cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aero L-39 Albatros
Aero L-39 Albatros – Čekoslovakijos gamybos reaktyvinis mokomasis lėktuvas ir lengvasis šturmo lėktuvas. L-39 buvo sukurtas ir gaminamas nuo XX a. 6 dešimtmečio. Pirmą kartą į orą pakilo 1968 metų lapkričio 4 d. Jis pakeitė iki tol naudotą reaktyvinį mokomąjį lėktuvą L-29 Delfin. L-39 buvo pirmas antros kartos reaktyvinis mokomasis lėktuvas ir vienas pirmųjų turbosraigtinių mokomųjų lėktuvų. Patobulintas L-39 variantas yra L-59 Superalbatros ir L-139. Šiuo metu gaminamas patobulintas variantas L-159 ALCA.
Šiuo metu daugiau kaip 2800 L-39 naudojami daugiau kaip 30 pasaulio šalių karinėse oro pajėgose. Lietuvos karinės oro pajėgos irgi naudoja L-39.
Dabar Aero L-39 naudojami:
Naudojimas
thumb|right|Civilinis L-39 su tarybinės aviacijos sugalvoto 84-ojo lengvųjų lėktuvų eskadrilės ženklais thumb|right|Karališkųjų Tailando oro pajėgų L-39ZA/ART skrydyje SAREX 2007 pratybose.
Civilinis naudojimas
L-39 lėktuvus keičia naujesnės versijos, tačiau tūkstančiai L-39 ir toliau naudojami kaip mokomieji lėktuvai. Daug L-39 visame pasaulyje tampa privačiais lėktuvais. Pvz., JAV vidutiniškai turtingi pilotai mėgėjai, ieškantys greitų vikrių asmeninių reaktyvinių lėktuvų, perka L-39, kurie kainuoja 200 000–300 000 JAV dolerių. Dėl didelio L-39 populiarumo Reno oro lenktynėse (Reno Air Races) atsirado speciali L-39 klasė, kuriai, tiesa, priskiria ir kitus panašius lėktuvus. 2006 m. kovo mėnesį JAV Federaliniame aviacijos registre buvo užregistruota 257 L-39 lėktuvai.
Džeimso Bondo filme „Tomorrow Never Dies“ buvo panaudotas L-39 – Džeimsas Bondas pagrobia šį lėktuvą.
Karo veiksmai
2008 m. pavasarį Abchazijos separatistai ar Rusijos pajėgos Abchazijoje numušė keletą Gruzijos bepiločių lėktuvų. 2008 m. kovo 20 d. abchazų separatistai skelbė, kad jų raketomis ginkluotas L-39 numušė Gruzijos bepilotį žvalgybinį lėktuvą Hermes 450
Merneitė
miniatiūra|Detalė iš Merneitės kapavietės stelos Merneitė – pirmosios Egipto faraonų dinastijos karalienė, valdžiusi po Džero.
Manoma, kad ji buvo Deno motina ir regentė, kol Denas buvo vaikas. Merneitės vardas reiškia „mylima Neitės“. Jos kapą Abydose 1900 m. surado Flindersas Pytris. Šalia kapo rastos dvi stelos su jos vardu, tačiau ne sereche − karališkumo simbolyje. Visgi, dėl jos palaidojimo karališkajame nekropolyje Um el Kaabe, tikima, kad Merneitė buvo pilnavertė Senovės Egipto valdovė. Jos kape rasta daug antspaudų su Deno vardu, iš ko padaryta išvada, kad Merneitė buvo Deno motina, kas buvo patvirtinta rastu antspaudu Deno kape, kuriame buvo užrašas karaliaus motina Mer-Neit. Tikėtina, kad Merneitė buvo prieš tai valdžiusio faraono Džeto vyriausioji žmona. Vėlesniame faraono Kaa antspaude, kuriame išvardinti jo pirmtakai, Merneitė buvo nepaminėta, kas nurodo, kad kiek vėlesniu laiku egiptiečiai jos nelaikė buvus visaverte valdove. Merneitės kape rasti kapai aplink jos laidojimo kambarį tarnams palaidoti, kas buvo įprasta ankstyvųjų dinastijų karalių kapams − su mirusiu valdovu buvo palaidojami jo tarnai. Keletas objektų su Merneitės vardu rasti Sakaroje.
Didžioji Akmenos rėva
thumb|right|250px
Didžioji Akmenos rėva – gamtos paminklas Akmenos upėje, prasideda 2 km į pietvakarius nuo Kilpinių kaimo, Šilalės rajone. Rėvos ilgis apie 250 metrų. Susiformavo tirpstant ledynams. Ties jos viduriu, kairiajame Akmenos krante įrengta stovyklavietė. Baigiasi truputį aukščiau Andriejaičių tilto per upę.
Blokinė schema
thumb|Blokinės schemos pavyzdys Blokinė schema – grafinis algoritmų vaizdavimo būdas, kai atskiros operacijos vaizduojamos įvairiais blokais, o operacijų vykdymo eiliškumas nurodomas ryšiais tarp blokų.
Laikoma, kad blokines schemas išrado Herman H. Goldstine su John von Neumann, Adele Goldstine ir Arthur W. Burks 1946–1947 m.
Dramblio Kaulo Kranto ryšiai
Dramblio Kaulo Kranto ryšių sistema:
Dramblio Kaulo Kranto šalies kodas – 255
Šibalba
thumb|200px|Vienas Šibalbos valdovų – [[Ahpučas]]
Šibalba  – požemio karalystė majų mitologijoje. Pavadinimas kilo nuo majų kalbos žodžio xibil – išnykti. Pasak mitų, Šibalbos valdovai žmonėms nešdavo ligas ir mirtį. Pavyzdžiui, Šikiripatas ir Kučiumakikas sukeldavo kraujosrūvas, Ach Alpuchas ir Ach Alkana – geltą, Šikas ir Patanas – gerklės kraujosrūvas su mirtinomis išskyromis.
Šibalba buvusi pilna spąstų ir pavojų. Netgi kelias į Šibalbą buvęs pavojingas: reikėję perbristi skorpionų pilną upę, paskui kraujo upę ir galiausiai pūlių upę. Paskui keliautojas patekdavęs į keturių kelių kryžkelę, kurios tikslas – apgauti ir įbauginti keliautoją. Kelionėje jį lydėjęs šuo, su kurio pagalba buvo lengviau įveikti kliūtis. Įveikęs visus pavojus keliautojas patekdavo į Šibalbos tarybą, kurios nariais buvo Šibalbos valdovai. Su jais eilėje sėdėdavo ir valdovų iškamšos, kurios būdavo skirtos pažeiminti atvykėlį, kai šis per klaidą jas sveikindavo. Paskui atvykėlis būdavo sodinamas ant suolo, kuris iš tiesų buvęs krosnimi maisto gamybai. Taip Šibalbos valdovai linksmindavosi iš svečių prieš siunčiant juos į mirtinus išbandymus.
Pasak mito, Šibalbą sudaro 9 sluoksniai, yra gyvatiškame urve arba grotoje su skardžio formos įėjimu. Jos viduje yra išbandymų kambarys, kur patekusysis būdavo kankinamas. Pati Šibalbos esmė buvo atskirti žmogaus sielą nuo kūno. Epiniame kičių padavime Popol Vuh aprašoma, kad Šibalbos valdovus nugalėjo legendiniai dvyniai Šbalankė ir Hunahpu.
Lotus T128
Lotus T128 – Formulės 1 automobilis, kurį 2011 m. sezone naudojo Lotus Racing ekipa. Automobilis buvo pristatytas internete sausio 31 dieną.
