cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Krzysztof Penderecki
Religinė muzika
Didelei daliai Pendereckio opusų būdinga religinė tematika. Vienu iš svarbiausių, 1962 metais sukurtu kūriniu („Stabat Mater“ trims chorams a cappella) prasidėjęs kūrybos periodas buvo paženklintas dramatiškumu, emocionalia ekspresija pasižymėjusiais reikšmingų temų ir apimčių kūriniais: „Dies Irae“, skirtas Osvencimo aukoms (1968 metais apdovanotas „Prix Italia“), opera „Louduno velniai“, „Kosmogonia“ ir „Jutrznia“ I bei II, besiremiantys Rytų stačiatikių bažnyčios religinės muzikos tradicija. Daugelis kompozitoriau religinių kūrinių, tarp jų – „Lenkiškasis requeim“, sulaukė tarptautinio atgarsio, buvo atliekami įžymiose katedrose ir bažnyčiose. 1980 m. po paties Pendereckio diriguotos „Te Deum“ premjeros Asyžiuje, kūrinys atliktas Niujorke, Berlyne, Varšuvoje ir Paryžiuje. 1986 m. operos „Juodoji Kaukė“ premjera Zalcburgo festivalyje tapo išskirtiniu meniniu įvykiu. 1991 m. Miuncheno operos užsakymu Pendereckis sukūrė operą „Karalius Ūbas“ (2004 m. Varšuvos Didysis teatras ją parodė Vilniuje). Ankstyvojo laikotarpio kūriniuose gilinosi į naujų skambesių paieškas, eksperiminetavo su styginiais ir mušamaisiais instrumentais, vienas pirmųjų iš avangardistų naudojo įvairius aplinkos garsus. XX a. 7 dešimtmetyje pasuko stilizacijos ir tradicijos link, šią kryptį išlaikydamas ir vėlesnėje kūryboje. 8-9 dešimtmečio kūriniuose pastebimos ryškios sąsajos su ankstyvosiomis operomis ir R. Wagnerio muzikinėmis dramomis, XIX a. II pusės simfonine muzika, remiamasi tradicinėmis (sonatos, fugos, pasakalijos) formomis.
„Šv. Luko Pasija“ sukurta 1963-66 m. nemažiau reikšmingas Pendereckio didelės apimties kūrinys, suteikęs kompozitoriui dar daugiau populiarumo. Visų pirma todėl, kad tai buvo religinės muzikos pavyzdys, parašytas avagardine muzikos kalba ir sukurtas komunistų valdomoje Rytų Europoje. „Šv. Luko Pasijoje“ galima aptikti įvairių muzikos stilių: eksperimentinės faktūros, panaudotos dar „Raudoje Hirošimos aukoms“, balansuoja kartu su barokinėmis muzikos formomis ir retkarčiais suskambančiomis tradicinės harmonijos ir melodijos nuotrupomis. Pendereckis šiame kūrinyje panaudoja ir serializmą, kuriame garsų eilės remiasi BACH motyvu, kuris naudojamas perskirti tradicinius muzikos elementus nuo eksperimentinių.
Po 1970 m.
Apie 1975 m., kuomet Pendereckis tapo Jeilio aukštosios muzikos mokyklos profesoriumi jo stilius ėmė keistis. Tai liudija jo Koncertas smuikui Nr. 1, kuriame nelieka faktūroje tirštai išsidėsčiusių garsų klasterių. Vietoje to, kompozitorius susitelkia ties dviem melodiniais intervalais: pustoniu ir tritoniu. Simfonijoje Nr. 2, kurią sukūrė 1980-aisiais, faktūra taip pat labiau tradiciška. Šiame kūrinyje dažnai skamba Kalėdinės giesmės melodija „Tyli naktis“.
Tokį savo kompozicinio stiliaus pokytį Pendereckis aiškindamas, jog avangardo eksperimentavimas nuėjo per toli, norėdamas pranokti Vakarų muzikos išraiškos galimybes: „Avangardas suteikė universalizmo iliuziją. Stockhauseno, Nono, Boulezo ir Cage’o muzikos pasauliai mums, jaunuoliams, gyvenusiems socialistinio režimo estetikoje, vėliau – patyrusiems išsivadavimą… Aš netrukau suprasti, jog, vis dėlto, šios naujovės, eksperimentavimai, labiau destruktyvūs nei konstruktyvūs“. Pendereckis pridėjo, jog jis buvo išgelbėtas nuo formalistinių avangardo spąstų, sugrįžęs prie tradicijos. 1980 m. „Solidarumas“ Pendereckiui užsakė sukurti kūrinį skirtą skulptūros Gdanske atidengimui už žuvusiuosius per 1970 m. riaušes. Tuomet Pendereckis sukūrė „Lacrimosa“, kurį vėliau išplėtė ir pavadino „Lenkiškuoju requiem“ (1980-84, 1993, 2005), tapusiu vienu ryškiausių kompozitoriaus vėlyvojo kūrybos laikotarpio kūrinių.
Apdovanojimai
2001 m. Pendereckio „Credo“ gavo „Grammy“ premiją kaip geriausias chorinės muzikos įrašas, atliktas Oregono Bacho festivalio metu. Tais pačiais metais Pendereckis buvo apdovanotas Asturijos princo prizu Ispanijoje, kuris yra vienas didžiausių suteikiamų apdovanojimų šioje šalyje už ryškius nuopelnus mokslui, menui, žmonijai.
Puorių ežeras
Puorių ežeras – ežeras Lietuvoje, Širvintų rajone, 6,5 km į pietus nuo Širvintų. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,55 km, plotis – iki 0,21 km. Altitudė 115,5 m. Krantai daugiausia aukšti. Ežerą iš vakarų supa Bartkuškio miškas, iš pietų ir rytų – Puorių miškas. Šiaurėje išteka Apušės upelis link Širvintos upės. Šalia įsikūręs Puorių kaimas, kolektyvinių sodų bendrija.
328 m. pr. m. e.
'''328 m. pr. m. e.''' buvo keliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Kiduliai (Klaipėda)
Kiduliai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės rytus nuo Švėkšnos, 7 km nuo Judrėnų, 3 km nuo Šalpėnų ir 10 km nuo Veiviržėnų. Ribojasi su Vainotiškės, Jonikaičių, Kelvėtų kaimais.Iš rytų prieina Kelvėtų miškas, vakariniu pakraščiu teka Judrė (deš. Graumenos intakas). Priklauso Šalpėnų seniūnaitijai. Lietuvos Respublikos kultūros paveldo registre įrašytos nebeveikiančios Kidulių senosios kapinės (kodas ).
Etimologija
Kaimo pavadinimas kilęs iš pavardės Kidulis.
Istorija
1644 m. Švėkšnos dvaro inventoriuje įrašyta pusė tarnystės Kidulių  Matutaičio vaitystėje, gyveno 4 šeimos. 1695 m. – „pull sluzby Kidulow“ Augilovo vaitystėje. 1737 m. Švėkšnos bažnyčios katalikų registracijos knygoje įrašytos 3 šeimos, kuriose gyveno 17 žmonių. 1827 m., po Švėkšnos dvaro padalijimo minimas Kidulių kaimas. Jame gyveno 3 šeimos: 24 žmonės ir 9 vaikai. 1846 m. bažnyčios sudarytame sąraše jau minimos 4 šeimos, kuriose gyveno 39 žmonės. 1923 m. kaime buvo 9 ūkiai, kuriuose buvo 64 gyventojai. Iki 1950 m. kaimas priklausė Švėkšnos valsčiui, vėliau – Šalpėnų, Judrėnų, Veiviržėnų apylinkėm. Nuo 1995 metų priklauso performuotai Veiviržėnų seniūnijai. 1965 m., įvykdžius žemių melioracijos projektus, kaimo beveik neliko. 2001 m. gyveno 2 gyventojai. 2011 m. surašymo duomenimis gyventojų nebėra.
