cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Believe (Cher daina)
Dainos informacija
„Believe“ buvo parašyta šešių autorių: Paul Barry, Matt Gray, Brian Higgins, Stuart McLellan, Timothy Powell ir Steven Torch. Daina, įrašyta ir išleista 1998 metais, pasiekė 1-ąją vietą 23-ose pasaulio šalyse. 1999 m. sausio 12 d. ji pateko į Billboard Hot 100 Top 40, o 1-ąją topo vietą pasiekė kovo 2 d., padarydama Cher vyriausia moterimi atlikėja (jai buvo 52-eji) pasiekusią I šio topo vietą. Žurnalas Billboard ją pripažino geriausia 1999 metų daina, kuri tapo didžiausiu Cher hitu per visą jos karjerą. „Believe“ taip pat 7 savaites praleido Jungtinės Karalystės singlų tope ir vis dar yra perkamiausias moters atlikėjos singlas JK.
Severobaikalskas
Istorija
Gyvenvietė įkurta 1974 m., pradėjus statyti Baikalo–Amūro magistralę. 1980 m. Severobaikalskui suteiktas miesto statusas. XX a. pab. gyventojų skaičius ženkliai krito (1980 m. ~35 tūkst., 2014 m. – 24 tūkst.).
Believe (Cher daina)
Dainos informacija
„Believe“ tapo finaline daina daugiau nei 100 pasirodymų Cher ture „Do You Believe? Tour“ bei daugiau nei 300 pasirodymų ture „Living Proof: The Farewell Tour“.
2008 m. spalio 13 d. daina pateko į 10-ąją vietą Australijos muzikos kanalo VH1 tope „Top 10 Number One Pop Songs“.
Singlo turinys
Believe US CD Single
Believe US/Canadian Maxi Single
Believe European/UK CD Single Pt. 1
Believe European/UK CD Single Pt. 2
Sidabrė
250px|left|thumb|Paminklas Sidabrės piliakalniui prie menamo antrojo sunaikinto piliakalnio 250px|right|thumb|Aukuro akmuo ant Sidabrės piliakalnio 250px|left|thumb|Menamas sunaikintas Sidabrės piliakalnis iš rytų pusės
Koherentinės bangos
Koherentinės bangos – vienodų bangos ilgių, dažnių ir pastovaus fazių skirtumo bangos, kurios bet kuriame erdvės taške sukelia nestatmenus svyravimus.
Sidabrė
Sidabrė – XIII a. žiemgalių pilis, dabartiniame Kalnelyje.
Koherentinės bangos
λ' = λ'' w' = w'' φ'-φ'' = const
Sidabrė
Istorija
Sidabrė buvo paskutinis žiemgalių pasipriešinimo Vokiečių ordinui židinys. 1290 m. kryžiuočiams užėmus Sidabrę, buvo baigtas Žiemgalos nukariavimas, dalis žiemgalių pasitraukė į Lietuvą, žemės ištuštėjo, virto dykra. 1426 m. minimas Sidabrės kalnas, ties kuriuo ėjo tuometinė Lietuvos ir Livonijos siena.
Lokalizacija
Pilis pirmą kartą paminėta 1288 m. kovo - balandžio mėn., kai Livonijos ordino kariuomenė bandė nesėkmingai užimti pilį. Pilis nepaimta, sudeginta piliakalnio papėdėje buvusi gyvenvietė. Po 1290 m. Ordino puolimo dalis gyventojų pasitraukė, kita - Mintaujos komtūro nurodymu buvo ištremta į Mintaujos (dab. Jelgava, Latvija) apylinkes.
Archeologiniai tyrinėjimai vyko 1990 m. (vad. A. Merkevičius), 2003-2004 m. (vad. E. Vasiliauskas). Jų metu nustatyta, kad kompleksą sudarė piliakalnis ir 2 priešpiliai bei 3 ha dydžio papėdės gyvenvietė - panašiai kaip žiemgalių Raktė ir Duobelės. Tyrinėjimais nustatyti 3 apgyvendinimo laikotarpiai: 1) V-X a., 2) XI-XIII a., 3) XVI-XVII a. - kaimavietė. Tyrinėjimų metu rasta lipdytos grublėtu paviršiumi, žiestos keramikos, naminių ir laukinių gyvūnų kaulų, juvelyrų plaktukų, žalvarinė pasaginė segė, pakabučių, smeigtukų, ietigalių, XVII a. monetų. Kalnas minimas 1426 m. Livonijos ir LDK sienos sutartyje.
800px|center|thumb|Menamas sunaikintas Sidabrės piliakalnis iš šiaurės pusės 800px|center|thumb|Menamas sunaikintas Sidabrės piliakalnis iš pietų pusės
Šiaurinis kikilis
Šiaurinis kikilis (Fringilla montifringilla) – kikilinių (Fringillidae) šeimos paukštis. Nuo kikilio skiriasi oranžinėmis juostelėmis ant pečių ir baltu antuodegiu. Patino galva, sprandas ir nugara juodi. Juosmuo ir antuodegis balti. Sparne 2 balsvos juostelės. Krūtinė ir plati juostelė ant pečių oranžinės. Pilvas balsvas.
Lietuvoje apsilanko traukimo metu, kartais žiemoja. Apsistoja laukuose, krūmuose. Minta įvairiomis sėklomis.
Kubos pesas
Kubos pesas (ISO 4217 kodas: CUP) – Kubos valiuta. Pesas padalintas į 100 sentavų. Kuboje cirkuliuoja kartu su Kubos konvertuojamuoju pesu. Kaip ir daugumoje socialistinių valstybių, ši valiuta skirta tik Kubos piliečiams. Užsieniečiai naudoja konvertuojamajį pesą.
Roso jūra
thumb|right|250px|Roso jūra
Roso jūra – jūra, įsiterpusi į Antarktidos krantą ir sudaro Pietų vandenyno dalį, esančią į pietus nuo vakarų Ramiojo vandenyno, tarp Viktorijos žemės ir Marie Byrd žemės.
thumb|left|200px|Pietų vandenynas, Antarktida pietų ašigalyje, Roso jūra
Charakteristikos
Roso jūros plotas 960 000 km², didžiausias gylis 2500 m. Pusę Roso jūros pietinėje dalyje dengia Roso šelfinis ledynas (500 000 km²). Jūra dažniausiai sekli: dugnas tęsiasi į šiaurę kaip platus šelfas, paskui staiga nusileidžia į Ramiojo vandenyno-Antarkties dubumą. Iš visų Antarktidą juosiančių jūrų Roso jūroje susidaro mažiausiai jūrinio ledo, o vasarą nebūna pako, todėl ji yra labiausiai prieinama laivybai. Vandens temperatūra vasarą siekia iki 2 °C, žiemą laikosi apie –1,9 °C. Druskingumas svyruoja tarp 33 ir 35 ‰.
Konecpolis
Konecpolis – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Suvieko, netoli Čičirio įlankos, prie keliuko Raginė–Meiriškės.
Mindaugas Šnipas
thumb|right|250px|Skulptoriaus sukurtas paminklas Abraomui Kulviečiui Jonavoje Mindaugas Šnipas (1960 m. kovo 22 d. Šakiuose, Lietuvos TSR) – Lietuvos skulptorius. Aktyvus tarptautinių simpoziumų dalyvis, rezidentas. Skulptoriaus darbų turi įsigijusios Lietuvos, Suomijos, Danijos meno galerijos, muziejai.
Biografija
Gimė 1960 m. kovo 22 d. Šakiuose. 1984 m. baigė Vilniaus dailės institutą ir įgijo skulptoriaus specialybę, nuo 1989 m. Vilniaus dailės akademijos Skulptūros katedros docentas, nuo 1990 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys. Personalines parodas rengia nuo 1986 metų. Nuo 1984 m. dalyvavo grupinėse parodose Lietuvoje, Estijoje, Austrijoje, Švedijoje, Suomijoje, Australijoje, Danijoje, Italijoje, Nyderlanduose, Portugalijoje ir kitose šalyse.
