cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lietuvos salės futbolo varžybos 2021–2022 m.
Futsal A lyga
Praėjusiame sezone A lygoje dalyvavo 10 komandų. Nei viena komanda neiškrito iš A lygos sportiniu principu. Šiame sezone buvo numatytas maksimalus komandų skaičius - 12, tačiau rugsėjo mėn. buvo pranešta kad A lygoje bus 10 komandų. Vietoje Akmenės SC, FA Šiauliai ir FK Panevėžys-Sportidus dalyvauja naujos komandos - jungtinė Akmenės-Šiaulių komanda FK Saulės Kraštas, SFK Panevėžys ir FK Klaipėda City.
Atkrintamasis etapas
Ketvirtfinaliai
Runtynėms pasibaigus lygiosiomis žaidžiami pratęsimai ir, o prireikus, baudinių serijos. Žaidžiama iki dviejų pergalių. ||III rungt.
„Mažasis finalas“ dėl III vietos
Finalas
Rafsandžanas
Rafsandžanas arba Refsendžanas, dar žinomas kaip Bahramabadas – miestas centriniame Irane, į pietryčius nuo Teherano; Kermano provincijoje. Virš 161 tūkst. gyventojų (2016 m.).
Jojimas 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
thumb|Trikovės varžybos. thumb|Trikovės varžybos. thumb|Trikovės varžybos. Jojimo rungtis 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyko 24 kartą Olimpiadose. Varžybos vyko nuo liepos 28 d. iki rugpjūčio 9 d. Greenwich Park.
Rafsandžanas
Irano pistacijų auginimo ir perdirbimo centras. Taip pat svarbus kilimų audimo centras, nors čia gaminami kilimai parduodami kaip Kermano, o ne Rafsandžano kilimai. Netoliese yra vario kasyklos.
Lietuvos salės futbolo varžybos 2021–2022 m.
Futsal I lyga
LFF ir LSPFA siekė kad šiame sezone kiekviename Lietuvos regione vyktų LFF I lygos salės futbolo pirmenybes. Deja, pirmenybės su I lygos statusu vyko tik Panevėžio apskrityje. Sezono pabaigoje buvo surengtas futsal Pirmos lygos finalinis turnyras, kuriame dalyvavo Panevėžio, Utenos, Marijampolės ir Šiaulių apskričių lygų nugalėtojai.
Jojimas 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Rungtys
Raiteliai varžėsi dėl šešių medalių komplektų:
Rafsandžanas
Rafsandžanas yra pietinėje Dešte Luto dykumos dalyje, Kermano provincijos šiaurės vakaruose. Per miestą eina geležinkelis (Teherano-Bandar Abaso linija).
Lietuvos salės futbolo varžybos 2021–2022 m.
Panevėžio apskritis
PAFF salės futbolo I lygos varžybas buvo planuojama rengti nuo lapkričio 8 d, bet buvo atidėta iki gruodžio 3 d. Varžybas organizavo LFF ir PAFF, varžybos baigėsi kovo 31 d.
Finalinis turnyras
2022 m. balandžio 10 d. Kazlų Rūdos sporto centro salėje vyko futsal Pirmos lygos finalinis turnyras. Turnyro nugalėtojas iškovojo sportinę teisę kilti į kito sezono futsal A lygą.
Vilniaus regionas
Registracija vyko iki spalio 17 d., varžybas buvo numatoma pradėti lapkričio 15 d, bet nukelta į lapkričio 24 d. Varžybos šįmet vadinosi VRFS Futsal lyga, ir vyko 1,5 rato sistema. Po pirmo etapo surinkti taškai buvo padalinti pusiau. Pirmenybės baigėsi kovo 23 d.
Kauno apskritis
Registracija vyko iki spalio 3 d., tolimesnių pranešimų nebuvo, pirmenybės nevyko. Dvi Kauno miesto ir rajono komandos dalyvavo atvirose Jurbarko rajono salės futbolo pirmenybėse.
Penevėžio apskritis
Vienintelė apskritis kurioje šiame sezone nevyko futsal pirmenybės.
Tauragės apskritis
Tauragės apskrityje vyko atviros 2022 m. Jurbarko rajono salės futbolo pirmenybės, kuriame dalyvavo Jurbarko, Tauragės ir Kauno rajonų komandos. Rungtynėse galėjo žaisti žaidėjai iš kitų lygų. Pirmenybės prasidėjo sausio 16 d. ir baigėsi kovo 6 d. Pirmenybes pradėjo 6 komandos, tačiau dėl COVID-19 užkrėtimų Tauragės r. „LDK Kęstučio MPB“ pasitraukė iš varžybų.
Grupėje komandos sužaidė tarpusavyje po vienerias rungtynes, šių rezultatų pagrindų buvo žaidžiamas ketvirtfinalis (4-5 vietas užėmusios komandos), pusfinaliai, mažasis ir didysis finalai.
Klaipėdos apskritis
Klaipėdos AFF organizuojamos Klaipėdos miesto salės futbolo pirmenybės prasidėjo 2021 m. gruodžio 4 d. ir baigėsi 2022 m. vasario 10 d. Varžybos vyko dvejose vertikaliose lygose, vienu ratu.
Taip pat vyko Klaipėdos regiono veteranų (35+) salės futbolo pirmenybės, Klaipėdos regiono moterų salės futbolo pirmenybės, Klaipėdos regiono salės futbolo Taurės varžybos.
Telšių apskritis
Telšių atviros salės futbolo pirmenybės prasidėjo ir baigėsi. Varžybos vyko 1,5 rato principu, po kurių vyko finalinis etapas. Dalyvauja 12 komandų: 8 Telšių rajono, 3 Mažeikių rajono, ir 1 Šilalės rajono.
Telšių salės futbolo pirmenybės dėl 1-6 vietų
Utenos apskritis
UAFF salės futbolo pirmenybės prasidėjo ir baigėsi. Dalyvavo 6 komandos, pirmenybės vyko 2 ratais.
Taip pat vyko Utenos rajono salės futbolo varžybos „DSC-Žalgirio taurės“ varžybos. Dalyvavo 5 komandos: „FK Jaunimas“, Utenos „Dinamo“, „Draco“, „FK-2003“, „Dyve united“. Nugalėtojais tapo „FK Jaunimas“.
Alytaus apskritis
2022 m. AAFF salės futbolo pirmenybės prasidėjo ir baigėsi.
Marijampolės apskritis
MAFF salės futbolo pirmenybės prasidėjo ir baigėsi.
Pusfinaliai dėl Mažosios taurės:
Pusfinaliai dėl Didžiosios taurės:
Dėl 7 vietos:
Dėl mažosios taurės:
Dėl 3 vietos:
Finalas dėl Didžiosios taurės:
LFF Futsal taurė
I etapas
1/8 finalo
1/4 finalo
1/2 finalo
Finalas
Jaunimo varžybos
Garliavos sporto centro arenoje vyko respublikinis vaikinų U-17 salės futbolo turnyras. Jame dalyvavo trys komandos: „Kauno Žalgiris“, Tauragės FA „Tauras“ ir Pietų Lietuvos regiono rinktinė. Turnyrą laimėjo FA Tauras.
