cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
CLAMP
CLAMP pavadinimas kilo iš anglų kalbos žodžio „clump“(eng. grumstas, gabalas). Grupės narės visada išreiškia norą, kad šis pavadinimas būtų rašomas vien tik didžiosiomis raidėmis.
CLAMP istorija prasidėjo 1989 m. kaip dvylikos narių dōjinshi klubas. Ankstesnysis CLAMP buvo sudarytas iš Tamayo Akiyama, Sōshi Hishika, O-Kyon, Kazue Nakamori, Inoue Yuzuru, Sei Nanao, Shinya Ohmi ir Leeza Sei. 1990-aisiais klubo ratas susiaurėjo iki septynių narių. Iš likusių septynių, Tamayo Akiyama, Sei Nanao ir Leeza Sei paliko grupę RG Veda kūrimo metu, taigi, CLAMP teliko keturi dabartiniai nariai.
Ageha Ohkawa
Ohkawa yra grupės lyderė ir skriptų rašytoja. Ji tariasi su redaktoriais ir kartais rašo jų manga animuotos versijos scenarijų.
Mokona
もこな|Mokona)
Mokona yra pagrindinė daugelio CLAMP istorijų dailininkė, bei vadovauja kai kurių iš jų dizaino kūrimui. Jos piešimo stilius ir yra CLAMP „prekinis ženklas“. Jos vardas sutampa su veikėju, Mokona, kuris visų pirma pasirodo Magic Knight Rayearth, o paskui Tsubasa: RESERVoir CHRoNiCLE ir ×××HOLiC.
Tsubaki Nekoi
Nekoi dažniausiai yra Mokona asistentė, bet kartais ir pagrindinė kai kurių kūrinių dailininkė(Watashi no Suki na Hito, Wish, Suki. Dakara Suki, Gōhō Drug). Ji atsakinga už „Super Deformuotas“ veikėjų versijas (Chibi) bei serijų „talismanų“ kūrimą, bei kurią veikėjų dizainus kartu su Mokona.
Satsuki Igarashi
いがらし寒月|Igarashi Satsuki)
Satsuki padeda Mokona ir Nekoi jų darbuose bei yra atsakinga už tankōbun dizainą. Turi nuosavą skiltį Kadokawa Newtype Žurnale.
Trumpi kūriniai
Čia išvardinti trumpi kūriniai publikuojami mėnesiniuose žurnaluose. Jie niekada nebuvo išleisti manga formoje.
Bendradarbiavimas
CLAMP taip pat išleido daug dōjinshi, nes iš pradžių jos buvo dōjinshi grupė, Daugelis CLAMP dōjinshi buvo sukurti jų gyvavimo pradžioje.
Tamayo Akiyama
秋山 たまよ|Akiyama Tamayo)
Leeza Sei
Leeza Sei|聖りいざ|Sei Riiza
Sei Nanao
七穂せい|Nanao Sei
Hishika Sōshi
Hishika Sōshi|日鷺総司|Hishika Sōshi
Nakamori Kazue
中森かずえ|Nakamori Kazue)
Lervalesės gegutės
Lervalesės gegutės (Crotophaga) – gegutinių (Cuculidae) šeimos paukščių gentis.
Rūšys
thumb|left|210px|[[Lygiasnapė lervalesė gegutė, gegutė - ani (Crotophaga ani)]]
Jotaučiai
Jotaučiai – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Radeikių, prie kelio. XIX a. statyto dvaro sodyboje išliko raudonplyčiai rūmai (juose kultūros namai, parduotuvė), tvartai, kumetynas.
Gyventojai
thumb|left|240px|[[Jotaučių dvaras]]
Kandidatas į meistrus
Kandidatas į meistrus (sutr. KM;, CM) – kvalifikacinis šachmatų titulas (vardas), viena pakopa žemesnis už FIDE meistro vardą. Kandidato į meistrus titului gauti pagal FIDE taisykles vyrams būtinas 2200 taškų Elo reitingas.
Kandidatai į meistrus iš Lietuvos
Lietuvos šachmatininkai, kuriems buvo suteiktas kandidato į meistrus vardas:
Sutrumpinimai: g. - gimimo, s. - titulo suteikimo metai.
Karoliškės
Karoliškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km nuo Lavoriškių.
Spordany Juvenil
Les Eskaldeso „Spordany Juvenil“ – Andoros futbolo klubas iš Les Eskaldeso.
Anužių senosios kapinės
Anužių senosios kapinės yra pietrytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, 1,8 km į pietvakarius nuo Kalniškių, Anužiuose (Kartenos seniūnija), Alanto kairiojo kranto aukštumoje. Saugotinas kultūros paveldo objektas. Privažiavimo nėra. Pasiekiamos nuo kelio Kalniškiai-Budriai posūkio pėsčiomis einant 640 m į vakarus.
Vieta
Kapinės neveikiančios, netaisyklingo ovalo plano, įrengtos aukštumos šlaite, apie 30 m skersmens, apjuostos stambių akmenų pylimo, kurio perimetras 96 m. Išorinėje pusėje pastebimos užslinkusio griovio liekanos.
Teritorija – 0,08 ha dydžio, apaugusi medžiais. Paviršius nelygus, žemėja į pietvakarius. Ties viduriu stovi koplytėlė, o 3 m į pietvakarius nuo jos yra kapas. Daugiau laidojimo žymių nesimato.
Priešais kapines vakarų pusėje stovi medinis anotacinis ženklas su užrašu "ANUŽIŲ K. / SENOSIOS KAPINĖS".
Koplytėlė
Pastatyta ant betoninio pamato, atsukta priekiniu fasadu į pietus. Medinė, stačiakampė stačiasienė, vienkamarė, atvira iš priekio, su prieangiu ir į priekį atsikišusiu frontonu, kurį remia 2 kolonėlės. Aukštis 2,04 m, plotis – 93 cm.
Kapas
Kapą ženklina 1,55 m ilgio rytų - vakarų kryptimi ir 75 cm pločio betoninis antkapis profiliuotais kampais, kurio rytų gale įmontuota statmena stačiakampė, 45×39 cm dydžio plokštė su iškalinėtu užrašu: „A † A / GAUDUTIENĖ / BARBORA / MIRĖ 1918 / LIUDI VAIKAI“. Kapą juosia 2,09×1,66 m dydžio geležinė, ažūrinė tvora, prie kurios atremtas 1,31 m aukščio geležinis, kaltinis, ornamentuotas kryžius, seniau stovėjęs kapinių centrinėje dalyje.
Istorija
Vadinamos Markapiais, Marų kapinaitėmis, Senkapiais. Įrengtos XVI a., veikė iki XIX a. Vėliau laidoti savižudžiai, nekrikštyti asmenys, dėl kitų priežasčių į Kartenos parapijos kapines nepriimti mirusieji. 1918 m. palaidoti nuo šiltinės mirę apylinkės gyventojai. XX a. 5 dešimtmetyje jose šalia nuo šiltinės mirusios senelės slapta palaidotas Kardo rinktinės partizanas Vytautas Gaudutis, žuvęs apie 1948-1950 m. netoli Anužių kaimo. Kapas sutvarkytas, apjuostas betoniniu antkapiu ir kaltine tvora. Kasmet gegužės mėnesį kaimo gyventojai rinkdavosi kapinėse į bendras pamaldas.
Nuo seno jas juosė stambių lauko akmenų pylimas, o viduje stovėjo keli mediniai kryžiai ir koplytėlė. Jiems sunykus, 1914 m. bendromis kaimo lėšomis senoji koplytėlė buvo atnaujinta, o abipus jos pastatyta po aukštą ąžuolinį kryžių. Netoliese pastatyta kita koplytėlė ir kaltinis, ornamentuotas kryžius. 1971 m. koplytėlė su Marijos Sopulingosios skulptūromis buvo paskelbta vietinės reikšmės dailės paminklu.