Darbai
Vilniuje M. Šnipas sukūrė skulptūrą „Piliakalnis“ (Panerių skulptūrų parke), atminimo lentas M. Vainraichui (Jono Basanavičiaus g. 16), R. Chvolesui (Tilto g. 15) ir Z. Reizenui (Jono Basanavičiaus g. 17).
1987 m. Kauno miesto sode prie muzikinio teatro buvo pastatytas skulptoriaus sukurtas kompozitoriaus Stasio Šimkaus paminklinis biustas.
1989 m. balandžio 9 d. Kauno Muzikinio teatro sodelyje, pažymint kompozitoriaus Juozo Naujalio 120-ąsias gimimo metines, atidengtas skulptoriaus sukurtas paminklinis biustas.
1997 m. rugsėjo 12 d. Vilniuje, netoli namo Žydų g. 5, atidengtas skulptoriaus sukurtas paminklas-biustas Vilniaus Gaonui, kurį sukūrė, remdamasis jau anksčiau sukurtu skulptoriaus Teodoro Kazimiero Valaičio gipsiniu modeliu.
2009 m. birželio 21 d. Jonavoje atidengtas skulptoriaus sukurtas paminklas Abraomui Kulviečiui. 2011 m. gegužės 12 d. atidengtas skulptoriaus sukurtas paminklas Vilniaus Latvių gatvėje žymiam rusų poetui Konstantinui Balmontui.
Juozapas Kazimieras Kosakovskis
Per 1794 m. sukilimą už išdavystę buvo viešai pakartas Varšuvoje.
Repišča
Repišča  – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Čeremchos valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Juozapas Kazimieras Kosakovskis
Biografija
Juozapo Kazimiero Kosakovskio broliai – didysis etmonas Simonas Kosakovskis, vaivada Mykolas Kosakovskis ir kaštelionas Antanas Kosakovskis.
Mokėsi jėzuitų mokykloje Kaune ir Vilniaus Akademijoje, Vilniuje ir Varšuvoje, kur 1763 m. baigė kunigų seminariją.
Dodonovas
Dodonovas  – kaimo tipo gyvenvietė Rusijoje, Krasnojarsko krašte, apie 5 km nuo Železnogorsko, prie Jenisiejaus upės.
Istorija
Dodonovas susikūrė 1950 m., kaip Želznogorsko kalnų chemijos kombinato statybininkų gyvenvietė.
Juozapas Kazimieras Kosakovskis
Biografija
1775 m. kovo 13 d. konsekruotas vyskupu (Cinno titulinis vyskupas), rugsėjo 17 d. paskirtas Livonijos vyskupu. Nuo 1781 m. Infliantų vyskupas. Tuo pačiu metu buvo Kuršo diocezijos administratoriumi. Savo reikmėms pasisavinęs dideles Bažnyčios ir viešųjų pinigų sumas. Nuo 1787 m. gaudavo nuolatinę pensiją iš Rusijos ambasados Lenkijoje, buvo Rusijos ambasadoriaus Otto Magnus von Stackelberg protežė.
Seimuose ir seimeliuose atstovavo Rusijos interesus, dažnai papirkinėdavęs ar grasindavęs atstovams. Stackelbergo padedamas tapo Nuolatinės Tarybos nariu. Keturmečiame seime smerkė reformas.
1794 m. T. Kosčiuškos sukilimo metu nuteistas myriop kaip Rusijos šalininkas.
Kūrė lenkų kalba. Kūrybinis palikimas – satyrinės komedijos namų teatrui, daugiausia meilės avantiūrų siužetais.
Žygimantas Vaičiūnas
Žygimantas Vaičiūnas (g. 1982 m. sausio 19 d. Šakiuose, Lietuvoje) – Lietuvos diplomatas, politikas
Philipp Degen
Filipas Degenas (g. 1983 m. vasario 15 d. Hėlšteinas) – futbolininkas, Šveicarijos rinktinės gynėjas.
Jo brolis dvynys Deividas Degenas taip pat profesionalus futbolininkas. 2002–2005 metais, trejus metus iš eilės, tapo Šveicarijos čempionu, 2003 metais laimėjo Šveicarijos taurę bei Alpių taurę.
Žygimantas Vaičiūnas
Biografija
2000 m. baigė Šakių Varpo vidurinę mokyklą, 2006 m. – Vilniaus universitetą.
Philipp Degen
Šveicarijos rinktinėje žaidė nuo 2005 m. vasario 9 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kuriame Šveicarija aštuntfinalyje po baudinių serijos 3-0 pralaimėjo Ukrainos rinktinei.
Žygimantas Vaičiūnas
Biografija
2004–2005 m. dirbo analitiku Vilniaus regiono plėtros agentūroje, 2005–2009 m. dirbo analitiku Strateginių studijų centre. 2009–2011 m. Lietuvos Respublikos energetikos ministerijos Strateginio planavimo ir ES reikalų skyriaus vedėjas.
Patagonijos Andai
thumb|right|250px|Patagonijos Andai. [[Ficrojus]] Patagonijos Andai – pietinė Andų kalnų dalis, esanti Patagonijoje, einanti į pietus Čilės – Argentinos siena, nuo 39° p. pl. iki pat Ugnies Žemės. Susidaro iš Pagrindinės Kordiljeros ir į vakarus nusidriekiančios kalnų grandinės, pereinančios į Čilės salyną. Aukštis iki 4058 m (San Valentino k.). Šiaurinėje dalyje didelis seisminis aktyvumas, yra veikiančių ugnikalnių (Laninas, Osornas ir kt.). Apledėjimas (apie 20 tūkst. km², Perito Moreno ir kt.). Šiaurinės dalies šlaituose auga spygliuočių ir visažalių plačialapių miškai, pietuose – mišrieji, spygliuočių miškai.
Žygimantas Vaičiūnas
Biografija
2011–2012 m. energetikos viceministras. 2012–2014 m. energetikos ministro patarėjas. 2014–2016 m. Lietuvos energetikos atašė Lietuvos nuolatinėje atstovybėje Europos Sąjungoje. 2016 – 2020 m. energetikos ministras.
Philipp Degen
Pasiekimai
FC Basel
Raseinių rajono savivaldybė
Raseinių rajono savivaldybė – administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos centrinėje dalyje, Žemaitijoje. Administracinis centras – Raseiniai.
Geografija
Didžioji Raseinių rajono dalis yra Rytų Žemaičių plynaukštėje, o pietuose paviršius leidžiasi į Nemuno žemupio žemumą. Aukščiausia rajono vieta (167 m) yra Kryžkalnio apylinkėse, žemiausia (30 m) – rajono pietryčiuose, Dubysos pakrantėje. Vidurinė sausio mėnesio temperatūra -4,8 °C, liepos mėnesio – +17,0 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – 660–668 mm.
Pro rajoną teka Dubysa (su Kirkšnove, Gynėve, Lukne) Šešuvies, Šaltuonos, Mituvos aukštupiai. Telkšo 2 Raseinių rajono ežerai, 14 tvenkinių. Miškingumas – 21,3 %. Būdingi eglynai, pušynai, yra mišriųjų miškų. Didžiausi miškai – Lapkalnio-Paliepių, Šiluvos-Papušynio, Zvėgių-Kupsčių, Žalpių, Paupio.
