cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Spokanai
Spokanai gyveno Spokano upės (Kolumbijos intakas) baseine ir skirstėsi į aukštutinius, vidurinius bei žemutinius. Kartu su nezpersais bei kitais sališais dalyvaudavo raitosiose bizonų medžioklėse į rytus nuo Uolinių kalnų. 1858 m. kartu su kerdalenais dalyvavo kare prieš JAV. 1881 m. žemutiniai spokanai įsikūrė Spokano rezervacijoje (šiaurės rytų Vašingtonas, Stivenso apygarda), aukštutiniai ir viduriniai spokanai pateko į Flathedo bei Kerdaleno rezervacijas atitinkamai Montanos ir Aidaho valstijose.
Sapieginė kriaušė
thumb|200px|Sapieginės veislės kriaušė prof. [[Adomas Hrebnickis|Adomo Hrebnickio sudarytame „Vaisių atlase“, 1906 m.]] Sapieginė − sena lietuviška vasarinė kriaušių veislė.
Istorija
Sinoniminiai vardai: Sapiežanka, Lenkiškas Bergamotas, Bergamotte Sapiejanka, Kuršo Bergamotas (Kurländische Bergamotte) ir kt. Vaisius, savo forma kiek suplotas iš viršaus, primena rūtinių šeimos hibridinę rūšį − bergamotą, tai atsispindi ir kai kuriuose šios pavadinimuose. Bergamoto formos kriaušės XIX a. pab.−XX a. pr. Vakarų Europoje itin išpopuliarėjo. Buvo paplitusi legenda, kad Lietuvon šios rūšies sodinukus iš Prancūzijos neva buvo atvežusi LDK didžiojo etmono Kazimiero Jono Sapiegos duktė (iš čia ir Sapieginės vardas). Visgi žinomas pomologas Adomas Hrebnickis nustatė, kad tai liaudiškos selekcijos vietinė kriaušė ir nereikėtų jos painioti su prancūziška rūšimi Bergamote ronde d'été ar kitomis. Įvedus eksploatacijon geležinkelį Sankt Peterburgas–Varšuva, juo Rytų Lietuvos gyventojai šias kriaušes ir kitas sodo gerybes dideliais kiekiais veždavo parduoti į Rusijos imperijos sostinės turgavietes. Dabartiniais laikais veislė nebėra populiari.
Aprašymas
Vaismedžiai augūs: su galingu kamienu ir plačiu piramidišku vainiku. Pasodinus derėti pradeda po 6−7 metų, mėgsta derlingas dirvas. Žiemos šalčiams vidutiniškai ištvermingi. Vaisiai smulkūs, kiek suplotai apvalūs. Subrendusių kriaušių odelė šviesiai geltona, saulėtoje pusėje padengta šviesiai rausvos spalvos dryželiais. Minkštimas baltas, vidutiniškai sultingas, saldžiarūgščio skonio. Derlius skinamas rugpjūčio antroje pusėje, saugyklose išsilaiko apie 20 dienų. Vaisiai vidutiniškai transportabilūs, tinka vartoti švieži arba perdirbti į vyną, taip pat juos galima džiovinti žiemai.
David Letterman
miniatiūra|dešinėje|David Letterman 2016 m. Peabody apdovanojimų ceremonijos metu Deividas Maiklas Letermanas (David Michael Letterman; g. 1947 m. balandžio 12 d. Indianapolyje, Indianoje, JAV) – amerikiečių televizijos laidų vedėjas, komikas, rašytojas ir prodiuseris. Vėlyvo vakaro pokalbių laidas eteryje vedė 33 metus (ilgiausiai JAV televizijos istorijoje ), pradedant 1982 m. vasario 1 d. NBC eteryje pasirodžiusia „Late Night with David Letterman“ ir užbaigiant 2015 m. gegužės 20 d. pasibaigusia CBS rodyta „Late Show with David Letterman“.
D. Letermanas taip pat yra televizijos ir kino prodiuseris. Jo įkurta kompanija „Worldwide Pants“ sukūrė jo laidas, taip pat „The Late Late Show with Craig Ferguson“, keletą kitų prime-time komedijų, kurių sėkmingiausia „Everybody Loves Raymond“.
Babičiai (Gudagojis)
Babičiai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gudagojo kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 10 km į šiaurės vakarus nuo Astravo, 5 km nuo Lietuvos sienos, supamas miškų. Praeina Astravo–Hradaučynos kelias.
MG Baltic Media
MG Baltic Media – 2007 m. įsteigta žiniasklaidos bendrovė, priklausanti „MG Baltic“ Lietuvos bendrovei.
Istorija
thumb|right|500px|Žiniasklaidos grupės kanalai ir platformos
2003 m. LNK televiziją įsigijo koncernas „MG Baltic“. Tais pačiais metais įkurtas TV1.
2006 m. koncernas įkūrė „Alfa.lt“ žiniasklaidos portalą.
2007 m. suformuota „MG Baltic Media“ sudaryta iš „Laisvas ir nepriklausomas kanalas“ bei „Alfa media“. Tais pačiais metais imta transliuoti Info TV ir Liuks!.
2017 m. UAB „Naujienų centras“ parduota „Alfa media“.
Alginionys
Alginionys  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gudagojo kaimiškojoje apylinkėje, 7 km į šiaurės rytus nuo Astravo. Kaimas gatvinis. Vieškeliai į Gervėčius, Kielaičius.
TV26
TV26 – Lietuvos televizijos kanalas, transliavęs 1992–1993 m. Vilniuje.
Istorija
Kanalą valdžiusi Valstybinė ekonominių ir komercinių televizijos laidų direkcija buvo sukurta 1991 m. gruodį. Ši direkcija buvo pavaldi Lietuvos Respublikos Vyriausybei. Direkcija 1992 m. birželį pertvarkyta į ne pelno siekančią organizaciją „Informacija Lietuvai“. Pastarosios organizacijos steigėjais buvo Lietuvos Respublikos Vyriausybė, Kęstutis Makaitis, JAV lietuvių bendruomenė ir Kanados lietuvių bendruomenė.
Pagrindinis kanalo tikslas buvo pranešti apie Lietuvos Respublikos Vyriausybės politiką ekonomikos klausimais, informuoti apie privatizavimą.
Kanalas bandomąsias transliacijas ėmė transliuoti 26 kanalu 1992 m. rugsėjį, o nuo spalio ėmė transliuoti ir nuolatinę programą.
1993 m. vasarą televizija buvo panaikinta, o jos techninė įranga, patalpos perduotos Lietuvos radijui ir televizijai, Lietuvos Respublikos ryšių ir informatikos bei Lietuvos Respublikos statybos ir urbanistikos ministerijoms.
Černikai
Černikai (, (pasen.)) – kaimas šiaurinėje Lenkijoje, administraciškai priklauso Varmijos Mozūrų vaivadijos Kentšyno apskrities Kentšyno valsčiui.
Geografija
259 gyventojai (2008 m.). Kaimo pagrindinė gatvė įsilieja į vaivadijos kelią 30px|DW592, kuris jungia Barštyną su Lėciumi. Ši trasa veda ir į apskrities centrą Kentšyną, kuris nuo kaimo nutolęs vos per tris kilometrus. Černikuose išlikusi geležinkelio stotelė, nors traukiniai maršrutu Kentšynas–Ungura kursuoja tik retkarčiais, tenkinant turistų poreikius. Dviejų kilometrų atstumu telkšo Moj ir Sieročio ežerai.
