cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vengriai
Vengriais vadinami kaimai:
Vendrė
Vendrė – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 15 km nuo Daugėlaičių, 1 km į pietus nuo Tyrulių, šalia Tyrulių pelkės.
Naujos Jokintonys
Naujos Jokintonys  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gervėčių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 10 km į rytus nuo Astravo, 8 km į pietus nuo Gervėčių. Per kaimą eina Rimdžiūnų–Zabelinos kelias.
Viga
Viga  – upė Rusijoje, Kostromos srityje; Unžos dešinysis intakas (Volgos baseinas). Prasideda Galičo aukštumoje, Čuchlomos rajone, į pietus nuo Kurianovo kaimo. Teka miškingomis vietomis į šiaurės rytus. Vaga vinguriuota, sekli, akmeninga. Įteka į Unžą 342 km nuo jos žiočių, ties riba su Vologdos sritimi.
Didžiausi intakai: Ida, Vochtoma (kairieji), Melša, Kistė (dešinieji). Viga laikosi užšalusi nuo lapkričio iki balandžio pradžios. Upę maitina daugiausia lietaus ir sniego tirpsmo vandenys. Naudota miško plukdymui.
Pagrindinė gyvenvietė prie upės – Sudajus.
Hafizula Aminas
Hafizula Aminas (PS حفيظ الله امين; ‎1929 m. rugpjūčio 1 d. – 1979 m. gruodžio 27 d.) – Afganistano prezidentas ir ministras pirmininkas, vadovavęs trumpą laiką 1979 m.
Trajonas
Trajonas  – miestelis JAV, Šiaurės Karolinos valstijos pietvakariuose. Gyventojų 1,6 tūkst. (2010 m. duomenys). Įsikūręs ant Mėlynojo kalnagūbrio atodangos. Tarp gyventojų populiarūs lauko užsiėmimai, tokie kaip jodinėjimas ar vaizduojamieji menai.
Hafizula Aminas
Biografija
Hafizula Aminas gimė 1929 m. rugpjūčio 1 d. Pagmane. Jis buvo kilęs iš gilzajų. Jis mokėsi Kabulo universitete ir po to mokslus užbaigė Kolumbijos universitete JAV. Grįžęs į Afganistaną dirbo mokytoju, priklausė „Bundačio jaunimo“ reformistų draugijai. 1963 m. įstojo į įsteigtą marksistinę Afganistano liaudies demokratinę partiją (ALDP). Jis organizavo 1978 m. balandžio 27 d. perversmą, nuvertusį prezidento Muhamedo Daudo valdžią. Kartu su prezidentu paskelbtu Nur Muhamedu Tarakiu jis susidorojo su oponuojančios „Vėliavos“ frakcijos partijos nariais. Hafizula Aminas buvo paskelbtas pavaduojančiu ministru pirmininku, jo įtaka augo ir 1979 m. kovo 27 d. Tarakis perleido jam ministro pirmininko postą. Tuo metu Afganistane buvo nestabilu dėl visuomenės pasipriešinimo marksistinėms reformoms.
Trajonas
Istorija
Trajono viršukalnė ir miestelis pavadinti Šiaurės Karolinos buvusio gubernatoriaus Viljamo Trajono (William Tryon), poste buvusio 1765–1771 m., garbei už jo inicijuotas derybas dėl taikos su čerokiais kruvinuoju laikotarpiu Prancūzų ir indėnų karų metu.
Hafizula Aminas
Biografija
1979 m. rugsėjo 14 d. Hafizula Aminas pašalino Tarakį iš valdžios, pasiskelbė prezidentu. Jis pasirodė besantis dar didesnis tironas nei Tarakis. Per savo asmeninę policinę Nacionalinę Organizaciją Revoliucijai Ginti jis žiauriai susidorojo su oponentais. Islamiška opozicija pradėjo pereiti į ginkluotą organizuotą pasipriešinimą. TSRS buvo bijoma, kad ši vyriausybė neišsilaikys, o Hafizula Aminas bandė užmegzti ryšius su JAV ir Pakistanu. Tuo metu buvo pagrobtas ir nužudytas JAV ambasadorius Afganistane Adolfas Dabsas. JAV iškart nutraukė bet kokią paramą Afganistanui, TSRS ragino Hafizulą Aminą švelninti marksistines reformas, ką Hafizula atsisakė padaryti. Slaptai prie sienos su Afganistanu sukaupus kariuomenę TSRS 1979 m. gruodžio 24 d. pradėjo karinę invaziją į šalį. Hafizula Aminas buvo nužudytas gruodžio 27 d. vidaus sukilimo metu, prezidentu patvirtintas Babrakas Karmalis.
Palestina (Astravas)
Palestina  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gervėčių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 22 km į šiaurės rytus nuo Astravo, 8,5 km nuo Gervėčių. Kaimas yra Ašmenos upės kairiajame krante, pasiekiamas keliuku iš Šveilionių.
Vengriškis
Vengriškis – viensėdis Kupiškio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Skapiškio, prie kelio.
Pėteraičiai (Pilkalnio apskritis)
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Pėteraičių kaimo bendruomenė 1931 m. Minimi nuo 1539 m. Istoriniai pavadinimo rašybos variantai: Petreytzschen, Petraitschen, Petreytschen, Peteraitschen. 1785 m. buvo mišrusis kaimas su 9 ugniakurais, 1823 m. – mišrusis 9 sodybų kaimas su 62 gyventojais. 1723–1818 m. priklausė Įsruties apskrities Užpjaunių domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai. Tikintieji priklausė Pilkalnio evangelikų liuteronų parapijai. 1874 m. apskrityje įsteigtas Užpjaunių valsčius, kuriam priklausė ir Pėteraičių kaimo bendruomenė. Kaime buvo mokykla, vėjo malūnas, vėjo jėgainė.
Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.
Vengerinė
Vengerinė – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Žiobiškio, tarp Vingerinės (Žiobiškio tvenkinio) ir Skardupio (Vengerinės tvenkinio).
Lyksūdės vandens malūnas
Lyksūdės vandens malūnas – vandens malūnas su technologine įranga, stovintis Skuodo rajone, Šačių seniūnijoje, Lyksūdės kaime, 3 km į šiaurės vakarus nuo Šačių, prie Šatos upelio. Šalia praeina kelias, greta telkšo Lyksūdės tvenkinys. 1997 m. malūnas įrašytas į LR Kultūros vertybių registrą.
1830 m. malūnas pastatytas pagal tipinį projektą. Jis turi romantizmo stiliaus bruožų, yra stačiakampio plano simetriškas statinys. Vidaus erdvė padalinta į gyvenamąsias ir ūkines patalpas. Gamybinėms reikmėms panaudota pastogė ir rūsys. Į malūno užtvanką atsuktas statinio galinis šiaurinis fasadas. Vanduo į užtvanką patekdavo iš kitoje kelio pusėje esančio tvenkinio. Šioje vietoje pylime dabar įrengtas kelio tiltas. Norint sumalti per dieną pūdų grūdų,  vanduo turėdavo pasiekti ne mažesnį kaip metro aukštį, bet vasarą dažniausiai vandens trūkdavo.
Pastato pamatai ir sienos iš akmens mūro. Stogas dvišlaitis, virš galinio šiaurinio fasado – pusvalminis, dengtas šiferiu (seniau buvo dengtas čerpėmis). XX a. 4 dešimtmetyje stogo plokštumose pristatytos medinės, simetriškos viena kitai mansardos („salkos“), turinčios po du naujesnės konstrukcijos langus ir po vieną mažą langelį.
