cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bisau
Bisau  – sostinė ir didžiausias Bisau Gvinėjos miestas, išsidėstęs prie Žebos žiočių, netoli Atlanto vandenyno. 355 tūkst. gyventojų (2004). Tai didžiausias šalies uostas ir administracinis centras. Nuo 1869 m. Bisau turi laisvojo uosto statusą.
Bisau yra sutelkta apie 60 proc. visų šalies įmonių. Pagrindinės prekės, keliaujančios pro uostą: žemės riešutai, mediena, kopra, palmių aliejus, kaučiukas. Mieste menkai išvystyta pramonė, išskyrus maisto ir gėrimų. Sostinėje yra Prezidento rūmai, Amilkaro Kabralo universitetas, dailės ir istorijos muziejus ir kt. Krantinėje – kelių paplūdimių zona.
Prišiškės
Prišiškės – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 12 km į šiaurę nuo Kuršėnų, Latveliškių-Agailių miškų Klaišių miško pietrytinėje dalyje, prie kelio Pagamė – Kruopiai.
Istorija
Nuo 1920 m. kaimas priklausė Kruopių valsčiui, nuo 1950 m. – Žarėnų apylinkės kaimas. 1950–1990 m. kaimas priklausė Žarėnų–Latvelių tarybiniam ūkiui.
Marijampolės miesto taryba 1990–1995 m.
Marijampolės miesto savivaldybės taryba – Marijampolės miesto savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1990 m. kovo 24 d. Pilnas pavadinimas – Marijampolės miesto Liaudies deputatų taryba, nuo 1990 m. balandžio mėn. Marijampolės miesto taryba, nuo 1994 m. liepos mėn. Marijampolės miesto savivaldybės taryba.
Teisinis pagrindas
Rinkimai įvyko 1990 m. kovo 24 d., pakartotinis balsavimas (II turas) – balandžio 7 d., tačiau kai kuriose rinkimų apygardose rinkimai neįvyko, kitose daputatas nebuvo išrinktas arba buvo paskirtas miesto valdybos nariu. Pakartotiniai rinkimai į neužimtas deputatų vietas vyko gegužės 19 d. ir lapkričio 24 d.
Pramedžiavos pagrindinė mokykla
Raseinių rajono Pramedžiavos pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Pramedžiavoje (Raseinių raj.), vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190097651. Steigėjas Raseinių rajono savivaldybės taryba. miniatiūra|240px|left|2016 m.
Istorija
Mokykla uždaryta 2008 m.
Medvėkas (11030203)
Medvėkas – ežeras Lietuvoje, Varėnos rajone, 6,5 km į šiaurės vakarus nuo Senosios Varėnos. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,26 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 122,8 m. Kranto linija labai vingiuota. Krantai žemi, plačiai užpelkėję, tik vakarinis krantas aukštokas ir sausas. Šiaurinėje pakrantėje stūkso Medvėkų miškas. Į vakarus ir pietus plyti pievos ir dirbami laukai. Pietuose išteka upeliukas link Pavardaunio tvenkinio (Merkio intako Vardaunios baseinas). Rytuose ežeras protaka jungiasi su toje pačioje pelkėje telkšančiu dar vienu Medvėko ežeru. Šalia įsikūręs Pavardaunio kaimas.
Kriugerio nacionalinis parkas
Kriugerio nacionalinis parkas  – saugoma gamtos teritorija Pietų Afrikos Respublikos šiaurės rytuose, Limpopo ir Mpumalangos provincijose, Mozambiko pasienyje. Tai didžiausias nacionalinis parkas Pietų Afrikos Respublikoje ir vienas didžiausių Afrikoje. Plotas – 19 485 km². Įkurtas 1898 m. kaip Sabio medžioklės rezervatas, 1926 m. pertvarkytas į nacionalinį parką ir pervadintas prezidento Paul Kruger garbei. Kartu su Limpopo nacionaliniu parku Mozambike, Gonarezu nacionaliniu parku Zimbabvėje ir dar keletu mažesnių parkų sudaro milžinišką Didįjį Limpopo tarpvalstybinį parką.
Parkas yra Limpopo upės dešiniojoje baseino pusėje (teka Olifantsas, Sabis, Krokodilų upė, Letaba, Levubu). Būdingos parkinės savanos, varpinių augalų pievos, sausieji lapus metančių medžių miškai, krūmokšnių sąžalynai. Sutinkama būdinga Afrikos savanų gyvūnija: liūtai, afrikiniai drambliai, buivolai, žirafos, baltieji ir juodieji raganosiai, begemotai, leopardai, gepardai, zebrai, antilopės gnu, margosios antilopės, vandeniniai ožiai, didžiosios kudu, impalos, kanos, hieniniai šunys, dėmėtosios hienos ir kt.; sutinkama 114 roplių rūšių (Nilo krokodilai, juodosios mambos), 517 paukščių rūšių (ausuotieji grifai, kautyniniai ereliai, afrikiniai balnasnapiai, afrikiniai didieji einiai, pietiniai ragavarniai ir kt.), 50 žuvų rūšių.
Valatka
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Valatkienė (ištekėjusi moteris) ir Valatkaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Paprastoji raudoklė
Paprastoji raudoklė (Lythrum salicaria) – raudoklinių (Lythraceae) šeimos žolinis augalas, augantis Eurazijoje, šiaurės vakarų Afrikoje, Australijoje.
Augalas daugiametis, 60-100 cm aukščio. Stiebas status, keturbriaunis, plaukuotas. Lapai lancetiniai, bekočiai. Žiedai raudoni, šešialapiai, stiebo viršūnėje susitelkę į tankius varpinius žiedynus. Žydi nuo birželio iki rugsėjo. Vaisius – pailga sėklų dėžutė, subręstanti rugpjūčio mėnesį. Dauginasi sėklomis.
Paprastoji raudoklė auga upių, ežerų, tvenkinių pakrantėse, drėgnuose krūmynuose, užpelkėjusiose pievose.
Augalas pasižymi priešuždegiminėmis, baktericdinėmis, sutraukiančiomis, nuskausminamosiomis, traukulius mažinančiomis, prakaito išsiskyrimą ir žaizdų gijimą skatinančiomis savybėmis.
Šendženas
1980 m. mieste įkurta specialioji ekonominė zona (viena pirmųjų Kinijoje).
Istorija
Dar XX a. viduryje šioje vietoje buvo mažas žvejų kaimelis, kuris vadinosi Bao’an. Miesto statusą gavo 1979 m. lapkritį. Dėl kaimynystės su Honkongu, tuomet priklausiusiu Jungtinei Karalystei, tarp 1990–2000 metų tapo vienu sparčiausiai augančių pasaulio miestų. 1980 m. gegužę jis tapo pirmąja specialiąja ekonomikos zona šalyje (viena iš dabartinių penkių). Šendženą su Honkongu sieja kultūros, kalbos ir net tarmių panašumai, todėl Honkongas labai daug prisidėjo prie miesto plėtros ir investicijų.
Ekonomika ir mokslas
Šendženas dažnai vadinamas Kinijos Silicio slėniu. Tai didelis užsienio investicijų centras, čia įsikūrusios „Huawei“ ir „ZTC“ telekomo bendrovės, „Tencent“ interneto bendrovė. Šendženas labiausiai apkrautas šalies jūrų uostas. Yra tarptautinis oro uostas. Mieste veikia Pekino genomikos institutas (Beijing Genomics Institute).
