cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vilniaus universiteto dainų ir šokių ansamblis
Tradicijos
Seniausias Lietuvos studentų tautinio meno ansamblis pasižymi iš kartos į kartą perduodamais papročiais ir tradiciniais renginiais. Studentų organizuojamos šventės skirtos įvairiems kasmetiniams ansamblio įvykiams pažymėti. Ansamblis nuolat atsinaujina – vienus studentus keičia kiti, tačiau tradicinėse šventėse visada laukiami ne tik esami ansambliečiai ir vadovai, bet ir kolektyvo alumnai.
Taryba
Ansamblio tarybą sudaro 10 studentų atstovų bei visi vadovai. Taryba yra renkama kiekvieną pavasarį/vasarą – visi ansambliečiai gali kelti savo kandidatūrą ir vėliau balsuoti slapto balsavimo metu. Naujai suformuota taryba išsirenka savo pirmininką ir yra pristatoma tradicinės Paskutinės repeticijos metu. Taryba yra atsakinga už visus ansamblio reikalus – organizuoja įvairius koncertus, keliones bei tradicinius renginius, administruoja socialinių tinklų paskyras, veda ansamblio metraštį, rūpinasi kostiumais, instrumentais ir rekvizitais. Kiekvieną naujo mėnesio ketvirtadienį taryba renkasi į susirinkimą bei aptaria svarbiausius ansamblio klausimus.
Šveicarijos futbolo varžybos 1979–1980 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 1979–1980 m.
Vilniaus universiteto dainų ir šokių ansamblis
Kelionės
Nuo pat gyvavimo pradžios Vilniaus universiteto dainų ir šokių ansamblis dalyvauja įvairiuose tarptautiniuose festivaliuose ir konkursuose, buvo keturiuose žemynuose ir aplankė daugiau nei 30 šalių, įskaitant Australiją, Mongoliją, Norvegiją, JAV, Vengriją, Lenkiją, Čekiją, Prancūziją, Graikiją, Ispanija, Italiją, Portugaliją ir kt.
Ačosa Rudnios valsčius
Ačosa Rudnios valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietryčių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Ačosa Rudnia.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje. Apie 1870 m. prijungtas prie Vylevos valsčiaus.
Eglė Karpavičiūtė
Eglė Karpavičiūtė (g. 1984 m. gegužės 6 d., Raseiniuose ) – Lietuvos tapytoja.
Biografija
Dalyvavo dešimtyse grupinių parodų Lietuvoje ir užsienyje. Atstovaujama „The Rooster Gallery“ Vilniuje.
Kūryba
Darbuose dažnai naudoja žymių meno kūrinių, architektūrinių objektų ir kitų kultūrinių artefaktų motyvus. Tokiu būdu nagrinėja universalų kūrinių supratimą, originalumo sampratą ir menininko statusą.
Tapyba – ne tik fotografiška fiksacija, trumpalaikių reiškinių dokumentavimas, bet ir interpretacija. Savo kartos kontekste išsiskiria mąslumu ir filosofiniu nusiteikimu. Ištraukdama vaizduojamus objektus iš įprasto konteksto ir papildydama naujomis prasmėmis, tapytoja teigia regimosios tikrovės iliuziškumą, laikinumą, trapumą, skatina suabejoti materialiaisiais pavidalais, gilintis į reiškinių reikšmę, jų prigimtį.
2002 m. A lyga
2002 m. A lyga – 14–asis Lietuvos futbolo čempionatas, skaičiuojant nuo 1990 m., kai vyksta Nepriklausomos Lietuvos pirmenybės.
Dalyviai
Dalyvavo 9 komandos, kurios tarpusavyje žaidė keturių ratų sistema. Viso komandos sužaidė po 32 susitikimus.
Šalies čempionai gavo teisę varžytis Čempionų lygos atrankos ciklo varžybose.
A lygos lentelė
Šaltinis: wildstat.com svetainė
Dobrušo valsčius
Dobrušo valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietryčių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Dobrušas.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje. Apie 1870 m. prijungtas prie Vylevos valsčiaus.
Šavniko opština
Šavniko opština  – opština Juodkalnijoje, kurios centras yra Šavnikas (570 gyv.). Opštinoje gyvena 2947 gyv. (2003 m.).
Opštinos plotas – 553 km², gyventojų tankis – 5,33 gyv./km². Centro gyventojai sudaro 19,3 % viso opštinos gyventojų.
Šavniko opštinos teritorija sudaro 3,9 % visos Juodkalnijos teritorijos ir turi 0,5 % visų jos gyventojų. Pagal plotą opština yra dešimta, pagal gyventojų skaičių – dvidešimt pirma Juodkalnijoje.
Gyventojai
Etninė gyventojų sudėtis pagal 2003 m. gyventojų surašymą:
Dangerous Woman
Dangerous Woman – trečiasis studijinis amerikiečių atlikėjos Ariana Grande albumas, išleistas 2016 m. gegužės 20 d. Albume dainas kartu atlieka Nicki Minaj, Lil Wayne, Macy Gray ir Future. Pirmasis albumo singlas „Dangerous Woman“ sulaukė nemažo pasisekimo visame pasaulyje taip pat ir Lietuvoje, taip pat pasiekė aštuntąją vietą JAV „Billboard Hot 100“ singlų reitinge. Albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir, per pirmąją savaitę JAV pardavus 175 tūkstančius kopijų, debiutavo antrojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje. „Dangerous Woman“ pasiekė pirmąją vietą Jungtinėje Karalystėje, Australijoje , Lietuvoje bei dar kitose 70 šalių. 2021 m. balandžio mėnesio duomenimis, JAV parduota virš dviejų milijonų albumo kopijų ir jis tapęs dukart platininiu.
2017 m. vykusiuose „Grammy“ apdovanojimuose albumas nominuotas geriausio vokalinio pop albumo kategorijoje, o daina „Dangerous Woman“ – geriausio solinio pop atlikimo.
Čirigvanai
Čirigvanai arba ava gvaraniai (ava guarani) – indėnų tauta, gyvenanti Gran Čako vakaruose: pietų Bolivijoje (Tarichos, Čukisakos, Santa Kruso dep.), aplinkinėse Argentinos ir Paragvajaus srityse. Populiacija – apie 15 tūkst. žmonių. Kalba tupių-gvaranių šeimai priklausančia gvaranių kalba (tiksliau, vakarų gvaranių arba čirigvanų kalba) bei ispaniškai. Tikintieji – Romos katalikai.
Čirgvanai skirstosi į tris grupes:
Tradiciškai verčiasi rankine pasėline-lydimine žemdirbyste (kukurūzai, moliūgai, batatai, ankštiniai, tabakas, medvilnė). Mažesnę reikšmę turėjo medžioklė, žvejyba, rankiojimas. Tradiciniai amatai – puodininkystė (indai su geometriniais raštais), audimas, siuvinėjimas. Dabartiniai čirigvanai augina arklius, avis, galvijus, vištas. Dažnai dirba samdomus darbus žemės ūkyje, ypač Argentinoje.
Išlaikę savo mitologiją ir folklorą.
