cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lutovnia (upė)
Lutovnia  – upė šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Hainuvkos apskrityje. Kairysis Narevkos upės intakas. Upė teka per Belovežo nacionalinį parką. Upės vidutinis gylis 1,5 m, plotis vietomis siekia 100 metrų. Į upę įteka Dubinkos ir Krynicos upės. Vienu ar kitu laikotarpiu upė buvo užrašoma ir kaip Łętownia, Lętownia, Łotownia, Łutownica, Latownica, Lutownia ir Szczekotówka.
Tačanovskio kragas
Aprašymas
Paukštis užauga iki 35 cm, turi tamsiai pilką karūną, kuri tęsiasi per pakaušį iki juodos nugaros. Prie veido apačios turi baltos spalvos plunksnas, kaklas ir apatinė kūno dalis – taip pat šviesi. Paukščio akys šviesiai raudonos. Suaugusiųjų galvos pusėje yra sidabrinės pilkos plunksnos, kurių neturi jaunikliai.
Sapatos pelkė
thumb|right|250px|Sapatos pelkė iš kosmoso Sapatos pelkė − pelkė Kuboje, Matansaso provincijoje; 150 km į pietryčius nuo Havanos.
Tai didžiausia (plotas 4354,3 km²) ir geriausiai išsilaikiusi pelkė Karibų jūros salose. Septyniasdešimt procentų jos teritorijos įeina į nacionalinį parką ir UNESCO biosferos draustinį.
30 m.
30 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Josh Smith
Josh Smith (g. 1985 m. gruodžio 5 d. Koledž Parkas, Džordžija) – JAV krepšininkas žaidžiantis NBA Hiustono „Rockets“ komandoje.
Dėl sugebėjimo savo galingą šuolį išnaudoti ne tik taškų rinkimui, bet ir varžovų metimų blokavimui bei kovai dėl atkovotų kamuolių, taip pat dėl rezultatyvių perdavimų komandos draugams, vadinamas universaliausiu žaidėju lygoje.
Algimantas Kačiuška
Algimantas Kačiuška (g. 1954 m. lapkričio 6 d. Stungiuose, Joniškio raj.) – Lietuvos ir Šiaulių miesto ūkio, politinis bei visuomenės veikėjas.
Josh Smith
Jau pirmąjį savo sezoną NBA lygoje Smithas laimėjo visų žvaigždžių savaitgalio dėjimų konkursą, taip pat dalyvavo Naujokų – Antramečių mače. Po sezono buvo išrinktas į lygos naujokų antrąją komandą. 2007 m. kovo 3 d. Joshas Smithas jau buvo blokavęs daugiau negu 500 varžovų metimų ir tapo jaunausiu visų laikų NBA žaidėju, peržengusių šią ribą. 2007–2008 metų sezone Atlantos „Hawks“ pagaliau vėl pateko į atkrintamąsias varžybas, kur ji nebuvo nuo 1998–1999 metų sezono.
2013 m. liepos 10 dieną puolėjas pasirašė 4 metų 54 mln. JAV dolerių vertės kontraktą su Detroito „Pistons“ klubu. 2014 m. persikėlė į Hiustono „Rockets“ klubą.
Algimantas Kačiuška
Žmona Genovaitė Kačiuškienė.
Biografija
1962–1966 m. mokėsi Stungių pradinėje mokykloje, 1966–1973 m. – Žagarės vidurinėje mokykloje, 1973–1978 m. studijavo psichologiją Vilniaus universitete.
1978–1982 m. Šalčininkų rajono švietimo skyriaus metodininkas, 1982–1986 m. gamybinio susivienijimo „Elnias“ (Šiauliai) gamybinio mokymo meistras, 1986–1990 m. susivienijimo mokymo kombinato/kursų direktorius, 1990–1994 m. AB „Elnias“ psichologas, 1994–1997 m. administracijos vadovo padėjėjas, 1997–1998 m. generalinio direktoriaus pavaduotojas, generalinis direktorius. Nuo 1998 m. liepos mėn. iki 2001 m. - UAB „Batuva“ direktorius; nuo 2001 m., pakeitus įmonės pavadinimą, iki 2018 m. liepos mėn. – UAB „TDL oda“ direktorius.
1990–2001 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys (1990–1992 m. šios partijos respublikinės tarybos narys), nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šiaulių skyriaus narys, Šiaulių skyriaus tarybos narys, 1996–1997 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys.
1980–2001 m. Lietuvos šaškių federacijos (LŠF) Kompozicijos komisijos pirmininkas, 2001–2010 m. ir vėl nuo 2018 m. lapkričio mėn. – Lietuvos šaškių kompozicijos mėgėjų sąjungos (LŠKMS) prezidentas. Nacionalinis šaškių kompozicijos didmeistris (2016 m.), daugkartinis Lietuvos šaškių kompozicijų sudarymo čempionas, aukščiausias sporto pasiekimas – 8-oji vieta pasaulio čempionate (2006 m.). 2014 m. rugsėjo mėn. suteiktas LŠKMS Garbės prezidento vardas.
Daug metų buvo Lietuvos šaškių federacijos Vykdomojo komiteto (LŠF VK) nariu, 2016-2021 m. - LŠF Etikos ir ginčų komisijos pirmininkas, nuo 2021 m. spalio mėn. - vėl LŠF VK narys.
Knygos "Šaškių kompozicija Lietuvoje" (2022 m.) autorius, 1991-2016 m. leido tęstinį, neperiodinį leidinį "Šaškių kaleidoskopas" (išleista 19 numerių).
Lietuvos genealogijos ir heraldikos draugijos (LGHD) tarybos narys, Šv. Adalberto - Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės - Riterių ordino narys (riteris), Lietuvių kalbos draugijos (LKD) ir asociacijos "Baltų centras" narys.
Taip pat domisi ir rašo Kuršo ir Žiemgalos hercogystės (kunigaikštystės), Žagarės miesto istorijos bei bobslėjaus ir skeletono sporto šakų temomis.
Palomaro atlasas
Palomaro atlasas (sutrumpintai vadinamas POSS) – fotografinis dangaus atlasas. Jis buvo parengtas (1954–1958) m. Atlasas apima visą dangaus šiaurės hemisferą ir pietų hemisferos dalį iki –33° deklinacijos. Nuotraukos buvo daromos Maunt Palomaro observatorijoje.
Atlasas yra sudarytas iš 935 nuotraukų. Kiekviena nuotrauka užima 6°×6° plotą fotojuostoje. Tuo pačiu teleskopu 1989–1999 m. buvo padarytos nuotraukos naujai atlaso leidimui POSS II trijose spalvose – mėlynuose, raudonuose ir infraraudonuose spinduliuose iki 22-ojo ryškio. Nuotraukos platinamos skaitmenine DVD forma. Nuotraukose yra apie 2 mlrd. žvaigždžių, 50 mln. galaktikų ir kvazarų.
Raketa oras-oras
thumb|JAV [[F-15 Eagle|McDonnell Douglas F-15Es Eagle naikintuvas paleidžia AIM-7F Sparrow raketą.]] Raketa „oras–oras“ (, AAM) – raketa skirta naikinti oro taikinius, ją iššaunant iš kito orlaivio. Jos būna varomos dažniausiai kieto kuro, bet kartais ir skysto kuro reaktyviniais varikliais.
Halžė
Halžė – gyvenvietė vakarų Čekijoje, prie Tachovo miesto, už kelių kilometrų nuo Marianske Laznių. Vakaruose plyti Čekijos miškas. Yra bažnyčia.
Pžedzielna (upė)
Pžedzielna  – upė šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Hainuvkos apskrityje. Kairysis Narevkos upės intakas. Upė teka per Belovežo nacionalinį parką. Virš upelio pastatyti du tiltai.