2021 m. FIFA pasaulio futsal čempionatas
Pasaulio futsal čempionatas turėjo vykti Vilniuje, Kaune ir Klaipėdoje 2020 m. rugsėjo 12–spalio 4 d. Dėl kilusios COVID-19 pandemijos 2020 d. gegužės 12 d. sprendimu čempionatas buvo nukeltas į 2021 m. rugsėjo 12 - spalio 3 d. ir oficialiai pervadintas į 2021 m. FIFA salės futbolo pasaulio taurė. Kaip ir planuota, čempionatas vyko Lietuvoje. Lietuvos vyrų salės futbolo rinktinė dalyvavo šeimininko teise. Lietuvos komanda pralaimėjo visas tris rungtynes grupėje ir į tolimesnį etapą nepateko.
2024 m. FIFA pasaulio futsal čempionato atranka
2022 m. balandžio 4–8 dienomis Jonavos arenoje vyks vienos iš preliminaraus pasaulio čempionato atrankos etapo grupių turnyras. Šiame etape dalyvauja 24 komandos, suskirstytos į 6 grupes. 1 ir 2 vietas užėmusios komandos pateks į pagrindinį atrankos etapą, kuriame prisijungs prie 24 pagal reitingus stipriausių komandų. Lietuvos rinktinė pateko į preliminaraus atrankos etapo D grupę kartu su Šiaurės Airijos, Izraelio ir Turkijos rinktinėmis. Lietuviai laimėjo visas tris rungtynes ir pateko į sekantį, pagrindinį etapą.
Pagrindinio atrankos etapo burtai bus traukiami liepos 6 dieną, šiame etape dalyvaus 36 komandos (24 pagal reitingus stipriausios Europos rinktinės, bei 12 rinktinių, praėjusių preliminarios atrankos etapą). Dalyvai buspaskirstyti į 12 grupių po 3 komandas, jos tarpusavyje sužais po du kartus – namuose ir išvykoje. Į sekantį etapą pateks visų grupių nugalėtojai bei keturios geriausios ekipos, užėmusios antrąsias vietas. Šis etapas turės būti sužaistas iki.
Jaunimo rinktinė
2022 m. buvo pradėta formuoti U-19 Lietuvos futsal jaunimo rinktinė, su tikslu dalyvauti sekančiame atrankos turnyre į Europos U-19 futsal čempionatą 2022 m. rudenį. Rinktinei vadovauja Edvinas Alimkinas, jo asistentas − Arsenijus Buinickis. Pirmą kartą U-19 rinktinė buvo surinkta 2019 metais, ir dalyvavo pasaulio U-19 futsal čempionato atrankos turnyre. Vėliau, šios kartos pagrindu buvo surinkta U-21 rinktinė. Šiuo metu jaunimo rinktinių nėra, Futsal A lygoje buvo viso 11 registruotų U-19 žaidėjų. 2022 m. vasarą buvo vykdomos regioninės žaidėjų paieškos apskričių futbolo federacijose bei futbolo akademijose.
Moterų rinktinė
Lietuvos moterų futsal rinktinė dalyvavo Europos salės futbolo čempionato preliminaraus atrankos etapo turnyre, kuris vyko 2022 m. gegužės 11–14 d. Prienuose. Lietuvos rinktinė C grupėje žaidė su Slovėnija, Kazachstanu bei Bosnija ir Hercogovina.
UEFA Futsal čempionų lyga
Kauno Žalgiris (buvęs Vytis) pradėjo 2021–2022 m. UEFA Futsal čempionų lygos varžybas nuo pagrindinio etapo, kuriame 3 grupėje susitiko su Oršos „Viten“ (Baltarusija), Valensijos „Levante“ ir „Barcelona“ (abi Ispanija) komandomis. Šios pagrindinio etapo grupės varžybos vyko 2021 m. spalio 26-31 dienomis Žalgirio arenoje Kaune. Kauno Žalgiris užėmė IV vietą ir į sekantį, elitinį etapą nepateko.
Lietuvos ir Sent Lusijos santykiai
Diplomatiniai santykiai užmegzti 2009 m. kovo 19 d.
Abi šalys yra Jungtinių Tautų, UNESCO narės.
2021 m. duomenimis, Lietuvoje Sent Lusijos piliečių negyveno.
Santykių istorija
Oficialių dvišalių ryšių pradžia – 2009 m. kovo 19 d., nuolatiniams atstovams Jungtinėse Tautose ambasadoriams Daliui Čekuoliui ir Donatus Keit St. Aimee savo vyriausybių vardu Niujorke (JAV) pasirašius bendrą komunikatą, kuriuo užmegzti Lietuvos ir Sent Lusijos diplomatiniai santykiai. Sent Lusija tapo 154 pasaulio valstybe, su kuria Lietuva užmezgė diplomatinius santykius. Nėra žinių apie ankstesnius kontaktus tarp valstybių.
Tarp Lietuvos ir Sent Lusijos yra įvykęs ministrų lygio susitikimas. 2013 m. sausio 25-27 d. vykusiame Europos Sąjungos, Lotynų Amerikos ir Karibų jūros regiono šalių bendrijos (CELAC) vadovų susitikime Lietuvos užsienio reikalų ministras Linas Linkevičius susitiko su Sent Lusijos užsienio reikalų ministru. Susitikimo metu aptartos bendradarbiavimo galimybės verslo, švietimo ir mokslo, kultūros bei kitose srityse.
Tų pačių metų birželio mėn. tiek Lietuva, tiek Sent Lusija išrinktos UNESCO konvencijos dėl kultūrų raiškos įvairovės apsaugos ir skatinimo tarpvyriausybinio komiteto narėmis.
Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Sent Lusijos siekė 58,6 tūkst. eurų.
Prekybos balanse dominuoja eksportas iš Lietuvos į Sent Lusiją.
Pasiuntinių ir ambasadorių sąrašas
2023 m. duomenimis, nei Lietuva, nei Sent Lusija nėra viena kitai akreditavusi savo ambasadorių.
Ebionitai
Žinių apie ebionitus paliko krikščionių rašytojai Ignotas Antiochietis, Irenėjas Lionietis, Tertulijonas, Origenas, ebionizmą laikę erezija.
Doktrina
Ebionitai tikėjo, kad Jėzus buvęs žmogus, gimęs iš Marijos, nepripažino nekalto prasidėjimo. Jis buvęs apdovanotas ypatinga pranašo ir Mesijo malone, Dievo pasirinktas per krikštą Jordano upėje. Ebionitai laikėsi žydų Įstatymo ir praktikų, kaip antai apipjaustymo ir šabo; jų laikymasis, kaip manė ebionitai, būtinas išganymui. Nepripažino Eucharistijos, kunigystės. Iš Naujojo Testamento knygų pripažino vienintelę Evangeliją pagal Matą, tačiau ir ją ne visą – be dalių, kuriose aprašomas nekaltas prasidėjimas ir Jėzaus vaikystė.
I a. pab. datuojamame žydų krikščionių raštų rinkinyje, vadinamame Petro ciklu, esama Ebionitų evangelijos; teigiama, kad tai gali būti Evangelijos pagal Matą adaptacija.
