cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Muchafaza
thumb|[[Kairo muchafaza Egipte.]] Muchafaza – daugelio arabų valstybių didžiausias administracinis teritorinis vienetas. Į muchafazas suskirstytas Bahreinas, Egiptas, Irakas, Jemenas, Jordanija, Kuveitas, Libanas, Omanas, Palestina ir Sirija. 1963–1983 m. į muchafazas buvo skirstoma ir Libija. Pagrindiniai Saudo Arabijos administraciniai vienetai – regionai – yra suskirstyti į muchafazas.
Terminas „muchafaza“ kartais verčiamas kaip „gubernija“ arba „provincija“.
Šarka (reikšmės)
Šarka:
Tauragės geležinkelio stotis
Tauragės geležinkelio stotis – geležinkelio statinių kompleksas Pagėgių–Šilėnų geležinkelio linijoje, Tauragės mieste, Tremtinių kelyje 25. Nuo 2001 m. stotyje aptarnaujami tik krovininiai traukiniai. 2003 m. prie stoties pastato atidengta paminklinė lenta 1941–1953 m. trėmimams atminti. Pastatui būdingas XX a. 3-ojo dešimtmečio art deco stilius, jis įvardijamas vienu gražiausių tarpukario pastatų Tauragėje, valstybės saugoma kultūros vertybė.
Istorija
Stotis įrengta 1916 m. kaizerinei Vokietijai nutiesus geležinkelį iš Lauksargių į Šilėnus. Prie Jūros upės pastatyta vandens siurblinė, stoties teritorijoje – vandens bokštas, turėjęs aprūpinti stotį ir garvežius vandeniu. Dabartinių Stoties gatvės ir Tremtinių kelio sankryžoje pastatytas pirmasis stoties pastatas. 1919 m. stotį perėmus Lietuvos vyriausybei, susirūpinta stoties sutvarkymu ir plėtra: 1925 m. parengtas naujų stoties rūmų (atidaryti 1930 m.), dirbtuvių su sandėliu, komercijos agentų bagažinės su gaisrine ir tualetų projektas. 1938 m. išplėsta stoties teritorija, padidintas kelynas, numatytos anglių, malkų, durpių saugyklos. Sovietmečiu stotis praleisdavo apie 20–23 krovininius ir keleivinius traukinius per parą.
Stoties rūmai
Stoties pastatą projektavo Edmundas Alfonsas Frykas pagal klasicizmo stiliaus tradicijas. Rūmai pastatyti 1927–1930 m., kiek toliau į pietvakarius nuo senojo stoties pastato. Ant stoties pagrindinio fasado esama skydo ir Gediminaičių stulpus vaizduojančio ženklo. Sovietmečiu jis buvo užtinkuotas, tačiau 2003 m., pastatą remontuojant, heraldinis akcentas buvo surastas ir vėl atidengtas. Pastato viduje dominuoja du aukštus užimanti keleivių salė. Prieškariu antrajame pastato aukšte buvo geležinkelio tarnautojų butai, juose tauragiškiai gyvena ir dabar.
Didžioji Liachovo sala
thumb|250px|Naujojo Sibiro salos. Liachovo sala – pietuose
Didžioji Liachovo sala  – sala Arktyje, Naujojo Sibiro salose, didžiausia Liachovo salų grupėje. Pietuose nuo žemyno atskirta Dmitrijaus Laptevo sąsiauriu, šiaurėje nuo Mažosios Liachovo salos atskirta Eterkano sąsiauriu. Plotas 4600 km². Aukštis iki 270 m (Emij Taso k.).
Šarabūdė
Šarabūdė – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Plutiškių, prie Mikalinės miško ir kelio.
Parudaminio geležinkelio stotelė
Parudaminio geležinkelio stotelė – stotis Vilniaus rajono savivaldybėje, vakariniame Parudaminio kaimo pakraštyje, prie Vilniaus–Lydos geležinkelio. Stoja traukiniai Vilnius–Jašiūnai.
Iki 1976–1979 m. buvo atskira gyvenvietė.
Vanaginė (Riešė)
Vanaginė – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Didžiosios Riešės, prie kelio. Pietvakarinė kaimo dalis prijungta prie Vilniaus miesto. Greta dunkso Vanaginės miškas, kuriame įsteigtas Vanaginės geomorfologinis draustinis.
Rytų vėjas (filmas)
Rytų vėjas – 1993 m. sukurta karinė drama, paremta tikrais įvykiais pačioje Antrojo pasaulinio karo pabaigoje.
Turinys
Paskutiniosios Antrojo pasaulinio karo dienos. 1-oji Rusijos nacionalinė armija, kovojusi Vokietijos pusėje, vadovaujama generolo Boriso Smyslovo, gelbėdamasi nuo priešo, peržengia neutralitetą paskelbusio Lichtenšteino sieną. Šalyje kyla sąmyšis, nes joje gyvena vos 12 tūkstančių gyventojų, nėra kariuomenės, o atvykėlių – 500 ginkluotų vyrų, kai kurie jų su šeimomis. Lichtenšteino kunigaikštis nusprendžia suteikti kariams prieglobstį, tačiau netrukus jam tenka susidurti su didžiuliu sovietų spaudimu, kurie karius laiko dezertyrais. Jų pusę palaiko Lichtenšteino parlamento pirmininkas, dvasininkas Antonas Sigleris, tuo tarpu pagrindiniu oponentu sovietams tampa ministras pirmininkas Džozefas Hopas. Atvirais grasinimais ir melu sovietai bando kuo daugiau karių suvilioti grįžti į gimtinę, kur jų iš tiesų laukia mirties bausmė.
Dubna
Dubna arba Dubnas gali reikšti:
Castaway
Castaway – 1986 m. sukurtas filmas pagal Lucy Irvine atsiminimų knygą.
Turinys
1980-ieji metai. Pusamžis britų žurnalistas Džerlandas Kingslandas nusprendžia atlikti socialinį eksperimentą – metus praleisti negyvenamoje saloje. Ieškodamas kompanionės, jis įdeda į laikraštį skelbimą, į kurį atsiliepia gerokai jaunesnė Liusė Irvin (realybėje jai buvo 25, Džeraldui – 49). Dėl migracinių niuansų jie turėjo susituokti ir 1982 m. atvyko į Tuino salą, priklausančią Australijai. Netrukus tarp menkai pažįstamų žmonių pradėjo kilti konfliktai ir gyvenimas saloje tapo tikru išbandymu abiems. Porai pavyko saloje išgyventi suplanuotą laiką, tačiau, grįžę į Britaniją, jiedu iškart išsiskyrė.
Gustave Caillebotte
thumb|190px|Gustavas Kajbotas, Autoportretas. [[1892 m.]] Gustavas Kajbotas (, 1848 m. rugpjūčio 19 d. – 1894 m. vasario 21 d.) – prancūzų tapytojas ir impresionizmo grupės globėjas. Jis tapė daug labiau realistine maniera nei kiti impresionistai. Kajbotas yra minimas dėl savo ankstyvo susidomėjimo fotografija kaip meno forma.