Istorija
thumb|left|150px|[[1907 m. pastatytas viadukas virš geležinkelio linijos Kentšynas–Ungura]] Kaimas įkurtas 1394 m., sutinkamai su Kulmo teisyno reikalavimais. XIV a. jam priklausė 41 hufas dirbamos žemės. Jau tada Černikuose (tuo metu Schwarzstein'e) veikė karčiama ir malūnas, stovėjęs ant upeliuko iš Sieročio ežero. Malūno pastatas prie bažnyčios nugriautas XX amžiuje, o 1920 m. buvo pastatyta nedidelė hidroelektrinė. 1907 m. šalia kaimo nutiestas geležinkelis, keleiviniai traukiniai juo važinėjo iki 1992 m., o prekiniai – iki 2000 m.
Bažnyčia
260px|thumb|Paminklinis [[Krucifiksas bažnyčioje]] Pasak padavimo, dabartinio šventoriaus vietoje seniau augo prūsų garbinamas šventas gojus. Nedidelio tūrio bažnytėlė iškilusi ant kalvos, kurios pietinė ir vakarinė pusės staigiai leidžiasi žemyn. Pastatas atsirado XIV a. pabaigoje, dukart buvo kapitaliai atnaujintas: 1749–50 ir 1771–72 metais. 1885 m. buvo išmūrytas bokštas, o XIX a. pabaigoje pristatyta zakristija ir prieangis (šiaurinėje pusėje). Po 1945 m. perduota katalikams. Paskutinį kartą Šv. Jono apaštalo ir evangelisto bei Švč. Dievo Motinos Škaplierinės bažnyčia remontuota 1990 m.
Iš neogotikinės bažnytinės įrangos išliko nedaug kas. Minėtinas krikšto indas, XV a. iškaltas iš granito. Pagal padavimą, virš įėjimo buvo prikaltos dvi pasagos, primindamos suktą „šinkorką“ (smuklininkę) iš gretimo Nakomiadų kaimo. Karčiamoje skiedusi alų, ji buvo nubausta – paversta kumele, kurios Švarcštaino kalvis nespėjo pakaustyti ir taip išvaduoti iš velnio kerų. Vieną mitologinę pasagą pagrobė 1656 m. kaimą užpuolusi totorių kariuomenė, o kitą patys kaimiečiai padovanojo Prūsijos karaliui Frydrihui Vilhelmui I jo karūnavimo proga.
Mitologinis akmuo
Rytiniame Mojo ežero krante guli įspūdingas riedulys – bartų aukojimo akmuo (spėjama, kad viršutinėje dalyje esantis įdubimas galėjo tarnauti kaip aukojimo dubuo). Jo aukštis siekia 1,25 m, o apjuosti prireiktų 9 m ilgio virvės. Šalia didžiulio akmens guli ir mažesnis, plokščias. Pastarasis taip pat galėjo būti naudojamas kaip „aukojimo stalas“. Netoliese išliko senovinės kapinės.
Nuo šio didelio riedulio kilęs ir pats kaimo pavadinimas – Švarcštain (–). Po Antrojo pasaulinio karo kaimą perdavus Lenkijai, jis taip pat dar kurį laiką buvo vadinamas Čarni Kamen (–), vėliau pervadintas į Černikus.
Lipniškės (reikšmės)
Lipniškės gali reikšti šias gyvenvietes Baltarusijoje:
Gurios (Astravas)
Gurios  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gudagojo kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 8 km į šiaurės rytus nuo Astravo, prie Ašmenos–Astravo AE geležinkelio šakos ir Komaro upelio ištakų.
Šv. Kazimiero gatvė
'''Šv. Kazimiero gatvė''' –Vilniaus senamiesčio gatvė, jungianti Didžiosios, Aušros Vartų ir Subačiaus gatvių sankirtą su Bokšto gatve.
Istorija
Seniau Šv. Kazimiero gatvė buvo vadinama Augustinų antruoju skersgatviu, sovietmečiu - Juozo Vito gatve.
1636 metų surašyme pažymėta gatvelė, kuri ėjo pietų-šiaurės kryptimi ir kirto kvartalą, esantį tarp Subačiaus ir Šv. Kazimiero gatvių apytikriai Subačiaus g. 6 pastatų vietoje. Jos vietoje pastatyti Duninų rūmai.
Netoli gatvės pradžios pastatyta skersinė arka, jungianti namus iš abiejų gatvės pusių. Pagrindinis arkos tikslas buvo sustiprinti namų sienas. Manoma, kad anksčiau po arka buvo užrakinami vartai. Šv. Kazimiero gatvės arka buvo dailininkų ir tapytojų objektu įvairiu laikotarpiu. Ji pavaizduota Stanislovo Flerio akvarelėje (1906), A. Holerio litografijoje (1916), Jono Kuzminskio raižinyje (1947 m. Mečislovo Bulakos piešinyje (1949 m.).
Šv. Kazimiero g. 3 namo pietinė dalis yra gotiška, statyta galu į gatvę, vadinasi, gali būti XV a. Gotiška taip pat yra ugniasienė nuo gretimo namo į šiaurę, namo Nr. 3 šiaurės vakarų kampas statytas XVI a. viduryje. Tuo metu šiaurinė ir pietinė dabartinio namo dalys buvo dvi atskiros valdos. Dvi valdas Salomėja Radvilienė sujungė į vieną. Vėliau namas priklausė Bžostovskiams bei Alinai Radvikienei.
Dabartis
thumb|300 px|left|Šv. Kazimiero gatvė Šv. Kazimiero gatvės ilgis yra apie 260 m. Kelias išklotas grindinio trinkelėmis, šonuose akmenų grindinio juostomis. Automobilių eismas yra vienpusis, kryptimi nuo Didžiosios ir Subačiaus gatvių iki Bokšto gatvės. Namų numeracija prasideda nuo Didžiosios ir Subačiaus gatvių: nelyginiai skaičiai nuo 1 iki 12 dešinėje pietryčių pusėje, lyginiai skaičiai kairėje šiaurės vakarų pusėje. Gatvės namai aklini, neturi langų. Netoli gatvės pradžios išlikusi minėta arka. Pastatai daugiausia dviejų ir trijų aukštų su kiemais. Kairėje gatvės pusėje nemažą dalį pastatų sudaro didžiulio jėzuitų vienuolyno komplekso, esančio šalia Šv. Kazimiero bažnyčios, pastatai. Būtent nuo šios bažnyčios pavadinimo ir pavadinta gatvė.
Šioje gatvėje, skirtingai nei daugelyje kitų senamiesčio gatvių, nėra parduotuvių, yra pavienės pramogų vietos. Dauguma pastatų be specifinio architektūros stiliaus ženklų: kai kurie namai yra tipiški vėlyvojo baroko (Švento Kazimiero gatvė 5) ir vėlyvojo klasicizmo (Švento Kazimiero gatvė 7, Švento Kazimiero gatvė 9) gyvenamieji pastatai.
Šalia arkos 5 numeriu pažymėtame vėlyvojo baroko stiliaus gyvenamojo namo pastate su kiemu už arkinių vartų yra užeiga „Artistai“, įsikūrusi iš Lietuvos kurčiųjų draugijos nuomojamose patalpose.
Į kairę nuo Šv. Kazimiero gatvės suka Augustijonų gatvė. Kampiniame pastate (Švento Kazimiero gatvėje 10/ Augustijonų g. 8) yra įsikūrusi Vytauto Didžiojo vardu pavadinta gimnazija (Vilniaus Vytauto Didžiojo gimnazija).
Pastate, statmenai pagrindiniam gimnazijos pastatui, yra kita arka. Už jos kairėje pusėje yra viešbutis „Barbacan Palace“ (Švento Kazimiero gatvė 12/ Bokšto g. 19).
Už sankryžos su Bokšto gatve atsiveria plati miesto panorama į Užupį
Dainavėlė (Astravas)
Dainavėlė  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gudagojo kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 8 km į pietvakarius nuo Astravo, prie Gudagojo GS–Šumsko–Vilniaus kelio ir Vilniaus–Minsko geležinkelio.