Gyvenamosioms patalpoms būdingas senasis išplanavimas, primenantis XIX a. žemaičių trobos patalpų išdėstymą, kai trobos centre būna įrengtas didžiulis ugniakuras – virenė, skirianti priemenę į 2 dalis, kiekvieną su savo durimis į lauką ar prieangį. Priemenės ir virinės grindys – plūkto molio. Be išplanavimo, atskiros interjero detalės - durys su vyriais ir rankenomis, kai kurių langų rėmų konstrukcijos taip pat turi išliekamąją vertę. Gamybinės patalpos išlikusios nepakitusios.
Ponys
Ponys  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gervėčių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 20 km į šiaurės rytus nuo Astravo, 6 km nuo Gervėčių, Ašmenos upės dešiniajame krante, pamiškėje. Kaimas gatvinis.
XIX a. buvo dvaro valda.
Veniai
Veniai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, prie kelio, 9 km į pietvakarus nuo Užvenčio. Į vakarus nuo kaimo telkšo Venių ežeras, yra Venių kaimas Telšių rajone.
Veniai (Telšiai)
Veniai – buvęs kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Pavandenės. Rytinė kaimo dalis yra Kelmės rajone.
Venslaviškiai
Venslaviškiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Velžio.
Venteleriškės
Venteleriškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Magučių.
Vendžioniškė
Vendžioniškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km nuo Rimšės.
Istorija
XX a. pr. pateko į Novoaleksandrovsko apskritį, Rimšės valsčių. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Rimšės valsčius).
Vepai
Vepai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Karsakiškio.
Sakalaičiai
Sakalaičiai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gervėčių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 18 km į šiaurės rytus nuo Astravo, 4 km nuo Gervėčių. Praeina Gervėčių–Mažų Jacinų keliukas. Kaimas gatvinis.
Verbalaukis
Verbalaukis – viensėdis Širvintų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Variekos.
Laurynas Birutis
Laurynas Birutis (g. 1997 m. rugpjūčio 27 d.) – Lietuvos krepšininkas, rungtyniaujantis Kauno „Žalgirio“ klube, vidurio puolėjo pozicijoje.
Karjera nuomos pagrindais
Balandžio 14 d., po dominuojančio sezono NKL, kuriame rinko 17,4 taško, 9 atk. kamuolių, 1,4 rez. perdavimo ir 2 blokų vidurkius, Birutis buvo pakviestas prisijungti prie Prienų–Birštono „Vytauto” komandos Lietuvos krepšinio lygos (LKL) turnyre. Birutis debiutavo balandžio 15 d., pelnydamas 17 taškų ir atkovodamas 4 kamuolius, bet jo komanda nusileido 92–89. Po dviejų dienų jis pasiekė pirmą pergalę LKL (96–89 prieš Klaipėdos „Neptūną“) ir buvo antras geriausias žaidėjas su 19 taškų ir 6 atkovotais kamuoliais.
2017–2018 m. sezonui buvo paskolintas „Šiaulių“ klubui, pasižymėjo labai rezultatyviu žaidimu (35 taškai, 11 atkovotų kamuolių, 2 rez. perdavimai, 1 blokas) 2018 m. Karaliaus Mindaugo taurės ketvirtfinalyje prieš „Žalgirį“. LKL rungtynėse žaidėjas taip pat buvo labai rezultatyvus (vid. 14,9 tšk., 11 atkovotų kamuolių), dėl ko buvo išrinktas LKL sezono MVP ir geriausiu jaunuoju žaidėju, be to, padėjo „Šiauliams“ iš lentelės galo pakilti į 5 vietą.
Debiutas Eurolygoje
2018–2019 m. sezone atstovavo „Žalgirio“ pagrindinei komandai, sezono pradžioje patyrė traumą, kurią kentėdamas žaidė pusę sezono, negalėjo tinkamai treniruotis.
Karjera užsienyje
2020 m. rugpjūčio pabaigoje pasirašė dvejų metų sutartį su Ispanijos Santjago de Kompostelos „Obradoiro CAB“ klubu, žaidžiančiu ACB lygoje.
Sugrįžimas į Eurolygą
2022 m. birželio pradžioje sugrįžo į Kauno „Žalgirį" ir pasirašė dvejų metų sutartį.
Lietuvos jaunimo ir vyrų rinktinės
Laurynas Birutis su Lietuvos jaunučių iki 16 m. rinktine dalyvavo 2013 m. Europos čempionate Ukrainoje, su U-18 rinktine laimėjo bronzą 2015 m. Europos čempionate Graikijoje, o su U-20 rinktine – sidabrą 2016 m. Europos čempionate Suomijoje. 2017 Europos čempionate Kretoje, buvo antras naudingiausias turnyro žaidėjas.
2018 m. vasario 26 d. Birutis debiutavo Lietuvos nacionalinėje rinktinėje, rungtynėse prieš Kosovą pelnydamas 8 taškus ir atkovodamas 6 kamuolius. 2020 m. vasario mėnesį gavo dar vieną galimybę pasirodyti Lietuvos vyrų rinktinėje – žaidė rungtynėse prieš Čekiją, kur per penkiolika minučių pelnė 17 taškų.
Svirtiškės
Svirtiškės  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gervėčių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 14 km į rytus nuo Astravo, 10,5 km į pietus nuo Gervėčių. Praeina vieškelis Dailidėlės–Varakumščyzna.
Verbylai
Verbylai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Giedraičių.
Verbiliškiai
Verbiliškiai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Peliškių.
Verbiciškės
Verbiciškės – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Žilinų, netoli Lieluko ežero ir upelio. Išlikusi 1 sodyba.
Subeliai
Subeliai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gervėčių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 10 km į rytus nuo Astravo, 6 km į pietvakarius nuo Gervėčių, prie Aluošios upelio.
Muhamedas Nadžibula
Muhamedas Nadžibula (PS نجیب ﷲ احمدزی‎; ‎1947 m. vasaris – 1996 m. rugsėjo 27 d.) – Afganistano prezidentas, vadovavęs 1986−1992 m.
Biografija
Muhamedas Nadžibula gimė ‎1947 m. vasarį Gardeze. Jis buvo kilęs iš gilzajų. 1964−1975 m. jis studijavo medicinos mokslus Kabulo universitete, tačiau niekuomet nedirbo gydytoju. 1965 m. jis įstojo į marksistinę Afganistano liaudies demokratinę partiją (ALDP). Dėl savo politinės veiklos buvo du kartus įkalintas. 1977 m. tapo partijos Centrinio komiteto nariu. Po 1978 m. perversmo, kai komunistai užėmė valdžią Afganistane, Nadžibula tapo Revoliucijos Tarybos nariu. Partijos „Liaudies“ frakcija paskubėjo pašalinti konkuruojančios „Vėliavos“ frakcijos narius, kuriems priklausė Nadžibula. Jis buvo paskirtas ambasadoriumi Irane, greitai pašalintas iš šio posto apkaltinus sąmokslu ir pabėgo į Rytų Europą. 1979 m. TSRS karinės invazijos metu „Liaudies“ frakcijos prezidentas Hafizula Aminas buvo nužudytas ir valdžia perduota „Vėliavos“ frakcijos nariams. Grįžęs Nadžibula 1980 m. paskirtas slaptosios policijos viršininku. Jis pagarsėjo žiaurumu, nesiskaitymu su priemonėmis, kaltintas dešimčių tūkstančių afganistaniečių areštais, žudynėmis ir kankinimais. TSRS „patarėjai“ Afganistane buvo patenkinti jo darbu ir matė jame pakaitalą neefektyviam kovose su mudžahedais prezidentui Babrakui Karmaliui. 1986 m. Karmaliui atsisakius posto prezidentu buvo patvirtintas Nadžibula.
Verbūnai (Utena)
Verbūnai – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 14 km nuo Spitrėnų.
