalniškių). Pietiniu pakraščiu teka Žvalginis, abipus kurio žemupio plyti didžiausias kaimą supančių miškų masyvas.
Istorija
Kaimas išaugo XVII a. Žvalginio upelio dešiniajame krante, netoli jo santakos su Alanto upe. Ilgą laiką jis vadinosi Kalniškiais, o kaimo žemės plytėjo abipus Alanto upės. 1849 m. kaime gyveno 70 baudžiauninkų šeimų, ėjusių lažą Aleksandravo dvare.
Baudžiavą panaikinus, po 1861 m. kaimas buvo padalintas pusiau. Kairiajame Alanto krante įsikūrė iš dvaro žemę išsipirkę valstiečiai, kurie buvo priskirti Kartenos valsčiaus Kartenos seniūnijai. Grafui Pliateriui dešiniajame Alanto krante likusi kaimo dalis buvo priskirta prie Kartenos (Gaudučių) dvaro ir neoficialiai pavadinta Lubiais, kadangi čia gyveno daug Lubio pavardę turinčių valstiečių.
Nuo XIX a. prie Alanto upės stovėjo Lubių vandens malūnas, kuriame grūdų susimalti atvykdavo ir aplinkinių kaimų ūkininkai. Pro malūną ėjo senasis Kartenos–Budrių–Kulių kelias, o per upę buvo nutiestas tiltas. 1944 m. vokiečiai traukdamiesi tiltą užminavo. Bandydami jį išminuoti ir suremontuoti, žuvo keli Kalniškių ir Anužių kaimų gyventojai.
1923 m. surašymo duomenimis kaimas jau oficialiai vadinamas Lubiais, nors skliausteliuose dar patikslinama – Kalniškiai. Kaime buvo 11 ūkių.
Pokario metais Simono Gaudučio sodyboje buvo įrengtos Kardo rinktinės Buganto kuopos partizanų slėptuvės. 1948 m. rugpjūčio 12 d. enkavedistai ir stribai sodybą apsupo. Susišaudymo metu žuvo Buganto kuopos vadas Juozas Martinaitis–Meškerė, adjutantas Kazys Stropus–Klevas, Aleksas Malakauskas–Donėlaitis ir partizanų ryšininkė, sodybos šeimininkė Apolonija Gaudutienė-Venklutienė (1898–1948). Jos vyrą ir sūnų Joną enkavedistai suėmė ir išvežė į lagerius.
1949 m. į Sibirą buvo ištremta Jono Lubio, o 1951 m. – Antano Grupo šeimos, kuriose buvo 10 žmonių.
1949 m. kaimo valstiečiai buvo suginti į Eitučių kolūkį, kuris 1952 m. prijungtas prie Kalniškių kolūkio, o 1958 m. pavadintas Pergalės vardu (vėliau grąžintas Kalniškių vardas). Ilgą laiką kolūkio administracija ir raštinė buvo įsikūrusi tremtinio Jono Lubio sodyboje, kurioje taip pat veikė pieninė, biblioteka (nuo 1952 m.) ir parduotuvė.
Nuo 1962 m. kaime veikė kultūros namai, vėliau perkelti į Kalniškius.
2002 m. pradžioje kaime buvo 61 ūkis, veikė Kalniškių pagrindinė mokykla.
Grigolas Abašidzė
Grigolas Abašidzė (, 1914 m. rugpjūčio 1 d. Čiatura – 1994 m. liepos 29 d. Tbilisis) – gruzinų poetas, rašytojas, vertėjas, visuomenės veikėjas.
Biografija
1936 m. baigė Tbilisio universitetą. 1967 m. Gruzijos rašytojų sąjungos pirmasis sekretorius. 1979 m. Gruzijos mokslų akademijos narys. 1980–1990 m. TSRS Aukščiausiosios Tarybos deputatas.
Kūryba
Parašė istorinius romanus „Lašarela“ (1957 m.), „Ilga naktis“ (1963 m.), „Cotnė“ (1975 m.) apie XIII a. Gruzijos istorines asmenybes. Romane „Kelionė į tris laikus“ (1961 m.) parodytas žmogaus ryšys su gyvenamąja epocha, pabrėžiama jo moralinė pareiga ir atsakomybė.
Vertėjas
Kartu su R. Margiani 1968 m. į gruzinų kalbą išvertė Kristijono Donelaičio poemą „Metai“. Be to, gruzinų skaitytojus supažindino su tokiais pasaulinio garso rašytojais, kaip Adomas Mickevičius, Šandoras Petefis, Christo Botevas, Pablas Neruda ir kiti.
Ingvar Carlsson (ralio pilotas)
Ingvaras Karlsonas (SV Ingvar Carlsson; 1947 m. balandžio 2 d. Nykepingas, Švedija – 2009 spalio 28 d.) – buvęs švedų ralio pilotas, kuris 1989 m. laimėjo du Pasaulio ralio čempionato etapus.
Karjera
Karlsonas savo ralio karjerą pradėjo 1960-ųjų pabaigoje, dalyvaudamas nacinaliniuose raliuose su Volvo PV544. Ingvaras Pasaulio ralio čempionato karjerą pradėjo 1974 m., dalyvaudamas Portugalijos ralyje su Datsun 260Z. Po to Didžiosios Britanijos ralyje ir 1975 m. Švedijos ralyje vairavo Abarth 124. Vėliau daug metų praleido už BMW vairo, o 1980 m. vairavo Mercedes. 1984 m. sėdo už galu varomos Mazda vairo. 1987 m. Mazda startavo A grupėje su Mazda 323 4WD automobiliu. Karlsonas iškovojo savo pirmąją Pasaulio ralio čempionato pergalę 1989 m. Švedijos ralyje, o vėliau, tais pačiais metais, antrąją pergalę Naujosios Zelandijos ralyje. 1991 m. Mazda nutraukė savo programą Pasaulio ralio čempionate ir Ingvaras Karlsonas nutraukė savo karjerą šiame čempionate.
Pasaulio ralio čempionato pergalės
! Nr. ! Ralis ! Sezonas ! Šturmanas ! Automobilis
Kazys Dabužinskas
Kazys Dabužinskas (1923 m. spalio 8 d. Vasiutiškyje, Leliūnų valsčius – 1985 m. gegužės 5 d. Kaune) – Lietuvos hidrotechnikos inžinierius, technikos mokslų kandidatas.
Biografija
1950 m. baigė Kauno universitetą. 1950–1957 m. dirbo Fizikos ir technikos bei Energetikos ir elektrotechnikos institutuose. 1955 m. technikos mokslų kandidatas. 1957–1966 m. Hidrotechnikos ir melioracijos instituto direktoriaus pavaduotojas moksliniam darbui. 1966–1969 m. Kauno politechnikos instituto, 1969–1985 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, 1969–1976 m. Hidroįrengimų katedros vedėjas, 1976–1985 m. Hidromelioracijos ir žemėtvarkos fakulteto dekanas, nuo 1968 m. docentas.
Mokslinė veikla
Mokslinio darbo kryptis – hidrotechnikos statinių eksploatacija, jų hidraulinis modeliavimas, drenažo nuotėkio formavimasis ir vandens tekėjimas į drenas.