Istorija
Rajonas sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš buvusios Raseinių apskrities 39 apylinkių. 1950–1953 m. jis priklausė Kauno sričiai. 1957 m. šiek tiek pakeistos rajono ribos. 1959 m. perduotos Kelmės rajono 6 apylinkės. 1962 m. prijungtas Ariogalos rajonas ir Kėdainių rajono 1 apylinkė; Raseinių rajono 3 apylinkės perduotos Kėdainių rajonui, 2 – Tauragės rajonui. 1963 m. Jurbarko rajonui perduotos 4 apylinkės (Paalsio apylinkė, Paišlynio apylinkė, Šimkaičių apylinkė, Vadžgirio apylinkė). 1965 m. prijungta dalis Kauno rajono. 1968 m. šiek tiek pakeistos rajono ribos.
1995 m. įkurta Raseinių rajono savivaldybė, pavaldi Kauno apskričiai. 2008 m. gruodžio 29 d. savivaldybės tarybos sprendimu Nr. TS-427 nuo 2009 m. sausio 1 d. įsteigtos 87 seniūnaitijos.
Gyvenvietės
Savivaldybės teritorijoje yra:
Didžiausios gyvenvietės (2021 m.):
Administracija
Atstovaujamoji valdžia – Raseinių rajono savivaldybės taryba, vykdomoji valdžia – Raseinių rajono savivaldybės administracija.
Seniūnijos
thumb|300px|Savivaldybės seniūnijos
Savivaldybėje yra 12 seniūnijų (skliausteliuose – seniūno būstinė):
Partnerystės ryšiai
Savivaldybės, su kuriomis Raseinių rajonas yra užmezgęs partnerystės ryšius:
Švietimas ir ugdymas
Raseinių rajono savivaldybėje yra šios bendrojo lavinimo mokyklos:
Danijos futbolo varžybos 1937–1938 m.
Danijos futbolo varžybos 1937–1938 m.
Gotfridas Hohenlojė
left|thumb|150px|Hohenlojės herbas Gotfridas Hohenlojė (, 1265 m. – 1310 m. rugsėjo 19 d. Mergentheimas) – Vokiečių ordino karinis ir valstybės veikėjas, Vokiečių ordino magistras.
Biografija
Kilęs iš Viurtembergo turtingų feodalų Hohenlojė šeimos. Krafto I fon Hohenlojė ir Vileborgos fon Vertheim sūnus, Vokiečių ordino didžiojo magistro Heinricho Hohenlojė giminaitis.
Į Vokiečių ordiną įstojo 1279 m., nuo 1290 m. Frankonijos komtūras, nuo 1294 m. Vokietijos krašto magistras. 1297 m. Ordino kapitula Venecijoje jį išrinko didžiojo magistro Konrado Foichtvangeno įpėdiniu.
Tapęs didžiuoju magistru buvo pasyvus Prūsijoje ir Livonijoje, neklausė ordino kapitulos patarimų, todėl kapitula, susirinkusi 1302 m. Klaipėdoje, pasiūlė jam atsistatydinti. Atsisakymą nuo sosto jis pasirašė 1303 m. spalio 18 d. Elbinge.
Palikęs Prūsiją, jis apsigyveno Vokietijoje, Ulme. Palaidotas Marburge.
379 m.
379 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Disney
Disney gali reikšti:
Panemunė (Kaunas)
Panemunė (anksčiau Aukštoji Panemunė) – Kauno miesto dalis, esanti į pietryčius nuo miesto centro, kairiajame Nemuno krante priešais Žemuosius Šančius, aukščiau Jiesios upės žiočių. Stovi Aukštosios Panemunės Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčia (nuo 1859 m.), rugpjūčio mėnesį kasmet vyksta šv. Roko atlaidai. Veikia Aušros Vartų Švč. Mergelės Marijos Gailestingumo Motinos koplyčia. Panemunėje plyti didžiausias Kaune Panemunės šilas. Dalį teritorijos užima carinio laikotarpio karinis miestelis. Kareivinių gatvėje 2020 m. atnaujintas Panemunės stadionas. Yra senelių namai.
left|miniatiūra|[[Panemunės tiltas]]
Etimologija
Panemunė – vandenvardinis vietovardis, sudarytas pagal upę, pratekančią šalia – Nemuną.
Istorija
miniatiūra|Paminklas Jonui Basanavičiui miniatiūra|Bendruomenės namai
1384 m. kryžiuočių karo kelių aprašymuose paminėtas Vaišvydų kaimas. XVI a. minimas Panemunės kaimas, 1559 m. – Panemunės dvaras. Istorikai spėja, kad XVII a. prie dvaro jau buvęs ir Panemunės miestelis.
XVII a. Panemunės savininku tapo iš žemaičių bajorų kilęs Simonas Sirutis. 1742 m. karaliaus Augusto III jis paskirtas Kauno seniūnu. Vėliau S. Siručio sūnėnas Bernardas Motiejus Sirutis tapo pirmuoju Panemunės klebonu. 1763 m. Panemunei suteiktos miesto teisės. XVII a. čia įsikūrė žydų kapinės.
1859–1860 m. klebono R. Bučionio pastangomis pastatyta mūrinė bažnyčia. 1864 m. rašytiniuose šaltiniuose paminėtas bavariško alaus fabrikėlis – bene pirmoji pramonės įmonė Panemunėje. 1870 m. Panemunė neteko miesto teisių. XIX a. pabaigoje Panemunė išpirkta iš paskutiniųjų jos savininkų – Hassfortų.
1877 m. Panemunėje įkurta pirmoji mokykla.
1922 m. į Panemunę atkelta Karo mokykla, tarpukaryje įrengtas vienas geriausių Lietuvos kariuomenės sporto stadionų. .
1919–1935 m. vyko traukinių eismas siauruoju geležinkeliu Panemunė-Senamiestis. 1924 m. ėmė kursuoti autobusai nuo Kauno rotušės. 1927–1928 m. pastatytas gelžbetoninis tiltas per Nemuną tarp Šančių ir Panemunės. 1931 m. LR ministerių kabineto nutarimu Panemunės miestelis prijungtas prie Kauno ir perėjo miesto savivaldybės žinion, įsteigta Vytauto Didžiojo aukštoji karo mokykla.
1952 m. įkurta biblioteka, 1957 m. pastatytas gelžbetoninis Panemunės tiltas.
Šiuo metu Panemunė apima ir Jiesios kraštovaizdžius.
2013–2015 m. Panemunės-Šančių tiltas buvo restauruojamas. Panemunę su kitomis miesto dalimis jungia Panemunės tiltas, Jiesios tiltas, Hidroelektrinės tiltas.
Izraelio herbas
thumb|right|200px|Izraelio herbas Izraelio herbas. Izraelio valstybinio herbo centre – menora, iš šonų apsupta alyvmedžio šakelių, o apačioje parašyta ישראל – „Izraelis“. Vaizdas atitinka pranašo Zacharijo regėjimą, aprašytą Tanache: "Matau žvakidę (menorah), visą iš aukso. […] Greta jos yra du alyvmedžiai" (Zach 4:2-3). Menora – judaizmo simbolis, herbe naudojama pagal Tito arkoje išgraviruotą menorą. Judaizmą taip pat simbolizuoja mėlyna spalva. Alyvų vainikas simbolizuoja taiką.
Herbas naudojamas ant Izraelio paso viršelio.
Shadow of the Tomb Raider
Shadow of the Tomb Raider – 2018 m. nuotykių ir veiksmo kompiuterinis žaidimas, išleistas „Xbox One“ ir „PlayStation 4“ konsolėms, PC „Windows“ sistemai.
Izraelio himnas
Istorija
Hatikvah tekstas parašytas 1878 m. Ukrainos Zoločivo mieste iš Galicijos kilusio poeto Naphtali Herz Imber. Tai devintoji Tikvatenu poemos strofa. 1897 m. Pirmajame Sionistų kongrese pripažintas Sionizmo himnu. Vėliau aranžuotas kompozitorių Paul Ben-Haim ir išeivio iš Rumunijos Samuel Cohen (1888 m.) pagal Rumunijos liaudies melodijų motyvus. Iki Izraelio nepriklausomybės paskelbimo 1948 m. nežymiai keistas. Nors visu modernaus Izraelio gyvavimo laikotarpiu Hatikvah (hebr. Viltis, ) naudota kaip valstybinis himnas, tačiau oficialiai Kneseto pripažinta tik 2004 m.