Vaikystė ir jaunystė
G. Kajbotas gimė 1848 m. rugpjūčio 19 d. turtingoje paryžiečių šeimoje. Jo tėvas Martialis Kajbotas (1799–1874) buvo karinės tekstilės verslo, kuriuo užsiėmė jo šeima, įpėdinis ir taip pat teisėjas Seina departamente. Kajboto tėvas buvo du kart tapęs našliu prieš vesdamas Gustavo motiną Selestę Daufresne (1819–1878), kuri po Gustavo susilaukė dar dviejų sūnų: Rėnė (1851–1876) ir Martialo (1853–1910). Gustavas gimė savo namuose Faubourg-Saint-Denis gatvėje, Paryžiuje ir gyveno ten iki pat 1866, kai jo tėvas pastatė namus Mirmesnil gatvėje. 1860 m. pradžioje Kajbotų šeima pradėjo leisti vasaras Yerres, mieste prie Yerres upės, apie 12 mylių Paryžiaus pietuose, kur Seras Martial Kajbotas valdė didžiulę nuosavybę. Apie šį laikotarpį Kajbotas manoma ir pradėjo tapyti ir piešti.
Kajbotas išlaikė teisininko egzaminą 1866 m. ir gavo licenziją naudoti teisės praktika viešai 1870 m. Jis taip pat buvo inžinierius. Trumpai po to kovojo Prancūzijos-Prūsijos kare. Tarnavo Gard Mobile.
Dailininko gyvenimas
thumb|upright|left|Gustavas Kajbotas 30 m. amžiaus, 1878. (Privati kolekcija). Po karo Kajbotas pradėjo lankytis dailininko Leono Bonnato studijoje, kur pradėjo rimtai mokytis tapyti. Jis plėtojo rafinuotą stilių giminingą trumpam laiko periodui, ir įkūrė pirmąją studiją savo tėvų namuose. 1873 m. Kajbotas įsitraukė į École des Beaux-Arts, bet, matyt, išbuvo ten gana trumpą laiką. Jis paveldėjo savo tėvo turtą 1874 m. ir po motinos mirties 1874 m. visi trys sūnūs išsidalino šeimos palikimą. Apie 1874 m. Kajbotas susidraugavo su keletu žymių dailininkų dirbusių už Prancūzijos Akademijos sienų, tarp jų Edgar Degas ir Džiuzepe De Nittis bei lankėsi (be ne dalydavo) pirmoje impresionistų parodoje 1874 m.
Kajbotas debiutavo antrojoje impresionistų parodoje 1876 m. demonstruodamas aštuonis savo paveikslus įskaitant „Parketo skutėjai“ (1875), jo ankstyviausią šedevrą. Kritikai jį įvardino kaip vulgarų ir todėl 1875 m. Salone jis buvo atmestas. Kajboto stilius priklauso realizmo mokyklai, bet buvo stipriai paliestas impresionistų judėjimo. Greičiausiai dėl suartėjimo su įvairių žanrų tapytojais Kajboto paveikslų stilius buvo „skolinys“, be to, jis vykdė įvairius meninius eksperimentus, todėl jo stilius ir negali būti priskirtas kuriam nors vienam stiliui.
Dailininkas tapo daugybę kasdieniškų ir šeimyninių scenų, interjerų ar portretų. Daugelyje jo paveikslų vaizduojama jo šeimos nariai; Jaunas vyras žiūrintis pro langą, paveiksle „Vyras prie lango“ (Jeune Homme à sa fenêtre) (1875) vaizduoja Rėnė savo namuose Miromesnil gatvėje; „Apelsinmedžiai“ (Les orangers) (1878), vaizduoja Martialį jaunesnįjį ir jo pusseserę Zoję sode, šeimos nuosavybės namuose; o „Portretai šalyje“ (Portraits à la campagne) (1875) vaizduoja Kajboto motiną, tetą, pusseserę ir šeimos draugą. Esti daugybė scenų pietaujant, žaidžiant kortom, grojant pianinu ar skaitant – visa tai rodo ramų viršutinės klasės namų gyvenimą. thumb|210px|right|„Vyras prie lango“ (1875)
Kajbotas geriausiai žinomas iš savo paveikslų Paryžiaus miesto tema, tokių kaip „Europos tiltas“ (1876) ir „Paryžius, lietinga diena“ (1877). Jis naudotoja, ypač, lygias spalvas ir fotografinio realistiškumo efektą, kuris suteikia paveikslui savitą ir modernų žvilgsnį, beveik giminingą amerikiečių realistams tokiems kaip Edvaras Hoperis. Daugelis jo miesto paveikslų buvo gana kontroversiški dėl perdėtai gilios jų perspektyvos. Paveiksle „Vyras balkone“ (1880) autorius pakviečia žiūrovą pasidalinti balkonu su jo subjektu ir prisijungti žvelgiant į miestą.
Daugelis jo paveikslų buvo įtakoti Japonijos antspaudų ir naujosios fotografijos technologijos. Didelis skaičius Kajboto darbų taip pat užima labai aukštą pranašumo tašką tapyboje, įskaitant, paveikslus „Bulvaras iš aukštai“ (1880) ir „Eismas Hausmano bulvare“ (1880).
Globėjas ir kolekcionierius
Kajbotas nupirko savo pirmąjį Mone paveikslą 1876 m. ir dažnai remdavo jį, dailininko karjeros metais, palaikydamas net finansiškai. Jis buvo įsitikinęs savo mecenavimo nauda; kai kurie Kajboto įsigyti darbai šiuo metu yra dingę, pavyzdžiui, Georges Seurat ir Paul Gauguin, ar kitų simbolistų. Jis vaidino pagrindinį vaidmenį įtikinant Luvrą nupirkti Mane „Olimpiją“.
Vėlesnis gyvenimas
Kajbotas įsigyjo nuosavybės Peti Ženeviljė, ant Senos kranto netoli Aržantėjaus 1881 m. ir persikėlė ten visam laikui 1888 m. Jis nustojo rodyti savo darbus būdamas 34 metų ir užsiėmė sodininkyste ir jachtų lenktynėmis bei jų statymu. Be to, praleido daug laiko su savo broliu Martialiu ir savo draugu Ogiustu Renuaru, kuris dažnai pas jį apsistodavo ir įsitraukdavo į diskusijas apie meną, politiką, literatūrą ir filosofiją. Kajbotas niekada nevedė bet turėjo rimtus santykius su Šarlote Berthier, moterimi venuolika metų už jį jaunesne ir iš žemesnės klasės, kuriai jis paskyrė didelę kasmetinę rentą. 280px|thumb|left|[[Paryžius, lietinga diena, 1876 m.]]
Kajboto tapybos karjera dramatiškai suletėjo 1890 m. pradžioje ir galiausia jis visai nustojo tapyti didžiules drobes. Kajbotas mirė nuo kraujo samplūdžio iš plaučių, kai dirbo savo sode 1894 m. būdamas 45 metų ir buvo palaidotas Per Lašezo kapinėse Paryžiuje.
Jo menas buvo ilgam laikui užmirštas iki pat 1950 m. kai jo palikuonys ėmė pardavinėti šeimos kolekciją. 1964 m. Čikagos meno institutas įsigijo paveikslą „Paryžius, lietinga diena“, tai paskatino amerikiečius domėtis šio dailininko darbais ir imti vėl demonstruoti bei kritiškai vertinti.