Muhamedas Nadžibula
Biografija
Tapęs prezidentu Nadžibula prižiūrėjo naujos Afganistano konstitucijos sudarymą, kuria buvo praplėstos piliečių teisės, bet realiai jis kontroliavo policiją, kariuomenę ir valdė jėga. 1987 m. mudžahedams pasiekiant vieną pergalę po kitos Nadžibula siūlė susitaikyti, tačiau sukilėliai atmetė šiuos pasiūlymus. Taip pat dėl finansinės naštos ir bręstančios revoliucijos namie TSRS informavo, kad iki 1989 m. atitrauks savo kariškius iš Afganistano. Greitai paaiškėjo, kad Nadžibulos valdžia vos laikosi. 1990 m. jis vos išvengė perversmo, organizuoto jo paties gynybos ministro. Per JTO Nadžibula bandė tartis su mudžahedų grupuotėmis, bet nesėkmingai. 1992 m. kovą vyriausybei atsidūrus prie žlugimo ribos ir Kabule trūkstant maisto ir kuro Nadžibula atsistatydino iš prezidento pareigų. Kitą mėnesį jis buvo pašalintas iš partijos ir 1992 m. balandžio 17 d. prisiglaudė JTO būstinėje Kabule, kur išbuvo beveik kaliniu iki 1996 m. rugsėjo 28 d., kai Kabulą užėmus Talibanui jis buvo pakartas kartu su broliu, o kitą dieną pakarti jo sekretorius su sargybiniais. Požiūris į Nadžibulą, kaip į brutalų sovietinių okupantų rėmėją, Afganistane buvo labai neigiamas, bet po 2001 m. nuvertus Talibano valdžią buvo prisimintos jo pastangos taikytis su mudžahedais, rasta teigiamų veiklos požymių.
Verbuvka
Verbuvka – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Kurklių.
Trakeliai (Astravas)
Trakẽliai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gervėčių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 12,5 km į pietryčius nuo Astravo, 15,5 km į pietus nuo Gervėčių. Praeina Astravo–Salų plentas.
Istorija
XIX a. buvo du Trakelių kaimai ir du palivarkai, priklausę Daukšiškių seniūnijai (Salų valsčius). Apie 1900 m. kaime gyveno nemažai lietuvių.
Verbiškės (Vilnius)
Verbiškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km nuo Ažulaukės.
Istorija
Šalia gyvenvietės aptiktos Verbiškių I, Verbiškių II, Verbiškių III, Miškinių I, Miškinių II, Miškinių III, Miškinių IV ir Užuežerės senovės gyvenvietės. 1998 m. tyrinėta Miškinių II gyvenvietė ir datuota ankstyvojo neolito pabaiga – viduriniuoju neolitu ir priskirta Narvos kultūrai.
Vysoka Vieso akmuo
Akmuo guli miške, netoli nuo kelio tarp Pietšvaldo ir Vysoka Vies kaimų. Tai kerpėmis apaugęs įvairiagrūdis granitas su kvarco priemaišomis. Iškilęs virš žemės paviršiaus 0,9 m; jo apimtis – 9,10 m. Paviršius išraižytas išilginėmis ir skersinėmis linijomis, išlikusios ir taškinės duobutės. Manoma, kad senovėje tarnavo aukuru: ant jo buvo aukojami arkliai, iškapoti grioveliai buvo skirti kraujui nutekėti. Riedulį kažkas nesėkmingai bandė suskaldyti – matosi pleištų paliktos žymės.
Nuo 1961 m. akmuo saugomas valstybės.
Ostruvas (Starė Juchai)
Ostruvas (, (pasen.)) – kaimelis šiaurės–vakarų Lenkijoje, Varmijos Mozūrų vaivadijos Luko apskrities Starė Juchai valsčiuje. Išsidėstęs Oršyšo ežero šiauriniame krante, nutolęs 19 kilometrų į vakarus nuo apskrities centro Luko. Administraciškai pavaldus Skomack Vielki šaltyšijai.
thumb|left|Prie kaimelio telkšantis Oršyšo ežeras
Istorija
Žinomas Ostrovo vardu nuo 1785 m., dar prieš 1912 m. buvo vadinamas Adlig Verder, vėliau tiesiog Verder. 1874 m. buvo įjungtas į naujai sukurtą Neuhoff prūsišką valsčių, kuris priklausė Rytprūsių Gumbinės apygardai (vėliau Alnaštyno apygardai). 1905 m. Adlig Verder dvaro teritorijoje gyveno 65 kaimiečiai. 1928 m. kaimelis buvo įjungtas į Adlig Vola kaimo sudėtį.
Po Antrojo pasaulinio karo visa pietinė Rytprūsių dalis įėjo į Lenkijos sudėtį. Kaimelis vėl tapo savarankišku ir jam gražintas Ostruv vardas. Iki 1998 m. jis buvo priskirtas Suvalkų vaivadijai, vėliau – Varmijos Mozūrų vaivadijai.
Pablindžių ežeras
Pablindžių ežeras  – ežeras šiaurės rytų Lenkijoje: Varmijos Mozūrų vaivadijos Geldapės apskrities Dubininkų valsčiuje.
Aprašymas
Pablindžių ežeras priklauso Romintos girios kraštovaizdžio parkui. Vandens paviršius tyvuliuoja 254,7 m v. j. l.; tai aukščiausiai išsidėstęs ežeras Mažojoje Lietuvoje ir lenkiškoje Suvalkijos dalyje. Išteka upė Šinkūnė. Šiaurės vakaruose išsidėstęs Pablindžių kaimas, o šiaurės rytuose telkšo Mažasis Pablindžių ežeras (4,25 ha ploto). Pietvakariuose iškilusi 278 m kalva, tarpukario žemėlapiuose pažymėta kaip Piliakalnis.
Ledyninės kilmės luistinis ežeras, forma primenantis keturlapį žiedą, ištįsusį šiaurės–pietų kryptimi (maksimalus ilgis 1450,0 m; o didžiausias plotis – 700,0 m). Vandens telkinys beveik visu kontūru apaugęs krūmokšniais, jo pietinė dalis gilesnė, o šiaurėje dugnas tėra 0–5 m gylyje. Paplitę vėžiagyviai, daugiausiai žymėtieji vėžiai ir rainuotieji vėžiai. Pavadinimas kelis kartus keistas: ilgą laiką buvo Pablindžių ežeras ; 1936–1938 m. žinomas patikslintu pavadinimu kaip ; o 1938–1945 m. pervadintas į ; vėliau atstatytas dabartinis vandenvardis. Vokiškas naujadaras Zoll–See atsirado dėl tarpukariu per vandens telkinį ėjusios valstybinės sienos Vokietija–Lenkija. Lituanistas Algis Uzdila mano, kad teisingiau jį vadinti Pablandžių ežeru (pagal Pablandžių kaimą; siejant su liet. būdvardžiu blandus „tirštas; tamsus, apsiblausęs, neaiškus“ arba veiksmažodžiu blandžiuoti „niaukstytis“).
Orliniecas (Dubininkai)
Aprašymas
Kaimas įkurtas 1841 m. rugsėjo 23 d. buvusio dvaro vietoje. 1874 m. tapo to paties pavadinimo prūsiško valsčiaus centru Geldapės apskrityje, 1910 m. jame registruoti 37 gyventojai. Nuo tuometinės Vokietijos–Lenkijos karalystės sienos kaimas buvo nutolęs vos 600 m, aplinkinis kraštas garsėjo kontrabanda. 1928 m. Adlersfeldė įėjo į Golubynės valsčiaus sudėtį. Iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos tikintieji evangelikai liuteronai buvo priskirti Žydkiemio parapijai, o katalikai – bažnyčiai Geldapėje. Pokaryje evangelikai liuteronai priklauso Geldapės parapijai, o katalikai meldžiasi Žydkiemio bažnyčioje.