Vizgynė
Vizgynė – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 12 km nuo Juodupės.
Neapolio geltonis
Neapolio geltonis – švelniai geltonas švino/arseno pigmentas (švino antimonitas), kilęs iš Neapolio. Spalva primena ochrą, tačiau turi didelę dengiamąją gebą, yra švaresnė. Nuodingas, dėl to naudojamas labai ribotai. Būtent dėl šio pigmento toksiškumo geltoni dažai neretai laikomi nuodingais.
Šiaurės Makedonija Eurovizijoje
thumb||right|200px|[[Toše Proeski 2004 m.]] thumb||right|200px|[[Karolina Gočeva 2007 m.]] thumb||right|200px|[[Tamara Todevska|Tamara, Vrčak ir Adrian 2008 m.]] thumb||right|200px|[[Next Time 2009 m.]] thumb||right|200px|[[Vlatko Ilievski 2011 m.]] thumb|right|200px|[[Esma Redžepova|Esma ir Lozano 2013 m.]] thumb|right|200px|[[Tijana Dapčevič 2014 m.]]
Lomami
Lomami  – upė Kongo Demokratinėje Respublikoje; Kongo kairysis intakas. Prasideda ir prateka Katangos plynaukšte. Teka į šiaurę lygiagrečiai su Kongu, aukštupyje slenkstėta. Žemupyje teka Kongo baseinu, vaga vingiuota. Įteka į Kongą ties Isangiu.
Upė vandeningiausia tampa vasaros liūčių laikotarpiu (rugsėjo-balandžio mėnesiais). Laivuojama 330 km nuo žiočių ruože. Prie Lomami įsikūrę miestai: Lubao, Tšofa, Kombė, Bolatis, Opala, Irema.
Pisio kalnas
Pisio kalnas  – užgesęs ugnikalnis Argentinoje (ant La Riochos ir Katamarkos prov. ribos), Andų kalnuose. Aukštis 6882 m (kitais duomenimis 6795 m) – tai trečiasis pagal aukštį kalnas pietų pusrutulyje. Viršukalnė padengta sniegu. Iš vakarų prieina Atakamos dykuma.
Šiaurės Makedonija Eurovizijoje
Šiaurės Makedonija anksčiau Eurovizijos konkurse dalyvavo kaip buvusios Jugoslavijos Respublikos dalis. Šalis Eurovizijoje oficialiai debiutavo 1998 metais. Tačiau šalyje jau dėjo pastangas patekti į konkursą prieš dvejus metus, kai atrankos ture, pirmoji šalies atstovė Kaliopi atliko „Samo ti“ (Само ти), kuriai nepavyko gauti teisės dalyvauti Eurovizijos finale.
Pisio kalnas
Į Pisio kalną pirmieji įkopė lenkų alpinistai Jan Szczepanski ir Stefan Osiecki 1937 m. vasario 7 d.
Šiaurės Makedonija Eurovizijoje
Šalies geriausias rezultatas yra 2006 metų Elenos Risteskos daina „Ninanajna“ (Нинанајна), kurią atliko Atėnuose, Graikijoje. Finale atlikėja užėmė dvyliktą vietą.
Makedonijos radijas ir televizija (MRT), kuris transliuoja renginį, naudojasi Skopje Fest festivaliu pasirinkti dainas Eurovizijai, nors ji padarė keletą nacionalinio finalo formato pakeitimų, todėl 2004, 2005, 2006, 2007 ir 2012 m. nacionaliniai finalai buvo organizuojami ne per Skopjė festivalį.
Užuguosčio apylinkė
Užuguosčio apylinkė (arba Užuguosčių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos pietuose.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Aukštadvario valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Jiezno rajonui. 1954 m. prijungtos Vaitkūnų apylinkė ir Intuponių apylinkė. 1963 m. sausio 12 d. Užuguosčio apylinkė prijungta prie Lielionių apylinkės.
Kao
Kao  – vulkaninė sala Tongoje, Ha'apai salyne, 5 km į šiaurės rytus nuo Tofua salos, 160 km į šiaurę nuo Tongatapu. Ugnikalnis kūgiškas, simetriškas, viršūnės ir jūros santykis 35°. Aukštis 1030 m. Tai aukščiausia šalies vieta. Krateryje telkšo nedidelis gėlo vandens ežerėlis. Salos plotas 11,6 km². Kao salą 1774 m. atrado Džeimsas Kukas.
Benediktas Juodka
Benediktas Juodka (g. 1943 m. sausio 13 d. Utenoje) – Lietuvos biochemikas, Vilniaus universiteto (VU) rektorius, politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1949–1960 m. mokėsi Gargždų vidurinėje mokykloje. 1965 m. Maskvos Lomonosovo universiteto Chemijos fakultete baigė chemijos studijas. 1968 m. chemijos mokslų kandidatas. 1968–1969 m. VU Biochemijos, biofizikos ir genetikos katedros asistentas, 1969–1971 m. vyr. dėstytojas. 1971–2002 m. VU Biochemijos ir biofizikos katedros vedėjas. 1973 m. 2 mėn. stažavosi Čekoslovakijos MA Organinės chemijos ir biochemijos institute, 1974–1975 m. 10 mėn. stažuotė Šiaurės vakarų ir Ilinojaus universitetuose (JAV). 1981 m. chemijos mokslų daktaras. Nuo 1982 m. profesorius. 1985 m. ir 1987 m. vizituojantis profesorius Debreceno universitete (Vengrija); 1989 m., 1992 m., 1995 m. ir 1997 m. vizituojantis profesorius Frankfurto universitete (Vokietija). 1991 m. (6 mėn.), 1993 m. (2 mėn.), 1995 m. (2 mėn.), 1997 (3 mėn.), 2000 m. (3 mėn.) dirbo mokslinį darbą Vokietijos vėžio tyrimo centre Heidelberge (Vokietija). 1991–2001 m. VU mokslo reikalų prorektorius, 2001–2002 m. laikinai einantis VU rektoriaus pareigas, 2002–2012 m. VU rektorius.
Skaitė paskaitas ir dalyvavo tarptautinėse konferencijose Austrijos, Belgijos, Danijos, Estijos, Čekijos, Čilės, Ispanijos, Italijos, Japonijos, JAV, Kuveito, Latvijos, Lenkijos, Prancūzijos, Rusijos, Suomijos, Švedijos, Vengrijos, Vokietijos ir kitų šalių universitetuose bei mokslo centruose. Paruošti ir skaitomi arba skaityti šie teoriniai kursai: bioorganinė chemija, biochemija, molekulinė biologija, nukleorūgščių chemija ir biochemija.
Nuo 1987 m. Lietuvos MA narys korespondentas, 1990 m. tikrasis narys (akademikas), 1992–2003 m. LMA prezidentas. Nuo 1994 m. Latvijos MA užsienio narys. 1994 m. Europos mokslo ir meno akademijos narys (Zalcburgas). 1999–2001 m. Pasaulio mokslo ir technologijų etikos komiteto vicepirmininkas. 2002 m. Europos menų, gamtos ir humanitarinių mokslų akademijos (Paryžius) tituluotas narys. 2002 m. Italijos mokslų akademijos užsienio narys.
2012–2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo narys (išrinktas pagal LSDP sąrašą). Nuo 2017 m. Lietuvos darbdavių konfederacijos prezidentas.
Mokslinių interesų sritys
Kovalentiniai nukleorūgščių ir baltymų kompleksai bei jų cheminis modeliavimas; Transportinių ribonukleorūgščių pirmtakų brendimo mechanizmo tyrimas; Fotodinaminės onkoterapijos biocheminiai mechanizmai.