Apšermeninkai (Lenkija)
Apšermeninkai  arba Obšarnikai (, nuo 1932 m. gegužės 11 d. Almental, nuo 1945 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. šiaurės rytų Lenkijoje, (Varmijos Mozūrų vaivadija, Geldapės apskritis, Benkaimio valsčius), 1 km į pietus nuo Kaliningrado srities sienos.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities Gudvalių, Kenigsfeldės valsčiaus kaimas, nuo 1874 m. valsčiaus centras. Priklausė Nemerkiemio, nuo 1785 m. Klišių parapijai. Nuo 1946 m. Varmijos Mozūrų vaivadijos, Geldapės apskrities, Benkaimio valsčiaus kaimas.
Žvilgžygiai
Žvilgžygiai (Notiophilus) – žygių (Carabidae) šeimos vabalų gentis.
Gyvena miškų aikštelėse, laukuose, pievose.
Lietuvoje 5 rūšys.
Burbai
Burbai yra:
Tap Lano nacionalinis parkas
Tap Lano nacionalinis parkas  – nacionalinis parkas Tailando centre, Pračinburio ir Nakhonratčasima provincijose. Parkas įkurtas 1981 m. gruodžio 23 d.
Flora ir fauna
Tap Lano nacionaliniame parke vyrauja drėgni visžaliai, lapuočių, mišrūs miškai. Iš retų augalų parke sutinkama: bukalapis sparnenis (Dipterocarpus obtusifolius), gumbuotasis sparnenis (Dipterocarpus tuberculatus), aukštasis sparnenis (Dipterocarpus alatus), kietavaisė ksilija (Xylia xylocarpa), stambiavaisis koralmedis (Pterocarpus macrocarpus), Dalbergia cochinchinensis, tamsioji dalbergija (Dalbergia oliveri), kvapioji hopėja (Hopea odorata), Afzelia xylocarpa , michelija (Michelia floribunda), krausva (Lagerstroemia calyculata), Corypha lecomtei ir kt.
Parke gyvena: Indokininis tigras, Azijinis dramblys, Indijos muntjakas, gaūras, Indinis zambaras, Himalajinis lokys, Javinis elniukas, palminis musangas, Bengalinė katė, nendrinė katė, Birminis kiškis, mangustas ir kt., sutinkama daug paukščių: rudoji prinija (Prinia rufescens), baltastrėnė šama, didžioji krūmyninė gegutė (Phaenicophaeus tristis) , didysis kukalis ir kt.
Jurijus Bluvšteinas
Biografija
1952 m. baigė teisės studijas Kijevo universitete. 1952–1960 m. dirbo Vilniaus miesto vykdomajame komitete, nuo 1960 m. LSSR vidaus reikalų ministerijoje. 1976 m. teisės mokslų daktaras. 1979–1981 m. dėstė SSRS vidaus reikalų ministerijos Minsko aukštosios mokyklos Vilniaus fakultete (iki 1981 m. neakivaizdinis skyrius), 1981–1990 m. šios mokyklos katedros vedėjas. Nuo 1981 m. profesorius. Nuo 1990 m. dėstė Lietuvos policijos akademijoje.
Parengė 9 monografijas, 11 vadovėlių.
Raudoklė
Raudoklė (Lythrum) – raudoklinių (Lythraceae) šeimos augalų gentis. Ją sudaro 32 rūšys, paplitusios įvairiuose kraštuose. Auga šviesiose, drėgnose vietose, dažnai upių pakrantėse ar drėgnose pievose.
Girkalnio pagrindinė mokykla
Raseinių rajono Girkalnio pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Raseinių raj., Girkalnyje, Šėtupio g. 61, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190105112. Steigėjas Raseinių rajono savivaldybės taryba.
Filialas Raseinių rajono Girkalnio pagrindinės mokyklos Milašaičių skyrius.
Istorija
miniatiūra|250px|left|Girkalnio mokykla 1637 m. Girkalnio dvaro surašymo akte minimas mokytojas (tuo metu vadinamas bakalauru) Jonas Bekešas, logiška, kad buvo ir parapijinė mokykla. Kitame dokumente, mokyklų vizitatoriaus J. Belozaro raporte, minima, kad Lenkijos kariuomenės rotmistras Ignas Giedraitis 1820 m. birželio 20 d. paskyrė žemės sklypą mokyklos statybai. Girkalnio parapijos gyventojai suvežė statybinę medžiagą ir mokykla tais metais buvo pastatyta. Joje mokėsi 40 mokinių. Buvo mokoma skaityti, rašyti, tikybos mokslo, aritmetikos. Tėvai mokytoją maitino ir mokėdavo 2 rublius per metus algos. 1853 m. Girkalnio parapijinėje mokykloje mokėsi 12 mokinių. Klebonas Volavskis mokė skaityti ir katekizmo. 1861 m. Girkalnio mokykloje mokėsi 21 mokinys (kitais duomenimis – 58).
1866 m. atidaryta valdiška mokykla, stovėjusi netoli dabartinės mokyklos. 1883 m. mokytojavo Piotras Ozerovas. Jis gaudavo 200 rublių algos. Tuo metu mokėsi 56 berniukai ir 1 mergaitė. 1911 m. į šią mokyklą antruoju mokytoju paskirtas Vilhelmas Burkevičius. Mokykla sudegė per Pirmąjį pasaulinį karą, 1915 m.
Girkalnio mokykla atkurta 1919 m. spalio 22 d. Mokėsi 55 mokiniai. Lėšas skyrė Girkalnio valsčius. Mokytojas gaudavo 200 auksinų algos. Pirmasis mokytojas buvo Stašaitis, vėliau dirbo Antanas Nikšas, 1923 m. - Juozas Ramanauskas. Mokėsi 61 mokinys, veikė trys skyriai. Dažnai mokiniai mokyklą pradėdavo lankyti ne rugsėjo, o lapkričio mėnesį, kai sugindavo į tvartus gyvulius. 1924 m. mokyklos vedėju paskirtas Petras Skinderis.
Mokyklai patalpos būdavo tuo metu nuomojamos iš Girkalnio gyventojų. 1934 m. pastatytas naujas dviejų aukštų pradžios mokyklos pastatas. Jo antrajame aukšte gyveno mokytojai. 1937 m. atidarytas penktas skyrius, 1938 m. – šeštas. 1939 m. išleista pirmoji šešių skyrių pradinės mokyklos laida. 1940 m. Girkalnio mokykloje dirbo 6 mokytojai: Petras Skinderis, Antanina Antanaitytė, Ida Mickūnienė, Antanina Skinderienė, Stasė Mockevičienė, Kotryna Juškaitytė.
Lietuvą okupavus sovietams, daugeliui mokytojų teko pasitraukti iš savo darbo vietų, o kai kuriems paragauti ir tremtinio duonos. Toks likimas ištiko ir mokytojų Skinderių šeimą. Antrojo pasaulinio karo metu mokyklos patalpose buvo įsikūrusi karo ligoninė. 1944 m. rugpjūčio-rugsėjo mėn., kai kariuomenė pasitraukė iš beveik visos Raseinių apskrities, prasidėjo mokyklų atkūrimo darbai. 1944 m. buvęs Graužų pradinės mokyklos vedėjas Zigmas Jakubauskas buvo perkeltas į Girkalnį laikinai dirbti šios pradžios mokyklos vedėju. Gerardas Lazdauskas turėjo dirbti mokytoju. Spalio pabaigoje prie jų prisijungė Steponas Juškevičius ir Antanina Antanaitytė. Kartu pradėta organizuoti ir Girkalnio progimnazija. Spalio 21 d. paskirti pirmieji Girkalnio progimnazijos mokytojai: Ignas Rainys ir Juozas Sirtautas, vėliau Jonas Dmitrijevas, Jonas Sadauskas, Marija Vaičekauskaitė ir Antanina Antanaitytė. Oficialiai Girkalnio progimnazija laikoma atidaryta 1945 m. kovo 16 d.
