cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ringaudas Songaila
Biografija
Nuo 1953 m. SSKP narys. Nuo 1961 m. LKP CK narys. 1962–1964 m. LKP CK biuro žemės ūkio reikalams pirmininkas, 1962 m. gruodžio 7 d. – 1981 m. sausio 23 d. – LKP CK sekretorius, 1962 m. gruodžio 7 d. – 1988 m. spalio 10 d. – LKP CK biuro narys. 1981–1989 m. SSKP Centrinės revizinės komisijos narys. 1987 m. gruodžio 1 d. – 1988 m. spalio 20 d. – LKP CK 1-asis sekretorius, faktinis Lietuvos SSR vadovas. Nuo 1988 m. – pensininkas. 1989 m. Partijos istorijos instituto prie LKP CK darbuotojas.
Bananų balius
R. Songaila su tuomečiu LKP Centro komiteto antruoju sekretoriumi N. Mitkinu sankcionavo 1988 m. rugsėjo 28 d. Lietuvos laisvės lygos surengto mitingo Vilniuje išvaikymą pasitelkus Vidaus reikalų ministerijos dalinius. Skydais bei šalmais prisidengę pareigūnai protestuotojus spardė, daužė kumščiais ir guminėmis lazdomis, vadinamaisiais „bananais“. „Bananų baliumi“ vėliau pavadintas susidorojimas su protestuotojais truko apie tris valandas
Karnaubo vaškas
Karnaubo vaškas – natūralus polimeras, gaunamas iš palmės vaškinės kopernicijos (Copernicia prunifera) ir giminingų rūšių Brazilijoje.
Funkcijos ir savybės
Glajinė medžiaga ir naudojama kramtomoje gumoje, saldumynuose, kavoje, kepiniuose. Jis pagerina kitų vaško rūšių kietumą bei suteikia blizgesio. Taip pat dedamas į kosmetikos medžiagas, pavyzdžiui, į depiliacines priemones ir pieštukinius dezodorantus.
Poveikis sveikatai
Didžiausia paros norma nenustatyta.
Pašalinis poveikis nežinomas naudojant maiste.
Kalifornija (filmas)
Kalifornija – 1977 m. Italijoje sukurtas vesternas.
Turinys
Pasibaigus Pilietiniam karui, pralaimėję Pietų armijos kareiviai priversti paskubomis grįžti namo, nes naujas įstatymas leidžia šiuos suimti, jeigu buvę kariai neturi darbo. Vienas buvęs kareivis, anksčiau žinomas „Kalifornijos“ pravarde, pasikeičia savo vardą į Maiklą Randomą. Kartu su juo keliaujantis jaunuolis Prestonas kviečia jį užsukti į tėvų ūkį. Pakeliui juodu užpuola nusikaltėlių medžiotojai, kurie nušauna Prestoną. Maiklas lieka gyvas ir nusprendžia pasiekti šio tėvų namus, kad praneštų apie sūnaus netektį. Čia jis susipažįsta su Prestono seserimi Žasmina, kurią įsimyli ir nusprendžia pasilikti.
Kartą, jiems viešint miestelyje, pasirodo tie patys nusikaltėlių medžiotojai. Po susišaudymo su keliais buvusiais Pietų armijos kariais ir šerifo pajėgomis, jie pasprunka, kartu pagrobdami ir Žasminą. Maiklas leidžiasi jos ieškoti, tačiau kad sužinoti šios saugojimo vietą, turi įsilieti į medžiotojų gaują ir įgyti jų vado pasitikėjimą.
Havana
Havana ( arba San Cristóbal de la Habana) – Kubos sostinė, komercinis centras ir didžiausias uostas (apie 80 proc. importo ir 25 proc. eksporto). Tai didžiausias miestas Karibų salose, devintas pagal dydį visoje Lotynų Amerikoje, išsidėstęs šiaurės vakarinėje salos dalyje, priešais Floridos sąsiaurį.