Įvertinimas
thumb|240px|Rektorius B. Juodka (centre) priima studentų priesaiką, 2009-09-01
Tauzai
Tauzai – kaimas pietvakarinėje Skuodo rajono savivaldybės dalyje, abipus kelio, kairiajame Bartuvos krante.
Istorija
XX a. pradžioje kaime buvo apie 10, o 1923 m. – 22 sodybos, išsimėčiusios abipus gatvės. Lietuvos žemės reformos metu jos išskirstytos į vienkieminius ūkius. Senoje vietoje likusios sodybos išlaikė gatvinio kaimo planinę struktūrą ir senuosius, XVIII–XIX a. statinius. 1971 m. gatvinio kaimo dalis su K. Galdiko, S. Galdikienės, J. Serapino, J. Kažio, O. Paulauskienės etninės architektūros sodybomis buvo įrašyta į vietinės reikšmės architektūros paminklų sąrašą.
Užusienis (Biržai)
Užusienis – buvęs viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, 11 km į rytus nuo Biržų, Biržų girios vakariniame pakraštyje, prie Būginių.
Bulgarijos futbolo varžybos 1937 m.
Bulgarijos futbolo varžybos 1937 m.
1937 m.
Žaidė 14 komandų-apygardų nugalėtojų.
Jon Ola Sand
180px|thumb|Jonas Olas Sandas [[Vaikų Eurovizijos dainų konkursas 2018|2018 m. vaikų Eurovizijos metu Minske]]
Jonas Olas Sandas (Jon Ola Sand) – Norvegijos televizijos žurnalistas ir prodiuseris, kuris dirba Norvegijos visuomeniniam transliuotojui Norsk Rikskringkasting (NRK). 2010–2020 m. buvo Eurovizijos vykdančiuoju vadovu.
Eišeriškės
Eišeriškės – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Rūtelės valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 33 km į šiaurę nuo Suvalkų ir 141 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Jon Ola Sand
J. O. Sandas yra Tarptautinės televizijos menų ir mokslų akademijos narys. J. O. Sandas prodiusavo ir režisavo tokias laidas, kaip Nobelio taikos premijos koncertai, Norvegijos kino apdovanojimai ir Norvegijos nacionalinės atrankos Melodi Grand Prix į „Eurovizijos“ dainų konkursą.
Eišeriškės
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 67 žmonės, iš kurių 51 lenkas, 7 vokiečiai ir 9 lietuviai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Jon Ola Sand
Eurovizijos dainų konkursas
2010 m. lapkričio 26 d., atsistatydinus Svante Stockselius, J. O. Sandas buvo paskirtas Eurovizijos vykdančiuoju vadovu.
Sando kadencija baigėsi 2020 m. gegužės 17 d. – jį pareigose pakeitė švedas Martin Österdahl.
Antanas Simonas Pilypaitis
Antanas Simonas Pilypaitis (1932 m. sausio 31 d. Šiaudinėje, Šakių raj. – 2000 m. spalio 21 d. Vilniuje) – architektas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1949–1955 m. studijavo Kauno politechnikos institute. 1961–1964 m. Lietuvos statybos ir architektūros mokslinio tiriamojo instituto aspirantas.
1954–1956 m. Kauno miesto architektūros paminklų apsaugos inspekcijos architektas. 1956 m. SSKP narys. 1956–1961 m. Statybos ir architektūros reikalų komiteto Lietuvos architektūros paminklų valstybinės inspekcijos viršininkas. 1964–1966 m. Specialiųjų mokslinių restauracinių gamybinių dirbtuvių vyr. mokslinis bedradarbis, vyr. architektas. 1970–2000 m. Paminklų restauravimo instituto, AB „Paminklų restauravimo institutas“ projektų vyr. architektas, vyr. specialistas, Metodikos skyriaus viršininkas ir vyr. architektas, pirmasis direktoriaus pavaduotojas ir vyr. architektas.
1966–1970 m. Kauno politechnikos instituto dėstytojas. 1970–1997 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto Urbanistikos katedros docentas. Be to, 1995–1997 m. dėstė Vilniaus universiteto Naujosios istorijos katedroje.
1969–1974 m. Architektų sąjungos valdybos sekretorius. 1982 m. Lietuvos SSR nusipelnęs architektas. 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys. 1997 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys. 2000 m. apdovanotas Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino V laipsnio ordinu (Riterio kryžius). LR valstybinės paminklosaugos komisijos narys, įvairių mokslinių ir metodinių tarybų narys.
Darbai
Parengti Skuodo (1972 m.), Vilniaus (1975 m.), Trakų (1973 ir 1984 m.), Klaipėdos, Telšių senamiesčių regeneracijos projektai (su bendrautoriais). Daugelio Vilniaus senamiesčio kvartalų, pavienių vertingų pastatų regeneracijos projektų autorius.
Parašė knygas „Kauno rotušė“ (1961 m.), „Lietuvos architektūros istorija nuo seniausių laikų iki XVII a. vidurio“ (1987 m.), „Lietuvos banko rūmai“ (1995 m.) Paskelbė apie 40 straipsnių senamiesčio atnaujinimo, architektūrinio kraštovaizdžio apsaugos klausimais.
Indigas
Indigas – mėlynai violetinis pigmentas, mėlynos spalvos atspalvis.
Gamintas iš kai kurių augalų (daugiausiai Indigofera tinctoria) Indijoje. Buvo labai paplitęs viduramžiais (tuo metu indigo dažai buvo viena iš pačių brangiausių prekių, kartais brangesnė už auksą).
1880 vokiečių chemikas Johann Friedrich Wilhelm Adolf von Baeyer sukūrė sintetinį indigą, tapusį vienu iš pirmųjų pramoniniu būdu gamintų anilininių dažų.
Atspalviai:
Klaišiai (reikšmės)
Klaišiais vadinami kaimai:
UEFA čempionų taurė 1970–1971 m.
thumb|right|250px|Amsterdamo „Ajax“ – Atėnų „Panathīnaïkós“, finalas UEFA čempionų taurė 1970–1971 m. – 16-asis UEFA čempionų taurės turnyras, prasidėjęs 1970 m. rudenį. Jį pirmąkart laimėjo klubas, 1971 m. birželio 2 d. finale laimėjęs prieš.
Jemenas
Jemeno valstybės pavadinimas siejamas su semitiška šaknimi ymnt, reiškiančia pietus, dešinę pusę.
Istorija
thumb|left|Senojo Jemeno valstybės Tarp 2200 m. pr. m. e. iki VI a., Senovės Jemenas buvo Saabos, Asvano, Maino, Katabano, Hadramauto, Himjaro ir kitų karalysčių dalis, kontroliavusi pelningą prieskonių prekybą. Senovės Romoje dėl vertingo prieskonių verslo Jemenas buvo žinomas kaip Arabia Felix („Laimingoji Arabija“). Romos imperatorius Augustas kraštą bandė aneksuoti, bet planai žlugo.
Pirmą kartą III a. ir antrą kartą VII a. daug saabajiečių ir himjariečių migravo iš Jemeno į Šiaurės Afriką ir šiaurinę Arabijos pusiasalio dalį, po Maribo užtvankos (sadd Ma’rib) sugriovimo.
VII a. islamo Kalifatas pradėjo didesnę krašto kontrolę, šalyje paplito islamas, arabų kalba. Silpstant paskutinei dinastijai Abasidams, Jemene įsitvirtino vietinės islamiškosios dinastijos.