Drevininkai
Drevininkai arba Drevinykai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gudagojo kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 8,5 km į šiaurės vakarus nuo Astravo, 5,5 km nuo Lietuvos sienos, tarp miškų. Praeina Astravo–Hradauščyznos kelias.
Moravijos Nove Mestas
Moravijos Nove Mestas, Nove Mestas  – miestas Čekijos centrinėje dalyje, Vysočinos krašte, Ždiaro prie Sazavos rajone, 10 km į rytus nuo Ždiaro prie Sazavos, Ždiaro aukštumos pietiniame pakraštyje. 10 098 gyventojų (2019 m.). Žiemos sporto centras. Slidinėjimo inventoriaus, medicininių instrumentų, modemų gamyba.
Sportas
Miestas garsus nuolat rengiamomis tarptautinėmis biatlono ir slidinėjimo kroso varžybomis. Vysočinos sporto arena, atidaryta 2006 m., rekonstruota 2013 m., talpina 20 000 žiūrovų. Joje vyko 2013 m. biatlono pasaulio čempionatas, nuo 2012 m. nuolat rengiami Biatlono pasaulio taurės etapai. Stadionas pastatytas 620 m vjl., aukščiausia trasos vieta – 665 m, žemiausia – 610 m vjl. Biatlono varžybos Nove Meste pasižymi dideliu lankomumu. Mieste nuo 1981 m. vyksta ir Slidinėjimo kroso pasaulio taurės varžybų etapai.
Tokijo tarptautinis parodų centras
Tokijo tarptautinis parodų centras  – parodų ir konvencijų centras Tokijuje, Japonijoje.
Istorija
Centro statybos užbaigtos dar 1996 m., bet oficialus atidarymas įvyko 1997 m. Pastatytas vietoje senojo Tokijo savivaldybės pastato.
2020 m. centre vyks 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių sunkiosios atletikos varžybos.
Kielaičiai
Kielaičiai arba Kieloiciai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gudagojo kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 7 km į rytus nuo Astravo, 1 km nuo Zabelinos, prie Aluošios upelio ir Astravo–Rimdžiūnų kelio.
Baltas (Kaišiadorių r.)
Baltas – ežeras Lietuvoje, Kaišiadorių rajone, 5 km į šiaurės rytus nuo Palomenės, Gegužinės miške. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,41 km, plotis – iki 0,22 km. Altitudė 76,2 m. Krantai aukštoki, tik rytinis ir pietrytinis žemi ir užpelkėję. Ežeras nenutekantis, priklauso Neprėkštos upelio baseinui (Lomenos intakas).
Jojogi nacionalinė gimnazija
thumb| Jojogi nacionalinė gimnazija  – daugiafunkcė sporto arena Tokijuje, Japonijoje. Pastatyta specialiai 1964 m. vasaros olimpinėms ir parolimpinėms žaidynėms.
Istorija
Arenos statybų darbai pradėti 1963 m. vasarį, o 1964 m. spalį pilnai užbaigti. 1964 m. vasaros olimpinėms pastatytame komplekse vyko krepšinio varžybos didžiojoje salėje, bei plaukimo ir šuolių į vandenį varžybos mažojoje salėje.
1971 m. arenoje vyko Azijos krepšinio čempionatas. 1998 m. ir 2006 m. pasaulio vyrų tinklinio čempionato finalinių varžybų vieta.
Vyganų ežeras
Vyganų ežeras  – ežeras Baltarusijoje, Bresto srities Ivacevičių rajone, Ščiaros (Nemuno baseinas) ir Jaseldos (Dniepro baseinas) vandenskyroje. Ežerą kerta Oginskio kanalas. Aukštis – 153,1 m virš jūros lygio. Baseino plotas – 87,1 km². 1968 – ežeras ir apylinkės (430 km²) pasklebtos hidrologiniu draustiniu.
TV3 Group
miniatiūra|Buveinė
TV3 Group (buv. All Media Baltics) – 2017 m. įsteigta žiniasklaidos bendrovė, priklausanti „Providence Equity“ JAV privataus kapitalo fondo valdomai telekomunikacijų įmonei „Bitės grupė“.
Istorija
2017 m. „Bitė Group“ įsigijo Estijos bendrovę „Viasat“, „TV3 grupę“, valdančią televizijos kanalus „TV3“, „TV6“, „TV8“, taip pat radijo stotį „Power Hit Radio“, ir kitus prekės ženklus Baltijos šalyse iš Švedijos žiniasklaidos koncerno „Modern Times Group“. „MTG Baltics“ filialas tapo „All Media Baltics“.
2019 m. gruodį „All Media Baltics“ Baltijos šalyse pakeitė pavadinimą į „TV3 Group“ bei pristatė internetinės televizijos ir filmų, serialų nuomos platformą „Go3“. Taip pat buvo atnaujintas „TV3“ televizijos bei kitų grupei priklausančių prekės ženklų įvaizdis. Palydovinės televezijos paslaugų platforma tapo „Home3“ (anksčiau „Viasat“). 2020 m. Latvijoje buvo nutrauktas „Latvijas Neatkarīgā Televīzija“ kanalo rodymas. Vietoje jo atsirado „TV3 Life“, „TV3 Mini“ kanalai.
2022 m. vasario mėn., prasidėjus Rusijos invazijai į Ukrainą, „Go3“ ir „Home3“ sustabdė Rusijos TV kanalų („TVCi“, „NTV Mir“, PBK, „REN TV“, „RTVi“, CTC, „Ohota&Rybalka“ ir „MirTV“) retransliaciją. Vietoje jų pasiūlė „Current Time“ ir kitus kanalus. Nuo 2022 m. birželio 1 d. Lietuvoje pradėtas retransliuoti TV kanalas rusų kalba „TV3 Plus”.
2023 m. sausio 25 d. pasirašė „M-1“ valdomų radijo stočių įsigijimo sutartį. „M-1“ radijo stočių grupę sudaro radijo stotys „M-1“, „Lietus“, „M-1 Plius“, „Laluna“, „Raduga“ ir internetinė radijo stotis „M-1 Dance“. Sulaukus Konkurencijos tarybos leidimo, sandorį planuojama užbaigti 2023 metų vasarą.
2023 m. rugpjūčio 8 d. „TV3 Sport“ kanalai pervadinti į „Go3 Sport“, o „TV3 Film“ pervadino į „Go3 Films“.
Nippon Budokan
thumb|[[Karate]] thumb|[[Kendo]] Nippon Budokan  – daugiafunkcė sporto arena Tokijuje, Japonijoje. Pastatyta specialiai 1964 m. vasaros olimpinių žaidynių dziudo kovoms.
Istorija
1964 m. spalio 3 d. arena oficialiai atidaryta. 1964 m. vasaros olimpinių žaidynių metu arenoje vyko dziudo varžybos.
1966 m. arenoje įvyko pirmasis muzikos koncertas - pasirodė The Beatles. 1967 m. arenoje vyko pasaulio moterų tinklinio čempionatas.
2020 m. arenoje vyks 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių dziudo ir karatė varžybos.
Bedugnis (Kaišiadorių r.)
Bedugnis – ežeras Lietuvoje, Kaišiadorių rajone, 5 km į šiaurę nuo Palomenės, Gegužinės miške. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,51 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 76,1 m. Krantai neaukšti, rytinis krantas žemas, ištisai apaugę medžiais. Į pietryčius už 0,13 km telkšo Kovinės ežeras. Bedugnio ežeras nenutekantis, priklauso Lomenos baseinui.