Nuo 1949 m. rugsėjo 1 d. visos progimnazijos pradėtos vadinti septynmetėmis mokyklomis. Girkalnio septynmetėje mokykloje mokinių vis daugėjo, todėl nuo 1955 m. ji buvo perorganizuota į vidurinę mokyklą, tuo metu vadinta priaugančia vidurine mokykla. 1959 m. išleista pirmoji 16 abiturientų laida. 1964 m. pastatytas dviejų aukštų keturių klasių mūrinis priestatas, o 1965 m. dar ir dešimties klasių priestatas. 1976 m. pastatytas trijų aukštų priestatas su aštuoniais kabinetais. 1976 m. Lietuvos televizija sukūrė dokumentinį filmą „Mokytojas“, kuriame pasakojama apie Girkalnio mokyklos pedagogų gyvenimą ir darbą.
2001 m. rugsėjo 1 d. Girkalnio vidurinė mokykla reorganizuota į pagrindinę mokyklą. 2002 m. išleista pirmoji Girkalnio pagrindinės mokyklos laida – mokyklą baigė 13 dešimtokų. 2003 m. atlikta mokyklos renovacija.
1637-2003 m. mokykloje dirbo daugiau kaip 300 mokytojų. Iki 2001 m. išleistos 43 abiturientų laidos, mokyklą baigė 1082 abiturientai.
Sapiegiškiai
Sapiegiškiai – kaimas pietinėje Lazdijų rajono savivaldybės dalyje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Kapčiamiesčio, Veisiejo ežero vakariniame krante, Kapčiamiesčio girioje.
Istorija
XIX a. pab. kaimas priklausė Seinų apskrities Veisiejų valsčiui, Berznyko parapijai.
Veike Marjos valsčius
Gyvenvietės
Veike Marja – Kiltsis – Simuna – Rakė
Averė - Aburis - Entu - Erina - Avandusė - Avispea - Ebaverė - Eipris - Hirla - Imukverė - Kenukiula - Kersa - Keru - Konu - Kurtna - Lyvakiula - Meris - Miuriku - Nadalama - Nemė - Orgusė - Pandiverė - Pikeverė - Pudiverė - Raekiula - Raigu - Rastla - Sandimetsa - Trygis - Ūemeisa - Vao - Varangu - Veiverė - Vorstis
Masiai (Šiauliai)
Masiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 19 km į šiaurę nuo Kuršėnų, Latveliškių-Agailių miškų Klaišių miško pietrytinėje dalyje, prie kelio Pagamė–Kruopiai.
Istorija
Nuo 1920 m. kaimas priklausė Kruopių valsčiui, nuo 1950 m. – Žarėnų apylinkės kaimas. 1950–1990 m. kaimas priklausė Žarėnų–Latvelių tarybiniam ūkiui.
Martinji
Martinji  – miestelis Šveicarijoje, Valė kantone, prie Ronos ir Dransės upių santakos. Miestelyje yra išlikusių Romos imperijos laikų statinių, tarp jų amfiteatras. Veikia Pjero Džianados fondas, kuriam priklauso romėnų-galų, automobilių, meno muziejai, yra senbernarų muziejus. Vyksta karvių kautynės.
Mažieji Prūšiliai
Mažieji Prūšiliai arba Stolbovojė (, nuo 1936 m. rugsėjo 16 d. Klein Prußillen, nuo 1938 m. rugsėjo 30 d. Kleinpreußenbruch, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Krasnojarskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Gumbinės apskrities Kisielkiemio valsčiaus kaimas. Priklausė Nemerkiemio parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Sadovojės apylinkės kaimas.
Smiltžygiai
Smiltžygiai (Pterostichus) – žygių (Carabidae) šeimos vabalų gentis.
Gyvena laukuose, miškuose, pievose.
Lietuvoje 17 rūšių.
Paprūdžiai (Kaunas)
Paprūdžiai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 1,5 km į šiaurės vakarus nuo Daugeliškių, prie keliuko Daugeliškiai–Palazduonys.
Olimpia Zambrów
Zambruvo „Olimpia“ - Lenkijos futbolo klubas iš Zambruvo miesto.
Istrija
Įkurtas 1953 metais.
2011/2012 m. žaidė III Lenkijos lygoje, Palenkės-Varmijos Mozūrijos regione.
Kašina
Kašina – miestas Italijoje, Toskanoje, Pizos provincijoje. Miestas yra 60 km į vakarus nuo Florencijos ir 13 km į pietryčius nuo Pizos.
Kašina yra lygumoje, kairiame Arno krante.
Istorija
Kašina pirmąkart paminėta 750 m. Pavadinimo kilmė neaiški, bet galėjo jis atsirasti nuo paviljono (Casina) dabar išsekusio upelio ar sulotyninto etruskiško vardo (Cassenius).
1364 m. liepos 26 d. čia vyko Kašinos mūšis tarp Florencijos ir Pizos armijų. Mikelandželas mūšiui atminti nutapė paveikslą, kurio išliko tik paruošiamieji eskizai ir Aristotile da Sangallo kopija. Miestas buvo svarbi tvirtovė kelyje tarp abiejų miestų.
Nemajūnai
Nemajūnai – kaimas šiaurės rytinėje Lazdijų rajono savivaldybėje dalyje, 3 km į rytus nuo Lazdijų, šalia kelio. Seniūnaitijos centras.
Istorija
1650 m. Nemajūnuose buvo 28 valakai, 67 ūkiai.
LTSR laikais buvo „Kibirkšties“ kolūkio pagalbinė gyvenvietė. Veikė kultūros namai, biblioteka (nuo 1957 m.), pradinė mokykla (nuo 1922 m., iki 2007 m. veikė Lazdijų gimnazijos skyrius).
Zambruvo katalikų kapinės
thumb|right|300px|Zambruvo kapinės Zambruvo katalikų kapinės - katalikų kapinės esančios Zambruvo mieste. Kapinės įkurtos 1795 metais. Kapinės įkurtos apie 600 m nuo bažnyčios. Iš pradžių kapinės buvo 105 m ilgio ir 75 m pločio. 1822 m. kapinių plotas buvo 0,76 ha. Šiuo metu kapinės yra 225 m ilgio ir 87,5 pločio, kapinių plotas 2,3 ha. Kapinėse XIX a. viduryje buvo pastatyta medinė koplyčia. Kapinėse palaidoti 1863 m. sukilimo dalyviai, žuvę prie Zbžežnicos kaimo 1863 metais. Sukilimo aukoms atminti 1933 m. buvo pastatytas paminklas. Taip pat kapinėse palaidoti 1939 m. vokiečių sušaudyti lenkų karininkai ir Armijos Krajovos kovotojai. Kapinėse pastatytas paminklas 1943 m. Jeziorko miško kapinėse nužudytiems Zambruvo miesto gyventojams.
Astrafobija
thumb|250px|right|[[Žaibas|Žaibo išlydis danguje (kartu su jį lydinčiu griaustiniu) gali išgąsdinti žmogų.]]
Astrafobija (iš 🇬🇷 – 'žaibas' ir 🇬🇷 – 'baimė') arba trontofobija – liguista griaustinio ir žaibo baimė, specifinės fobijos tipas.
Žmogus su astrafobija dažnai bus sunerimęs per perkūniją, netgi tada, kai jis pats supranta, kad pavojus yra minimalus. Kai kurie simptomai atsiranda kartu, kaip ir iš kitų fobijų, kaip drebulys, verkimas, prakaitavimas, panikos priepuoliai, staigus noras naudotis vonia, pykinimas, baimės jausmas, ir greitas širdies plakimas, tačiau astrafobija turi ir unikalių reakcijų. Daugelis žmonių, kurie turi astrafobiją, ieškosi pastogės nuo audros. Jie gali slėptis po lova, apklotu, spintoje, rūsyje arba kitose vietose, kur jaustųsi esą saugūs. Jų pastangos dažniausiai yra sumažinti griaustinio garsą: žmogus gali užsidengti ausis ir užsidaryti langus.