Nuo IX a. musulmoniškas Jemenas visą laiką buvo padalintas į dvi istorines dalis: kalnuotą Aukštutinį Jemeną ir derlingą Žemutinį Jemeną, prisišliejusiį prie jūros. Aukštutiniame Jemene įsitvirtino teokratinė valstybė Zaidi imamatas, valdoma imamų Rasidų dinastijos. Imamatas valdė iš Sadaho tvirtovės.
Tuo pat metu Žemutinį Jemeną valdė įvairios vietinės ir užsienio (dažniausiai Egipto) dinastijos, priklausančios sunitų arba izmailitų atšakoms: Nadžahidai, Sulaihidai, Ajubidai, Rasulidai, Tahiridai ir kt. XVI a. įsitvirtino Osmanai, kurie bandė pajungti Imamatą, bet XVI a. pabaigoje buvo išvyti iš šalies. XVII–XVIII a. beveik visą Jemeną kontroliavo imamų Kasimidų dinastija.
Imamatui silpstant, 1839 m. Britanija okupavo Adeną ir tų pačių metų rugsėjo mėnesį paskelbė jį savo kolonija. Britai taip pat okupavo ir aplink Adeną esančias teritorijas kurios administruotos kaip Adeno Protektoratas. Tuo pat metu Osmanai atnaujino savo ekspansiją Jemene ir per XIX a. užkariavo šiaurinę Jemeno dalį. Taip Jemenas buvo padalintas į Pietų ir Šiaurės dalis.
1918 m. Šiaurės Jemenas tapo nepriklausomas nuo Osmanų imperijos kaip Jemeno Karalystė, o 1962 m. tapo Jemeno Arabų Respublika. Šalyje panaikinta monarchija ir imamų valdžia. 1967 m. britai pasitraukė iš Pietų Jemeno: ten susikūrė nepriklausoma Pietų Jemeno Liaudies Respublika.
1990 m. gegužės 22 d. 2 šalys susijungė į Jemeno Respubliką. Naujoji valstybė Persijos įlankos kare rėmė Iraką ir susilaukė bausmės: Saudo Arabija ir Kuveitas ištrėmė daug jemeniečių darbininkų. Šalies ekonomikai buvo suduotas smūgis, nedarbas sudarė daugiau kaip 30 %.1994 m. Jemene kilo pilietinis karas tarp Jemeno ir nuo jo atskilusios Jemeno Demokratinės Respublikos.
2012 m. revoliucijos metu ilgametis šalies prezidentas Ali Abdula Salehas atsistatydino iš pareigų. Jis perleido postą Abdrabu Mansurui Hadžiui, kurio siekiai įvesti socialines ir ekonomines reformas sulaukė didelio pasipriešinimo. Sukilę hučiai kartu su Saleho šalininkais 2014 m. užėmė Saną, kilo pilietinis karas, tebesitęsiantis ir 2022 m.
2015 m. Saudo Arabijos vedama tarptautinė koalicija įsikišo į konfliktą prezidento Hadžio pusėje, pastarajam kaltinant Iraną tiekiant paramą hučiams. Dėl karo, uostų blokados šalyje kilo humanitarinė krizė. Pasak JT, 2017 m. viduryje daugiau nei 10 mln. žmonių (iš daugiau nei 27 mln. Jemeno gyventojų) reikėjo skubios pagalbos.
Politinė sistema
Jemenas yra prezidentinė respublika. Pagal šalies konstituciją valdžią dalijasi išrinktas prezidentas, 301 narių parlamentas ir 111 narių taryba.
Konstitucija taip pat teigia, kad prezidentu išrenkamas daugiausiai balsų surinkęs kandidatas. Kandidatų rinkimuose turi būti mažiausiai du, o kiekvienas jų turi gauti mažiausiai 15 parlamento narių paramą. Tuo tarpu šalies ministrą pirmininką, kuris turi gauti 2/3 parlamento narių paramą, deleguoja prezidentas. Pagal konstituciją šalies prezidento kadencija trunka septynerius metus, parlamento – šešerius. Balsavimo teisę šalyje turi visi piliečiai vyresni nei 18 metų.
Ali Abdullah Saleh buvo pirmasis Jemeno prezidentas. Nuo 1978 m. jis buvo Šiaurės Jemeno valdovu, o Jemenui susivienijus liko šiose pareigose. 2006 m. jis buvo perrinktas šalies prezidentu dar kartą.
2003 m. Balandį šalyje buvo surengti parlamento rinkimai, kuriuos laimėjo Bendras Jemeno gyventojų kongresas.
Kitaip nei kitose islamo šalyse, Jemene toleruojamas alkoholio vartojimas ne musulmonams.
Administracinis suskirstymas
Nuo 2004 m. vasario, Jemenas administraciškai skirstomas į 20 muchafazų (muhafazah) ir 1 savivaldybę : thumb|right|400px|Jemeno muchafazos
Muchafazos smulkiau skirstomoms į 333 rajonus (muderiah), kurie skirstomi į 2210 subrajonus, o šie į 38 284 kaimus (2001).
Iki 1990 m. Jemenas buvo 2 atskiros valstybės, smulkiau žiūrėti Istorinės Jemeno gubernijos.
Geografija
thumb|Terasiniai kalnai [[Machvito muchafaza|Machvito muchafazoje]]
Jemenas – dviejų valstybių sąjunga, jauniausia Artimųjų Rytų valstybė kalnuotuose, sausringuose Arabijos pusiasalio pietvakariuose.
Nuo 1992 m. iki 2000 m. Jemenas ginčijosi su Saudo Arabija ir Omanu, bet galų gale susitarė. Jemenui priklauso ir kelios salos, didžiausia iš jų – Sokotra (plotas 3579 km²). Valstybė turi prieigą prie Raudonosios jūros ir prie Adeno įlankos. Jemenas yra patogioje vietoje, o Adenas jau daugiau kaip 2000 metų – svarbus uostas. Šalies paviršius įvairus, prie Raudonosios jūros plyti pusdykumė, pamažu virstanti kalnais ir plokščiakalniais su daug gilių slėnių. Į rytus nuo centrinio regiono driekiasi kalnota dykuma ir kalnai.
Kritulių kiekis įvairus ir priklauso nuo vietovės. Pietinėje pakrantėje per metus iškrinta ne daugiau kaip 100 mm kritulių, o vakariniame regione – apie 750 mm.
Tankiausiai apgyvendinta drėgniausia Jemeno sritis, čia stovi didžiausias šalies miestas – sostinė Sana ir kiti miestai, kaip Ibas ir Taizas.
Ekonomika
thumb|left|Naftos verslovė Jemene
Šiaurinė Jemeno dalis augina grūdines kultūras, vaisius, daržoves, medvilnę, kavą, galvijus, bet yra priklausomas nuo importo. Moka – viena geriausių kavos rūšių, išvežama iš Jemeno jau 1200 metų. Pietinė Jemeno dalis yra viena iš skurdžiausių Arabijos pusiasalyje. Klimatas yra sausas, todėl tik maža dalis šalies žemių yra dirbamos.
Šiandien pagrindinė eksporto prekė yra nafta. Ji buvo atrasta Jemene tik XX a. devintajame dešimtmetyje.
Demografija
thumb|right|Gyventojų kitimas 1961–2003 m. Šalies populiacija skaičius per šį laikotarpį išaugo beveik 4 kartus. Gyventojų skaičius grafike yra pateikiamas tūkstančiais. Net 46,2 % Jemeno gyventojų sudaro jaunesni nei 15 metų žmonės. 65 metų ir vyresni gyventojai sudaro tik 2,7 % šalies populiacijos. Jemeno gimstamumas yra vienas iš didžiausių pasaulyje: jei visos moterys išgyventų visus savo vaisingumo metus, pagal dabartinius rodiklius vidutiniškai moteris per gyvenimą pagimdytų 6,32 vaiko. Palyginimui, Saudo Arabijoje šis rodiklis yra 3,83, o Europos Sąjungoje – 1,51.
