cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Danijos socialdemokratų partija
Ideologija
1977 priimtas naujas programinis dokumentas „Solidarumas, lygybė ir gyvenimo kokybė“, kuriame konstatuojama kapitalistinio ūkio sistemos krizė ir siūlomas valstybės, kaip socialinių reformų įgyvendinimo įrankio modelis, išplėtota ekonominės demokratijos sąvoka, pabrėžiama moterų ir vyrų lygybė. 1985 priimta ekonominė programa „Danija visai liaudžiai“ buvo didelių kompromisų kratinys, sutikęs su P. Šliuterio konservatorių vyriausybės užimtumo sumažinimu, darbo savaitės sutrumpinimu iki 35 val. , su kainų ir atlyginimo paritetu. Šių ydų pasistengta išvengti 1990 programoje „Kursas į 90-uosius“.
Valdžioje
1913 kartu su Radikaliąja Venstre partija gavo daugumą parlamente, bet atsisakė sudaryti vyriausybę. 1916 SFD lyderis Torvaldas Stauningas tapo ministru. 1918 partija pasiekė 8 val. darbo dienos. 1924 T. Stauningas sudarė pirmąją socialdemokratinę vyriausybę ir nuo tada SFD nuolat dalyvauja valdančiose koalicijose arba sudaro vyriausybes.
1981 parlamente turėjo 59, 1984-56, 1987-54, 1988-55 vietas.
1972–1973 ir 1975–1982 SFD lyderis A. Jorgensenas vadovavo koalicinėms vyriausybėms, tačiau jam teko taikyti griežtos ekonomijos principus, užšaldyti darbo užmokestį, sumažinti socialines programas, o tai išprovokavo streikus ir santykių su LO atšalimą.
1973, po referendumo dėl stojimo į Bendrąją rinką, iš SFD išėjo E. Jakobseno vadovaujama grupė, įkūrusi Centro demokratų partiją. Be to, dalį rinkėjų perėmė Socialistinė liaudies partija ir dešinioji Progreso partija.
1990 rinkimuose Danijos socialdemokratai gavo daugiausia balsų ir suformavo Poulo Nyrupo Rasmusseno koalicinę vyriausybę, kurioje turėjo 15 vietų iš 20. Su nedideliais pakeitimais ši vyriausybė tęsė darbą ir po 1994 rinkimų, nors SFD ir neteko kelių vietų parlamente.
2001 rinkimus laimėjo Venstre, SFD gavo 52 iš 179 vietų parlamente. 2005 vietų parlamente sumažėjo iki 47. Neeilinis suvažiavimas, įvykęs 2005 m. kovo 12 d., iš esmės pakeitė partijos vadovybę – Vykdomojo komiteto daugumą sudarė jauni socialdemokratai, partijos pirmininke išrinkta 39 metų Helle Thorning-Schmidt.
Struktūra
Organizuota teritoriniu principu. Suvažiavimai – kas 4 m. Kasmet vyksta partinės konferencijos. Suvažiavimas renka 67 narių Valdybą, kurios dalį sudaro kooptuoti profsąjungų, jaunimo organizacijos, spaudos organų atstovai, ir Vykdomąjį komitetą. SFD leidžia dienraštį „Aktuelt“ ir teorinį žurnalą „Naujoji politika“. Glaudžiai bendradarbiauja su profsąjungomis.
1930 m. partijoje buvo 200 000 narių, 2005 m. yra apie 120 000 narių. SFD Socialistų Internacionalo narė nuo 1951.
Pirmininkai:
Tarfaja
Tarfaja (arab.: طرفاية) – Maroko miestas – uostas (11 313) pietvakarinėje šalies dalyje prie Atlanto vandenyno, Jubi kyšulyje. Miestą nuo Vakarų Sacharos sienos skiria 32 km.
Istorija
1879 m. Anglija čia įsteigė prekybos postą Port Viktorija, bet 1895 m. miestą su teritoriją nuo 27°40' lygiagretės ir Dra upės pardavė Marokui. 1912 m. Marokui tapus Prancūzijos protektoratu, Ispanija vedė derybas dėl šios teritorijos koncesijos. 1916 m. liepos 29 d. Vakarų Sacharos kolonijos administratorius Francisko Bens (Francisco Bens Argandoña) užėmė šią teritoriją. Čia buvo pastatytas oro uostas, kaip tarpinis pašto lėktuvų tupimo takas iš Europos į Dakarą. Port Viktorija buvo pervardinta į Villa Bens. 1927 m. į Tarfają, kaip Latécoère (savininkas Pierre-Georges Latécoère ) oro linijos pašto lakūnas, buvo atskridęs Antuanas de Sent Egziuperi (Antoine de Saint-Exupéry) ir čia praleido 18 mėnesių, vedė derybas su maurais dėl lakūnų išlaisvinimo. Čia jis parašė savo pirmąjį romaną „Pietų paštas". 1956 m. Marokui atgavus nepriklausomybę, Tarfajos teritoriją Ispanija 1958 m. balandžio 2 d. grąžina Marokui. 2004 m. rugsėjo 28 d. Tulūzos merijos ir Airbus iniciatyva Tarfajoje atidarytas pašto lakūnų atminimo muziejus.
Blizgutiniai
Blizgutiniai – kempiniečių (Polyporales) eilės grybų šeima, priklausanti papėdgrybių klasei. Jie yra daugiamečiai grybai ir gali užaugti gana dideli. Vaisiakūniai plokščių, apskritų ar vėduokliškų kepurėlių pavidalo, prie substrato prisitvirtina šonu. Himenoforas susideda iš daugybės mažyčių vamzdelių arba porų, kurie dažnai sudaro kelis sluoksnius. Sporos rudos, elipsiškos. Trama šviesiai arba tamsiai ruda. Blizgutiniai beveik visada auga ant žaliuojančių medžių, kuriems padaro nepataisomos žalos, t. y. sukelia gelsvąjį ar baltąjį medienos puvinį. Šios šeimos grybai nėra nei valgomi, nei nuodingi.
Lietuvoje žinoma viena blizgučio gentis ir 2-3 rūšys:
Jurgelionys (Trakai)
Jurgelionys – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Rūdiškių.
Plaušiniškė
Plaušiniškė – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, kairiajame Akmenos krante, prie jos ir Akmenyno santakos, 2 km į šiaurės vakarus nuo Varsėdžių.
Tara Reid
Šeima
Tara Reid gimė Niudžersyje, JAV. Turi jaunesnius dvynius brolį Patricką ir seserį Colleen bei dar vieną brolį Tomą. Vaikystėje lankė Manheteno Professional Children's School mokyklą kartu su būsimaisiais aktoriais Christina Ricci, Sarah Michelle Gellar bei Macauley Culkin.
Karjera
Sulaukusi devynerių, Tara Reid pradėjo vaidinti televizijos žaidime Child’s Play bei kituose televizijos projektuose jaunimui. Vėliau sekė pasirodymai seriale „Pagaliau Skambutis! Nauja klasė“ bei „Visi mano vaikai“.
Alytaus herbas
Alytaus herbas – vienas iš Alytaus miesto simbolių.
Aprašas
Raudoname skydo lauke sidabrinė penkialapė heraldinė rožė (erškėtis) su auksiniu viduriu ir žaliais dygliais.
Tara Reid
Karjera
Persikėlusi į Holivudą, Tara Reid greitai išpopuliarėjo vaidmenimis filmuose „Didysis Lebovskis“, „Miesto legenda“ ir „Amerikietiškas pyragas“. Greta sėkmingo debiuto didžiojoje scenoje, bulvarinė spauda greitai atkreipė dėmesį į jos triukšmingus pasilinksminimus su Paris Hilton, Nicole Richie bei Lindsay Lohan.