Vytautas Astrauskas
Vytautas Astrauskas:
Pila
Pila  – miestas šiaurės vakarų Lenkijoje. Pilos apskrities administracinis centras. Nuo 1999 m. priklauso Didžiosios Lenkijos vaivadijai. 1975–1998 m. buvo Pilos vaivadijos administracinis centras. Didžiausias Didžiosios Lenkijos miestas. 74 609 gyventojai (2013 m. duomenys). Per Pilą teka Gvda (Notecės dešinysis intakas). Mieste daug parkų. Svarbus susisiekimo mazgas. Per miestą eina dvi pagrindinės geležinkelio linijos: Poznanė–Ščecinas ir Bydgoščius–Didžiosios Lenkijos Kšyžas.
Atodūsių tiltas
Atodūsių tiltas – tiltas Kupiškyje, Slavinčiškio gatvės pabaigoje, Kupos upės slėnio parke, ties senosiomis kapinėmis. Pastatytas 1980 m., sugriuvus senajam mediniam tiltui.
Istorija
Žinoma, jog senovėje čia būta brastos, ėjęs svarbus kelias. Iki 1980 m. tilto griūties, šalia dabartinio tilto stovėjo tarpukario laikų medinis tiltas, kuriuo ėjo Slavinčiškio gatvė. Jį laikė mediniai poliai, suleisti į Kupą. Žvyrkeliu per jį buvo važiuojama per Slavinčiškį link Adomynės ir Juodpėnų, jungėsi su Vytauto gatve. 1964 m. Pastačius sunkiasvoriam transportui skirtą Krasnavos tiltą, Atodūsių tiltas tapo tik pėsčiųjų tiltu.
1980 m. būdamas kritinės būklės tiltas sugriuvo. Vietoje jo skubos tvarka be jokio projekto paklotos dvi 9 metrų ilgio gelžbetonio plokštės, kadangi tuometinės rajono statybos organizacijos darbuotojams reikėjo kuo skubiau pasiekti Kupiškio centrą ir vykti į šventinę demonstraciją, vykusią gegužės pirmosios proga.
2001 m. pavasarį tiltas buvo paplautas potvynio. Tuomet susirūpinta jo rekonstrukcija. Darbai vyko tų pačių metų vasarą. Buvo gilinti nauji jo pamatų blokai, tiltui panaudotos tos pačios gelžbetonio plokštės, padaryti turėklai.
FC Arieșul Turda
Turdos „Arieşul“ – Rumunijos futbolo klubas iš Turdos.
Teddy Scholten
Dorothea Margaretha „Teddy“ Scholten (mergautinė pavardė Van Zwieteren; 1926 m. gegužės 11 d. – 2010 m. balandžio 8 d.) – olandų dainininkė, 1959 m. Eurovizijos nugalėtoja.
1959 metais atstovavusi Nyderlandams, laimėjo 1959 m. Eurovizijos dainų konkursą su daina „Een beetje“. Muziką dainai sukūrė Dick Schallies, žodžius sukūrė Willy van Hemert.
Su vyru Henk Scholten ji įrašė keletą albumų, iš jų daugelis dainų skirta vaikams. Šeštajame-septintajame dešimtmečiuose ji dalyvavo populiariuose Nyderlandų televizijos šou. 1965 ir 1966 metais ji vedė Nacionalinę dainų šventę.
Głos Wileński
Głos Wileński  – iliustruotas savaitraštis miestams, miesteliams ir kaimui, leistas 1920–1930 m. Vilniuje lenkų kalba.
Istorija
Leido ir redagavo P. Kovnackis, „Dziennik Wileński“. Informavo apie vidaus ir užsienio politiką, spausdino skaitytojų laiškus, straipsnius sveikatos, dorovės, religijos klausimais.
Redaktoriai: P. Kovnackis, Z. Kovnacka.
Plokščiai (Plungė)
Plokščiai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 12 km nuo Grumblių.
Istorija
1962–1978 m. į šiaurės rytus nuo kaimo veikė Plokštinės raketų bazė. 2012 m. joje įkurtas Šaltojo karo muziejus.
Stotis
Stotis yra:
329 m. pr. m. e.
'''329 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Lichtenšteino futbolo varžybos 1979–1980 m.
Lichtenšteino futbolo varžybos 1979–1980 m.
Valensijos gatvių trasa
Valensijos gatvių trasa  – iš miesto gatvių ir kelių sudaryta Formulės 1 trasa Valensijos mieste Ispanijoje. Čia nuo 2008 m. liepos 24 d. vyksta Formulės 1 Europos Grand Prix lenktynės.
2007 m. birželio 1 d. trasos šeimininkai pasirašė 7 metų kontraktą su Formulės 1 teisių savininku Bernie Ecclestone.
Suplanuota trasa yra 5 419 m ilgio ir turi 25 posūkius (11 dešiniųjų ir 14 kairiųjų). 2009 m. trasos rekordą pasiekė vokietis Timo Glock su Toyota – 1:38.683.
Taivano vėliava
thumb|[[Taivanas|Taivano (Kinijos Respublikos) vėliava]]Taivano (oficialiai – Kinijos Respublikos) vėliava oficialia valstybės vėliava tapo 1928 m. Kinų kalba vėliava vadinama mėlynu dangumi, balta saule ir visa raudona žeme.
Tuo pačiu visos trys vėliavos spalvos turi kitas reikšmes:
Vytenis Vasyliūnas
Vytenis Vasyliūnas (g. 1939 m. rugsėjo 25 d. Kaune) – vargonininkas virtuozas, pianistas, geofizikas. Žinomo smuikininko ir pedagogo Izidoriaus Vasyliūno ir muzikos žurnalistės Elenos Jonušaitės-Vasyliūnienės sūnus.
Benediktas Čėsna
Benediktas Čėsna (g. 1941 m. balandžio 22 d. Kaunas) – Lietuvos energetikas, šiluminės energetikos specialistas, technologijos mokslų daktaras, profesorius.
Biografija
1963 m. baigęs Kauno politechnikos instituto Mechanikos fakultetą, inžinierius mechanikas. 1972 m. technikos mokslų kandidatas, 2002 m. habilituotas daktaras.
Vytenis Vasyliūnas
Biografija
1944 m. su tėvais pateko į Vokietiją, kur gyveno pabėgėlių stovyklose, vėliau – į Austriją, 1950 m. – į Kolumbiją (Pietų Amerika). 1951–1954 m. studijavo Kolumbijos Popayan konservatorijoje.
Benediktas Čėsna
Biografija
Nuo 1963 m. Lietuvos mokslų akademijos Energetikos ir elektrotechnikos instituto (nuo 1967 m. Fizikinių techninių energetikos problemų institutas, nuo 1990 m. Lietuvos energetikos institutas) jaunesnysis mokslinis bendradarbis, nuo 1965 m. vyresnysis inžinierius, nuo 1966 m. Prietaisų konstruktorių grupės viršininkas, nuo 1967 m. vedantysis inžinierius, nuo 1970 m. mokslinis bendradarbis, 1974–1992 m. vyresnysis mokslinis bendradarbis. 1979 m. TSRS mokslų akademijos prezidiumas suteikė vyr. mokslinio bendradarbio vardą.