Dainaviškiai
Dainaviškiai – kaimas centrinėje Lazdijų rajono savivaldybės dalyje, 1 km į pietvakarius nuo Veisiejų, prie Ančios ežero.
Istorija
XIX a. pab. tuometis Aukštojo (Vysokijės) palivarkas pateko į Seinų apskrities Veisiejų valsčių, Liškiavos parapiją. Veikė vandens malūnas, spirito varykla.
Gyventojai
thumb|left|240px|Pakelės kryžius
Partikai
Partikai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 14 km nuo Pabalių, 2 km į šiaurės rytus nuo Seredžius. Kaimas įsikūręs iškyšulyje, kurį juosia gilūs Dubysos ir Lazduonos slėniai. Praeina Čekiškės–Seredžiaus kelias.
LHCb
LHCb (Large Hadron Collider beauty, kur "beauty" reiškia žemiausiąjį kvarką) – vienas iš šešių detektorių eksperimentų CERN laboratorijos Didžiajame hadronų priešpriešinių srautų greitintuve. LHCb skirtas užfiksuoti dalelių, turinčių žemiausiąjį kvarką ar antikvarką (B mezonai ir kt.), skilimus. Detektorius yra 21 m ilgio, 10 m aukščio ir 13 m pločio, sveria 5600 tonų.
Prie eksperimento dirba virš 960 mokslininkų iš 58 pasaulio mokslo įstaigų.
Sandara
350px|thumb|LHCb detektoriaus pjūvis iš šono. Sudedamosios dalys: VELO, RICH1, sekiklis TT, magnetas, sekikliai T1, T1, T3, RICH3, miuonų sistema M1, elektromagnetinis kalorimetras ECAL, hadronų kalorimetras HCAL, miuonų sistemos M2, M3, M4, M5.
Už VELO įtaisytas RICH1 (Ring Imaging Cherenkov) detektoriai skirti dalelių identifikavimui pagal greičius ir kampus. Prietaiso veikimas remiasi Čerenkovo spinduliavimu. Kartu su RICH2, esančiu už magneto ir sekiklių, galima identifikuoti nemažai dalelių, susidarančių po B mezonų skilimo: pionų, kaonų ir protonų.
LHCb magnetas sudarytas iš dviejų 27 tonas sveriančių ričių, sumontuotų 1450 tonas sveriančiuose plieniniuose rėmuose. Kiekviena iš ričių yra 7,5 m ilgio, 4,6 m pločio ir 2,5 m aukščio, sudaryta iš 10 dalių, kurių kiekvienai sunaudota po 3000 metrų aliuminio kabelio. Stipriame magneto magnetiniame lauke skriejančių dalelių trajektorijos iškreipiamos, todėl galima jas identifikuoti pagal judesio kiekį.
Prieš ir už magneto yra išdėstytos sekiklių sistemos, naudojamos nustatyti įvairių dalelių skriejimo trajektorijoms. Sekikliai kartu su informacija iš kitų detektorių padeda tiksliai identifikuoti daleles. Ši sistema susideda iš keturkampio formos stočių, kurių kiekviena yra 40 m² ploto. Prie pat protonų pluošto vamzdžio esanti sistemos dalis sudaryta iš mažų silicio juostelių. Dalelės, susidurdamos su silicio atomais, išlaisvina jų elektronus, o pagal atsiradusią srovę nustatoma skriejančios dalelės trajektorija. Kita, išorinių sekiklių, dalis išdėstyta toliau nuo protonų vamzdžio ir sudaryta iš dujų pripildytų šiaudo formos vamzdelių. Pralekianti dalelė jonizuoja dujų molekules, sukurdama elektronus. Dalelės kelias nustatomas pagal tai, kiek laiko užtrunka elektronams pasiekti anodo vielas, esančias kiekvieno vamzdelio centruose.
Paskutinė LHCb dalis – miuonų sistema (miuonai susidaro paskutinėse B mezonų skilimo stadijose). Sistema išdėstyta detektoriaus gale ir sudaryta iš penkių keturkampių dalių, kurių kiekviena yra didesnė už ankstesnę. Visa sistema turi 435 m² efektyvųjį plotą. Kiekviena dalis sudaryta iš kamerų, užpildytų trijų rūšių dujomis: anglies dioksidu, argonu ir tetrafluormetanu. Pralekiantys miuonai reaguoja su šiuo mišiniu ir vieliniai elektrodai tai užfiksuoja. Visa sistema sudaryta iš apytiksliai 1400 dujų kamerų ir 2,5 mln. vielų.
Vasiuganas
Vasiuganas  – upė Rusijoje, Tomsko srityje; Obės kairysis intakas. Prasideda Vasiuganės pelkynuose. Teka pradžioje į šiaurę, vėliau į rytus pelkėtomis Vasiuganės lygumomis. Įteka į Obę keletu atšakų (žiotimis laikoma atšaka, esant 11 km žemiau Kargasoko gyvenvietės).
Didžiausi intakai: Niurolka, Čertala (dešinieji), Čižapka, Jagyljacha.
Pastriūnys
Pastriūnys – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 9 km į vakarus nuo Babtų, apsuptas Karalgirio-Padauguvos miškų, prie Striūnos upelio.
Čanjaralio provincija
Čanjaralio provincija  – Atakamos regiono (Čilė) provincija, kurios administracinis centras – Čanjaralis.
Geografija
Provincija yra Atakamos regiono šiaurėje. Ji ribojasi:
Provinciją sudaro 2 komunos:
Demografija
2002 m. Nacionalinio statistikos instituto (INE) atlikto gyventojų surašymo duomenimis provincijos gyventojų sudėtis tokia:
Palazduonys
Palazduonys – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Čekiškės, tarp Dubysos ir Lazduonos. Praeina kelias.
miniatiūra|left|Padubysio miškas išvažiavimas iš Palazduonio kaimo
Istorija
1650 m. Palazduonius iš močiutės (pavardė nežinoma) paveldėjo bajoras Jurgis Liaudanskas. Po jo dvarą valdė Jurgio sūnus Antanas Jonas Liaudanskas (g. apie 1690 – m. 1735) su žmona Marijona Kosinskaite. 1746 ir 1749 m. Antano Jono Liaudansko sūnai dalimis pardavė Palazduonius. 1765 m. Palazduoniuose veikė žydų karčema, kurią valdė Izakas Aronovičius. Nuo 1775 m. Palazduoniuose bajoras Aleksandras Mikuckis valdė dvarą, namą ir 6 valstiečių kiemus.
1902 m. bajorai Žotkevičiai valdė 115 dešimtinių, Prižgintai – 305. Buvo Palazduonio kaimas bei naujasis dvaras. Pirmas dvaro valdytojas – L.Teišerskis. Vėliau dvaras atiteko jo įdukrai V. Teišerskytei-Pancernienei. Yra išlikusi 1912 m. dvaro ūkio knyga lenkų kalba, kaštonų alėja. Paskutinis dvaro savininkas V. Pancerna“ atstatė ir įkūrė kaimo sodybą Lazduona.
Gyventojai
1845 buvo 81 Vilkijos parapijietis. 1923 m. buvo du kiemai ir 95 gyventojai.