Kiti G. Caillebotte interesai
Be to, Kajbotas naudojo savo turtą daugeliui kitų užsiėmimų, kuriais jis užsiėmė gana aistringai, tarp jų rinko pašto ženklus (jo vardas buvo įrašytas į žymių filatelistų sąrašą), dabar jo kolekcija saugoma Britanijos bibliotekoje. Sodino orchidėjas, statė jachtas ir net užsiiminėjo tekstilės kūrimu (moterys paveiksluose „Ponia Boissiere mezga“ (1877) ir „Ponios Kajbot portretas“ (1877) yra darbai, kuriems modelius sukūrė pats Kajbotas)
G. Caillebotte kolekcija
Keturiasdešimt Kajboto darbų dabar yra laikoma Orsė muziejuje. Jo „Vyras balkone, Hausmano bulvare“ (Homme au balcon, boulevard Haussmann, 1880) 2000 m. buvo parduotas už 14,3 mln. JAV dol.
Terešiškių geležinkelio stotelė
Terešiškių geležinkelio stotelė – stotis Vilniaus rajono savivaldybėje, Terešiškių kaimo vakarinėje dalyje, prie Vilniaus–Lydos geležinkelio. Stoja traukiniai Jašiūnai–Vilnius.
Iki 1976–1979 m. – atskira gyvenvietė.
Šapova
Šapova – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Mimainių, 8 km į rytus nuo Šėtos, prie Lankesos aukštupio, Siesikų miškų paribyje. Praeina keliukas Bukonys–Tulpiakiemis. Išlikę 1890 m. statyto dvaro pamatai, sulaukėjęs parkas, tvenkinys.
Istorija
Šapovos dvaras žinomas nuo 1586 m.
Violeta Motulaitė
Violeta Motulaitė (g. 1959 m. gegužės 12 d. Vilniuje) – Lietuvos diplomatė, ambasadorė. Turi Nepaprastojo pasiuntinio ir įgaliotojo ministro diplomatinį rangą.
Biografija
1997 m. perėjo į Užsienio reikalų ministeriją, dirbo Tarptautinių organizacijų skyriaus I-aja sekretore. 1997–2001 m. Lietuvos ambasados Čekijos Respublikoje I sekretorė, vėliau – patarėja. 2001 m. URM Integracijos į NATO skyriaus patarėja. 2001–2003 m. Azijos, Afrikos ir Okeanijos šalių skyriaus vedėja. 2003–2004 m. URM Informacijos ir viešųjų ryšių departamento direktorė. 2004–2007 m. Lietuvos ambasados Danijos Karalystėje ministrė patarėja, vėliau – URM ambasadorė ypatingiems pavedimams Politikos planavimo departamente, atsakinga už ryšius su užsienio lietuviais.
2009–2014 m. rugpjūčio mėn. Lietuvos ambasadorė Moldovos Respublikoje. Grįžusi į Vilnių pradėjo vadovauti URM Vystomojo bendradarbiavimo departamentui.
2019 m. spalio 1 d. tapo Lietuvos ambasadore Rumunijai.
Šarkaičiai (Širvintos)
Šarkaičiai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Gelvonų.
Antalaukis
Antalaukis – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 6 km nuo Mickūnų, Lavoriškių girioje, Vilnios dešiniajame krante.
Dzambolatas Calagovas
Dzambolatas Anatoljevičius Calagovas (Дзамболат Цаллагов; g. 2000 m. sausio 1 d.) – futbolininkas iš Rusijos, rungtyniaujantis saugo pozicijoje.
Karjera
Futbolininko karjerą pradėjo gimtinėje, Rusijoje. Atstovavo Maskvos „Lokomotyvo“ jaunimo ekipoms.
2019–2020 m. priklausė Kazankos ekipai. Jie yra Maskvos „Lokomotyvo“ jaunimo komanda, kuri dalyvauja žemesniųjų divizionų kovose bei įvairaus rango turnyruose.
DFK Dainava
Atvyko į Lietuvą 2021 m. ir tapo Alytaus „Dainavos“ nariu. Dainavos B ekipoje pirmas rungtynes sužaidė 2021 m. kovo 28 d. prieš Nevėžis B. 2021 m. balandžio 3 d. prieš Saned pasižymėjo įvarčiu ir prisidėjo prie alytiškių pergalės rezultatu 4:0. Tai buvo Antros lygos pirmenybių rungtynės. A lygoje debiutavo 2021 m. balandžio 2 d. rungtynėse prieš FK Riteriai. Šiose rungtynėse pasirodė 73 min. po keitimo. Alytiškiai su FK Riteriai sužaidė rezultatu 2:2.
2022 m. sausio mėn. pranešta, kad žaidėjas dalyvavo Maskvos „Torpedo“ peržiūroje.
Chabarovsko SKA
2022 m. vasario 26 d. pranešta, kad nuomos pagrindais žaidėjas rungtyniaus Rusijoje.
Išnuomotas Chabarovsko SKA klubui.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Šarkaitis (Kalvarija)
Šarkaitis – kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 9 km nuo Liubavo, prie Šarkaičio ežero.
Asiutos
Asiutos – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Kyviškių.
Sostinės muchafaza
Sostinės muchafaza  – viena iš 5 Bahreino muchafazų. Yra Bahreino salos šiaurinėje dalyje ir apima šalies sostinę Manamą bei jos priemiesčius.
Sostinės muchafaza yra antra pagal gyventojų skaičių muchafaza šalyje. Daugumą jos gyventojų sudaro ne Bahreino piliečiai.
Muchafaza apima buvusių 3 savivaldybių teritorijas:
Renatas Banevičius
Renatas Banevičius (g. 2000 m. spalio 18 d., Alytuje) – Lietuvos futbolininkas, saugas.
Kitados atstovavo įvairaus amžiaus šalies jaunimo rinktinėms.
Biografija
Dainavos klubo akademijos „FA Dainava“ auklėtinis. DFK Dainava ir dublerių ekipose žaidžia nuo 2016 m.
Nuomos pagrindais 2020 m. atstovavo Sūduvai ir vieną kartą žaidė A lygoje. Stipriausioje lygoje žaidėjas debiutavo 2020 m. birželio 14 d. prieš FK Riteriai.
2021 m. žaidė DFK Dainava ekipoje, kuri debiutavo A lygoje.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Rinktinės
Kitados buvo kviečiamas į Lietuvos jaunimo rinktines. 2016 m. su Lietuvos U-17 rinktine kovojo prieš Norvegijos bendraamžius.
2019 ir 2020 m. buvo kviečiamas į U-21 rinktinės stovyklas. 2020 m. lapkričio 11 d. U-21 rikntinė 3:0 sutriuškino San Marino bendraamžius. Banevičius pasižymėjo vienu įvarčiu.
Poceliškės
Poceliškės – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km nuo Mickūnų, 2 km į pietryčius nuo Skaisterių.
Vidurinė muchafaza
Vidurinė muchafaza  – viena iš 5 Bahreino muchafazų. Yra Bahreino salos šiaurinėje dalyje, taip pat apima Sitros salą.
Vsevolodas Mileris
Biografija
Gimė vokiečių kilmės šeimoje, tėvas Fiodoras Mileris buvo žinomas rusų poetas ir vertėjas. Vsevolodas Mileris mokėsi garsiame Maskvos Enneso pensione, kuriame disciplinos buvo dėstomos vokiečių ir prancūzų kalbomis. 1865–1870 m. studijavo Maskvos universiteto Filologijos ir istorijos fakultete, po baigimo buvo paliktas jame dėstyti.