Kongo himnas
La Congolaise - nacionalinis Kongo respublikos himnas. Jis buvo priimtas 1959 metais, po 10 metų pakeistas, bet 1991 dar kartą priimtas. Žodžius himnui parašė Leventas Kimbangui, o muziką Français Jacques Tondra.
Himno žodžiai prancūzų kalba
Et notre Congo resplendit.
Une longue nuit s'achève,
Un grand bonheur a surgi.
Chantons tous avec ivresse
le chant de la liberté.
Priedainis:
Congolais, debout fièrement partout,
Proclamons l'union de notre nation,
Oublions ce qui nous divise,
soyons plus unis que jamais,
Unité, travail, progrès!
Vivons pour notre devise:
Des forêts jusqu'à la savanne,
How to Dismantle an Atomic Bomb
How to Dismantle an Atomic Bomb – vienuoliktasis studijinis airių roko grupės U2 albumas, išleistas 2004 m. lapkričio 22 d. Diską išleido Island ir Interscope (JAV) įrašų kompanijos.
Kongo himnas
Himno žodžiai prancūzų kalba
Des savannes jusqu'à la mer,
How to Dismantle an Atomic Bomb
Apie albumą
Kaip ir ankstesnis grupės albumas All That You Can't Leave Behind, taip ir šis, palankiai įvertintas kritikų ir gerbėjų. Visame pasaulyje parduota 9 mln. jo kopijų. „How to Dismantle an Atomic Bomb“ ir jo singlai laimėjo visus aštuonis Grammy apdovanojimus, kuriems buvo nominuoti. Šis abumas išleistas trimis skirtingais formatais.
Naujajam įrašui pristatyti grupė leidosi į koncertinį turą pavadinimu „Vertigo Tour“. Jo metu įrašė tris koncertinius filmus – „Vertigo 2005: Live from Chicago“, „Vertigo 2005: Live from Milan“ ir „U2 3D“.
Kongo himnas
Himno žodžiai prancūzų kalba
Un seul peuple, une seule âme,
Un seul coer, ardent et fier,
Luttons tous, tant que nous sommes,
Pour notre vieux pays noir.
Et s'il nous faut mourir, en somme
Qu'importe puisque nos enfants,
Partout, pourront dire comme
On triomphe en combattant,
Et dans le moindre village
Chantent sous nos trois couleurs.
Medekšiai
Medekšiai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Kėdainių, prie plento. Kaimo pakraščiu teka Nevėžio intakas Šerkšnė (Šerkšnys). Seniūnaitijos centras. Į šiaurę nuo kaimo dunkso AB „Lifosa“ fosfogipso kalnai.
Etimologija
thumb|left|Šalia Medekšių iškilę [[Lifosa|AB „Lifosa“ fosfogipso kalnai]]
Istorija
Medekšiai šaltiniuose minimi nuo XV a. pradžios. Medekšius karalius Jogaila dovanojęs kažkokiam Praščiui (Proszczy), kuris pravardžiuotas Medekša. Iš tos giminės kilo Pranciškus Medekša, Kauno apskrities teisėjas (1680 m.). Tik nedidelė 60-ies valakų Medekšių dvaro dalis priklausė Medekšoms. Kitas žemes valdė Liogailos, Bogušiai, Kaplevičiai, Jurevičiai. XIX a. perėjo Geištarų valdžion. Medekšių dvarui priklausė Činkių kaimas ir Slabadėlės palivarkas.
Iki XX a. viduryje šalia kaimo buvo palivarkas. LTSR laikais – „Varpos“ kolūkio pagalbinė gyvenvietė.
Nuestro Himno
Nuestro Himno (iš ispanų k. „Mūsų Himnas“) – JAV valstybinio himno The Star-Spangled Banner ispaniška versija. Sukurtas 2006 m. vykstant protestams prieš imigracijos reformas. Remiasi originalaus himno melodija ir žodžiais. Himnas sukurtas tarsi protestas prieš ispanakalbių imigrantų nelygybę JAV. Tai ne pirmas atvejis, kai tautinės mažumos JAV himną verčia į savo kalbą. Tokius vertimus yra atlikę JAV vokiečiai, žydai, prancūzai.
Ispaniškas JAV himnas buvo sukurtas dar 1919 m., bet tai tebuvo tiesiog pažodinis vertimas. Idėjos autorius – britas Adam Kidron. Nuestro Himno valdžios atstovų buvo priimtas neigiamai, kadangi tai nėra pažodinis vertimas, jame yra naujų sušukimų ir priedų (II strofoje). Prezidento Dž. Bušo reakcija į himną: „Aš manau, kad žmonės, kurie nori būti šios šalies piliečiai, turi mokėti anglų kalbą. Jie taip pat turi išmokti himną giedoti angliškai.“ Šį himną atliko daugelis garsių JAV pop muzikos žvaigždžių (ypač kilusių iš ispanakalbių šalių).
BDSM
thumb|Antkaklis yra dažnas BDSM simbolis. Jie būna dekoratyvinai arba funkcionalūs
thumb|Pakabinamasis surišimas. thumb|Vyras vergo vaidmenyje BDSM – sudėtinė angliška santrumpa, reiškianti surišimą ir discipliną, dominavimą ir nuolankumą ir sadizmą bei mazochizmą (angl. sadism & mazochism). BDSM apimą plačią žmonių veiklos bei tarpusavio santykių sritį. Nors ne visuomet atvirai seksualūs (gali ir nebūti jokio sekso), šie veiksmai bei santykiai paprastai būna daugiau ar mažiau erotiški. Dauguma BDSM veiklos prasilenkia su visuomenėje įprastomis socialinėmis normomis.
Svarbus skiriamasis BDMS bruožas yra tai, jog ši veikla nė vienai pusei nėra prievartinė. Nors iš šalies gali pasirodyti kitaip, ji vyksta visų dalyvaujančių partnerių sutikimu.
Esmė
BDSM metu paprastai vienas partnerių laikinai „perduoda savo valią kitam“. Šis procesas paprastai vyksta abiejų partnerių sutartą laiką trunkančioje vadinamojoje „BDSM scenoje“. Scena paprastai patinka visoms dalyvaujančioms pusėms, nors dauguma veiksmų (skausmo sukėlimas, pažeminimai, judėjimo apribojimai) įprastinėmis aplinkybėmis neatrodytų malonūs. Paprastai sutariamas koks nors žodis arba veiksmas, kuriuo „kankinama“ pusė parodo jog „viršus“ nuėjo per toli ir tiek jau nebepatinka. Į tai atsakydamas antrasis partneris turi nedelsdamas liautis – nepaisymas laikomas rimčiausiu BDSM taisyklių pažeidimu ir tokiam pažeidėjui po to nelengva rasti kitą partnerį. BDSM taisyklės taip pat reikalauja jog abu partneriai būtų subrendę ir dalyvautų savanoriškai. Siekiant daugiau saugumo, žmonės net ir poromis neretai užsiima grupėse, kur priskiriamas vienas tuo metu BDSM nedalyvaujantis prižiūrėtojas. Nepriklausomai nuo įprastinės jo rolės, budėjimo metu prižiūrėtojo žodis yra įstatymas. Laisvanoriškas dalyvavimas neretai yra riba, kurią peržengus „viršui“ gali tekti atsakyti pagal įstatymą.