Vytenis Vasyliūnas
Biografija
1954 m. atvyko į JAV ir 1955–1958 m. privačiai mokėsi vargonuoti, nuo 1959 m. studijavo New England konservatorijoje Bostone. 1958–1962 m. Harvardo universitete studijavo fiziką ir įgijo bakalauro laipsnį. 1966 m. Masačusetso Technologijos institute gavo daktaro laipsnį, vėliau – ir fizikos profesoriaus mokslinį vardą. 1975 m. persikėlė dirbti į Vokietiją, buvo Max-Planck-Institut für Aeronomie direktorius. Pagrindinė mokslinio darbo sritis - erdvės fizika ir planetų magnetosferos. Yra parašęs apie 100 mokslinių straipsnių. 1975 m. Amerikos Geofizikų draugijos apdovanotas James B. Macelwane vardo premiją.
Benediktas Čėsna
Biografija
1974–1977 m. Kauno politechnikos instituto Šiluminės energetikos katedros dėstytojas, nuo 2004 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto Hidraulikos katedros docentas, nuo 2007 m. profesorius. Nuo 1992 m. Ignalinos AE mokslinės saugumo analizės grupės mokslinis darbuotojas, nuo 2001 m. – Vyresnysis mokslinis darbuotojas.
Vytenis Vasyliūnas
Biografija
Muzikos studijas pradėjo Kolumbijoje. Vargonavimo mokėsi pas Arthur Howes, Catherine Byers, Donald Wiling. 1956–1964 m. su tėvu surengė daug instrumentinės muzikos koncertų, išleido plokštelių albumą. 1966–1975 m. profesoriaus asistentas Masačusetso technologijos institute. Nuo 1975 m. dirbo Max Plancko institute Vokietijoje, kur 1977 m. surengė tris vargonų koncertus. 1978 m. septynis koncertus surengė Europoje ir vieną Los Alamos, New Mexico. 1992 m. vargonų koncertą surengė Westwood Village, Kalifornijoje, taip pat koncertavo Vokietijoje, Belgijoje, Austrijoje, Skandinavijoje, Australijoje, Kolumbijoje, Izraelyje. Nuo 1998 m. kasmet koncertuoja Lietuvoje.
Žuklijų II piliakalnis
Žuklijų II piliakalnis, Piliakalniukas – piliakalnis ir gyvenvietė Trakų rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Žuklijų, Grendavės seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Rūdiškės – Onuškis Žydakaimyje pasukus į dešinę šiaurėn link Saloviškių, už Verknės pasukus į kairę vakaruosna link Žuklijų, už 3 km pasukus į kairę pietų kryptimi, 200 m iki Žuklijų pirmojo piliakalnio ir nuo jo paėjus į dešinę vakarų kryptimi 100 m.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Vilkokšnio ežero šiauriniame krante esančioje atskiroje kalvoje, 100 m į vakarus nuo pirmojo piliakalnio. Aikštelė ovali, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 23x17 m dydžio. Šlaitai vidutinio statumo, 4-6 m aukščio.
Piliakalnis labai apardytas arimų ir duobių, dirvonuoja.
Tyrimai
1955 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Kultūrinio sluoksnio ir įtvirtinimų nerasta. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia.
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Benediktas Čėsna
Mokslinė veikla
Mokslinių interesų sritis – dujų ir hidrodinamika, šilumos ir masės mainai, branduolinės energetikos šiluminė fizika, branduolinės energetikos sauga. Darbai iš branduolinių elektrinių įrenginių – uždarų branduolinių dujų turbinų įrenginių, aukštatemperatūrių dujomis aušinamų branduolinių reaktorių, įvairių jutiklių veikimo saugos, t. p. branduolinių energetinių įtaisų kosminių aparatų manevringumui garantuoti ir skrydžio trajektorijai koreguoti.
Korėjos demilitarizuota zona
300px|thumb|Juoda spalva – fronto linija, likusi po [[Korėjos karas|Korėjos karo paliaubų pasirašymo; raudona – demilitarizuota zona.]] Korėjos demilitarizuota zona  – žemės plotas, žymintis ribą tarp Šiaurės ir Pietų Korėjos. Ji dalina Korėjos pusiasalį į beveik dvi lygias dalis, kirsdama 38-tą lygiagretę. Demilitarizuotos zonos ilgis 250 km, plotis – apie 4 km. Tai vienas iš labiausiai apsaugotų pasienio ruožų pasaulyje.
Istorija
Po Japonijos pasidavimo Antrajame Pasauliniame kare 1945 m. rugpjūčio 15 d., laimėjusios šalys turėjo nuspręsti tolimesnę Korėjos padėtį. Pagal 1943 m. gruodžio 1 d. Kairo deklaraciją, Korėja turėjo tapti nepriklausoma, tačiau tai turėjo būti daroma palaipsniui, su kitų šalių priežiūra. Jomis tapo JAV ir Sovietų Sąjunga, pasidalinusios Korėja nuo 38 lygiagretės atitinkamai į pietinę ir šiaurinę dalį. Rugpjūčio 24 d. sovietai įžengė į Pchenjaną ir įsteigė savo karinę valdžią, o už poros savaičių, rugsėjo 8 d., amerikiečiai įkūrė Jungtinių Valstijų karinę valdžią Seule. 1948 metais Šiaurėje įkūrus Korėjos Demokratinę Liaudies Respubliką, o Pietuose – Korėjos Respubliką, jas dalijanti riba tapo valstybine siena.
Korėjos karo laikotarpiu fronto linija buvo pasislinkusi tiek gilyn į šiaurę, tiek ir į pietus, kol galiausiai 1953 m. viduryje ji sugrįžo į pirminę padėtį. Tų pačių metų liepos 27 d. buvo pasirašytos paliaubos ir abiejų pusių pajėgoms atsitraukus po 2 km, įsteigta 4 km pločio buferinė zona. Tuometinė fronto linija eina pačios demilitarizuotos zonos viduriu.
Nuo paliaubų pasirašymo iki šių dienų abiejose zonos pusėse yra sutelktos didelės karinės pajėgos.
Incidentai
Nuo demilitarizuotos zonos įkūrimo yra įvykę daug incidentų, kai buvo pažeistas paliaubų susitarimas.
Vytenis Vasyliūnas
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Rokiškio Kalvarijos
miniatiūra|250px|right|Viena iš dviejų šoninių koplytėlių kapinėse Laukupio g.
Korėjos demilitarizuota zona
Jungtinė saugumo sritis
300px|thumb|Jungtinė saugumo sritis iš Pietų Korėjos pusės. Netoli vakarinės pusiasalio pakrantės, pačioje demilitarizuotoje zonoje yra įkurta Jungtinė saugumo sritis. Ji ilgą laiką buvo vienintelė jungtis tarp Šiaurės ir Pietų Korėjos. Šiuo metu tai yra pastatų kompleksas, kurio konferencijų salėse vyko visos lig šiol buvę tarpvalstybinės derybos.
Rokiškio Kalvarijos
Rokiškio Kalvarijos – sakralinių statinių kompleksas Rokiškyje, vienas iš Kryžiaus kelio kompleksų Lietuvoje. Pradėtas statyti XIX a. antroje pusėje, bet nebaigtas įrengti, o laikui bėgant apleistas. Kai kurių šaltinių duomenimis, 14 stočių Kryžiaus kelias buvo pastatytas.
Rokiškio Kalvarijos yra regioninis architektūrinis ir sakralinis paminklas, 1993 m. įrašytas į LR Kultūros paveldo registrą (unik. kodas ).
Averonas (departamentas)
Averonas (12) (, langedokiškai Avairon) – Prancūzijos departamentas šalies pietuose, Vidurio Pirėnų regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo upę, Tarno intaką. Administracinis centras – Rodezas (Rodez).