Shadow of the Tomb Raider
Metacritic suvestinės duomenimis, „Shadow of the Tomb Raider“ kritikai įvertino 78 balų iš 100 vidurkiu PS4 konsolei.
Žaidime senovės artefaktų ieškotoja Lara Kroft kovoja dėl pasaulio išgelbėjimo su slapta organizacija „Trinity“. Veiksmas vyksta Pietų Amerikos džiunglėse ir vietos gyventojų kaimeliuose. Lara Kroft, be pagrindinės misijos kovų, gali lankytis įvairiuose kapuose, kriptose, spręsti aplinkos galvosūkius, ieškoti trofėjų.
Izraelio himnas
Žodžiai
Dažniausiai paskutinės dvi eilutės kartojamos.
Konstantinavas (Ignalina)
Konstantinavas – viensėdis Ignalinos rajono savivaldybėje, 8 km nuo Naujojo Daugėliškio.
Otaka
Otaka (Japonų animacijos dienos) – japonų animacijos (anime) kino festivalis, kuris vyksta Lietuvoje kartą metuose gruodžio mėnesį. Festivalį nuo 2008 m. rengia VšĮ „Kino Aljansas“.
Žodis otaka reiškia anime gerbėjo (vadinamu otaku) pastangas anime žanru sudominti ir kitus.
Abdalahas Aladilas
Abdalahas Aladilas ( m. 1227 m.) – nuo 1224 m. Almochadų dinastijos Maroko kalifas.
Abdalahas Aladilas buvo Muhamedo Anasyro sūnus.
Istorija
Muhamedas Anasyras buvo išrinktas Maroko kalifu po Abdal Vahido I nužudymo. Jo valdymo metais į sostą buvo du pretendentai, tai jo brolis Idris I Almamunas, kurį palaikė Kastilijos karalius Ferdinandas III ir pusbrolis Jahija Almutasimas, kuri palaikė Maroko šeichai. 1227 m. Abdalahas Aladilas buvo nuskandintas rūmų baseine. Abdalahas Aladilas turėjo vizirį:
Netilingo ežeras
Netilingo ežeras  – didelis ežeras Bafino Žemėje (Nunavutas, Kanada). Tai vienuoliktas pagal dydį Kanados ežeras.
Pietuose yra kitas didelis salos ežeras – Amadjuako ežeras. Didžiąją metų dalį ežeras būna užšalęs. Ežere aptinkamos tik 3 žuvų rūšys: arktinė palija ir 2 dyglinių rūšys. Kraštovaizdyje vyrauja tundra.
Rytinėje ežero dalyje gausu salų, o vakarinėje jų nėra, čia ežeras gilesnis. Esama 3 įlankų: Mirage, Camsell ir Burwash.
Ežero pavadinimas kilęs iš inuktituto kalbos, tačiau reikšmė neaiški.
1883 m. pietinę ežero pakrantę tyrinėjo Franz Boas. 1924–1926 m. ežero apylinkes žvalgė Dewey Soper.
Keturvalakių seniūnija
Keturvalakių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Vilkaviškio rajono savivaldybės pietryčiuose.
Seniūnijoje yra aerodromas, pradinė mokykla, pagrindinė mokykla, bažnyčia ir 3 medicinos punktai, taip pat yra įsikūrusios 3 bendruomenės.
Geografija
Ribojasi su Bartninkų, Šeimenos, Gižų seniūnijomis, Marijampolės ir Kalvarijos savivaldybėmis. Seniūnijos plotas – 8445 ha.
Istorija
Iki 1950 m. buvo Keturvalakių valsčiaus teritorijoje.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 6 seniūnaitijos:
Kintų–Svencelės miškai
thumb|255px|Kelias pro Kintų mišką thumb|255px|Užpelkėjęs miškas Kintų–Svencelės miškai – miškų masyvas vakarų Lietuvoje, daugiausia Šilutės rajone, 15 km į šiaurės vakarus nuo Šilutės, tuoj į šiaurę nuo Kintų, Kuršių marių pakrantėje. Plotas – 21,3 km². Priklauso Šilutės miškų urėdijos Kintų girininkijai.
Liepa
Liepa – septintasis metų mėnuo pagal Grigaliaus kalendorių, jį sudaro 31 diena.
Kintų–Svencelės miškai
Masyvą sudaro Kintų ir Svencelės miškai, visą šiaurinę pusę užima pelkė Svencelė. Pelkėje ir miškuose esti apie 100 ežerokšnių ir duburių. Paviršius banguotas, būdingi aukštapelkiniai ir žemapelkiniai durpžemiai, puveningi jauriniai glėjiniai, jauriniai šilaininiai glėjiški bei glėjiniai priesmėliai ir smėliai. Miškais teka Gelžinio upokšnis, šiaurės rytuose siekia Klaipėdos kanalą.
Liepa
Lotyniškas mėnesio pavadinimas Iūlius buvo suteiktas Romos imperatoriaus Julijaus Cezario garbei. Iki tol mėnuo vadinosi Quintilis, t. y. penktasis mėnuo.
Kintų–Svencelės miškai
Medynai:
Liepa
Lietuviški pavadinimai – Šienapjūtis, Griežlinis, Putpelinis, Medunešis, Ungurinis, Šaminis.
Kintų–Svencelės miškai
Pagal amžių jaunuolynai sudaro 12 %, pusamžiai medynai 52 %, pribręstantys 23 %, brandūs 13 %.
Selakievičas
Selakievičas  – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Čeremchos valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Kintų–Svencelės miškai
Miškuose gyvena briedžiai, šernai, elniai, įvairūs vandens ir pelkių paukščiai. Įveista europinių maumedžių, veimutinių pušų, šiaurinių ąžuolų. Pietinė miškų dalis saugoma kaip Kintų botaninis draustinis, šiaurinė – kaip Svencelės telmologinis draustinis. Šalia miškų įsikūrę Kintai, Uogaliai, Blymaciai, Prycmai, Kiškiai, Kalviškiai, Svencelė. Pro miškus eina Kintų–Svencelės keliukas.
Liepa
Lietuvos klimatas
thumb|240px|Gamta liepos mėnesį
Liepą dienos ilgumas yra 16-17 valandų, Saulė vidutiniškai šviečia 260 valandų. Vidutinė mėnesio oro temperatūra 17 °C, užėjus kaitrai oro temperatūra gali pakilti iki 32-37 °C, o dirva įkaisti iki 52-57 °C (kartais ir iki 61 °C). Yra pasitaikę, kad liepos naktimis temperatūra nukrisdavo iki 2-4 °C, o Varėnoje – iki 0 °C. Karščiausia temperatūra Lietuvoje, užfiksuota liepą yra +37,5 °C (1994 m. liepos 30 d., Zarasai), šalčiausia 0,9 °C (1971 m. liepos 22 d., Varėna ir 1986 m. liepos 11 d., Širvintos).
Liepą vidutiniškai iškrenta 81–95 mm kritulių, pajūryje – 72 mm. Priklausomai nuo vyraujančių oro masių skirtingais metais liepos orai gali būti labai skirtingi: yra pasitaikę visą mėnesį trukusių sausrų (1994 m.) arba smarkių liūčių, škvalų.