Tokijo metropoliniai sporto rūmai
thumb Tokijo metropoliniai sporto rūmai  – daugiafunkcė sporto arena Tokijuje, Japonijoje. Pastatyta specialiai 1954 m. pasaulio imtynių čempionatui.
Istorija
Arenos statybų darbai pradėti 1952 m., o 1954 m. pilnai užbaigti. 1964 m. vasaros olimpinių žaidynių metu arenoje vyko gimnastikos varžybos.
2007 m. arenoje vyko pasaulio dailiojo čiuožimo čempionatas. 2010 m. pasaulio moterų tinklinio čempionato kovos. 2011 m. surengtas pasaulio sportinės gimnastikos čempionatas.
2020 m. arenoje vyks 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių stalo teniso varžybos.
Velando jachtklubas
Velando jachtklubas – upių uostas ir sportinių burlaivių jachtklubas Spoldinge, Jungtinėje Karalystėje. Daugiausiai naudojama sportui ir kruizinei laivybai.
Istorija
Įkurtas XX a. 6-oje dešimtmečio pradžioje.
Nuo 2012 m. Velando jachtklubas yra įgaliotasis RYA sertifikavimo centras (1-3 lygio sertifikavimas). Vykdomi saugaus buriavimo kursai, motorlaivių naudojimo pamokos.
Sportas
Jachtklubas organizuoja sportines regatas kiekvieną sekmadienį nuo liepos iki gruodžio.
Velando jachtklube naudojamos magno, optimist, graduate, europe, topper, enterprise klases burvaltės, bei olimpinė burlaivių klasė - Laser. Taip pat vyksta motorlaivių užsiėmimai.
Kontiolahtis
Kontiolahtis (, SV Kontiolax) – gyvenvietė ir savivaldybė Suomijos rytuose, Šiaurės Karelijos regione, apie 20 km į šiaurę nuo regiono centro Joensū, prie Heitieineno ežero. 14 849 gyventojų (2018 m.). Kontiolahčio parapija įkurta 1793 m., savivaldybė – 1873 m. Savivaldybės sudėtyje – Kontiolahčio ir Lehmo bažnytkaimiai bei keliolika kaimų. Kontiolahčio pavadinimas suomių kalba reiškia „lokių įlanką“. Savivaldybėje dislokuotas Suomijos karinių pajėgų dalinys.
Kontiolahčio biatlono stadione nuolat rengiami biatlono pasaulio taurės etapai, 1990, 1999 ir 2015 m. vyko biatlono pasaulio čempionatai.
Rundėnai
Rundėnai – gyvenvietė Latvijos pietryčiuose. Pagasto administracinis centras.
220px|left|thumb|Rundėnų bažnyčia
Prakeikti „United“
Prakeikti „United“ – 2009 m. sukurtas biografinis sporto filmas apie futbolo trenerį Brian Clough ir jo trumpalaikę karjerą „Leeds United AFC“ klube.
Turinys
Po to, kai ilgametis vyriausiasis „Leeds United“ klubo treneris Don Revie gauna pasiūlymą treniruoti Anglijos rinktinę, kvietimą užimti jo vietą gauna Brian Clough, iki tol pasiekęs puikių rezultatų su „Derby County“ komanda. Cloughas su Revie buvo dideli priešai, nes Cloughas nuolat kritikavo oponentą dėl „Leeds“ propaguojamo „nešvaraus“ žaidimo stiliaus. Nepaisant to, jis sutinka užimti savo varžovo vietą ir atsisako darbo kitame klube, tačiau jam nesiseka rasti bandros kalbos su žaidėjais, o treneris Peter Taylor, su kuriuo jis nuolat dirbo, atsisako vykti kartu. Prasti rezultatai lemia tai, kad Cloughas atleidžiamas iš trenerio pareigų vos po 44 dienų darbo.
Zabelina (Astravas)
Zabelina  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gudagojo kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 6 km į rytus nuo Astravo, prie Aluošios upelio (šalia užtvenktas Janavo tvenkinio užtvanka). Plentai į Astravą, Salas, Rimdžiūnus.
Aluošia (Astravas)
Aluošià  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gudagojo kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 9 km į pietvakarius nuo Astravo, 3 km nuo Lietuvos sienos, 6 km nuo Šumsko, prie Aluošios upelio aukštupio, pamiškėje. Praeina Vilniaus–Gudagojo GS kelias, netoliese – Vilniaus–Minsko geležinkelis. Yra fermų kompleksas.
Istorija
thumb|left|160px|Chodzkų rūmai tarpukaryje
1743 m. Aluošia buvo Juzefo Naramovskio valda. 1789 m. valda perėjo Chodkų giminei, XIX a. vid. – Lokucevičių giminei, vėliau – Anatanavičiams, o XX a. pr. – Dobžinskiams. Stovėjo dvaro rūmai.
XIX a. Aluošia turėjo miestelio statusą. Buvo katalikų koplyčia, XX a. pr. pastatyta nauja (Dievo Gailestingumo), išlikusi iki šių dienų. 1989 m. pristatyta varpinė. Apylinkėse rasta pilkapių.
Ipolitos grožis
Ipolitos grožis – 1962 m. Italijoje sukurta komedija.
Turinys
Buvusi šokėja Ipolita po ginčo su trupės vadovu meta šokius ir išteka už degalinės savininko Lukos. Mergina traukia aplinkinių vyrų bei vairuotojų dėmesį, kas nuolat sukelia jos vyro pavydą. Netrukus ji sužino, kad Luka susitikinėja su kita moterimi ir nusprendžia jam atkeršyti, pasinaudodama vienu savo gerbėju...
Fantocis (filmas)
Fantocis – 1975 m. Italijoje sukurta komedija, vienas žymiausių aktoriaus Paolo Villaggio vaidmenų. Parodijos stiliaus filmas šalyje sulaukė milžiniško pasisekimo ir 9 tęsinių, kurie buvo kuriami iki 1999 m.
Pasaulio rankinio čempionatas
Pasaulio vyrų rankinio čempionatas – geriausių pasaulio vyrų rankinio nacionalinių komandų varžybos, kurias rengia tarptautinė rankinio federacija. Prancūzija yra daugiausiai kartų čempionatą laimėjusi šalis.
Smegenys (filmas)
Smegenys – 1969 m. sukurta veiksmo komedija, paremta 1963 m. Didžiojoje Britanijoje įvykdytu traukinio apiplėšimu.
Turinys
Iš kalėjimo pabėgę du sukčiai Arturas ir Anatolis nusprendžia šį kartą įvykdyti didelį apiplėšimą – užpulti traukinį, gabenantį NATO skirtus pinigus. Tuo pačiu tokį patį nusikaltimą planuoja ir garsus plėšikas pravarde Smegenys, apjungęs savo jėgas su Italijos mafijos vadeiva Frenkiu. Nusikaltėliai vienu metu atsiduria traukinyje, kur jiems tenka susigrumti ne tik su kareiviais, bet ir tarpusavyje...
Laimė viena nevaikšto
Laimė viena nevaikšto – 2012 m. Prancūzijoje sukurta romantinė komedija.
Turinys
Pianistas ir kompozitorius Saša gyvena nerūpestingą gyvenimą ir neplanuoja tolimos ateities, leisdamas vakarus klubuose su draugais ar merginomis. Kartą kurioziškai jis susipažįsta su 40-mete Šarlote, su kuria pradeda susitikinėti. Kai jausmai ima vis labiau liepsnoti, jis sužino, kad Šarlotė turi 3 vaikus, pavydų buvusį vyrą ir paskutiniu metu gyveno su Lanu Pošu – turtuoliu, kuriam tiek ji, tiek Saša dirba. Pažintis su Šarlote pakeičia Sašą, jis tampa atsakingesnis, tačiau Pošas nesižavi naujuoju buvusios sugyventinės draugu ir pastarasis netenka visų užsakymų. Galiausiai jis gauna užsakymą sukurti muziką spektakliui Niujorke ir turi pasirinkti: meilė ar darbas...