Departamente 3 apskritys, 46 kantonai, 35 municipaliniai susivienijimai ir 304 komunos.
Rokiškio Kalvarijos
Kalvarijų objektai
Laukupio gatvėje esančių kapinių koplyčia pastatyta anksčiau stovėjusios medinės vietoje. Joje yra įrengtas neogotikinis ąžuolinis altorius. Šių kapinių koplytėlės priklausė Rokiškio Kalvarijai. Tai pačiai kuriamai Kalvarijai priklausė koplytėlė ir gretimoje Sodų gatvėje, taip pat koplyčia ir dvi koplytėlės mitologija apgaubtame Velniakalnio priemiestyje (į vakarus nuo V. Lašo gatvės, ties miesto riboženkliu; teritorijos plotas 6,46 ha). Rokiškio Kalvarija nebuvo užbaigta. 1886 m. Rokiškio bažnyčios inventoriuje yra paminėtos už miesto stovinčios Kalvarijos koplyčios.
Rokiškio Kalvarijoms priskiriami septyni statiniai:
Averonas (departamentas)
Istorija
Įsteigtas 1790 m., padalijus Rueržo provinciją.
Rokiškio Kalvarijos
Istorija
XIX a. antroje pusėje Rokiškyje suplanuota pastatyti Kalvariją, tačiau pastačius dalį koplytėlių, darbai buvo sustabdyti. Dar 1886 m. buvo rašoma, jog koplytėlės jau apleistos, griūva. Greičiausiai, sutrukdė caro valdžios draudimai, sekę po 1863 m. sukilimo. Kalvarija liko neužbaigta, o vėliau kai kurie pastatai nugriauti. Tarpukariu dalis koplytėlių suremontuota.
Averonas (departamentas)
Geografija
Averono departamentas ribojasi su Tarno, Tarno ir Garonos, Lo, Hero, Gardo, Lozero, ir Kantalio departamentais.
Rokiškio Kalvarijos
Istorija
Tarpukariu nesiimta atkurti Kryžiaus kelią, sutaisyti ir užbaigti jo stotis, todėl koplytėlės buvo apleistos. Net ir didesnioji Velniakalnio koplyčia buvo visiškai apleista iki 1940 m., kai joje buvo įrengtas Lurdo altorius. Šios koplyčios paskirtis buvo pakeista: iš Kalvarijos stoties virto atskira koplyčia. Kadangi Kalvarijų neatkūrė, tai griūvančios koplytėlės buvo nereikalingos, todėl buvo galima ir nugriauti, matyt, ypač esančias mieste prie namų. Sovietmečiu Velniakalnyje buvo įrengtos moto/auto kroso trasos.
Kalvarijų tvarkymas
Velniakalnyje senųjų Kalvarijų aplinka pradėta tvarkyti 2013 m. Dviejų metrų pločio skalda grįstas pėsčiųjų takas sujungė tris iki šių dienų išlikusias koplytėles. Prie koplytėlių planuojama įrengti nedideles apžvalgos aikšteles. Teritorija tvarkoma Rokiškio miesto Velykalnio bendruomenės iniciatyva. Naujasis takas susilieja su senaisiais, vedančiais palei didįjį tvenkinį, teniso aikšteles ir pliažo tinklinio kortus. Takui apšviesti paklotas kabelis, įrengti šviestuvai.
Averonas (departamentas)
Geografija
Aukščiausia departamento vieta – Mailhebiau kalnas, 1471 m. Gamta departamentą padalijo į keliolika mažų regionų.
Rokiškio Kalvarijos
Kalvarijų tvarkymas
Senųjų kapinių koplyčia bei abi koplytėlės yra sutvarkytos rokiškėnų visuomeninės organizacijos „Tyzenhauzų paveldas“ iniciatyva: suremontuoti jų stogeliai, atnaujinti ištrupėję pamatai, įstiklinti langai.
Tyrinėjimai apie Kalvarijų pastatymą
Kai kurių istorikų teigimu, Rokiškyje buvęs 14 stočių Kryžių kelias veikė iki 1914 m.
Averonas (departamentas)
Klimatas
Klimatą formuoja Centrinis masyvas, jaučiama ir Viduržemio jūros įtaka. Žemiausia temperatūra -17,5°C, aukščiausia +37,5 °C. Šalčiausia diena – 1985 m. sausio 16 d., karščiausia – 1987 m. rugpjūčio 16 d. 1992 m. rugsėjo 26 d. per parą iškrito 115 mm kritulių.
Rokiškio Kalvarijos
Tyrinėjimai apie Kalvarijų pastatymą
Kryžiaus kelio stočių koplyčių statybos pradžia sietina su naujos Rokiškio bažnyčios statyba, kai už dalyvavimą 1863–1864 m. sukilime per baudžiamąsias caro žandarų operacijas sudegė senosios medinės bažnyčios pastatas. Žinoma, kad 1864 m. rokiškėnai meldėsi 1851 m. statytoje kapų koplyčioje, kuri netrukus tapo viena Rokiškio Kalvarijų Kryžiaus kelio stočių. Į šio Kryžiaus kelio steigimą įsirašė ir Žemaičių vyskupas Motiejus Valančius, kuris kartu su Rokiškio grafu Reinholdu Tyzenhauzu 1866 m. gavo caro administracijos leidimą statyti naują bažnyčią, o kartu užbaigė ir 1864 m. pradėtą Kalvarijų Kryžiaus kelio statybą, kurios apvaikščiojimo praktika, anot istorikės Onos Mackevičienės, iki 1914 m. tikrai vyko. Ji tai patvirtina remdamasi Rokiškio bažnyčios archyve rastu 1914 m. vasario 22 d. architekto S. Levonevskio parengtu (nubraižytu) Rokiškio kalvarijų 14 stočių Kryžiaus kelio koplytėlių išdėstymo planu. Šių Kalvarijų apvaikščiojimą iki Pirmojo pasaulinio karo po miestelį ir jo apylinkes iki paskutinės koplyčios Velniakalnyje per Sekmines liudija spausdintinė medžiaga, vietos kunigų prisiminimai.
Averonas (departamentas)
Ekonomika
Pagrindinės ekonomikos šakos – žemės ūkis, miškininkystė, pirštininkystė. Gaminamas sūris Rokforas (appellation d’origine contrôlée).
Industrijai atstovauja Bosch. Yra kelios logistikos įmonės. Krašto ekonomines galimybes pagerino 2 460 m ilgio ir 270 m (didžiausias – 343 m) aukščio Mijo viadukas.
Turizmas
Turistus traukia kalnai, daugiau, kaip 1000 dolmenų ir pilys.
Politika
Departamentui Prancūzijos senate atstovauja Bernaras Seijė ir Žanas Puešas, Atstovų rūmuose – 8 deputatai. Generalinę tarybą sudaro 46 nariai, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.
Babtų gimnazija
Kauno rajono Babtų gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kauno raj. Babtuose, Kėdainių g. 51, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 191089878.
Istorija
1920 m. Babtuose įsteigta lietuviška pradinė mokykla, kurioje mokėsi 102, 1922 m. - 122 mokiniai. Mokykla buvo įsikūrusi sename savivaldybės pastate. 1935 m. pastatyta nauja dviejų aukštų medinė mokykla. 1936 m. pradinis mokymas buvo paskelbtas šešiamečiu. Mokykloje tais metais veikė visi šeši skyriai, dirbo keturi mokytojai. Per Antrąjį pasaulinį karą 1944 m. mokyklos pastatas sudegė.