Vėjuotų dienų, kurių metų vėjo greitis viršija 8 m/s būna 1-5, o pajūryje vidutiniškai 12. Vidutinis dienų su rūku skaičius nedidelis, daugiausia dienų su rūku būna Žemaitijoje (Laukuvoje – 12, Telšiuose – 13). Dienų su perkūnija skaičius labai priklauso nuo vyraujančių oro masių: nuo 4-8 vyraujant ramiems orams iki 11-16, kuomet būdingas tropinis oras. Pasitaiko krušos atvejų, škvalų.
Liepos mėnuo Lietuvoje – pats augalijos vešėjimo, subrendimo metas. Pradeda derėti vaisiai ir uogos (vyšnios, serbentai, avietės, žemuogės, mėlynės ir kt.). Uždera bulvės, kitos daržovės. Liepa būna pats šienapjūtės įkarštis, mėnesio pabaigoje prasideda rugiapjūtė.
Zodiakas
Liepos zodiako ženklai:
380 m.
380 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Anne Louise Germaine de Staël
Anne Louise Germaine de Staël (mergautinė pavardė – Necker, labiau žinoma kaip Ponia de Staël, 1766 m. balandžio 12 d. – 1817 m. liepos 17 d.) – prancūziškai kalbanti šveicarų kilmės autorė, gyvenusi Paryžiuje bei užsienyje. Ji turėjo didelės įtakos literatūriniam skoniui XVIII – XIX amžių sandūroje.
Balkanų karai
thumb|right|220px|Sienos Balkanuose po Pirmojo ir Antrojo Balkanų karo (1912-1913) thumb|right|220px|Tautų pasiskirstymas Balkanuose ir Mažojoje Azijoje 1923 m. Historical Atlas by William R. Shepherd, New York
Anne Louise Germaine de Staël
Vaikystė
Anne Louise Germaine Necker gimė Paryžiuje (Prancūzija). Jos tėvas buvo garsus Šveicarijos valstybės veikėjas Jacques Necker, Prancūzijos vyriausias finansų direktorius (dabar Finansų ministras) valdant karaliui Louis XVI. Motina, Suzanne Curchod, žinoma kaip ankstyvoji anglų istoriko Edward Gibbon meilė ir vieno iš iš populiariausių to meto Paryžiaus salono savininkė. Ponia Necker, nepaisant jos talentų, grožio ir meilės mąstančiai, filosofiškai visuomenei, buvo itin padori, uždaro būdo bei santūri moteris. Todėl savo dukterį ji buvo linkusi auklėti griežtai ir sistemingai. Bet, būsimoji Ponia de Staël jau nuo pat mažumės buvo išdykus, koketiška bei aistringai troško dėmesio ir pripažinimo. Būtent dėl šių priežasčių Germaine atitolo nuo mamos ir pradėjo artimiau bendrauti su tėvu.
Balkanų karai
Balkanų karai buvo du karai pietryčių Europoje 1912–1913, kurių metu Osmanų imperija prarado beveik visas savo valdas Europoje. Balkanų Lyga (Bulgarija, Juodkalnija, Graikija ir Serbija) iš pradžių užkariavo Osmanų imperijos valdomą Makedoniją ir didžiąją Trakijos dalį, o vėliau buvę sąjungininkai kovojo tarpusavyje dėl nepasidalintų teritorijų.
Anne Louise Germaine de Staël
Vaikystė
Ji turėjo neįtikėtinų intelektinių gabumų, todėl rašyti pradėjo labai anksti, bet viešintis nepanoro. Besaikės studijos ir dažni intelektualiniai susijaudinimai pakenkė jos sveikatai. Visgi nėra abejonių, kad Jacques Necker’o pašalinimas iš darbo ir po to sekęs šeimos pasitraukimas iš Paryžiaus elitinio bruzdesio atnešė merginai naudos.
Balkanų karai
Priežastys
Rusija rėmė ir ragino Balkanų valstybes susivienyti ir kovoti prieš Turkiją. Bet Turkijai pralaimėjus, nesutarimus tarp pačių pietų slavų valstybių sukurstė Austrija-Vengrija bei Italija. Karų pagrindas buvo nepilnavertis XIX a. vykęs nacionalinių valstybių kūrimosi Osmanų imperijos pakraštyje procesas. Serbai dideles teritorijas gavo per Rusijos-Turkijos karus 1877-1878 m., graikai 1881 m. užėmė Tesaliją (nors 1897 m. nedidelę jos dalį vėl prarado), o Bulgarija (autonominė kunigaikštystė nuo 1878 m.) prisijungė anksčiau atskirą Rytų Rumelijos provinciją (1885 m.). Visos šios valstybės bei nedidelė Juodkalnijos valstybė siekė papildomų teritorijų Osmanų valdomuose regionuose bendru Rumelijos pavadinimu. Rumelija susidėjo iš Rytų Rumelijos, Albanijos, Makedonijos ir Trakijos.
Anne Louise Germaine de Staël
Vaikystė
Kelerius metus jie gyveno tėvo dvare šalia Ženevos ežero. Po to keliavo po Prancūziją kol galiausiai 1785 metais jie grįžo į Paryžių ar bent jau jo priemestį. Čia jaunoji dama tęsė literatūrinį darbą ir parašė novelę "Sophie", kuri buvo išleista 1786 m., bei tragediją "Jeanne Grey", kuri buvo išleista 1790 m.
Balkanų karai
Priežastys
Įtampa tarp Balkanų valstybių dėl jų pretenzijų į Makedoniją ir Trakiją šiek tiek sumažėjo XIX a. viduryje įsikišus didžiosioms valstybėms, kurios siekė geriau ginti provincijos krikščionių daugumą ir išsaugoti status quo. Osmanų valdžios regione klausimas vėl iškilo po Jaunųjų turkų revoliucijos 1908 m. liepą, kai sultonas buvo priverstas atkurti suspenduotą Osmanų imperijos konstituciją.
Anne Louise Germaine de Staël
Santuoka
Sklando legendos, kad ja domėjosi William Pitt jaunesnysis (1783 metais tapęs jauniausiu ministru pirmininku), bet galop ji visgi ištekėjo už Erik Magnus Staël von Holstein’o, Švedijos ambasadoriaus Prancūzijoje. Ambicingai ir turtingai paveldėtojai vargu ar santuoka atrodė tokia viliojanti, bet po ilgų derybų, Švedijos karalius užtikrino, kad Erikas ambasadoriumi bus 12 metų, o jo atsitraukimo atveju, jai bus užtikrinta kompensacija. Jie susituokė 1786 metais sausio 14 dieną.
Balkanų karai
Priežastys
Austrija-Vengrija pasinaudojo Osmanų imperijos politiniu nestabilumu ir aneksavo buvusią Osmanų imperijos provinciją Bosniją ir Hercegoviną, kurią buvo okupavusi nuo 1878 m., Bulgarija pasiskelbė nepriklausoma karalyste (1908 m. spalį), o Kretos graikai paskelbė apie susijungimą su Graikija, nors didžiųjų valstybių įsikišimas šį susijungimą sutrukdė.
Anne Louise Germaine de Staël
Santuoka
Jam buvo 37, jai – 20 metų. Ponia de Staël buvo apkaltinta išlaidumu, vėliau šioje santuokoje buvo draugiškas daiktų pasidalinimas. Bet tai tebuvo paprasčiausias formalumas, atrodo, santuoka pateisino abiejų lūkesčius, nors jie ir nebuvo prisirišę vienas prie kito. Jie turėjo tris vaikus, niekada nesibardavo. Baronas buvo turtingas, o jo žmona užėmė daug aukštesnę vietą visuomenėje, nei būtų galėjusi užimti ištekėdama už bet kurio kito prancūzo.
Revoliucinė veikla
1788 metais pasirodė pirmoji knyga, jos vardu ("Sophie" buvo išleista anksčiau, bet anonimiškai), "Lettres sur J. J. Rousseau", aistringa panegirika, kuri atskleidė akivaizdų talentą, bet taip pat ir kritinio įžvalgumo trūkumą. Tuo metu ji buvo labai entuziastingai nusiteikusi Rusoizmo ir konstitucionalizmo derinio politikoje atžvilgiu.