Euritmija
right|thumb|200px| Euritmija ( 'geras ritmas, darna, pusiausvyra, harmonija') − judesio kalbos menas, terapija. Judesio kalba jungiama su šokiu, muzika, poezija, teatru, kalbos garsais, geometrinėmis formomis. Puoselėjama estetika, grožis, šventumas, saviraiška, fizinė bei dvasinė sveikata, mąstymo, jausmų ir valios pusiausvyra, socialinė integracija. Pradininkas − austrų filosofas, socialinis reformatorius, antroposofijos bei Valdorfo pedagogikos įkūrėjas Rudolfas Šteineris (1861−1925). Šiandiena euritmija žinoma visame pasaulyje ir Lietuvoje kaip sceninis menas, taikoma Valdorfo pedagogikoje, meno terapijoje.
Grenados ir Lietuvos santykiai
Grenados ir Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Grenados ir Lietuvos.
Diplomatiniai santykiai užmegzti 2013 m. rugsėjo 26 d.
Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės.
Lietuvoje 2023 m. Lietuvoje Grenados piliečių negyveno.
Santykių istorija
Santykiai užmegzti 2013 m. rugsėjo 26 dieną Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos paraštėse Niujorke (JAV).
Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Grenados siekė 469,8 tūkst. eurų. Iš Grenados į Lietuvą importuotų produktų nebuvo.
Pasiuntinių ir ambasadorių sąrašas
2023 m. duomenimis, nei Lietuva, nei Grenada nėra viena kitai akreditavusios savo ambasadorių.
Kirauskas
Kìrauskas (arba Kirovskas, ) – miestas rytų Baltarusijoje, Mogiliavo srityje, 89 km nuo Mogiliavo. Kirausko rajono centras. Per miestą nutiesta geležinkelio linija Asipovičai–Žlobinas, automagistralė Mogiliavas–Babruiskas.
Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas XVI a. kaip Kačeryčai. XIX a. buvo kaimas, Babruisko apskrities Kačeryčų valsčiaus centras. XX a. 4-ajame dešimtmetyje suteiktas Kirausko pavadinimas. 1959 m. gavo miesto tipo gyvenvietės, 2001 m. – miesto teises.
Gornozavodskas (Sachalinas)
Gornozavodskas  – gyvenvietė Rusijoje, Sachalino srityje, Sachalino salos pietvakarinėje pakrantėje, prie Totorių sąsiaurio, 141 km į pietvakarius nuo Južno Sachalinsko, 18 km į pietus nuo Nevelsko. Yra geležinkelio stotis, praeina Cholmsko–Kuznecovo kelias.
Istorija
1929 m. atidaryta rusvųjų anglių šachta „Gornozavoskaja“. Japonų valdymo laikais (1920–1945 m.) gyvenvietė buvo žinoma kaip Naihoras. 1947 m. suteiktas miesto statusas ir Gornozavodsko vardas. 1950–1957 m. – rajono centras. XX a. pab. uždarius šachtą, gyventojų ėmė sparčiai mažėti. 2004 m. tapo kaimu.
Daigo Niši
(g. 1987 m. rugpjūčio 28 d.) – japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Achmadas Šachas Masudas
Achmadas Šachas Masudas (‎1953 m.  rugsėjo 2 d. – 2001 m. rugsėjo 9 d.) – Afganistano karinis ir politinis veikėjas. Pasipriešinimo sovietų invazijai ir Talibanui lyderis.
Biografija
Achmadas Šachas Masudas gimė 1953 m. Bazarake Pandžširo provincijoje netoli Kabulo. Jis buvo tadžikų tautybės. Jaunystėje mokėsi inžinerijos Kabule. Po 1973 m. perversmo jis metė mokslus įsitraukęs į islamistų jaunimo organizaciją, kuriai vadovavo Burnahudinas Rabanis. Jis 1975 m. organizavo maištą Pandžšire prieš Muhamedo Daudo vyriausybę, kurį vyriausybiniai kariai lengvai sutriuškino. Po to Achmadas Masudas pasitraukė į Pakistaną, kur buvo apmokytas afganų išeivių ekstremistų stovyklose. 1978 m. jis vėl dalyvavo maište Afganistane, šį kartą prieš valdžią užgrobusius komunistus. Pralaimėjęs šį maištą jis pasirinko partizaninio karo taktiką, studijavo Mao Dzeduno ir Če Gevaros raštus. Tuo metu TSRS buvo pradėjusi siųsti savo pajėgas į Afganistaną komunistinės vyriausybės paramai. Achmadas Masudas su sukilėliais sėkmingai atrėmė ne vieną sovietų ir jų Afganistano pagalbininkų ataką Pandžširo slėnyje, buvo pramintas „Pandžširo liūtu“. Jo autoritetas tarp mudžahedų išaugo, partizaninio karo taktiką perėmė kitos sukilėlių grupuotės.
Daigo Niši
Nacionalinėje komandoje žaidė 2011 m.
Achmadas Šachas Masudas
Biografija
Iki 1985 m. A. Masudas kariavo beveik be paramos. Dėl jo pažiūrų JAV laikė jį islamistų ekstremistu, Pakistano remiamiems puštūnams neįtiko jo tadžikų kilmė, jo nemėgo kitas įtakingas, Pakistano remiamas mudžahedų vadas G. Hekmatijaras, kuriam taip pat tarnavo Osamos bin Ladeno finansuojami arabų savanoriai mudžahedai. Pradėjus išvesti sovietų kariuomenę šie prieštaravimai pasireiškė tarp mudžahedų. 1989 m. A. Masudas pateko į pasalą, kurią surengė G. Hekmatijaro vadovaujami mudžahedai. A. Masudas neteko kelių savo vyrų, bet išsigelbėjo sveikas. Po sovietų pasitraukimo Afganistane toliau tęsėsi karas su likusia komunistine vyriausybe. 1992 m. A. Masudo pajėgos užėmė Kabulą. Buvo susitarta dėl mudžahedų vyriausybės, B. Rabanis paskelbtas prezidentu, A. Masudas − gynybos ministru. Dviem tadžikams tapus valstybės, kurioje tadžikai buvo mažuma ir beveik niekuomet nebuvo valdžioje, įtakingiausiais asmenimis kilo puštūnų nepasitenkinimas. A. Masudas turėjo numalšinti kelis kilusius maištus ir ypač su atvirai karą pradėjusio G. Hekmatijaro šalininkais.
1995 m. Afganistano pietuose kilo Talibano judėjimas, deklaravęs islamo tvarkos atgaivinimą šalyje. Į jį daugiausiai įsitraukė Pakistane pasiruošę afganų pabėgėliai, buvę komunistai. A. Masudo pajėgos nesugebėjo jų sustabdyti, Talibaną parėmė „Al Kaeda“. 1996 m. Talibano pajėgos užėmė Kabulą. Vėliau A. Masudas vadovavo afganų pasipriešinimui, tačiau jam nedaug tesisekė. Jis vadovavo nedidelėse teritorijose įsitvirtinusiam Šiaurės Aljansui Afganistano šiaurės rytų kalnuose. Talibanas sėkmingai išnaudojo tautinius prieštaravimus A. Masudo nenaudai. Jo Šiaurės Aljanse daugiausiai dalyvavo tadžikai, uzbekai, hazarai ir tik nedaugelis puštūnų, kurių buvo dauguma Afganistane. 2001 m. rugsėjo 9 d. jis žuvo po dviejų savižudžių, apsimetusių žurnalistais, susisprogdinimo. Manoma, kad savižudžiai buvo pasiųsti iš „Al Kaedos“. Iškelta versija, kad neatsitiktinai tai įvyko prieš rugsėjo 11 d. teroristinius aktus JAV, nes Osama bin Ladenas tikriausiai norėjo pašalinti vienintelį likusį vidaus pasipriešinimo lyderį JAV intervencijos atveju. Po Talibano valdžios nuvertimo Afganistano prezidentas H. Karzajus paskelbė A. Masudą nacionaliniu didvyriu, o jo mirties rugsėjo 9 d. − „Masudo diena“. Palaidotas kalvoje netoli Bazarako virš Pandžširo slėnio.