Rokiškio Kalvarijos
Architektūra
Kalvarijos koplyčių architektūrai būdinga istorizmo ir neogotikos stilistika. Įrengti lauko akmenų mūro pamatai, riedulių ir skaldytų lauko akmenų bei raudonų plytų mūro su akmens skaldos užpildu sienos, raudonų plytų mūro skliautiniai perdenginiai.
Jurgežerių apylinkė
Jurgežerių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos pietvakariuose.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kalvarijos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kalvarijos rajonui. 1954 m. prijungtos Jonų apylinkė ir Šleinių apylinkė, 1963 m. – Menkupių apylinkė ir Akmenynų apylinkė. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras. 1988 m. birželio 22 d. Jurgežerių apylinkė prijungta prie Kalvarijos apylinkės.
Dianči
Dianči – ežeras Junano-Guidžou plokščiakalnyje, netoli nuo Kunmingo miesto, Junano provincijoje (Kinija). Telkšo 1886,5 m aukštyje virš jūros lygio, ilgis šiaurės–pietų kryptimi siekia 39 km, plotis 13 km. Tai aštuntas pagal dydį ežeras Kinijoje ir didžiausias Junano provincijoje.
thumb|left|200px
Užterštumas
Didelis ežero užterštumas yra opi problema. Iki 1990 m., kai buvo pastatyti Kunmingo miesto nuotekų valymo įrenginiai, 90 % miesto nuotekų buvo išpumpuojama į ežerą. Nors ežero valymui buvo išleisti keli milijonai JAV dolerių, jo vanduo nėra tinkamas gerti. Kai kurie ekspertai teigia, kad virš 55 % ežero žuvų nugaišo dėl užterštumo. Ežero vandens tinkamumas įvertintas 5 balais (prasčiausias balas), todėl jis netinka panaudojimui žemės ūkyje ar pramonėje.
Kočis
Žodžio Kočis reikšmės:
Jūratė Veblaitytė-Litchfield
Jūratė Veblaitytė-Litchfield (g. 1947 m. gruodžio 5 d. Miunchene, Vokietija) – pianistė, dainininkė ir chorvedė.
Biografija
Būdama aštuonerių metų, pradėjo mokytis skambinti fortepijonu pas J. Stankūną, J. Rajauskaitę ir A. Kepalaitę. Vėliau muzikos mokėsi Bernard College Niujorke, kur įgijo bakalauro laipsnį, o 1972 m. baigusi Columbia University gavo magistro laipsnį. Ta proga surengė solo rečitalį. Dar 1961 m. dalyvavo „Dirvos“ surengtame jaunųjų pianistų konkurse Klyvlende, OH.
Baigusi studijas, dvejus metus dėstė muziką ir dainavimą lietuvių šeštadieninėje mokykloje Elizabethe, NJ. Vėliau mokytojavo Rhode Island pradžios mokykloje, Locuss Valley, NY, ir Portledge mokyklose. Rhode Island mokykloje buvo subūrusi vaikų chorą ir suaugusiųjų „Abbey Singers“ chorą, kuris propagavo renesanso ir baroko epochų kūrinius. Su vaikų chorais atliko sudėtingų C. Orffo, W. A. Mozarto ir kitų kompozitorių kūrinių. Sėkmingai vadovavo Jaunimo ansambliui „Sutartinė“ Brukline, NY. Su juo pastatė B. Britteno operą „Tvanas“, G. Pergolesi kantatą „Stabat Mater“ ir Stasio Šimkaus baladę „Nugrimzdęs dvaras“. Ansamblį parengė 1978 m. 5-ajai JAV ir Kanados lietuvių dainų šventei Toronte.
Dažnai reiškėsi kaip solistė – koncertavo lietuviams ir kitataučiams Baltimorėje, Brukline, Elizabethe, Lindene, Maspethe, Manhattane ir kitur. 1973 m. Pabaltiečių jaunųjų atlikėjų konkurse Bostone laimėjo trečiąją vietą. Chorų ir ansamblių koncertuose atlikdavo solo partijas. Gastroliavo su Phoenix Woodwind kvintetu Niujorke, Bostone, Monrealyje ir kitur. Propagavo lietuvių ir latvių dainas.
1986–1995 m. vadovavo ekumeniniam mišriajam chorui Rochesteryje, NY. 1991–1995 m. buvo Rochesterio diecezijos muzikos vadovė, 1992–1994 m. Šv. Povilo parapijos muzikos vadovė, nuo 1995 m. Grearly mokyklos vokalinės muzikos vadovė Niujorke.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. – Vilnius, 1999.
Lichtenšteino futbolo varžybos 1980–1981 m.
Lichtenšteino futbolo varžybos 1980–1981 m.
Keistasis karas
Keistasis karas  – situacija Antrojo pasaulinio karo Vakarų fronte nuo 1939 m. rugsėjo 3 d., kai Jungtinė Karalystė ir Prancūzija paskelbė Vokietijai karą, iki 1940 m. gegužės 10 d., kai prasidėjo Mūšis dėl Prancūzijos. Pavadinimas kilęs nuo to, kad kariaujančios pusės per šį laikotarpį nesiėmė aktyvių veiksmų sausumoje viena prieš kitą.
Daužnagiai
thumb|left|180px|Kaimo stogastulpis
Istorija
1595 m. kaimas priklausė Šaukoto dvarui, susidėjo iš 25 valakų žemės, buvo 22 ūkiai. 1912 m. išskirstytas į vienkiemius. 1933 m. įsteigta pradžios mokykla.
Gyventojai
thumb|left|240px|Pakelės koplytėlė prie sodybos miniatiūra|341x341px|Kaimo stogastulpis 2019
Goniec Kowieński
Goniec Kowieński  – dienraštis, leistas 1920–1921 m. Kaune lenkų kalba.
Istorija
Leido ir redagavo V. Syrunovičius. Informavo apie Lietuvos, Lenkijos ir pasaulio politinius, ekonominius įvykius, rašė apie Lenkijos vidaus ir užsienio politiką, pasakojo apie kitų šalių politikų svarstomus klausimus. 1921 m. rugpjūčio 3 d. išėjo paskutinis, 164 numeris, nes leidinys buvo uždarytas. Vietoj „Goniec Kowieński“ išleistas „Dzień Kowieński“.
Pietų Antilų salos
thumb|right|240px|Pietų Antilai Pietų Antilų salos, Pavėjinės salos, Pavėjiniai Antilai – salų grupė Karibų jūroje, Mažųjų Antilų salų grupėje, į vakarus nuo 64° v. ilgumos, netoli Venesuelos krantų.
Plotas apie 1200 km². Didžiosios salos kalvotos (aukščiasia vieta 372 m, Kiurasao s.). Sorgų, batatų, bananų platacijos; naftos perdirbimas. Svarbiausi miestai: Vilemstadas ir Oranjestadas. Salos pavadinimą gavo dėl padėties šiaurės rytų pasato atžvilgiu.
330 m. pr. m. e.
'''330 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Juozas Šatas
Juozas Šatas (gimė 1933 m.- mirė 2022 m.) – teisėtyrininkas komercininkas, tarptautinės komercinės teisės, tarptautinio komercinio arbitražo specialistas.
Išsilavinimas
1960 m. Juozas Šatas baigė Vilniaus pedagoginio instituto Užsienio kalbų fakultetą, įgijo prancūzų kalbos mokytojo kvalifikaciją. 1963 m. baigė teisės studijas Vilniaus valstybinio universiteto Teisės fakultete, jam suteiktas teisininko kvalifikacinis laipsnis. 1967 m. Juozas Šatas baigė teisės krypties aspirantūrą Maskvoje, Mokslų Akademijos Valstybės ir teisės institute, apgynė teisės mokslų kandidato disertaciją, jam suteiktas teisės kandidato laipsnis (vėliau nostrifikuotas į socialinių mokslų teisės krypties daktaro).