Jos pirmasis sūnus gimė savaitę prieš tai, kai jos tėvas praradęs populiarumą ir garbę paliko Prancūziją. Artėjant revoliucijai ambasadoriaus žmonos statusas jai suteikė apsaugą. Ji kelis kartus lankėsi Kopete (netoli Ženevos ežero), bet didžiąją revoliucinio laikotarpio dalį praleido Paryžiuje. Dieną prieš rugsėjo žudynes ji pabėgo.
Balkanų karai
Priežastys
1909 m. rugpjūčio 28 d. grupė Graikijos karininkų demonstrantų, siekusių konstitucinių reformų, karališkosios šeimos įtakos kariuomenei apribojimo ir labiau nacionalistinės užsienio politikos, privertė pakeisti į jų siekiams labiau prijaučiančią vyriausybę, iš kurios tikėtasi palankaus Kretos klausimo sprendimo ir revanšo dėl 1897 m. pralaimėjimo. Bulgarija, kurios nepriklausomybę Osmanų imperija pripažino 1909 m. balandžio mėn., palaikė gerus santykius su Rusija ir taip pat tikėjosi išplėsti teritoriją į Osmanų Trakiją ir Makedoniją.
Anne Louise Germaine de Staël
Salonai Kopete ir Paryžiuje
Po pabėgimo ji atvyko į Kopetą ir ten su savo draugais atidarė saloną. Pastarasis šią vietą padarė žinomą. 1793 metų vasarą ji parašė pamfletą apie karalienės egzekuciją. Po metų mirė jos mama, o Robespjero nuvertimas atvėrė kelią atgal į Paryžių. Jos vyras buvo akredituotas Švedijos regentu Prancūzijoje. Ponia de Staël vėl atidarė savo saloną Paryžiuje. Taip pat ji išleido keletą mažų kūrinių, tokių kaip "Sur l'influence des passions" (1796 m.) ir "Sur la litérature considérée dans ses rapports avec les institutions sociales" (1800 m.).
Balkanų karai
Priežastys
1910 m. rugpjūčio mėnesį Juodkalnija pasekė Bulgarijos pavyzdžiu ir pasiskelbė karalyste.
Anne Louise Germaine de Staël
Salonai Kopete ir Paryžiuje
Tiek dėl asmeninių, tiek dėl politinių priežasčių ji atsidūrė Napoleono opozicijoje. Ji nuoširdžiai palaikė respublikos ar konstitucinės monarchijos idėjas, o net jei ir ne, tai jos ir Napoleono charakteriai buvo pernelyg panašūs, kad jie galėtų pripažinti, jog jie eina iš vien. 1797 metais ji oficialiai išsiskyrė su savo vyru, kuris 1799 metais buvo pašauktas atgal į Švediją. 1802 metais jis mirė. Be vyriausiojo sūnaus Augusto jie turėjo dar du vaikus – sūnų Albertą ir dukrą Albertiną.
Balkanų karai
Priežastys
'''Plačiau apie Balkanų karus žr. Pirmasis Balkanų karas ir Antrasis Balkanų karas.'''
Anne Louise Germaine de Staël
Konfliktas su Napoleonu
Tikslią datą kada prasidėjo konfliktas, kaip ponios de Staël gerbėjai vadina – dvikova su Napoleonu, sunku nustatyti. Sprendžiant iš knygos "Dix annees d'exil" pavadinimo, tai turėtų būti apie 1804 metai, bet jei spręsime pagal tai, kada paaiškėjo, jog pirmasis Prancūzijos vyras ir moteris norėjusi tapti pirmąja šalies dama kartu nesugyvens, tai dvikovos pradžia nusikeltų keletą metų atgal.
1802 metais ji išleido pirmą, tikrai vertą dėmesio romaną – "Delphine", kuriame Prancūzijos literatūra buvo supažindinta su femme incomprise. Kitų metų rudenį ji sugrįžo į Paryžių. Klausimas, jei ji nebūtų rodžius didžiulio noro pasilikti ar Napoleonas būtų ryžęsis ją ištremti. Bet kai ji pradėjo prašyti žmonių užtarimo Bonapartas nusprendė, kad geriau bus, jei niekas jos nesaugos. Jai buvo uždrausta gyventi Paryžiuje ir tuomet ji nusprendė keliauti į Vokietiją.
Gyvenimas Vokietijoje
Ji keliavo kartu su Konstantinu, pro Mecą, Frankfurtą į Veimarą. Ten atvyko gruodį. Praleidusi ten žiemą, toliau keliavo į Berlyną kur susipažino su vokiečių poetų August Wilhelm Schlegel’iu. Jie tapo labai artimais draugais. Ji tęsė savo kelionę, kol galop nuvyko į Vieną ir sužinojo apie savo tėvo mirtį.
Ji grįžo į Kopetą kaip turtinga ir nepriklausoma namų šeimininkė, bet liūdesys dėl tėvo mirties buvo gilus ir nuoširdus. Čia ji praleido visą vasarą su nuostabia draugija, o rudenį nusprendė keliauti į Italiją kartu su Schlegel’iu ir Sismondi. Šioje kelionėje ji surinko medžiagą savo žymiausiam darbui "Corinne", kurio pagrindinis veikėjas buvo įkvėptas italų poeto Diodata Saluzzo Roero.
Iš kelionės grįžo 1805 m. ir beveik metus rašė "Corinne"; 1806 m. ji sulaužė tremties potvarkį ir netrukdoma gyveno šalia Paryžiaus. Netrukus pasirodė jos romanas "Corinne".
Jurgis Kasakauskis
thumb|Jurgio Kasakauskio knyga, 1727 m. parašyta [[lietuvių kalba ir išleista Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje, pavadinimu Rozancius szwęciausios Maryos pannos yr saldziausya warda Jezusa, teypogi spasabas apwayksciojima kalnu Kalwaryos Ziamayciu su modlitwomis yr giesmiemis, anto sluzijęciomis.]] Jurgis Kasakauskis (apie 1650 m. – po 1722 m.) – OP, lietuvių raštijos bei spaudos veikėjas, pirmosios katalikiškos maldaknygės lietuvių kalba rengėjas spaudai, katalikų dvasininkas. Vienuolis dominikonas. 1676 m. laikinai ėjo Ylakių parapijos administratoriaus pareigas. Gyveno Žemaičių Kalvarijoje.
Anne Louise Germaine de Staël
Gyvenimas Vokietijoje
Nusipirkusi nekilnojamo turto Amerikoje nusprendė persikelti ten, bet pasiryžimas išleisti savo kūrinį Paryžiuje, privertė pasilikti. Ji parašė provokuojantį ir įžeidžiantį laišką imperatoriui, o jo atsakas buvo visų jos knygos egzempliorių (10 tūkst. kopijų) nusavinimas paskelbiant ją valstybės prieše ir ištrėmimas iš šalies.
Gusinooziorskas
Gusinooziorskas  – miestas Rusijoje, Buriatijoje, Gusinooziorsko dubumoje, Gusinojės ežero šiaurinėje pakrantėje, 110 km į pietvakarius nuo Ulan Udės. Selengos rajono centras. Praeina Ulan Udės–Kiachtos plentas, už 3 km yra Zugustajaus geležinkelio stotis prie Ulan Udės–Ulan Batoro linijos. Veikia šiluminė jėgainė, kelios rusvųjų anglių kasyklos, vystoma maisto, siuvimo pramonė. Veikia cerkvė, netoliese yra XVIII a. įkurtas budistų dacanas.
Jurgis Kasakauskis
Leidyba
''Jurgis Kasakauskis. Razanczius, 1727 m.