Banginių stebėjimas
miniatiūra|Banginių stebėjimas Banginių stebėjimas – veikla, kurios metu banginių šeimos žinduoliai stebimi natūralioje buveinėje. Nors banginiai dažniausiai stebimi pramogai, ši veikla taip pat gali būti naudinga moksliniams ir pažintiniams tikslams. 2009 m. Tarptautinio gyvūnų apsaugos fondo (IFAW) parengtame tyrime nustatyta, kad 2008 m. 13 milijonų žmonių visame pasaulyje užsiėmė banginių stebėjimu. Turizmo industrija iš banginių stebėjimo uždirbo 2,1 milijardo dolerių per metus, o šioje srityje dirbo apie 13 000 darbuotojų. Dėl šios turizmo šakos dydžio ir spartaus augimo atsirado priešprieša su banginių medžioklės verslu – įnirtingai diskutuojama, koks yra geriausias būdas išnaudoti banginius kaip gamtinį išteklių.
Istorija
Banginių stebėjimas organizuojamas jau nuo XX a. 6-ojo dešimtmečio, kai Kabrijo nacionalinis paminklas San Diege buvo paskelbtas vieša pilkųjų banginių stebėjimo vieta. Pirmaisiais metais, 1950 m., reginys pritraukė 10 000 turistų. 1955 m. tose pačiose apylinkėse pradėtas rengti banginių stebėjimas iš vandens transporto priemonių. Norint pamatyti banginius iš arti, už ekskursiją reikėdavo sumokėti 1 dolerį. Per ateinantį dešimtmetį ši verslo šaka išpopuliarėjo visoje vakarinėje JAV pakrantėje.
1971 m. Monrealio zoologijos draugija pirmoji pradėjo rengti banginių stebėjimo turus komerciniais tikslais rytinėje Šiaurės Amerikos pakrantėje – Šv. Lauryno upėje buvo siūloma stebėti finvalus ir baltuosius banginius.
Apsauga
miniatiūra|Banginių stebėjimo turų vadovas kalba apie banginius ir jų apsaugą Sparčiai populiarėjant banginių stebėjimo turams ir dėl to banginių stebėjimui pasitelkiant vis didesnius laivus, gali pasikeisti banginių elgesys, migracijos įpročiai ir poravimosi ciklas. Jau įrodyta, kad banginių stebėjimas gali ženkliai nulemti biologinius ir ekologinius banginių ir delfinų pokyčius.
Šios taisyklės jau yra taikomos beveik visuose banginių stebėjimo regionuose. Aktyvistai tikisi, kad derinant politinį spaudimą, nemokamą ekologiškai atsakingų organizatorių reklamą su laivų operatorių aistra jūrų gyvūnijai, juos pavyks priversti laikytis šių taisyklių.
Vienu iš tokių taisyklių taikymo pavyzdžių galima laikyti „Be Whale Wise“ programą, vykdomą šiaurės rytiniame Ramiojo vandenyno regione.
Servette FC Chênois Féminin
Ženevos „Servette“ – Šveicarijos futbolo klubas iš Ženevos. Šis straipsnis apie klubo moterų ekipą, kurios rungtyniavo moterų Superlygoje ir tapo šalies čempionėmis.
Istorija
2020–2021 m. sezone tapo šalies čempionėmis. Atstovavo Šveicarijai UEFA moterų čempionių lyga.
2021–2022 m. užėmė antrą vietą čempionate. Kadangi Šveicarijai UEFA moterų čempionių lygoje skirtos dvi vietos, todėl ir nebūdamos čempionėmis galėjo varžytis šiame turnyre. 2022 m. rugpjūčio 18 d. pralaimėjo Paris (Prancūzija) rezultatu 0-3. O rugpjūčio 21 d. kovoje dėl trečiosios vietos rezultatu 1:0 nugalėjo Glasgow City (Škotija).
Sudėtis
Atnaujinta: 2022 m. rugsėjo 4 d.
Lee Chong Wei
Li Čongvėjus (g. 1988 m. sausio 5 d.) – Malaizijos badmintono sportininkas, daugkartinis pasaulio čempionatų ir olimpinis medalininkas.
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse iškovojo sidabro medalį. Tai buvo trečiasis sportininko olimpinis medalis. Lee Chong Wei yra daugiausiai olimpiadoje medalių pelnęs malaizietis.
1569 m. Merkatoriaus pasaulio žemėlapis
1569 m. Merkatoriaus pasaulio žemėlapis – plačiai žinomas pasaulio žemėlapis, kurį 1569 m. Duisburge išleido sudarė Gerardas Merkatorius.
Aprašymas
Žemėlapis buvo 212×134 cm dydžio. Tai pirmasis žemėlapis, kuriame yra pateiktas ilgumos ir platumos tinklas. Šiame žemėlapyje Lietuva yra vaizduojama 4 (šiaurinė dalis) ir 10 (pietinė dalis) segmentuose.
Chavaughn Lewis
Chavaughn Lewis (g. 1993 m. vasario 1 d. Niujorke) – JAV krepšininkas.
Viryklė
thumb|200px|Dujinė viryklė thumb|150px thumb|200px|Elektrinė viryklė thumb|200px|Senovinė viryklė (Japonija)
Chavaughn Lewis
Karjerą pradėjo 2015 m. Utenos „Juventus“ komandoje. LKL lygoje debiutavo 2015 m. rugsėjo 28 d. rungtynėse su namie žaidusia Pasvalio „Pieno žvaigždžių“ ekipa (pelnė 22 taškus, atkovojo 7 kamuolius).
Viryklė
Viryklė – virtuvės įranga, skirta maisto gaminimui, sušildymui.
Dujinė viryklė
Dujinė viryklė naudoja gamtines dujas.
Virtuvės patalpa turi turėti gerą vėdinimo sistemą. Viryklė neturi stovėti tiesiojoje langas-durys. Virš jos turi būti palikta vieta garams nukreipti arba sumontuotas garų rinktuvas. Atstumas tarp degiklių plokštės ir garų rinktuvo turi būti ne mažesnis kaip 65 cm. Tarp šoninių viryklės ir spintelių sienelių reikia palikti 30 mm atstumą.
Viryklės komplektavimas
Degikliai yra valdomi jungiklių skydelyje esančiomis sukamosiomis rankenėlėmis sukant nuo žymės „didelė liepsna“ iki žymės „maža liepsna“, „0“ reiškia, kad yra išjungta. Jei viryklėje įmontuotas uždegimo mygtukas, jis spaudžiamas tuo pat metu, kai pasukama rankenėlė. Kaitinimo galia (liepsnos dydis) yra pažymėta liepsnos simboliais ant rankenėlių žiedo. Degikliai yra naudojami teisingai, taupant energiją bei nesutepant puodo, kai įjungiama tinkamo stiprumo liepsna ir teisingai parenkamas puodas. Liepsna neturi būti didesnė negu puodo dugnas, ji turi apimti 2/3 puodo dugno paviršiaus. Verdant, reikia sandariai uždengti puodą dangčiu, kad sumažėtų šilumos nuostoliai.