Mokslinė, dalykinė veikla
Juozas Šatas dirbo advokatu, teisėju. Nuo 1989 m. Kauno technologijos universiteto Teisės katedros docentas, dėsto kursus Tarptautinė komercinė teisė, Tarptautinis komercinis arbitražas. Moksliniai interesai – tarptautinė privatinė (komercinė) teisė, tarptautiniai atsiskaitymai, arbitražas. Komercinės teisės vadovėlių autorius. Nuo 1996 m. Juozas Šatas – įkurto Vilniaus tarptautinio komercinio arbitražo pirmininkas.
1989 m. balandžio mėn. Lietuvos socialdemokratų partijos veiklos Lietuvoje atkūrimo iniciatyvinės grupės narys, programos rengimo komisijos narys, 1989–1991 m. LSDP tarybos narys.
Samtredija
Samtredija – miestas vakarų Gruzijoje, Imeretijos regione, Samtredijos rajono centras. Išsidėstęs Kolchidės lygumoje, tarp Rionio ir Ccheniskalio upių, 27 km į vakarus nuo Kutaisio. Svarbus transporto mazgas. Geležinkelio linijos į Tbilisį, Batumį, Suchumį. Netoliese – Kopitnario oro uostas. Medienos ir maisto pramonė.
Jūrinis klimatas
Jūrinis klimatas – vienas iš dviejų klimato tipų, kurio charakteristikos (temperatūra ir krituliai) daugiau priklauso nuo vandenynų poveikio nei nuo žemynų. Vandenynų ir žemynų šiluminė sąveika su atmosfera skiriasi dėl skirtingų termodinaminių savybių – šiluminės talpos, albedo ir kt.
Kočis (Japonija)
Kočis  – miestas Kočio prefektūroje, Japonijoje; prefektūros sostinė. Čia gyvena apie 327 tūkst. gyventojų.
Jūrinis klimatas
thumb|right|300px|Jūrinio klimato regionai pagal [[Köppen klimato klasifikacija|Köppen klimato klasifikaciją (Cfb, Cfc, Cwb, Cwc)]]
Kočis (Japonija)
Tai didžiausias miestas Kočio prefektūroje, čia gyvena 40 % visos prefektūros gyventojų.
Miesto simboliai
thumb|left|185px|Kočio pilis Oficiali miesto gėlė – lazdenis (Corylopsis), medis – kininė melija (Melia azedarach), paukštis – japoninė kielė (Motacilla grandis).
Jūrinis klimatas
Jūriniam klimatui būdingas nedidelis (lyginant su žemyniniu klimatu) skirtumas tarp aukščiausios ir žemiausios temperatūros (temperatūros amplitudė), iki 20 °C; reikalingas ilgas 40 – 60 dienų laikotarpis pasiekti aukščiausias (vasarą) ir žemiausias (žiemą) temperatūras; didelis oro drėgnumas, debesuotumas ir kritulių kiekis; pavasaris paprastai vėsesnis nei ruduo. Skiriamas ryškus jūrinis klimatas, kai temperatūros amplitudė mažesnė nei 10 °C.
Lietuvos klimatas varijuoja tarp jūrinio ir žemyninio.
Jūrinis vakarinis klimatas
Jūriniu vakariniu klimatu vadinamas jūrinis klimatas, vyraujantis vakarinėse visų žemynų vidutinių platumų pakrantėse, bei pietryčių Australijoje. Panašus klimatas taip pat būdingas atogrąžose – pakrančių aukštumose bei pavėjinėse kalnynų pusėse.
Pagal Köppen klimato klasifikaciją jūrinis klimatas paprastai atitinka Cfb arba Cwb kategorijas. Jūriniam klimatui būdingos palyginus šiltos žiemos, vėsios vasaros bei siauresnis metinių temperatūrų diapazonas nei būdingas kitiems panašių platumų klimatų tipams.
Kritulių kiekis gan pastovus ištisus metus, išskyrus kai kuriuos atogrąžų regionus, kuriems būdingos sausesnės žiemos, taip pat šiaurės vakarų pakrantę Šiaurės Amerikoje bei pietinę ir centrinę Čilės dalį, kur žiemos drėgnos ir sausos vasaros.
Jumžagijnas Cedenbalas
thumb|250px|J. Cedenbalas
Jumžagijnas Cedenbalas (1916 m. rugsėjo 17 d. – 1991 m. balandžio 20 d.) – vienas Mongolijos politinių lyderių 1952–1984 metais. Dirbo premjeru ir komunistų partijos generaliniu sekretoriumi.
BMW Sauber
BMW-Sauber – Formulės 1 komanda, debiutavusi F1 čempionate 2006 metais. Anksčiau vadinosi "Sauber". Komanda įsikūrusi Hinvilyje Šveicarijoje ir Miunchene Vokietijoje. Ekipa buvo suformuota 2005 m. pabaigoje, kai BMW koncernas nupirko iki tol buvusią nepriklausomą Sauber komandą.
Jumžagijnas Cedenbalas
1972 m. lankėsi Lietuvoje.
BMW Sauber
Dabartinė komanda
Komanda paskelbė, kad 2008 m. sezone toliau lenktyniaus N. Heidfeldas ir R. Kubica. Naujojo sezono bolidas oficialiai pristatytas Miunchene sausio 14 d. Sausio 15 d. pirmą kartą jis pasirodė Valensijos trasoje.
2008 m. vasarį komanda oficialiai paskelbė, jog prie Christiano Klieno bandytojo pareigose prisijungia estas Marko Asmeras.
2006
2006 m. sezoną komanda pradėjo pasirašydama sutartį su Nicku Haidfeldu, kuris prieš tai lenktyniavo Williams ekipoje. Tuo tarpu 1997 m. čempiono Jacques Villeneuve sutartis buvo pratęsta. Trečiuoju komandos pilotu buvo paskirtas Robert Kubica. 2006 m. sausį komandą pristatė savo naują spalvinimą – tradicinės BMW spalvos mėlyna ir balta. N. Heidfeld'as pelnė pirmąjį komandos podiumą Vengrijos GP, startavęs iš 10 vietos. Po Vengrijos GP ekipa paskelbė, kad antroje piloto vietoje sezoną užbaigs Robertas Kubica. R. Kubica pasiekė antrąjį komandos podiumą Italijos GP. Komanda sezoną baigė 5 konstruktorių įskaitos vietoje.
2007
2006 m. spalį buvo pranešta, kad Robertas Kubica užims antrojo piloto vietą ir lenktyniaus kartu su Nicku Heidfeldu. trečiuoju ekipos pilotu tapo Sebastianas Vettelis. 2007 m. Kanados GP ekipai buvo kupinas įvykių – N, Heidfeldas pelnė antrąją vietą, o Robertas Kubica pateko į milžinišką avariją. Ilgą laiką žiniasklaida skelbė, kad Kubica susilaužė koją, tačiau vėliau paaiškėjo, kad jis atsipirko tik išnarinta kulkšnimi ir šoku. Sebastianas Vettelis lenktyniavo JAV GP, užėmęs 8 vietą jis tapo jauniausiu lenktynininku pelniusiu taškus. Kai iš "McLaren" komandos buvo atimti visi čempionate pelnyti taškai, "BMW-Sauber" komanda užėmė antrąją vietą konstruktorių įskaitoje.