99 % Jemeno populiacijos sudaro musulmonai. Iš jų 55–70 % yra sunitai, o 30–45 % yra šiitai. Sunitai daugiausiai gyvena šalies pietuose ir pietryčiuose, o šiitai – šiaurėje ir šiaurės vakaruose. Likę gyventojai yra daugiausiai judėjai, krikščionys ir hinduistai.
Daugelis Jemeno gyventojų yra arabų kilmės. Oficiali šalies kalba yra arabų, bet didžiuosiuose miestuose vis daugiau žmonių supranta angliškai. Rytuose yra kalbama ir keliomis pietų arabų semitų kalbomis.
Pasak 2003 m. apskaičiavimų, vyrų raštingumas šalyje yra 50,2 %, o moterų – 30 %. Vidutinė gyvenimo trukmė – 63,27 metų. Nors per paskutinius dešimtmečius sveikatos sistema pagerėjo, ji tebėra neišvystyta. 10 000 gyventojų vidutiniškai tenka 3 daktarai ir 6,1 ligoninės lovos. Ypač bloga situacija kaimuose. Vaikų mirtis daugiausiai sukelia ligos, nuo kurių egzistuoja vakcinos.
Kultūra
thumb|right|Vyras kramto kato lapus, [[Sana, 2009 m. sausis]] Jemenas turi labai turtingą kultūrą, kuri kūrėsi per visą Jemeno istoriją ir ją įtakojant įvairioms civilizacijoms.
Ypatingą Jemeno kultūros dalį sudaro smaugikinių šeimos augalas katas (lot. Catha edulis). Jis yra didelis, lėtai augantis, tačiau pasiekiantis iki 6 m aukštį. Jemene katas yra plačiai auginamas ir dažniausiai naudojamas kramtymui. Šio augalo sultys žmogaus organizmui turi panašų poveikį į kofeino. Katą Jemenas eksportuoja visiems savo kaimynams ir kitoms artimom šalim. Šalyje šį augalą kramto tiek vyrai, tiek moterys.
Jemeno kinematografija dar tik pradeda plėstis šalyje. Iki 2008 m. Jemeno kūrėjai sukūrė tik du pilnametražius filmus.
2000 m. Jemeno vyriausybė priėmė edukacinę programą, pagal kurią per ateinančius 25 metus šalyje būtų įvykdyti dideli pasikeitimai mokslo srityje. Šios programos tikslas – sumažinti Jemeno gyventojų neraštingumą iki mažesnio už 10 % rodiklį. 2003 m. buvo priimta dar viena programa, kuri siekia mokymosi galimybę suteikti 95 % 6-14 m. Jemeno gyventojų.
Pasaulio paveldo sąrašo objektai
Jemene yra keturi objektai, įtraukti į Pasaulio paveldo sąrašą.
Pirmasis jų yra senovinis Šibamo miestas dykumoje. Miestas vadinamas „dykumų Manhetenu“ dėl savo namų-bokštų, kurie siekia iki 30 m aukštį. Šibamas į sąrašą buvo įtrauktas 1982 m.
Sanos miesto senamiestis į paveldo sąrašą įtrauktas 1986 m. Miestas apgyvendintas daugiau nei prieš 2,5 tūkstančio metų 7000 pėdų aukštyje virš jūros lygio. 7-jame amžiuje miestas buvo pagrindinis Islamo centras, turintis 103 mečetes ir apie 6000 namų išlikusių nuo XI amžiaus.
1993 m. istorinis Zabido miestas taip pat buvo įtrauktas į Pasaulio paveldo sąrašą. Miestas netoli Raudonosios jūros nuo 13 iki XV amžiaus buvo Jemeno sostinė ir šiuo metu yra svarbus archeologinis ir istorinis šalies centras.
Paskutinis sąraše yra Sokotros salynas. XIII a. aprašytą Marko Polo salyną sudaro keturios salos. Salynas pasižymi savo unikalia augalija ir gyvūnija. 37 % augalijos ir 90 % salose gyvenančių roplių yra unikalūs ir nerandami jokioje kitoje pasaulio vietoje.
Sportas
Jemene populiarios įvairios sporto šakos, tačiau labiausiai kultivuojamas futbolas. Jemeno futbolo asociacija buvo įkurta 1962 m., o šalis FIFA nare tapo 1980 m. Pasauliniame futbolo rinktinių reitinge Jemeno vyrų futbolo rinktinė yra 139-oje vietoje (2009 m.). Tiesa, 2005 m. Jemeno futbolo asociacija buvo suspenduota dėl politinių veiksnių, kurie įtakoja sportą, ir kitų 17-ojo FIFA reglamento straipsnio pažeidimų.
Nuo 1984 m. Jemeno sportininkai dalyvauja Olimpinėse žaidynėse (1984 ir 1988 m. dalyvavo atskiros Jemeno dalys). Jemeno sportininkai niekada nedalyvavo Žiemos olimpinės žaidynėse, o bendrai nėra pelnę nei vieno medalio.
2006 m. Jemeno sportininkų delegacija dalyvavo Azijos žaidynėse. Wushu rungtyje Naji Al Ashwal laimėjo bronzos medalį. Tai buvo vienintelis Jemeno medalis žaidynėse.
Skrudžas Makdakas
Skrudžas Makdakas  – komiksų ir animacinių filmų herojus, vienas populiariausių kompanijos „The Walt Disney Company“ sukurtų veikėjų. Pirmą kartą pasirodė komikse „Christmas On Bear Mountain“ 1947 metais.
Gimė 1867 metais Glazge, Škotijoje. Turtingiausias antinas pasaulyje. Valdo didžiąją Ančiogalos dalį, nes 99 % parduotuvių priklauso jam. Pirmuosius savo 10 centų užsidirbo būdamas dešimties, 1877 metais. Po trejų metų paliko namus ir išvyko į Ameriką. Po daugybės klajonių apsistojo Klondaiko apylinkėse. Ten jis rado aukso grynuolį sulyg žąsies kiaušiniu. Kitąmet Skrudžas Makdakas uždirbo savo pirmąjį milijoną.
1902 metais apsigyveno Ančiogaloje. Ten sutikęs daugybę blogiukų, nugriovė senojo forto liekanas ir pastatė savo pinigų dėžę. 1947 metais, per Kalėdas, jis pagaliau sutiko savo sūnėną Antulį Donaldą ir savo prosūnėnus Bilį, Dilį ir Vilį. Per kitus dvidešimt metų jis kartu su jais patyrė daugybę nuotykių.
Pagal Doną Rozą, Skrudžas Makdakas mirė 1967 metais, būdamas lygiai šimto metų.
Pirmasis pasirodymas
Skrudžas Makdakas – Antulio Donaldo dėdė iš jo motinos pusės. Pirmą kartą pasirodė 1947 m. gruodį, komikse „Christmas on Bear Mountain“, kurį parašė ir nupiešė dailininkas Karlas Barksas.
Pirmajame savo komikse Skrudžas buvo vaizduojamas kaip barzdotas ir turtingas senas antinas, kuris gyvena milžiniškame dvare.
Tungurahvos provincija
Tungurahvos provincija  – provincija centrinėje Ekvadoro dalyje. Administracinis centras – Ambatas.