Vagių mokykla II
Vagių mokykla 2 – 1987 m. sukurta komedija.
Turinys
Du nevykėliai pusbroliai toliau nesėkmingai bando verstis vagystėmis, tačiau vis patiria nesėkmes. Praeitą kartą juos apgavęs „dėdė“ pasirodo vėl ir įtikina imtis dar vieno bendro „reikalo“. Trečiojo pusbrolio nebėra, jis išvykęs į Pietų Ameriką, tačiau jo vietą užima jo duktė Suzana. Trijulė turi apšvarinti laivą, kuriuo gabenamas didelis papuošalų su deimantais kiekis...
Posti Group
„Posti Group“ yra Suomijos įmonė, kurios veikla suskirstyta į keturis skirtingus padalinius: Postal Services (pašto paslaugų), Parcel and Logistics Services (siuntų pristatymo ir logistikos paslaugų), Itella Russia („Itella Rusija“) ir „OpusCapita“. Visos bendrovės akcijos priklauso Suomijos valstybei. „Posti Oy“ Suomijoje yra įsipareigojusi teikti universaliąsias paslaugas, kurios apima laiškų ir siuntinių gabenimo paslaugas darbo dienomis visose Suomijos savivaldybėse.
2013 metais „Posti“ apyvarta buvo 1 977 milijonai eurų. „Posti“ klientus aptarnauja 26 000 specialistų.
„Posti“ istorija siekia beveik 400 metų. 96 procentų apyvartos sudaro paslaugos, teikiamos įmonėms ir organizacijoms. Pagrindiniai klientų sektoriai: prekyba, paslaugos ir žiniasklaida. Alandų provincijoje yra nepriklausomas „Posten Åland“.
Pagrindinė „Posti“ kontora įsikūrusi Šiaurės Pasilos rajone, Helsinkyje. „Posti“ veikla suskirstyta į keturis skirtingus padalinius. Koncerno vadovas yra Heikki Malinen[2], valdybos pirmininkas – Arto Hiltunen. 2013 metais koncerne dirbo vidutiniškai 27 253 žmonės. Įmonė vykdo veiklą vienuolikoje šalių (Latvijoje, Lietuvoje, Norvegijoje, Lenkijoje, Švedijoje, Vokietijoje, Slovakijoje, Suomijoje, Danijoje, Rusijoje ir Estijoje).
Veikla
Įmonės vykdomos operacijos paskirstytos trims verslo grupėms:
Verslo grupė, pasivadinusi Suomijos paštu (suomiškai „Posti“) aptarnauja klientus. Ji teikia reguliarias pašto paslaugas Suomijoje ir leidžia visus Suomijos pašto ženklus.
„Itella“ vykdo veiklą vienuolikoje šalių: Estijoje, Danijoje, Latvijoje, Lietuvoje, Norvegijoje, Lenkijoje, Rusijoje, Slovakijoje, Suomijoje, Švedijoje ir Vokietijoje.
Prekių ženklai
„Itella“, naudodama savo prekių ženklą „Itella“, aptarnauja pasaulinius klientus, įmones, o savo klientus vartotojus – naudodama prekių ženklą „Posti“.
Vagių mokykla
Vagių mokykla – 1986 m. Italijoje sukurta komedija.
Turinys
Trejetas žioplų pusbrolių, kurie nežino apie vienas kito egzistavimą, gauna kvietimą iš nepažįstamo „dėdės“, kuris pasiūlo šiems tapti profesionaliais vagimis. Jiems organizuojami apmokymai, po kurių „dėdė“ pasiunčia juos į pirmąją užduotį. Vagystė nepasiseka ir trijulė pusmečiui atsiduria už grotų. Pasibaigus bausmei, jie vėl susitinka su „dėde“ ir dabar jų laukia kur kas didesnis darbas. Kai šį pavyksta įgyvendinti, „dėdė“ apgauna pusbrolius ir dingsta su visu grobiu...
Ilaria Occhini
Ilarija Okini (1934 m. kovo 28 d. – 2019 m. liepos 20 d.) – italų kino, teatro ir televizijos aktorė. right|thumb|170px right|thumb|170px
Gaite Jansen
Gaite Jansen (g. 1991 m. gruodžio 25 d. Roterdamas) – Nyderlandų aktorė.
Vaidina Amsterdamo teatre, kine, taip pat televizijos serialuose: „Birmingemo gauja“ (2016), „Line of Duty“ (2017), „Jett“ (2019).
Filmas „Supernova“ (2014), kuriame ji atliko pagrindinį vaidmenį, buvo rodomas „Berlyno filmų festivalyje“.
Puikus planas
Puikus planas – 2012 m. Prancūzijoje sukurta komedija.
Turinys
Jau daugiau kaip 120 metų Izabelės giminės moteris persekioja prakeiksmas: visų jų pirmoji santuoka baigiasi skyrybomis. Ji pati jau dešimtmetį gyvena su Pjeru ir tariasi apgavusi likimą. Vis tik kuomet jiedu pradeda galvoti apie vaikus, Pjeras primygtinai nori, kad iki tol jiedu susituoktų. Paklausiusi draugės patarimo, Izabelė nusprendžia slapta susituokti ir išsiskirti dar iki vestuvių su Pjeru, kad prakeiksmas būtų pašalintas. Jai suorganizuojamas susitikimas su fiktyviu jaunikiu Kopenhagoje, tačiau šis sutartu laiku nepasirodo. Izabelė, nenorėdama nusileisti, nusprendžia sėsti į kitą lėktuvą ir vykti paskui vyrą (Žaną-Ivą), su kuriuo susipažino skrydžio metu. Jiedu atsiduria Kenijoje, kur po dienos susituokia pagal vietinių gyventojų papročius. Nieko nesakiusi, Izabelė kitą dieną pabėga ir grįžta namo, tačiau kuomet nuneša pareiškimą tuoktis, sužino, kad jos santuoka oficiali. Kol Pjeras nieko nesužinojo, Izabelė skuba rasti Žaną-Ivą, tačiau jai dar reikia priversti jį skirtis...
Justinas Krisiūnas
miniatiūra|Justinas Krisiūnas
Justinas Krisiūnas (g. 1982 m. rugsėjo 22 d. Rokiškyje) – Lietuvos kino ir teatro režisierius, scenaristas, prodiuseris.
Biografija
J. Krisiūnas 2001 m. baigė Rokiškio „Romuvos“ gimnaziją, 2008 m. įgijo bakalauro ir magistro laipsnius Klaipėdos universitete, Teatro režisūros specialybę. 2006–2013 m. dirbo „Rokiškio jaunimo teatro“ vadovu. Nuo 2012 m. pradėjo kurti vaidybinius kino filmus ir režisuoti televizijos serialus.
Aistė Diržiūtė
Aistė Diržiūtė (g. 1991 m. spalio 18 d. Vilkaviškyje) – lietuvių aktorė, už vieną pagrindinių vaidmenų filme „Sangailės vasara“ 2015 m. Kino pavasario festivalio metu išrinkta geriausia aktore.
A. Diržiūtė taip pat yra feministė ir LGBT bendruomenės šalininkė.
Ankstyvasis gyvenimas ir karjeros pradžia
A. Diržiūtė gimė Vilkaviškyje, Rimanto ir Vaidutės Diržių šeimoje. Turi vyresnį brolį. Tėvas Rimantas yra Lietuvos ritinio sporto federacijos prezidentas, motina – mokytoja.