2000 m. Kartenos bendruomenės iniciatyva koplytėlė atnaujinta, o priešais kapines pastatytas anotacinis ženklas (meistras Arvydas Klovas).
Tyrimai
1991 ir 2006 m. žvalgė Julius Kanarskas, 1995 m. – Kultūros paveldo centro istorikės Loreta Kazlavickienė ir Jadvyga Verksnienė.
Niūris
Niūris – ketvirtasis pagal dydį Šiaurės Airijos miestas ir aštuntasis pagal dydį miestas Airijos saloje, 55 km į pietus nuo Belfasto ir 108 km į šiaurę nuo Dublino. Yra daug bažnyčių.
Istorija
Miestas buvo įkurtas 1144 metais.
Eduard Trusevič
Eduard Trusevič (g. 1979 m. gegužės 10 d. Trakuose) – Lietuvos ir Trakų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1994 m. Senųjų Trakų bažnyčios vargonininkas, 1996 m. Senųjų Trakų pagrindinės mokyklos mokytojas, 1996 m. lenkų folklorinio ansamblio „Stare Troki“ meno vadovas, ansamblio „Zgoja“ vokalinis konsultantas. Lenkų taikos choro, kuriame dalyvauja jaunimas iš 9 Europos šalių, meno tarybos narys, choro koordinatorius Lietuvoje.
2003–2007 m., 2007–2011 m. Trakų rajono savivaldybės tarybos narys, nuo 2011 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys.
Geltona
Geltona spalva – šviesos, kurios bangos ilgis yra tarp 565 nm ir 590 nm spalva. Viena iš trijų pagrindinių spalvų.
Geltoną spalvą matome tuomet, kai objektą apšviečiame balta (raudona + žalia + mėlyna), šis absorbuoja mėlyną, o atspindi raudoną ir žalią (akis absorbuoja). Dėl to geltona spalva dar vadinama antimėlyna spalva.
Geltoni karotenoidai luteinas (E161b) ir zeaksantinas (E161h) sudaro apie 50 % visų akies tinklainėje randamų karotenoidų. Jie vieninteliai karotenoidai, kurie apylygiais kiekiais randami akies geltonojoje dėmėje. Geltonoji dėmė  – šviesai jautriausia akies tinklainės 2 mm skersmens sritis, garantuojanti aštrų rėgėjimą (turi tik kolbeles). Luteinas ir zeaksantinas absorbuoja žalingą mėlyną šviesą, apsaugo dėmę nuo degeneracijos ir kataraktos.
Zvėgiai
Zvėgiai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, netoli kelio Raseiniai–Baisogala. Šiuo metu priklauso Pagojukų seniūnijai. Kaime, Pikčiūnų girininkijos Zvėgių miško 30-ajame kvartale, yra archeologijos paminklas Zvėgių piliakalnis, saugoma Vienišoji Zvėgių miško pušis.
Kroatijos futbolo varžybos 1992–1993 m.
Kroatijos futbolo varžybos 1992–1993 m.
Pirmosios rungtynės
--
Atsakomosios rungtynės
--
América Futebol Clube
Nuo 2010–2011 m. sezono rungtyniavo Brazilijos Campeonato Brasileiro Série C.
Atskyris
Atskyris – kokios nors specialybės (dažniausiai – sporto) kvalifikacijos laipsnis. Hierarchijos sistema sportininkų (žaidėjų) lygiui ir jų pajėgumui įvertinti nustato sporto vardus ir šiuos atskyrius: I, II, III, IV atskyriai, rečiau – taip pat ir V ar VI atskyriai. Žemiausią pakopą užimantys sportininkai būna be atskyrio iki jis jiems yra suteikiamas. Klasifikacinės normos (normatyvai) atskyriams įvykdyti yra nustatytos sporto federacijų arba yra nustatomos varžybose (turnyruose). Atskyrius suteikia miestų, rajonų apskričių sporto skyriai, klubai, sporto mokyklos, taip pat nacionalinės sporto sąjungos (pvz., Lietuvoje – Šaudymo sporto sąjungos generalinis sekretorius, gavęs varžybų protokolus, suteikia atskyrius nuo III iki I).
Džandžanburė
Džandžanburė  – miestas vidurio Gambijoje, Džandžanburės (arba Makarčio) saloje Gambijos upėje. Vidurinės Upės padalinio centras. Į miestą patenkama keltu, greta šiaurinio upės kranto praeina Šiaurinio kranto plentas.
Verčiamasi žemės ūkiu, žvejyba. 22 km į šiaurės vakarus nuo miesto yra Senegambijos akmenų ratai. Yra bažnyčia, aukštoji mokykla. Veikia pagrindinis šalies kalėjimas.
Istorija
Miestą 1832 m. įkūrė britai ir pavadino Džordžtaunu (Georgetown). Ilgą laiką miestas buvo kolonijos administraciniu centru.
Z (reikšmės)
Vienraidis žodis Z gali reikšti:
Klubas
Klubas gali būti:
Karpakėlis
Karpakėlis – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 17 km į vakarus nuo Pabradės, Labanoro girioje, prie šiaurinio Asvejos kranto. Saugomas Karpakėlio pirmasis ąžuolas.
Klubas
Organizacija
Valstybinė, visuomeninė įstaiga ar kitokia organizacija, jungianti žmones pagal interesus, profesiją:
UE Les Bons
Le Bono UE – Andoros futbolo klubas iš Le Bono kaimo (prie Enkampo).
Klubas
Vieta
Vieta, kurioje renkamasi tam tikru tikslu (pvz., sportuoti, šokti):
Rephlex Records
Rephlex Records – įrašų kompanija, 1991 m. įkurta elektroninės muzikos atlikėjo Richard D. James (geriau žinomo kaip Aphex Twin) ir Grant Wilson-Claridge. Iš pradžių įsteigta Kornvalyje, Didžiojoje Britanijoje, ji netrukus buvo perkelta į Londoną.
Rephlex orientuojasi daugiausiai į elektroninės muzikos leidybą, tačiau neapsiriboja vien šiuo žanru. Pati įrašų kompanija visą savo leidžiamą muzika įvardina terminu „braindance“, kurį būtų galima išversti kaip „smegenų šokis“. Rephlex kompanijoje savo muziką yra išleidę virš 40 atlikėjų, tarp kurių yra Squarepusher, Leila, μ-Ziq, Luke Vibert, DMX Krew ir kiti.
Emanuelis Filibertas
Emanuelis Filibertas (1528 m. liepos 8 d. Šamberi – 1580 m. rugpjūčio 30 d.) – Savojos hercogas.
Biografija
thumb|left|150px|Emanuelio Filiberto žmona Margarita de Valua Savojos hercogo Karolio III ir Beatrisės Portugalės sūnus.
Santuoka ir vaikai
Santuokoje gimė vienintelis sūnus – Karolis Emanuelis, busimasis Savojos hercogas Karolis Emanuilas I.
Jonučiai
Jonučiai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Garliavos. Paribyje su Narsiečiais stovi paminklas Jonučių ir Narsiečių kaimams, pastatytas 1995 m. Anksčiau Jonučių kaimui priklausė Jonučių kapinės ir Jonučių mokykla, vėliau prijungtos prie Garliavos miesto. Į rytus už Garliavos yra kaimas Jonučiai II.
Mars Polar Lander
Mars Polar Lander – vienas iš dviejų NASA Mars Surveyor '98 programos kosminių aparatų (kitas – Mars Climate Orbiter), turėjęs tirti Marso planetą. Mars Polar Lander į Marsą taip pat gabeno dar vieną zondą – Deep Space 2. Ryšys su Mars Polar Lander buvo prarastas jam įskriejus į Marso atmosferą.