Alytaus herbas
Istorija
Alytui Magdeburgo teises ir herbą suteikė Steponas Batoras 1581 m. birželio 15 d. (rosa alba in campo rubeo – „balta rožė raudoname lauke“). Rožė vienas iš labiausiai paplitusių simbolių Europoje. Gali būti, kad ji pasirinkta pagal Orlovskių giminės (bajorai, gyvenę Alytaus apylinkėse) herbą.
Tara Reid
Karjera
Nuo 2000 m. vaidmenys komerciškai nesėkminguose filmuose „Daktaras T ir moterys“, „Josie and the Pussycats“ bei audringas laisvalaikis gerokai pakenkė Taros, kaip rimtos aktorės, reputacijai. Bandymas sugrįžti į televiziją taip pat nebuvo sėkmingas: NBC serialo „Scrubs“ trečiajame sezone jos personažas pasirodė 11-e serijų ir buvo scenaristų išbrauktas dėl nuolatinių aktorės nesutarimų su režisieriais.
Alytaus herbas
Istorija
Alytaus dabartinį herbą patvirtino Lietuvos Respublikos Prezidentas 1995 m. gruodžio 11 d.
Juzikėnas
Juzikėnas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Tara Reid
Karjera
2005 m. ji pasirašė sutartį su E! Channel's dėl televizijos projekto „Wild On Tara Reid“ (vėliau pervadinto į „Taradise“), turėjusio pasakoti apie žvaigždžių gyvenimą, tačiau dėl prastų reitingų šou buvo nutrauktas parodžius vos 8 epizodus iš 14.
Juzikėnas
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Juzikėnienė (ištekėjusi moteris) ir Juzikėnaitė (mergautinė pavardė).
Laisvės alėja
miniatiūra|2011 m. miniatiūra|right|Vienas iš renovuotų pastatų (stiklinį anstatą buvo siekiama nugriauti).
Juzikėnas
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Laisvės alėja
Istorija
thumb|[[Nikolajus I|Nikolajaus prospektas valdant Lietuvą carinei Rusijai]] 1843 m. Rusijos caro Nikolajaus I įsakymu įsteigta Kauno gubernija. Iki 1847 m. parengtas ir patvirtintas miesto projektinis planas. Suprojektuotas taisyklingas gatvių ir kvartalų tinklas, trys aikštės (dab. Nepriklausomybės, Vienybės ir skveras Laisvės al./ L. Sapiegos g. prie Savivaldybės). Pagrindinė gatvė, pavadinta caro garbei Nikolajaus prospektu, įrengta platesnė, sudaryta iš dviejų važiuojamųjų dalių, atskirtų pėsčiųjų taku.
Tara Reid
Karjera
Karjerai klostantis vis prasčiau, vieninteliu Taros pajamų šaltiniu kuriam laikui tapo mokami vieši apsilankymai naktiniuose klubuose. Žurnalo „People Magazine“ duomenimis, būdama karjeros viršūnėje, už tokį pasirodymą gaudavo iki 65 000 dolerių, tačiau dabar suma siekia vos 1500.
Andro Švrljuga
Andro Švrljuga (g. 1985 m. spalio 24 d.) – Kroatijos futbolininkas, žaidžiantis krašto saugo arba gynėjo pozicijose.
Tara Reid
Karjera
2008 m. lapkritį Tara Reid buvo 60-čiai dienų paguldyta į Malibu kliniką gydytis nuo alkoholizmo ir anoreksijos. E! News duomenimis, tai padėjo gauti vaidmenis iš karto dvejuose filmuose, o In Touch Weekly už jos gyvenimo aprašymą sumokėjo 150 000 dolerių.
Laisvės alėja
Istorija
Dvi aikštes – vakarų ir rytų naujosios miesto teritorijos dalyje – alėja sujungė, trečioji aikštė numatyta į šiaurę nuo jos. 1848 m. Naujamiesčio gatvės pradėtos žymėti natūroje, 1849 m. imta dalyti sklypus statybai. 1851 m. didesnėje Laisvės alėjos atkarpoje (iki Nepriklausomybės aikštės) pasodintos liepos, rytinėje dalyje – topoliai. Nuo 1857 m. transportui skirtos juostos grįstos akmenimis.
Andro Švrljuga
Karjera
Karjerą padėjo 2004 m. Kostrenos NK Pomorac. 2007–2010 m. atstovavo Pulos „NK Istra 1961“, kuri 2009 m. iškopė į aukščiausią šalies divizioną.
Tara Reid
Karjera
2009 m. ji kartu su dizaineriu Ed Hardy išleido drabužių liniją,
Laisvės alėja
Istorija
thumb|left|Senasis (XIX a.) Laisvės Alėjos (Nikolajaus prospekto) grindinys. (atkastas [[2018 m. ir tais pačiais metais sunaikintas vykdant alėjos rekonstrukciją)]] Pagal 1862 m. Kauno miesto projektinį planą abiejose aikštėse, kurias jungė Laisvės alėja, numatytos bažnyčios: dabartinėje Nepriklausomybės aikštėje – katalikų, o aikštėje priešais miesto sodu paverstas kapines ties skersine (dabar L. Sapiegos) gatve – stačiatikių.
Andro Švrljuga
Karjera
Nuo 2010 m. gynė Rijekos HNK klubo garbę.
Tara Reid
Karjera
2010 m. sausio-vasario „Playboy“ numeryje publikuojamos Taros Reid nuotraukos.
Andro Švrljuga
Karjera
Nuo 2016 m. sezono atstovavo FK Sūduva. Su Marijampolės klubu tris kartus tapo Lietuvos čempionu (2017, 2018 ir 2019 m.)
Tara Reid
Asmeninis gyvenimas
Tara Reid susitikinėjo su Rusijos ledo ritulininku Sergejumi Fiodorovu, amerikietiško futbolo žaidėjais Tomu Brady, Jerome Bettis, Jeremy Shockey, Kyle Boller, Kevin Mawae, tenisininku Mark Philippoussis.
Laisvės alėja
Istorija
XIX a. 7–8 dešimtmetyje beveik visi Laisvės alėjos sklypai išdalyti, tačiau tik dalis jų apstatyta. Miesto visuomeninio gyvenimo centru ir toliau išliko Senamiestis, kuriame koncentravosi prekyba, įvairių konfesijų maldyklos, pastatyta Kauno gubernatoriaus būstinė (dab. Lietuvos istorinė prezidentūra).
Ryškesni Laisvės alėjos formavimo pokyčiai išryškėjo XIX a. paskutiniais dešimtmečiais, 1879 m. paskelbus Kauną Rusijos imperijos pasienio 1-os kategorijos tvirtove. 1887 m. belgų inžinieriui E. O. Diuponui duota koncesija arklių tramvajui įrengti.
Andro Švrljuga
Karjera
2019 m. lapkričio mėn. pranešta, kad sutartis su futbolininku pratęsta iki 2020 m. pabaigos.
Laisvės alėja
Istorija
Nuo 1892 m. pradėti įgyvendinti miestų tvirtovių statybos nuostatai: suvaržytas lietuvių apgyvendinimas, uždrausta aukštesnių kaip 2 aukštai pastatų statyba. Viena iš negausių išimčių – Kauno karinės įgulos cerkvė (žinoma kaip Soboras), iškilusi 1895 m. likvidavus fontaną dabartinėje Nepriklausomybės aikštėje.