Parudaminys
Parudaminys – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Marijampolio, prie Rudaminos upelio. Parudaminio seniūnaitija. Yra Kristaus Atsimainymo bažnyčia (pastatyta 1922 m.), veikia U. Leduchovskos pagrindinio ugdymo skyrius, biblioteka. Už 1 km į vakarus nuo centro, pakeliui link Merešlėnų yra Parudaminio geležinkelio stotelė.
Istorija
Kaimas pirmą kartą minimas 1493 m. XVI–XVII a. buvo stačiatikių cerkvė, vėliau – bažnyčia.
Kalveliai (Lazdijai)
Kalveliai – kaimas centrinėje Lazdijų rajono savivaldybės dalyje, plačiai išsibarstęs 2 km į šiaurės vakarus nuo Veisiejų, prie kelio. Kaime įsikūrusi Veisiejų miškų urėdija. Šalia telkšo ežerai Palšinis, Lapūkas, Šlavantėlis.
Istorija
XIX a. pab. kaimas pateko į Seinų apskrities Veisiejų valsčių, Kapčiamiesčio parapiją.
Vaška
Vaška  – upė Rusijoje, Komių Respublikoje ir Archangelsko srityje; Mezenės kairysis intakas. Prasideda pelkėse, Mezenės – Šiaurės Dvinos vandenskyroje. Teka į šiaurės vakarus taigos miškais. Įteka į Mezenę ties Lešukonskojės gyvenviete.
Panemunės kapinės
Panemunės kapinės – kapinės Kaune, Panemunėje, Nemuno kairiajame krante (Tylos g. 10), apie 0,3 km į pietryčius nuo Panemunės bažnyčios. Plotas 12 ha. Kapinės suskirstytos į 12 kvartalų, aptvertos žema mūrine tvora. Pagrindiniai vartai pasiekiami iš Tylos g., nuo Vaidoto g. pusės. Kapines administruoja ir prižiūri Kauno savivaldybės įmonė „Kapinių priežiūra“.
Vaška
Vaška užšalusi nuo spalio pabaigos iki gegužės pradžios. Laivuojama 288 km nuo žiočių, nuo Ust Vačergos prieplaukos.
Panemunės kapinės
Istorija
Panemunės kaimo kapinės įsteigtos 1917 m. Jose laidoti vietos apylinkės gyventojai, Lietuvos savanoriai, karo lakūnai, 1941 m. birželio sukilimo dalyviai, Vyčio Kryžiaus ordino kavalieriai, knygnešiai. Čia yra perkeltų kapaviečių iš likviduotų Kauno senųjų kapinių (Vytauto g.). 1972 m. tuometinio Kauno miesto Vykdomojo komiteto sprendimu Panemunės kapinės iš dalies uždarytos. Jose laidojama tik į šeimos kapavietes.
Pašiliai (Kaunas)
Pašiliai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Vilkijos, netoli Saulėtekių, prie Stanislavos miško.
Kapanoris
Kai kurie savivaldybėje esantys kaimai atsirado viduramžiais. Pvz.: Sant’Andrea di Kompito. Kolonora kaimas pavaizduotas 2008 m. filme ''Šv. Anos stebuklas''.
Beni Melalis
Beni Melalis yra miestas Maroke, Tasemito kalno papėdėje; Tadlo–Azilalio regiono sostinė. Mieste gyvena 192 924 gyventojai (2012 m. duomenys).
Istorija
Miestas pirmą kartą paminėtas 1688 metais, kai mieste buvo pastatyta tvirtovė.
Emmanuel Mayuka
Emanuelis Majuka (Emmanuel Mayuka; g. 1990 m. lapkričio 21 d.) – Zambijos futbolininkas, puolėjas.
Karjera
Karjerą pradėjo gimtojo Kabvės miesto „Kabwe Warriors“ klube.
2008 m. perėjo į Tel Avivo „Maccabi“.
2010 m. Majuka pasirašė 5 metų kontraktą su Šveicarijos „Young Boys“ klubu.
Nuo 2012 m. priklausė Anglijos Southampton FC.
2015–2016 m. sezone gynė FC Metz garbę. Ligue 1 sužaidė 10 rungtynių ir pelnė du įvarčius.
2016–2017 m. rungtyniavo Egipte, kur atstovavo Zamalek SC. Pramjer lygoje sužaidė 22 rungtynes ir pelnė 5 įvarius.
2017–2018 m. sezone atstovavo Hapoel Ra'anana FC. Izraelio aukščiausioje lygoje sužaidė 5 rungtynes.
2019 m. grįžo į Zambiją ir atstovavo Green Buffaloes FC. Nuo 2020 m. rungtyniavo NAPSA Stars FC.
Rinktinė
Emanuelis Majuka Zambijos rinktinėje debiutavo 2007 m., COSAFA taurės varžybose prieš Mozambiką.
2008 m. dalyvavo Afrikos Tautų taurėje Ganoje ir buvo jauniausiu to čempionato žaidėju.
Jonas Stašaitis
Jonas Stašaitis (1921 m. sausio 8 d. Patolupys, Raseinių rajonas – 2012 m. birželio 30 d.) – lietuvių poetas, buvęs tremtinys, krikščionis pasaulietis, Pasaulio tautų teisuolis, gelbėjęs holokausto aukas.
Biografija
Gimė ūkininkų šeimoje - tėvas Juozas Stašaitis, motina Agnietė Stašaitienė (Zaksaitė). 1940 m. baigė Raseinių gimnaziją. 1941–1942 m. Vytėnuose kun. J. Bosko saleziečių vienuolyno našlaičių ir neturtingų vaikų gimnazijoje dirbo mokytoju. 1942–1944 m. studijavo filosofiją Kauno kunigų seminarijoje. 1944–1948 m. dirbo Vytėnuose gimnazijos mokslo tarėju. 1949 m. buvo suimtas ir ištremtas į Irkutsko srities Olchono rajoną. Tremties vagone pradėjo kurti pirmuosius eilėraščius. Sibire vedė rezistentę, laisvės kovų dalyvę Jadvygą Leščinskaitę. 1957 m. su žmona ir dviem dukromis grįžo į Lietuvą. Nuo 1964 m. aktyviai dalyvavo pogrindinės literatūros spausdinime ir platinime. Dėstė filosofiją pogrindinėje kunigų seminarijoje. Už maldynų ir Lietuvos katalikų bažnyčios kronikos spausdinimą metus (1973–1974) kalėjo Lietuvos TSR Valstybės saugumo komiteto (KGB) rūsiuose.
Kūryba
1993 m. išleido knygą „Stebuklingas Šaltinėlis Mažučiuose“.
Viešpaties pievos /Poezija/ Jonas Stašaitis. – Vilnius: 2001. – 249 p. ISBN 9955-486-00-7
Tremtinys Tėvynėje /Kun. Antanas Skeltys – Lietuvos saleziečių patriarchas/ Jonas Stašaitis. – Vilnius: 2004. – 104 p. ISBN -592-14-1
Sugriauti Vilniaus mūrai ir užversti šuliniai /Jonas Stašaitis. – Vilnius: 2005. – 116 p. ISBN 8955-592-86-9
Kančios paslaptis /Poema/ Jonas Stašaitis. – Vilnius: 2007. – 352 p. ISBN 9555-726-28-3
Raubatoniai
Raubatoniai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, netoli Vilkijos.
Radvilonys
Radvilonys – kaimas centrinėje Lazdijų rajono savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurės rytus nuo Veisiejų, prie Vernijo ežero.
Etimologija
Kaimo vardas kilęs nuo asmenvardžio Radvila arba Radvilas.
Istorija
XIX a. pabaigoje kaimas pateko į Seinų apskrities Veisiejų valsčių ir parapiją.