Per 19 lenktynių T128 nepelnė nei vieno taško ir užėmė 10 vietą galutinėje įskaitoje.
Pilni Formulės 1 rezultatai
(paryškintos pole pozicijos; pakreipti greičiausi ratai)
Mauriso Bišopo tarptautinis oro uostas
Mauriso Bišopo oro uostas (IATA kodas: GND, ICAO kodas: TGPY, anksčiau – Tarptautinis Salineso kyšulio oro uostas) – pagrindinis Grenados oro uostas. Jis yra vienintelis veikiantis salos oro uostas, įkurtas piečiausioje šalies dalyje apie 8 km nuo salos sostinės Sent Džordžo.
1993 m. Didžiosios Britanijos Grand Prix
Damon Hill galėjo pelnyti pirmąją pergalę savo karjeroje, tačiau jo bolido variklis sugedo 42 rate. Tai garantavo pergalę jo komandos draugui Alain Prost.
Ayrton Senna nukrito iš trečios į penktą vietą dėl pasibaigusio kuro paskutiniame rate. Jis taip pat sustojo toje pačioje vietoje dėl mechaninio gedimo 1992 m.
Verta komplimentų buvo Lotus komanda ir Johnny Herbert, iškovojęs ketvirtą vietą, Murray Walker transliaciją baigė su žodžiais "Lotus grįžo!". Po to komanda tik kartą teiškovojo taškus.
Molėtų dekanatas
thumb|Dekanatui priklausančios parapijos thumb|[[Molėtų šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia – pagrindinė Molėtų dekanato bažnyčia]]
Molėtų dekanatas priklauso Kaišiadorių vyskupijai. Priklausančios bažnyčios:
Čarkuvka Mala
Čarkuvka Mala  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Perlejevo valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurę nuo Perlejevo, apie 27 km į šiaurės vakarus nuo Semiatičės ir apie 70 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1921 m. kaime buvo 21 namas ir 150 gyventojų.
Maldyvų kalba
Maldyvų kalba (Divehi = ދިވެހި) – kalba, priklausanti indoiranėnų kalbų šakos naujųjų indų kalbų pietų pogrupio salų kalboms. Ja kalba maždaug 350 000 žmonių. Tai yra oficiali kalba Maldyvuose bei pagrindinė kalba 10 000 gyventojų Minikojaus saloje, Indijoje (Lakadyvai). Maldyvų kalba yra gimininga sinhalų kalbai. Ši kalba iki pat XVIII a. naudojo savo rašto sistemą (kilęs iš granthos), vėliau ją pakeitė „Tana“ rašto sistema, kuria rašoma iš dešinės į kairę.
Maldyvų kalba kai kurių kalbininkų vadinta sinhalų kalbos tarme – manyta, kad maldyvų kalba apie X a. ar anksčiau atsiskyrė nuo sinhalų kalbos. XX a. pabaigoje paplito nuomonė, kad abi kalbos dar V a. prieš m. e. atskirai susidarė iš maharaštri prakrito. Kalbai vystantis ji buvo paveikta daugelio kitų kalbų: prancūzų, anglų, persų, urdų ir ypač arabų.
Nuo kitų naujųjų indų kalbų maldyvų, kaip ir sinhalų, kalba skiriasi tuo, kad neturi aspiratų ir nosinių balsių, išlikęs tik balsės a umliautas (sinhalų kalba jo neturi). Daugiausia nuo kitų indoeuropiečių kalbų skiriasi maldyvų kalbos morfologija ir sintaksė. Apibrėžtumo ir neapibrėžtumo kategorija būdinga ir vienaskaitai, ir daugiskaitai. Yra emfatinis linksnis.
Rašytinių Maldyvų kalbos šaltinių yra išlikę nuo XIII–XIV a., nors seniausias įrašas ant koralo akmens datuojamas VI–VIII a. Skiriamos šiaurės ir pietų tarmių grupės (jų atstovams sunku susikalbėti). Bendrinės kalbos pagrindas – viena šiaurės tarmių. Maldyvų kalba kuriama literatūra, šios kalbos mokoma mokyklose.
Apušotas (Biržai)
Apušotas – viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Geidžiūnų.
Pegasas (reikšmės)
Pegasas gali reikšti:
Keryvai
Keryvai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Girkalnio, prie magistralės.
Butano kultūra
Butano kultūra priklausoma nuo šalies geografinės izoliacijos Himalajų kalnuose. Šalis ilgai išlaikė izoliacinę politiką tiek kultūriniu, tiek ekonominiu požiūriu, siekiant išlaikyti kultūrinį paveldą ir nepriklausomybę. Limituotoms užsieniečių grupėms į šalį atvykti buvo leista tik nuo XX amžiaus paskutiniųjų dešimtmečių. Pagrindinė šalies kalba yra botijų, kuri yra kilusi iš tibetiečių kalbų. Šalies kultūra ir istorija taip pat glaudžiai susijusi su Tibetu.
Religija
thumb|Maldininko vėliavos Šalyje išplitusi viena iš trijų Budizmo atšakų - Vadžrajana. Religiniai mokymai Butane yra taikomi visose gyvenimo srityse. Paplitęs paprotys ant kalnų kabinti maldininko vėliavas – suvertas ant virvės ar prikabintas prie stulpo, spalvingas, keturkampes medžiagos ar rūbo skiautes.
Ketvirtadalis gyventojų yra hinduistai.
Lyčių skirtumai
Butano kultūroje moterys įprastai turi daugiau teisių negu vyrai. Joms priklauso nuosavybės teisės į žemę. Kiekvienoje didelėje šeimoje yra pagrindinė motina, padedanti kitoms moterims šeimos ūkyje. Kai ji nebegali eiti šių pareigų, jas perleidžia savo seseriai, dukrai ar anūkei.
Tiek moterys, tiek vyrai dirba laukuose. Šalies vyrai visapusiškai dalyvauja visose šeimos ūkio srityse, net maisto ruošoje ar drabužių gamyboje. Abiejų lyčių atstovai gali tapti vienuoliais, nors moterų vienuolių skaičius šalyje mažesnis.
Naujosios technologijos
7-ajame dešimtmetyje trečiasis Butano karalius Jigme Dorji Wangchuck pradėjo laipsnišką modernių technologijų diegimą šalyje. 1973 m. pradėjo veikti pirmoji radijo stotis, sekmadieniais transliuodavusi savo porgramą 30 minučių. 1999 m. pradėtos televizijos programų transliavimas. Nuo 2000 m. šalyje įvestas internetas.
Viktoras Amadėjus III
thumb|left|100px|Viktoro Amadėjaus monograma Viktoras Amadėjus III (1726 m. birželio 26 d, Turinas, Italija – 1796 m. spalio 16 d., Monkaljeras, Italija) – Sardinijos karalius ir Savojos hercogas nuo 1773 metų.
Biografija
Viktoras Amadėjus gimė Turine, buvo Karolio Emanuelio III ir jo antrosios žmonos Poliksenos Kristinos Gese-Reinfels-Rotenburg vyresnysis sūnus.
Jis atėjo į sostą 1773 metais po savo tėvo mirties. Napoleono Italijos kampanijos metu jo armija buvo nugalėta prancūzų Milesimo mūšyje (1796 m. balandžio 13 d.). Viktoras Amadėjus buvo priverstas pasirašyti Paryžiaus sutartį (1796) ir užleido Prancūzijai Kuneo, Čevos, Aleksandrijos ir Tortonos miestus. Šita taika faktiškai sunaikino Sardiniją kaip savarankišką valstybę: Savoja ir Nica taip pat buvo užleisti Prancūzijai.