Geografija
Provincija išsidėsčiusi Andų aukštikalnėse bei rytinėse pašlaitėse. Čia stūkso keletas ugnikalnių – Tungurahva, Karihuairasas, Čimborasas. Dauguma upių priklauso Amazonės baseinui, yra Pastasos upės aukštupys. Gausu lagūnų, karštųjų versmių. Didžiojoje provincijos dalyje būdinga aukštikalnių augalija, o rytuose – drėgnieji miškai.
Administracinis suskirstymas
Provincija padalinta į 9 kantonus:
Tarybų Latvijos armija
250px|miniatiūra|dešinėje|Tarybų Latvijos armijos daliniai parade 1919 m. gegužės 1 d. Tarybų Latvijos armija – DVRA armija, suformuota ir veikusi Latvijos teritorijoje Rusijos pilietinio karo metais.
Formavimas
1918 m. gruodžio 8 d. RTFSR DVRA glavkomo direktyva № 436/ш buvo suformuota Latvijos kariuomenės armijos grupė ('Армейская группа войск Латвии), įėjusi į DVRA Vakarų armijos sudėtį. Pagal 1918 m. gruodžio 27 d. glavkomo direktyvą № 539/ш grupė Šiaurės fronto 1918 m. gruodžio 29 d. įsakymu № 0752 buvo perkelta į 7-ąją armiją.
Vizgoniai
Vizgoniai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 6 km nuo Linkuvos.
Tarybų Latvijos armija
Formavimas
1919 m. sausio 4 d. RRKT nutarimu Latvijos armijos grupė reorganizuota į Tarybų Latvijos armiją. 1919 m. sausio 5 d. glavkomo direktyva № 606/ш Tarybų Latvijos armija tapo tiesiogiai pavaldi glavkomui.
1992 m. Karaliaus Fahdo taurė
'''1992 m. Karaliaus Fahdo taurė''' – pirmasis Karaliaus Fahdo taurės (Konfederacijų taurės pirmtako) turnyras, 1992 m. spalio 15-19 d. vykęs Saudo Arabijoje. Šiame turnyre dalyvavo tik 4 komandos, čempionais tapo Argentinos futbolininkai.
Tarybų Latvijos armija
Formavimas
1919 m. vasario 6 d. glavkomo direktyva № 578/оп 771/ш armija operaciniu požiūriu pavaldi Šiaurės fronto vadovybei, o nuo 1919 m. vasario 19 d. įėjo į naujai suformuotą Vakarų frontą (1919 m. vasario 12 d. glavkomo direktyva № 795/ш).
1919 m. birželio 7 d. glavkomo direktyva № 2188/оп Tarybų Latvijos armija pervadinta į DVRA 15-ąją armiją.
Armijos štabas buvo įsikūręs Daugpilyje (Dvinske). .
Kovos veiksmai
Tarybų Latvijos armija buvo suformuota išsyk po to, kai tarybinė kariuomenė užėmė Rygą. Ji visą sausį vykdė puolamąsias operacijas Latvijos teritorijoje prieš baltagvardiečius, vokiečių dalinius ir Latvijos respublikos kariuomenę. Sausio pabaigoje Latvijos STR kariuomenė buvo užėmusi beveik visą Latvijos teritoriją, išskyrus Liepoją ir jos apylinkes. 1919 m. vasarį tarybinė kariuomenė perėjo prie gynybos, o Tarybų Latvijos armijai teko kautis ir su Estijos kariuomene, kam teko sustiprinti dešinįjį sparną. Taip buvo dėl tarybinės Estliandijos armijos nesėkmingų kovos veiksmų kautynėse su Estijos Laikinosios vyriausybės kariuomene 1919 m. vasarį.
Remiantis 1919 m. birželio 1 d. RTFSR Centrinio vykdomojo komiteto dekretu „Apie Rusijos, Ukrainos, Latvijos, Lietuvos ir Baltarusijos tarybinių respublikų suvienijimą kovai su tarptautiniu imperializmu“ (Об объединении советских республик России, Украины, Латвии, Литвы и Белоруссии для борьбы с международным империализмом) Tarybų Latvijos armija buvo pervadinta DVRA 15-ąja armija.
Sudėtis
Tarybų Latvijos armiją sudarė:
Vadovybė
Vadai:
Štabo viršininkas:
Tachovas
Tachovas – miestas vakarų Čekijoje, prie Mžės upės, 55 km į vakarus nuo Pilzeno, pasienyje su Vokietija. Tachovo rajono administracinis centras. Išvystyta žemės ūkio, technikos, mašinų pramonė. Išlikusi XIV a. miesto siena, pilis, yra kelios bažnyčios, pranciškonų vienuolynas.
Mauricheisas
right|thumb|240px|Paveikslų galerijos fasadas
„Mauricheisas“  – karališkoji paveikslų galerija, esanti Hagos mieste, Nyderlandų karalystėje. Joje sukaupta reikšminga olandų dailininkų darbų kolekcija.
Istorija
Pastatas pavadintas jo savininko, grafo (vėliau princo) Johano Maurico vardu. „Mauritshuis“ verčiamas kaip „Maurico namas“. Klasicistinio stiliaus pastatas pastatytas 1636−1644 m. laikotarpiu, per kurį Johanas Mauricas vadovavo olandų išeivių kolonijai Brazilijoje. Architektais pasamdyti Jacob van Campen ir jo padėjėjas Pieter Post. Po Johano Maurico mirties 1679 m., pastatas perėjo Maes šeimai, kuri vėliau išnuomojo namą valstybei. 1704 m. Mauricheise kilo gaisras, beveik visas namas sudegė. 1708–1718 m. laikotarpiu pastatas buvo restauruotas. Dalį lėšų tam valstybė surinko loterijos būdu.
1820 m. pastatą nupirko valstybė ir 1822 m. jame įkurdinti karališkieji paveikslų ir retenybių kabinetai, kurių kolekcijos pagrindą sudarė karaliaus Vilemo I valstybei 1815 m. padovanoti meno kūriniai. Nuo 1875 m. pastatas virto vien paveikslų galerija. 1982–1987 m. pastatas buvo modernizuotas. Šiuo metu galerijoje yra apie 800 paveikslų, tarp jų Nyderlandų dailės pasididžiavimas − Jan Vermeer kūrinys „Mergina su perlo auskaru“. 2012 m. galerija buvo uždaryta renovacijai, 2014 m. birželio 27 d. jos atidaryme dalyvavo Nyderlandų karalius Vilemas Aleksandras.
Galerijos eksponatai
Keletas iš žymiausių galerijos eksponatų:
Hvožna (upė)
Hvožna  – upė vakarų Baltarusijoje ir šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Hainuvkos apskrityje. Dešinysis Narevkos upės intakas. Upė teka Bielsko lygumoje, per Belovežo nacionalinį parką.
Pelenės urvas
thumb|right|300px|Ukrainos pusėje iškastas įėjimas į urvą Pelenės urvas – gipsinis urvas Černivcių srityje, Ukrainoje. Praėjimų ilgis apie 90 km. Įėjimas į urvą yra Moldavijoje, bet didžioji urvo dalis yra Ukrainos teritorijoje. Vėliau įėjimas buvo iškirstas ir Ukrainoje. Dalis urvo yra užtvindyta (šiaurinė ir rytinė dalys).
Pretenduoja į trečią vietą pasaulyje, pagal karstinio urvo ilgį. Iki XX a. buvo užtvindytas vandeniu. Pelenės urvas buvo vienas iš pretendentų renkant Septynis Ukrainos gamtos stebuklus.
Folušas
Folušas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Rūtelės valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 2 km į rytus nuo Rūtelės, apie 29 km į šiaurę nuo Suvalkų ir 136 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Tom Jones
Seras Tomas Džounsas Vudvardas (pilnas vardas: Thomas John Woodward, g. 1940 birželio 7 d. Treforeste, Velsas) – valų pop, roko, šokių ir techno atlikėjas.