Istorija
BSDM istorija yra labai sena, keletą scenų galima rasti jau Kama Sutroje, tačiau labiau dabartinio judėjimo pradžia paprastai siejama su gėjų (vyrų) „odos kultūra“, atsiradusią 1935–1945 metais tarp iš fronto grįžusių kareivių. Odiniai rūbai buvo perimti iš motociklininkų (buvo daug gėjų – motociklininkų klubų). Motociklininkams šie rūbai buvo patogūs praktiškai, tačiau „odos kultūroje“ šios aprangos reikšmė jau liko tik simbolinė. Judėjimo taisyklės buvo išspausdintos 1972 m. Larry Townsend (Leatherman’s Handbook). Knyga akcentavo griežtas taisykles ir fiksuotus vaidmenis (jokių rolių susikeitimų). 1981 metais lesbiečių grupės išspausdinta knyga Coming to Power paskatino BDSM plitimą ir tarp lesbiečių, nors tai lydėjo konfliktai su moterų teisų gynėjais – fundamentalistais.
Antroji BDSM banga („Naujosios odos judėjimas“) kilo apie 1990 metus ir daug kur neigė pirmosios bangos pasekėjų keltus apribojimus. Nauja orientacija pradėjo akcentuoti galimybę susikeisti rolėmis, ėmė integruoti į žaidimą psichologinius aspektus. Scenose vienu metu pradėjo dalyvauti ir skirtingų lyčių žmonės. Visa tai laužė daugelį senojo judėjimo tabu.
Saugumas
BDSM pasekėjai pripažįsta jog ši veikla reikalauja atsargumo. Paprastai iš anksto smulkiai sutariama, kokie veiksmai bus leidžiami bei koks „aukos“ žodis ar veiksmas yra nurodymas tuojau pat liautis. Siūloma gerai žinoti, kokios žmogaus kūno vietos ar dalys yra labiau pažeidžiamos, kur eina atsargumo reikalaujantys nervai bei kraujagyslės bei ko svarbu vengti saugantis randų. Plakant rykštėmis „viršui“ reikia ne tik žinių bet ir nemažų motorinių įgūdžių. Atvejai kuomet iš tiesų praliejamas kraujas vadinami „ekstremaliais“ ir BDSM bendruomenės neskatinami, nors ir toleruojami.
Kai kurie žmonės BDSM užsiima pavieniui, tuo tarsi prisiimdami iš karto abu vaidmenis. Tai irgi gali būti pavojinga: mirties atvejai didelėse šalyse skaičiuojami tūkstančiais per metus. Pavojingiausiais laikomi kvėpavimo apribojimai. Dažnai tokia mirtis laikoma savižudybe kuomet iš tiesų taip nebuvo.
Rimantas Juknevičius
Rimantas Juknevičius (1966 m. rugpjūčio 9 d. Kapsuke – 1991 m. sausio 13 d. Vilniuje) – viena iš Sausio 13-osios įvykių aukų, žuvo sausio 13 d. naktį, gindamas Lietuvos Respublikos laisvę ir nepriklausomybę.
Biografija
miniatiūra|180px|left|Atminimo lenta Baigęs Marijampolės 6-ąją vidurinę mokyklą, įstojo į Kauno 23-ąją technikos mokyklą, nes iš jos neimdavo į armiją. Bet tais metais visus mokinius pašaukė. Grįžęs iš armijos įstojo į Kauno politechnikos instituto Radiotechnikos fakultetą.
1991 m. sausio 13 d. nuo sovietinių desantininkų saugojo Televizijos bokštą, Nukautas per TSRS kariuomenės puolimą, gindamas Lietuvos nepriklausomybę.
1991 m. sausio 15 d. už pasižymėjimą didvyrišku narsumu ir ištverme ginant Lietuvos Respublikos laisvę ir nepriklausomybę po mirties apdovanotas I laipsnio Vyčio Kryžiaus ordinu.
Palaidotas Marijampolėje.
Mikoyan-Gurevich MiG-13
MiG-13, I-250 – Tarybų Sąjungos vienvietis metalinis greitasis naikintuvas su kombinuotu varikliu (vidaus degimo variklis + reaktyvinis greitintuvas).
Istorija
I-250 prototipas 1945 m. pateiktas gamykliniams bandymams. Šiam prototipui buvo naudojamas kombinuoto tipo VK-107A 1 650 AJ su reaktyviniu greitintuvu VRDK  variklis, kurį sukūrė konstruktorius K. Cholščelnikovas. Sumontuotas 3,1 m skersmens trijų menčių AV-10P-60 sraigtas.
Pirmas MiG-13 prototipo skrydis – 1945 m. kovo 3 d. Tęsiant bandymus, kovo 5 d. naikintuvas sudužo. Žuvo lakūnas-bandytojas A. Dejevas. Katastrofos priežastis – dėl perkrovų subyrėjęs stabilizatorius. Avarija įvyko nedideliame aukštyje, pilotas sugebėjo iššokti iš nevaldomo aparato, tačiau žuvo nespėjus išsiskleisti parašiutui.
Sekančiame variante ankstesnės klaidos buvo ištaisytos. Sutvirtinti stabilizatoriai ir padidintas uodegos kilio plotas.
Naujasis MiG-13 variantas išvystė 825 km/h greitį, 100-150 km/h lenkdamas tų metų naikintuvus. Kombinuotas variklis leido naikintuvui pakilti nuo 400 m ilgio pakilimo tako.
1946 m. buvo pagaminti pirmieji aštuoni I-250 naikintuvai. Jiems turėjo būti suteiktas pavadinimas MiG-13, jei juos būtų ėmę naudoti kariuomenėje. A. Mikojanas bandė įsiūlyti šiuos naikintuvus Karinio jūrų laivyno aviacijai. Pirmoje serijoje buvo planuota pagaminti 50 šių naikintuvų. Iš tikrųjų naikintuvų MiG-13 pagamino tik 12.
Ginkluotė
Viena patranka sumontuota fiuzeliaže, po vieną naikintuvo sparnuose. Visos užtaisomos po 100 šovinių.
Krištolinė kaukolė
thumb|250px|Britų muziejaus krištolinė kaukolė
Krištolinės kaukolės – vientisi, iš skaidraus arba balsvo kvarco pagaminti žmogaus kaukolės modeliai, siejami su Mezoamerikos civilizacijomis (paprastai su majais arba actekais). Tiesa, moksliškai nebuvo įrodyta nei vienos iš šių kaukolių ikikolumbinė kilmė, manoma, kad jos pagamintos Europoje, turbūt XIX amžiuje. Dabar pasaulyje žinomos dvylika tokių kaukolių iš kurių 9 priklauso asmeninėms kolekcijoms, kitos – muziejams.
XIX a. pradėta prekiauti artefaktais, tariamai kilusiais iš senovės Mezoamerikos, tikintis juos labai pelningai parduoti. Pirmasis tokias kaukoles „rado“ Meksikoje dirbęs prancūzų archeologas ir kolekcionierius Eugène Boban. Ypač įspūdingas egzempliorius buvo „rastas“ 1924 m. britų rašytojo ir keliautojo F. A. Mitchell-Hedges ir jo dukros Anos majų mieste Lubaantune. Tačiau nei pats Mitchell-Hedges, nei kiti kasinėtojai apie kaukolę nemini, o ją paviešino tik Ana. 2009 m. nustatyta, kad kaukolė pagaminta sudėtingais instrumentais, kokių jokios senosios kultūros neturėjo ir greičiausiai taip pat sukurta Europoje.