Piliakalnis
Maždaug pusiaukelėje tarp Golubės ir Pablindžių kaimų iškilusi 278 m aukščio kalva. Archeologų nuomone – tai jotvingių piliakalnis, datuojamas X–XIII amžiumi. Objektas dviejų lygių, viršutinė aikštelė kartu su apsauginiu pylimu galutinai sugadinta įrengus evangelikų kapines, kurių išmatavimai: 22 m (ŠV–PR kryptimi) X 8 m (ŠR–PV kryptimi). Papėdėje apsauginių pylimų pėdsakų neaptikta. Tiesiant kelią prieš Antrąjį pasaulinį karą, piliakalnis šiaurės–vakarinėje pusėje dalinai buvo nukastas. Literatūroje žinomas nuo XIX amžiaus, to meto žemėlapiuose buvo žymimas kaip Pilluckalnis.
Verganiškės
Verganiškės – viensėdis Trakų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Ismonių.
Nasrula
Nasrula (‎1874 m. – 1920 m.) – Afganistano emyras, valdęs vieną savaitę per 1919 m.
Biografija
Nasrula buvo antrasis Abdur Rahmano, Afganistano emyro Dosto Muhamedo anūko, sūnus. Jis gimė 1874 m. Turkestane, tuomet valdytame Rusijos imperijos, kur jo tėvas buvo pasitraukęs po kovų dėl sosto Afganistane. 1880 m. tėvui tapus Afganistano emyru, D. Britanijai buvo perduotos teisės reguliuoti valstybės užsienio politiką. Nasrula buvo nacionalistas ir uolus tikintysis, jis priešinosi britų kišimuisi. 1901 m. po tėvo mirties emyru tapo jo brolis Habibula. Jam valdant Nasrula įgavo didelę įtaką Afganistane. Jis buvo paskirtas armijos vadu ir ministru pirmininku ir netgi sosto įpėdiniu vietoj paties Habibulos sūnų. Nasrula nepritarė nuosaikiai ir taikingai Habibulos politikai santykiuose su britais, siūlė pinigų puštūnų gentims už Diurando linijos, kad jos maištautų prieš britus.
Prasidėjus Pirmajam pasauliniui karui, Nasrula palaikė provokišką politinę frakciją. Jį taip pat palaikė Habibulos sūnus Amanula, tačiau emyras neatsiliepė į Osmanų sultono kvietimą į džihadą prieš Britaniją. 1915 m. vokiečių-turkų misija apsilankė Afganistane ir 1916 m. emyras Habibula pasirašė Afganų-vokiečių draugystės aktą, tačiau po to sulaikė pasiuntinį ir aktas nenukeliavo į Berlyną. 1917 m. prasidėjus revoliucijoms Rusijos imperijoje, Nasrula ragino emyrą pradėti karą, bet Habibula irgi to nesiėmė. 1919 m. vasario 20 d. Habibula buvo nužudytas per pasikėsinimą, kuomet medžiojo kartu su Nasrula ir vyriausiuoju sūnumi Inajatula. Artimiausiame mieste Nasrula su Inajatulos sutikimu pasiskelbė emyru, tačiau žinioms pasiekus Kabulą, kitas Habibulos sūnus Amanula užsitikrino kariuomenės ir visuomenės paramą. Vasario 28 d. Nasrula, atvykęs į Kabulą, buvo priverstas atsisakyti sosto Amanulos naudai ir kovo 3 d. areštuotas apkaltinus organizavus pasikėsinimą į Habibulą. Jis buvo nuteistas kalėti iki gyvos galvos ir mirė 1920 m., tikriausiai nužudytas Amanulos nurodymu.
Babrakas Karmalis
Babrakas Karmalis (PS ببرک کارمل,; ‎1929 m. sausio 6 d. – 1996 m. gruodžio 3 d.) – Afganistano prezidentas, vadovavęs 1979−1986 m.
Biografija
Karmalis gimė ‎1929 m. sausio 6 d. Kabule. Jo tėvas buvo generolas majoras Muhamedas Huseinas, buvęs Paktijos provincijos valdytojas. Karmalis 1948 m. baigė Nidžato aukštąją mokyklą Kabule ir po to nebuvo priimtas į tesės ir politinių mokslų studijas Kabulo universitete dėl veiklos studentų organizacijose. 1951−53 m. jis mokėsi Teisės ir politikos mokslų kolegijoje ir buvo įkalintas dėl dalyvavimo politinėje studentų veikloje. Besimokydamas jis persiėmė marksistinėmis nuostatomis ir 1954 m. prisiėmė literatūrinį slapyvardį Babrakas, kas reikštų „darbo sūnus“. 1956 m. buvo išlaisvintas Muhamedo Daudo nurodymu, dirbo vertėju iš vokiečių ir anglų kalbų, 1957 m. atliko karinę tarnybą. 1960 m. baigė Teisės ir politinių mokslų kolegiją. 1961−1963 m. jis dirbo vertimų skyriuje prie Švietimo ministerijos ir Planavimo ministerijoje vis daugiau dalyvaudamas politinėje veikloje.
1964 m. Babrakas Karmalis buvo vienas Afganistano liaudies demokratinės partijos (ALDP) steigiamojo kongreso narių. 1965 m. partijai skilus jis vadovavo nusaikesnei „Vėliavos“ frakcijai. 1965 ir 1969 m. buvo išrinktas į Afganistano parlamento Liaudies rūmus. 1977 m. jo frakcija susijungė su „Liaudies“ frakcija taip suvienijant ALDP. 1978 m. Babrakas Karmalis buvo suimtas vyriausybės ir išlaisvintas po 1978 m. balandžio 27 d. įvykusio perversmo, per kurį marksistai nuvertė prezidento Muhamedo Daudo valdžią. Jis buvo išrinktas Revoliucijos Tarybos vicepirmininku ir pavaduojančiu ministru pirmininku. Babrakas Karmalis buvo vienu iš gabiausių oratorių ir sumaniausių afganų marksistų lyderių. 1978 m. liepą jis buvo paskirtas ambasadoriumi Čekoslovakijoje, po mėnesio atleistas apkaltinus sąmokslu prieš Revoliucijos Tarybą, pašalintas iš partijos. Jis pasitraukė į Maskvą. Tuo metu TSRS vadovybėje kilo didelis nepasitenkinimas Hafizulos Amino valdymu, kurį jie laikė didėjančio afganų pasipriešinimo komunistinei vyriausybei priežastimi. 1979 m. gruodžio 24 d. TSRS daliniai įsiveržė į Afganistaną su pretekstu apginti teisėtą vyriausybę. Gruodžio 27 d. buvo nužudytas Hafizula Aminas. Tą pačią dieną Babrakas Karmalis, kuris atvyko su TSRS kariuomene, paskelbtas Afganistano prezidentu.
Babrako Karmalio prezidentavimas buvo nesėkmingas, nepaisant jo pastangų įsiteikti islamistinėms Afganistano frakcijoms. Mudžahedų pasipriešinimas tik stiprėjo ir jis kuo toliau, tuo labiau buvo priklausomas nuo okupacinės kariuomenės paramos, o ne nuo savų afganistaniečių. Galų gale TSRS vadovybė nesibodėdama atvirai jį pradėjo kaltinti dėl užsitęsusio karo. 1986 m. lapkritį jis pasitraukė iš prezidento posto motyvavęs prasta sveikata. Po jo prezidentu tapo Muhamedas Nadžibula. Jis po to gyveno Maskvoje ir grįžo į Afganistaną 1992 m. žlugus komunistų režimui. Gyveno Mazari Šarife, kurį kontroliavo jo draugas generolas. Po to vėl išvyko į Maskvą, kur 1996 m. gruodžio 3 d. mirė nuo vėžio.