Orkaitė
Viryklės orkaitė turi vienkryptį čiaupą su termostatu ir apšvietimo lemtutę. Orkaitės degiklis yra su saugikliu, kuris užkerta kelią nekontroliuojamam dujų nutekėjimui. Orkaitės sienelėse skirtingame aukštyje yra išspaustos kreipiamosios kepimo skardai ar grotelėms įdėti. Degiklis yra po jos dugnu. Apšvietimo lemputė sumontuota viršutinėje sienelėje. Dujų tiekimas į degiklį reguliuojamas sukamąja rankenėle su termostatu. Temperatūra palaikoma tokia, kokia nustatoma rankenėlės pagalba. Orkaitėje patiekalai yra šildomi iš apačios. Prieš įjungiant orkaitę, reiktų atidaryti jos dureles ir 3-4 minutes išvėdinti vidų. Orkaitės įkaitinimo temperatūra, kepinių ir kepimo temperatūra parenkama priklausomai nuo kepamo patiekalo. Temperatūros yra sužymėtos ant čiaupo rankenėlės žiedo skaičiais nuo 1 iki 8, nurodančiais atitinkamą temperatūrą. Rankenėlę galima sukti į abi puses, bet tik nurodytu reguliavimo diapazonu. Temperatūrą galima reguliuoti esant uždarytoms orkaitės durelėms, ji nusistovi apytisliai po 20 minučių ir tokia išlieka visą kepimo laiką. Kairėje jungiklių skydelio pusėje yra orkaitės apšvietimo mygtukas, kurį paspaudus, apšviečiamas orkaitės vidus, ir tai leidžia kepimo metu matyti kepinius viduje.
Saugumo reiklavimai
Jei nuteka dujos, reikia nedelsiant užsukti pagrindinio dujų čiaupo arba dujų baliono ventilį, gerai išvėdinti patalpą, pranešti avarinei dujų tarnybai.
Tuo metu draudžiama uždegti degtuką, rūkyti, įjungti ar išjungti elektros imtuvus (radiją, skambutį, apšvietimo jungiklius) bei mechaninius prietaisus, kurie gali sukelti kibirkštį.
Jei užsidega iš nesandaraus dujų baliono nutekančios dujos, reikia užmesti ant baliono drėgną antklodę jam atšaldyti, užsukti baliono ventilį.
Priežiūra
Kad būtų išlaikyta nepriekaištinga viryklės techninė būklė, reikia ją reguliariai valyti. Prieš valymą, viryklę reikia atjungti nuo elektros tinklo. Prieš atidarant dangtį, reikia gerai nuvalyti jo paviršių, kad nešvarumai nepatektų į viryklės vidų.
Valymui negalima naudoti paviršių braižančių valymo priemonių bei aštrių daiktų. Prisvilusias ir sukietėjusias maisto liekanas prieš tai reikia sumirkyti drėgnu skudurėliu. Nerūdijančios skardos dalys valomos specialiomis priemonėmis. Emaliuoti, lakuoti bei stiklo paviršiai valomi šiltu vandeniu ir valymo priemonėmis, po to nusausinami minkštu skudurėliu.
Kad išvalyti apatinę degiklių plokštę, turi būti nuimtas viryklės dangtis. Reikia stengtis nepažeisti uždegiklių. Valant užsiteršusius degiklius, prieš tai nuimami dangteliai ir gaubtai, tuomet išvalomi šiltu vandeniu ir plovikliu, nusausinami ir vėl taisyklingai įstatomos išimtos dalys. Reikia prižiūrėti, kad plyšys tarp degiklio ir dangtelio visuomet būtų švarūs, nes nešvarumai trukdo degti dujoms. Valant reikia stengtis, kad vanduo neprasiskverbų po apatine degiklių plokšte.
Orkaitei išvalyti galima naudoti specialias orkaičių valymo priemones, atsižvelgiant į šių priemonių gamintojų reikalavimus. Kad būtų lengviau išvalyti, galima išimti orkaitės dureles. Durelių stiklas valomas iš abiejų pusių. Ji taip pat gali būti išimamas.
Šveicarijos futbolo varžybos 1978–1979 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 1978–1979 m.
Kanarų srovė
thumb|255px|Kanarų srovė šiaurės rytuose
Kanarų srovė – šaltoji vandenynų srovė Atlanto vandenyno vakaruose; Šiaurės Atlanto srovės pietinė šaka. Ilgis apie 2500 km, plotis 400–600 km. Plūsta iš šiaurės rytų į pietvakarius pagal Pirėnų pusiasalį ir Afrikos šiaurės vakarinius krantus iki Žaliojo Kyšulio salų. Pietuose dalis Kanarų srovės įsilieja į Šiaurės Pasatinę srovę, kita dalis teka į pietus papildydama Žaliojo Kyšulio srovę. Debitas ~16 mln. m³/s. Paviršiuje srovės greitis 1–2 km/h, 1000 m gylyje ~0,2 km/h.
Iš gelmių kylantis šaltas vanduo atneša į paviršių daug maistingų druskų, greitai prisisotina deguonies; didelis biologinis produktyvumas. Kanarų srovė – viena žuvingiausių Atlanto vandenyno akvatorijų. Žvejojamos sardinės, stauridės.
Senovėje Kanarų srove naudodavosi jūrininkai, keliavę pagal vakarinius Afrikos krantus.
Kuzminičų Aharodnios valsčius
Kuzminičų Aharodnios valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietryčių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Kuzminičų Aharodnia.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje. Apie 1870 m. prijungtas prie Karmos valsčiaus.
Pandelela Rinong
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse iškovojo sidabro medalį sinchroninių šuolių rungtyje. Tai buvo antrasis sportininkės olimpinis medalis. Rinong yra daugiausiai olimpiadoje medalių pelniusi moteris iš Malaizijos.
1. FC Slovácko (moterys)
Uherske Hradištės „Slovácko“ – Čekijos futbolo klubas iš Uherske Hradištės. Šis straipsnis apie klubo moterų ekipą, kuri rungtyniavo aukščiausioje moterų lygoje.
Istorija
Nuo 1991 m. žinoma klubo moterų ekipa. Buvo žinoma DFC Compex pavadinimu ir buvo įsikūrę Otrokovicėje.
Vėliau persikėlė į Uherske Hradištės miestą ir tapo Slovacko klubo dalimi. Rungtyniavo aukščiausiame moterų futbolo divizione.
2021–2022 m. sezone užėmė trečią vietą ir pateko į UEFA moterų čempionių lyga. Kadangi Čekijai UEFA moterų čempionių lygoje skirtos trys vietos, todėl ir nebūdamos čempionėmis galėjo varžytis šiame turnyre. 2022 m. rugpjūčio 18 d. pralaimėjo Minsk (Baltarusija) rezultatu 1-2. O rugpjūčio 21 d. kovoje dėl trečiosios vietos rezultatu 0:3 nusileido ir Breiðablik (Islandija).
Vasiljeukos valsčius
Vasiljeukos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietryčių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Vasiljeuka.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje. Apie 1870 m. prijungtas prie Krasnaja Budos valsčiaus.
Tivato opština
Tivato opština  – opština Juodkalnijoje, kurios centras yra Tivatas (9467 gyv.). Opštinoje gyvena 13630 gyv. (2003 m.).
Žabliako opština
Žabliako opština  – opština Juodkalnijoje, kurios centras yra Žabliakas (1937 gyv.). Opštinoje gyvena 4204 gyv. (2003 m.).
Tivato opština
Opštinos plotas – 46 km², gyventojų tankis – 296,3 gyv./km². Centro gyventojai sudaro 69,5 % viso opštinos gyventojų.
Žabliako opština
Opštinos plotas – 445 km², gyventojų tankis – 9,45 gyv./km². Centro gyventojai sudaro 46,1 % viso opštinos gyventojų. Žabliako opštinos teritorija sudaro 3,2 % visos Juodkalnijos teritorijos ir turi 0,7 % visų jos gyventojų. Pagal plotą opština yra trylikta, pagal gyventojų skaičių – dvidešimta Juodkalnijoje.