Gylių mokykla-daugiafunkcis centras
Raseinių r. Gylių mokykla-daugiafunkcis centras (buvusi Pryšmančių pagrindinė mokykla) – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Raseinių raj., Rimkiškiuose, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. miniatiūra|180px|left|Ankstesnė mokyklos emblema
Įstaigos kodas 190098034. Steigėjas Raseinių rajono savivaldybės taryba.
Istorija
1932 m. dvarininkas Bagdonas skyrė 2,3 ha Bagdonavos dvaro žemės mokyklos įkūrimui. 1936 m. pastatytas medinis pastatas, pradėjo veikti Bagdonavos pradžios mokykla.
1951 m. mokykla reorganizuota į Bagdonavos septynmetę mokyklą, 1961 m. tapo Pryšmančių septynmetė mokykla, nuo 1963 m. Pryšmančių aštuonmetė mokykla. 1964 m. pastatytas mūrinis priestatas. 1986 m. Pryšmančių devynmetė mokykla.
Šidziadžuangas
Šidziadžuangas (kinų k. 石家莊, pinyin Shíjiāzhuāng; arba Šimenas) – miestas šiaurinėje Kinijoje, Hebėjaus provincijos adm. centras. 1,99 mln. gyventojų (2005). Išvystyta mašinų, cemento pramonė, metalurgija. Prie miesto išgaunama anglis (Jinsin baseine) ir geležies rūda (Jianping).
Gylių mokykla-daugiafunkcis centras
Istorija
Nuo 1995 m. Pryšmančių pagrindinė mokykla. 2005 m. renovuota mūrinė mokyklos dalis, 2006 m. pastatytas mūrinis priestatas, avarinio stovio medinė mokyklos dalis uždaryta.
2014 m. reorganizuota, pakeistas pavadinimas iš Raseinių r. Pryšmančių pagrindinė mokykla į Raseinių r. Gylių mokykla-daugiafunkcis centras.
2019 m. rugsėjo 22 d. paskelbtas Raseinių rajono savivaldybės tarybos sprendimas Nr. TS-279 „Dėl sutikimo reorganizuoti Raseinių r. Gylių mokyklą-daugiafunkcį centrą, prijungiant prie Raseinių r. Viduklės darželio“. Gylių mokyklos-daugiafunkcio centro teisės ir pareigos nuo 2020 m. sausio 1 d. pereina Viduklės darželiui.
Antanas Jankauskas (1955)
Antanas Jankauskas (g. 1955 m. balandžio 1 d. Barstyčiuose, Skuodo rajone) – žemaičių tautodailininkas, liaudies menininkas (karikatūristas, medžio drožėjas, tapytojas, keramikas), gimtųjų Barstyčių herbo autorius.
Biografija
Antanas Jankauskas gimė nagingo amatininko aštuonių vaikų šeimoje. Turi brolį dvynį Juozą. Mokėsi ir 1975 m. baigė Barstyčių vidurinę mokyklą. 1980 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą, kur Dailės fakultete įgijo piešimo, braižybos ir darbų mokytojo specialybę. Nuo 1983 m. gyvena ir dirba Barstyčiuose dailės mokytoju – be tapybos, kitų darbų, dar moko puodų žiedimo pradmenų profesionalioje krosnyje.
Kūryba
Dar besimokydamas vidurinėje mokykloje, Antanas Jankauskas nuo 1972 m. pradėjo savo piešinius ir karikatūras publikuoti respublikinuose leidiniuose: „Moksleivyje“, „Valstiečių laikraštyje“, „Šluotoje“, „Gimtajame krašte“, „Kalba Vilnius“. Ruošia karikatūras išleisti atskiru leidiniu. Nuo 1983 m. dalyvauja respublikinėse karikatūrų parodose, nuo 1988 m. – tarptautinėse parodose Lietuvoje, Italijoje. Nuolatinis medžio drožėjų stovyklų, kūrybinių seminarų ir dirbtuvių, liaudies menininkų darbų parodų, Kaziuko mugių dalyvis.
Tautodailininkas kuria netradicinius siurrealistinius ir postmodernistinius paveikslus, žavisi Salvadoro Dali, Edvardo Munko, Polio Sezano kūryba. Žymesni darbai: „Autoportretas“, „Mėnulio graužikė“, „Katinų ciklas“.
Medžio drožybos srityje tautodailininko kūryba apima ir nedideles Užgavėnių kaukes, rūpintojėlius, ir kelių metrų aukščio skulptūras. Jomis perteikiama žemaičio dvasia, jo niūri didybė, paslaptingumas, atspindima skaudi krašto praeitis. Sukūręs įvairių antkapinių paminklų, stogastulpių ir skulptūrų:
Stephen Hawking
Stivenas Hokingas (1942 m. sausio 8 d. Oksforde, Anglija – 2018 m. kovo 14 d. Kembridže, Anglija) – anglų fizikas.
Biografija
Stivenas Hokingas gimė 1942 m. sausio 8 d. Oksforde, Frenko ir Izabelės Hokingų šeimoje. Turėjo dvi seseris Filipą ir Mariją, bei įvaikintą brolį Edvardą. Tėvai gyveno tuo metu vokiečių bombarduojamame Londone ir Izabel gimdymui buvo persikėlusi į Oksfordą, susitarimu su vokiečiais nuo bombardavimų saugų miestą. Po dvejų savaičių nuo S. Hokingo gimimo ji su sūnumi grįžo į Londoną. Jo tėvas buvo baigęs medicinos mokslus, buvo tropinių ligų specialistas, po karo paskirtas vadovauti Parazitologijos departamentui Nacionaliniame užkrečiamųjų ligų institute. 1950 m. su tėvais persikėlė gyventi į Sent Albaną, kur lankė to paties pavadinimo mokyklą. S. Hokingas Oksfordo universiteto koledže pradėjo matematikos studijas, tačiau jų nebaigė, pasirinko fiziką, kurią baigė. 1966 m. apsigynė daktaro laipsnį Trinity Hall koledže prie Kembridžo universiteto. Iki savo gyvenimo pabaigos buvo profesorius Kembridžo universitete. Daugiausiai dirbo reliatyvumo teorijos srityje, ypač ties juodųjų skylių teorijomis.1974 m. išrinktas į Londono karališkąją draugiją, tapo vienu iš jauniausių jos narių. Profesorius pelnė daugybę vardų ir apdovanojimų. 1982 m. jam suteiktas Britų imperijos ordino komandoro laipsnis („sero“ titulas), 1989 m. jis priimtas į Garbės ordino kavalierius. Vienas iš paskutiniųjų apdovanojimų – 2009 m. JAV prezidento skirtas Laisvės medalis.
Stiveno Hokingo pagrindiniai tyrimai apima teorinę kosmologiją bei kvantinę fiziką; daugiausia juodąsias bedugnes (plačiau žr. Hokingo spinduliavimas).
Hokingas sirgo amiotrofine lateraline skleroze, buvo beveik visiškai paralyžiuotas. Jis gyveno Anglijoje, Kembridže.
Fi
Fi, dar vadinama aukso pjūvis arba dieviškoji proporcija – atkarpos dalyba į dvi dalis taip, kad didesniosios ir mažesniosios dalių santykis būtų lygus visos atkarpos ir didesniosios dalies santykiui. Tai skaičius, kurio reikšmė apytiksliai lygi 1,618.
Atsiradimo istorija
thumb|left|Aukso pjūvį vaizduojanti 10 litų auksinė atmintinė Lietuvos moneta Amerikiečių matematikas Markas Baras graikų kalbos raidę Fi panaudojo aukso pjūviui išreikšti, pavartodamas savo skulptūrose aukso pjūvį taikiusio graikų skulptoriaus Fidijo vardo pirmąją raidę.