AS Douanes (Mauritanija)
Association Sportive Douanes arba AS Douanes Nouakchott, o trumpai vadinamas AS Douanes – Mauritanijos futbolo klubas iš Nuakšoto, rungtyniaujantis aukščiausioje lygoje. Namų rungtynes žaidžia stadione, talpinančiame 5 tūkst. žiūrovų.
AS Douanes iš Nuakštoto naudoja žymenį „Douanes“ kaip ir Senegalo klubas „Douanes“ iš Dakaro, turintis futbolo bei krepšinio ekipas. Dar žinomas Nigerio klubas „Douanes“ iš Niamėjaus.
Istorija
Klubas įkurtas Nuakšote, 2020–2021 m. sezone tapo Antrosios Superlygos nugalėtojais ir buvo perkelti į stipriausią lygą. Nuo 2021–2022 m. sezono rungtyniavo Mauritanijos aukščiausioje lygoje.
Konstantinas Dockus
Konstantinas Dockus (1920 m. kovo 11 d. – 1990 m. lapkričio 27 d.) – Lietuvos grafikas, dailininkas.
Biografija
1950 m. Konstantinas Dockus baigė Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institutą. 1950–1968 m. dirbo „Minties“, 1968–1978 m. „Vagos“ leidyklos meniniu redaktoriumi.
Kūryba
Konstantinas Dockus parodose debiutavo 1950 m. Apipavidalino, iliustravo daugiau kaip 200 knygų, sukūrė linoraižinių, akvarelių, pašto ženklų, ekslibrisų, plakatų, atvirukų, 1960 m. Dainų šventės emblemą. Kūrybai būdinga racionali kompozicija, santūri spalvinė gama, tinkamai parinktas šriftas. Grafikos kūriniai realistiški, aiškios kompozicijos, tikslaus piešinio.
Žymesni darbai:
Kavarsko kapinių koplyčia
Kavarsko kapinių koplyčia – koplyčia Anykščių rajone, Kavarsko kapinėse, kurios įrengtos šiauriniame miestelio pakraštyje, netoli kelio (priešingoje pusėje – Kavarsko tvenkinio užtvanka). Iškilus statinys stūkso palyginti stačioje įkalnėje šalia kapinių vartų, esančių Pergalės gatvėje. Nuo koplyčios atsiveria vaizdas į miestelį, Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios bokštą.
Koplyčia pastatyta prieš 1849 m. Manoma, kad tai dvarininkų Sorokų šeimos antkapis. Kapinėse yra XIX a. vidurio ir ankstesnių palaidojimų. 2016 m. statiniui atlikti tvarkybos (remonto) darbai.
XIX a. pirmoje pusėje statyta koplyčia yra regioninės reikšmės architektūros ir memorialinis paminklas, nuo 1992 m. įrašytas į LR Kultūros vertybių registrą.
Architektūra
Statinys liaudiškos architektūros, turintis klasicizmo formų, kvadrato plano, 18 m² ploto. Stogas keturšlaitės formos, gegninės konstrukcijos, padengtas lygios skardos lakštais. Pastogę juosia ryškus karnizas. Stogo viršūnę vainikuoja metalinis ornamentuotas kryžius. Koplyčia vienos antžeminės patalpos, atviromis sienomis, su apvaliomis kolonomis ant pjedestalų. Ant mūrinių tinkuotų kolonų paremtos pusapskritės arkos. Išmūrytas dekoratyvus cokolis iš lauko akmenų. Pietvakarių fasade, nuo kapinių tvoros pusės, aukštame cokolyje įrengti laiptai įėjimui į koplyčią. Patalpos centre pastatytas masyvus medinis kryžius. Virš jo lubų danga – medinių lentų.
Meksikos moterų softbolo rinktinė
Meksikos moterų softbolo rinktinė – komanda, atstovaujanti Meksikai tarptautinėse moterų softbolo varžybose.
Pandėlys (viensėdis)
Pandėlys – viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km nuo Pandėlio miesto.
Šveicarijos futbolo varžybos 2010–2011 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 2010–2011 m.
Technokratija
Technokratija (, 'amatas, menas' + kratos, 'valdžia') – visuomenės santvarka, kurioje valstybės valdymo svertai priklauso kvalifikuotiems savo sričių specialistams, technologams, inžinieriams, ekspertams, mokslininkams, vadovavimo patirties turintiems gamybos organizatoriams. Visuomenės problemoms spręsti būdinga mokslinių metodų taikymas, sprendimus priima techniškai parengtas personalas, turintis pakankamai reikalingų išteklių ir valdymo priemonių.
Fuladšahras
Fuladšahras, dar žinomas kaip Arjašahras – miestas centriniame Irane, į pietus nuo Teherano; Isfahano provincijoje. Virš 88 tūkst. gyventojų (2016 m.). Per miestą eina geležinkelis. Žinomas dėl cemento gamyklos. Fuladšehras yra 25 km į pietus nuo Isfahano ir apie 100 km į šiaurę nuo Šahrekordo.
Istorija
Anksčiau miestas vadintas Pūladšahru, kas lietuviškai reiškia „plieninis miestas“.
Technokratija
Technokratijos atstovai renkami ne demokratiniais rinkimais, bet pagal jų turimas mokslines bei technines kompetencijas ir lyderystės įgūdžius. Ši sistema prieštarauja atstovaujamosios demokratijos principams, kandidatai į visuomenės problemų sprendimų priėmėjus atrenkami atsižvelgiant į specialias žinias ir rezultatus, o ne į jų politinę priklausomybę ar parlamentinius įgūdžius. Technokratijos bruožai gali būti būdingi daugelyje šiuolaikinių valstybių, parenkant vykdomosios valdžios atstovus, sudarant ministrų kabinetą iš savo srities ekspertų. Pvz., dauguma Kinijos komunistų partijos lyderių yra išsilavinę, profesionalūs inžinieriai, be to, buvusioje SSRS valdymas kartais vadintas technokratiniu (ypač L. Brežnevo valdymo metais).
Fuladšahras
Istorija
Miestas buvo pastatytas dar iki Irano revoliucijos, Irano šachų laikotarpiu. Jame gyveno daugiausia rusai ir kiti netoli miesto įsikūrusios „Zob Ahan“ gamyklos darbuotojai.