Vergučiai
Vergučiai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 9 km nuo Skapiškio.
Veriūgiškės
Veriūgiškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Degučių.
Verpikai (reikšmės)
Verpikais vadinama:
Matai-aidai
Matai-aidai – tai tokie šachmatų uždavinių (etiudų) matai,  kuriuose varžovo karaliui, matiniuose variantuose, stovint kitoje vietoje ir tos pačios spalvos laukeliuose, figūrų išsidėstymas aplink jį kartojasi.
Terminas aidas šachmatų uždaviniuose sutinkamas, aprašant įvairius šachmatų pozicijos pasikartojimus. Vienas jų, kai to paties uždavinio kito matuojančiojo varianto pabaigoje laukeliai aplink užpultą karalių, kontroliuojami analogiškai, nors veiksmas ir vyksta kitoje šachmatų lentos vietoje. Lyginamos bent dvi matinės padėtys. Viena jų kitos atžvilgiu vizualiai atrodo lyg būtų pastumta ar pasukta.
Matų aidų gali būti įvairių rūšių. Viena iš jų - chameleoninis matas-aidas. Taip vadinamas, kai karalius kitoje matinėje padėtyje matuojamas skirtingos spalvos laukelyje. Matai-aidai neretai kartu yra ir taisyklingieji ar grynieji matai.
Šachmatų kompozitoriai matus-aidus naudoja, kurdami etiudus ir įvairius sutarto, atvirkščio, refleksinio, retro ir tiesioginio mato uždavinius.
Lygiagretūs aidai
Tai tokie matai aidai, kurių pasikartojančios padėtys šachmatų lentoje yra vertikaliai ar lygiagrečiai, arba vienu metu ir abiem būdais, viena nuo kitos atitolusios tam tikru atstumu.
A ir B diagramose pateiktos Bo Lindgreno uždavinio dviejų variantų matinės padėtys. Abiejose figūrų išsidėstymas aplink juodųjų karalių pilnai sutampa, tačiau B varianto matinė padėtis yra nusileidusi viena gulstine žemiau, lyginant su A variantu. Be to, juodųjų karalius iš balto laukelio A matinėje padėtyje persikėlė į juodą laukelį B padėtyje. Tai lemia, kad matai Bo Lindgreno uždavinyje priskiriami chameleoninių matų-aidų grupei.
Kitos aidų formos
Pasikartojančios matinės padėtys gali susidaryti, pasukus matinę padėtį aplink ašį 90 ar 180 laipsnių kampu. Ašimi gali būti šachmatų lentos linijos: vertikalė, gulstinė, įstrižainė, ar lentos laukelis. Prie matų aidų priskiriamos veidrodinio atspindžio matinės padėtys.
Arpado Molnaro sutarto mato uždavinys turi keturis sprendinius ir dvi poras matų-aidų. Pirmosios poros antrojo sprendinio matinę padėtį gauname pasukdami aplink įstrižainės c8-f5 ašį pirmojo sprendinio matinę padėtį. Ketvirtojo sprendinio matinė padėtis yra trečiojo veidrodinis atspindys.
Verniejus (Trakai)
Verniejus – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Aukštadvario, prie Verniejaus ežero.
Verpėjai
Verpėjai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Naujamiesčio.
Tytuvėnų kapinių koplyčia
left|150px
Tytuvėnų kapinių koplyčia – viena iš kelių koplyčių, esančių Tytuvėnų miestelyje, Kelmės rajone. Koplyčia stovi katalikų kapinėse, jų šiaurės rytiniame pakraštyje, centrinio tako ašyje. Netoliese, 250 m į vakarus nuo šios koplyčios (už kapinių teritorijos) stovi Riomerių mauzoliejinė koplyčia.
Katalikų kapinės – didžiausios miestelyje. Kapinių koplyčia pastatyta miesto gyventojo Juozapo Kaminsko. Tai - keturkampis pastatas, 7,5x8,5 m dydžio, 9 m aukščio, iš akmens mūro, dengtas skarda. Joje palaidota Kaminskų šeima. Priekinės sienos pamato akmenyje (dešinėje nuo įėjimo durų) iškalta 1827 m. data. Koplyčia sutvarkyta, joje vyksta pamaldos per Visus šventuosius.
Žmonės pasakoja, kad iš bažnyčios į šią koplyčią veda požemiai.
Verpikai (Griškabūdis)
Verpikai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Griškabūdžio.
Le Monde
„Le Monde“  – prancūzų nacionalinis dienraštis, leidžiamas nuo 1944 m. Paryžiuje. Priklauso Prancūzijos žiniasklaidos grupei „Groupe Le Monde“. Leidžiamas nuo pat įsteigimo be pertraukų. Tai vienas iš svarbiausių ir plačiai gerbiamų laikraščių pasaulyje. Tiražas – apie 479 000 egzempliorių (2022).
2022 m. laikraščio tiražas siekė 479 243 egz. vienam leidimui, iš kurių apie 40 000 buvo platinami užsienyje. Nuo 1995 m. gruodžio 19 d. veikia internetinė laikraščio versija. Be 51 % valdomų nuosavybės teisių į „Le Monde diplomatique“, „Le Monde“ daugiau neturi nieko bendro su kitu panašų pavadinimą turinčiu laikraščiu, abu laikraščiai yra vienas nuo kito nepriklausomi.
Istorija
Dienraštį 1944 m. gruodžio 19 d., netrukus po Paryžiaus išlaisvinimo, paliepus Prancūzijos Respublikos laikinosios vyriausybės pirmininkui Šarliui de Goliui įsteigė Hubert Beuve-Méry. Pradėtas leisti vietoj laikraščio „Le Temps“.
Vergakiemis
Vergakiemis – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, už 3 km į pietryčius nuo Žilinų, išsibarstęs tarp Juodikio ir Lieluko ežerų, prie vieškelio.
Istorija
thumb|left|245px|Medinis kryžius kaimo vakaruose XIX a. pab. kaimas pateko į Trakų apskrities Valkininkų valsčių, Puodžių apylinkę.
Jacques Briotet
Jokūbas Briotė (1746 m. Prancūzija – 1819 m. Vilnius) – prancūzų kilmės gydytojas, chirurgas, Vilniaus universiteto profesorius.
Biografija
Jokūbas Briotė į Vilnių atvyko 1777 m. 1780–1787 m. Vilniaus universitete dirbo anatomijos demonstratoriumi bei prozektoriumi.
Briotė jau 1785 m. greta operacinės chirurgijos paskaitų pradėjo skaityti paskaitas apie skiepijimą.
Nuo 1787 m. Jokūbas Briotė vadovavo chirurgijos katedrai, išugdė nemažai chirurgų. Vienas jo geriausių studentų Janas Frydrichas Niškovskis.
1797 m. Briotė buvo universiteto adjunktas, vėliau tobulinosi užsienyje. 1808 m. išrinktas ekstraordinariniu, o 1810 m. – ordinariniu profesoriumi. 1810 m. Jokūbas Briotė kartu su savo mokiniu Janu Frydrichu Niškovskiu įkūrė Chirurgijos kliniką, iš pradžių teturėjusią vos 6 lovas. Briotė vadovavo šiai klinikai.
Kartu su trimis kitais profesoriais, tarp jų chirurgijos vadovėlio autoriumi Jokūbu Šimkevičiumi bei Janu Frydrichu Niškovskiu, atliko sudėtingą tuo metu miego arterijos aneurizmos operaciją, kuri buvo aprašyta Vilniaus universiteto periodiniame leidinyje „Karališkojo Vilniaus universiteto klinikiniai darbai“.