2008
thumb|right|200px|[[2008 m. Kanados Grand Prix|Kanadoje ekipa ir Robertas Kubica pelnė savo pirmąją pergalę.]] Sezonas prasidėjo labai sėkmingai. Pirmose trejose lenktynėse vienas iš ekipos pilotų finišavo ant podiumo. Australijos GP antras finišavo N. Heidfeld'as, Malaizijoje – R. Kubica, o Bahreine lenkas pelnė komandai pirmąją pole poziciją. Lenktynių startas lenkui nesusiklostė sėkmingai ir lenktynes, praradęs dvi pozicijas, jis baigė trečioje vietoje.
Ispanijos GP metu R. Kubica vėl rodė puikią formą – pasiekta ketvirta vieta. Tuo tarpu jo komandos draugui N. Heidfeld'ui pavyko finišuoti tik devintoje vietoje.
Kanadoje ekipa pasiekė geriausią savo rezultatą, pelniusi dvigubą pergalę – Kubica pasiekė pergalę, o Heidfeldas finišavo antras. Po šio GP ekipos pilotai lipo ant podiumo dar penkis kartus. Iš viso ekipa pelnė daugiausiai taškų ekipos istorijoje – 135, tačiau to užteko tik trečiajai galutinės įskaitos vietai.
2009
Atsižvelgiant į praėjusių sezonų rezultatus, ekipa su dideliais lūkesčiais žiūrėjo į 2009 m. sezoną. Tačiau jo startas buvo daugiau nei nuviliantis. Ekipos lenktynininkai tik kartais sugebėdavo kovoti dėl taškų, dažnai nepatekdavo į antrąją kvalifikacijos dalį. Antras lenktynes Malazijoje sustabdė stipri liūtis ir tik dėl to Nickas Heidfeldas sugebėjo sustabdymo metu būti antroje vietoje. Už šią poziciją vokiečiui buvo skirti 4 (vietoj įprastinių 8) taškai, nes nebuvo įveikta 75 % lenktynių distancijos.
Iš dalies dėl tokio prasto pasirodymo sezone, iš dalies dėl kitų priežasčių liepos 29 dieną BMW kompanija pranešė po sezono pasitraukianti iš Formulės 1 čempionato. Oficialiai tokį ekipos žingsnį lėmė besikeičianti kompanijos strategija, orientuota į tvarumą ir ekologinę darną.
Formulės 1 rezultatai
‡ Lenktynės buvo sustabdytos neįveikus 75 % distancijos. Iškovoti taškai buvo padalinti per pusę.
Bandamos Slėnis
Gyventojai
Gyventojų daugumą sudaro bauliai.
Administracinis suskirstymas
Regione yra 5 departamentai:
Kalvarijos savivaldybės taryba 2007–2011 m.
Kalvarijos savivaldybės taryba – Kalvarijos savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2007 m. vasario 25 d. visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal proporcinę rinkimų sistemą ir Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus.
Partijos
Rinkimuose dalyvavusios partijos gavo vietų:
Veikla
Pirmasis posėdis įvyko 2007 m. balandžio 5 d. Meru išrinktas Antanas Burinskas, mero pavaduotoju Vincas Plikaitis. Administracijos direktore paskirta Aldona Čeikauskienė. A. Burinskui atsistatydinus 2007 m. birželio 12 d. meru išrinktas Vincas Plikaitis, jo pavaduotoju Tomas Minsevičius. 2008 m. kovo 6 d. meru išrinktas Jonas Ščeponis, jo pavaduotojais tapo Vincas Plikaitis ir Vytautas Šunskis. Administracijos direktore paskirta Laimutė Misiukevičienė.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Bernhard Riemann
miniatiūra|dešinėje||200px|Bernhardas Rymanas. Georg Friedrich Bernhard Riemann (Georgas Frydrikas Bernhardas Rymanas; 1826 m. – 1866 m.) – vokiečių matematikas, labiausiai žinomas indėliu į matematinę analizę ir diferencialinę geometriją. Rymano pavardė dažniausiai siejama su garsiąja Dzeta funkcija, Rymano integralu, Rymano paviršiumi. Jo darbai vėliau padėjo pagrindą Einšteino bendrosios reliatyvumo teorijos sukūrimui.
Rymanas teigė, kad mažose erdvės dalyse kreivumas gali būti labai didelis, tuo tarpu jų aplinkoje – lygus nuliui.
Biografija
Bernhardas Rymanas gimė Berselense, kaimelyje netoli Dananebergo, Hanoverio karalystėje, dabartinėje Vokietijos teritorijoje. Rymanas buvo antrasis iš šešių vaikų šeimoje, jo tėvas tuo metu ėjo liuteronų pastoriaus pareigas.
1847 m. pradėjo studijuoti filosofiją ir teologiją Giotingeno universitete, tačiau kitais metais su tėvo sutikimu sustabdė savo teologijos studijas ir perėjo į matematiką. Profesoriumi tapo 1854 m. 1862 m. vedė.
Mirė 1866 m. Italijoje, susirgęs tuberkulioze.
Kuršeliai
Etimologija
Pavadinimas kilęs nuo pavardės Kuršelis.
Gestapas
Gestapas ( < Ge(heime) Sta(ats)po(lizei) – ‘slaptoji valstybės policija’) – nacistinės Vokietijos slaptoji policija, vad. „politinė policija“, pavaldi vidaus reikalų ministerijai. Veikė 1933–1945 m. Buvo sudaryta iš 5 skyrių.
Vokietijoje atėjus į valdžią naciams, reikėjo organizacijos, kuri slapta sektų, gaudytų ir naikintų Hitlerio priešus. 1933 m. balandžio 26 d. tokią organizaciją įkūrė Hermanas Gėringas (Hermann Göring), kartu su Rudolfu Dylsu (Rudolf Diels), Prūsijos policijos vadu. 1934 m. Gėringas perdavė gestapo kontrolę į SS rankas.
Antrojo pasaulinio karo metu gestapo organizacija pritraukė daugiau kaip 40 000 narių, o ryšininkų, agentų ir informatorių buvo apie 160 000. Vermachtui nukariavus kurią nors šalį, gestapininkai, vilkėdami civilius drabužius arba SS uniformas, naikino užgrobtos šalies komunistus, žydus, partizanus ir kt.
1946 m. Niurnbergo teisme gestapas buvo pripažintas nusikalstama organizacija.
ACF Olimpia 1921 Satu Mare
Satu Marės „Olimpia“ – Rumunijos futbolo klubas iš Satu Marės.
Davainiai
Davainiai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 9 km į pietvakarius nuo Dusetų. Stovi kaimo kryžius.
thumb|left|Davainių kryžius
Generalinis direktorius
Generalinis direktorius  – bendrovės vadovas, kuris yra atsakingas už bendrovės komercinę, ekonominę, finansinę veiklą, organizuoja darbuotojus, kad būtų įvykdyti numatyti komerciniai, finansiniai rodikliai ir būtų įgyvendinta įmonės strategija. Direktorius atsiskaito bendrovės valdybai.
Lichtenšteino futbolo varžybos 1981–1982 m.
Lichtenšteino futbolo varžybos 1981–1982 m.
Generalinis direktorius
Vadovų komanda
Generalinis direktorius turi savo C lygio vadovų komandą. Joje būna:
Rugsėjo 30
Rugsėjo 30 yra 273-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 274-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 92 dienos.
Vardadieniai
Bytautė – Jeronimas – Gytautė – Sofija – Žymantas
Įvykiai
(kol kas nėra)
Darbininkų fakultetas
Darbininkų fakultetas, kartais rabfakas (, рабфа́к) – speciali mokymo įstaiga TSRS, skirta darbininkams ir valstiečiams suteikti vidurinį išsilavinimą ir paruošti stojimui į aukštąją mokyklą. Darbininkų fakultetai egzistavo 1920-1930 m.