Išgarsėjo 7-ajame dešimtmetyje. Savo karjeroje svyravo nuo pop, roko, šokių ir techno muzikos. Išskirtiniausias jo muzikos elementas – stiprus baritono balsas. Nuo 9-ojo dešimt. pradėjo bendradarbiauti su įvairiomis garsiomis grupėmis bei atlikėjais kaip „Cardigans“, Robbie Williams, „Simply Red“ ir kt. Scenoje dažniausiai pasirodo apsirengęs kostiumu. Per savo muzikinę karjerą išleido daugybę albumų bei singlų, kurių pasaulyje parduota virš 100 mln. Garsiausios jo dainos – „Delilah“, „It's Not Unusual“, „Help Yourself“, „She's A Lady“ ir „Sex Bomb“.
Buvo vedęs Linda Trenchard ir gyveno santuokoje beveik 60 metų (1957–2016 m. iki jos mirties).
Cinko baltasis
Cinko baltalas – cinko oksidas (ZnO), naudojamas kaip dažų pigmentas. Dailėje naudojamas labai ribotai, nes linkęs smarkiai blukinti kitas spalvas, ypač – organinius pigmentus.
Cinko baltalas lieka baltas net paveiktas vandenilio sulfido (sieros vandenilio) ar UV šviesos. Baltalas yra termochromiškas - kaitinamas geltonuoja, o aušdamas vėl atgauna baltą spalvą.
Pindaras
thumb|Pindaras Pindaras (, tikriausiai g. 522 m. pr. m. e. Kynoscefaluose, Beotijos kaime – m. 443 m. pr. m. e. Arge) – graikų lyrinis poetas, vienas iš kanoninių Devynių Senovės Graikijos poetų.
Biografija ir kūryba
Pindaras gimė Kynoscefaluose, Beotijoje. Jis buvo Daifanto ir Kleodicės sūnus. Šeimos tradicijos paliko pėdsaką jo kūryboje ir yra svarbios suprasti jo santykiams su to meto žmonėm. Egidų klanas, kildinęs save iš didvyrio Egėjo priklausė Kadmo šalininkams, kurie save laikė Tėbų įkūrėjo Kadmo palikuonimis.
Jo šeima vertėsi kurdama chorinius kūrinius, kurie aukštino svarbius asmenis, princus ir senovės įvykius, tad šios Tėbų šeimos Aleksandras Makedonietis pasigailėjo dėl giriančio kūrinio Aleksandro I iš Makedonijos (Aleksandro Makedoniečio protėvio) garbei.
Pindaras kūrė kelių tipų chorines dainas. Pagal Vėlyvosios Antikos biografą, Aleksandrijos bibliotekos mokslininkai jo kūrybą sugrupavo į septyniolika knygų. Pagal žanrą :
Iš tokios daugybės kūrinių išliko visos pergalės odės, kiti kūriniai žinomi iš Senovės autorių citatų ir papirusų, rastų Egipte. Teigiama, kad Atėnų komedijų rašytojas Eupolidas sakęs, jog Pindaro poemos "pavirto tyla dėl daugumos nenoro elegantiškai mokytis". Ir dabartiniais laikais galima sakyti, kad Pindaras yra labiau gerbiamas nei skaitomas.
Pergalės odės sukurtos aristokratijos nugalėtojams žymiausiuose Klasikinės Graikijos atletiniuose renginiuose: Olimpijos, Pitijos, Istmo ir Nemėjos žaidynėse. Jų stilius turtingas ir pilnas užuominų, dažnų paralelių tarp nugalėtojų ir jų įžymių protėvių ar dievų ir herojų mitų, dėl kurių rengiamos žaidynės. "Bet Pindaro galia ne atletų geneologijoje ar nesvarbių dievų blogam elgesy. Ji yra frazių ir vaizdų grožyje, rodančiam saulėlydžui saulės auksą ir purpurą". Dvi žymiausios Pindaro pergalės odės yra Olimpijos 1 ir Pitijos 1.
Besilaikant Tėbų pedagoginės tradicijos, dauguma jo poezijos susiję su pederastijos tema. Pvz.: Olinmpijos odė 1 ir 9, kaip ir šlovinanti giesmė Teoksenui. Anksčiau buvo manoma, kad ji skirta Pindaro mylimajam, bet dabar manoma kitaip (Hubbard, Thomas K. Pindar, Theoxenus, and the Homoerotic Eye).
Pindaro žmonos vardas Megaklėja. Jis turėjo sūnų Daifantą ir dvi dukteris Eumetisę ir Protomachę. Teigiama, kad jis mirė Arge sulaukęs septyniasdešimt devynerių metų 443 m. pr. m. e.
Žydrasis melsvys
Žydrasis melsvys (Celastrina argiolus) – melsvių (Lycaenidae) šeimos drugys. Gyvena lapuočių ir mišriuose miškuose, pamiškėse, krūmynuose. thumb|left|Žydrasis melsvys (♀) Morfologiniai ypatumai: lytinis dimorfizmas ryškus. Patino sparnų viršus šviesiai mėlynas, išoriniai sparnų kraštai su siaura juoda juostele. Patelės priekinis sparnas šviesiai mėlynas, išoriniame bei priekiniame pakraštyje esanti juoda juosta užima 1/4 sparno pločio. Sparnų apačia abiejų lyčių vienoda – balsvai melsva. Priekinis sparnas su įžambiai išsidėsčiusiomis dėmėmis. Sparno ilgis: 11–15 mm.
Skraidymo laikas: pirmoji karta gegužės mėn., antroji – birželio – rugpjūčio mėn.
Mitybiniai augalai: šaltekšnis (Frangula alnus), dygioji šunobelė (Rhamnus cathartica), avietė (Rubus sp.), viržis (Calluna sp.).
Biologija: kiaušinėlius po vieną deda ant mitybinių augalų žiedinių pumpurų. Vikšrai minta žiedais ir vaisiais. Pasiekę 12 mm ilgį, virsta lėliukėmis. Antrosios kartos lėliukės žiemoja. Paplitimas: Europa, Šiaurės Afrika, Šiaurės Amerika, Azija.
Literatūra
Lietuvos dieniniai drugiai, Povilas Ivinskis, Jonas Augustauskas, Kaunas, LUTUTĖ, 2004 m., ISBN 9955-575-41-7, p. 119
Super Metroid
thumb|right|260px| „Super Metroid“ žaidimo eigoje tobulinamas [[Samus Aran (kairėje) kovos kostiumas ir lazerinis ginklas. Su naujomis savybėmis Samus gali pasiekti anksčiau neprieinamas planetos Zebes vietoves. Veiksmas daugiausiai vyksta Samus bėgant ir šokinėjant per platformas. Sėkmingai pabaigus žaidimą Samus parodoma be kovos kostiumo, tik su bikiniu. Žaidimo atmosferą kuria būdinga fantastiniams siaubo filmams muzika.]] Super Metroid – 1994 m. fantastinis veiksmo ir nuotykių kompiuterinis žaidimas, kurį sukūrė „Nintendo“ ir išleido SNES žaidimų kompiuteriui.