Jonučiai
Yra paminklinis ansamblis 1948 m. rugpjūčio 10 d. žuvusiems 4 Tauro apygardos partizanams. Autoriai J. Petraitis ir A. Švirinas.
Istorija
Apie 1797 m. Jonučiuose pastatyta Jonučių bažnyčia, įkurta parapija, kadangi Užnemunė tuo laiku priklausė Prūsijai ir teko tą vietą atskirti nuo Kauno parapijos, likusios rusų valdžioje. Aukštosios Fredos dvarininkas Juozas Godlevskis savo žemėje 1809 m. pastatė mūrinę Garliavos bažnyčią. 1826 m. rugpjūčio 15 d. įkurta ir Garliavos parapija, o Jonučiuose liko parapijos kapinės.
Mars Polar Lander
Pagrindinė Mars Polar Lander misija buvo:
Prefektūra (Japonija)
right|250px
Jonučiai
Istorija
1950–1992 m. buvo Kauno tarybinio ūkio technikumo (dabar žemės ūkio bendrovė) centrinė gyvenvietė.
Prefektūra (Japonija)
Japonijos prefektūros – Japonijos administraciniai vienetai, susiformavę 1888 m. Jų yra 47, ir dauguma vadinamos 県 ken. Kai kurie administraciniai vienetai turi kitokius pavadinimus: Osaka ir Kyoto vadinami 府 fu, Tokijas – 都 to, Hokkaido – 道 dō. 1871 m. įvedus prefektūras jų buvo virš 300, 1888 m. jų skaičius sumažintas iki 47. 1947 m. išleistu įstatymu prefektūroms suteikta didesnė autonomija ir politinė valdžia.
Jonučiai
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Prefektūra (Japonija)
Sąraše prefektūros išvardintos nuo šiauriausiai esančios iki piečiausiai esančios. Toks vardinimas yra priimtas Japonijoje.
2011 m. Dakaro ralis
thumb|right|200px|[[2011 m. Dakaro ralio logotipas.]] thumb|right|300px|Dakaro ralio maršrutas
2011 m. Dakaro ralis – 33-asis Dakaro ralio dykumų maratonas. 2010 m. balandžio 29 dieną buvo paskelbta, kad ralis trečią kartą iš eilės vyks Argentinoje ir Čilėje. Šis Dakaro ralis vyko sausio 1-6 dienomis.
2011 m. Dakaro ralio lenktynes ir reportažus iš jų transliavo 70 televizijos kanalų 190-yje pasaulio šalių.
Galutiniai rezultatai
Automobilių įskaitoje trečius metus iš eilės nepralenkiami buvo VW ekipažai. Šį kartą lenktynes laimėjo katarietis Nasser Saleh Al-Attiyah. Jis aplenkė savo komandos draugus pietų afrikietį Giniel de Villiers ir ispaną Carlos Sainz.
Motociklų įskaitoje trečią kartą karjeroje nugalėjo ispanas Marc Coma. Jis aplenkė 2010 m. nugalėtoją prancūzą Cyril Despres. Trečias liko portugalas Helder Rodrigues.
Keturračių įskaitos nugalėtoju tapo argentinietis Alejandro Patronelli. Jis aplenkė savo tautietį Sebastian Halpern ir Dakaro lenktynių naujoką lenką Lukasz Laskawiec.
Antrus metus iš eilės sunkvežimių įskaitą laimėjo rusas Vladimiras Čiaginas su KAMAZ. Antrą ir trečią vietas užėmė kiti KAMAZ sunkvežimiai, kuriuos vairavo Firdausas Kabirovas ir Ilgizar Mardeev.
Dalyviai
Ralyje dalyvavo 186 motociklininkai, 32 bagių lenktynininkai, 140 automobilių lenktynininkų ir 67 sunkvežimių lenktynininkai. Lenktynininkai atstovavo 51-ai pasaulio šaliai. Tarp jų buvo 13 moterų lenktynininkių.
Maršrutas
Šių metų maršrutas vyko ta pačia kryptimi, kaip ir 2010 m. Dakaro ralis, tik su kai kuriais greičio ruožų finišų pakeitimais. Iš viso maršrutą sudarė daugiau nei 9 500 km, iš kurių 5 000 km buvo greičio ruožai. Buvo surengta 13 etapų, o sausio 8 dieną lenktynės nevyko.
Motociklai
{|
Keturračiai
{|
Prefektūra (Japonija)
Tarpusavyje prefektūros yra grupuojamos į regionus 地方čihō.
Smulkesni prefektūrų padaliniai apibendrintai vadinami 市町村 šičiōson. Jų yra trys rūšys: miestas 市 ši, miestelis 町 čiō/mači ir kaimas 村 son/mura.
Senoji administracijos sistema
thumb|300px|Žemių ir do ribos
2011 m. Dakaro ralis
Sunkvežimiai
thumb|right|300px|[[Firdausas Kabirovas su Kamaz]] {|
Prefektūra (Japonija)
Senoji administracijos sistema
Nors šiuolaikinės prefektūros vaidina svarbų vaidmenį Japonijos gyvenime, jos susiformavo ant daugiau nei tūkstantį metų egzistavusios senosios Japonijos administravimo sistemos, kuri šalyje vis dar svarbi, ypač kalbant apie regionų kultūrą ir tradicijas.
Senoji administracijos sistema buvo sukurta VII a., vykdant Taika reformas, ir rėmėsi kinišku administracijos principu, paplitusiu Rytų Azijoje. Visa Japonija buvo padalinta į septynis 道 dō (ščidō), kurie dalinti į žemes 国 kuni, o šios savo ruožtu dalintos į smulkesnius vienetus (kio, ri), iki paties smulkiausio administracinio vieneto – 戸 to, atitinkančio vieną šeimą.
Žemės, kuni, ypač šalies susiskaldymo laikotarpiu tapusios uždarais pasauliais, vystė savitą kultūrą. Kiekviena jų garsėjo tam tikrais menais, tradicijomis ar produktais. Dar ir dabar plačiai naudojami tokie terminai, kaip Bizen keramika, Kaga audinių dažymas, Ečigo kardai ir pan.
Miuliukoskis
Miuliukoskis – kaimas pietryčių Suomijoje, buvusio Anjalankoskio miesto dalis (prijungtas 1975 m.), dabar priklauso Kouvolai. Garsėja popieriaus gamykla. Yra bažnyčia.
Jonučiai
Žymūs žmonės
Jonučių kapinėse palaidoti:
James Rodríguez
Chamesas Davidas Rodrigesas Rubijas (James David Rodríguez Rubio; 1991 m. liepos 12 d.) – Kolumbijos futbolininkas, Kolumbijos rinktinės saugas.
Karjera
Futbolininko karjerą pradėjo 1995 m. Kolumbijos antros divizijos Envigado FC jaunimo ekipoje. Nuo 2006 m. žaidė pagrindinėje sudėtyje. 2007 m. klubas pakilo į pirmą divizioną.
2010 m. liepos 6 d. pasirašė ketverių metų sutartį su Portugalijos FC Porto. Liepos 18 d. sužaidė pirmas varžybas prieš AFC Ajax. Šiose draugiškose rungtynėse pelnė įvartį.
2013 m. gegužės 24 d. pasirašė penkerių metų sutartį su AS Monaco FC. Buvo parduotas už € 45 milijonus.
Tarptautinė karjera
Su Kolumbijos iki 17 m. rinktine, 2007 m. Pietų Amerikos iki 17 m. čempionate užėmė antrą vietą bei pelnė tris įvarčius. Taip pat dalyvavo 2007 m. pasaulio iki 17 m. čempionate, kuriame pralaimėjo turnyro nugalėtojams – Nigerijos vienmečiams.