Kanašas
Kanašas (rus. ir ) – miestas Rusijoje, vidurio Čiuvašijoje, 78 km į pietus nuo Čeboksarų; rajono centras (į jo sudėtį nepatenka). Svarbus geležinkelių mazgas (linijos į Čeboksarus, Kazanę, Saranską, Arzamasą). Praeina plentas Civilskas–Uljanovskas. Mašinų ir technikos (vagonų remonto, automobilių agregatų, elektrinių krautuvų), chemijos (polimerinių medžiagų), maisto pramonė, veltinės avalynės gamyba. Veikia kraštotyros muziejus, Čiuvašijos universiteto padalinys.
Tivato opština
Tivato opštinos teritorija sudaro 0,3 % visos Juodkalnijos teritorijos ir turi 2,2 % visų jos gyventojų. Pagal plotą opština yra dvidešimt pirma, pagal gyventojų skaičių – penkiolikta Juodkalnijoje.
Kanašas
2010 m. 53 % miesto gyventojų buvo čiuvašai, 31,8 % – rusai, 8,6 % – totoriai.
Istorija
Nuo XVII a. minimas Šichranų kaimas. Pradėjo augti XIX a. pab., tiesiant Maskvos–Kazanės geležinkelį. 1925 m. gyvenvietė pavadinta Kanašu. Miesto teisės suteiktos 1925 m. Nuo 1935 m. pradėjo veikti vagonų remonto gamykla.
Krokuvos arkivyskupija
Krokuvos arkivyskupija  – viena iš 14-kos Lenkijos arkivyskupijų, įkurta 1925 m., esanti Mažosios Lenkijos vaivadijos vakarinėje dalyje. Ją taip pat sudaro bažnytinę provinciją, kuriai nuo 1992 m. priklauso Bielsko, Žyvieco ir Tarnuvo vyskupijos.
Istorija
1000 m. popiežius Silvestras II įsteigė Krokuvos vyskupiją. Iš pradžių, kartu su Gniezno vyskupija, buvo katalikų tikėjimo centru. Krokuvos vyskupija priklausė:
Krokuvos arkivyskupijoje įvyko 44 sinodai – paskutinį vedė kardinolas Karolis Voityla 1972–1979. Nuo senų laikų čia veikia ligoninės, bažnytinės brolijos, labdaros ir paramos institucijos. Jai priklauso Jono Pauliaus II popiežiaus universitetas.
thumb|250px|Šventųjų Stanislovo ir Vaclovo katedra Krokuvoje
Bazilikos
Pagrindinė bazilika – Šventųjų Stanislovo ir Vaclovo katedra Krokuvoje (Vavelis)
Mažosios bazilikos:
Telšių miesto vandenvietės tvenkinys
Telšių miesto vandenvietės tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Telšių miesto vakarinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Durbinio intakas, Masčio ežero baseinas) 2,8 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,26 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 147,2 m. Krantai neaukšti, apaugę medžiais ir krūmais. Priešsroviui iškart telkšo bevardis 0,91 ha tvenkinys. Vakarinėje pakrantėje auga miškelis. Aplinkui plyti pievos. Į šiaurę įsikūrusi UAB „Telšių vandenys“, į pietus – Berkinėnų gyvenvietė.
Krokuvos arkivyskupija
Bazilikos
Mažoji šventovė:
Vyskupai
thumb|250 px|Kun. Kardinolas Stanisław Dziwisz
Plungės piliakalnis
Piliakalnis
Įrengtas Babrungo upės (dabar - tvenkinys) vingio slėnyje esančioje atskiroje kalvoje, kurią iš vakarų, šiaurės ir rytų supa patvenkta upė, o pietų pusėje yra žema sąsmauka, jungianti kalvą su piečiau esančia aukštuma. Šlaitai statūs, 5 m aukščio.
Aikštelė keturkampė, 40 m ilgio rytų – vakarų kryptimi ir 25 m pločio, 0,5 m aukštesniu rytiniu galu.
Šiaurės rytų šlaitas nuplautas. Piliakalnis apaugęs lapuočiais medžiais, kurie 2015 m. išretinti.
Teritorijos plotas – 2795 m². thumb|left|150px|Bebrų apgraužtas ąžuolas piliakalnio pietvakariniame šlaite
Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1964 m. atliko Lietuvos istorijos institutas (ekspedicijos vadovas Adolfas Tautavičius). Kultūrinio sluoksnio nepastebėta.
Datuojamas I tūkstantmečiu.
Konstantinas Daukantas
Konstantinas Daukantas (1896 m. spalio 28 d. Patausalės kaime, dab. Telšių r. – 1942 m. kovo 10 d. Aušvico koncentracijos stovykloje) – Lietuvos kunigas, kankinys, Dievo tarnas.
Biografija
1919–1925 m. studijavo Kauno kunigų seminarijoje. 1926 m. birželio 14 d. įšventintas kunigu ir paskirtas į Šiaulių Šv. Petro ir Povilo bažnyčią vikaro pareigoms. 1928–1931 m. Šiaulių karo kapelionas. 1931–1933 m. administratorius ir klebonas Kurtuvėnų Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčioje. Nuo 1934 m. vėl dirbo Šiaulių bažnyčios vikaru, klebonu, mokyklos kapelionu. Kunigas turėjo sukaupęs apie 3000 knygų biblioteką, kuria Šiauliuose galėjo naudotis pažįstami miestiečiai.
Nuo 1938 m. pėstininkų pulko Varniuose vicekapelionas. 1939 m. paskirtas Ukmergės lenkų gimnazijos tikybos mokytoju ir kapelionu, bet greitai sugrąžintas į Šiaulius. 1940 m. vasarą bolševikams okupuojant Lietuvą, pasitraukė į Vokietiją, iš ten į nacių okupuotą Lenkiją. 1941 m. liepos 24 d. Varšuvoje suimtas už žydų gelbėjimą ir išvežtas į Aušvico II konclagerį. Čia kun. Konstantinui vietoje pavardės buvo duotas numeris (18372), o ant krūtinės prisegtas raudonas antsiuvas, nes kunigai buvo priskirti politinių kalinių kategorijai. 1942 m. kovo 10 d. nukankintas, kūnas sudegintas vietos krematoriume.
XX a. devintojo dešimtmečio pradžioje kunigo artimiesiems iš Aušvico atsiųsta urna su simboliniais pelenais. Urna palaidota Gadūnavo (Telšių r.) kapinėse.
Kun. K. Daukanto byla saugoma Kauno arkivyskupijos kurijoje. Kauno IX forto muziejuje išliko dokumentinė fotonuotrauka.
2021 m. lapkričio 27 d. Šiaulių vyskupijoje pradėtas beatifikacijos bylos procesas. Paskirtas postulatorius kun. Matas Kasparas.
1595 m. Merkatoriaus pasaulio atlasas
1595 m. Merkatoriaus pasaulio atlasas – atlasas, kurį sudarė Gerardas Merkatorius ir išleido Duisburge 1595 m. Tai 107 žemėlapių rinkinys, pirmą kartą istorijoje pavadintas kaip atlasas.