Andro Švrljuga
Pasiekimai
VMFD Žalgiris Vilnius
Laisvės alėja
Istorija
XIX–XX a. sandūroje dauguma Laisvės al. pastatų jau buvo mūriniai dviaukščiai, o kai kurie – 3 aukštų. Iki Pirmojo pasaulinio karo alėjoje mediniai pastatai palaipsniui keičiami mūriniais, jungiamos valdos.
Kaizerinė okupacija
1915 m. Lietuvą okupavus Vokietijos kariuomenei, 1917 m. parengta Kauno projektinė schema, pagal kurią planuota Naujamiesčio pagrindine gatve padaryti ne tokią reikšmę jau beveik įgavusią Laisvės alėją, o lygiagrečią jai pietų pusėje, dabartinę Kęstučio gatvę, kuri per Senamiestį turėjo būti pratęsta iki Rotušės aikštės. Tačiau ši projektinė schema okupacijos sąlygomis nebuvo įgyvendinta.
Andro Švrljuga
Pasiekimai
FK Sūduva Marijampolė
Laisvės alėja
Tarpukaris
1919 m. vasario 16 d., pirmųjų Lietuvos nepriklausomybės metinių proga centrinė miesto gatvė pavadinta Laisvės alėja (jos krikštatėvis – teisininkas Kazimieras Oleka), o viena gatvių, atsiremiančių į ją – Vasario 16-osios.
Trečiajame dešimtmetyje vyko kosmetiniai tvarkymai-rekonstrukcijos: keliami tretieji aukštai, pirmuosiuose išmušamos didelės vitrinos. Ketvirtajame dešimtmetyje Laisvės alėjoje iškilo keliolika penkių-šešių aukštų urbanistiniu požiūriu reikšmingų pastatų: Centrinis paštas, Centralinio žydų banko‎ statinys su pasažu, „Pažanga“, „Pienocentras“, Apskrities savivaldybė, Taupomosios kasos, „Romuvos“ kino teatras ir kt. Modernistinė architektūra įvertinta Europos paveldo ženklu.
Glinkai (Grajevo apskritis)
Glinkai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Radziluvo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Laisvės alėja
Tarpukaris
Naujamiestis galutinai pasidarė miesto centru, o Laisvės alėja – svarbiausia miesto funkcine erdve.
Sovietmetis
thumb|1983 m. atidarytas prekybos centras [[Merkurijus (prekybos centras)|„Merkurijus“, architektas Antanas Algimantas Sprindys, pastatas nugriautas 2009 m.]] Antrojo pasaulinio karo metu ir antrosios sovietų okupacijos pradžioje Laisvės alėjoje bent kiek reikšmingesnių pokyčių neįvyko. 1958 m. paklota nauja asfaltbetonio danga, šaligatviai, pažymėtos pėsčiųjų perėjos. 1961 m. gatvei sugrąžintas ankstesnysis pavadinimas. Iki XX a. 8-ojo dešimtmečio pabaigos pastatyta keliolika įvairios paskirties pastatų, dar keli jų iš esmės rekonstruoti.
1953 m. miesto generaliniame plane buvo numatyta pėsčiųjų zona. 1973 m. imta svarstyti alėjos perspektyvą. Tuometinis Komunalinio ūkio projektavimo instituto Kauno filialas pasiūlė įkurti pėsčiųjų zoną. 1975 m. uždraustas eismas vienoje alėjos pusėje tarp E. Ožeškienės ir I. Kanto (tada V. Majakovskio) gatvių. Čia įrengta paprastų betono plytelių danga. 1976 m. uždarytas transporto eismas tarp I. Kanto (V. Majakovskio) ir Maironio gatvių.
1982 m. lapkričio 6 d. rekonstrukcija baigta. Tai buvo antroji pėsčiųjų zona visoje Tarybų Sąjungoje, po Šiaulių pėsčiųjų bulvaro atsiradimo 1975 metais. 1984 m. autoriams skirta TSRS Ministrų Tarybos premija. Iš viso rekonstrukcijos darbai kainavo 3,141 milijono rublių.
Pagrindiniai duomenys
Laisvės alėjos ilgis – 1621 m, plotis – 24–27 m. Soboras dalija alėjos erdvę į dvi nelygias ir gana savarankiškas dalis (apie 1100 ir 340 m, be Nepriklausomybės aikštės). Dominuoja didžioji erdvės dalis.
Alėjoje auga 577 vnt. medžių: 567 liepos, 6 kaštonai, 4 paprastieji klevai. Medžiai skiriasi amžiumi, augimo sparta, lajų forma. Pagal amžių skirstoma į tris grupes: virš 50 metų amžiaus – 350 vnt., nuo 30 iki 50 metų amžiaus – 150 vnt., iki 30 metų amžiaus – 77 vnt.
Susikertančios gatvės
border 15px Trakų gatvė
border Vytauto prospektas
border Gedimino gatvė
border A. Mickevičiaus gatvė
border S. Daukanto gatvė
border Maironio gatvė
border Vasario 16-osios g.
border E. Ožeškienės gatvė
border Savanorių prospektas
border15px Vilniaus gatvė
Pustaisyklingis briaunainis
Pagal originalų apibrėžimą, pustaisyklingis briaunainis – toks briaunainis, kurio sienos yra taisyklingieji daugiakampiai, o viršūnės yra tranzityvios (pagal briaunainiui būdingą simetrijos grupę). Pustaisyklingiai briaunainiai pagal tranzityvumą yra paprasčiausi tolygieji briaunainiai, nes kiti pasižymi įvairesniu tranzityvumu (kvazitaisyklingieji – be viršūnių, dar yra tranzityvios briaunos, bet sienos netranzityvios; taisyklingieji – tranzityvūs visi trys elementai: viršūnės, sienos ir briaunos). Šis apibrėžimas remiasi labiau apibendrintu 1900 metais publikuotu matematiko Toroldo Goseto (Thorold Gosset) pustaisyklingių politopų apibrėžimu, bei 1973 metų Kokseterio (H.S.M. Coxeter) apibrėžimu.
Pustaisyklingį briaunainį visiškai nusako jo viršūnės konfigūracijos planas, kitaip tariant, į viršūnę sueinančių daugiakampių sąrašas. Pavyzdžiui, užrašymas 3.5.3.5 nusako ikosidodekaedrą, kurio kiekvienoje viršūnėje pakaitomis sueina po du taisyklingus trikampius ir penkiakampius; o 3.3.3.5 reiškia penkiakampę antiprizmę. Šie briaunainiai neretai dar vadinami tiesiog „briaunainiai tranzityviomis viršūnėmis“.
Po to, kai Gosetas paskelbė pustaisyklingio briaunainio sąvoką ir apibrėžimą, šio termino taikymas nebuvo nuoseklus, ypač skirtingai jis buvo taikomas daugiamačių politopų teorijoje. Kokseteris perėmė Goseto apibrėžimą, bet jį pritaikė visai tolygiųjų briaunainių klasei, o pustaisyklingiams liko tik mažiausiai simetriškų briaunainių poaibis, kurio figūroms būdingas tiktai viršūnės tranzityvumas.
Nors įvedus apjungiančią tolygiųjų briaunainių klasę ir buvo išspręsta didelė dalis įvairių su briaunainių klasifikavimu susijusių problemų, vis dar iškyla svarstymai, kaip skirstyti briaunainius į klases. Nepaisant visko, šiuo metu plačiausiai pripažįstama tolygiųjų briaunainių klasė, kurią sudaro trys poklasiai: taisyklingieji briaunainiai (jei yra tranzityvios viršūnės, sienos ir briaunos), kvazitaisyklingieji (jei yra tranzityvios viršūnės ir briaunos, bet sienos netranzityvios) ir pustaisyklingiai (jei tranzityvios vien viršūnės, o sienos ir briaunos netranzityvios).