Dirbo Lyginamosios kalbotyros ir sanskrito katedroje, destė sanskritą. 1874–1876 m. stažavo Tiubingeno, Paryžiaus ir Prahos universitetuose, 1877 m. apgynė magistro disertaciją. Tyrinėjo senąją rusų liaudies žodinę kūrybą. Susidomėjo Osetijos kultūra ir istorija, išleido trijų tomų veikalą Osetinų etiudai. Už pirmuosius du tomus V.Mileriui buvo suteiktas daktaro laipsnis, o už trečiąjį Rusijos geografijos draugija jį apdovanojo Didžiuoju aukso medaliu.
Nuo 1881 m. redagavo žurnalą „Etnografičeskoje obozrenije“. 1884–1897 m. dirbo Daškovo etnografiniame muziejuje Maskvoje, jo pastangų dėka išleisti muziejaus etnografinių rinkinių aprašymai. 1892 m. tapo Maskvos universiteto Rusų kalbos ir tautosakos katedros profesoriumi, 1903 m. jam suteiktas nusipelniusio profesoriaus vardas. 1900–1911 m. dėstė ir Aukštuosiuose moterų kursuose Maskvoje. Išrinktas Imperatoriškosios mokslų akademijos nariu korespondentu, o 1911 m. – tikruoju nariu. Tais pačiais metais persikėlė gyventi į Sankt Peterburgą, dirbo Mokslų akademijoje ir dėstė Moterų pedagoginiame institute.
Ryšiai su Lietuva
Kartu su rusų kalbininku Filipu Fortunatovu 1871 m. Liudvinavo apylinkes kirilica užrašė apie 150 lietuvių liaudies dainų, pasakų ir patarlių. 1872 m. šių. dalis tekstų ir jų vertimai į rusų kalbą buvo paskelbti Maskvos universiteto „Mokslo darbuose“, vėliau išleisti atskiru leidiniu. V.Mileris buvo paskelbęs Dniepro slenksčių pavadinimų kilmės hipotezę. 1893 m. Rusijos archeologų IX suvažiavimo metu Vilniuje ją bandė paneigti Panevėžio mokytojų seminarijos dėstytojas Zacharijus Liackis.
Sekso monstras
Sekso monstras – 1999 m. JAV sukurta komedija.
Turinys
Martis Barnsas nori paįvairinti savo ir žmonos Lauros seksualinį gyvenimą. Geriausias tam būdas – seksas trise ir Martis įvairiais būdais įkalbinėja žmoną surasti merginą jų eksperimentui. Laura nesužavėta tokios įdėjos, tačiau galiausiai nusileidžia ir į svečius pakviečia savo bendradarbę Divą. Martis džiūgauja, tačiau netrukus supranta, kad viskas pakrypo nenumatyta linkme – Laura ir Diva vis daugiau laiko praleidžia kartu ir Martis pats tampa pašaliniu išlaisvintose žmonos fantazijose.
Bjaurioji Merė, Pašėlęs Laris
Bjaurioji Merė, Pašėlęs Laris  – 1974 m. JAV sukurtas trileris.
Siužetas
Vairuotojas Laris ir mechanikas Dekas, svajojantys apie dalyvavimą NASCAR automobilių lenktynėse, pagrobia prekybos centro valdytojo šeimą ir gauna 150 tūkst. dolerių išpirką. Sprunkant prie jų netikėtai prisijungia Merė – mergina, su kuria Laris praleido vieną naktį ir kurios ketino atsikratyti. Vis tik Merė pasirodė įkyri ir sumani, todėl prisijungė prie porelės, kurią netrukus pradėjo persekioti visa valstijos policija. Neeiliniai Lario vairavimo sugebėjimai padeda jiems pabėgti iš įvairių situacijų kelyje.
Paryžius, lietinga diena
„Paryžius, lietinga diena“  – aliejiniais dažais tapytas 1876–1877 m. impresionisto prancūzo dailininko Gustave Caillebotte paveikslas.
Kajboto susidomėjimas fotografija šiame paveiksle yra akivaizdus. Figūros fone pasirodė šiek tiek „neryškios“, be to viduryje (karieta ir pėstieji paveikslo susikirtimo viduryje) turi aštrius kampus ir tokiu būdu fonas tampa vis labiau neryškus. Kajboto tapysenos preciziškumą, būdingesnį ne impresionistams, o Salono dailininkams, rodo moters veidas. Subtiliai pavaizduotas juodas vualis su taškeliais veidą dengia iki burnos. Po juo spindi tarsi Vermero nutapytas perlinis auskaras. 240px|left|thumb|Dublino aikštė šiandien
G. Kajbotas į gatvę žiūrėdamas tarsi pro plačiakampės kameros objektyvą, tyčia pasirinko nuošalų žiūrėjimo tašką ir pavaizdavo natūralaus dydžio figūras, žengiančias tiesiai į žiūrovą. Su šiuo paveikslu jam pavyko sukurti vieną įtaigiausių impresionistinių modernaus gyvenimo įvaizdžių – tiek šlovinantį, tiek kritikuojantį brutalią architekto Hausmano Paryžiaus miesto struktūrą.
UAS Žitkoviči
UAS Žitkoviči  – buvęs Baltarusijos futbolo klubas iš Žytkavičių.
Istorija
Klubas įkurtas 2014 m. Žytkavičiuose. 2017 m. Antroje lygoje likus trims turams iki pirmenybių pabaigos užsitikrino patekimą į Pirmą lygą 2018 m. debiutavo Pirmoje lygoje.
Klubo spalvos
Namuose klubas žaidžia juodos/geltonos spalvos sportinėmis aprangomis.
Šilelis (Vilnius)
Šilelis – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 13 km nuo Nemenčinės.
Triniti
Advokatų profesinė bendrija Triniti Jurex – verslo teisės advokatų kontorų grupė, turinti daugiau nei 50 teisininkų biuruose Lietuvoje, Latvijoje ir Estijoje.
Veikla
Teisės sritys – įmonių teisė, verslo teisė, finansų teisė, darbo teisė, aplinkosaugos teisė, energetikos teisė; taip pat intelektinė nuosavybė, IT, žiniasklaida. Tarptautiniame žinyne „Legal 500“ advokatų kontora minima 8 srityse.
Teisininkai įvairiais teisės klausimais rengia seminarus verslininkams. Taip pat skaito pranešimus konferencijose, verslo mugėse, kontaktų biržose (pvz., Baltijos valstybių verslo dienose Vokietijoje, „Žalioji energija – iš gamtos imame, gamtai atiduodame. Verslo mugė“ ir kt.), siekdami supažindinti klausytojus su Lietuvos teisės aktualijomis. Advokatų kontora kas ketvirtį lietuvių bei vokiečių kalbomis leidžia informacinį leidinį, platinamą elektroniniu paštu (pateikiama Lietuvos teisės apžvalga, glaustai aptariamos svarbiausios teisės naujienos, pasikeitimai Lietuvoje).
„Lang, von Bülow & Collegen“ atstovybė
1993 m. į Lietuvą atvykus vokiečių investuotojams, norėjusiems įsigyti grūdų perdirbimo įmonių Lietuvoje, stiprėjant verslo ryšiams tarp Vokietijos ir Lietuvos, Arūnas Šarka pradėjo bendradarbiauti su Vokietijos advokatų kontoros „Lang, von Bülow & Collegen“ (Heilbrone ). Nuo tada advokatų kontoros teisininkai Vilniuje pradėjo teikti teisines paslaugas vokiečių kalba ir pagrindinį dėmesį skyrė verslo klientams iš vokiškai kalbančių šalių.