Britų muziejuje saugoma 1897 m. pristatyta Eugène Boban pateikta kaukolė. Ši kaukolė panaši į Mitchell-Hedges krištolinę kaukolę, bet neturi judančio žandikaulio. Muziejaus kataloguose ji įvardinta kaip neautentiška, padirbta XIX a. Europoje. Kita Bobano kaukolė saugojama Paryžiaus Musée du Quai Branly, kur irgi po tyrimų nustatyta, kad ji pagaminta ne ikikolumbiniais laikais. Nacionaliniame gamtos istorijos muziejuje saugoma 1992 m. anonimo atsiųsta kaukolė, nustatyta, kad ji sukurta moderniais juvelyrikos įrankiais.
Kai kuriuose New Age tikėjimuose spekuliuojama apie paranormaliais krištolinių kaukolių galias. Esą kaukolė galinti sukelti vizijas, gydyti ligas, sukelti mirtį, kaukolės siejamos su 2012 m. pasaulio pabaigos prognoze. Dalis šių legendų pavaizduota filme „Indiana Džounsas ir krištolo kaukolės karalystė“.
Tuniso istorija
Žmonių gyvenimo Tunise pėdsakų randama jau paleolite. Pirmaisiais gyventojais laikomi berberai.
Antika (Kartagina ir Roma)
814 m. pr. m. e. finikiečių kolonistai iš Tyro įkūrė Kartaginos gyvenvietę. Pasak legendos, miestą įkūrė karalienė Elisa, Tyro karaliaus Pigmaliono duktė. Kai kurie istorikai atmeta šią literatūrinę tradiciją ir miesto įkūrimą datuoja VIII a. pr. m. e.
Pūnų karai ir prijungimas prie Romos
thumb|220px|Antrojo Pūnų karo mūšių vietos Kurį laiką Kartagina buvo didžiausias Romos konkurentas kovoje dėl įsivyravimo Viduržemio jūros baseine. Konkurencija netruko peraugti į karus, vadinamus Pūnų karais.
Pirmasis pūnų karas vyko 264–241 m. pr. m. e. Daugiausia tai buvo jūrinis konfliktas dėl įtakos Sicilijoje, kuri buvo viduryje tarp Romos ir Kartaginos. Kartaginiečiai užėmė Mesinos miestą. Tai sukėlė nerimą romėnams, nes Mesina buvo arti Italijos graikų miestų, kurie buvo patekę romėnų globon. Romos Senatas nenorėjo stoti atviron kovon su Kartagina, tačiau liaudis reikalavo įsikišti. Taip prasidėjo Pirmasis pūnų karas, kurį po 23 metų kovos Roma laimėjo. Kitus du Pūnų karus Kartagina taip pat pralaimėjo, 146 m. pr. m. e. miestas buvo sugriautas. Po Numidijos užkariavimo (46 m. pr. m. e.) Tunisas tapo Romos imperijos dalimi.
Pirmą pergalę prieš kartaginiečių laivyną Roma pasiekė 260 m. pr. m. e. mūšyje netoli Milų miesto ir kyšulio.
Viduramžiai
V a. Tunisą užėmė germanų gentis vandalai ir čia įkūrė savo trumpai gyvavusią karalystę.
VII a. Tunisą po aršaus berberų priešinimosi užkariavo arabai ir prijungė jį prie Umajadų kalifato. Ankstyvasis musulmonų centras buvo Kairuano miestas. Vėliau Tuniso kontrolė perėjo Aglabidams (800-909), Fatimidams (909-972), Ziridams (972-1160) ir Hafsidams (1229-1574).
Nuo Osmanų valdymo iki nepriklausomybės
XVI a. Tunisas pateko į korsarų rankas. Pripažinę Osmanų viršenybę ir mokėdami jiems duoklę korsarai gavo karinę Osmanų imperijos pagalbą kovoje su Ispanija, kuri buvo išstumta iš Tuniso. Formaliai Tunisas tapo Osmanų imperijos dalimi. XVII a. korsarai prarado savo įtaką, kai Europos jūrinės valstybės Anglija, Nyderlandai ir Prancūzija pradėjo geriau saugoti savo prekybos laivyną. Po paskutinių maurų išvijimo iš Ispanijos daugelis jų persikraustė į Tunisą.
Nuo 1705 m. Husaididų dinastija bandė stiprinti ekonominius ir prekybinius ryšius su Europa. XIX a. Tunisas tapo praktiškai savarankiškas, nors oficialiai ir tebebuvo laikomas Osmanų imperijos dalimi. XIX a. dėl daugelio maro ir choleros epidemijų stipriai sumažėjo gyventojų skaičius, kas gerokai paveikė šalies ekonominį vystymąsi. Nepaisant to, Muhammad Bey (1855–1859) pradėjo valdymo ir ekonomines reformas siekdamas modernizuoti šalį. 1859 m. buvo paskelbtas „Pamatinis aktas“, kuriuo panaikintos visos privilegijos ir visiems tunisiečiams suteiktos piliečių teisės. 1861 m. netgi buvo patvirtinta pirmoji Konstitucija arabų šalyse, nors ji taip ir neįsigaliojo. Dėl didelio šalies įsiskolinimo 1869 m. Prancūzija, Britanija ir Italija perėmė Tuniso finansų kontrolę, o 1881 m. Prancūzija okupavo šalį ir paskelbė savo protektoratu.
Kolonijinio valdymo metu buvo masiškai nusavinama žemė, nors prancūzų kolonistų antplūdis nebuvo toks didelis kaip į Alžyrą. 1920 m. susikūrė konstitucinė Destour partija, nuo kurios 1934 m. atsiskyrė Habib Bourguiba vadovaujama Neo-Destour partija. Pastaroji daugiausia atstovavo naujosios viduriniosios klasės interesus ir reikalavo atsiskyrimo nuo Prancūzijos.
Antrojo pasaulinio karo metu po Prancūzijos pralaimėjimo vokiečiams 1940 m. Tuniso kontrolė perėjo prancūzų Viši vyriausybei. Nuo 1942 m. iki 1943 m. Tunise vyko kovos tarp sąjungininkų ir vokiečių - italų kariuomenės, kuri 1943 m. gegužę kapituliavo. Po karo, nepaisant kai kurių liberalių reformų, Prancūzija buvo priversta pripažinti Tuniso nepriklausomybę 1956 m. kovo 20 d.
Naujausi laikai
Bourguiba 1957 m. privertė karalių atsisakyti sosto ir iki 1987 m. įvedė autoritarinį valdymą, pats tapęs prezidentu. Jo politika pasižymėjo provakarietiškumu ir kova su islamo fundamentalizmu. Santykiai su Prancūzija, ypač dėl to, kad Tunisas palaikė Alžyro išsivadavimo judėjimą (FLN), išliko įtempti. Po karinių susidūrimų Prancūzija 1961 m. buvo priversta palikti savo bazę Bizertoje ir išvesti iš šalies visus karius.