Euklidas knygoje „Pradmenys“ teigė, jog atkarpa AB padalinta į dalis turi santykį C : AB su AC kaip AC su CB. Nors Euklidas ir nevartojo šio termino, tai laikoma aukso pjūviu. Apibrėžimas pateikiamas VI knygoje, tačiau II knygoje yra formuluotė, 11 teorema, susijusi su plotais, kurie aiškinami apie atkarpos padalijimą aukso pjūvio proporcijomis. Dabar kai kurie istorikai mano, kad „Elementų“ II knyga aprėpia medžiagą, kurią iš pradžių studijavo Teodoras iš Kirėnės, o kiti šią medžiagą priskiria Pitagorui arba bent jau pitagoriečiams.
Daugelis galvoja, jog sakydamas „pjūvis“ Proklas turi omenyje „aukso pjūvį“. Žinoma, kad Eudoksas lankė Platono paskaitas, todėl visiškai pagrįsta manyti, jog jis galėjo nagrinėti šiose paskaitose iškeltus klausimus. Hefas savo Euklido „Elementų“ leidime rašo: „penkiakampio braižymas pritaikant lygiašonio trikampio metodą, susijusį su tuo, kas išdėstyta aukščiau, pitagoriečiams buvo žinomas, todėl drąsiai galime teigti, kad tai ir buvo aukso pjūvio tyrinėjimo pradžia.
Hipsiklas apie 150 m. pr. m. e. rašė apie taisyklingą daugiasienį. Jis yra darbo, kuris buvo pavadintas XIV Euklido „Elementų“ knyga, nagrinėjančio į sferą įbrėžtus taisyklingus kūnus, autorius. Aukso pjūvis pradedamas taikyti išraiškose (brėžiniuose).
Iki tol aukso pjūvis, regis, buvo laikomas geometrijos savybe, ir nėra akivaizdaus įrodymo, jog kas nors būtų stengęsis skaičių susieti su pjūviu. Be abejo, jei AB ilgis yra 1, o AC = x, kai C dalina AB aukso pjūvio proporcija (santykiu), tuomet pritaikydami paprastą algebrą galime rasti x. Iš 1/x = x/(1 – x) gauname x² + x – 1 = 0, todėl x = (√5-1)/2.
Taigi aukso pjūvis yra 1/x = (√5 + 1)/2 = 1,6180339887498948482…
Heronas apskaičiavo apytikslius koeficientus (proporcijas), jis pateikė apytikslius penkiakampio ploto santykius su kvadrato plotu. Ptolemėjaus trigonometrinių lentelių dėka, bent jau apskritimų stygų atveju, buvo pradėti skaičiavimai. Jis išmatavo taisyklingo penkiakampio kraštinę kaip apibrėžto apskritimo spindulį.
Abu Kamilas pateikė panašias lygtis, sudarytas skirtingais būdais dalinant 10 (cm?) ilgio liniją. Du iš šių būdų susiję su aukso pjūviu, tačiau neaišku, ar Abu Kamilas suprato tai. Vis dėlto, Leonardas Fibonačis rašydamas kūrinį „Liber Abaci“ naudojosi daugybe arabiškų šaltinių, o viename iš jų buvo ir Abu Kamilo keliami klausimai. L. Fibonačis aiškiai parodė, jog jis suprato abiejų Abu Kamilo keliamų klausimų ryšį su aukso pjūviu. Kūrinyje „Liber Abaci“ jis pateikė tokiu būdu √125 -5 ir 15 – √125 aukso pjūviu padalintos 10 vienodų dalių liniją.
L. Pačiolis parašė „Divina proportione“ („Dieviška proporcija“) – taip jis vadino aukso pjūvį. Šioje knygoje yra sukaupti su aukso pjūviu susiję Euklido ir kitų šaltinių rezultatai. Jis teigė (net nesistengdamas įrodyti ar pateikti nuorodą), kad aukso pjūvis negali būti racionalus. Jis taip pat patvirtina kūrinyje „Liber Abaci“ pateiktus rezultatus, susijusius su aukso pjūviu padalintos 10 (cm) ilgio linijos atkarpų ilgiais.
Kardanas, Bombelli ir kiti savo tekstuose kėlė klausimus, kaip gauti aukso pjūvį pritaikant kvadratines lygtis. Stebinanti informacija aptinkama 1509 m. Pačiolio Euklido „Elementų“ leidimo kopijoje. Kažkas yra parašęs pastebėjimą, kuris aiškiai patvirtina, kad jie žinojo, jog gretutinių narių pjūvis Fibonačio sekoje linkęs panašėti į aukso pjūvio skaičių. Pirmasis žinomas dešimtainis aukso pjūvio apskaičiavimas užfiksuotas 1597 m. Tiubingeno universitete Michaelio Maestlino parašytame laiške jo buvusiam studentui Kepleriui.
Gretutinių narių dalmenų (koeficientų) Fibonačio sekoje panašėjimas į aukso pjūvį paprastai priskiriamas Simsonui, kuris rezultatą pateikė 1753 m. Bendras ankstyvųjų autorių vartotas terminas buvo „kraštutinis dalijimas ir vidutinė proporcija“ (division in extreme and mean ratio). Pačiolis netrukus pradėjo taikyti terminą „dieviškoji proporcija“, o kai kurie vėlesnieji autoriai, tokie kaip Ramusas ir Klavijus irgi ėmė juo naudotis. Klavijus taip pat vartojo terminą „proporcingai padalinta“, panašių išsireiškimų yra ir kitų matematikų darbuose. Naudotas ir terminas „vientisoji proporcija“. Dabar taikomi terminai yra auksinė proporcija, aukso pjūvio skaičius (auksinis skaičius) arba aukso pjūvis. Šie terminai yra modernūs, nes jie atsirado vėliau, nei bet kuris aukščiau aptartas darbas.
Fibonačio seka itin paprastai sudaryta. Kiekvienas narys yra dviejų ankstesnių narių suma, pradedant nuo 0 ir 1. 0 1 1 2 3 5 8 13 21 34 55 89 144 233 …
Pastaraisiais šimtmečiais dauguma žmonių manė, kad skaičius Fi, geriau žinomas kaip dieviška proporcija arba aukso pjūvis, proporcijų atžvilgiu yra balanso ir grožio standartas. Fi reikšmė – 1,618033988… arba riba, link kurios krypsta bet kurių dviejų Fibonačio sekos elementų proporcija. 1202 m. L. Fibonačis suformulavo uždavinį apie triušių dauginimąsi. Uždavinio pradžioje turime triušiukų porelę, kuri atsives po porą jauniklių kas mėnesį. Kiekviena jauniklių pora, sulaukusi dviejų mėnesių, atsiveda jauniklių porelę ir t. t. Taigi antro mėnesio gale mes jau turime 2 poras, t. y. 1 pora (senoji porelė) + 1 pora (jaunoji porelė) = 2 poros. Trečio mėnesio gale – 3 poros: senoji pora susilauks dar porą triušiukų. Ketvirto mėnesio gale – 5 poros: senoji susilauks dar porelės, bet ir jaunoji jau galės atsivesti triušiukų. Taigi jau turime penkias triušiukų poreles. Tęsiant skaičiavimus, galima suskaičiuoti, kiek bus porelių pasibaigus pirmiems metams – 144.
Taigi galima būtų užrašyti kiekvieno mėnesio triušių skaičių progresija: 1, 1, 2, 3, 5, 8, 13, 21, 34, 55, 89, 144,… Ši skaičių seka, kurioje kiekvienas skaičius yra prieš tai einančių dviejų skaičių suma, yra vadinama Fibonačio skaičių seka. Gretimų skaičių santykis, t. y. antrąjį skaičių padalinus iš pirmojo, yra apytiksliai lygus 1,618 arba skaičiui Fi.