„Šarka, Sabaliauskas ir partneriai“
2001 m. advokatai Arūnas Šarka ir Linas Sabaliauskas susivienijo bendrai jungtinei veiklai, įkūrė bendrą kontorą. Įkurtoji advokatų kontora „Šarka, Sabaliauskas ir partneriai“ (ŠSP) tęsė ankstesnę veiklą, pamažu plėsdama teisinių paslaugų spektrą. Didžiausi ŠSP klientai – konsorciumas, kurį sudaro „Itera Lietuva", Vokietijos įmonė VNG ir Leipcigo įmonė „Stadwerke Leipzig GmbH" (įsigijęs 19,652 % „Klaipėdos energija" akcijų), vokiško kapitalo statybos bendrovė „Baltic Shopping Centers", stačiusi prekybos centrą „Ekovalda" Kaune).
Pagal teisininkų skaičių (2009 m.) buvo šešta verslo teisės advokatų kontora Lietuvoje.
„Kalmatavičius, Petraitytė, Viešūnaitė ir partneriai „ReLaw"
2004 m. liepos 16 d. bendrai veiklai apsijungė advokatai Lina Petraitytė, Vytautas Kalmatavičius ir Vilija Viešūnaitė; ši nuo 2003 m. gegužės 15 d. iki 2004 m. liepos 15 d. dirbo nuosavoje – Advokatės Vilijos Viešūnaitės – kontoroje. Buvo įsteigta bendra advokatų kontora „Kalmatavičius, Petraitytė, Viešūnaitė ir partneriai „ReLaw".
„Šarka, Sabaliauskas, Jankauskas“
2003 m. į advokatų kontoros veiklą oficialiai įsitraukė verslo teisės advokatas Kaune (Laimutis Jankauskas). Buvo įkurta advokatų kontora „Šarka, Sabaliauskas, Jankauskas“, įsteigtas advokatų kontoros „Šarka, Sabaliauskas, Jankauskas“ Kauno skyrius (užregistruotas Lietuvos advokatų taryboje). Nuo tol kontora turėjo padalinius dviejuose didžiausiuose Lietuvos miestuose.
2008 m. birželio mėn. į advokatų kontorą „Šarka, Sabaliauskas, Jankauskas“ įsiliejo advokatų kontora „Kalmatavičius, Petraitytė, Viešūnaitė ir partneriai „ReLaw". Advokatė Lina Petraitytė (advokatų kontoros „Kalmatavičius, Petraitytė, Viešūnaitė ir partneriai ReLaw“ partnerė nuo 2004 m. liepos 16 d. iki 2008 m. birželio 19 d. ) nuo 2008 m. birželio 20 d. savo profesinę veiklą toliau tęsė kaip advokatų kontoros „Lideika, Petrauskas, Valiūnas ir partneriai LAWIN“ advokatė, asocijuota teisininkė ). Advokatų kontoroje „Šarka, Sabaliauskas, Jankauskas“ pradėjo dirbti iš viso beveik 30 teisininkų. Susijungimą paskatino ryškėjantis teisininkų specializacijos poreikis ir verslo teisės advokatų kontorų stambėjimas Lietuvoje. Projektai Latvijoje bei Estijoje toliau vykdomi kartu su vietiniais partneriais.
2010 m. kontoros vadovas Arūnas Šarka pasitraukė iš Vokietijos ir Baltijos šalių prekybos rūmų Lietuvos regiono valdybos nario pareigų (kurias ėjo nuo 2004 m.).
SSJ
2011 m. birželį advokatų kontora „Šarka, Sabaliauskas, Jankauskas“ išregistruota, įsteigus Advokatų profesinę bendriją „SSJ" ir įregistravus Advokatų kontorą „Šarka, Jankauskas“ (2011-06-16 d. sprendimu), kuomet iš kontoros pasitraukė ilgamečiai partneriai steigėjai Arūnas Šarka ir Laimutis Jankauskas.
Triniti
2011 m. lapkričio mėn. TRINITI susikūrė susijungus trims Baltijos šalių advokatų kontoroms – „Tamme Otsmann Ruus Vabamets" iš Estijos, „Treilons & Petrovičs" iš Latvijos ir „SSJ" iš Lietuvos. Grupė veikia kaip integruota, vieną prekės ženklą turinti grupė „Triniti“ Vilniuje, Rygoje ir Taline. „Triniti“ grupės darbas organizuojamas taikant tarptautinių praktikos grupių principą, integruojant skirtingose šalyse įsikūrusių specialistų darbą ir dalintis patirtimi, taip užtikrinant tinkamą klientų užduočių įgyvendinimą. Kontorų specialistai dirba penkiose praktikos grupėse: korporacinės įmonių teisės, bendros komercinės teisės, nekilnojamojo turto teisės, ginčų sprendimo teisės bei intelektinės nuosavybės, IT ir žiniasklaidos teisės. Kiekviena praktikos grupė yra vadovaujama atsakingo ir savo srityje žinomo advokato, kuris rūpinasi savo grupės advokatų užimtumu.
2016 m. birželio 9 d. prie verslo teisės advokatų profesinės bendrijos „TRINITI LT“ prisijungė advokatų kontoros „Balticlaw“ partneris Deivis Valiulis. Kartu su juo į „Triniti“ kolektyvą įsiliejo ir keturių teisininkų komanda – kontoroje jie prisijungė prie nekilnojamojo turto ir ginčų sprendimo praktikos.
Naujai prisijungęs partneris D. Valiulis su dalimi komandos dirba nekilnojamojo turto ir statybų praktikos grupėje ir užima jos vadovo pareigas.
Pietų Sudano himnas
South Sudan Oyee! yra nacionalinis Pietų Sudano himnas. 2010 m. rugpjūčio mėnesį nacionalinis Pietų Sudano himno komitetas iš konkurse dalyvaujančių 49 pateiktų himno variantų išrinko Džubos universiteto studentų ir dėstytojų pasiūlytą South Sudan Oyee!.
Tekstas originalo kalba
Oh God
We praise and glorify you
For your grace on South Sudan,
Land of great abundance
Uphold us united in peace and harmony.
Oh motherland
We rise raising flag with the guiding star
Mažoji Liachovo sala
thumb|250px|Naujojo Sibiro salos. Mažoji Liachovo sala – pietuose
Pietų Sudano himnas
Tekstas originalo kalba
And sing songs of freedom with joy,
For justice, liberty and prosperity
Mažoji Liachovo sala
Mažoji Liachovo sala  – sala Arktyje, Naujojo Sibiro salose, antra pagal dydį Liachovo salų grupėje. Yra į šiaurės vakarus nuo Didžiosios Liachovo salos, nuo kurios atskirta Eterkano sąsiauriu. Šiaurėje Sanikovo sąsiauriu atskirta nuo Kotelno salos. Plotas 1325 km².
Pietų Sudano himnas
Tekstas originalo kalba
Shall forever more reign.
Oh great patriots
Mažoji Liachovo sala
Sudaryta iš juros ir kreidos periodų turbidito. Yra moliuskų fosilijų. Salą dengia samanų ir kerpių tundra.
Salą 1712 m. atrado ir ištyrinėjo kazokai Jakovas Permiakovas ir Merkurijus Vaginas.
Pietų Sudano himnas
Tekstas originalo kalba
Let us stand up in silence and respect,
Saluting our martyrs whose blood
Cemented our national foundation,
We vow to protect our nation
Oh God bless South Sudan.