Istorija
thumb|left|300px|Atlaso atvartas
Atlasą Gerardas Merkatorius pradėjo kurti dar rengdamas savąją Klaudijaus Ptolemėjo „Geografijos“ laidą. Ligos (po 1590 m. jį ištiko 2 insultai), keblumai dėl neatitikimų tarp skirtingų šaltinių duomenų, ilgas darbas, kurio reikėjo plokštėms išraižyti, stabdė procesą, taigi veikalą spausdino dalimis. Gerardui mirus 1594 m., atlasą išleido jo sūnus Rumoldas Merkatorius 1595 m.
1581 m. laidą sudarė 51 žemėlapis, daugiausiai – Nyderlandų, Prancūzijos ir Vokietijos žemėlapiai. 1589 m. tomas, kuriame buvo 23 žemėlapiais daugiau, apėmė ir Italiją bei Graikiją. Užbaigtoje 1595 m. laidoje sudėti anksčiau spausdinti žemėlapiai ir prie jų pridėti dar 33. Juose buvo likusios Europos dalys, paliekant neatskirtas Portugaliją ir Ispaniją bei atsisakant detalumo.
G. Merkatoriaus sūnus Rumoldas ir jo vaikaičiai vėliau dar pridėjo regioninius Azijos, Afrikos ir Amerikos žemėlapį. Pirmoji jo laida neatnešė komercinės sėkmės, tad Merkatoriaus vaikaičiai pardavė jo plokštes Hondijaus šeimai. 1606 m. naujieji plokščių savininkai atlasą papildė atlasą dar 37 žemėlapiais, nupieštais ir išraižytais Jodoko Hondijaus. Taip pat buvo išspausdintas pigesnis variantas su mažesniais žemėlapiais.
Lietuva
1595 m. Merkatoriaus atlase pirmąkart buvo išspausdintas žemėlapis „Lithvania“, iš kurio galima spręsti apie Lietuvos teritorijos geografinį ištirtumą, kraštovaizdžio kitimus, iš dalies – apie ūkio istorijos bruožus. Žemėlapį „Lithvania“ G. Merkatorius jau buvo sudaręs apie 1570 m., tačiau paskelbtas jis tik po 25 metų. Jame pavaizduota Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė ir su ja besiliečiančios gretimų valstybių teritorijos. G. Merkatorius žemėlapyje turėjo daugiau vietos, kurią užpildė labai reikšmingais objektais – sutankino gyvenvietes ir upių tinklą, nupiešė didžiuosius miškų masyvus. Jis daug detaliau pavaizdavo Nemuno, Dauguvos, Dniepro baseinų upes. Vien tik šiandieninės Lietuvos plote yra išbrėžta apie 20 upių ir pavaizduota daugiau kaip 60 gyvenviečių. Šiaurės Rytų Lietuvoje upių tinklas daug tankesnis negu kitose Lietuvos vietose. Nemuną padalijo į dvi dalis, Alytų, Nemenčinę, Rietavą, Panevėžį, Krekenavą, Ukmergę pavaizdavo toli nuo upių, Aukštadvarį atkėlė prie Neries, Biržus – prie Šventosios, po du kartus pavaizdavo Anykščius, Linkuvą, Jurbarką, Žeimius; Vilijos vardu vadinama Neris ir nedidelis Vilnios intakas.
Prybytkų valsčius
Prybytkų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietryčių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Prybytkai.
Klaipėdos apskrities istorija
Klaipėdos apskritis  – 1752–1950 m. egzistavęs administracinis vienetas dab. vakarų Lietuvoje, su centru Klaipėdoje, kurio priklausomybė ir teritorija keletą kartų keitėsi. Apskritis atkurta 1994 m. kaip Klaipėdos apskritis.
Vokiečių valdymas
Iš pradžių Klaipėdos apskritis vadinta tiek Distrikt Memel, tiek Kreis Memel. Vokiškasis terminas Kreis galutinai įsigalėjo nuo 1816 m., kai Prūsijoje buvo įgyvendinama dar viena administracinė reforma. Jos metu buvo nustatyta ir nuolatinė apskrities valdžios kompetencija. 1872 m. patvirtinus Apskričių administravimo įstatymą, landratų pareigos buvo susiaurintos ir įvesta gyventojų renkamos apskrities tarybos institucija.
Nuo 1752 m. Klaipėdos apskritis priklausė Prūsijos karalystės Lietuvos departamento Įsruties apskričiai, priklausė Lietuvos provincijai. 1808 m. Lietuvos departamentas buvo pervadintas Gumbinės apygarda, o Įsruties apskritis per 1815–1818 m. reformą buvo panaikinta. 1816 m. Klaipėdos apskritis buvo išimta iš Gumbinės apygardos sudėties ir įjungta į Rytų Prūsijos provincijos Karaliaučiaus apygardą, kuriai priklausė iki 1920 m. Iki 1871 m. apskritis priklausė Prūsijai, po to iki 1919 m. Vokietijai.
XX a. tarpukaris ir pokaris
1920 m. įsigaliojus Versalio taikos sutarčiai, Klaipėdos krašto valdymą iš Vokietijos Antantės valstybių vardu perėmė Prancūzija. Klaipėdos apskritis tuomet tapo naujo teritorinio vieneto – Klaipėdos krašto – dalimi. Apskrities ribos ir kompetencija išliko nepakitę ir Lietuvai 1923 m. prisijungus Klaipėdos kraštą, kadangi krašte galiojo autonominiai įstatymai. 1939–1944 m. Klaipėdos apskritis vėl buvo Vokietijos Reicho sudėtyje, Rytų Prūsijos provincijos Gumbinės apygardoje.
Apskrities teritorijos didžiąją dalį užėmus Raudonajai armijai, 1944 m. lapkričio 24 d. Klaipėdos apskritis buvo atkurta senosiose ribose. Po 1945 m. nustatytas apskrities dydis ir valsčių kiekis joje ilgainiui kito, 1947 m. panaikinti 9 valsčiai, 1947 balandžio 16 d. priskirti 3 nauji valsčiai (Endriejavo, Gargždų ir Veiviržėnų). 1950 m. birželio 20 d. apskritis buvo panaikinta, jo teritorija perduota Klaipėdos (24 apylinkės), Kretingos (1 apylinkė), Priekulės (15 apylinkių) ir Rietavo rajonams (4 apylinkės).
1994 m. liepos 19 d. Lietuvos Respublikos Seimas priėmė įstatymą „Dėl LR teritorijos administracinių vienetų ir jų ribų“, kuriuo Lietuvoje iki tol galiojusio rajoninio suskirstymo pagrindu buvo įsteigta 10 naujų apskričių, tarp jų ir Klaipėdos apskritis. Jos teritorija neatitinka senosios Klaipėdos apskrities.
Kandla
Kandla  – miestas Indijos vakaruose, Gudžarate, Kačho regione; uostamiestis prie Arabijos jūros Kačho įlankos. Vienas didžiausių Indijos jūrų uostų (2008–2009 m. pergabenta 72,225 mln. tonų krovinių): išvežamas daugiausia boksitas, javai, įvežama – nafta (naftotiekiu tiekiama Koijali naftos perdirbimo įmonei), mašinos, chemijos pramonės gaminiai. Oro uostas.
Istorija
Kandlos uostas pastatytas XX a. 6-ajame dešimtmetyje. 2001 m. Kandla nukentėjo nuo žemės drebėjimo. 2017 m. Kandlos uostas oficialiai pervadintas Dyndajalio uostu (Deendayal Port).