Nuo 1998 m. iki 2005 m. Diržiūtė mokėsi groti fortepijonu Vilkaviškio muzikos mokykloje. 2010 m. ji persikėlė į Vilnių, kur metus studijavo muziką, tada įstojo į Lietuvos muzikos ir teatro akademiją. Studijų metu Diržiūtė pasirodė keliose reklamose ir gavo mažus vaidmenis televizijos serialuose.
Dyanne Thorne
Diana Torn (1936 m. spalio 14 d. – 2020 m. sausio 28 d.) – JAV aktorė, geriausiai žinoma vaidmenimis eksploatacinio žanro filmuose. Garsiausias jos sukurtas personažas – SS prižiūrėtoja Ilsa.
Aistė Diržiūtė
2015–2016: proveržis
2015 m. Diržiūtė debiutavo kine. Ji vaidino tikrais įvykiais paremtame Roberto Mulano filme „Mes dainuosim“ ir atliko vieną iš pagrindinių vaidmenų Alantės Kavaitės filme „Sangailės vasara“.
Kai „Sangailės vasara“ pasirodė Tarptautiniame Berlyno filmų festivalyje, Diržiutę pastebėjo filmų kritikai, ji tapo pirmąja lietuvių aktore, pavadinta viena iš Europos Krintančių žvaigždžių, kartu su tokiais aktoriais kaip Maisie Williams ir Moe Dunford. Diržiūtė laimėjo Geriausios lietuvių aktorės apdovanojimą Kino pavasaryje ir buvo nominuota Sidabrinės gervės ir KINFO apdovanojimams.
2015 m. gegužę ji tapo „Body Talk“ moterų drabužių kolekcijos veidu.
2016 m. Diržiūtė vaidino Igno Miškinio režisuotoje „Karalių pamainoje“ ir Gabrielės Urbonaitės režisuotame trumpametražiame filme „Atgal“. Abu filmai pasirodė „Kino pavasaryje“.
Craig Ferguson
Kreigas Fergiusonas (Craig Ferguson; g. 1962 m. gegužės 17 d. Springberne, Glazge, Škotijoje) – škotų–amerikiečių televizijos laidų vedėjas, komikas, rašytojas ir aktorius. Televizijoje vedė tokias laidas kaip žaidimų šou „Celebrity Name Game“ (2014–2017), už ką jam buvo įteikti du „Daytime Emmy“ apdovanojimai, „Join or Die with Craig Ferguson“ (2016) ir CBS kanalo vėlyvo vakaro šou „The Late Late Show with Craig Ferguson“ (2005–2014).
K.Fergiusonas nusifilmavo trijuose filmuose, vieną jų režisavo, taip pat įgarsino personažus kelete animacinių filmų. Yra parašęs dvi knygas, romaną „Between the Bridge and the River“ ir autobiografiją „American on Purpose“ apie tai, kaip jis tapo amerikiečiu. 2008 m. jam suteikta Jungtinių Valstijų pilietybė.
Biografija
K. Fergiusonas karjerą pradėjo XX a. 9-ojo deš. pradžioje grodamas būgnais pankroko grupėje „The Bastards from Hell“ (vėliau „The Dreamboys“) kartu su Peter Capaldi. 1980–1982 m. grupė reguliariai koncertavo Glazgo mieste. Pirmuosius žingsnius kaip scenos komikas jis žengė 1985 m. pasivadinęs „Bing Hitler“ pseudonimu. Proveržis jo karjeroje įvyko po jo parodijuotojo škotų patrioto veikėjo pasirodymo 1986 m. Edinburgo festivalyje „Fringe“. Netrukus po to sekė pirmieji televizijos ir teatro pasiūlymai. 1993 m. vedė laidą apie archeologiją „Dirt Detective“, kurios metu keliavo po Škotijos vietoves, kaip antai Skara Brėjus ir Peislio abatija. Sekančio dešimtmečio pradžioje jo sveikata pablogėjo dėl perdėto narkotikų vartojimo ir alkoholizmo, dėl ko jis buvo priverstas imtis gydytis, o pasveikus 1992 m. emigravo į Jungtines Valstijas.
Po ilgos pertraukos sėkmė jį vėl aplankė 1996 m., kai jis gavo Nigel Wick vaidmenį situacijų komedijoje „Drew Carey Show“, kurioje vaidino iki 2003 m. 2005 m. jam buvo patikėta vesti vėlyvo vakaro šou „The Late Late Show“, pasitraukus Craig Kilborn. CBS jį išsirinko kaip vieną iš keturių potencialių kandidatų, kurių kiti buvo D. L. Hughley, Damien Fahey ir Michael Ian Black. 2007 m. sezone „The Late Late Show“ vidutiniškai žiūrėta 2 mln. žiūrovų, palyginimui „Late Night with Conan O'Brien“ auditorijos skaičius siekė 2,5 mln. 2008 m. balandį „The Late Late Show with Craig Ferguson“ žiūrovų skaičiumi (1,88 mln.) sezone perkopė Conan O'Brien vedamą laidą (1,77 m. žiūrovų) pirmą kartą nuo tada, kai šios abi laidos pradėtos rodyti panašiu laiku. 2009 m. Fergiusonas vedė dvi specialias laidas be žiūrovų, kurių metu kalbinti Stephen Fry ir Desmond Tutu. Serija su arkivyskupu Tutu vedėjui pelnė „Peabody“ apdovanojimą. 2014 m. balandį, prabėgus 10-čiai metų, jis pranešė, kad paliks „Late Late Show“. Paskutinė „Late Late Show with Craig Ferguson“ laida eteryje pasirodė gruodžio 19 d. Laidos svečias buvo Jay Leno.
Viktoras Emanuelis II
thumb|left|110px|Viktoro Emanuelio II monograma
Viktoras Emanuelis II (pilnas vardas Vittorio Emanuele Maria Alberto Eugenio Ferdinando Tommaso di Savioa; 1820 m. kovo 14 d. Turine – 1878 m. sausio 9 d. Romoje) – Sardinijos karalystės karalius nuo 1849 iki 1861 m. 1861 m. kovo 17 d. jis tapo pirmuoju suvienytos Italijos karaliumi. Šalį jis valdė iki pat savo mirties 1878 m. sausio 9 d. Italai karaliui suteikė epitetą Tėvynės tėvas (it. Padre della Patria), nes jis tapo Italijos suvienijimo simboliu.
Biografija
Tėvas buvo Sardinijos karalius Karolis Albertas, o mama – Sardinijos karalienė Marija Teresė iš Austrijos. Savo jaunystę praleido Florencijoje ir domėjosi politika, kariuomene ir sportu. 1842 m. vedė savo pusseserę Adelaidę iš Austrijos.
Dalyvavo pirmajame Italijos nepriklausomybės kare, kuriame kovėsi Sardinijos karalystė ir Austrijos imperija.
Valdymas
1849 m. tapo Pjemonto karaliumi. Tais pačiais metais buvo pasiekta taika su Austrijos imperija.
1852 m. suteikė Kamiliui Kavūrui pirmojo šalies ministro pirmininko pareigas. Tai buvo svarbus žingsnis, nes Kavūras buvo labai protingas ir daug prisidėjo prie vėlesnių įvykių, suvienijant Italiją. Greitu laiku tapo labai populiarus ir gerbiamas dėl savo tikslų suvienijant Italiją. Taip pat Sardinijoje jį gerbė dėl naujos konstitucijos ir liberalių pažiūrų.
1858 m. Sardinijos karalystė sėkmingai susitarė su britais ir prancūzais dėl jų pagalbos kovojant su austrais. Už pagalbą prancūzams buvo pažadėtas Nicos miestas ir Savojos regionas.