Burgaičių ežeras (kodas 10031541)
Burgaičių ežeras – ežeras Lietuvoje, Šakių rajone, 6 km į pietvakarius nuo Kidulių, Nemuno slėnyje (ežero kodas 10031541). Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,24 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 11,2 m. Krantai žemi, vietomis apaugę medžiais. Ežero galai gausiai užžėlę vandens augalija. Aplinkui plyti pievos. Pietuose išteka upelis link už 50 m telkšančio dar vieno Burgaičių ežero.
Vaducas
Vaducas – miestelis Lichtenšteino kunigaikštystėje, dešiniajame Reino upės krante, maždaug 470 aukštyje virš jūros lygio. Turizmo centras. Valstybės sostinė ir antras pagal dydį kunigaikštystės miestas. Čia yra šalies vadovo – kunigaikščio rūmai ir pilis, pastatyta XVI a. pradžioje ant kalvos.
Istorija
Vaducas pirmą kartą paminėtas rašytiniuose šaltiniuose 1150 m. Nuo XIV a. vidurio buvo Vaduco pilis, Vaduco grafų rezidencija. Švabų karų metu 1499 metais Vaducas buvo smarkiai sugriautas, bet 1523–1526 m. sėkmingai atstatytas.
Ekonomika
Vaducas yra daugelio bankų buvimo vieta ir finansų centras. Svarbiausios ūkio šakos yra turizmas, vaisių auginimas ir vynuogininkystė.
Kultūra
Yra gotikinė parapijos bažnyčia, pašto muziejus, valstybinė meno galerija, karališkoji meno kolekcija.
Ostrovas (Čekija)
Ostrovas  – miestas Karlovi Varų krašte, Čekijoje. Įsikūręs Rūdinių kalnų papėdėje. Nutolęs 10 km į šiaurės rytus nuo Karlovi Varų. Priklauso Karlovi Varų rajonui. 17 182 gyventojai (2014 m. duomenys).
Istorija
Gyvenvietė vadinta Zlaukowerde įsikūrė XIII a. prie Bystršicės ir Jachimovskio žiočių. Vėliau pavadinimas buvo pakeistas į Schlackenwerth. 1331 m., miesto teises suteikė Jonas Liuksemburgietis. Po Antrojo pasaulinio karo, atidarius urano kasyklą šalia Jachimovo miestelio, gyventojų skaičius padvigubėjo. Iki 2004 m. mieste buvo gaminami Škoda troleibusai.
Lietuvos mokinių fizikos olimpiada
Lietuvos mokinių fizikos olimpiada (LitFO) – nuo 1952 m. rengiama fizikos olimpiada Lietuvoje.
Turai
Fizikos olimpiados sudarytos iš 4 turų:
Estokas
thumb|right|100px|Estokas thumb|100px|left|Estokas Estokas ( ar tuck, it. ir pr. estoc, 'šarvaduris') – sunkus ilgas beašmenis duriamasis kalavijas. Geležtė būdavo kvadratinio, rombinio ar šešiakampio skerspjūvio, be griovelių. Estokai dažnai buvo dvirankiai ar pusantrarankiai (esant reikalui imami ir antrąja ranka).
Vieno iš išlikusių egzempliorių geležtė 112-115 cm ilgio. Rankenos ilgis 33-34 cm, skersinio ilgis – 25-27 cm.
Plačiai naudotas XVI a. Tobulėjant šarvams Europoje kertamieji ginklai ėmė darytis mažai efektyvūs, todėl imta plačiau naudoti buožes ir kirvius, kurie veikdavo kontūzydami (net nepažeisdami šarvų) ar pralauždavo šarvus savo mase. Kita ginklų tobulėjimo kryptis buvo perėjimas prie duriamųjų ginklų – mažo skerspjūvio duriamoji geležtė gali pramušti grandinių šarvų grandį, surasti plyšį šarvų plokščių sandūroje. Viena iš tokių duriamųjų ginklų rūšių buvo duriamieji kalavijai. V. Europoje tokiais tapo estokai. Ilga tiesi geležtė buvo labai standi, tad smaigaliu pramušdavo šarvus. Kadangi geležtė buvo be ašmenų, prireikus antrąja ranka galėdavo suimti estoką už geležtės ir sustiprinti dūrį. Raitelių kautynėse laikydavo viena ranka, o smogdavo kaip ietimi – panaudodami žirgo greitį ir masę. Neretai estokus (ir končiarus) naudodavo kaip „atsargines pikas“ – pirmos atakos būdavo su pikomis, praradus ietis atakuodavo končiarais.
Manoma, kad estokas tapo rapyros pirmtaku. Estoko analogas R. Europoje – končiaras.
MiRNR
miRNR (arba mikro ribonukleino rūgštis) – viengrandė nekoduojanti endogeninė (siRNR egzogeninė) 20–25 nt RNR, kuri reguliuoja kitų organizmo genų ekspresiją. miRNR randamos bestuburiuose, stuburiniuose ir augaluose.
Biningenas
Biningenas  – miestelis Šveicarijos šiaurėje, Bazelio srities kantone. Šiame miestelyje gimė tenisininkas Rodžeris Federeris. 2008 metais, Biningene gyveno 14533 gyventojai.
Anima ir animus
Analitinės psichologijos kritikai bei dalis šios mokyklos šalininkų nurodo, kad Jungas apibūdindamas anima ir animus sąvokas į jas perkėlė savo laikmečiui būdingus vaidmenų stereotipus, t. y. anima įvardindamas kaip vyro nesąmoningąją pusę, o animus - kaip moters.
Anima
Anima Jungui reiškė "Gyvenimo archetipą", vyro pasąmonės dalis, psichinio aparato "moteriškoji pusė". Pagal Jungą, anima yra sielos sinonimas ir priešinga išorinei asmenybei. Animos projekcija į išorę dažnai yra trikdantis faktorius santykiuose, nes vyras iš moters laukia vidinės moteriškumo idėjos įsikūnijimo.
Anima gali pasireikšti skirtingose vyro vystymosi stadijose, priklausomai nuo jausmų funkcijos išsivystymo lygio. Literatūroje su anima tapatinamos tokios figūros kaip Gretchen ir Helenė J. W. Goethe "Fauste", aba Beatričė Dantės "Dieviškojoje komedijoje".
Animos pasireiškimai sapnuose tarnauja kaip tarpininkas tarp pasąmonės ir aš. Anima gali pasireikšti kaip Mergelė Marija ar kaip kekšė, taip išpildant įvairius galimus vyro įsivaizdavimo apie moteriškumą aspektus.
Jaunuoliams anima nuolat persipina su motinos archetipu. Animos išsivadavimas iš pastarojo yra esminis vystymosi etapas.
Animus
Anima atitikmuo yra animus, t. y. nesąmoningų vyriškų savybių ir potencialų rinkinys moters pasąmonėje. Animus pasireiškia moterų sapnuose, pvz., kaip paslaptingas ir žavus meilužis, tėvo figūra, dvasininkas, profesorius, princas, burtininkas ir pan. Kaip ir visi archetipai jis gali veikti tiek pozityviai, tiek negatyviai. Pasakose animus pasireiškia kaip princas, pvz., Mėlynbarzdis.