Pūčkorių I piliakalnis
Pūčkorių I piliakalnis, vadinamas Pile – piliakalnis Plungės rajono savivaldybės teritorijos šiauriniame pakraštyje, Pūčkorių kaime (Žemaičių Kalvarijos seniūnija), 1,12 km į šiaurės vakarus nuo kelių Žemaičių Kalvarija–Gegrėnai–Medsėdžiai ir Mikytai–Pučkoriai kryžkelės, 0,19 km į pietvakarius nuo Mikytų kelio (Gėlių gatvės), Melnyčėlės upelio kairiajame krante.
Hardunų valsčius
Hardunų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietryčių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Hardunai.
Pūčkorių I piliakalnis
Pasiekiamas iš kelio Žemaičių Kalvarija–Gegrėnai–Medsėdžiai, Pūčkorių kaimo kryžkelėje pasukus į dešinę, Mikytų kryptimi ir Gėlių gatve pavažiavus 1,1 km – yra kairėje kelio pusėje, už 190 m į pietvakarius.
Hardunų valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje. Apie 1870 m. prijungtas prie Nasovičų valsčiaus.
Pūčkorių I piliakalnis
Piliakalnis
Įrengtas Melnyčėlės upelio (dešiniojo Degemės intako) kairiajame krante, slėnyje stūksančioje atskiroje kalvoje, juosiamoje slėnio daubų. Kalva apie 120 m skersmens, jos šiaurės rytiniame pakraštyje išliko plūkto molio pylimo liekanos, kurios yra apie 3 m aukščio nuo likusios kalvos dalies ir 11 m aukščio nuo slėnio. Manoma, kad piliakalnio aikštelė nuslinko paplovus ją čia buvusio malūno tvenkiniui.
Piliakalnis apaugęs mišku.
Teritorijos plotas – 12000 m².
Tyrimai
Piliakalnis žinomas nuo seno, vadinamas Pile.
1966 m. žvalgė Lietuvos istorijos institutas (ekspedicijos vadovas Adolfas Tautavičius).
1972 m. paskelbtas respublikinės reikšmės archeologijos paminklu (AR809), 1992 m. registruotas Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registre, 1997 m. įrašytas į registro archeologinių vietų sąrašą (A811), 1998 m. paskelbtas kultūros paminklu (A811P), 2005 m. pripažintas valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.
Piliakalnis datuojamas I tūkst. pradžia.
Young Stars FC
Young Stars Football Club, o trumpai vadinamas Young Stars – Pietų Sudano futbolo klubas iš Torito, rungtyniaujantis aukščiausioje lygoje. Namų rungtynes žaidžia Torito miesto stadione, talpinančiame tūkst. žiūrovų.
Istorija
Klubas įkurtas Torite 2005 m. Rungtyniavo aukščiausioje lygoje.
Andrejus Nagumanovas
Andrei Rafailovich Nagumanov (g. 1987 m. vasario 21 d.) – Rusijos futbolininkas, žaidžiantis gynėjo arba saugo pozicijose.
Atstovavo Sankt Peterburgo Zenito komandai Rusijos taurės turnyre ir įvairioms Rusijos komandoms žemesnėse lygose.
Jo brolis Roman Nagumanov taip pat yra profesionalus futbolininkas.
Pasiekimai
su VMFD Žalgiris Vilnius
VDR vyrų rankinio rinktinė
VDR vyrų rankinio rinktinė – istorinė komanda, atstovavusi Rytų Vokietijai tarptautinėse varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinavo VDR rankinio federacija.
Domas Bubėnas
Domas Bubėnas, taip pat Domininkas Bubėnas (1856 m. lapkričio 18 d. Dūseikiuose – 1940 m. lapkričio mėn. Ubiškėje) – ūkininkas, knygnešys, draudžiamosios lietuviškos spaudos platintojas šiaurės vakarų Žemaitijoje.
Šveicarijos futbolo varžybos 1976–1977 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 1976–1977 m.
Domas Bubėnas
Biografija
Skaityti išmoko namuose. Lankė liaudies mokyklą Luokėje. 1878-1882 m. tarnavo caro kariuomenėje. Apie 1892 m. vedė, turėjo ūkį Ubiškėje.
1895 m. areštuotas Tilžėje, perduotas caro žandarams, po to 6 mėn. kalėjo Telšiuose. 1898 m. areštuotas prie Gudiškės (Telšių aps.), tačiau pavyko pabėgti į Prūsiją. 1901 m. buvo susektas ir areštuotas, kai grįžo iš Prūsijos. Nuteistas ir 3 metams ištremtas į Viatkos guberniją. Gyveno Une, Glazove. Panaikinus spaudos draudimą, 1904 m. nuo tolesnės bausmės atleistas. Nuo 1931 m. gaudavo 50 Lt knygnešio pensiją.
Palaidotas Ubiškėje.
Kruhaveco valsčius
Kruhaveco valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietryčių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Kruhavecas.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje. Apie 1870 m. prijungtas prie Papaukos valsčiaus.
J. Paul Getty muziejus
thumb|280px|right| Getty centras iš paukščio skrydžio thumb|240px|right| Getty vila J. Paul Getty muziejus – meno muziejus JAV Kalifornijos valstijoje.
J. Paul Getty muziejų sudaro du padaliniai: Getty centras Los Andžele ir Getty vila Malibu. Getty centre eksponuojama Europos ir Amerikos dailė nuo viduramžių, o Getty vila skirta senovės graikų, etruskų ir romėnų menui. Muziejuje vyksta parodos, švietimo ir kitokios programos, nuolatinių ekspozicijų lankymas nemokamas, automobilių aikštelė mokama. 2013 m. abu muziejaus padalinius aplankė daugiau nei 1,7 mln. lankytojų. Pasak tripadvisor.com svetainės suvestinės, Getty centras yra pirmas pagal turistų susidomėjimą objektas Los Andžele.
Istorija
1953 m. JAV milijardierius ir filantropas J. Paul Getty, anksčiau rėmęs Los Andželo apygardos muziejų, nusprendė įsteigti savo muziejų, kuriame plačiajai visuomenei būtų prieinama jo meno kolekcija. Tais pačiais metais jis įsteigė J. Paul Getty muziejaus pasitikėjimo fondą (J. Paul Getty Museum Trust). 1954 m. atidarytas J. Paul Getty muziejus savininko rančoje Malibu. Jis 1957 m. žurnalo „Fortune“ buvo įvardintas turtingiausiu pasaulio žmogumi. 1976 m. mirė J. Paul Getty ir palikimu savo vardo fondui paliko 700 mln. JAV dolerių vertos nuosavybės (2,9 mlrd. 2014 m. kursu). Tuo metu fondas ir jo valdomas menkas muziejus tapo turtingiausiais pasaulyje ir dar 2014 m. buvo minimas kaip toks.
Dėl didžiulio turto J. Paul Getty fondas galėjo laisvai supirkinėti rinkoje pasirodančius meno kūrinius. Naujam muziejui buvo įsigytas 25 ha sklypas Santa Monikos kalnuose prie Los Andželo. Kompleksą iš pastatų ir sodų, pavadintą Getty centru, suprojektavo garsus architektas Richard Meier. Getty centras inauguruotas 1997 m. ir jame eksponuojama Europos ir JAV tapyba, skulptūra, manuskriptai, dekoratyviojo meno objektai, fotografija nuo viduramžių iki šių laikų.
2006 m. atsidarė J. Paul Getty muziejaus padalinys viloje Malibu, kuriame sukaupta 44 000 meno objektų iš Sen. Graikijos, Etrurijos ir Romos imperijos laikų, iš kurių 1200 yra nuolatinėje ekspozicijoje.