Šeima
Viktoras Amadėjus buvo vedęs Mariją Antuanetę Burbonę (1729–1785), Ispanijos karaliaus Pilypo V jaunesnę dukterį. Toje santuokoje gimė:
Iš šešių sūnų penki išgyveno ir trys iš paveldėjo sostą. Dvi dukterys ištekėjo už dviejų brolių: būsimų Prancūzijos karalių Liudviko XVIII ir Karolio X. Viktoras Amadėjus pasirūpino, kad vyresnioji ištekėtų už vyresnio, o jaunesnioji už jaunesnio.
Heliotropas
Heliotropas (Heliotropium) – agurklinių (Boraginaceae) augalų gentis.
Didžioji tuja
Didžioji tuja, (Thuja plicata) – kiparisinių (Cupressaceae) šeimos medžių rūšis. Tai vienas masyviausių medžių.
Paplitimas
Auga Šiaurės Amerikos žemyno vakarų pakrantėje, dabartinių JAV (Vašingtono, Oregono, šiaurės Kalifornijos), šiaurės Aidaho, vakarų Montanos valstijose) ir Kanados (Britanijos Kolumbija) teritorijose.
Introdukuotos vidutinių platumų klimato zonoje, įskaitant ir vakarų Europą, Australiją (į šiaurę iki pat Sidnio), Naujojoje Zelandijoje, rytinėje JAV pakrantėje (jos šiaurėje iki centrinės Niujorko valstijos dalies ir Havajų salų kalnuotose vietose. Natūralizuota Jungtinėje Karalystėje, taip pat introdukuota Lietuvoje (retai auginama parkuose, prie sodybų).
Požymiai
Savo natūralaus paplitimo areale dažniausiai pasitaiko iki 30-53 m, didžiausias šių medžių aukštis iki 65–75 m. Kamienai iki 3–4 m skersmens, didžiausio skersmens iki 6,04 m. Didžiausio tūrio šios rūšies medis – 500 m³.
Amžius
Dažnai pasitaiko gyvenančių iki 800–1000 metų, yra žinomas 1460 metų turintis medis.
Sen Deni vienuolyno bazilika
Sen Deni vienuolyno bazilika (pranc. Basilique royale de Saint-Denis arba Basilique Saint-Denis) – didelė viduramžių vienuolyno bažnyčia Sen Deni komunoje, šiandieniniame šiauriniame Paryžiaus priemiestyje. Pastatas yra unikalus istoriniu ir architektūriniu atžvilgiu bei yra laikomas pirmąja gotikine kada nors pastatyta bažnyčia.
Istorija
thumb|279x279px|Prancūzijos karalienės [[Marija Leščinska|Marijos Leščinskos antkapinis paminklas su Lietuvos ir Lenkijos heraldiniais ženklais (širdis palaidota Nansi Bonsekūro Švč. Dievo Motinos bažnyčioje)|kairėje]]Senovės Romos laikais dabartinės bazilikos vietoje buvo galų-romėnų kapinės. Žmonių, kurie buvo čia palaidoti, tikėjimas turėjo krikščioniško bei prieškrikščioniško kulto bruožų. Katedros požemiuose vis dar galima rasti anksčiau Sen Deni bazilikos vietoje stovėjusių pastatų archeologines liekanas. Apie 475 m. Šv. Ženevjeva nusipirko žemės ir pastatė Sen Deni koplyčią, o apie 630 m. Dagobertas I padidino bažnyčią ir įkūrė benediktinų vienuolyną.
Bazilika tapo piligrimystės ir Prancūzijos karalių laidojimo vieta. Bazilikoje buvo palaidotas beveik kiekvienas karalius, valdęs nuo X iki XVIII a. bei daug anksčiau valdžiusių karalių. Bazilika nebuvo naudojama karalių karūnacijai, nes ši funkcija buvo priskirta Reimso katedrai. Tačiau karalienės buvo dažnai vainikuojamos Sen Deni bazilikoje. Sen Deni bazilika greitai tapo vienuolyno bažnyčia.
XII a. abatas Siužė perstatė vienuolyno bažnyčios dalis naudodamas novatoriškus struktūrinius ir dekoratyvinius elementus. Tokiu būdu jis sukūrė pirmąjį gotikinį pastatą. Bazilikos XIII a. nava, geras spindulinio gotikinio stiliaus pavyzdys, pagal kurį buvo statomos katedros ir vienuolynai šiaurės Prancūzijoje, Anglijoje ir kitose šalyse.
1966 m. vienuolyno bažnyčia tapo katedra. Joje palaidoti daugelis šalies monarchų, tarp jų ir Henrikas Valua – paskutinis Valua dinastijos Prancūzijos karalius bei Abiejų Tautų Respublikos valdovas.
Tetirvinų apylinkė
Tetirvinų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pasvalio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pasvalio rajonui. 1954 m. prijungta Norių apylinkė, dalis Medinių apylinkės, dalis Puodžių apylinkės ir dalis Žadeikonių apylinkės, o dalis Tetirvinų apylinkės prijungta prie Šimonių apylinkės. 1963 m. prijungta Puodžių apylinkė ir dalis Manikūnų apylinkės. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras. 1986 m. spalio 20 d. Tetirvinų apylinkė panaikinta, jos teritorija prijungta prie Saločių apylinkės ir Vaškų apylinkės.
Rodų tiltas
Rodų II dvaro sodybos tiltas – automobilių tiltas, kertantis Upytės upę Rodų II kaime, Krekenavos seniūnijoje, Panevėžio rajone, šalia kelio. Šiuo tiltu patenkama į buvusio Rodų II dvaro sodybą, netoliese stūkso Rodų koplyčia.
1927 m. pastatytas Rodų tiltas yra vienas iš Panevėžio regiono technikos paminklų, 2011 m. įrašytas į LR nekilnojamųjų kultūros vertybių registrą (unikalus kodas ), priklausantis Rodų II dvaro sodybos kompleksui (u.k. ). Dvaro sodyba patenka į Krekenavos regioninio parko teritoriją.
Konstrukcija
miniatiūra|250px|left|Už tilto – Rodų II dvaras Dviejų tarpatramių tiltas gelžbetoninis. Konstrukcijos: 8 kvadratinio skerspjūvio gelžbetoniniai stulpai su skersiniais, gelžbetoninės sijos ir pasparos. Siaura važiuojamoji dalis pažymėta kelio ženklais apie eismo pirmenybę.
Okavangas
Okavangas arba Kubangas (Cubango) – upė pietvakarių Afrikoje, Botsvanoje, Angoloje ir Namibijoje. Daugybė vandentakių, pelkių, salų ir smaragdinių nendrių guotų sudaro didžiausią žemyno deltą pasaulyje.
Okavango upė išteka Angolos aukštumose kaip Kubango upė. Kovo mėnesį patvinęs Kubangas, tekėdamas per slenksčius ir krioklius, srūva pietinės Angolos sienos link. Tada, jau vadinamas Okavangu, ties Botsvanos riba teka į Kalahario dykumą. Ten patenka į slenksčių ruožą, vadinamą Popos kriokliais. Nukreipiamas dviejų kalvagūbrių, esančių 15 km atstumu vienas nuo kito, Okavangas įsilieja į Kaistuvo rankeną (80 km ilgio ir 16 km pločio salpa. Tai magistralė, per kurią į Okavango deltą kasmet įteka daugiau nei 10 milijardų tonų vandens).
Čartoriskis
Čartoriskis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Čartoriskienė (ištekėjusi moteris) ir Čartoriskytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Tučiai
thumb|[[Tučiai I]] thumb|[[Tučiai II, koplytstulpis Šiaulienės sodyboje, 2005 m.]]