Libijos karas
Istorija
Sukilimas prasidėjo po Pirmojo Pūnų karo. Prie samdinių netrukus prisidėjo Šiaurės Afrikos gyventojai libiai, numidai ir kitos gentys. Samdiniai reikalavo išmokėti algas, o vietos gyventojai, kentėję nuo didelių mokesčių, juos rėmė.
Libijos kare dalyvavo apie 20 000 samdinių ir apie 70 000 vietos gyventojų. Maištininkai laimėjo keletą pergalių ir užėmė Tunetą. Sukilimas išsiplėtė ir persimetė net į Sardiniją. Kartaginoje buvo paskelbta visuotinė piliečių mobilizacija. 238 m. pr. m. e. Kartaginos karvedys Hamilkaras Barka išstūmė maištininkus į sunkiai pereinamas vietas ir sunaikino apie 40 000 žmonių. 237 m. pr. m. e. sukilimas buvo galutinai numalšintas.
Juzumas
Juzumas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Juzumienė (ištekėjusi moteris) ir Juzumaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Puerto Natalesas
Puerto Natalesas  – miestas Čilės pietuose, Magelano ir Antarktidos regione, 247 km į šiaurės vakarus nuo Punta Arenaso, Paskutinės Vilties užutėkio pakrantėje. Paskutinės Vilties provincijos administracinis centras. Yra jūrų uostas, veikia kelto linija į Puerto Montą, nutiestas plentas į Punta Arenasą. Verčiamasi žvejyba, žemės ūkiu, dalis gyventojų dirba Rio Turbijo anglies kasyklose Argentinoje. Vystomas turizmas (ekskursijos į Tores del Painės nacionalinį parką, Milodono urvą).
Istorija
1557 m. Paskutinės Vilties užutėkio pakrantes, tuo metu apgyvendintas alakalufų ir teuelčų, pasiekė Chuano Ladriljeroso ekspedicija. Vėliau europiečiai šį kraštą pradėjo tyrinėti tik XIX a. Puerto Natalesas įkurtas 1911 m. kaip avininkystės centras. Čia kėlėsi imigrantai iš Europos (vokiečiai, anglai, velsiečiai, kroatai, graikai ir kt.). Veikė dvi mėsos šaldymo gamyklos. Vėliau avių auginimas patyrė nuosmukį, pradėtas vystyti turizmas, kalnakasyba.
Jurgis Gediminas Jakubčionis
Jurgis Gediminas Jakubčionis (1937 m. kovo 4 d. Piliuonoje – 2010 m. gruodžio 7 d. Vilniuje ) – Lietuvos inžinierius, pasipriešinimo sovietiniam okupaciniam režimui dalyvis.
Biografija
1965 m. baigė Baumano aukštąją technikos mokyklą Maskvoje. 1965–1986 m. Lietuvos mokslų akademijos Fizikos, Puslaidininkių fizikos instituto inžinierius, Lietuvos informacijos instituto mokslinis bendradarbis. Vienas ir su kitais padarė išradimų autorius.
1975–1986 m. su kitais organizavo nelegalios literatūros (Lietuvių enciklopedija t. 15, A. Šapokos Lietuvos istorija, Dž. Orvelo Gyvulių ūkis, B. Brazdžionio, A. Maceinos ir kitų knygų) spausdinimą dideliais tiražais ir platinimą. Su kitais rengė etnografines šventes, sovietinės valdžios nutylimų Lietuvai svarbių įvykių – S. Dariaus ir S. Girėno žūties, Ldk Vytauto, 1920 m. Lietuvos-Sovietų Rusijos taika ir kt. minėjimus. Dėl šios veiklos sovietinės valdžios persekiotas, ne kartą atleistas iš darbo, 1986 m. pab. suimtas, dėl amnestijos 1987 m. pr. paleistas. 1988 m. įsitraukė į Sąjūdžio veiklą, dalyvavo rengiant Lietuvos Respublikos Konstitucijos projektą. 1990–1995 m. Vilniaus miesto tarybos deputatas. Etnografinių dainų klubo „Raskila“ bei katalikiškų giesmių būrelio „Karunka“ narys. 1992–2006 m. Lietuvos blaivybės fondo tarybos pirmininkas, Vyskupo M. Valančiaus blaivystės sąjūdžio valdybos narys, visuomeninės organizacijos „Tėvai prieš narkotikus“ pirmininkas. Suteiktas 2006m. tesinis Rezistencijos dalyvio [RD] statusas.
Jeghegnadzoras
Jeghegnadzoras (🇦🇲) – miestas Armėnijoje, Vajocdzoro srities administracinis centras. Armėnų kalba miestas reiškia „nendrių slėnis“. Miestas yra 1194 metrai virš jūros lygio. Įsikūręs 123 km į pietus nuo šalies sostinės Jerevano.
Jeghegnadzoras yra viena iš seniausių gyvenviečių, istorinėje Siuniko provincijoje, Armėnijos karalystėje. Buvo minimas istoriniuose šaltiniuose nuo V a. Šalia miesto yra viduramžių tvirtovės griuvėsiai.
Išvystyta tekstilė, statybų sektorius, vyno gamyba, juvelyriniai dirbiniai bei kita. Žemės ūkis išlieka pagrindinė gyventojų veikla.
Lietuvos mokinių matematikos olimpiada
LitMO – nuo 1951 m. rengiamos Lietuvos matematikos olimpiados. Matematikos olimpiados sudarytos iš keturių turų:
Jučas
Jučas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Jučienė (ištekėjusi moteris) ir Jučaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Vilties spaustuvė
Istorija
Įsteigė Lietuvių tautininkų sąjunga ir „Pažangos“ bendrovė. 1937 m. įsigijo didžiausią Lietuvoje rotacinę mašiną ir iš karto galėjo spausdinti keturiomis spalvomis 16 psl. laikraštį 36 000 egzempliorių per valandą. Dirbo 3 pamainomis per parą, turėjo 7 intertipus, vienintelį Lietuvoje plieno graviūros kabinetą, didelę knygrišyklą. 1940 m. birželio mėn. nacionalizuota ir prijungta prie „Spindulio“ bendrovės.
Spaudiniai
Nuo 1938 m. spausdino periodinius leidinius:
Rudaliai
Rudaliai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Akmenos upės kairiojo kranto, pusiaukelėje tarp Pakoplyčio ir Kazokų.
Jamaikos vyrų futbolo rinktinė
Jamaikos vyrų futbolo rinktinė – Jamaikai atstovaujanti nacionalinė futbolo komanda, kurią kontroliuoja Jamaikos futbolo federacija. Rinktinė dalyvavo 1 pasaulio čempionate, 12 žemyno čempionatų. Jį 6 kartus (1991, 1998, 2005, 2008, 2010, 2014 m.) laimėjo Karibų taurę, bei keletą kartų užėmė 2 ir 3 vietas. 2015 ir 2017 m. liko 2 Aukso taurės čempionate.
1513 m.
Mirtys
Nedatuota
Šrednica Jakubovienta
Šrednica Jakubovienta  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1382 metais. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 16 namų ir 84 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 25 namai ir 156 gyventojai, iš kurių 76 vyrai ir 80 moterų, 152 lenkai ir 4 gudai.
Violeta Gaižauskaitė
Violeta Gaižauskaitė (g. 1956 m. gegužės 15 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistė, diplomatė.
Biografija
1974 m. baigė Kaišiadorių vidurinę mokyklą, 1980 m. – Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto žurnalistikos specialybę.
Palangos herbas
Palangos herbas – Palangos miesto heraldinis atributas.