Gusinooziorskas
Istorija
Gyvenvietė, pavadinta Šachtais (Шахты), įkurta 1939 m., pradėjus rusvųjų anglių gavybą. Karo metais čia dirbo daug japonų belaisvių. 1948 m. suteiktas miesto tipo gyvenvietės, o 1953 m. – miesto statusas, pavadinimas pakeistas į Gusinooziorską. 1976 m. pastatyta šiluminė jėgainė. XX a. pab. dauguma kasyklų užsidarė.
Anne Louise Germaine de Staël
Gyvenimas Vokietijoje
Dar kartą ji atvyko į Kopetą, kur nusiraminimą rado jauno Šveicarijos pareigūno glėbyje. Jie susituokė 1811 metais. Visi matė esant tarp jų intymų ryšį, bet apie santuoką niekas nesužinojo iki jos mirties.
Gyvenimo pabaiga
Per Rusiją, Suomiją ir Švediją ji atvyko į Angliją. Čia ji buvo draugiškai sutikta. Ja buvo labai žavimasi, o 1813 metais ji išleido knygą "De l'Allemagne". Kai Prancūzijoje į valdžią grįžo Louis XVIII, ji sugrįžo į tėvynę. 1816 metų vasarą visa šeima grįžo į Kopetą; čia juos dažnai lankydavo Lordas Baironas. Visgi 1816-1817 metų žiemą ji nusprendė praleisti Paryžiuje. Jos salonas buvo dažnai lankomas, bet ji jau apsiribojo savo kambariu. Liepos 14 dieną mirė.
Moonsorrow
Pirminė grupės sudėtis buvo pusbroliai Ville Sorvali (vokalas/bosinė gitara) bei Henri Sorvali (gitara/klavišiniai), išleidę įvairių melodinio black metal krypčiai priskiriamų demo versijų.
Grupės biografija
Debiutinis Moonsorrow albumas – Suden Uni (įrašytas 2000 m.), išleistas 2001 m.) kartu su Tämä Ikuinen Talvi („Šita amžina žiema“), 1999 m. demo perleidimu. Suden Uni (reiškia „Vilko sapnas“) buvo šiltai priimtas publikos dėl suomiškos pagonybės ir etnografinių elementų.
Kai prie grupės prisijungė Mitja Harvilahti ir Markus Eurén, grupė pradėjo savo pirmus pasirodymus, 2001m. pabaigoje išleisdami albumą Voimasta Ja Kunniasta (reiškia panašiai: „Stiprus ir garbingas“). Tikrąją sėkmės pradžią žymėjo 2003m. išleistas albumas Kivenkantaja („Akmens nešėjas“). 2005m. grupė išleido savo ketvirtąjį albumą Verisäkeet („Kraujo eilės“).
2006 m. sausį Moonsorrow pirmąkart pasirodė JAV publikai.
2007 m. sausio 10 d. buvo išleistas penktasis grupės albumas Viides Luku – Hävitetty (pan. „Trečiasis Skyrius – Nuniokotas“)
Zygfridas fon Foichtvangenas
Zygfridas fon Foichtvangenas (, m. 1311 m. Marienburgas) – Vokiečių ordino karinis ir valstybės veikėjas, Vokiečių ordino magistras.
Biografija
Kilęs iš tos pačios giminės, kaip ir jo pirmtakas Konradas Foichtvangenas. 1303 m. spalio mėnesį, kai atsistatydino Gotfridas Hohenlojė, išrinktas Vokiečių ordino didžiuoju magistru.
Jam valdant ordiną kamavo nuolatiniai vidiniai konfliktai. Todėl suorganizavo žygį, kuris baigėsi paskutiniojo ordino priešų bastiono – Dancigo ir viso Pamario užėmimu. 1308 m. ordino sostinę iš Šventosios Romos imperijos teritorijos, iš Venecijos perkėlė į Marienburgą. Palaidotas Chelmžos katedroje.
Ricardo Cabanas
Rikardas Kabanasas (g. 1979 m. sausio 17 d.) – buvęs futbolininkas, Šveicarijos rinktinės saugas.
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2000 m. rugpjūčio 16 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate.
Borisas Melnikas
Borisas Melnikas (g. 1950 m. spalio 5 d. Vilniuje) – Lietuvos ekonomistas, inžinierius statybininkas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.
Biografija
Brolis Leonidas Melnikas. 1973 m. baigė Vilniaus inžinerinio statybos instituto Statybos ekonomikos ir organizavimo, 1980 m. – Pramoninės ir civilinės statybos fakultetą, 1973 m. – dar ir Lietuvos konservatorijos O. Šteinberg fortepijono klasę. 1973–1976 m. Leningrado inžinerinio statybos instituto aspirantas. 1979 m. Sergo Ordžonikidzės valdymo institute Maskvoje apgynė disertaciją, ekonomikos mokslų kandidatas. 1988 m. Leningrado N. Voznesenskio finansų ir ekonomikos institute apgynė disertaciją, ekonomikos mokslų daktaras.
1977–1982 m. Liaudies ūkio planavimo ir ekonomikos mokslo turimų instituto vyresnysis mokslo darbuotojas. 1982–1990 m. Liaudies ūkio specialistų tobulinimosi instituto (1988–1990 m. Liaudies ūkio vadovaujančiųjų darbuotojų ir specialistų kvalifikacijos kėlimo institutas) dėstytojas, 1984 m. docentas, 1988–1990 m. Valdymo katedros vedėjas, 1990 m. direktorius. 1990–1992 m. Lietuvos vadybos akademijos rektorius. Nuo 1992 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (dab. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) dėstytojas, 1992–2001 m. Vadybos katedros, nuo 2001 m. Tarptautinės ekonomikos ir vadybos katedros vedėjas; nuo 1990 m. profesorius. Nuo 1993 m. kviestinis profesorius Lietuvos ir užsienio universitetuose.
Nuo 1999 m. Tarptautinės informacijos akademijos, nuo 2002 m. Tarptautinės organizavimo ir valdymo mokslų akademijos narys. Nuo 2002 m. žurnalo „Viešasis administravimas“ vyr. redaktorius.
Mokslinė veikla
Mokslinių darbų pagrindinės sritys: tarptautinė ekonomika ir vadyba, viešoji ir verslo vadyba, inovacijos, rinkodara, globalizacija, socialinės ekonominės transformacijos, kultūros ir meno raida. Paskelbė daugiau kaip 400 mokslinių straipsnių, 30 knygų ir kitų mokslinių bei metodinių leidinių.
Kaari Utrio
thumb|240px|Kaari Utrio 2011 m.
Kaari Utrio (g. 1942 liepos 28 d., Helsinkyje, Suomija) – suomių rašytoja, istorikė, filosofė, romanų ir mokslinių studijų autorė. 1967 m. baigė studijas Helsinkio universitete.
Lietuvių kalba 1998 m. išleista jos knyga „Ievos dukterys“. K. Utrio aistringai ir argumentuotai dėsto savo teiginius. Istoriniai rašytojos romanai pirmauja geriausiai perkamų Suomijos knygų sąrašuose, jie verčiami į daugelį Europos kalbų.
FK Šilas Kazlų Rūda
miniatiūra|250px|right|Kazlų Rūdos stadionas Kazlų Rūdos futbolo klubas „Šilas“, o trumpai Kazlų Rūdos „Šilas“ bei FK „Šilas“ – Lietuvos futbolo klubas iš Kazlų Rūdos. 2022 m. prisijungė prie Marijampolė City ir tapo šios akademijos dalimi.
Istorija
Futbolo klubo ištakos siekia 1940 m., kai miestelyje buvo įkurtas futbolo klubas "Ąžuolas".
Vėlesniais metais ekipos pavadinimas ne kartą keitėsi.