Nėja (upė)
Nėja  – upė Rusijoje, Kostromos srityje; Unžos dešinysis intakas (Volgos baseinas). Prasideda Galičo aukštumoje, į šiaurės rytus nuo Galičo. Aukštupyje teka į rytus, nuo vidurupio suka pietų link. Įteka į Unžą 55 km nuo jos žiočių.
Didžiausi intakai: Jega, Idolas, Nendovka, Vochtoma, Nelša, Nomža (kairieji), Kondoba (dešinysis).
Prie Nėjos įsikūręs Nėjos miestas, stambi Parafenjevo gyvenvietė.
Jonas Jurcikas
Jonas Jurcikas (g. 1986 m., Pasvalyje – m. 2020 m. vasario 24 d., Vilniuje) – Lietuvos dailininkas, tapytojas.
Biografija
Gimė 1986 metais Pasvalyje. 2011 m. baigė tapybos magistro studijas Vilniaus dailės akademijoje (VDA). J. Jurcikas buvo VDA dėstytojo Jono Gasiūno mokinys ir menininkų grupės Kuklus Klanas narys.
Mirė 2020 m. vasario 24 d. Vilniuje
Kūryba
2011 m. laimėjo Baltijos šalių konkursą „Jaunojo tapytojo prizas“.
Anot menotyrininkės Julijos Dailidėnaitės-Palmeirao, Jurciko tapybai būdinga: didelio gabarito drobės, tolygus plakatinis dažo sluoksnis, intensyvios spalvos, ryškūs kontrastai, daugialypės figūros ir daugiaprasmiai siužetai.
J. Jurciko kūrinių yra privačiose kolekcijose Lietuvoje ir užsienyje.
Baltas (Jonavos r.)
Baltas – ežeras Lietuvoje, Jonavos rajone, 7 km į šiaurės vakarus nuo Upninkų. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus - 0,27 km, plotis - iki 0,15 km. Altitudė 75,8 m. Krantai neaukšti. Ežerą supa Bečių miškas. Į šiaurę įsikūręs Kryžiaukos kaimas. Ežeras nenutekantis, priklauso Smalos upelio baseinui (Lokio upės intakas).
Maišys
Maišys – upelis Lietuvoje, Kauno rajone; Jiesios kairysis intakas. Prasideda Padainupio apylinkėse, prie Alšėngirės pietinės pamedės. Teka į rytus pro tankiai apstatytas, smarkiai urbanizuotas vietoves. Vaga ištiesinta, vanduo užterštas. Žemupyje pasuka į pietryčius, teka savo gamtine vaga. Ši dalis patenka į Jiesios kraštovaizdžio draustinį. Įteka į Jiesią 9,1 km nuo jos žiočių, tuoj į šiaurę nuo Rinkūnų.
Intakas – Dainupis (dešinysis).
thumb|left|240px|Savavališka užtvanka ant Maišio
Ant Maišio įrengta trijų tvenkinių virtinė: Garliavos I tvenkinys, Garliavos II tvenkinys ir Garliavos III tvenkinys. Be to, trumpas upės ruožas Jonučiuose aptvertas privačios sodybos tvora, sudarytas nelegalus tvenkinėlis.
Gyvenvietės prie Maišio: Padainupys, Bijūnai, Pamaišupys, Šniūrai, Mastaičiai, Jonučiai, Garliava, Ražiškiai.
Vandenvardis Maišys siejamas su žodžiais maišyti („plakti, judinti“), maišas („maišymas“), maištrus („mišrus“), toliau – su miešti („drumsti, skiesti“), mišti („maišytis“).
Verpikai (Slavikai)
Verpikai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Slavikų, prie kelio.
Steponas Batoras įsteigia Vilniaus universitetą
Steponas Batoras įsteigia Vilniaus universitetą – 1828 m. sukurtas lietuvių dailininko Vincento Smakausko paveikslas, vaizduojantis svarbų Lietuvos įvykį, kai Lenkijos karalius ir Lietuvos didysis kunigaikštis Steponas Batoras 1579 m. pasirašė privilegiją, kuria 1570 m. įsteigta jėzuitų kolegija buvo pertvarkyta į Vilniaus akademiją (pilnas pavadinimas: Alma academia et universitas Vilnensis soocietatis Iesu).
Šiuo metu paveikslas saugomas Lietuvos dailės muziejuje.
Mažučiai (Geldapė)
Aprašymas
Mažučiai išsistatę Varmijos Mozūrų vaivadijos rytuose, yra aštuonis kilometrus nutolę nuo apskrities centro Geldapė. Pasiekiami Geldapėje pasukus iš krašto kelio Nr. 27px|DK65 arba iš Petrašių kaimo. Geležinkelio prieigos nebeliko, kai buvo po Antrojo pasaulinio karo uždaryta geležinkelio linija Lukas–Įsrutis su artimiausia stotele Kudernėje (dabar šis kaimas nebeegzistuoja). Mažučių rytuose ir vakaruose tyvuliuoja ežeriukai, šiaurėje už kelių šimtų metrų eina tarpvalstybinė Lenkijos–Rusijos siena. Į pietus nuo kaimo stūkso kalva Babia Góra, XX a. pr. žemėlapiuose žymima kaip Bobkalnis.
Kaimas žinomas nuo 1566 m. vardu. Lituanisto Algio Uzdilos nuomone, šis pavadinimas galimai yra asmenvardinės kilmės (plg.: pavardė Mažutis). 1874 m. Mažučiai buvo įjungti į Apšermininkų prūsiškojo valsčiaus sudėtį. Iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos tikintieji evangelikai liuteronai buvo priskirti Klišių parapijai, o katalikai – bažnyčiai Geldapėje. Pokaryje evangelikai liuteronai ėmė priklausyti Geldapės parapijai, o katalikai meldžiasi Geldapės bažnyčioje.
1910 m. kaime buvo 124 gyventojai, 1933 m. – 96 gyv., o prieš Antrąjį pasaulinį karą registruoti 84 kaimiečiai.
HD 154857 b
HD 154857 b – egzoplaneta, skriejanti apie geltonąją nykštukę HD 154857, esančią Aukuro žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 209,6 šviesmečio (64,3 parseko).
HD 154857 b yra dujinė milžinė. Planetos masė siekia 2,24 (± 0,05) Jupiterio masės, o jos spindulys – apytikriai 1,18 karto didesnis nei Jupiterio. Apie savo žvaigždę planeta apskrieja per 408,6 (± 0,5) paros, jos orbitos didysis pusašis – 1,291 (± 0,008) av, o ekscentricitetas – 0,46 (± 0,02). HD 154857 b pusiausvyros temperatūra – 336 K.
Apie HD 154857 b atradimą pranešta 2004 m. Planeta aptikta Anglijos-Australijos teleskopo UCLE spektrometru, taikant radialinių greičių metodą. Be HD 154857 b, šioje sistemoje dar atrasta HD 154857 c planeta.
Versminė
Versminė – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 2 km nuo Glitiškių.
Veršeliai
Veršeliai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 15 km nuo Traupio.
Gilusis (Jonavos r.)
Gilusis - ežeras Lietuvoje, Jonavos rajone, 5,5 km į šiaurės vakarus nuo Upninkų, Bečių miške. Ežero ilgis iš vakarų į rytus - 0,18 km, plotis - iki 0,11 km. Altitudė 78,5 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję - ežeras telkšo ~ 65 ha dydžio mišku apaugusios pelkės vakarinėje dalyje. Ežeras nenutekantis, priklauso Malkosnės baseinui (Šventosios intakas). Į rytus nuo Giliojo ežero toje pačioje pelkėje už 0,4 km telkšo Ilgajo ežeras.