Su Kolumbijos iki 20 m. rinktine 2011 m. dalyvavo trijuose jaunimo turnyruose: Tulono čempionate, Pietų Amerikos iki 20 m. čempionate ir iki 20 m. pasaulio taurėje Kolumbijoje, kurioje buvo rinktinės kapitonas.
Aleksandro tauriabudė
Aleksandro tauriabudė – baltikinių (Tricholomataceae) šeimos, tauriabudžių (Clitocybe) genties grybų rūšis.
Spygliuočių miškai, kalkingi dirvožemiai. Vasara, ruduo. Kotas trumpas, storas, viduje vatiškos konsistencijos.
Vaisiakūniai dideli. Kepurėlė 7–15 (20) cm skersmens, mėsinga, paplokščia, su buku gūbreliu, matinė, pilkšvai rusva, odiškai ruda, šiek tiek aksomiška. Lakšteliai tankūs, siauri, šviesiai kreminiai, pilkšvi, gelsvai rusvi, pusiau nuaugtiniai, priaugtiniai. Kotas 4–7×3–4 cm, tamprus, vidus vatiškos konsistencijos, pilkšvos spalvos. Trama stora, minkšta, pilkšvai gelsva, malonaus skonio, medienos kvapo. Sporos 5–7,5×3,5–5 μm.
Būdingi požymiai: kepurėlė pilkšvai gelsvai rusvos spalvos, mėsinga, didelė, pusiau išgaubta.
Auga grupelėmis, retai pavieniui, po eglėmis, spygliuočių miškuose, dažniausiai senuose eglynuose. Valgoma, nedažna.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 111 psl.
Žlobinas
Žlòbinas  – miestas pietryčių Baltarusijoje, 93 km į šiaurės vakarus nuo Gomelio, dešiniajame Dniepro krante. Rajono centras. Per miestą eina Minsko–Gomelio plentas ir geležinkelis. Mašinų gamybos, plieno, lengvoji, maisto pramonė.
Liublino vaivadija (1919–1939)
Liublino vaivadija  – 1919–1939 m. egzistavusi vaivadija II Lenkijos respublikos centrinėje dalyje. Centras – Liublinas. 1921 m. vaivadijos plotas buvo 31 123 km², o 1939 m. – 26 555 km². Vaivadijoje miškai užėmė 16,6 % ploto. Šiaurėje vaivadija ribojosi su Balstogės vaivadija, vakaruose su Varšuvos ir Kelcų vaivadijomis, pietuose su Lvovo vaivadija, rytuose su Polesės vaivadija ir Volynės vaivadija.
Istorija
Vaivadija įkurta 1919 m. rugpjūčio 14 d. kaip II Lenkijos Respublikos administracinis vienetas. Prieš I pasaulinį karą vaivadijos teritorija priklausė Chelmo gubernijai, Liublino gubernijai ir Sedlcų gubernijai. Per karą šiaurvakarinė dalis priklausė Varšuvos generalgubernijai, šiaurrytinė Oberostui, pietinė Liublino generalgubernijai. Po karo į šias žemes taip pat pretendavo Vakarų Ukrainos Liaudies Respublika. 1939 m. rugsėjo 17 d. vaivadija panaikinta ir prijungta prie Trečiojo Reicho Generalgubernijos, kur iš vaivadijos žemių buvo įkurti Varšuvos distriktas ir Liublino distriktas.
Gagatai
Gagatai – vidutinio ankstyvumo juodųjų serbentų veislė. Krūmai vidutinio augumo, truputį išsiskleidę. Uogos stambios (1,1 g), saldžiarūgštės, tinka gabenti. Uogose yra 197 mg/proc. vitamino C. Vaisinės kekės vidutinio ilgumo. Iš krūmo vidutiniškai priskinama po 1,04–1,14 kg uogų. Palankiais metais derlius būna iki 3 kg iš krūmo. Miltligė, rūdys, serbentinė erkutė nepažeidžia, deguliai ir šviesmargė – vidutiniškai. Veislė sukurta 1995 metais, Lietuvos sortimente nuo 2001 metų.
Liublino vaivadija (1919–1939)
Gyventojai
Pagal 1921 m. gyventojų surašymo duomenis vaivadijos gyventojų tankumas buvo 67,1 gyv./km² ir gyveno 2.087.951 gyventojas, kurių tautinė ir religinė sudėtis atrodė taip:
Žlobinas
Istorija
Žlobinas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1492 m. XIX a. tai buvo miestelis Rahačovo apskrityje. 1919 m. jis tapo Žlobino valsčiaus centru, 1925 m. įgijo miesto statusą. Sovietmečiu buvo išvystyta maisto, baldų, statybų, siuvimo pramonė.
Žydai
Piečiau Žlobino už geležinkelio buvo žydų miestelis Karpilauka, priklausęs Strešyno valsčiui. Čia 1897 m. surašyti 2174 gyventojai. XX a. Karpilauka prijungta prie Žlobino.
Liublino vaivadija (1919–1939)
Apskritys
thumb|right|250px|Vaivadijos administracinis suskirstymas 1933 m.
1932 m. balandžio 1 d. buvo panaikinta Konstantinuvo apskritis, kuri buvo padalinta tarp Palenkės Bialos ir Sedlcų apskričių. 1939 m. balandžio 1 d. Palenkės Sokoluvo, Vengruvo ir Garvolino apskritys prijungtos prie Varšuvos vaivadijos.
Jovaišiškė
Jovaišiškė – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, Plungės priemiestis. Prie kelio ir rajono kelio Plungė-Varniai. Babrungo upės kairiajame krante. Seniūnaitijos centras. 2006 m. liepą Pekladuobės miškelyje pašventintas kryžius 1941 m. nužudytoms aukoms. 2007 m. liepos 28 d. pašventintas akmuo su užrašu apie II pasaulinio karo aukas.
Karpiejai
Karpiejai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės rytus nuo Gražiškių, prie Dotamo upės.
Aukso blokas
Aukso blokas – septynių Europos valstybių grupė, Didžiosios ekonominės krizės metu išlaikiusi susietas savo valiutas su aukso standartu.
Istorija
Didžiosios ekonominės krizės metu, 1931 m. kilus panikai Londono biržoje, Jungtinė Karalystė pasitraukė iš aukso standarto sistemos, о svaras sterlingų buvo „atrištas“. Tais pat metais iš aukso standarto pasitraukė Japonija, Skandinavijos valstybės, o 1933 m. ir JAV bei dar kelios dešimtys valstybių. Siekdamos išlaikyti savo valiutų paritetą aukso standarto atžvilgiu, ir, tuo pačiu, palaikyti savitarpio prekybą, Londone surengtoje tarptautinėje ekonominėje konferencijoje Prancūzija, Šveicarija, Nyderlandai, Belgija, Liuksemburgas, Italija ir Lenkija įsipareigojo viena kitai išlaikyti valiutos kursą. Tačiau Aukso bloko narės nepajėgė išlaikyti aukšto eksporto lygio, o kapitalas iš šių valstybių ėmė tekėti į JAV. 1935 m. Belgija ir Liuksemburgas devalvavo savąsias valiutas, o 1936 m. tai padarė ir Prancūzija bei Italija. Aukso blokas nustojo egzistuoti.
Atviras ratas
Teatro laboratorija „Atviras ratas“ – teatras, įkurtas 2006 m. Vilniuje.
Istorija
Teatro branduolį sudaro 2002 m. studijas Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje pradėję aktoriai, kuriems vadovavo profesorius Vladas Bagdonas ir „Keistuolių teatro“ režisierius Aidas Giniotis. 2006 m. teatras tapo Tarptautinės vaikų ir jaunimo teatrų organizacijos ASSITEJ nariu.