Tučiai – keli kaimai Mažeikių rajono savivaldybėje ir Telšių rajono savivaldybėje. Šiaurėje, arčiau Viekšnių – Tučiai I, į pietus – Tučiai II (abeji Mažeikių rajone), dar toliau, į pietvakarius nuo Tučių II, – Tučiai III (Telšių rajone). Seniau buvo ir Tučiai IV.
Istorija
XIX a. Viekšnių valsčiuje buvo 4 Tučių kaimai ir 4 Tučių dvarai. Vėliau – 2 Tučių kaimai, Tučių dvaras ir Tučių palivarkas.
Kompjenga
Kompjenga  – tvenkinys pietryčių Burkina Fase, Rytų regione, Kompjengos provincijoje. Didžiausias vandens telkinys šalyje. Jo plotas, priklausomai nuo metų laiko svyruoja tarp 160–210 km². Sudarytas 1985–1988 m. patvenkus Ualės (Oualé) upę. Kompjengos tvenkinys leido išvystyti žemdirbystę šiame regione ir pritraukė daug gyventojų. Tvenkinio vanduo naudojamas drėkinimui, vystoma žvejyba.
Vakarinis smaugliukas
Vakarinis smaugliukas (Eryx jaculus) – smauglinių (Boidae) šeimos roplys. Kūnas apie 80 cm ilgio, geltonai rudas, nugaroje su stambiomis tamsiomis dėmėmimis ir smulkiomis šonuose.
Gaudo smulkius graužikus ir driežus. Rugpjūčio-rugsėjo mėn. patelė atveda 10-20 jauniklių, kurie iki 14 cm ilgio.
Paplitęs Šiaurės rytų Afrikoje, Artimuosiuose Rytuose, Mažojoje Azijoje, į rytus iki Irano, o šiaurėjė iki Balkanų pusiasalio ir Kaukazo. Gyvena stepėse ir pusdykumėse.
Atogrąžiniai metai
Keliamuosius metus stengiamasi priderinti taip, kad kiekvienas pavasario lygiadienis išeitų tuo pačiu metų laiku, kadangi žmonės laiko tarpą „metai“ suvokia kaip metų laikų kaitą – nuo vieno pavasario iki kito. Atogrąžiniai metai nėra tas pats, kas vienas Žemės apskriejimas aplink Saulę (žvaigždiniai metai). Pagrindinė nesutapimo priežastis – Žemės ašies precesija (pasvirimas). Dėl to danguje nuolatos slenka pavasario lygiadienio taškas, ta pačia kryptimi kaip ir Žemės skriejimas aplink Saulę. Pilnas ciklas įvyksta kartą per 25 765 metus. Formulė sinodiniams periodams skaičiuoti:
įstatę skaičius, galime sužinoti, kad atogrąžiniai metai trunka. Sideriniai metai yra 365,25636 dienos, o atogrąžiniai – 365,24219 dienos, ir tai sutampa su žinynuose pateikiamu skaičiumi. Toks smulkus kabinėjimasis visiškai pateisinamas, kai reikia nagrinėti ilgesnius laiko tarpus. Sideriniai ir atogrąžiniai metai nesutampa per 0,014 dienos. Taigi, per tūkstantį metų susidaro 14 dienų, per du tūkstančius – beveik mėnuo. Jei nepaisytume Žemės ašies pokrypio, Joninės labai greitai taptų nebe trumpiausios nakties švente.
Čechavičius
Čechavičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Visvaldis Lamas
Visvaldis Lamas (, iki 1968 m. slapyvardis Visvaldis Eglons, 1923 m. liepos 22 d. Ryga – 1992 m. rugpjūčio 28 d. ten pat, palaidotas Rygos Rainio kapinėse.) – latvių rašytojas.
Čechavičius
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Čechavičienė (ištekėjusi moteris) ir Čechavičiūtė (mergautinė pavardė).
Visvaldis Lamas
Biografija
Gimė uosto darbininko šeimoje. 1937 m. baigė Rygos 9-ąją pagrindinę mokyklą, dirbo darbininku. 1942 m. įstojo į Gaujienos vidurinę mokyklą, bet 1943 m. mobilizuotas į Latvių legioną. Po karo dirbo laborantu, mūrininku, dažytoju ir lavinosi pats, studijavo istoriją, filosofiją, kalbas. 1953 m. išspausdino pirmąjį kūrinį, nuo 1956 m. Latvijos rašytojų sąjungos narys.
Kūryba
Romane „Nerimastingai gaudžiantis miestas“ vaizduojamas latvių darbininkų gyvenimas iki Antrojo pasaulinio karo. Kituose atsispindi įvykiai Latvijoje per TSRS-Vokietijos karą; bandoma atsisakyti socialistinio realizmo schemų, būdinga vidinis monologas, sąmonės srautas. Vėlesniuose romanuose apmąstoma žmogaus vieta istorijoje, individo ir visuomenės santykiai, jaunimo problemos; vyrauja filosofijos refleksija.
Čechavičius
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Cimbolai
thumb|250px|Lietuviškai cimbolai (LNM).jpg|Rytų Lietuvos cimbolai XX amžiaus pirmojoje pusėje [[Lietuvos nacionalinis muziejus|Lietuvos nacionaliniame muziejuje]]
Cimbolai (🇬🇷 < kymbe – „taurė, dubuo“) – muzikos instrumentas (mušamasis chordofonas).
Cimbolus sudaro 90-110 cm ilgio, 40-60 cm pločio ir 4-6 cm aukščio trapecijos formos medinis klijuotas korpusas. Išilgai jo ištempta 12-33 metalinės viengubos ar dvigubos, kartais trigubos stygos, suderintos mažoriniu diatoniniu garsynu. Šios stygos mušamos 2 mediniais plaktukėliais, pamuštais oda arba veltiniu. Cimbolais skambinama solo, bei instrumentiniuose ansambliuose (dažniausiai akompanuojant smuikais).
Cimbolai paplitę daugiausia Vidurio ir Rytų Europoje – Vengrijoje, Rumunijoje, Moldavijoje, Ukrainoje, Čekijoje, Slovakijoje, Graikijoje. Į Lietuvą pateko viduramžiais iš Lietuvos didžiosios kunigaikštystės slavų kraštų. Pirmąkart minimi Jono Bretkūno Biblijos vertime (1579–1590 m.). Cimbolai buvo paplitę pietryčių ir Rytų Lietuvoje, Užnemunėje, Mažojoje Lietuvoje, buvo žinomi ir Žemaitijos pietuose.
Cimbolams labai artimi instrumentai yra Artimuosiuose Rytuose naudojamas santūras, bei Kinijoje naudojamas jangčinas.
Birštono dekanatas
thumb|Dekanatui priklausančios parapijos thumb|[[Birštono šv. Antano Paduviečio bažnyčia – pagrindinė Birštono dekanato bažnyčia]]
Birštono dekanatas priklauso Kaišiadorių vyskupijai. Priklausančios bažnyčios:
Elektroninis atsiskaitymas
Elektroninis atsiskaitymas – atsiskaitymo rūšis, kai mokėjimo pavedimas atliekamas elektroninės, internetinės, mobiliosios bankininkystės sistemų pagalba.
ISO 9985
ISO 9985 - tarptautinis standartas, aprašantis armėnų rašto transliteravimą į lotyniškąjį. Vienas ISO transliteracijos standartų. Patvirtintas 1996 m.
Šiek tiek kitokias armėnų rašto transliteravimo taisykles taip pat apibrėžia ALA-LC (1997 m.), KNAB (1993 m.) ir BGN/PCGN (1981 m.) organizacijų standartai, dažnai naudojamos Hübschmann-Meille taisyklės (1913 m.).