Į darbininkų fakultetus priimdavo darbininkus ir valstiečius, vyresnius kaip 16 m., pagal įmonių, profsąjungų, partinių ir tarybinių organų siuntimus. Mokymasis darbininkų fakultete buvo prilygintas darbui gamyboje, šių fakultetų klausytojai gaudavo valstybines stipendijas.
Darbininkų fakultetai buvo viena iš priemonių, kurios didino tarybų valdžiai ištikimų darbininkų kilmės specialistų kiekį Tarybų Sąjungoje.
Benjaminas Kiburys
Benjaminas Kiburys (g. 1931 m. balandžio 9 d. Kalniškyje, Papilio valsčius) – Lietuvos agronomas, poetas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
Biografija
1948–1950 m. mokėsi Joniškėlio žemės ūkio technikume. 1957 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, 1959 m. K. Timiriazevo žemės ūkio akademiją Maskvoje. 1995 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
1950–1959 m. dirbo Kavoliškio, Radviliškio ir Anykščių mašinų ir traktorių stotyse, Veprių ir Ukmergės žemės ūkio mechanizacijos mokyklose. 1959–1982 m. ir 1989–1992 m. Vilniaus pedagoginiame institute dėstė žemės ūkio mechanizaciją ir žemės ūkio darbų mokymo metodiką, nuo 1970 m. docentas.
Mokslinė veikla
Tyrė žemės dirbimo mašinų neigiamą poveikį kalvų dirvožemiui, mech. eroziją. 1997 m. Toronte skaitė 5 pranešimus I tarptautiniame mechaninės erozijos simpoziume. Paskelbė apie 110 mokslinių straipsnių. Parengė du vadovėlius vidurinėms mokykloms, išleido eilėraščių rinkinių.
331 m. pr. m. e.
'''331 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Saudo Arabijos ryšiai
Saudo Arabijos ryšiai ir komunikacijos:
Gasčiūnai
miniatiūra|left|Paminklas [[pavasarininkai|pavasarininkams]]
Istorija
Gasčiūnų vietovė minima nuo XVII a., kai buvo pastatyta pirmoji šiame kaime medinė Gasčiūnų bažnyčia. Šimtmečių naštos neatlaikiusi XVIII a. pabaigoje sunykusi senoji bažnyčia buvo atstatyta. XIX a. Gasčiūnai buvo kaimas Šiaulių apskrities Joniškio valsčiuje.
1904 m. klebono J. Gaudiešiaus pastangomis bei rizika prie bažnyčios buvo įsteigta slapta lietuviška mokykla. Kurį laiką mokytojas ir mokiniai glaudėsi netoli bažnyčios buvusioje klebonijoje. Čia pat, šalia bažnyčios teritorijos, tebestovi per visus sovietinių negandų metus išlikęs paminklas 1933 m. Šventųjų metų prisiminimui. Šį paminklą pastatė iš suaukotų lėšų Pavasarininkų ir Lietuvos katalikių moterų draugijos. Gasčiūnų gyvenvietei buvo būdingas kiemas su namu, klėtimi, darželiu, medžiais ir sodu. Visa tai sudarė darnų architektūrinį ansamblį, sukurtą pagal senąsias tradicijas. Didesnių ūkininkų trobesiai ir kiemai buvo erdvesni už mažažemių. Daugiausia kaime buvo statomos molinės trobos su dvišlaičiais ar keturšlaičiais stogais. Neretai visi šie pastatai iš lauko buvo tinkuojami. Senosiose gatvėse buvo statomos ne tik molinės, bet ir medinės trobelės. Pastarosios buvo nedidukės, su mažyčiais langeliais ir pristatytais prieangiais.
XX a. tarpukariu Gasčiūnuose veikė keletas visuomeninių organizacijų. Ryškesnę veiklą kaime buvo išvysčiusios Pavasarininkų, Šaulių, Jaunalietuvių ir Lietuvos katalikių moterų draugijos.
1945 m. balandžio 18 d. ūkininko M. Vainausko daržinėje apsistojo vietos partizanų būrys. NKVD kareivių kuopa apsupo daržinę, sušaudė 20 jaunuolių, o daržinę padegė. Ties ta sodyba, prie pat gatvės, pastatytas paminklinis akmuo. Žuvusieji buvo palaidoti Viganių miške, gyvulių kapinėse, o, atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, perlaidoti Gasčiūnų kapinėse. Žuvusiems partizanams atminti 1995 m. kaime pašventintas paminklinis akmuo.
1947 m. įsteigta biblioteka, medicinos punktas. 2010 m. birželio 12 d. Gasčiūnų kaimo bendruomenės iniciatyva atidarytas Joniškio krašto etnografijos muziejus. Nuo 2004 m. įkurtas teatras „Žibintas“ (vadovės S. Užkuraitienė, G. Gustienė). Aktoriai mokyklos mokiniai, tėveliai, mokytojai. 2017 m. patvirtintas Gasčiūnų herbas.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Vygaudas Keraitis
Vygaudas Keraitis (g. 1943 m. rugsėjo 22 d. Šereitlaukyje, Šilutės raj.) – Lietuvos ir Jurbarko rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1951 m. pradėjo lankyti Voniškių (Šakių rajonas) pradžios mokyklą, 1962 m. baigė Kidulių vidurinę mokyklą, 1962–1965 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1969–1971 m. mokėsi partinėje mokykloje, 1979 m. baigė Vilniaus aukštąją partinę mokyklą.
1965–1969 m. mokytojas, pašto tarnautojas, 1971–1989 m. Kidulių tarybinio ūkio profsąjungos pirmininkas, Eržvilko kolūkio partinės organizacijos sekretorius, 1990–1992 m. Jurbarko moksleivių centro direktoriaus pavaduotojas, 1992–1996 m. Seimo nario padėjėjas sekretorius. 1998 m. UAB „Jurbarko viešbutis“, direktorius. 2007–2008 m. Jurbarko rajono savivaldybės mero pavaduotojas.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, 1993–2001 m. LDDP Jurbarko skyriaus tarybos pirmininkas. 2001–2010 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, LSDP tarybos narys, Jurbarko skyriaus pirmininkas.
1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m. (LDDP sąraše) ir nuo 2007 m. Jurbarko rajono savivaldybės tarybos narys, 1997–2003 m. valdybos narys.
Žmona Irena, vaikai Ramūnas, Gina.
CS Carmen București
Bukarešto „Carmen“ – buvęs Rumunijos futbolo klubas iš Bukarešto.
332 m. pr. m. e.
'''332 m. pr. m. e.''' buvo keliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Vijūkas
Vijūkas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Vijūkienė (ištekėjusi moteris) ir Vijūkaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Lichtenšteino futbolo varžybos 1982–1983 m.
Lichtenšteino futbolo varžybos 1982–1983 m.
Sima Čianis
thumb|240px|Pirmasis Istoriko užrašų puslapis. Sima Čianis (kin.: 司馬遷, pinyin: Sima Qian; apie 145–90 m. pr. m. e. ) – kinų istorikas, gyvenęs ankstyvuoju Hanų dinastijos laikotarpiu. Dirbo imperatoriaus rūmų istoriku ir parašė pirmą oficialų Kinijos istorijos veikalą – Istoriko užrašus (史記 = Shiji), dėl kurio laikomas Kinijos istoriografijos tėvu.
Biografija
Sima Čianis paveldėjo istoriko darbą iš savo tėvo Sima Tano, kuris dirbo rūmuose imperatoriaus Han Wudi valdymo laikotarpiu ir inicijavo istorijos užrašymą. Po tėvo mirties Sima Čianis pabaigė pradėtą darbą, naudodamasis imperatoriškuose archyvuose esančiais dokumentais.