Veršiobalis
Veršiobalis – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km nuo Maišiagalos. Stūkso Veršiobalio piliakalnis.
Rogalė (Starė Juchai)
Rogaliai, Rogalė  – kaimas Lenkijos šiaurėje: Varmijos Mozūrų vaivadijos Luko apskrities Starė Juchų valsčiuje. Išsidėstęs ant Rogalių ežero vakarinio kranto, 13 km į vakarus nuo apskrities centro Luko.
Istorija
Kaimas žinomas nuo 1552 metų, 1874 m. buvo įjungtas į naujai sukurtą Skomako prūsišką valsčių, tuo pačiu priklausydamas Rytprūsių Gumbinės apygardos (vėliau Alnaštyno apygardos) Luko apskričiai.
Nėja
Nėja  – miestas Rusijoje, Kostromos srities vidurinėje dalyje, prie Nėjos upės, 237 km į rytus nuo Kostromos; rajono centras. Geležinkelio stotis prie Bujaus–Kotelničiaus linijos. Svarbus miško kirtimo ir medienos apdirbimo pramonės centras, taip pat maisto, siuvimo pramonė. Veikia krašto muziejus, politechnikos technikumas, cerkvė (2006 m.).
Rogalė (Starė Juchai)
Istorija
1910 m. jame gyveno 229 gyventojai. 1933 m. jų skaičius išaugo iki 286 gyv., o 1939 m. buvo suskaičiuoti 256 kaimiečiai.
Nėja
Istorija
Nėja įkurta 1906 m., tiesiant geležinkelį. Nuo 1926 m. – miesto tipo gyvenvietė, nuo 1958 m. – miestas.
Rogalė (Starė Juchai)
Istorija
Po Antrojo pasaulinio karo visa pietinė Rytprūsių dalis, o kartu ir Rogalės kaimas, buvo priskirti Lenkijos valstybei. Iki 1998 m. jis priklausė Suvalkų vaivadijai, vėliau įjungtas į Varmijos Mozūrų vaivadijos sudėtį. Šaltyšijos centras.
Verškuliai
Verškuliai – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Kepalių.
Rogalė (Starė Juchai)
Piliakalnis
Netoli nuo kaimo trobėsių, šiaurės vakariniame ežero krante iškilusi kalva – jotvingių piliakalnis. Elipsės formos viršutinė aikštelė, su 30 m x 25 m išmatavimais, buvo apsupta dvigubu pylimu. Iki mūsų dienų išliko penkių metrų pločio ir dviejų metrų aukščio viršutinis pylimas. 1956 m. vykdyti archeologiniai tyrimai parodė, kad piliakalnis atsirado ankstyvajame geležies amžiuje ir buvo naudojamas gana ilgai – net iki vėlyvųjų viduramžių.
Ugnimi ir kalaviju (filmas)
Ugnimi ir kalaviju  – 1999 m. lenkų istorinis, 4 serijų filmas, sukurtas režisieriaus Ježio Hofmano pagal lenkų rašytojo Henriko Senkevičiaus to paties pavadinimo istorinį romaną (pirmąją trilogijos dalį). Filme vaizduojamas Bogdano Chmelnickio sukilimo, nukreipto prieš Abiejų Tautų Respubliką, laikotarpis.
Filmo biudžetas 24 mln. zlotų. Didesnį biudžetą iš lenkų filmų turėjo tik 2001 m. filmas „Quo Vadis“ pagal to paties Henriko Senkevičiaus romaną.
Siužetas
Veiksmas vyksta Ukrainos žemėse, kurios priklausė Abiejų Tautų Respublikai Jono Kazimiero Vazos valdymo laikotarpiu per 1648–1651 m. Bogdano Chmelnickio sukilimą. Lenkijos riteris Janas Skšetuckis ir kazokų pulkininkas Jurka Bogunas įsimyli tą pačią lenkų bajoraitę Heleną. Jų konkurencija atsiskleidžia kazokų sukilimo, kuriam vadovavo Bogdanas Chmelnickis, fone. Istoriniai įvykiai yra filmo pagrindas, o išgalvoti veikėjai susilieja su istoriniais. Filmo, kaip ir knygos, kulminacija yra Zbaražo pilies apgultis.
Apdovanojimai
Apdovanojimas už montažą, ir scenografiją, publikos prizas už Henriko Senkevičiaus epopėjos ekranizaciją (Ježis Hofmanas) XXIV lenkų filmų festivalyje Gdynioje, publikos prizas lenkų filmų festivalyje Čikagoje (Ježis Hofmanas), 1999 ir kt.
LRT Taryba
LRT taryba – aukščiausioji Lietuvos nacionalinio radijo ir televizijos valdymo institucija, atstovaujanti visuomenės interesams. Ji sudaroma 6 metams iš 12 asmenų – visuomenės, mokslo ir kultūros veikėjų.
LRT taryba sudaroma Lietuvos nacionalinio radijo ir televizijos įstatymo nustatyta tvarka. Pirmoji Tarybos kadencija sudaroma tokia tvarka: 4 narius 6 metams skiria Respublikos Prezidentas; 4 narius 4 metams skiria Seimas (2 nariai skiriami iš opozicinių frakcijų pasiūlytų kandidatų); 4 narius, kaip savo atstovus (po vieną), 2 metams skiria Lietuvos mokslo taryba, Lietuvos švietimo taryba, Lietuvos meno kūrėjų asociacija ir Lietuvos vyskupų konferencija. Pasibaigus Tarybos nario įgaliojimų laikui, jį paskyrusi ar delegavusi institucija (organizacija) naują narį skiria 6 metams.
Tarybos sudarymą organizuoja Seimo Švietimo, mokslo ir kultūros komitetas. Jis kviečia pirmąjį Tarybos posėdį, kuriame Tarybos nariai paprasta visų Tarybos narių balsų dauguma 3 metams išsirenka Tarybos pirmininką.
Tarybos nariai
Dabartinės kadencijos tarybos nariais yra: LR Seimo deleguoti – Liudvikas Gadeikis (Tarybos pirmininkas), Dalia Kutraitė Giedraitienė, Raimondas Savickas ir Vytautas Petras Plečkaitis, LR Prezidentės deleguoti – Norbertas Černiauskas, Giedrė Švedienė, Giedrė Lestauskienė, Tomas Balžekas, visuomeninių organizacijų deleguoti – Darius Chmieliauskas, Kornelijus Platelis, Vilija Targamadzė ir Darijus Beinoravičius.
Antrasis divizionas (Egiptas)
Antrasis divizionas – antros pakopos Egipto divizionas. Pirmenybės vykdomos nuo 1977 m.
Čempionatą organizuoja Egipto futbolo federacija.
Formatas
Vyksta nuo rudens iki pavasario. Grupėse kovojančios komandos varžosi dėl teisės kilti į aukščiausią lygą. Ji suteikiama kiekvienos grupės nugalėtojams. Blogiausios komandos iškrenta į III divizioną.
Dalyviai
Dalyvaujančios komandos:
Petrašiai
Petrošiai, Petrašiai (,, (1938–1945 m. )) – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose: Varmijos Mozūrų vaivadijos Geldapės apskrities Geldapės valsčiuje.
Veršniai
Veršniai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Lekėčių.
Petrašiai
Aprašymas
1565 m. įsikūręs kaimas po 1740 m. buvo vadintas Petraškiais, o prieš 1900 m. tapęs Petrašiais, iki 1945 m. buvo apylinkėje išsiskaidžiusi gyvenvietė. Nuo 1874 m. priklausė Geldapės apskrities Skočių (, dab. ) prūsiškam valsčiui. 1910 m. kaime suskaičiuotas 181 gyventojas. 1933 m. jame gyveno 178, o 1939 m. – 169 kaimiečiai. Iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos tikintieji evangelikai liuteronai buvo priskirti Geldapės parapijai, o katalikai – katalikų bažnyčiai Geldapėje. Pokaryje evangelikai liuteronai priklauso liuteroniškai Geldapės parapijai, katalikai meldžiasi savo katalikiškoje Geldapės bažnyčioje.