Mars Surveyor '98
Mars Surveyor '98 – NASA programa, skirta Marso tyrimams. Mars Surveyor '98 programą sudarė du kosminiai aparatai – Mars Climate Orbiter (dar žinomas Mars Surveyor '98 Orbiter vardu) ir Mars Polar Lander (dar žinomas Mars Surveyor '98 Lander vardu). Šios programos tikslas – Marso orų, klimato tyrimas, taip ieškant ilgalaikių klimato pokyčių.
Deja, abu zondai buvo prarasti. Mars Climate Orbiter buvo prarastas dėl klaidos nustatant jo orbitą apie Marsą, o Mars Polar Lander buvo prarastas dėl techninės klaidos – šio aparato sensoriai per anksti pranešė apie nusileidimą ant Marso paviršiaus, todėl Mars Polar Lander iš maždaug 40 metrų aukščio (kai buvo pranešta apie „nusileidimą“), dideliu greičiu rėžėsi į Marso paviršių.
Mars Surveyor '98 programa kainavo apie 193 milijonus JAV dolerių.
Turakiniai
Turakiniai (Musophagidae, pažodžiui "bananėdžiai") – gegutinių paukščių (Cuculiformes) šeima.
Nuo šarkos iki tetervino dydžio, pasižymi pjūklo pavidalo snapo kraštais, pastaibiu lygiu viduriniam pirštui, trumpais apvaliais sparnais.
Gyvena tik Afrikoje, daugiausia aukštuose miškuose. Minta vabzdžiais, uogomis, vaisiais, kuriuos ryja su visais kauliukais. Balsai skardūs, kartais panašūs į žmogaus juoką, vištų kudakavimą, šunų lojimą ir pan. Turakiniai yra labai gajūs, todėl net ir pašauti paukščiai dažnai nepatenka į medžiotojų rankas.
1991 m. Formulės 1 sezonas
Sezono apžvalga
thumb|200px|right|1991 m. čempionas [[Ayrton Senna]] 1991 m. sezonas buvo klasikinis sezonas su artima kova ir intriga nuo pat starto iki finišo. Šie metai be abejo buvo patys sėkmingiausi F1 čempionui Ayrtonui Sennai. Jis sugebėjo apginti savo titulą, kuris jam jau buvo trečias. Visi jie pasiekti su McLaren komanda. Brazilas laimėjo 7 etapus ir nepaliko niekam jokių šansų.
Penki pilotai šiais metais debiutavo Formulėje 1: Mika Hakkinenas (JAV GP), Markas Blundellas (JAV GP), Michaelis Schumacheris (Belgijos GP), Fabrizio Barbazza (San Marino GP) ir Alessandro Zanardi (Ispanijos GP).
1991 sezonas buvo paskutinis, kai konstruktorių taurę laimėjo komanda naudojanti V12 tipo variklius.
Nelsonas Piquet laimėjo 1991-ųjų Kanados GP. Tai buvo paskutinė jo pergalė F1.
Šis sezonas buvo paskutinis, kai čempionai Ayrtonas Senna, Nigelas Mansellas ir Alain Prost varžėsi kartu.
Imperatorius Karolis VII
Karolis VII (, 1697 m. rugpjūčio 6 d. Briuselis – 1745 m. sausio 20 d. Miunchenas) – Šventosios Romos imperijos imperatorius (1742–1745), Čekijos karalius Karolis III (1741–1743), Bavarijos kurfiurstas Karolis I (1726–1745) iš Vitelsbachų dinastijos. Dėl jo pretenzijos į Šventosios Romos imperijos sostą po Karolio VI mirties 1740 m. kilo Austrijos įpėdinystės karas.
Biografija
Kilęs iš Vitelsbachų dinastijos. Tėvas Bavarijos kurfiurstas Maksimilianas II Emanuelis, tuo metu Ispanijos Nyderlandų vietininkas, motina Abiejų Tautų Respublikos karaliaus Jono III Sobieskio duktė Teresė Kunigunda. 1700–1714 m., kai vyko Ispanijos įpėdinystės karas, buvo išvežtas į Vieną, kur jį auklėjo jėzuitai. kairėje|miniatiūra|252x252px|Karolis Albertas jaunystėje, 1717–1719 m. (Žozefas Vivjenas) 1717 m. vadovavo bavarams, kurie Šventosios Romos imperijos kariuomenės gretose kovojo su Turkija, pasižymėjo užimant Belgradą. 1731 m. protestavo prieš Pragmatinę sankciją, pagal kurią Austrijos sostas turėjo tekti Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Karolio VI vyriausiai dukteriai Marijai Teresei, tačiau vėliau ją pripažino.
1740 m. mirus Karoliui VI Karolis Albertas atnaujino savo pretenzijas ir 1741 m. sudarė sąjungą su Prancūzija ir Ispanija, kuri buvo nukreipta prieš Mariją Teresę. Joms padedant buvo išrinktas imperatoriumi. Kilo Austrijos įpėdinystės karas, Austrijos kariuomenė įsiveržė į Bavariją. Karolis Albertas tapo antiaustriškos koalicijos marionete. 1744 m. Prancūzijos ir Prūsijos pastangomis jam buvo grąžinta Bavarija.
Po Karolio VII mirties jo sūnus Maksimilianas III Juozapas buvo priverstas atsisakyti pretenzijų į imperatoriaus sostą.
Šeima ir vaikai
1722 m. spalio 5 d. Vienoje vedė imperatoriaus Juozapo I ir Amalijos Vilhelminos Braunšveig-Liuneburg dukterį Mariją Amaliją Austrę (1701-–756). Jiems gimė:
Ne santuokoje su Sofija Karolina gimė sūnus Pranciškus Liudvikas, Holšteino grafas (1723–1780).
Karpiškės
Karpiškėmis vadinami kaimai:
Jovariškės
Jovariškės – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 3,5 km į šiaurės vakarus nuo Trakų, netoli pietinio Akmenos ežero kranto. Seniūnaitijos centras. Eina kelias. Kaimo turizmo sodyba „Trakai“.
Kuarajus
Kuarajus reiškia:
Sporto meistras
Sporto meistras (SM;, M) – sportinės kvalifikacijos titulas. Aukštesnis už kandidatą į sporto meistrus, žemesnis už Tarptautinį sporto meistrą (šachmatai šachmatuose – už didmeistrį).
Konkretūs reikalavimai kiekvienai sporto šakai – skirtingi. Suteikia nacionalinė atitinkamo sporto federacija (pvz. lengvosios atletikos rungtims – LLAF, šachmatuose – LŠF ir pan.), gavusi sporto mokymo įstaigos ar specializuoto sportinio klubo teikimą. Jie pateikiami už rezultatus varžybose (pvz., individualiose rungtyse ar estafetėse).
Laiko rezultatai privalo būti fiksuoti elektroniškai.
Pvz., šachmatuose FIDE meistro titului gauti reikia >2300 ELO taškų.
Šaltiniai
Мастер спорта России
Gerdvilai
Gerdvilai  – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Okainių. Šalia kaimo prasideda Sulevos intakas Beržė, o piečiau driekiasi Dovydų miškas (jame įsteigtas Dovydų miško botaninis draustinis).
thumb|left|250px|Gerdvilų pietinė dalis link miško
Istorija
XX a. pr. buvo Gerdvilų palivarkas ir 2 sodybos Šėtos valsčiuje. Priklausė Šatinskiams ir Pšijagalauskiams.
Kleboniškiai
Kleboniškiai – gatvinis kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Pakalniškių, Daugyvenės kraštovaizdžio draustinyje, prie Daugyvenės upės. Pietuose eina plentas Kaime yra 1989 m. įkurtas 18 ha užimantis kaimo buities muziejus. Stovi 1884 m. statytas Kleboniškių vėjo malūnas, vienas iš dviejų veikiančių Šiaulių krašte (kitas – Paežerių vėjo malūnas).