Aprašas
Mėlyname skydo lauke auksinis gintarų vėrinys, jį vainikuoja sidabrinė karūna.
Istorija
Palanga – viena seniausių Lietuvos gyvenviečių, dar XII a. buvo svarbus prekybos centras. 1756 m. gauta laisvos prekybos privilegija, manoma, kad apie 1791 metus jau galėjo turėti ir savivaldą.
1970 m., atsižvelgus į seną vietinių gyventojų gintaro verslą ir legendą (apie karalaitę Jūratę ir žvejį Kastytį), buvo sukurtas dabartinis herbas. Tais pačiais metais herbas buvo panaikintas.
Dabartinis Palangos herbas Lietuvos prezidento įsaku patvirtintas 1996 m. rugsėjo 3 d. Etalono autorius – dailininkas Feliksas Daukantas.
Baru
Baru, Čirikė (Volcán de Chiriqui) – aukščiausias vulkanas Panamoje, kurio aukštis 3474 metrų. Šis neveikiantis ugnikalnis yra Kordiljerose (Talamankos Kordiljeroje), Čirikės provincijos vakaruose ir yra apsuptas derlingų plotų, kuriuos drėkina Čirikės ir Kalderos upės. Į vakarus nuo ugnikalnio yra miestai Vulkanas ir Sero Punta, o į rytus Boketė. Ugnikalnio viršūnė dažnai sauso sezono metu padengiama sniegu, o minimali oro temperatūra dažnai nukrenta žemiau 0 °C. Nuo Baru ugnikalnio matomas tiek Ramusis vandenynas, tiek Karibų jūra.
Khičdi
thumb|200px|Khičdi
Khičdi arba khičari, khičuri – patiekalas, gaminamas daugybėje Šiaurės ir Rytų Indiškųjų virtuvių, kurį sudaro virti ryžiai ir lęšiai.
Aprašymas
Khičdi yra vienas iš svarbiausių naminių valgių, valgomas visoje šiaurinėje Indijoje. Jam paruošti naudojami ryžiai ir dal (dažniausiai lęšių kruopos), kurie paskaninami prieskoniais ir verdami kartu. Neretai į khičdi sudėtį įeina ir įvairios daržovės (kalafioras, bulvės, žirniai ir pan.). Daugumoje regionų khičdi paruošiamas labai paprastai, ir dėl savo neaštrumo, vegetariškumo yra populiarus patiekalas ligoniams ir vaikams.
Khičdi dažniausiai pakeičia paprastus virtus ryžius, prie jo patiekiami kiti patiekalai: ačaris, čatnis, ghi, dahi, pienas, papadai, ir dažniausiai kadhi.
Bengalijoje khičdi paruošimas gerokai skiriasi nuo kitų regionų. Čia naudojama daugiau produktų, ir khičdi laikomas prabangiu maistu.
Vyras ir moteris
Vyras ir moteris – mėnesinis žurnalas šeimai, ėjęs nuo 1995 m. kovo iki 2004 m. Vilniuje.
Istorija
Leido UAB „Vaikas“. Spausdino rašinius intymiais šeimos psichologijos, sekso klausimais. Tiražas 1995 m. – 18 200 egz., 1997 m. – 21 000 egz.
Redaktorės M. Vilkomirskienė, A. Jankelaitienė.
Kochinchina
thumb|200px|1886 m. Prancūzijos Indokinijos žemėlapis su pažymetu Prancūzų Kochinchinos regionu
Kochinchina – istorinis regionas Vietnamo pietinėje dalyje su centru Saigone.
Ankstyvaisiais viduramžiais Kochinchina priklausė Kambudžadešos bei Čampos valstybėms. 1471 m. kraštas buvo užkariautas Daivieto (nuo 1804 m. Vietnamas). Pirmojo Prancūzijos-Vietnamo karo metu (1858–1862 m.) Kochinchiną užėmė prancūzai ir įkūrė koloniją. 1887 m. prijungta prie Prancūzijos Indokinijos. 1941–1945 m. Kochinchina buvo okupuota Japonijos, o nuo 1945 m. – Vietnamo dalis.
Vietnamiečiai šiam regionui turi skirtingus pavadinimus: Gia Định (1779–1832 m.), Nam Kỳ (1834–1945 m.), Nam Bộ (1945–1948 m.), Nam phần (1948–1956 m.), Nam Việt (1956–1975 m.) ir Miền Nam.
Dviejų su puse Internacionalas
Dviejų su puse Internacionalas, Vienos Internacionalas.
Įkurtas 1921 m. Vienoje nuo Berno Internacionalo atsiskyrusių centristinių Vakarų Europos, JAV ir Rusijos (menševikų) socialdemokratų partijų.
Jo lyderiai Fridrichas Adleris, Otto Baueris, R. Grimas, Levas Martovas atsiribojo nuo komunistų, kaip skaldančių darbininkų judėjimą, siekė tęsti II Internacionalo partijų reformistinę politiką.
1921 m. Vienos Internacionalo nare tapo ir Lietuvos socialdemokratų partija.
1923 Vienos ir Berno internacionalai susijungė į Socialistinį Darbininkų Internacionalą.
Vytautas Kolesnikovas
Vytautas Kolesnikovas (1948 m. spalio 25 d. Alytuje – 2021 m. spalio 1 d. ten pat) – tapytojas, Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras.
Biografija
Gimė tarnautojų šeimoje. 1968 m. baigė Alytaus mechanikos technikumą. 1968–1974 m. studijavo Maskvos N. Krupskajos meno institute, įgijo tapytojo kvalifikaciją. 1972–1989 m. priklausė SSKP. Iki 1989 m. dirbo dailininku įvairiose Alytaus įmonėse. 1989–1990 m. Alytaus meno bendrovės „Harmonija“ pirmininkas. Tuo pat metu priklausė savarankiškai Lietuvos komunistų partijai.
Nuo 1994 m. buvo Tautos pažangos partijos narys. 1993–1995 m. – Kultūros paveldo inspekcijos Alytaus apygardos viršininkas. 1997–2011 m. – Kultūros vertybių apsaugos departamento Alytaus teritorinio padalinio vadovas, dailės ir kultūros vertybių tvarkymo darbų ekspertas. 2004 m. balotiravosi į Europos Parlamentą (Tautos pažangos partijos sąraše).
Žmona Nijolė, vaikai Auksė ir Algirdas.
Baltarusijos futbolo varžybos 1999–2000 m.
Baltarusijos futbolo varžybos 1999–2000 m.
Finalo rungtynės
---
Burgaičių ežeras (kodas 10031542)
Burgaičių ežeras – ežeras Lietuvoje, Šakių rajone, 6,5 km į pietvakarius nuo Kidulių, Nemuno slėnyje (ežero kodas 10031542). Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,49 km, plotis – iki 0,04 km. Altitudė 10,8 m. Krantai žemi, aplinkui plyti pievos. Per vidurį ežeras susiaurėjęs, gausiai užžėlęs vandens augalija. Rytuose atiteka upelis iš už 50 m telkšančio dar vieno Burgaičių ežero. Pietuose išteka upelis link netoliese tekančio Skalbynupio (Nemuno intakas).
Juškauskas
Juškauskas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Juškauskienė (ištekėjusi moteris) ir Juškauskaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Tirolis (žemė)
Tirolis  – Austrijos žemė. Sostinė – Insbrukas. Plotas – 12 640 km²; 746 tūkst. gyventojų (2022 m.).
Estijos demografija
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie Estijos demografiją.