Savybės
Fi tenkina lygybes Nesunkiai galima nustatyti tikrąją Fi reikšmę:
Kur aptinkamas skaičius Fi
1876 m. estetikos srityje atliktas intriguojantis eksperimentas. Daugybės atsitiktinai pasirinktų žmonių buvo paprašyta estetiškai įvertinti skirtingų matmenų stačiakampius. Daugiau nei 75 procentai žmonių pasirinko vienodus tam tikrų matmenų stačiakampius. Kokia tokio pasirinkimo priežastis? Eksperimentą atliko Fečneris (1970 m., Huntley), norėdamas patikrinti Leonardo da Vinčio hipotezę, jog aukso proporcijas atspindintys matmenys yra patraukliausi žmogaus akiai. Eksperimentas patvirtino jo mintį: pirmiausiai buvo pasirinkti „auksiniai“ stačiakampiai.
Nėra išlikusių graikų architektų žymiausių šventyklų ir pastatų (tokių kaip Panteonas) projektų duomenų. Todėl mes nežinome, ar savo architektūriniuose projektuose jie sąmoningai taikė aukso pjūvį. Nuostabu tai, jog aukso pjūvis yra proporcija, kartas nuo karto pasireiškianti gamtoje, ypač geometrijoje, taip pat tam tikrose žmogaus kūno proporcijose.
Aukso proporcija istorijoje išgarsėjo dėl savo estetinių ypatybių, ir yra teigiama, kad Antikinės Graikijos architektūrai didelę įtaką darė jos taikymas.
Mailu Su
Istorija
Miesto pavadinimas kirgizų kalba reiškia „riebus vanduo“. Toks pavadinimas galėjęs kilti dėl netoliese buvusių naftos telkinių. Gyvenvietė įkurta 1946 m., pradėjus apylinkėse išgauti uraną. Taip pat vykdyta naftos, gamtinių dujų gavyba, veikė dvi hidrometalurgijos gamyklos. 1956 m. tada vadintam Maili Sajui (Майли-Сай) suteiktas miesto statusas, o iki 1968 m. jis buvo uždaruoju miestu. Vėliau veikė elektros lempučių gamykla (nuo 1964 m.). Žlugus TSRS, miesto ekonomika patyrė nuosmukį, užsidarė gamyklos ir kasyklos.
Dame N'Doye
Damė N’Dojė (Dame N’Doye; g. 1985 m. vasario 21 d.) – Senegalo futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje.
Karjerą pradėjo Senegalo klube „Jeanne d’Arc“. Vėliau už 500 tūkst. eurų žaidėją įsigijo Kataro klubas „Al-Sadd“. Po sėkmingo sezono portugalų „Académica de Coimbra“ klube, žaidėją už 800 tūkst. eurų nupirko Graikijos klubas „Panathinaikos“. 2009 m. Damė N’Dojė sudarė 4,5 metų sutartį su „FC København“ klubu, kuriame jis netrukus tapo svarbiausiu puolėju.
Senegalo rinktinėje N’Dojė debiutavo 2011 m., draugiškose varžybose prieš Gvinėją, jų metu įmušė įvartį.
Hardangervidos nacionalinis parkas
Hardangervidos nacionalinis parkas (Hardangervidda nasjonalpark) – 1981 m. įkurtas didžiausias Norvegijos nacionalinis parkas. Jis apima Biuskeriudo, Telemarko ir Hordalando apskritis. Šis parkas yra didelis turistų traukos centras, kuriame populiarios tokios veiklos kaip alpinizmas, laipiojimas, žūklė ir slidinėjimas. Parką kerta Bergeno geležinkelio linija ir 7 greitkelis.
Hardangervidos nacionalinis parkas yra piečiausias kai kurių arktinių gyvūnų bei augalų centras. Čia gyvenančių laukinių šiaurinių elnių bandos yra didžiausios pasaulyje. 2008 m. jų čia suskaičiuota apie 8 000.
Nacionalinio parko pavadinimas skirtas nuo Hardangerio rajono ir žodžio „vidde“, reiškiančio plačia platumą, didelę kalnų plynaukštę.
Aukščiausia šio parko vieta yra šešto pagal dydį šalies ledyno Hardangerjokuleno viršukalnė (1 863 m).
Parko teritorija buvo apgyvendinta prieš daugelį tūkstantmečių. Čia rasta keli šimtai akmeninių stovyklų; daugelis jų susietos su šiaurinių elnių migracija. Yra išlikusių senovinių kelių, jungiančių rytų ir vakarų Norvegiją. Kai kurie jų dar naudojami ir šiandien, pvz., geležinkelio linija, jungianti Oslą ir Bergeną. Šios linijos traukiniai pakyla į 1 222 m aukštį virš jūros lygio. 2009 m. geležinkelio linija minėjo savo šimtmetį. Kasmet juo naudojasi apie 500 000 žmonių.
Tauragės aerodromas
Tauragės aerodromas – aerodromas Girininkuose (Tauragės raj., Žygaičių seniūnija), apie 9 km į vakarus nuo Tauragės miesto centro. Kilimo takas asfaltbetonio, dydis 400×20 m.
Istorija
Pirmasis Tauragės aerodromas buvo pačioje Tauragėje. Nustojus jį naudoti teritorija užstatyta, dabar toje vietoje Tauragės miesto rajonas, kuris ir vadinasi Aerodromas.
Dabartinis aerodromas įkurtas 1983 m. – Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1983 m. birželio 9 d. potvarkiu Nr. 224P nuspręsta Tauragės rajone įrengti lėktuvų pakilimo taką ir nusileidimo aikštelę.
2010 m. sausio 8 d. Tauragės aerodromui suteiktas civilinio aerodromo tinkamumo naudoti pažymėjimas. Aerodromo kategorija: 1A.
Šiuo metu Tauragės aerodromas naudojamas ultralengviesiems orlaiviams kilti ir leistis. Aerodrome įsikūręs rajono aviatorius vienijantis Tauragės aeroklubas.
Požerūnų geležinkelio tiltas
Požerūnų geležinkelio tiltas – metalinis ir betoninis geležinkelio tiltas Vakarų Lietuvoje, Tauragės rajone, Beigeriškių, Staiginės, Požerūnų kaimų teritorijoje per Ežeruonos upę ir vietinį žvyrkelį, vedantį pro Tauragės konvencijos paminklą (0,35 km į pietus).
Istorija
1915 m. vokiečiai pastatė gelžbetoninį geležinkelio tiltą per Ežeruoną prie Beigeriškių kaimo, bet pirmomis Pirmojo pasaulinio karo dienomis tiltas buvo susprogdintas. Vėliau, karo metais, tiltas atstatytas lenkų belaisvių. Šis tiltas yra originalios konstrukcijos praeito amžiaus statinys.
Tie, kurie viską sprendžia
Tie, kurie viską sprendžia – 1974 m. Italijoje sukurtas kriminalinis filmas.
Turinys
Po vienos automobilio avarijos paaiškėja šokiruojantis faktas: Sicilijos mafija gabena narkotikus naudodamiesi mirusių vaikų kūnais. Žinia sukrečia ne tik visuomenę ir policiją, bet ir pačią mafiją. Šeimų atstovai paveda donui Kašemiui išsiaiškinti šį reikalą, nes viskas vyko jo kontroliuojamoje teritorijoje. Kašemis savo ruožtu tyrimą paveda Toniui Aniantei, ilgą laiką gyvenusiam Amerikoje ir neseniai grįžusiam į Italiją...