Paveikslai
Kai kurie iš garsiausių Getty centro paveikslų:
Pensionatas „Pasaka“ arba Stebuklai įskaičiuoti
Pensionatas „Pasaka“ arba Stebuklai įskaičiuoti  – 2015 m. rusiška melodrama. Pasakoja apie vyruką, kuris prieš pat Naujus Metus sužino, kad skyrybų atveju lieka be visų turtų, be namų. Jis netenka visko, lieka tik nuo žmonos nuslėptas vienintelis jo turtas pensionatas „Pasaka“. Jis persirengęs Seneliu šalčiu atvyksta apžiūrėti savo nuosavybės ir atsiduria tarp šurmuliuojančių atostogautojų, bei įtampoje dėl nežinios esančių pensionato darbuotojų.
Antonovka
Antonovka (arba Antonauka, Antonivka) vadinamos gyvenvietės:
Arnoldo raflezija
Arnoldo raflezija (Rafflesia arnoldii) – raflezijinių šeimos parazitinis augalas, paplitęs Indonezijoje (Sumatros ir Borneo tropinėse džiunglėse). Arnoldo raflezija garsėja kaip didžiausią žiedą turintis augalas Žemėje.
Arnoldo raflezija yra parazitinis augalas, augantis ant kai kurių tetrastigmų vijoklių, augančių pirmapradžiuose tropiniuose miškuose. Raflezija neturi lapų, šaknų ar stiebų – ji panašiai kaip grybas auga parazituojamo augalo plaušuose, o atėjus dauginimosi metui ima formuoti panašų į grybo vaisiakūnį ar kopūsto galvą pumpurą. Šis išsiskleidžia po keleto mėnesių ir žydi tik kelias dienas. Arnoldo raflezijos žiedas būna ~1 m skersmens, sveria virš 11 kg, yra tamsiai raudonos, bordo spalvos. Augalas skleidžia pūvančios mėsos smarvę, kad priviliotų muses, kurios ir apdulkina žiedą. Augalo žiedai skirtalyčiai, todėl kad būtų apvaisintas, vabzdžiai turi aplankyti abiejų lyčių žiedus. Vaisius mėsingas su daug kietų sėklų, kurias platina tupajos. Augalas žydi labai retai, tik kas 3 ar 4 metus.
Augalas pavadintas britų botaniko Džozefo Arnoldo (Joseph Arnold), tyrinėjusio raflezijas, garbei. 1993 m. Arnoldo raflezija paskelbta viena iš trijų Indonezijos nacionalinių gėlių.
Upynos I tvenkinys
Upynos I tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Telšių rajone, 14 km į pietus nuo Tryškių, Upynos gyvenvietės vakariniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Žeimikės upelį (Upynos intakas) 0,31 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 0,32 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 117,5 m. Krantai žemi. Vakarinėje pakrantėje auga medžiai, kitose pakrantėse plyti dirbami laukai. Šalia įsikūręs Žeimuvėnų kaimas.
Toritas (Pietų Sudanas)
Toritas  – miestas Pietų Sudane, Rytų Ekvatorijos vilajete, šalies pietrytinėje dalyje, Etiopijos, Kenijos ir Ugandos pasienyje. Toritas šio vilajeto administracinis centras.
Istorija
1973 m. gyveno 14,6 tūkst. žmonių, 1983 m. pasiekė 15,2 tūkst.
Miestas nukentėjo Pietų Sudano karo metu. 2010 m. gyveno 17,9 tūkst. žmonių.
Gyventojai
Pagrindinės vilajeto tautos: toposai, madžiai, ačioliai, didingai.
Rudnia Catos valsčius
Rudnia Catos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Rusijos teritorijoje. Centras – Rudnia Cata. Tai buvo vienas iš dviejų Gomelio apskrities valsčių, buvęs Rusijos teritorijoje (kitas – Senųjų Jurkovičių, likusieji – Baltarusijos).
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje. Apie 1870 m. prijungtas prie Senųjų Jurkovičių valsčiaus.
Eugenijus Pašukanis
Eugenijus Pašukanis (1891 m. vasario 23 d. Starica (Tverės gubernijoje) – 1937 m. rugsėjo 4 d.) – tarybinis mokslininkas juristas, naujos tarybinės teisės kūrėjas. VKP(b) narys. Buvo TSRS justicijos liaudies komisaro pavaduotojas. Gyveno Maskvoje.
Biografija
1920–1923 m. dirbo Užsienio reikalų liaudies komisariate. 1922 m. kartu su Peteriu Stučka organizavo Komunistinės akademijos teisės sekciją, kuri tapo vienu iš marksistinės teisės formavimo centrų Tarybų Sąjungoje. Nuo 1927 m. – tikrasis Komunistinės akademijos akademikas, vėliau buvo jos prezidiumo narys ir viceprezidentas.
1931 m. tapo Tarybinės santvarkos statybos ir teisės instituto prie Komunistinės akademijos direktoriumi.
1936 m. tapo TSRS justicijos liaudies komisaro pavaduotoju.
Mokslinių darbų teisės bendrosios teorijos, valstybės ir tarptautinės teisės, teisės ir politinių mokymų istorijos srityse autorius. Pagrindinis veikalas – 1924 m. išleistas „Общая теория права и марксизм. Опыт критики основных юридических понятий“ ('Bendroji teisės teorija ir marksizmas. Pagrindinių teisės sąvokų kritikos patirtis.'). Šioje knygoje buvo pateiktas marksistinis pagrindinių teisės kategorijų aiškinimas, kritiškai analizuotos buržuazinė teisė ir buržuazinės teisės teorijos, akcentuotas teisės nagrinėjimo neatsižvelgiant į ekonomines visuomenės vystymosi sąlygas ir į klasinius santykius nevaisingumas.
E. Pašukanis pasisakė prieš „proletarinės teisės“ koncepciją, kurią palaikė daug tarybinių mokslininkų ir juristų praktikų, pvz., Andrejus Vyšinskis. Pašukanio nuomone proletariatas nesukuria iš principo naujos teisės sistemos. Pagal marksizmo teoriją, teisė ir valstybė socializme išlieka kaip buržuazinės visuomenės atgyvenos, pereinamojo laikotarpio likučiai. Teisė daug kur išlaiko buržuazinį pobūdį. Besivystantis socializmas turi išstumti tiek valstybę, tiek teisę. Šią idėją rėmė marksizmo tezė apie valstybės nunykimą.
Dėl tokių pažiūrų E. Pašukanis buvo savotiškas stalininės valstybės sistemos kritikas. Todėl E. Pašukanis buvo paskelbtas „liaudies priešu“. 1937 m. sausio 30 d. buvo suimtas. Nuteistas mirties bausme už dalyvavimą kontrrevoliucinėje teroristinėje organizacijoje. Ta pačią dieną sušaudytas. Palaidotas Dono kapinėse.
1956 m. kovo 31 d. reabilituotas.
E. Pašukanio pusbrolis Vikentijus Pašukanis buvo „Musageto“ leidyklos sekretorius, poetų simbolistų kūrybos leidėjas, o po revoliucijos tapo muziejininku.
Argyroxiphium
Argyroxiphium (Argyroxiphium) – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis. Pavadinimas kilęs iš graikų kalbos dviejų žodžių junginio: argyro (sidabras) ir xiphos (kardas). Šios genties augalai yra endeminiai Havajų salyne ir sutinkami tik Maui ir Havajų salose.