Kleboniškių kaimas apibūdinamas kaip vienas geriausiai išsilaikiusių vidurio Lietuvos gatvinių kaimų. Šiuo metu Kleboniškiuose suskaičiuojami 28 pastatai: 3 kaimo sodybos su 10 pastatų yra kaimo gyventojų nuosavybė, o visi likusieji priklauso kaimo buities muziejui.
Į muziejų po atviru dangumi iš apylinkių perkelti XIX–XX a. būdingi kaimų pastatai: gryčios, klėtys, pirtys, klojimai, daržinės. Šalia išlikusių dar gyvenamų Kleboniškių kaimo pastatų atkuriamos buvusios kaimo sodybos šiaudiniais stogais. Muziejaus pastatuose įrengtos ekspezicijos, kuriose atkuriama ūkininkų XIX a. pab. buitis, pateikiama didelė senovinės technikos kolekcija.
2010 m. Kleboniškių kaimo sodyba įtraukta į Kultūros vertybių sąrašą, jai suteiktas regioninio reikšmingumo lygmuo. Namas dviejų galų, statytas iš tašytų rąstų, šalia 1939 m. statyta daržinė ir kiti ūkiniai pastatai.
Etimologija
Po 1554–1555 m. Šeduvos krašte įvykdytos valakų reformos kaimas priklausė vietos parapijos klebonui. Nuo to ir kilo kaimo vardas.
Sporto vardas
Sporto vardas – kvalifikacinis laipsnis, titulas sporte. Vardą suteikia sporto federacija, gavusi sporto mokymo įstaigos, klubo teikimą. Vardai suteikiami už rezultatus (užimtas vietas) varžybose (pvz., individualiose rungtyse ar estafetėse). Rezultatai laike pripažįstami esant elektroninei laiko fiksavimo sistemai. Klasifikacinę normą (normatyvą) sportininkas gali įvykdyti pagal klasifikacijos normų reikalavimus.
Žalgiriai (Frydlando apskritis)
Žalgiriai arba Antonovas (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Антоново) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Pravdinsko miesto gyvenvietės kaimas.
Istorija
Notangos žemės kaimo pavadinimas Grünwalde vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Frydlando apskrities palivarkas, nuo 1874 m. birželio 11 d. Mertensdorfo valsčiaus, nuo 1928 m. Botkaimio savivaldybės, nuo 1928 m. lapkričio 1 d. Abartų valsčiaus Vilčių savivaldybės kaimas. Priklausė Bartų Romuvos parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Frydlando rajono, vėliau Pravdinsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Porečjės apylinkės kaimas.
Karpiškės (Trakai)
Karpiškės – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Kariotiškių.
Juozas Mikuckis (1891)
Biografija
1915 m. mobilizuotas į Rusijos imperijos kariuomenę, 1916 m. baigė Gatčinos karo mokyklą, dalyvavo Pirmajame pasauliniame kare. 1918 m. Valkoje su kitais suorganizavo Lietuvių dragūnų divizioną ir jam vadovavo. Su divizionu pateko į vokiečių nelaisvę.
Grįžęs į Lietuvą, nuo 1918 m. gruodžio 30 d. Lietuvos kariuomenės savanoris, paskirtas 2-ojo pėstininkų pulko ūkio viršininku. 1919 m. sausio 5 d. – 1920 m. rugsėjo mėn. Kauno miesto ir apskrities karo komendantas, antrasis Kauno apskrities viršininkas. 1919 m. rugpjūčio mėn. padėjo likviduoti Lenkų karinės organizacijos (POW) Kaune rengtą perversmą. 1919 m. kapitonas.
1920 m. spalio 14 d. – 1921 m. kovo mėn. Ketvirtosios pėstininkų divizijos štabo viršininkas. 1921–1922 m. tarnavo Generaliniame štabe. Už kriminalinį nusikaltimą (iš pavydo nušovė karo valdininką A. Dirsę) pašalintas iš kariuomenės atimant karinį laipsnį. 1921 m. balandžio mėn. nubaustas 4 m. tvirtovės kalėjimo, prezidento Aleksandro Stulginskio iki 2 m. sušvelninta bausmė atidėta.
1921 m. rugpjūčio 11 d. paskirtas Generalinio štabo žvalgybos skyriaus XI žvalgų punkto vyr. žvalgu. 1922 m. pradžioje perkeltas į Šaulių sąjungos konspiracinį skyrių. 1922–1924 m. tarnavo VRM žinyboje bei organizavo pasienio policijos dalinius neutraliose Širvintų ir Giedraičių apylinkėse, paskirtas šių apylinkių policijos vadu. 1923 m. birželio 1 d. Kaišiadoryse įsteigė pasienio policijos mokyklą, jos viršininkas.
1924 m. liepos mėn. – 1927 m. gegužės mėn. Kauno sunkiųjų darbų kalėjimo viršininkas. Nuo 1928 m. birželio mėn. Kauno apskrities policijos vadas. 1929 m. prezidentas Antanas Smetona grąžino karininko laipsnį. 1932 m. išėjo į pensiją, gyveno savo ūkyje Zauniškiuose. 1939 m. mobilizuotas ir paskirtas Vilkaviškio intendantu.
1928 m. apdovanotas Nepriklausomybės, 1932 m. Savanorių medaliais.
Sovietams okupavus Lietuvą, 1940 m. liepos 30 d. NKVD suimtas, kalėjime Aleksandras Gudaitis-Guzevičius jį užverbavo, tapo KGB agentu (agentūrinis slapyvardis Tuvimas). Po dviejų mėnesių čekistų patartas nutraukė santuoką ir fiktyviai susituokė su vokiečių kilmės piliete. 1941 m. kovo 25 d. kaip repatriantas išvyko į Vokietiją, apsigyveno Braunšveige.
Kūryba
Poezijoje vyrauja gamtos, meilės, socialinė protesto motyvai, plėtojamas romanso žanras, žymu simbolizmo poveikis. Po mirties be šeimos žinios išleista atsiminimų knyga „Šioje ir anoje pusėje“ apie jo, kaip sovietinio žvalgo, veiklą Vakaruose 1945–1968 m.
Svetlogorskas
Svetlogorskas (rus.: Светлогорск):
Svetlahorskas
Svetlahòrskas (arba Svetlogorskas, ) – miestas pietryčių Baltarusijoje, prieplauka Biarezinos upės pakrantėje. Rajono centras. Per miestą eina Žlobino–Žytomyro geležinkelis. Celiuliozės, lengvoji, chemijos pramonė, šiluminė elektrinė. Yra dvi cerkvės ir katalikų bažnyčia.
Istorija
LDK laikais vadinosi Šacilkos arba Šatilkos. XIX a. tai buvo bajorkaimis ir dvaras Babruisko apskrities Paryčų valsčiuje. 1961 m. liepos 29 d. suteiktos miesto teisės ir naujas pavadinimas – Svetlahorskas. Sovietmečiu buvo dirbtinio pluošto ir celiuliozės pramonės centras.
Eritritolis
Eritritolis – natūralus cukraus alkoholis (poliolis). Naudojamas maisto pramonėje kaip drėkiklis ir saldiklis. Europoje žymimas maisto priedo numeriu E968.
Eritritolis pasižymi mažu kaloringumu (0,24 kcal/g), saldžiu skoniu (maždaug trečdaliu mažiau saldžiu nei cukrus), turi nestiprų šaldantį (panašų į mėtos) efektą. Nedideliais kiekiais randamas daugelyje vaisių ir fermentuotų produktų, kaip kad vyne, sūryje, aluje, sojų padaže ir pan. Pramoniniu būdu gaminamas fermentuojant gliukozę mielių ar kitų mikroorganizmų pagalba. Naudojamas įvairių gaminių (saldumynų, kramtomosios gumos, gaiviųjų gėrimų) saldinimui, konsistencijos formavimui ir kitokiais tikslais.