Gyventojų skaičius: 1 331 796 (2022 m. apskaičiavimai) thumb|right|340px|Estijos gyventojų amžiaus piramidės kitimas 1970 - 2005 m. thumb|right|340px|Populiacijos kitimas 1970 - 2010 m. Gyventojų skaičius pateikiamas tūkstančiais. Struktūra pagal amžių:
Tautinė sudėtis (2009 m.):
Estijoje gyvena apie 3,5 tūkst. žydų, dauguma jų Taline. Apie 60 proc. žydų į Estiją atvyko po II Pasaulinio karo ir nėra jos piliečiai.
Amžiaus mediana:
Metinis populiacijos prieaugis: -0,632 % (2009 m. apsk.)
Gimstamumas: 10,37 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)
Mirtingumas: 13,42 mirčių/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)
Migracijos indeksas (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): -3,26 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)
Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus: 7,32 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)
Vidutinė gyvenimo trukmė:
Vyresnių nei 15 metų žmonių raštingumas:
Miestuose gyvenančių žmonių procentas: 69 % (2008 m. apsk.)
Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas: -0,3 %
Lyčių pasiskirstymas:
Rutka (upė)
Rutka  – upė rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje. Dešinysis Kžnos upės intakas. Upė priklauso Vakarinio Bugo upės baseinui. Upės ištakos yra šalia Želiznos kaimo, 350 m aukštyje virš jūros lygio. Upė teka per šias gyvenvietes: Vulka Korčovska, Burvinas ir Vulka Plebanska.
Stonewall riaušės
Stonewall riaušės – masiniai mitingai, vykę 1969 m. birželio 28 d. Stonewall užeigoje, Niujorke. Tai buvo pirmas kartas JAV istorijoje, kai homoseksualai ir kiti LGBT bendruomenės atstovai pasipriešino valdžios vykdomam seksualinių mažumų persekiojimui. Šis įvykis laikomas kovos už seksualinių mažumų teises pradžia.
5-ajame ir 6-ajame dešimtmetyje JAV buvo vos keletas vietų, kuriose homoseksualai būdavo laukiami. Daugiausia tai buvo barai. Stonewall užeiga tuo metu priklausė mafijai. 6-ajame dešimtmetyje policijos reidai gėjų baruose buvo įprastas reiškinys, tačiau 1969 m. berželio 28-osios rytą pareigūnai nebegalėjo suvaldyti maištaujančios minios, ir kilo riaušės. Kitą naktį protestai pasikartojo. Per keletą savaičių aplinkinio rajono gyventojai susibūrė į aktyvistų grupes. Jų tikslas – įkurti vietas, kur gėjai ir lesbietės galėtų būti atviri dėl savo seksualinės orientacijos be baimės būti areštuotiems.
Kaip teigia istorikai, iki riaušių homoseksualai buvo nematomi, ignoruojami. Po Stonewall įvykių visuomenės požiūris į seksualines mažumas pradėjo sparčiai keistis. Per keletą metų JAV ir visame pasaulyje įkurta daug organizacijų, kovojančių už homoseksualų teises. 1970 m. birželio 28 d. Los Andžele, Čikagoje ir Niujorke įvyko pirmosios homoseksualų eitynės, skirtos paminėti Stonewall įvykių metinėms. Šiais laikais gėjų eitynės kasmet organizuojamos birželio pabaigoje įvairiose pasaulio vietose.
Airaratas
Airaratas (, dar žinomas kaip Araksena) – istorinis Senovės Armėnijos regionas, esantis dab. Armėnijos vakarinėje dalyje, dalyje Turkijos ir Azerbaidžane (Nachičevanas).
Geografija
Airaratas apėmė dideles teritorijas, kur dabar yra rytinė Armėnija (Ararato, Aragacotno, Armaviro, Kotaiko sritys, dalis Širako srities), įskaitant jos sostinę Jerevaną, Azerbaidžanas (Nachičevanė) ir šiaurės rytinė Turkija (Karso provincija).
Kraštas yra aukštai kalnuose ir pasižymėjo sudėtingu reljefu su lygumomis (didžiausia – Ararato lyguma), plynaukštėmis (Širako plynaukštė) bei kalnų grandinėmis. Čia tekėjo Araksas bei jo intakai (Achurjanas, Razdanas, Arpa, Koturas), kurio baseino aukštupys ir vidurupis praktiškai sutapo su istoriniu Airaratu. Reljefe išsiskyrė Ararato kalnas.
Teritoriją supo kalnų sistemos, kurios skyrė nuo kaimyninių regionų: Gugarko (šiaurėje), Siuniko (rytuose), Vaspurakano (pietryčiuose), Tarono (pietvakariuose), Aukštutinės Armėnijos (vakaruose) ir Taiko (šiaurės vakaruose).
Istorija
Airaratas buvo pagrindinis armėnų gyvenamas regionas, kurio pavadinimas greičiausiai kilo nuo senesnių jo gyventojų urartų. Protoarmėnai į regioną atsikėlė maždaug VI a. pr. m. e. ar anksčiau. 189 m. pr. m. e. iš čia jie sukūrė Armėnijos karalystę, kuri ilgainiui išsiplėtė į kitus regionus.
Armėnų valstybingumo laikais regione buvo praktiškai visos istorinės Armėnijos karalystės sostinės: Armaviras (IV a. pr. m. e.), Artašatas (nuo 188 m. pr. m. e.) ir Vaharšapatas (nuo II a. pr. m. e.). Tik Tigranakertas buvo Agdzniko provincijoje. Tai buvo tiesiogiai valdančiosios dinastijos paveldima valda.
IV a. panaikinus Armėnijos karalystę, Airaratas atsidūrė tiesioginėje Sasanidų Persijos valdžioje. Nuo VII a. regioną kontroliavo Kalifatas. 653–884 m. čia egzistavo autonomiškas Armėnijos emyratas.
1828 m. armėniškas Airarato dalis iš Safavidų perėmė Rusijos imperija, kuri čia įkūrė Armėnijos sritį (vėliau – Jerevano gubernija). Krikščioniškos Rusijos globa iš dalies sumažino armėnų tautos nykimą. Tuo pat metu (XIX a. pab.- XX a. pr.) Osmanų imperijai likusiame Airarate įvyko masinės armėnų žudynės, kurių metu armėnų populiacija labai stipriai sumažėjo ar visai išnyko dėl tiesioginio naikinimo ar masinės emigracijos.
Dvikvėpės žuvys
Dvikvėpės žuvys (Dipnoi) – mėsingapelekių žuvų poklasis. Jos geba kvėpuoti ir po vandeniu, ir ore.
Elgesys
Afrikos ir Pietų Amerikos dvikvėpės žuvys prisitaikiusios išgyventi vasarą išdžiūvančiuose vandens telkiniuose. Jos įsirausia į dumblą, metabolizmas sulėtėja iki 60 kartų, azotinės atliekos šalinamos ne amoniako, kaip įprastai, o mažiau nuodingo šlapalo pavidalu.
Lietuvos mokinių chemijos olimpiada
Lietuvos mokinių chemijos olimpiada (LitChO) – nuo 1962 m. rengiamos Lietuvos chemijos olimpiados.
Turai
Chemijos olimpiados sudarytos iš penkių turų:
Nuotolinė Lietuvos chemijos olimpiada
Nuotolinė Lietuvos chemijos olimpiada (NLitChO) - nuo 2003 m. organizuojama chemijos olimpiada, vykdoma nuotoliniu būdu. Olimpiadoje gerai pasirodę moksleiviai siunčiami į respublikinę chemijos olimpiadą. Olimpiadą koordinuoja Bernardas Morkūnas.