Šveicarijos futbolo varžybos 1975–1976 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 1975–1976 m.
2003 m. A lyga
2003 m. A lyga – 15–asis Lietuvos futbolo čempionatas, skaičiuojant nuo 1990 m., kai vyksta Nepriklausomos Lietuvos pirmenybės.
A lyga, informacija pirmenybes
prasidėjo 2003 m. balandžio 4 d., baigėsi 2002 m. spalio 31 d.
Dalyviai
Dalyvavo 8 komandos, kurios tarpusavyje žaidė keturių ratų sistema. Viso komandos sužaidė po 28 susitikimus.
Šalies čempionai gavo teisę varžytis Čempionų lygos atrankos ciklo varžybose.
A lygoje nebeliko FK Inkaras Kaunas, kurie nutraukė savo veiklą ir FK Geležinis Vilkas Vilnius. FK Nevėžis Kėdainiai iškrito į Pirmą lygą.
A lygoje buvo vienintelis naujokas Šviesa Vilnius.
Korona
Korona  – miestas JAV, Kalifornijos valstijos pietuose, apie 70 km į pietryčius nuo Los Andželo. 2010 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, mieste gyveno 124 tūkst. žmonių. Korona išsidėsčiusi rytiniame Santa Anos kanjono pakraštyje, iš pietvakarinės pusės miestą supa Klivlando nacionalinis miškas ir Santa Anos kalnai. Apylinkėmis teka Santa Anos upė.
2003 m. A lyga
Dalyviai
Sakalas (2001-2003) seono metu turėjo finansinių problemų, o sezono pabaigoje nebesugebėdavo surinkti pilnos sudėties. Į vartus stojo pats klubo prezidentas. Po sezono paskelbta apie šio klubo bankrotą.
Korona
Miestas labiausiai žinomas dėl čia užaugintos žemės ūkio produkcijos (citrusai, liucerna, cukriniai runkeliai, pomidorai ir graikiniai riešutai).
2003 m. A lyga
A lygos lentelė
Šaltinis: wildstat.com svetainė
Korona
Istorija
Čia gyventa luisenjų. Korona įkurta 1886 m., citrusų auginimo Pietinėje Kalifornijoje bumo metu. Miesto pavadinimas kilo nuo neįprasto gatvių tinklo išdėstymo – gatvės išdėstytos standartiškai kvadratiniu tinklu ir vienos mylios skersmens atstumu viena nuo kitos supa miesto viduryje esantį žiedinį Grand Boulevard prospektą. Tokį gatvių tinklą suprojektavo iš Anaheimo kilęs statybos inžinierius Hiram Clay Kellogg.
Pradžioje gyvenvietė vadinosi Pietų Riversaidu. Pavadinimas pakeistas į Koroną 1896 m. 1913, 1914 ir 1916 m. centrine miesto dalimi vyko 3 mylių tarptautinės automobilių lenktynės.
1915 m. mieste atidaryta pirmoji šalyje citrusų perdirbimo gamykla, miestas tapo citrusinių vaisių perdirbimo centru.
Upynos II tvenkinys
Upynos II tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Telšių rajone, 14 km į pietus nuo Tryškių, Upynos gyvenvietėje. Sudarytas užtvenkus Medakupio upelį (Upynos intakas) 0,3 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,22 km, plotis – iki 0,05 km. Altitudė 115,2 m. Krantai žemi. Pakrantėse plyti pievos, pastatyti ūkiniai pastatai.
Baltasis kiras
Baltasis kiras – grupė iš Lietuvos, susikūrusi 2008 metais, kurios pagrindinis narys ir vokalistas Tautvydas Paulius Augustinas.
2008: Formavimosi metai
Grupės pavadinimas kilo nuo ant kuprinės užrašyto pavadinimo, kurią nusipirko jo draugas.
2012: „Lupytės“
2012-aisiais grupė išleido didžiulio populiariumo sulaukusią dainą „Lupytės“.
2014: „Amerika“
2014-aisiais grupė pristatė mini-albumą „Amerika“, kurį įrašė legendinėje LRT Opus studijoje.
2015
Nuo 2015 metų kolektyvo garbės narių gretas papildė žymus šalies muzikantas, medikas ir būgnininkas, meilės ambasadorius Laurynas Šarkinas.
2020
2020-aisiais grupė išleido trečiąjį albumą – „Tekančiom upėm“.
Šveicarijos futbolo varžybos 1974–1975 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 1974–1975 m.
Antonauka (Dobrušas)
Antonauka – kaimas pietryčių Baltarusijoje, 17 km į pietus nuo Dobrušo.
Istorija
XIX a. pabaigoje buvo miestelis Gomelio apskrities Nasovičų valsčiuje.
Atvirkščio mato uždavinys
Atvirkščio mato uždavinys – tai netradicinė šachmatų kompozicija, kurioje baltieji pradeda ir priverčia juoduosius, užduotyje nustatytu ėjimų skaičiumi, skelbti matą baltųjų karaliui.
Šią užduotį galima atlikti vienu iš dviejų būdų:
2-as : taip užpulti juodųjų karalių, kad ginančios nuo mato juodųjų figūros turėtų matuoti (patuoti) baltųjų karalių.
Atvirkščio mato uždavinių istorija
Pirmosios atvirkščio mato kompozicijos pasirodo XIII a. rankraščiuose, vėliau sutinkamos A. Salvio, Dž. Loli ir D. Poncianio darbuose. XIX a. jas išpopuliarino, G. Boltonas, Dž. Braunas, V. Šinkmanas, A. Petrovas ir kiti.
XX a. atvirkščio mato uždaviniai plačiai plito: pastoviai buvo rengiami sudarymo konkursai, atvirkščio mato uždaviniai įtraukiami į tarptautines varžybas, pasaulio čempionato turnyrus, į FIDE albumus.
Atvirkščio mato uždavinių savybės
Atvirkščio mato uždaviniuose naudojamos tos pačios idėjos, kaip ir tradicinės kompozicijos uždaviniuose. Tačiau juose realizuojamos ir tokios idėjos, kurios nepritaikomos tiesioginiuose šachmatų uždaviniuose.
Taupiu laikomas toks matas, kuriame dalyvauja visos juodųjų figūros, teigiamai vertinamas sprendimo netikėtumas, taktinių idėjų gausa, tykūs ėjimai.
Uždavinio sprendinys lyginant su tiesioginiais uždaviniais yra puse ėjimo ilgesnis: dviejų ėjimų atvirkščio mato uždavinyje yra du baltųjų ir du juodųjų ėjimai.
Uždaviniai daugeliu atvejų turi daug figūrų. Būdinga, kad figūrų veikla yra ribota, nes kitaip negalima būtų priversti juoduosius duoti matą baltųjų karaliui.
Atvirkščio mato uždaviniuose baltieji negali skelbti mato juodųjų karaliui, tačiau jie gali šachuoti. Juodieji privalo ginti savo karalių, bet užstodami figūrą, nukirsdami atakuojančią figūrą, ar pasitraukdami karaliumi, jie gali matuoti baltųjų karalių.
Antonauka (Čavusai)
Antònauka – agromiestelis rytų Baltarusijoje, 9 km į pietvakarius nuo Čavusų. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. pabaigoje buvo kaimas Čavusų apskrities Čavusų valsčiuje.