Ekonomika
Iki Irano revoliucijos netoli miesto veikė cemento gamykla. Pagal savo pajėgumus tuo metu buvo trečia pagal dydį pasaulyje. Cemento gamykla dabar žinoma „Siman Sepahan Diziche“ pavadinimu arba „Siman Arya diziche“, kaip ji buvo vadinama iki Irano revoliucijos.
Technokratija
Istorija
Technokratijos tradicija turi ilgą istoriją. Aiškiai suformuluota visuomenės idėja, kuomet valdo žinių nešėjai, pirmiausia sutinkama Platono darbuose. Savo veikale „Valstybė“ jis gina tezę, kad valstybę turėtų valdyti žinių nešėjai filosofai. XVII a. mintis panaudoti mokslo žinias valdant visuomenę buvo išplėtota Francis Bacon ir Tommaso Campanella darbuose. Tačiau visa tai buvo tik užuominos apie technokratines idėjas, kurios galėjo atsirasti tik tam tikrame visuomenės socialinės raidos etape.
XVIII ir XIX a. sandūroje vienas utopinio socializmo šalininkų Henri de Saint-Simon vystė technokratijai būdingas idėjas, pateikė mokslo, gamybos ir technikos specialistų įtakos socialinei ir politinei raidai sampratą.
Rjo Mijaiči
(g. 1992 m. gruodžio 14 d.) – japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2012 m.
Technokratija
Istorija
XX a. pradžioje rusų socialistas Aleksandras Bogdanovas įrodinėjo, kad valdžia turi priklausyti biurokratinei inteligentijai. Savo grožinės literatūros ir politiniuose raštuose jis tikėjosi, jog artėjanti revoliucija prieš kapitalizmą sukurs technokratinę visuomenę.
Technokratijos sąvoką bene pirmą kartą pavartojo JAV inžinierius iš Kalifornijos William Henry Smyth 1919 m. išleistame veikale „Technokratija – būdai ir priemonės pasiekti pramoninę demokratiją“. Jame valstybės valdymui didžiausia reikšmė teikiama tarnautojams, mokslininkams ir inžinieriams. Taip pat kalbama apie pramoninę demokratiją: judėjimą, siekiant integruoti darbininkus į sprendimų priėmimą per esamas kompanijas ar per revoliuciją. XX a. 4-ajame dešimtmetyje amerikietis Howard Scott, pradėjęs technokratijos judėjimą, pabrėžė valdymą, paremtą techninių sprendimų priėmimu, naudojant energijos vertės matus. Jis pasiūlė pinigus pakeisti energijos sertifikatais, įvertinamais tokiais vienetais kaip ergai ar džauliai, kurių bendra suma atitiktų tam tikrą nacionalinį grynąjį energijos biudžetą, ir paskui paskirstyti po lygiai Šiaurės Amerikos gyventojams, atsižvelgiant į išteklių prieinamumą.
Panathinaiko stadionas
Panathinaiko stadionas – įvairios paskirties stadionas Graikijos sostinėje Atėnuose. Jame buvo surengtosios pirmosios moderniosios olimpinės žaidynės. Tai vienintelis pasaulio stadionas, pastatytas tik iš balto marmuro.
Senovės Graikijoje stadionas naudotas Panathenaic žaidynėms rengti.
Panedingys
Panedingys – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Nedzingės, prie kelio ir Nedzingės miško. Šalia – Nedzingės kapinės.
Šveicarijos futbolo varžybos 2009–2010 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 2009–2010 m.
Čikaši Masuda
(g. 1985 m. birželio 19 d.) – japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2012 m.
2014 m. A lyga
'''2014 m. A lyga''' – 26–asis Lietuvos futbolo čempionatas, skaičiuojant nuo 1990 m., kai vyksta nepriklausomos Lietuvos pirmenybės.
Dalyviai
Iš Pirmos lygos pakilo FK Klaipėdos Granitas ir FK Trakai.
Lygoje nebeliko FK Tauras Tauragė.
Galutinė lentelė
Šaltinis: wildstat.com svetainė
Vilniaus miesto sporto apdovanojimai
= Laureatai =
2014
.
2015
Geriausius 2015 m. Vilniaus sportininkus išrinko Vilniaus miesto sporto mokymo įstaigų, Lietuvos olimpinio sporto centro, Lietuvos sporto federacijų sąjungos ir Savivaldybės atstovų taryba.
2016
Kiekvienam laureatui 2016 m. buvo įteikta dizainerės Dalios Pilkauskienės rankų darbo prizas – pergalės pamatų plyta.
= Šaltiniai =
Žovkvos Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia ir vienuolynas
Istorija
1612 m. Karūnos didysis etmonas Stanislovas Žolkievskis savo pavaldiniams stačiatikiams fundavo naujos medinės Švč. Jėzaus Širdes bažnyčios statybą. 1682 m. Lietuvos–Lenkijos valstybės valdovas Jonas Sobieskis Lvovo unitų metropolito prašymu Žovkvoje įkurdino vienuolius bazilijonus. Po kelerių metų vienuoliai pradėjo statyti naują bažnyčią ir mūryti vienuolyno pastatus. Baiminantis turkų puolimo, 1691 m. į vienuolyną iš Moldavijos buvo atvežtos stačiatikių šventojo Ivano iš Sučavos relikvijos. 1784 m., kai Moldavijos dalis įėjo į Habsburgų monarchijos sudėtį, relikvijos grąžintos į Sučavą. Šiuo metu vienuolyne saugomos ankstyvųjų krikščionių veikėjo Šv. Partenijaus relikvijos.
XVII a. prie bažnyčios įkurta ikonų tapybos mokykla, jai vadovavo žymus dailininkas Ivanas Rutkovičius (šio menininko bažnyčiai sukurtas ikonostasas dabartiniais laikais yra nuolatinėje Nacionalinio Šeptickio muziejaus ekspozicijoje Lvove). 1753 m. vienuolynui suteiktas archimandrijos titulas, 1770 m. iškilo varpinė.