Laisvas vertimas į lietuvių kalbą
O, Dieve,
Mes aukštiname ir šloviname tave
Prašydami malonės Pietų Sudanui,
Gausybės žemei
Laikančiai mus vienybėje ir harmonijoje.
O, tėvyne,
Mes keliame didingą vėliavą su lydinčia žvaigžde
Ir giedame laisvės dainas su džiaugsmu,
Teisingumui, laisvei ir gerovei
O, didieji patriotai,
Stovėkime mes tyloje ir pagarboje,
Pagerbdami mūsų kankinius, kurių kraujas
Padėjo pagrindus mūsų nacijai,
Mes prisiekiame ginti savo tautą
O, Dieve, laimink Pietų Sudaną.
Tim Allen
Tim Allen (g. Timothy Allen Dick 1953 m. birželio 13 d.) – JAV komikas ir aktorius. Labiausiai žinomas dėl vaidmens situacijų komedijoje „Home Improvement“. 1999 m. pelnė žvaigždę Holivudo žvaigždžių alėjoje.
FK Turon Yaypan
„Turano“ futbolo klubas arba Turon futbol klubi – Uzbekijos futbolo klubas iš Jajpano, esančio Ferganos srityje
Namų rungtynes žaidžia Jajpano miesto stadione, kuris talpina 9 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Klubas įkurtas 2017 m. Žaidė uzbekų Superlygoje 2021 m., tačiau liko paskutinėje vieroje (keturiolikti) ir išrkito į žemesnį divizioną.
Vytautas Žalys
Vytautas Žalys (g. 1956 m. rugpjūčio 3 d. Tytuvėnuose, Kelmės raj.) – lietuvių diplomatas, valstybės tarnautojas.
2016 m. Malaizijos Grand Prix
'''2016 m. Malaizijos Grand Prix''' – 16-os 2016 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko rugsėjo 30–spalio 2 dienomis.
Vytautas Žalys
Tėvas: Alfonsas Žalys.
Biografija
1974 m. baigė Klaipėdos K. Donelaičio vidurinę mokyklą, 1979 m. – Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą. 1985–1988 m. studijavo Lietuvos Mokslų akademijos Istorijos instituto aspirantūroje.
1992–1993 m. buvo Lietuvos istorijos instituto direktoriaus pavaduotojas. 1993 m. perėjo į diplomatinę tarnybą, iki 1995 m. buvo Lietuvos ambasados JAV 1-asis sekretorius, 1995–1997 m. – ambasados patarėjas.
2016 m. Malaizijos Grand Prix
Lenktynės buvo perkeltos iš kovo į spalio mėnesį siekiant spėti organizatoriams atnaujinti trasą. Buvo atnaujinta visa trasos danga, pakeisti 9 trasos posūkiai ir jų prieigos.
Vytautas Žalys
Biografija
1997–1999 m. dirbo Lietuvos užsienio reikalų ministerijos Užsienio politikos planavimo skyriaus I sekretoriumi, redagavo žurnalą „Lithuanian Foreign Policy Review“, dėstė Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institute.
1999–2001 m. buvo URM Azijos, Afrikos ir Okeanijos šalių skyriaus vedėju. 2001–2005 m. Lietuvos generalinis konsulas Kaliningrade. 2005–2006 m. URM Rytų Europos ir Vidurinės Azijos departamento direktorius.
2006–2009 m. Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Moldovos Respublikoje. Grįžęs į Lietuvą dirbo URM Administracinio departamento ambasadoriumi ypatingiems pavedimams.
2012 m. liepos 17 d. paskirtas Lietuvos ambasadoriumi Kanadoje. Šiose pareigose dirbo iki 2016 m. liepos 14 d. Nuo 2016 m. vasaros URM Spaudos ir informacijos departamento ambasadorius ypatingiems pavedimams.
Jungtinių Valstijų vidaus reikalų departamentas
thumb|JAV vidaus reikalų departamentas thumb|JAV VRD ženklas Jungtinių Valstijų vidaus reikalų departamentas (, DOI) – JAV vykdomosios valdžios institucija – federalinė ministerija (departamentas), atsakinga už didžiąją dalį federalinės žemės (pavyzdžiui, nacionalinius parkus), naudingųjų iškasenų, taip pat kai kurias su indėnais susijusias programas.
Vadovybė
Departamentui vadovauja Vidaus reikalų sekretorius (Secretary of the Interior):
Vidaus reikalų sekretoriaus pavaduotojai:
Liubavo malūno tvenkinys
Liubavo malūno tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Vilniaus rajone, 8 km į vakarus nuo Nemenčinės, Liubavo kaime. Sudarytas užtvenkus Žalesos upę (Neries intakas) 5,5 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,26 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 124,2 m. Vakarinis krantas aukštas. Krantai apaugę medžiais. Šalia įsikūrusi buvusio Liubavo dvaro sodyba. Prie užtvankos stovi Liubavo malūnas, kuriame įkurtas Liubavo dvaro muziejus.
Stolbovojaus sala
thumb|250px|Naujojo Sibiro salos. Stolbovojaus sala – pietuose
Stolbovojaus sala  – siaura sala Arktyje, Naujojo Sibiro salose, Liachovo salų grupėje. Yra 184 km nuo Sibiro krantų, 100 km į pietvakarius nuo Kotelno salos. Ilgis šiaurės vakarų-pietryčių kryptimi 47 km, plotis iki 10 km. Plotas 170 km².
Šiaurinėje salos dalyje yra nuo jūros nerija atskirtas ežeras. Salos aukštis iki 222 m. Pakrantėse būdingi 15-70 m aukščio klifai. Didžiąją metų dalį apledėjusi. Būdinga kerpių ir samanų tundra.
Muharako muchafaza
Čia yra Bahreino tarptautinis oro uostas ir istorinis Muharako miestas.
Muchafaza sudaryta buvusios Muharako savivaldybės pagrindu.
Svarbiausios gyvenvietės:
Klepės stadionas
Jame namų rungtynes žaidžia Kleppe IL vyrų ir moterų ekipos, bei jaunimo ir vaikų komandos. Jame vyksta vyrų ir moterų futbolo lygų čempionatai, bei Norvegijos futbolo taurės turnyrų rungtynės.
Istorija
Stadionas atidarytas 1938 m.
Lankomumo rekordas – 4800 žiūrovų, kuris užfiksuotas Norvegijos futbolo taurės finale 1987 m. tarp Klepp ir Sprint-Jeløy.
Stadionas ne kartą buvo naudojamas tarptautinėms moterų futbolo rungtynėms. Jame vyko įvairūs jaunimo turnyrai.
„Klepp“ stadionas buvo Klepp Idrettslag moterų ekipos namų aikštynas nuo 1978 m., kai merginos žaidė Toppserien (aukščiausioje šalies lygoje).
Liubercai
Liubercai – miestas Rusijoje, Maskvos srityje, administracinis Liubercų rajono centras. Miesto statusą gavo 1923 m. Stambus pramonės centras – mašinų gamyba, metalo apdirbimas, statybinių medžiagų, medienos ir maisto perdirbimo. Maskvos aglomeracijos dalis.
Klepės stadionas
Istorija
Buvo natūralios vejos stadionas, tačiau 2012 m. norėta ją pakeisti dirbtine danga.