Karas dėl susivienijimo prasidėjo 1859 m., Pjemontas parėmė 1860–1861 m. G. Garibaldžio kovas, kurių dėka palyginus greitai buvo užimta Abiejų Sicilijų karalystė. Tiesa, Viktoras Emanuelis II neleido G. Garibaldžiui pulti Romos, kuri tuo metu dar buvo popiežių valstybė – ją taip pat gynė prancūzai.
1861 m. kovo 17 d. suvienijus didesnę dalį Italijos karalystės, naujasis parlamentas paskyrė Viktorą Emanuelį II pirmuoju suvienytos karalystės karaliumi. Tuo metu Turinas tapo karalystės sostine. Iki pilno suvienijimo trūko tik Romos, Venecijos ir Trento.
1866 m. pasiektas taikus susitarimas su Prūsija trečiajame Italijos nepriklausomybės kare. Taikos sutartimi Italija gavo Veneciją.
Libano politinė sistema
thumb|Libano parlamentas Libano politinė sistema – Libano, valstybės Viduržemio jūros rytinėje pakrantėje politinė sistema. Nacionalinė šventė – lapkričio 22 d. – Nepriklausomybės diena.
Valstybė ir teisė
Pagal 1926 m. konstituciją, kuri buvo daug kartų keista, paskutinė pataisa 1999 m., Libanas – respublika.
Valstybės vadovas – prezidentas, kurį renka Libano Nacionalinis Susirinkimas (Madžlis Alnuvab) 2/3 balsų dauguma 6 metams vienai kadencijai. Prezidentas turi būti krikščionis.
Įstatymų leidžiamoji valdžia
Įstatymus leidžia vienų rūmų parlamentas – Nacionalinis Susirinkimas, kurio pirmininkas turi būti šiitas. Nacionalinį Susirinkimą sudaro 128 nariai, pusė jų turi būti krikščionys, kita pusė – musulmonai, kurie renkami tiesioginiais visuotiniais rinkimais 4 metams pagal proporcinę rinkimų sistemą.
Vykdomoji valdžia
Vykdomoji valdžia priklauso ministrui pirmininkui ir jo skiriamai Ministrų Tarybai. Ministrą pirmininką, kuris turi būti sunitas, parlamento pritarimu skiria prezidentas, ministrus – ministras pirmininkas parlamento pritarimu. Vietos gyventojai renka municipalines tarybas, jos yra pavaldžios centrinei valdžiai. Ministrų Taryba vidaus reikalų ministro siūlymu gali paleisti municipalinę tarybą.
Teismų sistema
Yra 3 pakopų teismų sistema: pirmosios instancijos teismai baudžiamosioms ir civilinėms byloms, apeliaciniai ir kasaciniai teismai. Veikia religiniai, karo teismai, Konstitucinė Taryba, Aukščiausioji Gynybos Taryba.
Partijos ir profsąjungos
Svarbiausios politinės partijos:
Svarbiausias profsąjungų susivienijimas – Visuotinė dirbančiųjų konfederacija, įkurta 1958 m., vienija 150 profsąjungų.
Ginkluotosios pajėgos
Libano ginkluotosios pajėgos komplektuojamos iš savanorių ir šauktinių nuo 18 metų; šauktiniai tarnauja 12 mėnesių. Vyriausiasis vadas – prezidentas.
2004 m. sausumos pajėgas (70 000 žmonių) sudarė 11 mechanizuotų ir viena Respublikos gvardijos brigada, 5 specialiųjų pajėgų, 1 oro erdvės gynybos, 1 desantinis, 1 artilerijos pulkas; paramos daliniai – po 1 medicinos, paramos, logistinės paramos, karinės policijos brigadą. Sausumos pajėgos turėjo 379 tankus, 1493 šarvuočius, 151 velkamosios, 12 zenitinės artilerijos pabūklų, 23 reaktyvinės salvinės ugnies sistemas, 24 sraigtasparnius.
Karinės oro pajėgos (1000 žmonių) turėjo 16 sraigtasparnių.
Sukarintose vidaus saugumo pajėgose tarnavo 13 000 žmonių.
Libane yra Jungtinių Tautų laikinųjų pajėgų karių kontingentas. Dėl 2006 m. vasarą įvykusio Izraelio ginkluotųjų pajėgų ir Libane įsikūrusios palestiniečių radikaliųjų musulmonų Hezbola grupuotės ginkluoto konflikto Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos 2006 m. rugpjūčio mėn. rezoliucija kontingentą numato padidinti iki 15 000 žmonių (įgyvendinta iš dalies).
Libano karinės išlaidos – 540 mln. JAV dolerių, 3,1% BVP (2004 m.).
HD 8535 b
HD 8535 b – egzoplaneta, skriejanti apie F spektrinės klasės žvaigždę HD 8535, esančią Fenikso žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 180,3 šviesmečio (55,3 parseko).
HD 8535 b yra dujinė milžinė. Planetos masė siekia 0,68 Jupiterio masės (216 kartų masyvesnė už Žemę), o spindulys – apytikriai 1,25 karto didesnis nei Jupiterio. Apie savo žvaigždę planeta apskrieja per maždaug 1313 parų, jos orbitos spindulys – 2,45 av, o ekscentricitetas – 0,15. HD 8535 b pusiausvyros temperatūra – 188,3 K.
Apie HD 8535 b atradimą pranešta 2009 m. Planeta aptikta Čilėje esančioje La Siljos observatorijoje, taikant radialinių greičių metodą. HD 8535 b yra vienintelė šioje sistemoje atrasta planeta.
Nausodžio II piliakalnis
'''Nausodžio, Varkalių piliakalnis II, vad. Pilale''' – piliakalnis, esantis Varkaliuose (Nausodžio sen.), Plungės rajone, archeologijos ir mitologijos paminklas (kultūros paminklų sąrašo Nr. AR786, u. k. 5472 ).
Piliakalnis tirtas 2007, 2013 m. Datuojamas I tūkstantmečiu – XIII a. Pasakojama apie kalne paslėptus turtus ar čia buvusią šventovę, be to, nurodoma jog ant kalno savo vardines švęsdavo ir koncertus rengdavo Plungės kunigaikštis Mykolas Oginskis.
miniatiūra|220px|left|Paminklo ženklas miniatiūra|220px|left|Vaizdas iš priešingos pusės (vakarų), nuo pirmojo piliakalnio
Piliakalnis pasiekiamas iš kelio, Varkaliuose pasukus į šiaurės vakarus, į Ramunių gatvę. Tiesiai pavažiavus apie 1,3 km, pasiekiama sodyba, kurios prieigose, kairėje, įrengta automobilių sustojimo ir atokvėpio aikštelė su infrastruktūra, informaciniu stendu. Miškingame šlaite įrengtu pėsčiųjų taku nusileidžiama į atvirą Babrungo slėnį, kuriame atsiveria piliakalnis – lapuočiais medžiais apaugusi atskira kalva, pažymėta paminklo ženklu. Čia vedantis takas per medinį tiltelį kerta išvalyto upelio vagą. Kitame piliakalnio krašte (pietvakarų pusėje) atsiveria šalia, už 200 m, stūksantis pirmasis Nausodžio piliakalnis. Priešingame upės krante, maždaug už 700 m, yra Gandingos piliakalnis.
Bristolio tema
Bristolio tema – tai linijos išlaisvinimo temos variantas, kai toliašaudė figūra, judėdama linija, atlaisvina kelią po jos, ta pačia kryptimi judėsiančiai kitai figūrai. Figūra, atlaisvinusi kelią, paprastai, tolimesniame žaidime nedalyvauja.
Kai ši tema išreiškiama juodosiomis figūromis turime juodąjį Bristolį. Šachmatų uždavinyje vienu metu gali būti panaudotos baltojo ir juodojo Bristolio temos.