Naudojamas maisto pramonėje nuo paskutinio XX a. dešimtmečio, iš pradžių Japonijoje ir JAV. Europoje jo saugumas ir leidimas naudoti buvo patvirtintas 2006 m.
Aralo jūra
thumb|265px|Aralo jūra iš kosmoso – 1985 metai Aralas  – druskingas nenuotakus ežeras Vidurinėje Azijoje, Turano žemumoje, Kazachijos pietvakariuose ir Uzbekijos (Karakalpakijos autonomijos) šiaurėje. Iki 1960 m. buvo ketvirtas pagal plotą ežeras pasaulyje, bet, nukreipus svarbiausių Aralo intakų Amu Darjos ir Syr Darjos vandenį vilnamedžių plantacijoms drėkinti, XX a. 7-ąjį dešimtmetį ėmė sparčiai sekti.
XX a. paskutinįjį dešimtmetį susidarė du atskiri vandens telkiniai: šiaurės (Mažasis) ir pietų (Didysis) Aralas. 2003 m. Aralo plotas sudarė apie ketvirtį ankstesnio, o vandens tūris – vos 10 %.
Etimologija
thumb|180px|left|Žemėlapis ir metų skalė parodanti Aralo jūros mažėjimą nuo 1960 m. iki 2014 m. Pavadinimas Aralas kildinamas iš kazachų kalbos žodžio aral (uzbekų orol), kuris reiškia sala, tai simbolizuoja Aralą kaip salą tarp dykumų. Pagal kitą aiškinimą Aral tengizi ir Orol dengizi reiškė Salų jūrą (iki nusekimo joje buvo per 300 salų).
Esant dabartinei padėčiai, plotų buvusioje Aralo vietoje ir aplink jo likučius apibūdinimui vis dažniau naudojamas pavadinimas Aralkumai  – Aralo dykuma.
Geografija
Aralas yra ežeras Kazachijoje ir Uzbekijoje (Karalpakijoje), Turano žemumoje. Aplink Aralą – dykumos bei pusdykumės: rytuose – Kyzylkumo dykumos, Karakumų dykumos – pietuose, uolinga Ustiurto plynaukštė – vakaruose ir Kazachijos stepės – šiaurėje.
Susiformavimas
Aralas yra vienas seniausių ežerų, susiformavęs nusekus ir užsidarius Tetijos vandenynui maždaug paleogeno periodo pradžioje, nors kiti autoriai teigia, kad tai įvyko dar kreidos periodo pabaigoje. Tai ginčytinas faktas, nes nepakanka duomenų nustatyti, kada Aralas susisiekė su vandenynu ir buvo jūra (jungėsi su vandenynu), o kada buvo atskirtas nuo vandenyno ir virto ežeru.
Manoma, kad iki paskutinio ledynmečio Aralas buvo kur kas gilesnis ir jungėsi su Kaspija. Kaspijos jūrai tolstant į vakarus ežerai atsiskyrė. Tai įvyko maždaug prieš 5 mln. metų. Šią nuomonę patvirtina fosilijų radiniai Karakumų dykumoje.
Salos
Iki nusekimo Arale buvo suskaičiuojama daugiau nei 300 salų, didžiausios – Kokaralas, Atgimimo sala ir Barsakelmesas. Bendras salų plotas buvo 2345 km². Atgimimo sala 2001 m. tapo barjeru tarp vakarinės ir rytinės Didžiojo Aralo dalių, t. y. tapo pusiasaliu.
Istorija
thumb|200px|right|Aralas 1853 m. žemėlapyje. Plotas išliko stabilus iki 1960 m. Archeologai vietovėje aptinka 3000 metų senumo irigacinių kanalų.
Jau X a. minima arabų raštuose. Vėliau arabų keliautojų vadinama Kvarazmo (arba Chorezmo) jūra, nuo šalia egzistavusios Chorezmo valstybės. XVII a. ją pasiekia rusai ir pavadina Žydrąja jūra.
Aralo intakų nukreipimas
XX a. 4 dešimtmetyje Sovietų Sąjunga pradėjo įgyvendinti „medvilnės nepriklausomybės politiką“, siekdama tapti lydere pasaulinėje medvilnės rinkoje, todėl regione buvo pradėta plėtoti žemdirbystė – auginama medvilnė, laukams drėkinti pradėti intensyviai kasti irigacijos kanalai. Daugelis šių kanalų iškasti nekokybiškai, todėl daug vandens nepasiekia laukų ir pakeliui išgaruoja arba įsisunkia į dirvą (pvz., didžiausiame pasaulyje Karakumų kanale, įvairiais apskaičiavimais, prarandama 30–70 % vandens). Kanalų statyba intensyvėjo, ir 1960 m. iš Syr Darjos ir Amu Darjos buvo nukreipiama 20–50 km³ vandens kasmet. Dėl to apie 1960 metus Aralas ėmė sparčiai sekti.
Aralo sekimas
1960 m. Aralo plotas buvo ~ 68 000 km². Iki 1998 m. jis pasidarė trigubai mažesnis: 28 687 km², o 2004 m. beliko 17 160 km². Aralas yra netekęs trijų ketvirtadalių iki 1960 m. turėto vandens. Druskingumas padidėjo nuo 10 g/l iki 40–50 g/l.
1961–1970 m. vandens lygis krito vidutiniškai 20 cm per metus, 8 dešimtmetyje vandens mažėjimas patrigubėjo iki 50–60 cm per metus, o 9-ąjį dešimtmetį vanduo seko po 80–90 cm per metus. Tuo tarpu 1960–1980 m. drėkinimo kanalai vis dar buvo kasami – iš Syr Darjos ir Amu Darjos upių paimamo vandens kiekis, kaip ir medvilnės išauginimas, padvigubėjo. thumb|left|Atgimimo salos tapimas pusiasaliu 2000–2001 m. 1987 m. ežeras pasidalino į šiaurės (Mažąjį) Aralą ir pietų (Didįjį) Aralą. Tarp jų buvo iškastas dirbtinis kanalas, tačiau toliau krintant vandens lygiui, sąsiauris tarp jų vėl išnyko. 2001 m. Atgimimo sala tapo pusiasaliu, o nuo 2003 m. pietinė dalis pasidalino į vakarinę (gilesnę) ir rytinę (seklesnę).
Kapavietė Aralo jūroje
2001 m. išdžiuvusio Aralo dugno teritorijoje, esančioje Kazachijoje, buvo atrasta kapavietė. Šiai kapavietei, kaip manoma, gali būti apie 600 metų. Teigiama, kad šis atradimas yra įrodymas, jog Aralas jau buvo kartą nusekęs ir tai yra cikliškas reiškinys.
Dabartinė padėtis
thumb|left|Apleistas laivas netoli [[Aralas|Aralo uostamiesčio (2003 m.)]] thumb|Aralo miesto uostas Pietų Aralas tebesenka, ir greičiau nei prognozuota – gilesnėse vietose apatinis vandens sluoksnis druskingesnis nei viršutinis, šie du sluoksniai nesimaišo. Dėl to saulė kaitina tik viršutinį sluoksnį, ir jis garuoja labai greitai. Tuo tarpu pastačius Kokaralo užtvanką, šiaurės Aralo vandens lygis pradėjo kilti.
Anksčiau prie Aralo buvę uostų. Dabar Muinakas Uzbekijoje ir Aralas (buv. Aralskas) Kazachijoje yra keliasdešimt kilometrų atstumu nuo ežero. Žvejybos pramonės juose nebeliko (vanduo kai kur atsitraukė bemaž 100 km).