Deltuvos pagrindinė mokykla
Ukmergės rajono Deltuvos pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Ukmergės raj., Deltuvoje, Vytauto g. 36, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190343829. Steigėjas Ukmergės rajono savivaldybės taryba. Filialas: Ukmergės rajono Deltuvos pagrindinės mokyklos Atkočių pradinio ugdymo skyrius.
miniatiūra|250px|left|Renovuota mokykla
Istorija
1957–2001 m. buvo vidurinė mokykla.
2014 m. Deltuvos mokyklai priklausė Jakutiškių skyrius.
Pirsagatas
Pirsagatas  – upė rytų Azerbaidžane, Šemachos ir Širvano rajonuose. Prasideda Didžiojo Kaukazo kalnų pietiniame šlaite, teka į pietryčius Širvano lyguma. Kaspijos jūrą pasiekia tik poplūdžių metu.
Upė maitinasi daugiausia gruntiniais vandenimis. Rugpjūčio mėnesį paprastai išdžiūsta. Pirsagato vanduo naudojamas drėkinimui.
Tafonomija
Tafonomija ( 'kapas' + 'dėsnis') – mokslas, paleontologijos skyrius, nagrinėjantis fosilijų susidarymo iš organizmų kūnų ir liekanų sąlygas.
Tafonomija studijuoja visas šios proceso stadijas:
Tafonomistai tyrinėja tokius reiškinius kaip kūnų ir liekanų irimas, diagenezė, paviršių apaugimas sklerobiontais ir jų sukeliama bioerozija. Sklerobiontai yra organizmai, kurie gyvena ant kietų paviršių, pvz., kriauklių ar uolų.
Tafonominiai tyrimai svarbūs atkuriant paleobiocenozes, senovinių organizmų egzistavimo ir nuosėdų kaupimosi fosilijų radimo vietose sąlygas. Tafonomijos duomenys svarbūs aiškinantis geologinių metraščio nepilnumo priežastis.
Tafonomiją kaip mokslinę discipliną 1940-1957 m. sukūrė paleontologas Ivanas Jefremovas. TSRS MA Mongolijos paleontologinės ekspedicijos (1946-1949 m.), kuriai vadovavo J. Orlovas ir I. Jefremovas, parodė šios tada naujos paleontologijos srities vaisingumą.
1515 m.
1515 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Lietuvos vėliavos diena
170px|thumb|Iškilmingas vėliavos pakėlimas Gedimino pilyje Lietuvos vėliavos diena – atmintina diena, pažymima sausio 1 d. Šią dieną keliama Valstybės vėliava prie valstybės ir savivaldybių institucijų bei įstaigų.
Prisimenant ir pagerbiant savanorių žygdarbį, Lietuvai atgavus nepriklausomybę, kiekvienais metais, sausio 1 d., minint Lietuvos vėliavos dieną, Gedimino kalno bokšte rengiama iškilminga vėliavos pakeitimo ceremonija. Pagal tradiciją senoji vėliava kasmet perduodama saugoti vienai iš Lietuvos mokyklų, pasižymėjusių ugdant pilietiškumą, puoselėjant istorinę atmintį.
Istorija
Kaip laisvos Lietuvos ženklas, pirmą kartą Lietuvos trispalvė Gedimino pilies bokšte suplevėsavo 1919 metų sausio 1 d. Tąkart ją iškėlė Lietuvos savanorių grupė, vadovaujama Vilniaus miesto komendanto, pirmojo LK savanorio Kazio Škirpos. Pakelta vėliava buvo palydėta šūviais, po to savanoriai sugiedojo Lietuvos himną. K. Škirpos vadovaujamą būrį sudarė du karo valdininkai Jonas Nistelis bei Petras Gužas ir kareiviai: Albinas Rauba, Romualdas Marcalis, Pranas Plauska, Jonas Norvila, Mikas Slyvauskas, Vincas Steponavičius ir Stasys Butkus. Deja, pirmą kartą iškelta Lietuvos trispalvė plevėsavo neilgai. 1919 m. sausio 6 d. Vilnių užėmę bolševikai nuo trispalvės nuplėšė geltoną ir žalią spalvas, palikę tik raudoną.
Antrą kartą Lietuvos trispalvė suplevėsavo 1920 m. rugpjūčio 26 d., kai į Vilnių sugrįžo Lietuvos kariuomenė. Tačiau tų pačių metų spalio 9 d. Vilnių užgrobė lenkų „želigovskininkai“ ir lietuviška trispalvė vėl buvo nuplėšta.
Trečią kartą Lietuvos trispalvė iškelta virš Gedimino bokšto 1939 spalio 29 d., Lietuvai atgavus Vilnių. Pirmajam Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino pėstininkų pulkui buvo suteikta didžiulė garbė – Gedimino pilies bokšte iškelti Lietuvos vėliavą. Varpai skambėjo tol, kol šaudė patrankos. Po vėliavos pagerbimo, garbės kuopa, palikusi prie vėliavos garbės sargybą, nulipo nuo kalno į Katedros aikštę ir atstojo į bendrą rikiuotę. I pėstininkų Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino pulko vadas pulkininkas Leonas Gustaitis Vilniaus rinktinės vadui atraportavo: „Pakėliau vėliavą Gedimino kalne, pastačiau garbės sargybą ir pabrėžiau, kad kol Gedimino pulkas yra Vilniuje, tol Trispalvė vėliava čia laisvai plevėsuos“. Tačiau ir tuomet vėliava neilgai plevėsavo. Prasidėjo gūdūs sovietmečio metai be Lietuvos trispalvės.
Ketvirtą kartą Lietuvos trispalvę virš Gedimino bokšto iškėlė sukilę lietuviai kariai 1941 birželio 23 dienos popietę.
Penktą kartą vėliavą Gedimino kalno pilies bokšte 1944 m. balandžio 5 d. iškėlė Lietuvos vietinės rinktinės 306-ojo bataliono kariai savanoriai, vadovaujami pulkininko leitenanto P. Grebliausko (1944 m. vasario 16 d. Lietuvos vietinės rinktinės vadas generolas leitenantas P. Plechavičius Lietuvos žmones informavo apie lietuviško kovinio junginio formavimą iš lietuvių-savanorių, pavadintą Lietuvos vietine rinktine. 1944 m. kovo 20 d. buvo suformuota Lietuvos vietinė rinktinė iš 19500 karių savanorių ir 2000 kariūnų iš karo mokyklos Marijampolėje). Lietuvos vietinės rinktinės iškelta trispalvė plevėsavo iki 1944 m. gegužės 15 d.
šeštą kartą Lietuvos trispalvė virš Gedimino bokšto iškelta tik 1988 m. spalio 7 d. ir nuo to laiko tebeplevėsuoja iki šiol.
2017 m. sausio 1 d. pirmą kartą šios datos istorijoje ceremonija vyko Katedros aikštėje, Gedimino paminklo papėdėje. Tai siejama su Gedimino kalno uždarymu lankytojams dėl pavojingų šlaito nuošliaužų. Trispalvę pilies bokšte iškėlė tik keletas Garbės sargybos kuopos karių.
Užkalnis
Užkalnis – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, kairiajame Akmenyno upelio krante, 1 km į pietus nuo Varsėdžių.
Aruakai
Aruakai (arhuacos), dar žinomi kaip ikai (Ijka) arba bintukai – indėnų tauta, gyvenanti šiaurės Kolumbijoje, Siera Nevada de Santa Martos masyvo viduryje. Kalba čibčų kalbų šeimos kalba ir laikomi Taironos kultūros ainiais.