Totorių kalnas
Viršūnėje telkšo 1,87 ha ploto senkantis ir durpynu virstantis ežerėlis. Turistams sunkiai prieinamas, nes spiečiai uodų telkiasi virš vandens paviršiaus ir apylinkėse. Retažiedės viksvos, ilgalapės saulašarės ir kitų retų augalų radimvietė. Nuo 1999 m. Totorių Kalnas paskelbtas valstybės saugomu gamtos–kraštovaizdžio kompleksu, o 2012 m. įkurtas to paties pavadinimo rezervatas.
Verteliai
Verteliai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Upynos, prie kelio.
Veršupiai
Veršupiai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 17 km nuo Šiaudinės.
Verteniškės
Verteniškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Magučių.
Vertybiškis
Vertybiškis – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 11 km nuo Obelių.
Vertelkos
Vertelkos – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 8 km nuo Makniūnų.
Istorija
1944 m. gruodžio 24-25 dienomis siautėję sovietiniai kareiviai sudegino ūkininko Kajetono Burzdikos sodybą, o jo sūnus Antanas Burzdika buvo nužudytas.
Versekėlė
Istorija
Seniau per kaimą ėjo kelias Dailidės–Daugėlai.
XIX a. pab. buvo Versekėlės kaimas ir užusienis Lydos apskrityje.
Verseka II
Verseka II – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 5 km į rytus Kalesninkų, prie plento tilto per Verseką (Eišiškių HE tvenkinio galą). Šalia įteka Nezdilė, atsišakoja kelias.
Istorija
XIX a. pab. Verseka buvo kaimas Lydos apskrities Eišiškių valsčiuje, Versekos apylinkėje. Šalia buvo Versekos dvaro vandens malūnas ant Nezdilės upelio.
Veržininkai
Veržininkai – buvęs kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 3 km nuo Usėnų.
Jukniškės šv. Augustino koplyčia
'''Jukniškės šv. Augustino koplyčia''' – medinė koplyčia Jukniškės kaime, Liolių seniūnijoje, Kelmės rajone, apie 6 km į rytus nuo Kelmės. Pasiekiama iš kelio pasukus į Maneikių kaimą, važiuojama apie 3 km, į vakarus nuo Mėdaus tvenkinio, 100 m nuo kranto. Koplyčia stovi neaukštame, medžiais apaugusiame kapinių kalnelyje. Aplinkui plyti dirbamos žemės, atokiau įsikūrę keli vienkiemiai.
Medinė Jukniškės koplyčia restauruota, prižiūrėta, puoselėjama jos aplinka. Ja rūpinasi Maneikių žmonės. Koplyčios prieigose stovi atnaujinti koplytstulpiai, sutvarkyti kapinių vartai. Aplink koplyčią esančiose kapinaitėse palaidoti Pirmajame pasauliniame kare žuvę vokiečių kareiviai, išlikęs to laikotarpio originalus betoninis paminklas su vokišku užrašu. Todėl manoma, kad koplyčia pastatyta dar anksčiau.
Rugpjūčio mėnesio paskutinį sekmadienį vyksta Šv. Augustino atlaidai. mišios ir koncertinė programa po jų sulaukia daugybės žmonių, kilusių iš kadaise gausaus Jukniškės kaimo (dauguma jų sovietmečiu sukelti į kolūkio gyvenvietę Maneikius). Susirenka ne tik kaimo gyventojai, jų giminės, bet ir kunigai, bažnyčios tarnai, Kelmės bažnyčios choras.
Koplyčią supančios senosios kapinės neveikiančios, su keliais išlikusiais antkapiais, be memorialinių įrašų. Jos įrašytos kultūros paveldo registre (unikalus kodas 24258). Priešais koplyčią yra keli vokiečių karių kapai (unikalus kodas 38526). Šalia koplyčios palaidoti Barbora ir Tomas Arlauskai – pirmieji Jukniškės koplyčios prižiūrėtojai.
miniatiūra|200px|left|Koplyčios viduje
Istorija
Pasak legendos, netoliese gyvenantis ponas susapnavęs keistą sapną. Aplankęs sapne regėtą vietą, medyje pamatė Švenčiausiosios Mergelės Marijos paveikslą. Toje vietoje, ant kalnelio jis liepęs pastatyti koplyčią. Kaimo klestėjimo laikotarpiu čia buvęs ir kunigas, ir zakristijonas, vargonininkas, veikė mokykla. Gegužės mėnesiais koplyčioje vykdavo gegužinės pamaldos. Švęsdavo ne tik šv. Augustino, bet ir Sekminių antros dienos atlaidus.
Jukniškės koplyčios pavadinimas kilęs nuo pono, Juknos pavarde. Tam ponui gyvenant kaime, iš pradžių stovėjusi mažytė koplytėlė. Ponas ją nugriovęs. Po to smarkiai susirgęs, buvęs paralyžiuotas. Kartą susapnavęs, kad jam apsireiškė Mergelė Marija. Jukna nusprendė pastatyti didesnę ir gražesnę koplyčią. Šita koplyčia tebestovi iki šiol.
Sovietmečiu koplyčia ėmė nykti: prakiuro stogas, vagys išnešė vertybes, tarp jų – varpą. Prieš pat Nepriklausomybės atkūrimą apgriuvusi koplyčia suremontuota „Gegužės 1-osios“ kolūkio pirmininko Stasio Sabaičio iniciatyva. Jis daug dėmesio skyrė aplinkos tvarkymui. Daugelyje vietų, taip pat ir prie koplyčios, įrengti tvenkiniai. Buvo atkreiptas dėmesys į prastą koplyčios būklę. Pritarus Kelmės klebonui, ji buvo sutvarkyta, pritaikyta maldai. Tuo metu Lietuvoje vyravo persitvarkymo Sąjūdžio nuotaikos, todėl tam prieštaraujančių nebuvo. Tėvas Stanislovas padovanojo šv. Augustino paveikslą ir kryžių. S. Sabaitis iš Kelmės gavo varpą. Sutvarkyta koplyčia buvo pašventinta 1989 m. rugpjūčio mėn. paskutinį sekmadienį per šv. Augustino atlaidus.
2010 m. Liolių seniūnija koplyčią nudažė, buvo paremontuotas keliukas į Jukniškę. Ūkininkas Albertas Brazas prieš atlaidus sutvarkė koplyčios aplinką. Buvusi bibliotekos direktorė Monika Myniotienė išleido bukletą „Prikelta maldai“.
Architektūra
Koplyčia iškilusi kapinių ašyje, orientuota altoriumi į pietvakarius. Stačiakampis pastatas užbaigtas dvisiene apside. Pagrindiniame fasade išsiskiria portikas. Keturios kolonos remia išorėn išsikišantį trikampį frontoną. Šoninėse sienose yra po du didelius aukštai įstatytus langus. Lauko sienos apkaltos vertikaliomis lentomis. Kvadratinio plano bokštelį vainikuoja smailė su geležiniu kryžiumi.
Kapines juosia lauko akmenų tvora (vietomis - jos fragmentai). Įrengti raudonų plytų mūro vartai, su keturšlaičiais skardiniais stogeliais, ant jų įtvirtintais metaliniais kryželiais.
Veselava (Marijampolė)
Veselava – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 6 km nuo Igliaukos.
Egipto futbolo varžybos 2018–2019 m.
Galutinė lentelė
Šaltinis: soccerway.
Finalo rungtynės
--
---
-