Žaisdavo žemesnių pakopų pirmenybėse ir negalėjo pasigirti dideliais laimėjimais.
Pirma lyga
Nuo 2013 m. žaidė Pirmoje lygoje ir pagal užimamas vietas buvo vienas iš lyderių.
2016 m. klubas tapo Pirmos lygos nugalėtojais ir iškovojo teisę žaisti A lygoje.
2017 m. ruošėsi A lygos sezonui. "Žiemos taurės 2017" turnyre po pralaimėjimo Latvijos Metta/LU klubui susilaukė įtarimų dėl nesąžiningo žaidimo. Pradėtas tyrimas dėl galimų sąžiningo žaidimo principų pažeidimų, po kurio skirtos nuobaudos treneriams ir žaidėjams.
Antra lyga
2017 m. vasario 24 d. LFF informavo, kad buvo gautas oficialus Kazlų Rūdos futbolo klubo „Šilas“ raštas, kuriame klubo vadovybės vardu informuojama apie tai, kad „atsiradus finansiniams sunkumams komanda nedalyvaus šių metų A lygos čempionate“. 2017 m. kovo viduryje pranešta, kad klubas varžysis II lygoje. Šiame lygmenyje sezonas klostėsi sunkiai. Jaunimas iškovojo vos septynis taškus ir iš dešimties dalyvių liko paskutinėje vietoje.
2018 m. sezonas Antroje lygoje kostėsi sėkmingai. Ilgą laiką komanda pirmavo, tik sezono pabaigoje prarado svarbius taškus ir pasibaigus pirmenybėms turėjo surinkę vienodai taškų su Kauno „Hegelmann Litauen“. Buvo žaidžiamos papildomos rungtynės. Jos buvo sužaistos lapkričio 24 d. Kauno „Hegelmann Litauen“ nugalėjo varžovus rezultatu 4-3 ir tapo Antros lygos, Pietų zonos nugalėtojais.
2019 m. sezone komanda pirmoje sezono pusėje neįsitvirtino tarp lyderių, tačiau antroje, pasistiprino Big Benu ir sėkmingai rinkosi taškus. Sužaidus visas 24 rungtynes tapo pirmenybių lyderiais, tačiau Kauno Žalgiris B, buvo sužaidę net keturiomis rungtynėmis mažiau. Atkeltas rungtynes kauniečiai sužaidė neprarasdami taškų ir vos vienu tašku išsiveržė į pirmą vietą. Kazlųrūdiškių ekipa nukrito į antrą poziciją.
2020 m. komanda žaidė Antroje lygoje. 2020 m. rugpjūčio 15 d. pasiekė įspūdingą pergalę rezultatu 18:1 prieš FK Vidzgiris. Sezono pabaigoje turėjo persvarą prieš artimiausius persekiotojus ir tapo Antros lygos, Pietų zonos nugalėtojais.
Pirma lyga
2021 m. sėkmingai licencijavosi ir žaidė Pirmoje lygoje. 2021 m. liepos mėn. VŠĮ „Kazlų Rūdos futbolas“ prezidentas Giedrius Augustinas Kvietkauskas, išsakė nuomonę, kad susidaro toks įspūdis, kad rajono meras Mantas Varaška turi prieš „Šilo“ klubą nusistatymą, kurio jis neslepia. Galutinėje komandų rikiuotėje ekipa liko trečia iš keturiolikos dalyvių. Po sezono komandos vyr. treneris Gediminas Jarmalavičius davė interviu ir jame pasidžiaugė pasiektu rezultatu.
Po nesutarimų su Kazlų Rūdos savivaldybe dėl finansinės paramos, 2021 m. lapkričio mėn. pasirodė pranešimai, kad klubas, galimai kraustosi į Prienus. Galiausiai, 2022 m. balandžio mėn., klubas sulaukė palaikymo iš marijampoliečio Žydrūno Buzo, ir prisijungė prie Marijampolė City. Balandžio 19 d. LFF leido pakeisti komandos pavadinimą.
2022 m. klubas licencijavosi Pirmai lygai (licencija suteikta po apeliacijos); tapo vienu iš dalyvių, kurie rungtyniavo 2022 m. Pirmoje lygoje.
Sudėtis
✔️ ✔️ ✔️ ! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" | ✔️ ✔️ ✔️ ✔️ ✔️ ? ✔️ ✔️ ✔️ ✔️ ✔️ ✔️ ✔️ ✔️ ✔️ ✔️ ✔️ ✔️ 	(Ilya Tsyvilka)
Dubleriai
2015 m. suburta dublerių ekipa vadinosi Šilas B. 2016 m. dalyvavo II lygos Pietų zonos pirmenybėse. 2017 m. pagrindinei komandai pasitraukus į II lygą, B komanda buvo išformuota.
Danijos futbolo varžybos 1938–1939 m.
Danijos futbolo varžybos 1938–1939 m.
Pitagorininkai
Skaičių sekoje yra skirtumų: antai vienetas pranoksta kitus skaičius – jis yra jų pradas. Nelyginis skaičius laikomas ribotu ir tobulu, o lyginis – neribotu ir netobulu. Pitagorininkai taikė skaičių teoriją įvairiose srityse:
Nors pitagorininkų matematikos ir muzikos tyrinėjimai buvo moksliniai, vis dėlto ši mokykla buvo religinio bei mistinio pobūdžio. Tai labai gerai matyti įsigilinus į pitagorininkų sielų persikūnijimo mokslą, į kūno ir sielo atskyrimo idėją: siela yra tikroji žmogaus esmė, kurią būtina išlaisvinti iš ją teršiančio kūno.
Ugdomasis vadovavimas
Ugdomasis vadovavimas ( 'treniruotė') – lavinimo metodas, būdas, ugdant asmenį ar žmonių grupę siekti tam tikrų tikslų, įgyti naujų įgūdžių; asmeninio „veiksmingumo“ didinimo metodika, siekiant skatinti pokyčius ir pasiekti didesnių rezultatų įvairiose srityse. Ugdomojo vadovavimo teorija paremta tikėjimu, kad kiekvienas žmogus turi pakankamai įgimtų sugebėjimų pasiekti savo tikslus. Forma – kryptingas klausimų formulavimas (atlieka vadovas) ir atsakymų paieška (atlieka vadovaujamasis). Ugdytojas skatina žmogų savyje atrasti reikalingus gebėjimus, juos ugdyti įkvepia, siekiant pasikeitimų ir rezultatų.
Balandiškis
Balandiškis – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Pašušvio, netoli Šušvės upės, iš vakarų–pietvakarių supamas Pašušvio miško. Praeina plentas, yra atšaka į Žitiškius. Išlikęs Pašušvio dvaras.
Istorija
Kaime, partizanų ryšininkų Sajų sodyboje, 1949 m. vasario 8-9 d. vyko parengiamieji posėdžiai prieš LLKS suvažiavimą Minaičių kaime, kur buvo pasirašyta Lietuvos laisvės kovos sąjūdžio deklaracija. Išlikęs apgriuvęs šios sodybos namas.
Gyventojai
thumb|left|260px|Kaimo sodyba
FK Švyturys Marijampolė
Marijampolės „Švyturys“ – Lietuvos futbolo klubas iš Marijampolės.
Istorija
Komandos gyvavimo pradžia laikomi 2000 m., ją subūrė du marijampoliečiai Romualdas Švedkauskas ir Alvydas Meštaras. Komanda pasivadino „Švyturio“ alaus garbei. Suburti komandą paskatino noras reprezentuoti Marijampolę ne tik profesionaliam futbolo lygyje. Be pagrindinę „Sūduvos“ komandą atstovaujančių futbolininkų mieste buvo gausu įvairaus amžiaus futbolininkų, kurie futbolą laikė savo gyvenimo būdu ir veržėsi sportuoti bent megėjišku lygiu.