1987 m. spalio 2 d. Bourguibą prezidento poste pakeitė Zine el-Abidine Ben Ali. Prezidento pasikeitimą galima vertinti kaip pučą, nes Bourgiba buvo nušalintas medicininės komisijos. Šis pučas vadinamas jazmininiu sukilimu. Ben Ali apribojo Bourguibos įvestą neterminuotą prezidento kadenciją iki 5 metų.
2010 m. gruodžio 18 d. Sidi Bouzido miesto gyventojai išėjo į gatves dėl niekur nedirbančio studento savižudybės, po to kai vyriausybė konfiskavo jo vaisių vežimėlį. Vėliau neramumai peraugo į riaušes dėl didėjančių maisto kainų, didelio nedarbingumo. 2010 m. sausio 14 d. buvo paskelbta nepaprastoji padėtis, po kurios prezidentas B. Alis atsistatydino ir paliko šalį. Sausio 17 d. buvo paskirta nauja vyriausybė, su laikinuoju prezidentu Mohamed Ghannouchi priešakyje. Sausio 18 d. po piliečių nepasitenkinimo senosios valdžios likučiais naujoje vyriausybėje, 4 jos nariai atsisatydino.
Augustavo apskritis
Augustavo apskritis – Palenkės vaivadijos administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lenkijoje. Administracinis centras ir didžiausias miestas – Augustavas. Vienintelis kitas miestas apskrityje yra Liepinė. Apskrityje yra katalikų Augustavo Dievo Motinos Lenkijos karalienės dekanatas, Liepinės dekanatas ir Augustavo Šv. Apaštalo Bartalomiejaus dekanatas.
Apskritis ribojasi su Grajevo, Monkų, Sokulkos, Seinų, Suvalkų apskritimis ir Gudija.
Istorija
Įkurta po II pasaulinio karo. 1945 m. liepos mėnesį Raudonosios armijos ir NKVD būriai įvykdė operaciją, vadinamą Augustavo gaudynėmis, kurios metu buvo suiminėjami, žudomi ir tremiami vietiniai gyventojai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1968–1973 m. apskrityje veikė Trojankos nusikaltėlių grupė. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai. Šiuolaikinė apskritis įkurta 1999 m. (po 1998 m. atliktos vietos savivaldos reformos).
Administracinis suskirstymas
250px|thumb|Apskrities administracinis suskirstymas
Apskritį sudaro 7 valsčiai: Augustavo, Barglavo, Liepinės, Naujinės, Plaskų, Štabino ir Augustavo miestas.
Gyventojai
Pagal 2008 m. birželio 30 d. surašymo duomenis:
Tautinė ir religinė sudėtis
Pagal 1921 m. lenkų valdžios atlikto gyventojų surašymo duomenis apskrityje gyveno 62 384 žmonės, o tautinė sudėtis buvo tokia:
Religinė sudėtis buvo tokia:
Simbolika
Augustavo apskrities herbas ir vėliava buvo sukurti 2001 metais. Jų simbolika turi atitinkamas reikšmes:
Geografija
Didelė dalis apskrities driekiasi Augustavo lygumoje, pietinėje dalyje glūdi dalis Sokulkos aukštumos ir Bebro upės žemuma, o vakaruose plyti Mozūrijos ežerynui priklausantis Elko ežerynas.
right|thumb|[[Vygriai (ežeras)|Vygrių ežeras ties Brizgelio kaimu (Vygrių nacionalinis parkas)]]
Apskrityje yra dalis Augustavo girios, Augustavo miškų bendrijos, Augustavo girininkijos ir Plaskų girininkijos. Apskrityje teka Bebro, Bliznos, Dumblės, Juodosios Ančios, Mėtos, Rospudos ir Ščeberkos upės bei Augustavo ir Bistros kanalai.
Gamtos apsauga
Augustavo apskrityje yra šie gamtos saugomi objektai:
Nacionaliniai parkai:
Saugomos kraštovaizdžio teritorijos:
right|thumb|Perkučo draustinis
Taip pat yra 16 ekologinių ir virš 70 gamtos paminklų.
Transportas
thumb|Kelio fragmentas įvažiuojant į Augustavo miestą
Keliai
Nacionaliniai ir vietinės reikšmės keliai einantys per apskrities teritoriją:
Apskrityje yra 56 keliai, kurių bendras ilgis 453 kilometrai. Šalia Augustavo miesto buvo suplanuotas statyti Augustavo aplinkkelis, bet dėl galimo neigiamo poveikio aplinkai jis nebuvo pradėtas statyti.
Geležinkeliai
Per apskrities teritoriją eina Sokulkos-Suvalkų geležinkelio linija (Sokulka – Suvalkai). Traukiniai stoja: Ščepkuose, Bliznoje, Augustavo Porte, Augustave, Balinkoje, Jastšembnoje ir Ostrovių Bebre.
Inžinierius
Inžinierius (, iš 'gebėjimas, išradingumas') - žmogus, profesionaliai dirbantis inžinerijos srityje. Inžinieriai ieško būdų, kaip išspręsti technologines problemas, naudodami matematikos, tiksliųjų ir gamtos mokslų žinias. Paprastai jų sprendimai yra materialios priemonės (mašinos, medžiagos, taip pat procedūros), leidžiančios tas problemas išspręsti. Idealūs sprendimai turi būti ekonomiški ir saugūs. Inžinieriai yra tarpininkai tarp visuomenės poreikių ir komercinio jų tenkinimo.
Senovėje inžinieriais vadino žmones, konstravusius, gaminusius ir naudojusius karo mašinas (balistas, katapultas, apgulties bokštus). „Civilinio inžinieriaus“ samprata atsirado tik XVI a. Nyderlanduose kaip tiltų, kelių statybos specialistų apibūdinimas. Vėliau ši sąvoka imta naudoti Anglijoje ir kitose šalyse.
Inžinierių funkcijos
Inžinieriai ne tik kuria, projektuoja ir konstruoja. Jie taip išbando jau sukurtus modelius ir gaminius, palaiko gamybą ir prižiūri eksploatuojamus sudėtingus įrenginius.
Marek Belka
Marekas Marianas Belka (, g. 1952 m. sausio 9 d. Lodzėje) – lenkų ekonomistas ir valstybės veikėjas, Lenkijos nacionalinio banko prezidentas, buvęs Lenkijos Ministras pirmininkas.
Biografija
1972 m. baigė Lodzės universitetą, vėliau mokėsi Kolumbijos, Čikagos universitetuose bei Londono ekonomikos mokykloje. Profesorius.
Inžinierius
Inžinierių funkcijos
Gamybos priežiūros inžinieriai prižiūri gamybos įrengimus, taip pat naudojamas technologines operacijas ir procedūras, užtikrina gamybos ir gaminių kokybę, ieško būdų mažinti aplinkos taršą dėl gamybos.
Marek Belka
Biografija
1990–1996 m. buvo Lenkijos Finansų ministerijos konsultantas. 1997 m. Vlodzimežo Cimoševičiaus ir 2001–2002 m. Lešeko Milerio vyriausybėse buvo Finansų ministras, vicepremjeras. 1997–2001 m. buvo Albanijos Ministro pirmininko padėjėjas.
2002–2003 m. buvo J. P. Morgan investicinio banko konsultantas, 2003–2004 m. – laikinosios Irako administracijos ekonomikos patarėjas.