Lietuvos ir Tanzanijos santykiai
Lietuvos ir Tanzanijos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos ir Tanzanijos.
Diplomatiniai santykiai užmegzti 1993 m. lapkričio 11 d.
Lietuvoje 2021 m. pradžioje gyveno vienas Tanzanijos pilietis.
Tanzanija yra akreditavusi Lietuvai ambasadorę, reziduojančią Švedijoje. Tuo tarpu Lietuva Tanzanijai akreditavusi ambasadoraus nėra, tačiau Tanzanijos sostinėje Dar es Salame atidarytas Lietuvos garbės konsulatas.
Seime veikia Tarpparlamentinių ryšių su Rytų Afrikos valstybėmis (Kenija, Ruanda, Tanzanija, Uganda, Burundžiu ir Pietų Sudanu) grupė (dabartinis pirmininkas – Gintautas Paluckas (LSDP)).
Santykių istorija
Nėra žinių apie Lietuvos ir Tanzanijos diplomatinius ryšius iki 1993 m. lapkričio 11 d., kuomet buvo užmegzti diplomatiniai santykiai.
Tanzanija Lietuvai ambasadorių yra akreditausi dar nuo 1998 m. (gali būti, kad su pertraukomis).
Politinis bendradarbiavimas tarp Tanzanijos ir Lietuvos nėra intensyvus. Kita vertus, Dar es Salamas buvo vienas iš penkių pirmųjų Afrikos miestų, kuriuose iki 2015 m. įsteigtas Lietuvos Respublikos garbės konsulatas. Vienas pirmųjų aukštesnio rango politikų dvišalių susitikimų įvyko 2004 m. birželio 28-30 dienomis Niujorke Jungtinių Tautų Organizacijos Ekonominės ir Socialinės Tarybos (JTOEST) sesijos metu. Tuomet Lietuvos užsienio reikalų ministerijos sekretorius Šarūnas Adomavičius susitiko su Tanzanijos užsienio reikalų ministru, su kuriuo aptarė bendradarbiavimo tarptautinėse organizacijose klausimus bei Lietuvos siekį tapti JTOEST nare 2005–2007 metais.
Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
Į Tanzaniją iš Lietuvos organizuojamos turistinės kelionės.
Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Tanzanijos siekė 3,97 mln. eurų.
Prekybos balanse vyrauja eksportas iš Lietuvos į Tanzaniją.
Yra Tanzanijoje dirbančių Lietuvos informacinių technologijų įmonių. Tanzanijoje registrų kūrimo misiją įgyvendino statybos įmonė iš Lietuvos UAB RND.
Pasiuntiniai Tanzanijai
Lietuva nėra akreditavusi ambasadoriaus.
Pilaitiškės
Pilaitiškės – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km nuo Paberžės.
Šarkė
Šarkė – kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Aleksandrijos. Stūkso Šarkės piliakalnis. Piečiau kaimo Išraitas įteka į Luobą, įkurtas Apuolės kraštovaizdžio draustinis. Prie Luobos upės stūkso prieškaryje įrengtas Užluobės (Šarkės) lurdas.
Istorija
Anksčiau čia buvo Šarkės dvaras, išparceliuotas 1925 m. Jo pastatuose Antrojo pasaulinio karo metu buvo įkurta fronto ligoninė. Sovietmečiu Šarkė priklausė Apuolės kolūkiui, buvo pastatytas paminklas sovietų kariams (skulptorius A. Belevičius).
Šarkiai (Kalvarija)
Šarkiai – kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 2 km nuo Kamšų.
Labūnavos gyvenvietės tvenkinys
Labūnavos gyvenvietės tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kėdainių rajone, Labūnavos gyvenvietės pietvakarinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus Barupės upę (Nevėžio intakas) 2,5 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 1,25 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 28,1 m. Krantai žemi, tik šiaurvakarinis krantas aukštokas, vietomis apaugę medžiais. Vakarinėje pakrantėje plyti dirbami laukai. Pietuose ant Urkos upės iškart telkšo Urkos tvenkinys, priešsroviui ant Barupės už 0,9 km telkšo Labūnavos tvenkinys. Šiaurine pakrante eina kelias.
Tvenkinys įrengtas 1991 m.
Pūkštės kalnas
Pūkštės kalnas – geomorfologinio gamtos paminklo statusą turinti kalva, stūksanti Žemaitijos nacionaliniame parke, Skuodo rajono savivaldybėje, Barstyčių seniūnijoje, Kruopių kaime, apie 3 km į pietvakarius nuo Barstyčių, 0,8 km į pietus nuo žvyruoto kelio. Objektas pasiekiamas keliuku, vedančiu į miško gilumą, link sodybos, įsikūrusios pietvakariniame kalvos pakraštyje. Patenka į Telšių miškų urėdijos Platelių girininkijos (3 kv., 38-41; 4 kv., 5-8, 10-11 skl.; 6 kv., 6-8, 10 skl.; 7 kv., 1-3, 5 skl.) teritoriją, priklauso Mikytų kraštovaizdžio draustiniui. Gamtos paminklu paskelbtas Lietuvos Respublikos Vyriausybės 1997 m. rugsėjo 26 d. išleistu nutarimu Nr. 1051.
Pūkštės kalnas stūkso natūraliame Barstyčių miške, prie keliuko pažymėtas informacine lentele. Apaugęs mišku, neatraktyvus lankymui. Žinomas kaip aukščiausia Skuodo rajono vieta – 171 m virš jūros lygio. Ant jo buvo įrengtas trianguliacijos bokštas.
Duomenys
Aukščiausia kalvos vieta – 171,8 m virš (absoliutus aukštis), ji pailgos formos, ištįsusi rytų – vakarų kryptimi.
Padavimai
Žinoma keletas padavimų. Seni žmonės pasakoja, kad per Tado Kosciuškos vadovaujamą sukilimą 1794 m. ant jo buvusi įrengta lietuvių ir lenkų kareivių mokykla. Apylinkei ir priešui stebėti sukilėliai kalno viršūnėje buvo pasistatę aukštą bokštą. Jo rusų kareiviai negalėjo pastebėti, nes šalia augo dengianti pušis. Taip pat pasakojama, kad kalne yra užkasto aukso – esą pralaimėjusieji mūsiškiai taip paslėpę savo nemenką iždą, kurį sudarė 9 statinaitės aukso. Dideliame kalne tai buvo saugi vieta, todėl niekas negalėjo aptikti užkastos pinigų vietos. Atėjusiuosius jų ieškoti gainioja ir gąsdina naktį ant to kalno atlekiančios įvairios šmėklos. Vieną naktį virš lobių ieškotojų plasnoja milžiniškas paukštis, kitą – tarytum medžių viršūnėmis bėga žvėrys, staugdami lyg vilkai.
Pagal kitą padavimą, čia buvusi pilis, kurią valdęs Pokštas. Vadas kartu su pilies gynėjais žuvo, kartą tą pilį užpuolus priešams.
Norvegijos reichskomisariatas
Norvegijos reichskomisariatas – Antrojo pasaulinio karo metu įkurtas civilinis okupacinis administracinis vienetas nacistinės Vokietijos okupuotoje Norvegijoje. Oficialus jo pavadinimas buvo Norvegijos okupuotų teritorijų reichskomisariatas. Jį valdė reichskomisaras Jozefas Terbovenas iki jo nuvertimo 1945 m. gegužės 7 d. Vokietijos karinės pajėgos Norvegijoje, kuriai tuomet vadovavo generolas Francas Bėmė, gegužės 9 d. pasidavė Sąjungininkams ir buvo atkurta teisėta vyriausybė.