XIX a. pr. šventovės būklė buvo prasta, ji degė ir 1833 m. buvo perstatyta neobizantiniu stiliumi. Šio amžiaus pabagoje įsteigta vienuolyno spaustuvė, 1897 m. pradėtas leisti krikščioniškas žurnalas „Misioner“. 1903 m. buvo švenčiama Magdeburgo teisių suteikimo Žovkvai 300 metų jubiliejus, ta proga bažnyčia buvo rekonstruota pagal arch. Edgaro Kovačio projektą. Prie renesansinės navos buvo pristatytas naujas transeptas ir šventovė tapo dvigubai didesnė. Bažnyčia buvo naujai konsekruota Švč. Jėzaus Širdies vardu, nors pats vienuolynas liko senuoju Kristaus Gimimo vardu. left|thumb|Freska „[[Bresto unija“]] Po 1918–1919 m. Lenkijos–Ukrainos karo Žovkva, kaip ir kitos vakarinės Ukrainos gyvenvietės, įėjo į Lenkijos sudėtį. Ukrainiečių nacionalinio judėjimo ir krikščioniška tematika atsispindi dailininko Julijano Bucmaniuko tarpukariu šventovėje sukurtose moderno stiliaus freskose. Kairiosios navos sieną puošia Bresto unijos paveikslas. Jame pavaizduoti šios unijos šalininkai Adomas Ipatijus Pociejus, Michailas Rogoza, Kirilas Terleckis, Josifas Rutskis, o taip pat jos priešininkai: Gedeonas Balabanas, Zacharijus Kopystenskis, Ivanas Višenskis, Piotras Sagaidačnis, Konstantinas Ostrogiškis, Piotras Dorošenko, Bogdanas Chmelnickis, Meletijus Smotrickis. Virš jų iškilusi LDK šventojo Juozapato Kuncevičiaus figūra. Dešiniojoje navoje – freska „Susijungimas“. Po Kijevo ir Lvovo peizažais nutapyti ULR ir VULR herojai: Simonas Petliūra, Pavlo Skoropadskis, Michailo Gruševskis, Dmitrijus Vitovskis, Kostis Levickis, Jevgenas Petruševičius, Mironas Tarnavskis. Paveikslo centre atsidūrė bažnytiniai hierarchai: Andriejus Šeptickis, Grigorijus Chomišinas ir Juozapatas Kocilovskis. Apačioje – holodomorą simbolizuojanti jaunos moters prie mirusio vaiko figūra. Navos centrinėje dalyje ant sienos nutapyti „Gimimo“ ir „Nukryžiavimo“ paveikslai. Neįprastai atrodo Jėzų Kristų supantys ukrainietiškai aprengti piemenėliai, kazokas su kardu ir kt. asmenys. 1939 m. Raudonajai armijai įžengus į Vakarų Ukrainą, dail. J. Bucmaniukas pasitraukė į Vakarų Europą ir bažnyčios tapyba liko neužbaigta.
1946 m. vienuolynas buvo uždarytas, patalpose įsikūrė medicinos mokykla, o vėliau – stomatologijos poliklinika. Šventovė perduota Maskvos patriarchato Ukrainos stačiatikių bažnyčiai, 1989 m. grąžinta graikų katalikams. Sieninę tapybą pokaryje pabaigė Vladimiras Jarema ir Stanislavas Servetnikas.
SFK 2000
Sarajevo SFK 2000 – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Sarajevo. Šis straipsnis apie moterų ekipą, kuri rungtyniavo aukščiausiame šalies divizione, tapo čempionėmis.
Istorija
Klubo ištakos siekia 2000 m. Rungtyniavo šalies aukščiausiame moterų futbolo divizione. Daugakartinės čempionės, kurios du dešimtmečius dominavo Bosnijos moterų futbole. Atstovavo šaliai UEFA moterų čempionių lygoje.
2006–2007 m. tuometinėje UEFA moterų čempionių taurėje rungtyniavo prieš Gintrą-Universitetą. Šios rungtynės baigėsi lygiosiomis 1-1.
2011–2012 m. UEFA moterų čempionių lygoje vėl susitiko su Gintra-Universitetu ir nugalėjo šiaulietes rezultatu 2:1.
2022–2023 m. čempionių lygoje grupės etape tapo nugalėtojomis ir pateko į kitą etapą. 2022 m. rugpjūčio 18 d. rezultatu 4-0 nugalėjo Birkirkara FC (Malta), o rugpjūčio 21 d. rezultatu 2:1 palaužė FCU Olimpia Cluj (Rumunija).
Naoja Kondo
(g. 1983 m. spalio 3 d.) – japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2012 m.
21-asis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas
21-asis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas - tai individualios nuotolinės šachmatų varžybos vykdomos pagal ICCF taisykles. Čempionato pradžia 2000 m. balandžio mėn. 20 d., pabaiga – 2001 rugpjūčio mėn. 31 d.
Prizininkai
Pasibaigus turnyrui du žaidėjai buvo surinkę daugiausiai taškų - po 10 iš 14 galimų. Nustatymui, kam atiteks aukso ar sidabro medalis buvo sulyginti konkurentų papildomi rodikliai. Jie buvo aukštesni Kristijono Kamenecko iš (Elektrėnų), todėl jam atiteko čempionato aukso medalis, o Romui Rutkui – sidabro medalis. Bronza atiteko Rimantui Rupšiui (Vilnius), surinkusiam 9,5 taško.
Vytautas Nasvytis
Vytautas Nasvytis (1928 m. balandžio 8 d. Kaune – 2016 m. sausio 8 d. Vilniuje) – Lietuvos architektas, dailininkas, pedagogas, visuomenės bei politinis veikėjas.
Biografija
Tėvas Lietuvos kariuomenės gydytojas Kazimieras Nasvytis, brolis architektas Algimantas Nasvytis, sesuo aktorė ir radijo diktorė Undinė Nasvytytė, žmona balerina Ada Nasvytienė.
1952 m. baigė LSSR dailės institutą. 1952–1954 m. dirbo Respublikinėse architektūros dirbtuvėse Vilniuje, 1952 m. dar ir Sąjunginės žemės ūkio parodos Maskvoje Lietuvos paviljono dailininkas. Nuo 1953 m. LSSR dailės instututo dėstytojas. 1960–1990 m. Miestų statybos projektavimo instituto architektas, nuo 1962 m. projektų vyr. architektas. 1985–1995 m. LSSR dailės instituto Architektūros katedros vedėjas, nuo 1979 m. profesorius.
Kūryba
Sukūrė skulptūrinių ir antkapinių paminklų architektūrinių dalių, apipavidalino interjerų, parodų ekspozicijų. 1965 m., 1970 m., 1975 m., 1980 m., 1985 m. Lietuvos dainų švenčių vyr. dailininkas. Daugelio architektūrinių konkursų laureatas ir prizininkas.
Projektai
thumb|LSSR Aukščiausioji Taryba
Aija Andrejeva
Aija Andrejeva (g. 1986 m. sausio 16 d., Uogrė, Latvija, labiau žinoma sceniniu vardu Aisha) – latvių dainininkė.
Eurovizijos dainų konkursas 2010
2010 m. vasario 27 d. Aija Andrejeva laimėjo nacionalinę latvių atranką Eirodziesma 2010 ir atstovavo Latviją Eurovizijos dainų konkurse 2010, kuris vyko Osle, Norvegijoje, su daina „What For?“.
Andrejeva gegužės 25 d. pirmajame pusfinalyje užėmė paskutinę vietą.
Kitais metais ji pristatė Latvijos skirtus taškus.
Panekelpiai
Panekelpiai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 9 km nuo Skėmių.
Šveicarijos futbolo varžybos 2008–2009 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 2008–2009 m.
AS Douanes (Dakaras)
Association Sportive des Douanes arba AS des Douanes Dakar, o trumpai vadinamas AS Douanes – Senegalo futbolo klubas iš Dakaro, rungtyniaujantis aukščiausioje lygoje. Namų rungtynes žaidžia stadione, talpinančiame 80 tūkst. žiūrovų.
AS Douanes iš Dakaro naudoja žymenį „Douanes“ kaip ir Mauritanijos klubas „Douanes“ iš Nuakšoto, Nigerio klubas „Douanes“ iš Niamėjaus, Burkina Faso klubas „Douanes“ iš Uagadugu ir Malio klubas „Douanes“ iš Sikaso.
Zaksenhauzeno koncentracijos stovykla
Zaksenhauzeno koncentracijos stovykla – nacių įsteigta koncentracijos stovykla, 1936-1945 m. veikusi Vokietijoje, Brandenburgo žemėje, Oranienburgo miesto Zaksenhauzeno rajone, 35 km į šiaurę nuo Berlyno. Penkerius metus po Antrojo pasaulinio karo sovietai naudojo perimtą objektą kaip specialiąją stovyklą.