Inžinierius
Inžinierių funkcijos
Inžinieriai taip pat įvertina laiko, įrangos, medžiagų sąnaudas, reikalingas projektams įgyvendinti.
Marek Belka
Biografija
2004–2005 m. buvo Lenkijos Ministras pirmininkas.
2006–2008 m. buvo Jungtinių Tautų Europos Ekonominės komisijos vykdantysis sekretorius. 2008–2010 m. vadovavo Tarptautinio valiutos fondo Europos departamentui.
Inžinierius
Inžinierių funkcijos
Inžinierių profesinė veikla paprastai susijusi su plačiu matematikos panaudojimu, šiais laikais - kompiuterių kaip skaičiavimo ir modeliavimo priemonės naudojimu.
Smegenys
thumb|300px|Skersinis smegenų pjūvis thumb|300px|Šoninis smegenų vaizdas
Marek Belka
Biografija
2010 m. birželio 10 d. Lenkijos Seimas prezidento Bronislavo Komarovskio teikimu paskyrė M.Belką Lenkijos Nacionalinio banko prezidentu (vietoje Smolensko aviakatastrofoje žuvusio Slavomiro Skšipeko).
1999 m. M. Belka apdovanotas Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino Didžiuoju kryžiumi.
Smegenys
Galvos smegenys – pati stambiausia centrinės nervų sistemos dalis. Jos skirstomos į šias dalis: Pailgosios ir užpakalinės smegenys sudaro rombines smegenis (rhombencephalon). Užpakalinės smegenys – tai tiltas (pons) ir smegenėlės (cerebellum). Kiekviena galvos smegenų dalis atlieka tam tikrą funkciją, jos glaudžiai tarp savęs susijusios.
Rietavo šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
'''Rietavo šv. arkangelo Mykolo bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Rietave, pietrytinėje miesto dalyje, visa baltai nudažyta.
Smegenys
Smegenis sudaro apie 100 milijardų nervinių ląstelių, kurios susietos tarpusavyje sinapsėmis (apie 100 milijardų). Kiekvienas neuronas gali būti pasiekiamas daugiausiai per keturis žingsnius nepriklausomai nuo pradinio atskaitos taško. Kasmet apie 0,15-0,1 % nervinių ląstelių žūsta.
Galvos smegenis dengia nugaros smegenų dangalams giminingi trys mezenchiminės kilmės dangalai, meninges, kietasis, voratinklinis ir švelnusis.
Rietavo šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
Istorija
Manoma, kad pirmoji katalikų bažnyčia pastatyta iki 1529 m. 1539 m. minimas Rietavo klebonas. XVI a. antrojoje pusėje bažnyčia atiteko evangelikams reformatams; apie 1589 m., padedant Rietavo tijūnui Leonui Sapiegai, buvo grąžinta katalikams. 1596 m. įsteigta parapinė mokykla. Bažnyčiai dovanotas Labardžių kaimas 1608 m. sukeistas su Vatušiais. Nuo 1612 m. rašytos metrikų knygos.
1721 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. Jai 1820 m. priklausė Daubakių, Degutalių, Vatušių ir Žalakiškės kaimai. Rietavo vikaras, vėliau altarista Silvestras Rucevičius (apie 1747–1831) parengė 2 religines lietuviškas knygas, kurių viena sulaukė keliolikos leidimų.
Smegenys
Nugaros smegenys plyti stuburo kanale. Jos yra sudarytos iš pilkosios ir baltosios  medžiagų.
Pilkoji medžiaga yra neuronų kūnų telkiniai. Šie telkiniai smegenų viduje vadinami branduoliais, o smegenų paviršiuje – žieve. Smegenų žievė skirstoma į kaktinę skiltį, momeninę skiltį , pakaušinę skiltį ir smilkininę skiltį. Po pakaušine skiltimi glūdi smegenėlės. Smegenų kamieno apačia yra vadinama pailgosiomis smegenimis.
Baltoji medžiaga sudaryta iš neuronų skaidulų. Baltą spalvą suteikia mielinas, dengiantis neuronų ataugas. Baltojoje medžiagoje yra skaidulų pluoštai, vadinami laidais. Jie skirstomi į asociacinius, komisūrinius ir projekcinius.
Rietavo šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
Istorija
1846 m. leista statyti naują mūrinę bažnyčią (Gonsovskio iš Romos projektas). Pastatyta laikina mūrinė salė. 1853 m. vyskupas Motiejus Valančius pašventino būsimos bažnyčios kertinį akmenį. Statybai vadovavo architektas F. Štuleris iš Prūsijos. Dėl nekokybiškų statybinių medžiagų teko atsisakyti projekte numatyto vieno bokšto ir nuo pamatų mūryti du. Bažnyčios statybai Oginskiai išleido apie pusę milijono rublių (pradėjo statydinti Irenijus Oginskis 1853 m., o baigė jo sūnus Bogdanas Oginskis 1873 m.). Už 1863 m. sukilėlių rėmimą į Sibirą ištremtas Rietavo vikaras Adomas Dabkevičius (1872 m. grįžo į Kuršą) ir altarista Juozapas Stankevičius (ten 1870 m. mirė). Po Pirmojo pasaulinio karo bažnyčia suremontuota.
Architektūra
thumb|Rietavo bažnyčia iš pietryčių pusės
Bažnyčia neoromaninė, lotyniško kryžiaus plano, bazilikinė, dvibokštė, su pusapskrite apside. Navos ir transepto sandūroje yra dar 1 bokštas. Vidus 3 navų, kurias dengia kryžminiai skliautai. Šventoriaus tvora metalinė, su mūriniais vartais. Netoli bažnyčios yra kapinės su koplyčia.
Smegenys
Mirus galvos smegenims, gyvybės forma miršta.
Galvos smegenų sandara
Galvos smegenis sudaro smegenų kamienas, smegenėlės, tarpinės smegenys ir didžiosios smegenys.
Masė
Žmogaus galvos smegenys sveria 1 020-1 970 g. Vidutiniškai vyrų galvos smegenys sveria – 1 438 g, moterų – 1 263 g. Tačiau iš smegenų svorio negalima spręsti apie asmens intelektualines savybes. Gamtoje yra daug gyvūnų, kurių galvos smegenų svoris didesnis nei žmogaus. Dramblio smegenys sveria 4 917 g, banginio – 6 800 g. Lyginant galvos smegenų svorio santykį su kūno svoriu, žmogus turi didžiausias smegenis iš visų gyvūnų.
Galvos audiniai
Žmogaus ir daugumos žinduolių galvos smegenys yra sandariai patalpintos ir saugomos kaukolės ertmėje. Smegenys yra padengtos specialiais smegenų dangalais (lot. meninges), kuriuos sudaro jungiamieji audiniai – tvirtasis (lot. dura mater) ir minkštasis (lot. pia mater), tarp kurių susidariusi kraujagyslinis dangalas (lot. meninges arachnoidea). Aukštesniųjų stuburinių gyvūnų galvos smegenys yra sudarytos iš sekančių struktūrų: didžiųjų pusrutulių žievės, bazinių ganglijų, gumburo, smegenėlių, smegenų kamieno. Šios struktūros yra tarpusavy sujungtos nerviniais audiniais. Smegenų dalis, kurios didžiąją dalį sudaro ląstelės, vadinama pilkąja medžiaga, o iš nervinių audinių – baltąja. Baltą spalvą ši medžiaga įgauna dėl mielino dangalo, kuriuo juda elektriniai impulsai.