Šarm el Šeichas
Šarm el Šeichas  – populiarus Egipto kurortas Sinajaus pusiasalio pietuose, prie Raudonosios jūros.
Geografija
Šarm el Šeichas yra Pietų Sinajaus muchafazoje, prie Raudonosios jūros, tarp Akabos ir Sueco įlankų. Arčiausias miestas yra kurortas Dahabas, Kairas yra 490 km į šiaurės vakarus.
Klimatas
Dėl miesto padėties prie jūros klimatas yra drėgnas ir šiltas. Šilčiausi mėnesiai yra nuo gegužės iki rugsėjo, kai temperatūra siekia nuo 34 °C iki 35,6 °C. žiemos metu temperatūros nukrenta iki 21–23 °C. Šiek tiek kritulių iškrenta tik žiemą, vandens temperatūra visus metus nenukrenta žemiau 20 °C. Pagrindinis turistinis sezonas yra rudenį ir pavasarį.
Istorija
Pirmą kartą jūrlapiuose Šarm el Šeichas pažymėtas 1762 m. Iki XX a. devintojo dešimtmečio tai buvo nedidelis žvejų kaimelis su maždaug 100 gyventojų, vėliau dėl strateginės padėties čia įsikūrė Egipto karinė jūrų bazė. 1956–1957 m. Sueco krizės metu okupuotas Izraelio. 1967–1982 m. po Šešių dienų karo vėl buvo okupuotas Izraelio. Po Kemp Deivido susitarimų Izraelis dviem etapais grąžino Sinajų Egiptui, Šarm el Šeichas buvo grąžintas 1982 m. Prasidėjus turizmo plėtrai gyvenvietė išaugo į miestą.
Šarm el Šeiche vyko keletas tarptautinių susitikimų ir derybų, kuriomis siekta sureguliuoti Izraelio ir Palestinos konfliktą. 1999 m. čia vyko PLO ir Izrealio derybos, 2000 m. Šarm el Šeiche vyko tarptautinis viršūnių susitikimas, kuriuo siekta užbaigti Antrąją intifadą. 2005 m. vasario 8 d. čia vyko susitikimas tarp Izraelio ministro pirmininko Arielio Šarono ir Palestinos autonomijos prezidento M. Abaso.
2005 m. naktį iš liepos 22 į 23 d. mieste įvykdytas teroristinis išpuolis. Jo metu mieste ir netoliese esančiame Naama Bay susprogdintos trys bombos, sprogdinimo metu žuvo 88 žmonės ir pagal Egipto sveikatos apsaugos ministrą Mohamed Awad Tageddin daugiau nei 200 buvo sužeista.
Turizmas
Šarm el Šeichas yra tapęs mėgstamiausiu ir brangiausiu Egipto kurortu. Miesto ekonomika remiasi išskirtinai tik turizmu. Mieste yra įsikūrę daugybė restoranų, prekyviečių, diskotekų, golfo klubų, tarptautinių viešbučių ir greito maisto užkandinių filialų. Naama Bay priemiestyje veikia daugybė kazino. Dėl santykinai laisvos atmosferos ir azartinių žaidimų legalizavimo kurortas Egipte susilaukia konservatyviųjų sluoksnių kritikos, kurie reikalauja, kad būtų laikomasi islamiškųjų ir arabiškųjų tradicijų.
Nardytojai vertina gausius koralinius rifus, kurie yra netoli kurorto Akabos įlankoje. Siekiant apsaugoti jautrią Raudonosios jūros ekosistemą yra įsteigtas Ras Mohamedo nacionalinis parkas, į kurį patekti galima tik su leidimais.
2010 m. gruodžio 1 d. keturis žmones, tarp jų buvo trys Rusijos ir vienas Ukrainos pilietis, užpuolė ir sužeidė ryklys. Po penkių dienų senyva turistė iš Vokietijos buvo ryklio nužudyta Akabos įlankoje. 71 m. pensininkei ryklys įkando į ranką ir koją, po to ji nukraujavo. Vėliau buvo pagauti du rykliai, tačiau spėjama, kad tai buvo ne tie patys, kurie puolė žmones.
Susisiekimas
Reguliarūs autobusų maršrutai jungia Šarm el Šeichą su daugeliu miestų, tarp jų Elatas, Nuveiba, Dahabas, Kairas, Aleksandrija ir Suecas.
Iš uosto yra reguliarūs keltų reisai į Hurgadą ir Akabą, nuolat užsuka kruiziniai laivai.
Pagal pervežamų keleivių skaičių Šarm el Šeicho tarptautinis oro uostas po Kairo yra didžiausias Egipte (5 mln. keleivių 2006 m.). 1968 m. įkurtas oro uostas buvo Izraelio naudojamas kariniais tikslais, o civilinę paskirtį įgavo po to, kai pasirašius taikos sutartį Sinajus buvo grąžintas Egiptui. 2007 m. buvo atidarytas antrasis terminalas, galintis per metus aptarnauti 8 mln. keleivių.
Vietinio viešojo susisiekimo nėra. Vietiniame susisiekime vyrauja privatūs minibusai, turistai naudojasi taksi, nuomojamais automobiliais ir viešbučių autobusais.
2013 m. Čeliabinsko meteorų lietus
thumb|250px|Meteoro paliktas pėdsakas danguje prajėus 1 min. po sprogimo maždaug už 200 km thumb|250px|Krentantis meteoritas
'''2013 m. Čeliabinsko meteorų lietus''' – meteorų lietus, 2013 m. vasario 15 d. įvykęs Rusijoje, virš Pietų Uralo.
Meteorito pasirodymas
Vietos laiku 9:20:20 val. bolidas įskriejo į Žemės atmosferą virš Rusijos ir Kazachstano sienos. Per viršutinius atmosferos sluoksnius meteoritas artėdamas prie Žemės paviršiaus skriejo Rusijos šiaurės vakarų kryptimi. Praėjus trylikai sekundžių po patekimo į atmosferą ugnies kamuolys skriedamas 18,6 km/sek. (66 960 km/val.) greičiu ir pasiekęs didžiausią ryškumą į pietus nuo Čeliabinsko 09:20:32.2±0,1 val. vietos laiku sprogo 29,7±0,7 km aukštyje.
Apytikslis efektyvusis asteroido skersmuo buvo apie 18 metrų, o masė - apie 11 000 tonų. Apytikslė bendra Čeliabinsko ugnies kamuolio smūgio energija galėjo sudaryti 440 kilotonų.
Baterijos parkas
Parke gausu įvairiems įvykiams atminti skirtų memorialų, tarp jų Rugsėjo 11-osios, Antro pasaulinio karo bei Korėjos karo memorialai.
2013 m. Čeliabinsko meteorų lietus
Meteorito pasirodymas
Meteoritas sprogo virš Čeliabinsko pietinių apylinkių, o didžiausia atplaiša rėžėsi į Čebarkulio ežerą. Tikslų meteoro sprogimo laiką padėjo nustatyti daugybė vaizdo įrašų, nufilmuotų kameromis, esančiomis automobiliuose. Meteoritas priklausė mokslininkams žinomų kosminių uolienų šeimai – Apolono asteroidams, kurių orbitos kertasi su Žemės orbita.
Ryškūs objektai rytiniame danguje pastebėti visame regione (Jekaterinburge, Orenburgo srityje, šiaurės vakarų Kazachstane). Nuo meteoro sklido tokia ryški šviesa, kad ant žemės buvo stebimi šešėliai. Remiantis įvairia užfiksuota vaizdo informacija – šešėlių kritimo kampu bei nustačius pagrindinę meteorito nukritimo vietą, mokslininkai apibrėžė tikslų objekto kritimo kampą, padėtį, greitį.