Aralo jūros dalys
Beveik išdžiuvusios Aralo jūros vietoje 2017 m. buvo išlikę keletas atskirų vandens telkinių, iš kurių didžiausi Šiaurės Aralo ir Vakarų Aralo jūros.
Ekologinės problemos
thumb|Aralo ploto sumažėjimas nuo 1989 m. (kairėje) iki 2003 m. (dešinėje)
Biologiniai ginklai
thumb|Tokių laivų, ant sūraus Aralo jūros dugno yra šimtai 1948 m. Aralo viduryje buvusioje Atgimimo saloje įkurta slapta sovietų biologinių ginklų tyrimo laboratorija. Šioje laboratorijoje buvo gaminami, bandomi ir laidojami patogeniniai ginklai. Laboratorija veikė iki 1991 m., žlugus Sovietų Sąjungai ji palikta likimo valiai.
Senkant Aralui, 2001 m. sala tapo pusiasaliu, kilo pavojus, kad užkratas iš laidojimo vietų pradės plisti. 2002 m. įvykdytas bendras JAV ir Uzbekijos projektas, kurio metu buvo nukenksminta 10 juodligės užkrato palaidojimo vietų (iš viso apie 100–200 tonų).
Ekosistemos pokyčiai
Aralo ir upių deltų ekosistemos yra beveik visiškai sunaikintos. Iki katastrofos čia gyveno 24–26 (dabar likusios vos 4) žuvų rūšys Senkant ežerui, didėjo vandens druskingumas, todėl išnyko ar baigia išnykti kuojos, karšiai, Aralo ūsoriai (Barbus brachycephalus), karpiai, sazanai ir kt. Apylinkėse veisėsi iki 173 rūšių paukščių bei dešimtys rūšių gyvūnų, iš kurių liko tik labiausiai prisitaikiusios prie dabartinių Aralo sąlygų.
Atsitraukiantis vanduo palieka druskingas dykumas, užterštas toksiniais chemikalais; vėjas sukelia druskų audras, kurios teršalus išnešioja plačiau po apylinkes. Vėjo nešiojama druska užteršia aplinkinių vietovių dirvožemius, jie tampa nebetinkami žemdirbystei. Syr Darjos ir Amu Darjos upių deltos, nusekus vandeniui, yra stipriai paveiktos erozijos, dėl to upėse dar likęs vanduo nepasiekia ežero, o susigeria dykumoje.
Senkant Aralui, pastebėti regiono klimato pokyčiai – žiemos tapo 2–3 °C šaltesnės, vasaros 2–3 °C karštesnės ir sausesnės, sumažėjo kritulių, sutrumpėjo augalų vegetacijos laikotarpis. Lyginant su 1950 m., giedrų dienų skaičius išaugo nuo 30 iki 150 per metus.
Poveikis žmonėms
Prastėjanti ekologinė padėtis Aralo regione bei Sovietų Sąjungos subyrėjimas sukėlė socialinę bei ekonominę krizę. Dėl aplinkos taršos ir skurdo šioje srityje yra didžiausias kūdikių mirtingumas (75 iš 1000) pokomunistinėse šalyse. Dėl skurdo plinta infekcinės ir parazitinės ligos: šiltinė, hepatitas ir tuberkuliozė. Ekologinės katastrofos epicentre plačiai paplitusios anemija, skydliaukės, inkstų, kepenų ligos. Dažnos ir kraujo, vėžio, astmos, širdies ligos.
Iki XX a. 7-ojo d-mečio buvo sugaunama apie 45 000 tonų žuvies per metus, o 1996 m. – vos 547 tonos. Pradėjus nykti žuvims iki 60 000 darbingo amžiaus žmonių neteko darbo.
Sprendimo būdai
Aralo problemoms spręsti pasiūlyta įvairių būdų:
1993 m. kovo mėnesį Kazachija, Uzbekija, Turkmėnija, Tadžikija ir Kirgizija pasirašė susitarimą, kuriuo įsipareigojo 1 % šalių biudžeto skirti Aralui atkurti, tačiau fondas nebuvo įsteigtas.
Kokaralo užtvanka
thumb|200px|Kokaralo užtvankos poveikis per metus: apačioje – 2005 m., viršuje – 2006 m., pastačius užtvanką 2003 m., paėmusi paskolą iš Pasaulio Banko, Kazachijos vyriausybė ėmėsi veiksmų gerinti padėtį šiaurės (Mažajame) Arale. Buvo imtasi irigacinių kanalų Syr Darjos upėje atnaujinimo darbų. Šitaip buvo sumažinti vandens nuostoliai, daugiau jo pasiekia ežerą. 2005 m. baigta statyti betoninė Kokaralo užtvanka tarp pietų ir šiaurės Aralo. Jai veikiant, jau 2006 m. pastebėta, kad šiaurinėje Aralo dalyje padaugėjo vandens, ežeras išsiplėtė, vanduo pasidarė mažiau druskingas, padaugėjo žuvų. Užtvankoje įrengta šliuzų, kuriuos atidarius, vandens perteklių iš šiaurės Aralo galima leisti į pietinę dalį.
Galimi naftos ir dujų telkiniai
Ergašas Šaismatovas, Uzbekijos ministras pirmininkas, 2006 m. rugpjūčio 30 d. paskelbė, kad Uzbekijos vyriausybė ir tarptautinis konsorciumas (susidedantis iš „Uzbekneftegaz“, „LUKoil“, „Petronas“, „Nacionalinės Korėjos dujų korporacijos“ ir „Nacionalinės Kinijos naftos korporacijos“) pasirašė bendradarbiavimo sutartį žvalgyti ir išgauti naftą bei gamtines dujas iš Aralo dugno.
Aralas mene
Aralo likimas buvo pavaizduotas Dmitrijaus Svetozarovo filme „Šunys“ (1989 m.). Apie Aralą sukurta dokumentinių filmų, kaip Joachimo Tčirnerio „Aralo jūra“ (1999 m.).
2000 m. gegužės 30 d. įvyko Takiro (Такыр, turkiškas reljefo terminas) pirmos kazachų roko-operos baleto premjera. Vaidinimo tikslas atkreipti dėmesį į Aralą ištikusią nelaimę.
Vyčiai
Vyčiai – vidutinio ankstyvumo juodųjų serbentų veislė. Krūmai vidutinio augumo, truputį išsiskleidę. Uogos vidutinio dydžio (0,8 g), saldžiarūgštės, tinka gabenti. Uogose yra 137,7 mg/proc. vitamino C. Vaisinės kekės vidutinio ilgumo. Iš krūmo vidutiniškai priskinama po 1,10–1,44 kg uogų. Palankiais metais derlius būna iki 5 kg iš krūmo. Miltligė, deguliai, serbentinė erkutė pažeidžia nestipriai, šviesmargė – vidutiniškai. Veislė sukurta 1994 metais, Lietuvos sortimente nuo 2001 metų.
Spąstai (šachmatai)
Spąstai – figūros, dažniausiai karaliaus ar valdovės įviliojimas į pavojingą laukelį, dėl to aukojant figūrą. Diagrama dešinėje iliustruoja du skirtingus spąstų atvejus.
Pirma, baltųjų valdovė įviliojama į c4 ir parengiama šakutei žirgu: '''1… Bxc4! 2.Vxc4'''. Toliau šakutė rengiama sunaikinant vienintelį a3 laukelio gynėją: '''2… Vxb2! 3. Bxb2 Ža3+ 4. Kc1'''. Galiausiai tarpinis ėjimas (zwischenzug) įvilioja karalių į spąstus b2 laukelyje: 4… Rxb2+ Vėliau, po '''5. Kxb2 Žxc4+ 6. Kc3 Bxe4 arba 5. Kd1 Žxc4''', juodieji dviem pėstininkais pirmauja ir turėtų be vargo laimėti. (java analizatorius)