Veikla
Smegenys yra aktyviausias žmogaus organas. Jų veiklai reikia didelio deguonies ir energijos kiekio. Apie 20 % kraujo širdis perduoda smegenims; todėl netgi trumpalaikis aprūpinimo deguonimi nutrūkimas sukelia smegenų veiklos sutrikimus, ir po keleto minučių gali būti konstatuojama smegenų mirtis (teikiant pirmąją pagalbą, taikoma 3 min taisyklė).
Smegenys pasižymi didele adaptacija ir lankstumu. Vienas smegenų pusrutulis gali perimti kito pusrutulio darbą, jei šis negali funkcionuoti.
Funkcija
Galvos smegenys atlieka daugybę įvairių funkcijų tarp kurių:
Istorija
Įsišakniję prietarai, esą po mirties galima nuskaityti (nuskenuoti) žmogaus genialumą, yra tokie pat seni kaip ir kiti smegenų tyrimai. Jie vykdomi ligi šiol. Michaelis Hagneris aprašė istorinius daugelio asmenybių (kaip Imanuelis Kantas, Leninas ar Albertas Einšteinas) smegenų tyrimus. Jie leidžia pažinti to meto pasiekimus, žinias, greta medicinos, kultūros ir visuomenės raidą per praėjusius 300 metų.
Dabartis
Šiuo metu smegenis tiria įvairūs mokslai – neurologija, neurofiziologija, neuropsichologija, neuroanatomija, neurobiologija, neurochemija, neuroekonomika, neurotechnologija. Tiriama įvairiais aspektais, naudojamos įvairios technologijos, priemonės ir prietaisai. Informacinėms technologijoms paplitus ir mokslo įstaigose, pateikiami žmogaus smegenų ir kompiuterio mikroprocesoriaus darbo tyrimai. Neuroinformatika bando smegenų veiklos dėsningumus pritaikyti kuriant dirbtinį intelektą, tobulinant kompiuterius ir spartinant automatizuoto informacijos perdirbimo procesą.
HB Køge
Istorija
Klubas įkurtas 2009 m. iš Koge BK ir Herfolge BK geriausių žaidėjų.
Žurobicė
Žurobicė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Dziadkovicės valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 13 km į šiaurę nuo Semiatičės ir apie 67 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. XVIII a. pastatyta ''Šv. Archangelo Mykolo'' cerkvė, kuri yra įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Southwest Airlines
Southwest Airlines Co. – stambiausia JAV mažų sąnaudų oro linijų bendrovė pasaulyje, įsikūrusi Dalase, Teksaso valstijoje. Oro linijos buvo įsteigtos 1971 metais. Ši kompanija organizuoja skrydžius Jungtinių Amerikos Valstijų viduje, tarp 65 miestų. Kompanija turi daugiausiai „Boeing 737” tipo lėktuvų, ir šiuo metu vykdo skrydžius būtent šiais lėktuvais. Pietvakarių oro linijos yra žinomos dėl linksmo požiūrio, atsidavimo klientams bei dėl ryškiai išdažytų lėktuvų.
Ąžuolynė (Pakruojis)
Ąžuolynė – viensėdis Pakruojo rajono savivaldybėje, 4 km nuo Lygumų.
Pūtvė
Pūtvė – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Andriejaičių, kairiajame Akmenos krante. Į vakarus nuo Pūtvės šniokščia Didžioji Akmenos rėva.
Istorija
Kaimas minimas nuo 1307 m. Kronikose 1307–1328 m. minimos Karšuvos žemės – Pūtvės (Pūtvininkų) pilies pavadinimu. Pakartotinai Pūtvė rašytinuose šaltiniuose minima 1393 m. ir 1395 m. Kryžiuočių karo kelių aprašymuose. Kaime stūksojo piliakalnis, bet Akmenos upė jį nuplovė. Kaime dar yra stulpinė koplytėlė, stovinti tarp keturių medžių, saugomas Pūtvės akmuo.
William Wilson
thumb|right|225px|William Wilson Viljamas Vilsonas (1844 m. lapkričio 13 d. – 1912 m. birželio d.) buvo XIX a. Didžiosios Britanijos žurnalistas, plaukimo instruktorius bei treneris. 1883 m. V. Vilsonas parašė knygą „Plaukimo treneris“, kurioje aprašė pagrindinius šios sporto šakos elementus, treniruotes bei saugumą vandenyje.
1877 m. V. Vilsonas sudarė žaidimo, tuo metu vadinto vandens futbolo, taisykles. Tai buvo pirmosios oficialios vandensvydžio taisyklės. 1885 m. Anglijos plaukimo federacija pripažino šias taisykles ir pavadino šį žaidimą vandensvydžiu.
Erelis
Erelis gali reikšti:
Čaros smėlynai
thumb|240px|Čaros smėlynai thumb|240px|Čaros smėlynai
Čaros smėlynai  – smėlynų plotas Rusijoje, Sibire, Užbaikalės krašto šiaurėje, Kalaro rajone. Teritorija yra 10 km ilgio, 5 km pločio, driekiasi Čaros įduboje, Kodaro kalnagūbrio pašlaitėje, 9 km nuo Čaros gyvenvietės, tarp Čaros, Viduriniojo Sakukano ir Aukštutinio Sakukano upių slėnių. Paskelbtas gamtos paminklu.
Čaros smėlynai užima ~50 km² teritoriją, išsidriekę iš pietvakarių į šiaurės rytus, apsupti maumedžių taiga apaugusių kalnų. Smėlis smulkus, kvarcinis, susidaręs pleistoceno laikotarpiu, vėjo pustomas į kopas ir barchanus. Atskiri barchanai siekia 80 m aukštį. Vietomis auga maumedžiai, žemosios pušys ir beržai keružiai. Šiaurės rytuose yra du nedideli Alionuškos ir Tajožnojės ežerai.
UEFA mugių taurė 1963–1964 m.
UEFA mugių taurė 1963–1964 m. – šeštasis UEFA mugių taurės turnyras. Prasidėjo 1963 m. rudenį. Taurę laimėjo klubas, finale nugalėjęs  klubą.
Tikrieji ereliai
Tikrieji ereliai (Aquila) – vanaginių (Accipitridae) šeimos, paprastųjų erelių (Aquilinae) pošeimio plėšriųjų paukščių gentis.