Vokietijos okupacija
thumb|left|Ženklas su užrašu: Reichskommissar für die besetzten Norwegischen Gebiete Dienststelle Trondheim. Naudotas nacionalinio komisaro [[Trondheimas|Trondheimo skyriuje.]] Nacistinės Vokietijos motyvacija įsiveržti į Norvegiją ir ją okupuoti atsirado dėl dviejų pagrindinių priežasčių. Pirmoji buvo ta, kad 1940 m. Vokietija buvo priklausoma nuo gamtos išteklių, daugiausia geležies rūdos, siunčiamų iš Švedijos į Vokietiją. Jei Norvegija būtų leidusi Sąjungininkų laivams plaukti per savo vandenis, jie galėtų blokuoti prekybos kelius. Antroji priežastis buvo ta, kad Vokietija bijojo Sąjungininkų puolimo, naudodama Norvegiją kaip sustojimo zoną arba persikeldama per Švediją.
Neutralumas išliko Norvegijos vyriausybės politika, kol invazija netapo nenuginčijamu faktu. Tačiau didžiausias jos prioritetas buvo išvengti karo su Jungtine Karalyste. Iki 1939 m. rudens Norvegijai vis labiau reikėjo pasirengti ne tik savo neutralumo apsaugojimui, bet ir kovai už savo laisvę ir nepriklausomybę. Nuo 1939 m. rugsėjo iki 1940 m. balandžio buvo suintensyvintos pastangos gerinti karinį pasirengimą ir pajėgumus bei išlaikyti pratęstą blokadą. Keletas incidentų Norvegijos teritoriniuose vandenyse, ypač Altmarko incidentas Josingfjorde, labai apsunkino Norvegijos gebėjimą užtikrinti savo neutralumą. Norvegijai tokiomis sąlygomis pavyko susitarti dėl palankių prekybos sutarčių tiek su Jungtine Karalyste, tiek su Vokietija, tačiau vis labiau aiškėjo, kad abi šalys buvo strategiškai suinteresuotos neigti galimybę patekti į Norvegiją.
Įsitikinęs Sąjungininkų keliama grėsme geležies rūdos tiekimui, Hitleris įsakė vyriausiajai Vermachto vadovybei pradėti preliminarų invazijos į Norvegiją planavimą 1939 m. gruodžio 14 d. Preliminarus planas buvo pavadintas Studie Nord, kuriam reikėjo tik vienos kariuomenės divizijos.
1940 m. kovą ir balandžį buvo parengti britų invazijos į Norvegiją planai, bandant pasiekti ir sunaikinti Švedijos geležies rūdos kasyklas Jelivarė. Buvo tikimasi, kad tai atitrauks vokiečių pajėgas nuo Prancūzijos ir atvers karo frontą pietų Švedijoje.
Taip pat buvo sutarta, kad dalis Norvegijos vandenų būtų užminuoti, o po to turėtų būti dislokuoti kariai keturiuose Norvegijos uostuose: Narvike, Trondheime, Bergene ir Stavangeryje. Dėl anglų ir prancūzų ginčų minų klojimo data buvo nukelta iš balandžio 5 d. į 8 d. Atidėjimas buvo katastrofiškas. Hitleris balandžio 1 d. įsakė vokiečių invaziją į Norvegiją pradėti balandžio 9 d. Taigi, kai balandžio 8 d. Norvegijos vyriausybė buvo susirūpinusi rimtu protestu dėl Didžiosios Britanijos minų klojimo, Vokietijos karo laivų eskadra buvo pasiruošusi. Vokiečių invazijos didžiąja dalimi pasiekė savo tikslą – įvykdė staigų puolimą ir netikėtai užklupo Norvegijos pajėgas.
Kvislingo režimas
Nuo 1942 m. vokiečių okupantai įgaliojo Vidkuną Kvislingą suformuoti Nacionalinę vyriausybę, tačiau reichskomisariatas ir toliau gyvavo, o Kvislingo kolaboruojanti vyriausybė liko jam pavaldi.
Šarkiai (Kelmė)
Šarkiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 2 km nuo Vaiguvos.
Marija Galkina
Marija Galkina (g. 2002 m. rugsėjo 12 d.) – Lietuvos futbolininkė, žaidžianti FC Gintra klube saugės pozicijoje. Kitados atstovavo Lietuvos jaunimo rinktinėms, kviečiama į nacionalinę rinktinę.
Karjera
Iš Panevėžio kilusi žaidėja sportuoti pradėjo gimtame mieste. Nuo aštuonerių metų lankė futbolo treniruotes. Juozas Aleksa – pirmasis treneris. Ilgus metus atstovavo Panevėžio merginų ekipoms, kurios žaidė jaunių, jaunimo lygose. Vėliau debiutavo ir LMFA Pirmoje lygoje. Panevėžio moterų ekipai atstovavo nuo 2010 m.
„Alytaus SRC“
2015 m. rungtyniavo Alytaus SRC sudėtyje. A lygoje debiutavo rungtynėse prieš Gintros klubą.
„WU-17 rinktinė“
2017 m. rungtyniavo WU-17 rinktinėje, kuri žaidė A lygoje. Atstovavo ir Panevėžio ekipai, kuri žaidė LMFA I lyga.
„Žalgiris–MRU“
2021 m. persikėlė į Vilnių ir 2021 m. moterų A lygoje bei 2022 m. moterų A lygoje pirmoje pusėje atstovavo MFA Žalgiris-MRU ekipai.
2021 m. spalio 3 d. pelnė įvartį rungtynėse prieš čempiones FC Gintra. Gintra nugalėjo Žalgio merginas rezultatu 9-1.
„Gintros“ klubas
2022 m. liepos mėn. pasirašė sutartį su FC Gintra.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Rinktinės
Kviečiama į WU-17 bei WU-19 rinktines. Atstovavo ir nacionalinei rinktinei.
Prienų dvaras
left|150px
Prienų dvaras – buvęs dvaras Prienuose, Nemuno kairiajame krante, Kranto gatvėje, netoli Prienų tilto.
Prienų dvarvietė yra vienoje svarbiausių istorinių miesto dalių. Čia išlikęs mūrinis vandens malūnas. Trijų aukštų pastatą iš vakarų supa miesto parkas su tvenkiniais, buvusi piliavietė, pietuose – Revuonos upelio slėnis. Malūnas statytas – XIX a. pab. - XX a. pr. Pastate po rekonstrukcijos nuo 1984 m. iki 1995 m. veikė viešbutis.
1992 m. Prienų parko ir vandens malūno liekanų kompleksas buvo įtrauktas į Kultūros paveldo registrą (unik. kodas ). Prienų dvarvietė, dar vadinama Butlerio pilimi, į Registrą įtraukta (unik. kodas ) 2005 m.
1997 m. malūno pastatas buvo perduotas Nemuno kilpų regioninio parko direkcijai valdyti patikėjimo teise. 2007 m. pradėti buvusio viešbučio priestato rekonstravimo darbai, kuriuos atlikus buvo įrengtas Nemuno kilpų regioninio parko lankytojų centras.
200px|right|thumb|Sisterono tvirtovė, kurios pavyzdžiu G. V. Butleris pastatė Prienų pilį (1644 m. raižinys).