Meteoro sprogimas įvyko likus 16-ai valandų prieš tai, kai šalia žemės praskriejo asteroidas 2012 DA14, tačiau mokslininkai tikina, jog šie du įvykiai yra visiškai nesusiję ir tėra tik sutapimas.
Pasekmės
Nuo sprogimo daug kur Čeliabinske sudužo pastatų stiklai, kurie sužalojo ~1000 gyventojų. Taip pat sugriuvo cinko gamyklos stogas.
Čeliabinsko ugnies kamuolio išskirta sprogimo energija laikoma pati galingiausia nuo pat Tunguskos sprogimo įvykio laikų 1908 m.
2014 m. Sočio žiemos olimpinių žaidynių nugalėtojams skirtuose aukso medaliuose buvo įdėti Čeliabinsko meteorų gabalėliai.
Gvaranių čiripų kalba
Gvaranių čiripų kalba arba Nhandeva – tupių-gvaranių kalbų šeimos kalba, neretai laikoma gvaranių kalbos dialektu. Vartojama apie 11 900 gvaranių čiripų, gyvenančių pietų Brazilijoje (4900), rytų Paragvajuje (7000), šiaurės Argentinoje. Turi keletą dialektų, iš kurių gausiausias apapokuvų.
Nyksta, dėl Paragvajaus gvaranių, portugalų, ispanų kalbų įtakos.
Netapati Čiake vartojamai tapietų kalbai, kuri dar vadinama Ñandeva.
Geltonspalvė anakonda
Geltonspalvė anakonda (Eunectes notaeus) – smauglinių (Boidae) šeimos roplys. Dar vadinama pietine arba paragvajine anakonda. Kūnas iki 3 m ilgio. Panaši į anakondą, bet šoninėse dėmėse nėra baltų akučių.
Paplitusi Paragvajuje, Pietų Bolivijoje ir Argentinos šiaurėje. Reta rūšis. Nelaisvėje minta žuvimis, žiurkėmis ir pelėmis.
Šeduikių ežeras
Ežerą supa Šeduikių kaimas. Pietine pakrante eina kelias Nr. 4920 (Puodžiai – Šeduikiai – Jauniškiai).
Žadžiūnai
Žadžiūnai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 0,5 km į pietus nuo kelio, 3 km į rytus nuo Kairių tarp Skalvio upelio ir Kruojos. Seniūnaitijos centras. Veikia biblioteka, bendruomenės namai, įsikūrę buvusiame mokyklos pastate. 1949 m. įsteigtas kolūkis, nuo 1992 m. žemės ūkio bendrovė. Veiklą vykdo žemės ūkio bendrovės ir ūkininkai. Didesni ŽŪB AUGA Žadžiūnai, ūkininkas Vytautas Paškūnas.
thumb|400px|Žadžiūnų panorama thumb|left|Siaurojo geležinkelio tiltas per Skalvio upelį ties Žadžiūnais
Istorija
1916 m. pro kaimą vokiečių kariuomenė nutiesė 600 mm vėžės pločio geležinkelį Gubernija-Pasvalys, kuriuo iki 1972 m. pro Žadžiūnų geležinkelio stotį važinėjo krovininiai ir keleiviniai traukiniai į Biržus. 1921 m. siaurojo geležinkelio linija pratęsta iš Gubernijos į Šiaulių geležinkelio stotį, nuo 1938 m. ir į Panevėžį.
Romain Sato
Romenas Sato (Romain Sato, g. 1981 m. kovo 2 d.) – Centrinės Afrikos Respublikos krepšininkas.
Gimė Centrinės Afrikos Respublikoje mieste Bimbo, išvyko į JAV ir žaidė Xavier koledže Ohajo valstijoje. 2004 metais, buvo išrinktas San Antonio Spurs klubo, kuriame nežaidė nei vienos rungtynės. Toliau, Sato išvyko į Italiją ir sudarė kontraktą su Džesi Aurora klubu. 2006 metais, persikėlė į Barcelonos „Barcelona“ klubą. Grįžęs į Italiją tais pačiais metais, Sato pasirašė kontraktą su Sienos „Montepaschi“ klubu. 2010 m. liepos 10 d. pasirašė trejų metų sutartį su Atėnų „Panathinaikos“ klubu.
Černivcių sritis
Černivcių sritis  – Ukrainos sritis šalies vakaruose. Vakaruose ribojasi su Ivano Frankivsko, šiaurėje – su Ternopilio ir Chmelnyckio, rytuose – su Vinycios sritimis, pietuose – su Moldova ir Rumunija. Administracinis centras – Černivciai.
Plotas
Srities plotas 8 100 km², kas sudaro 1,34 % Ukrainos teritorijos ir tai yra mažiausia Ukrainos sritis.
Vandens telkiniai
Per šią sritį teka apie 70 upių kurios ilgesnės nei 10 km. Ilgiausios jų – Dniestras, Prutas, Žižija.
Reljefas
Kraštovaizdis labai įvairus – Karpatai, pereinantys į kalvas artėjant prie Pruto ir Dniestro, taip pat lygumos. Srities teritorijoje yra apie 90 km ilgumo gipsinis Pelenės urvas.
Administracinis suskirstymas
Sritis suskirstyta į:
Gyventojai
thumb|right|250px|Černivcių miestas
2001-aisias m. srityje gyveno 922 800 gyventojų. Tarp jų:
Pagal tautybę gyventojai pasiskirsto:
Srities vidutinis gyventojų tankumas – 114 žm./km².
Susisiekimas
Išnaša. Skp – sienos kirtimo punktas
Turizmas
thumb|left|250px|[[Chotyno tvirtovė – vienas iš Septynių Ukrainos stebuklų]]
Žymūs žmonės
Žymūs žmonės gimę Černivcių srityje:
Eduardas Jodko
Eduardas Jodko (1873 m. Paukšteliškės dvaras, Smalvų valsčius – 1944 m.) – Lietuvos karinis veikėjas, artilerijos pulkininkas.
Biografija
1899 m. mobilizuotas į Rusijos kariuomenę, 1899 m. spalio mėn. baigė Sankt Peterburgo Vladimiro karo mokyklą. Karininku dalyvavo 1904–1905 m. Japonijos-Rusijos, Pirmajame pasauliniame kare; baterijos, diviziono vadas; 1917 m. papulkininkis. 1918 m. rudenį atvyko į Vilnių. 1918 m. gruodžio 1 d. Lietuvos kariuomenės savanoris. Nuo 1919 m. vasario mėn. ėjo Artilerijos pulko vado, nuo 1919 m. spalio mėn. Artilerijos dalies viršininko pareigas, pulkininkas. 1920 m. rugpjūčio – spalio mėn. Šiaulių miesto komendantas, 1920 m. spalio mėn. – 1921 m. kovo mėn. Generalinio štabo projektų komisijos prie Krašto apsaugos ministerijos pirmininko padėjėjas (pavaduotojas). 1921 m. grįžo į tėviškę, 1941–1944 m. gyveno netoli jos.
Kermošynas
Kermošynas – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Kašonių.
Glembočekas
Glembočekas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Perlejevo valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į vakarus nuo Perlejevo, apie 30 km į šiaurės vakarus nuo Semiatičės ir apie 78 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Šalia kaimo teka Vakarinio Bugo upė. 1921 m. kaime buvo 15 namų ir 124 gyventojai, iš kurių 1 gudas.