Sirdžanas
Sirdžanas, dar žinomas kaip Saidabadas – miestas centriniame Irane, 960 km atstumu į pietryčius nuo Teherano; Kermano provincijoje. Virš 199 tūkst. gyventojų (2016 m.). Per miestą eina geležinkelis. Garsus savo pistacijomis ir kilimais.
Zaksenhauzeno koncentracijos stovykla
Istorija
Stovykla buvo įkurta 1936 m. liepą. Kalinių skaičius įvairiais metais siekė 60 000 žmonių. Stovykloje skirtingomis aplinkybėmis žuvo daugiau nei 100 000 žmonių. Nuo 1936 m. rugpjūčio 2 d. prie stovyklos buvo įsikūrusi Koncentracijos stovyklų inspekcijos būstinė, pavaldi SS Vyriausiajai administracijos ir ūkio valdybai. Čia buvo ruošiami ir perkvalifikuojami „kadrai“ jau veikiančioms ir naujai kuriamoms stovykloms. Zaksenhauzene buvo laikomi politiniai kaliniai, karo belaisviai, netradicinių mažumų atstovai (homoseksualai, Jehovos liudytojai, masonai). Koncentracijos stovyklą sudarė keletas mažesnių lagerių, buvo įrengta dujų kamera ir medicininių eksperimentų zona. Su kaliniais buvo elgiamasi nežmoniškai, jie buvo verčiami dirbti, marinami badu ir atvirai žudomi.
Sirdžanas
Istorija
Miestas žinomas nuo Sasanidų valdymo laikotarpio.
Zaksenhauzeno koncentracijos stovykla
Istorija
Karui baigiantis, 1945 m. balandžio 21 d., kaliniai pėsčiomis buvo išvaryti į „mirties žygį“. Daugiau nei 30 000 kalinių turėjo būti kolonomis po 500 žmonių nuvaryti prie Baltijos jūros kranto, pakrauti į baržas, išplukdyti į atvirą jūrą ir nuskandinti. Keli šimtai atsiliekančių ir išsekusių žygyje buvo sušaudyti. Tačiau planuotas masinis kalinių naikinimas nebuvo įvykdytas – priartėjusi sovietų kariuomenė juos išlaisvino žygyje. Užimtoje stovykloje buvo likę apie 3 000 kalinių. Paskutinis stovyklos komendantas buvo štandartenfiureris Antonas Kaindlas, 1948 m. miręs sovietų gulage Vorkutoje.
Sirdžanas
Ekonomika
Pistacijos iš Sirdžano regiono yra gerai žinomos ne tik Irane, bet ir visame pasaulyje. Mieste audžiami tradiciniai persiški kilimai.
Zaksenhauzeno koncentracijos stovykla
NKVD stovykla
Pasibaigus karui, Oranienburgas atsidūrė sovietų okupacinėje zonoje. Stovyklos pastatus perėmė NKVD ir naudojo kaip specialiąją stovyklą. Stovykloje buvo laikomi nacių funkcionieriai, politiniai kaliniai ir sovietų karo tribunolų nuteisti kaliniai. Tarp 60 000 žmonių, internuotų per penkerius metus, buvo 6 000 vokiečių karininkų, perkeltų iš Sąjungininkų stovyklų. Kiti buvo nacių funkcionieriai, antikomunistai ir rusai, įskaitant nacių kolaborantus. Iki stovyklos uždarymo 1950 m. pavasarį mažiausiai 12 000 mirė nuo netinkamos mitybos ir ligų.
1956 m. VDR vyriausybė stovyklos teritorijoje įsteigė nacionalinį memorialą, kuris nuo 1961 m. tapo atviru visuomenei. miniatiūra|200px|right|Vartai su žymiąja fraze „Arbeit macht frei“ (Darbas išlaisvina)
Žymūs kaliniai
Zaksenhauzene buvo uždaryta žymių kalinių:
Lietuvos ir Tuvalu santykiai
Lietuvos ir Tuvalu santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos ir Tuvalu.
Santykiai oficialiai užmegzti 2018 m. birželio 7 d..
Abi šalys yra Jungtinių Tautų, UNESCO, Pasaulio sveikatos organizacijos narės.
2022 m. duomenimis, Lietuvoje negyveno nė vienas Tuvalu pilietis.
Santykių istorija
Santykių užmezgimo komunikatas pasirašytas Niujorke tarp Lietuvos nuolatinės atstovės Jungtinėse Tautose ambasadorės Audros Plepytės ir Tuvalu nuolatinio atstovo JT ambasadoriaus Samuelu Laloniu. Tuvalu tapo 185-ta valstybe, su kuria Lietuva užmezgė diplomatinius santykius.
Su Tuvalu pasirašyti komunikatą buvo planuojama ir anksčiau. Ankstesnio bandymo būta Vyriausybei pritarus URM siūlymui pasirašyti komunikatą. Tuvalu 2011 m. ir 2012 m. buvo kreipusis į Vilnių dėl diplomatinių santykių užmezgimo, tačiau iš Lietuvos pusės to buvo atsisakyta padaryti dėl tuometės Tuvalu pozicijos Abchazijos ir Pietų Osetijos klausimu. Galimybė pasirašyti komunikatą imta svarstyti jau 2014 m., Tuvalu atšaukus sprendimą pripažinti nuo Gruzijos atplėštų teritorijų nepriklausomybes. Vienas pagrindinių santykių užmezgimo motyvų – užsitikrinti, kad kuo daugiau JT narių palaikytų daugiašales iniciatyvas organizacijoje kandidatuojant į įvairias JT institucijų pozicijas.
Ekonominiai santykiai
2016 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Tuvalu siekė 200 eurų, o iš Tuvalu į Lietuvą importuotų prekių nebuvo.
Pasiuntinių ir ambasadorių sąrašas
2023 m. duomenimis, nei Lietuva, nei Tuvalu nėra viena kitai akreditavusios savo ambasadorių.
Železnaja
Železnaja ( – 'geležinė') – kalnas Rusijoje, Stavropolio krašte, Kaukazo Mineralinių Vandenų krašte, Piatigorėje. Tai paleovulkaninis magminis atlikuonis (lakolitas), iškylantis į 852 m aukštį. Kalno šlaituose trykšta 23 mineraliniai šaltiniai, kurių vandenyje gausu geležies hidroksido.
Šlaitus dengia plačialapių miškai (klevai, ąžuolai, skroblai, uosiai, bukai, liepos). Papėdėje įsikūręs Železnovodsko kurortas.
Kajem Šahras
Kajem Šahras arba Kajemšehras, dar žinomas kaip Ŝahi – miestas šiauriniame Irane, 237 km atstumu nutolęs į šiaurės rytus nuo Teherano, 20 km į pietryčius nuo Babolo; Mazenderano provincijoje. Virš 204 tūkst. gyventojų (2016 m.). Miestas yra svarbus transporto mazgas, nes į Kajem Šahrą veda pagrindiniai geležinkelio maršrutai pakeliui į šalies sostinę Teheraną.