Pati tema, laikui bėgant, kito. Buvo sukurta uždavinių, kuriuose nebebuvo griežtai laikomasi pirminių reikalavimu. Uždavinys, kuris sukurtas pilnai prisilaikant Bristolio temos pirminių reikalavimų vadinamas grynuoju Bristoliu.
Istorija
Temai pradžią davė anglų šachmatų kompozitoriaus 1861 m. Bristolyje vykusiame turnyre Frenko Hilio sukurtas uždavinys. Iš čia ir temos pavadinimas.
Savitumai
Tipinę Bristolio temą sudaro valdovė ir kita toliašaudė figūra, paprastai bokštas arba rikis. Tai dviejų ėjimų tema. Jos panaudojimas uždavinyje reikalauja tam tikros vietos šachmatų lentoje, o tai sumažina galimų laukelių skaičių kitoms temoms.
Bėgant metams, kai dviejų ėjimų uždaviniuose vienintelio teminio varianto pradėjo nepakakti, Bristolio tema, pradėjo keistis. Uždaviniai pradėti skirstyti, atsižvelgiant į Bristolio temos reikalavimų laikymasi. Tie, kurie sudaryti, prisilaikant jų, pavadinti grynojo Bristolio uždaviniais.
Grynojo Bristolio tema nustato, kad priekinė figūra juda vieninteliu tikslu: atlaisvinti liniją, eisiančiai po jos figūrai. Ji neskirta saugoti laukelių aplink juodųjų karalių ir neturi dar ko nors kompozicijoje keisti, o tik sudaryti galimybę kitai figūrai laisvai judėti atlaisvintąją linija ta pačia kryptimi. Daugelio ėjimų ir trijų ėjimų uždaviniuose Bristolio tema turi mažesnę įtaką turiniui.
Uždavinių pavyzdžiai
Juodojo Bristolio tema Koco ir Kockelkorno uždavinyje panaudojama juodųjų gynybai Po 1. d3 baltieji grasina 2. Re4 ir toliau su žirgu matuoti karalių laukeliuose c4 ir g4. Juodieji ginasi juoduoju Bristoliu 1… Bh8! 2.Re4 V.g8!. Tiesa, apsigina laikinai, nes po 3. Rb2 jie patenka į cugcvangą ir tenka valdove pasitraukti. Juodasis Bristolis paplito tarp sutarto mato uždavinių.
M. Vukčevičiaus uždavinyje Bristolio tema sutinkama du kartus. Klaidinančiame pėdsake panaudota viena pora Bristolio figūrų: rikio ir valdovės, o sprendinyje kita pora – bokšto ir valdovės.
I. Kisio uždavinyje taip pat sutinkame du Bristolius: vieną klaidinančiame pėdsake, kitą – sprendinio variante, tačiau baltieji neprisilaiko grynojo Bristolio reikalavimo, kad figūra atlaisvinusi liniją, toliau nebedalyvautų žaidime. Abiem atvejais bokštai grasina matu, ko pagal grynojo Bristolio temos reikalavimus neturėtų daryti.
{|
Paplitimas
Šią temą šachmatų kompozitoriai naudoja, kurdami :tiesioginius, sutarto mato , atvirkščio mato , sutarto atvirkščio mato , serijinių ėjimų , retro šachmatų uždavinius ir etiudus.
{|
Nuorodos
Bristolio temos uždaviniai
[https://www.ozproblems.com/problem-world/bristol Peter Wong. Bristol (en)]
Lertajus
Lertajus (( arba Phaya Lerthai) g. ? – m. 1323 m.) – Fraruangų dinastijos ketvirtasis Sukotajaus karalystės karalius, karaliaus Ramkhamhaengo sūnus.
Gyvenimas ir valdymas
Mažai žinomą apie šį karalių. Karalius Lertajus nesugebėjo išsaugoti savo tėvo iškovotų teritorijų. Lertajui paveldėjus sostą, Pegu karalius Varerus (Wareru) nutraukė draugiškus santykius su Sukotajaus karalyste ir užėmė Tavojų bei Tanintairį. Vėliau karaliaus Lertajus bandymas atsikovoti šiuos miestus buvo nesėkmingas. Po karaliaus mirties sostą paveldėjo Lertajaus pusbrolis Nguanamomas.
Transoksiana
thumbTransoksiana − istorinis regionas tarp Amudarjos ir Syrdarjos upių, Turkestano pietinė dalis. Dabar jį sudaro Uzbekistanas, Tadžikistanas ir Kazachstano pietiniai rajonai. Pavadinimas kilęs iš lotynų kalbos ( − už Okso). Arabiškai vadintas Mavaranachras ( − užupis), Persiškas pavadinimas buvo Fararudas, kinai regioną žinojo kaip Hedžong ( − tarp upių). Senovės Irane šis regionas buvo vadinamas Turanu, minėtas persų epe Šachnamėje.
Regione yra du istoriniai-kultūriniai regionai. Rytinėje dalyje Zeravšano upės slėnis sudarė Sogdo regiono branduolį, vakarinėje dalyje Amudarjos delta − Chorezmo. Pagrindiniai miestai − Samarkandas, Buchara, Chiva, Chudžandas, Turkistanas.
Dino Risi
Dino Rizi (, 1916 m. gruodžio 23 d. – 2008 m. birželio 7 d.) – italų kino režisierius.
Biografija
Dino gimė Milane ir turėjo vyresnį ir jaunesnį brolius, kurie taip pat dirbo kino srityje.
1946 m. Rizi savarankiškai sukūrė keletą dokumentinių filmų, vienas kurių („Barboni“) pelnė apdovanojimą Venecijos kino festivalyje. Dokumentiniai ir trumpo metražo filmai buvo jo pagrindine sritimi iki 1953 m., kuomet jis nufilmavo pirmą pilnametražį filmą „Il viale della speranza“.
Nors Rizi kūrė daugiausia komedijas, jo žinomiausiu filmu tapo drama „Moters kvapas“ su Vittorio Gassman (1974). Filmas pelnė 2 Oskaro nominacijas (geriausias užsienio filmas ir geriausias scenarijus).
2002 m. jis pelnė Auksinį liūtą už indėlį į kinematografiją. 2010 m. Venecijos kino festivalyje, Italijos komedijų retrospektyvoje, tarp kitų buvo parodyti ir 2 Rizi sukurti filmai. right|thumb
1997 m. pasaulio rankinio čempionatas
1997 m. pasaulio rankinio čempionatas – 15-asis pasaulio rankinio čempionatas, kuris vyko 1997 m. gegužės 16 - birželio 1 dienomis Japonijoje. Tai pirmasis pasaulio čempionatas surengtas ne Europoje. Antrą kartą istorijoje laimėjo Rusijos rinktinė. Varžybos vyko trijuose miestuose: Kumamote, Jamagoje ir Jatsušire.
Čempionate pirmą kartą dalyvavo Lietuvos rinktinė.
A grupė
<HR>
Libano švietimas
thumb|250px|Libanas thumb|Libano amerikiečių universitetas thumb|Beiruto armėnų Haigaziano universitetas Libano švietimas – Libano, valstybės Artimuosiuose Rytuose, rytinėje Viduržemio jūros pakrantėje, švietimo sistema.
Švietimo sistema
Libano švietimo sistemai vadovauja Švietimo, Kultūros ir aukštojo mokslo bei Profesinio ir technikos rengimo ministerijos. Nuo 1946 m. arabų kalba privaloma visose bendrojo lavinimo mokyklose. 1960 m. įvestas nemokamas pradžios mokslas, nuo 1987 m. pradžios mokslas privalomas. Bendrojo lavinimo mokyklos yra viešosios, privačios ir iš dalies privačios, dažniausiai parapinės. Mokymo programą nustato Švietimo ministerija, ji privaloma visoms mokykloms.