Bendras apibūdinimas
thumb|left|180px|[[Pleištauodegis erelis (Aquila audax)]] thumb|right|250px|[[Juostuotasis sakalinis erelis (Aquila fasciata)]] Tikrieji ereliai monogamai. Lizdus suka pavieniui. Lytinis dimorfizmas pasireiškia tik kūno dydyje, kuomet tikrųjų erelių patelės didesnės ir sunkesnės už patinėlius. Plunksniniame apdare dominuoja tamsiai rudos spalvos. Jų patelės stambesnės už patinėlius. Afrikinis peslinis erelis (Aquila africana) yra mažiausia genties rūšis, jo kūno ilgis apie 50 cm, skersmuo tarp išskleistų abiejų sparnų galų apie 120 cm, sveria 0,9–1,2 kg. Kilnusis erelis (Aquila chrysaetos) yra stambiausia rūšis, jo kūno ilgis 66-102 cm, skersmuo tarp išskleistų abiejų sparnų galų 1,8-2,34 cm. Ilgą laiką kaip stambiausias individas buvo laikoma A. c. chrysaetos porūšio patelė, kuri svėrė apie 6,7 kg, o skersmuo tarp išskleistų abiejų sparnų galų 2,55 m. Nors Šiaurės Amerikoje gyvenantys kilnieji ereliai paprastai smulkesni, nei stambiausias porūšis gyvenantis Eurazijoje, bet JAV Vajomingo valstijos Bridžer-Titono valstybiniame miške pasverta patelė yra svėrusi 7,7 kg.
Tikrųjų erelių rūšys
IOC World Bird List v11.1 versija išskiria 11 gyvuojančių tikrųjų erelių (Aquila) rūšių, bei iš dalies rūšių išskiriama 15 porūšių :
Sugestologija
Pagrindai
Yra žinoma, kad bet kuri fizinė, emocinė bei kitokia aplinka bei žmogų supantys daiktai, reiškiniai, įvairūs dalykai veikia žmogaus psichiką bei jos procesus. Sugestologija remiasi hipnozės, sugestijos teorija psichoterapijos bei psichinės savireguliacijos srityse.
Kazys Zulonas
Kazys Zulonas (g. 1950 m. balandžio 23 d. Nociūnuose, Kupiškio rajonas) – Lietuvos ir Vilniaus miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1978 m. baigė Maskvos aukštąją inžinerinę priešgaisrinės technikos mokyklą, priešgaisrinės saugos inžinierius.
1971–1973 m. Priešgaisrinės apsaugos valdybos Parengimo poskyrio inspektorius. 1978–1988 m. Vilniaus miesto gaisrų gesinimo štabo vadovo padėjėjas. 1988–1990 m. Priešgaisrinės apsaugos valdybos tarnybos skyriaus vedėjas. 1990–1994 m. vadovavo Vilniaus miesto Priešgaisrinei gelbėjimo tarnybai. 1994–2006 m. Priešgaisrinės apsaugos departamento direktorius. 2007 m. Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamento Patarėjų grupės vyriausiasis patarėjas. 2008–2010 m. Vilniaus miesto savivaldybės administracijos Turto departamento direktorius. Nuo 2011 m. UAB „EMP recycling“ generalinio direktoriaus patarėjas.
2011–2015 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys.
Iki 1990 m. Lietuvos komunistų partijos narys, Partijos Tvarka ir teisingumas Vilniaus skyriaus narys.
Žmona Irutė, duktė Jorika Kybartienė.
Poskyris
Poskyris – viena iš taksonominės organizmų klasifikacijos pakopų. Tai yra žemesnė ir konkretesnė už skyrių pakopa.
Kochos
Kochos (Cochoa) – musinukinių (Muscicapidae) šeimos paukščių gentis, kuriai priklauso vidutinio dydžio vabzdžialesiai paukščiai. Anksčiau gentis buvo priskiriama strazdinių (Turdidae) šeima.
Paplitusios Pietryčių Azijos miškuose. Dažnai aptinkami prie vandens.
Alhambra
Alhambra (,  – „raudonoji“) – maurų valdovų rūmų ansamblis pietų Ispanijoje, Andalūzijoje, greta Granados miesto.
Alhambros rūmai pastatyti XIV a. Granados emyrato (Al-Andalusija) valdovų. Statybos baigtos valdant sultonui Muhamedui V (1353–1391 m.). Rūmai buvo Al-Andalusijos kultūros, menų, mokslo centras. 1495 m. Alhambra buvo užkariauta ispanų. 1526 m. vietoje mečetės pradėti statyti Karolio V rūmai (architektas Pedro Machuca), bet nebaigti. Rūmai nukentėjo per 1812 m. Napoleono I invaziją, 1821 m. žemės drebėjimą. Vėliau restauruoti. 1984 m. Alhambra įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Yra išlikę citadelės (alkasabos) bokštai, išorinės sienos, pylimai, taip pat Alhambros valdovų rūmai, aukštutinė Alhambra (valdžios rūmai) ir maurų valdovų sodai Cheneralife. Puošnios Valdovų rūmų reprezentacinės salės (ambasadorių, dviejų seserų su mukarnais ir kitos) bei gyvenamosios patalpos išdėstytos aplink Mirtų ir Liūtų kiemus. Mirtų kieme yra bosketų ir arkadų juosiamas puošnus tvenkinys, Liūtų kieme – fontanas, laikomas 12 marmurinių liūtų skulptūrų. Alhambra yra laikoma maurų architektūros ir meno šedevru, gausiai dekoruota arabeskomis, freskomis, medžio drožiniais, daug ornamentacijos; sukurtas subtilus vandens ir šviesos žaismas, gausu fontanų, vandens latakų, tvenkinių, įrengtos pirtys. Aplink apsodintos kiparisų alėjos, apelsinmedžiai, žydintys gėlynai.
Bandzinai II
Bandzinai II – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Vertimų, dešiniajame Mituvos krante. Yra kaimo turizmo sodyba.
Rosamund Pike
Rosamund Pike (tikrasis vardas Rosamund Mary Elizabeth Pike; g. 1979 m. sausio 27 d. Londonas, Didžioji Britanija) – britų aktorė.
Bielkai
Bielkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Mileičycių valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Rosamund Pike
Šeima
Rosamund Pike gimė Londone, smuikininkės Caroline ir operos dainininko Juliano Pike šeimoje. Ji yra vienintelis poros vaikas.
Rosamund lankė Bristolio Badmintono mokyklą ir vaidino Nacionaliniame jaunimo teatre, vėliau mokėsi Wadhamo koledže Oksforde.
Karjera
Pirmuoju Pike vaidmeniu tapo televizijos filmas „A Rather English Marriage“ 1998 metais bei serialas „Love in a Cold Climate“ 2001.
2002 metais ji buvo atrinkta MI6 agentės Mirandos Frost vaidmeniui filme apie agentą 007 Džeimsą Bondą „Pasveikink mirtį kitą dieną“, įveikusi tokias pretendentes kaip Alicia Silverstone ir Sophie Ellis Bextor. Už šį vaidmenį aktorė buvo apdovanota Empire apdovanojimu.
Vėliau sekęs filmas „The Libertine“ su Johnny Deppu pelnė jai Geriausios antrojo plano aktorės titulą Britanijos nepriklausomų filmų festivalyje.
Vėliau Pike vaidino įvairiuose filmuose su tokiomis žvaigždėmis kaip Anthony Hopkins, Keira Knightley, Rowan Atkinson bei Tom Cruise.
Greta vaidmenų kine, ji taip pat vaidino įvairiuose televizijos filmuose bei teatre.
Asmeninis gyvenimas
Besimokydama Oksforde aktorė susitikinėjo su aktoriumi Simonu Woodsu.
2007–2008 metais buvo susižadėjusi su režisieriumi Joe Wrightu, kurio filme „Puikybė ir prietarai“ vaidino.
2012 metais su draugu Robie Uniacke susilaukė sūnaus Solo.