Apie žaidimą
„Super Metroid“ yra „Metroid“ žaidimų serijos trečiasis žaidimas, išleistas 1994 m. SNES žaidimų kompiuteriui. „Super Metroid“ buvo aukštai įvertintas kritikų. Pagal gamerankings.com − 95,5% vidurkiu ir antru geriausiai įvertintu SNES žaidimu. Pagal IGN, įvertintas 3 geriausiu SNES žaidimu ir pavadintas „neabejotinai reikšmingiausiu“ 2D veiksmo ir nuotykių žaidimu. „Super Metroid“ pardavimai vertinami apie 1,4 mln. vnt. Dėl sąlyginai menkos komercinės sėkmės kita „Metroid“ serijos dalis „Metroid Prime“ buvo išleista tik 2002 m. Chronologiškai „Super Metroid“ tęsinys yra 2010 m. žaidimas „Metroid: Other M“. „Super Metroid“ galima žaisti naujesnėmis „Nintendo“ konsolėmis.
Siužetas
Žaidime toliau tęsiama istorija po „Metroid 2: Return of Samus“ pabaigos: žaidėjo valdoma herojė Samus Aran, po visų pavojų galaktikai keliančių būtybių metroidų išnaikinimo planetoje SR388, atvyksta į galaktikos kosminę koloniją Ceres, į kurią pristato vienintelį išlikusį gyvą kūdikį metroidą, kuris palaikė Samus mama. Ceres tyrimų centro mokslininkai nustatė, kad kūdikio metroido energijos galios gali būti panaudotos taikiems tikslams civilizacijos naudai. Samus Aran išvyksta, tačiau nespėjus jai palikti kosminę koloniją supančio asteroidų žiedo, ją pasiekia pagalbos signalas iš Ceres stoties. Grįžusi Samus atranda koloniją, užgrobtą Kosmoso piratų, kurių lyderis Ridley pagrobia kūdikį metroidą. Samus Aran paseka Ridley į bazę Zebes planetoje, kur Kosmoso piratai tikisi panaudoti kūdikio metroido galias savo tikslams.
Mechanika
„Super Metroid“ yra vieno žaidėjo žaidžiamas 2D grafikos platformerio tipo žaidimas. Jo metu valdoma herojė Samus Aran gali šaudyti aukštyn, žemyn, į priekį ir 45 laipsnių kampu. Ji ginkluota lazerio ginklu ir aklinai dėvi fantastinį kovos kostiumą-šarvus. Papildomai gali pasinaudoti raketomis, bombomis. Pro siaurus plyšius Samus gali pralysti transformavusi kovos kostiumą į rutulį. Žaidimo eigoje kovojama su Kosmoso piratais ir Zebes planetos pavojingais gyvūnais. Didelę dalį žaidimo sudaro ieškojimai būdų, kaip patekti į Zebes planetos paprastai neprieinamas vietas. Žaidime nėra tradicinių lygių, o erdvė labiau primena atvirojo pasaulio erdvę, t. y., į jau pabūvotas vietas įmanoma grįžti ir tęsti ieškojimus.
Eden Hazard
Edenas Maiklas Azaras (g. 1991 m. sausio 7 d.) – Belgijos rinktinės futbolininkas, žaidžiantis Ispanijos La Liga klube „Real Madrid“. Jis žaidžia krašto saugu. Jis pasižymi savo kamuolio perdavimo sugebėjimais ir dažnai lygintas su FIFA „Auksinio kamuolio“ laimėtojais Lionel Messi ir Cristiano Ronaldo.
E. Azaras – buvusio Belgijos futbolininko sūnus. Jis pradėjo savo futbolininko karjerą Belgijoje žaisdamas vietiniuose klubuose „Royal Stade Brainois“ ir „Tubize“. 2005 m. jis persikėlė į Prancūziją ir pradėjo žaisti Lilio klube „Lille“. 2012 m. birželį, po daugiau nei aštuonerių metų, E. Azaras paliko klubą Lilyje, ir po daug spekuliacijų prisijungė prie anglų klubo „Chelsea“. 2019 m. už maždaug 100 mln. eurų perėjo į Madrido „Real“, tačiau ten dėl traumų ir prastos sportinės formos rungtyniavo labai mažai.
Edeno brolis Torganas – irgi Belgijos rinktinės futbolininkas.
Varnupis (Parovėja)
Varnupis – viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Biržų, Astravo dvare.
Beda
Už istorinius veikalus Anglijoje jį vadino istorijos tėvu.
Visas Bedos gyvenimas aprašytas jo paties penkių tomų veikale Anglijos bažnyčios istorija (Historia ecclesiastica gentis Anglorum, kuriame dėstoma Britanijos istorija nuo Julijaus Cezario laikų iki 731 metų. Beda parašė daug Senojo Testamento knygų komentarų, taip pat daugelio bažnyčios šventųjų „biografijas“, arba vadinamuosius „šventųjų gyvenimus“. Jo darbai daugiausia buvo iš retorikos, biografiniai bei Biblijos komentarai. Taip pat kūrė poeziją.
Į Wearmouth vienuolyną pateko būdamas 7 metų, 19 metų tapo diakonu, 30 metų įšventintas. Vėliau persikėlė į Jarrow vienuolyną (Nortumbrija), kur praleido likusį gyvenimą kaip vienuolis ir kaip mokslininkas.
Iš jo darbų akivaizdu, kad buvo eruditas, mokėjo graikų ir hebrajų kalbas, žinojo klasikinius Plinijaus, Vergilijaus, Lukrecijaus, Ovidijaus ir Horacijaus kūrinius, taip pat išmanė astronomiją, matematiką ir muziką.
Svarbiausi darbai:
Kraujalakinis melsvys
Kraujalakinis melsvys (Maculinea teleius) – melsvių (Lycaenidae) šeimos drugys, įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
Gaeta
thumb|160px|Žymioji natūrali jūros grota Montagna Spaccata Gaeta – miestas ir komuna Latinos provincijoje Lacijuje, centrinėje Italijoje. Įsikūręs kyšulyje, besidriekiančiame Gaetos įlankos gilumoje, už 120 km nuo Romos ir 80 km nuo Neapolio. Apie 21,5 tūkst. gyventojų (2004).
XV a. Gaetos gynybinės sienos buvo pratęstos ir sutvirtintos; tai tęsėsi tol, kol egzistavo Neapolio karalystė (vėliau Dviejų Sicilijų karalystė). Mūsų laikų Gaeta – žvejybos ir naftos transportavimo jūrų uostas bei restauruotas turizmo kurortas. Gaetoje įkurta NATO operacijų bazė.
Evoliucija
thumb|300px|Hominidų morfologiniai panašumai Evoliucija (iš lotyniško žodžio evolutio – „išvyniojimas“, „išsirutuliojimas“, kuris kilęs iš žodžio evolvo – „išvynioju risdamas“, lietuvių kalboje – „raida“) gyvybės mokslų kontekste yra gyvų organizmų bruožų negrįžtami ir tam tikru mastu kryptingi pokyčiai per kartas, apimant ir rūšių atsiradimą ir išnykimą. Susiformavus moderniajai genetikai (1940-ieji), evoliucija buvo apibrėžta konkrečiau – alelių dažnių pasikeitimas populiacijoje nuo vienos kartos į kitą.
Visi šiuolaikiniai organizmai yra siejami bendro protėvio (arba to protėvio geno šaltinio), gyvenusio prieš 3,5-3,8 mlrd. metų. Organizmų įvairovė atsirado dėl milijardus metų trunkančios evoliucijos.
Šiuolaikinė evoliucijos samprata pradėjo formuotis XX a. viduryje Čarlzui Darvinui ir Alfred Russel Wallace nepriklausomai vienas nuo kito paskelbus straipsnius apie natūraliąją atranką ir 1859 m. išleidus šią teoriją išpopuliarinusią Č. Darvino knygą „Rūšių kilmė“. XX a. ketvirtajame dešimtmetyje Darvino natūraliosios atrankos teorija buvo sujungta su Mendelio paveldimumu į moderniąją evoliucijos sintezę, taip pat žinomą kaip neodarvinizmas.