Apušotas (Kaišiadorys)
Apušotas – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 8 km į rytus nuo Rumšiškių, prie geležinkelio Kaunas–Vilnius.
Dujos
Dujos – viena iš medžiagos agregatinių būsenų. Kaip ir skysčiai, dujos keičia formą, yra klampios. Skirtingai nuo skysčių – užima visą tūrį, kuriame jos yra. Dujos turi slėgį, kurį sukelia molekulių smūgiai į indo sieneles.
Dujų molekulės homogeninėje aplinkoje juda chaotiškai, vadinamu Brauno judėjimu.
Termodinaminai parametrai yra tūris, slėgis, temperatūra, entropija. Statistiniai parametrai – vidutinis greitis, koncentracija.
Pranciškus Kazimieras Čepulis
Pranciškus Kazimieras Čepulis (1884 m. lapkričio 14 d. Meškuičiai, Šiaulių apskr. – 1962 m. kovo 30 d. Panevėžys) – Lietuvos kunigas, pranciškonas, bažnyčios ir visuomenės veikėjas.
Biografija
Baigė Kauno tarpdiecezinę kunigų seminariją, 1907 m. gegužės 27 d. įšventintas kunigu. Nuo 1925 m. balandžio 7 d. pranciškonas, gavo Kazimiero vardą. Atlikęs bandymo metus Silezijos provincijos noviciate Vokietijoje, 1926 m. balandžio 8 d. davė laikinuosius įžadus, o 1930 m. vasario 20 d. – iškilmingus amžinuosius įžadus.
Pirmojo pasaulinio karo metais Laukžemės, vėliau kitų Žemaičių vyskupijos parapijų klebonas ir vikaras. 1919 m. sausio 22 d. organizavo pirmąjį Lietuvos kariuomenės savanorių būrį Kretingoje. Restauravo Troškūnų bažnyčią ir vienuolyną, pastatydino parapijos salę. 1933–1936 m. ir 1939–1941 m. Lietuvos pranciškonų provincijolas ir Kretingos namų gvardijonas, 1939–1943 m. – generalinis delegatas Lietuvoje. Kretingoje įkūrė pranciškonų noviciatą, 1936–1939 m. jo gvardijonas. Sovietų Sąjungai okupavus Lietuvą padėjo emigruoti vienuoliams, rūpinosi partizanų sielovada, už tai Ypatingojo pasitarimo už akių nuteistas mirties bausme. Iki 1954 m. slapstėsi, vėliau kunigavo Velžyje (Panevėžio rajono savivaldybė).
Širvintų dekanatas
thumb|Dekanatui priklausančios parapijos thumb|[[Širvintų šv. arkangelo Mykolo bažnyčia – pagrindinė Širvintų dekanato bažnyčia]]
Širvintų dekanatas priklauso Kaišiadorių vyskupijai. Priklausančios bažnyčios:
Žaideliai
Žaideliai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurės vakarus nuo Kupiškio. Seniūnaitijos centras.
Galvos smegenų aneurizma
Galvos smegenų aneurizma – tai nenormalus smegenų kraujagyslės dalies išsiplėtimas. Susilpnėjus ar susisluoksniavus kraujagyslės sienelei, ji išsipučia lyg maišelis ar balionas. Pavojingiausia, kad ta vieta bet kada gali plyšti ir kraujas užlieti smegenis.
Epidemiologija
thumb|394x394px|Dažniausios galvos smegenų aneurizmų vietos
Galvos aneurizma gali būti paveldėta arba įgyta. Jei liga įgimta, tuomet aneurizmą gali turėti 2-3 giminaičiai, didesnė ir jos plyšimo tikimybė. Aneurizmos taip pat gali būti sukeltos infekcijų, traumų ar ligų, kurios silpnina kraujagyslės sienelę. Manoma, kad tam didelę įtaką turi intensyvus rūkymas bei alkoholio vartojimas, padidėjęs arterinis kraujo spaudimas ar aterosklerozė.
Ligos priežastys ir eiga
Smegenų (cerebrinės) aneurizmos priežastys: Dauguma smegenų aneurizmų vystosi smegenų pamate, nes šioje vietoje yra plonesnės arterijų sienelės, tačiau aneurizmų pasitaiko ir kitose smegenų vietose.
Diagnostika
Pacientams, kurie staiga pajunta labai stiprius galvos skausmus arba kitus simptomus, kurie gali rodyti plyšusią smegenų aneurizmą, yra atliekami testai, leidžiantys sužinoti, ar yra subarachnoidinių kraujosruvų arba kitos rūšies insultų.
Pacientams, kurie neturi plyšusios smegenų aneurizmos požymių, tačiau junta tokius simptomus kaip skausmą už akių, matymo pokyčius ar paralyžių vienoje veido pusėje, taip pat yra atliekami tyrimai:
Gydymas
Jei aneurizma yra iki 5,5 mm skersmens, rekomenduojama lankytis pas gydytoją kasmet ir stebėti, ar aneurizma nedidėja. Jei aneurizma per metus padidėja >1 mm, skersmuo būna >5 mm ar atsiranda specifiniai simptomai, siūloma operacija.
1897 m.
1897 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Nedatuoti
Mirtys
Nedatuota
Biržų Lauko piliakalnis
Biržų Lauko piliakalnis – piliakalnis Šilalės rajono savivaldybės teritorijoje, prie Biržų Lauko kaimo, Akmenos dešiniojo kranto slėnyje, Pagramančio regioniniame parke.
Piliakalnis
Piliakalnis dar vadinamas Pile. Apardytas. Piliakalnis iškilęs slėnyje. Šlaitai statūs, iki 10 m aukščio. Aikštelė - apie 20 m ilgio ir 8 m pločio, pietvakarinis kraštas yra kiek žemiau, jame auga dvylikos kamienų liepa.
Indijos smaugliukas
Indijos smaugliukas (Eryx johnii) – smauglinių (Boidae) šeimos roplys. Kūnas iki 1 m ilgio. Kai būna susirangęs sunku atskirti kur galva ir kur uodega. Uodega kūgiška, buka. Labai retai geria vandenį, kurį ryja didelais gurkšniais.
Nelaisveje išgyvena iki 20 metų.
Aleksandras Briusovas
Aleksandras Briusovas (, 1885 m. spalio 17 d. Maskva – 1966 m. gruodžio 1 d. Maskva) – rusų archeologas, istorijos mokslų daktaras.
Biografija
Brolis poetas Valerijus Briusovas. 1943 m. istorijos mokslų daktaras. 1945 m. Karaliaučiuje vadovavo „Gintaro kambario“ paieškoms. Vienas tarybinės archeologijos pradininkų; diegė marksistinius metodologinius principus ir sociologines schemas. Dirbo Valstybiniame istorijos muziejuje, Archeologijos institute. Tyrė neolitą ir bronzos amžių.
Čechovičius
Čechovičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Čechovičienė (ištekėjusi moteris) ir Čechovičiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Lardizabaliniai
Lardizabaliniai (Lardizabalaceae) – magnolijūnų (Magnoliophyta) augalų šeima, kuriai priklauso krūmai ir lianos. Auga nuo Himalajų iki Japonijos, kai kurios gentys (Boquila, Lardizabala) paplitusios Čilėje.
Šeimoje yra 8 gentys (apie 45 rūšys):
Glodai
Glodai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Perlejevo valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į vakarus nuo Perlejevo, apie 32 km į šiaurės vakarus nuo Semiatičės ir apie 76 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1921 m. kaime buvo 13 namų ir 101 gyventojas. Kaimas įsikūręs šalia Vakarinio Bugo upės.