Istorija
Iš pradžių žinomas kaip Alijabadas. Šahi (Ŝâhi) pavadinimas buvo naudojamas iki Irano revoliucijos 1979 m. Po jos miestas įgijo dabartinį pavadinimą.
1951 m. gyventojų buvo apie 18 000, o 1991 m. išaugo iki 123 684.
Ekonomika
Šiuo metu vienas iš sparčiausiai ekononiškai augančių miestų Mazenderano provincijoje.
Švietimas
Mieste veikia islamiškas Laisvasis universitetas.
Panemenčys
Panemenčys – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km nuo Nemenčinės.
Masato Kudo
Masato Kudo (, 1990 m. gegužės 6 d. – 2022 m. spalio 21 d. ) – japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2013 m.
Mirė po smegenų operacijos komplikacijų.
Alina Zagitova
Alina Zagitova (, g. 2002 m. gegužės 18 d.) – rusų dailiojo čiuožimo sportininkė. Moterų vienetų Europos ir pasaulio čempionė, Olimpinių žaidynių dailiojo čiuožimo moterų vienetų čempionė. 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse pasiekė pasaulio rekordą, surinkdama 82,92 taško. Po vertinimo sistemos pakeitimo Zagitova pasiekė tris naujus pasaulio rekordus Nebelhorn Trophy 2018 varžybose: trumpojoje programoje (79,93), laisvojoje programoje (158,50) ir bendroje sumoje (238,43).
Biografija
Alinos Zagitovos tėvai davė jai vardą garsios Rusijos gimnastės, būsimos olimpinės čempionės Alinos Kabajevos garbei, kuri tuo metu jau buvo daugkartine Europos ir pasaulio čempione. Pirmąsias dailiojo čiuožimo pamokas lankė būdama 4 metų amžiaus pas trenerę Damirą Pičiuginą Almetjevske, kur jos tėvas žaidė ledo ritulio klube „Neftianik“. Kai šeima 2008 m. vėl persikraustė į Iževską, Alina Zagitova pradėjo treniruotis pas trenerę Nataliją Antipiną. 2015 m. Alina Zagitova persikraustė i Maskvą, kur treniruojasi pas trenerius Eteri Tutberidzė ir Sergejų Dudakovą.
Rezultatai
thumb|left|Trumpoji programa „Samsonas ir Dalila“. 2016/17 sezonas. <br style="clear:left;" />
Šveicarijos futbolo varžybos 2007–2008 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 2007–2008 m.
Krikščionių socialinė sąjunga
left|thumb|150px|[[Pirmininkas Markusas Zioderis]]
– vokiška politinė partija.
Istorija
Įkurta 1945 m. Miunchene.
1946–1954 m. ir nuo 1957 m. iki dabar yra valdančioji partija Bavarijoje, kurios atstovas yra žemės ministras–prezidentas.
Jodžiro Takahagi
(g. 1986 m. rugpjūčio 12 d.) – japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Krikščionių socialinė sąjunga
Santykis su CDU
CSU yra regionalistinė partija, tad ji kandidatuoja tik Bavarijoje, o stambesnė jos partnerė CDU – likusiose 15-oje Vokietijos žemių.
Jodžiro Takahagi
Nacionalinėje komandoje žaidė 2013 m.
Krikščionių socialinė sąjunga
Santykis su CDU
Abi partijos nepriklausomos, bet Bundestage jos kartu sudaro bendrą frakciją (CDU/CSU).
Poso Almontė
Poso Almontė  – miestelis šiaurės Čilėje, Tarapakos regione, 52 km į rytus nuo Ikikės, sausringoje Tamarugalio pampoje; Tamarugalio provincijos centras. Salietros gavybos pramonės centras. Netoliese yra į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą įtrauktos Hamberstono ir Santa Lauros salietros kasyklos. Taip pat apylinkėse yra karštųjų versmių, randama senovinių petroglifų.
Amarnos menas
thumb|right|280px| „Echnatonas, Nefertitė ir jų vaikai“ ([[Naujasis muziejus, Berlynas). Akmens plokštė tikriausiai buvo skirta dievo Atono pagarbinimui, nes pagal Echnatono įvestą religinę reformą, vienintelis dievo tarpininkas tarp žmonių buvo faraonas ir Atono pagarbinimas buvo įmanomas tik pagarbinant faraoną ir jo šeimą. Steloje pavaizduoti Echnatonas (kairėje) ir jo žmona Nefertitė, bei trys jų dukterys, iš kairės: Meritaton, Meketaton ir Anhesenamon. Stela iliustruoja pasikeitimus Egipto mene. Anksčiau faraonas būdavo vaizduojamas lygus su dievais, kurie vaizduoti žmgaus pavidalo su gyvūnų galvomis. Amarnos mene vaizduojamas natūraliai − žemiau saulės disko. Faraonas su žmona pirmą kartą Sen. Egipto mene pavaizduoti intymioje, buitinėje aplinkoje, žaidžiantys su savo vaikais. Tačiau kiti Egipto meno bruožai išlaikyti: faraono ir žmonos figūros daug didesnės už vaikų. Figūrų elementai vaizduojami tradiciškai: akys, pečiai frontaliai, galva, kojos iš profilio. Matomi kiti būdingi Amarnos stiliaus bruožai: pailgintos galvos, ploni kaklai ir blauzdos, pabrėžtas sėdmenų didumas ir pilvų išsipūtimas. Scena novatoriška savo dinamiškumu ir vaikų vaizdavimu. Pirmą kartą Egipto mene pabrėžtas vaikiškumas, kai anksčiau vaikai buvo vaizduojami tik piktografiniu simboliu.]]
Amarnos menas (Amarnos stilius) − Sen. Egipto Amarnos laikotarpio menas valdant faraonui Echnatonui (apie 1353−1336 m. pr. m. e.) ir iškart po to. Šio trumpo laikotarpio menas buvo revoliucinis Sen. Egipto istorijoje ir iš jo išliko vieni iš geriausiai žinomų Sen. Egipto meno kūrinių.
Apžvalga
Faraonas Amenhotepas IV įžengė į Egipto sostą apie 1353 m. pr. m. e. Jau per pirmuosius ar antruosius savo valdymo metus faraonas inicijavo religinę reformą į aukščiausią vietą Egipto dievų panteone iškeldamas prieš tai gana menkos svarbos saulės dievą Atoną. Faraonas pasivadino Echnatonu. Po religinės reformos sekė politinė − Echnatonas Egipto sostinę perkėlė į visiškai naujai pastatytą miestą Amarnoje (tuomet vadintas Achetatonu). Pasikeitimas religinėje Egipto sistemoje iššaukė pasikeitimą meno stiliuje. Amarnos meną galima suskirstyti į du šaltinius: kūrinius Karnake ir kūrinius, kurie rasti Amarnoje. Bendrai Amarnos menas apibūdinamas posūkiu į natūralistinį žmogaus vaizdavimą, skirtingai nuo tradiciškai Sen. Egipto mene įprastų labai stilizuotų vaizdinių.
Panemunė (Druskininkai)
Panemunė – kaimas Druskininkų savivaldybėje, 14 km į šiaurės rytus nuo Leipalingio. Panemunės archeologinė dvarvietė.