Gvaranių mbijų kalba
Gvaranių mbijų kalba – tupių-gvaranių kalbų šeimos kalba, dažnai laikoma gvaranių kalbos dialektu. Vartojama ~27 tūkst. gvaranių mbijų, gyvenančių Brazilijoje (16 500), Paragvajuje (8000), Argentinoje (3000).
Leksiškai 75 % sutampa su Paragvajaus gvaranių kalba. Turi Tambéopé ir Baticola dialektus.
Šeboiganas
Šeboiganas  – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Viskonsine, Mičigano ežero vakarinėje pakrantėje, 80 km į šiaurę nuo Milvokio. Apygardos centras. Veikia šiluminė elektrinė.
Kinų mitologija
Mitologijos raida ir šaltiniai
Kinų mitologijos pradžia neabejotinai buvo dar priešistoriniai laikai, tačiau apie tai randama labai nedaug žinių. Pirmieji istoriniai įrašai yra iš II tūkst. pr. m. e. Kadangi kinų mitologija vystėsi tūkstančius metų, per šį ilgą laikotarpį ji nuolat kito, transformavosi, todėl galima kalbėti apie keletą tarpusavyje susijusių Kinijos mitologinių sluoksnių.
Šeboiganas
Rasinė sudėtis (2010 m.): baltieji 82,5 %, lotynoamerikiečiai 9,9 %, azijiečiai 9,0 %, negrai 1,8 %, indėnai 0,5 %, maišyti 2,5 %, kiti 3,6 %. Mieste gyvena nemaža hmongų bendruomenė.
Kinų mitologija
Ikiimperinis laikotarpis
thumb|200px|Svarbiausios Kinijos valstybės prieš imperijos sukūrimą Ikiimperiniu laikotarpiu kinų mitologijai būdinga geografinė įvairovė. Kiekviena vietos bendruomenė išvystydavo savą mitų aibę, pasakodavo legendas apie savo ir pasaulio kilmę, stebuklingas gamtos jėgas sau gerai žinomuose objektuose (kalnuose, upėse). Neretai šioms jėgoms buvo priskiriami zoomorfiniai bruožai, kildinami iš genčių totemų. Ilgainiui, sukūrus valstybes, šie bendruomenių mitai būdavo suvienijami į atskiras valstybines mitologines sistemas. Šios brandžios mitologinės sistemos baigė formuotis Rytų Džou dinastijoje, kuomet Kiniją sudarė stiprios tarpusavyje kovojančios valstybės: Či, Ču, Jan, Vei, Džao, Čin, Šu ir kitos.
Šeboiganas
Istorija
Šeboigane XIX a. pab. įsikūrė lietuvių, kurių 1962 m. jau buvo virš 2000.
Kinų mitologija
Ikiimperinis laikotarpis
Kiekviena mitologinė sistema turėjo savo kultūrinius didvyrius, legendinius valdovus, dievus – reiškinių globėjus ir chtoniškąsias pabaisas. Pvz., Či karalystėje buvo paplitę mitai apie šaulį Yi, dešimt saulių ir didžiąją sausrą. Šu karalystėje išlaikyti valdovų sekos mitai, šilkaverpystės ciklai. Vidurio karalystėje buvo paplitę mitai apie Geltonąjį Imperatorių bei dievą Šenongą, taip pat apie aukščiausią dievybę Šangdi.
Apie šio laikotarpio atskiras mitologines sistemas daugiausia žinių suteikia senieji raštai. Vienas iš nuodugniausių yra Kalnų ir jūrų knyga (山海經 Shānhǎi Jīng), savotiškas lokalių dievybių bei stebuklingų reiškinių, gyvenančių kalnuose, upėse ir jūrose, katalogas. Daug mitologinės informacijos suteikia Ču karalystės poezijos knyga Ču dainos (楚辭 chǔ cí), taip pat Dainų knyga (詩經 Shī Jīng) bei Istorijos knyga (書經 Shūjīng).
Suvienijimo laikotarpis
thumb|250px|Han dinastijos reljefuose aptinkama daug mitologinių siužetų Jau Džou laikotarpiu vystėsi prielaidos atskirų mitologinių sistemų susivienijimui: atskiri mitai plisdavo į kitas šalis. III a. pr. m. e. sukūrus Kinijoje vieningą imperiją, šis procesas jau buvo remiamas politiškai, racionaliai atskirų etninių grupių mitus sujungiant į vientisą valstybinę mitologiją. Tai vyko per visą Han dinastiją, iki pat III a.
Šiuo laikotarpiu buvo suformuota legendinė pasaulio istorija ir mitai apie penkis imperatorius, nusistovėjo vieninga kosmologija. Tuo pat metu vyko ir kinų mitologijos demitizacijos procesas, kurį vykdė konfucianizmas, siekiantis racionalaus mitų paaiškinimo. Taip buvo prarasta daugybė senųjų liaudiškų mitų, mitologija virsdavo „istorija“, o zoomorfines būtybes keitė „istoriniai personažai“.
Ši vieninga kinų mitologinė sistema geriausiai atsispindi han dinastijos literatūros ir dailės paminkluose. Vienas jų – I a. pr. m. e. Istoriko užrašai (史記 Shǐjì), Huainanzi (淮南子 Huáinánzǐ), taip pat tam tikroje vietovėje pasakojamas Tamsos epas (黑暗傳 Hēi Àn Zhuàn).
Vėlyvasis laikotarpis
Svarbiausi vėlyvojo laikotarpio mitologiniai šaltiniai yra gausi kinų literatūra: romanai Fengshen Yanyi (封神演義 Fēngshén yǎnyì), Kelionė į Vakarus (西遊記 Xīyóujì), Baltosios gyvatės legenda (白蛇傳 Baishe zhuan), taip pat istorijų rinkiniai Apie ką nekalbėjo Konfucijus (子不語 Zǐbùyǔ), Keisti Liaodžai pasakojimai (聊齋誌異 Liáozhāi zhìyì). Apie keistas būtybes daug pasakojo literatūrinis žanras, vadintas Zhiguai (誌怪).
Dievybių klasifikacija
Kinų mitologijoje aptinkamos įvairios dievybių rūšys:
Mitologinė istorija
Daugiau ar mažiau vieninga mitinė Kinijos istorija nusistovėjo suvienijimo laikotarpiu.
Spėjama, kad iki Imperijos sukūrimo Vidurio lygumoje nebuvo nusistovėjusio kosmogoninio mito. Labiausiai paplitęs pasaulio sukūrimo mitas greičiausiai kilęs iš senosios Ču karalystės, pasakoja apie Pangu (盤古), kuris suskaldė kosminį kiaušinį ir taip pagimdė pasaulį.
Po to pasaulį valdė trys valdovai (三皇 Sānhuáng). Kinijos istorikai jau tada nesutarė, kurias dievybes įrašyti į šį sąrašą, bet tarp labiausiai minimų yra Suiženas (燧人 Suì rén), kuriam priskiriamas ugnies išradimas, Fusi (伏羲), kuriam priskiriamas trigramų išradimas, Niuva (女媧), kuri sukūrė žmones iš molio ir vėžlio kojomis parėmė dangaus skliautą, ir Šenongas (神農), dovanojęs žemdirbystę. Po Šenongo valdė penki imperatoriai (五帝 Wǔdì). Pirmojo iš jų, Huangdi, įsitvirtinimas susijęs su didžiuliais mitologiniais karais. Pirmasis – Bančuan mūšis vyko tarp Šenongo ir Huangdi, ir po jo susiformavo huašia etninė grupė (hanių tiesioginiai protėviai), kiti mūšiai vyko su aplinkinėmis tautomis, tarp kurių svarbiausias – Džuolu mūšis su Čijou.