Havanoje išvystyta metalurgijos, naftos, chemijos, vaistų, maisto, tekstilės, odos, avalynės, poligrafijos pramonė, yra universitetas, mokslų akademija, nacionalinis muziejus, E. Hemingvėjaus namas-muziejus. Yra išlikusių XVI–XVIII a. architektūros paminklų, tarp kurių – katedra (XVIII a.) ir katedros aikštė.
Istorija
Dabartinė Havanos teritorija ir natūralus uostas europiečių pirmą kartą buvo aplankytas 1509 m., kai Sebastián de Ocampo apiplaukė visą Kubos salą.
Havana vienas seniausių Vakarų pusrutulyje europiečių įkurtų miestų. Miestas įkurtas 1515 metais, nuo 1553 metų – ispanų Kubos kolonijos administracinis centras. XVI a. miestas buvo keletą kartų užpultas ir padegtas piratų. Kaip ir daugumoje kitų kolonijinių uostų, Havanoje ispanai pastatė įtvirtinimus siekdami apsaugoti miestą nuo užpuolimų. Šiandien Havanos senamiestis ir jame pastatyti įtvirtinimai yra saugomi UNESCO.
XVII ir XIX amžiais miestas suklestėjo. Havana buvo ir Kubos sostinė, ir Ispanijos kolonijinės prekybos sistemos centras, todėl miestas sukaupė daug turtų ir karinės galios. Kaip ir daugelyje kitų sostinių, Havanoje šiandien pagaminama didžioji dalis salos pramonės produkcijos.
Geografija
Havana nuo uosto tęsiasi į vakarus ir šiaurę. Miestą iš pietų į šiaurę kerta upė, kuri už kelių kilometrų į vakarus įteka į Floridos sąsiaurį.
Klimatas
Havanos, kaip ir visos Kubos, klimatas yra šiltas ir malonus ištisus metus. Temperatūra kinta nuo 22 °C sausį iki 28 °C rugpjūtį, retai nukrenta žemiau 10 °C. Lietaus daugiausiai iškrenta spalio mėnesį, o mažiausiai nuo vasario iki balandžio. Per metus vidutiniškai 1167 mm. Kartais į salą atklysta uraganai, tačiau Havana dėl jų nepatiria ypatingų nuostolių, nes jie daugiausiai paliečia pietinę salos pakrantę.
Neoklasikinė
thumb|right|230px|Senamiesčio gatvelė Havana garsėja unikaliomis arkadomis, kurias pastatė ispanų emigrantai. Neoklasicizmas paveikė daugelio statinių stilių, todėl jo pavyzdžių galima išvysti visame mieste. Tuo laikotarpiu buvo įdiegta daug naujovių, pavyzdžiui, gatvių apšvietimas (1848 m.), geležinkelis (1837 m.). Daugelis miesto turtuolių, statydami savo būstus, įkvėpimo sėmėsi iš prancūzų – pavyzdys yra Aldama Palace rūmai, pastatyti 1844 metais. Tai vienas svarbiausių neoklasikinio stiliaus pastatų Kuboje, simbolizuojantis to meto stilių.
1925 metais žymus prancūzų architektas Jean-Claude Nicolas Forestier penkeriems metams atvyko į Havaną, kad bendradarbiaudamas su kitais architektais ir landšafto dizaineriais sukurtų harmoningą balansą tarp klasikinės statybos ir tropinio kraštovaizdžio. Jo įtaka buvo labai svarbi, nors ir liko neįgyvendintų idėjų. Pirmaisiais XX a. dešimtmečiais Havana plėtėsi greičiausiai.
Kolonijinė ir baroko
thumb|left|180px|Havanos katedra Havana buvo tarpinis prekybos taškas tarp senojo ir naujojo pasaulio (Europos ir Amerikos), kolonizatoriai į ją atgabeno daug turtų. Būtent dėl to miestas turėjo stipriausius įtvirtinimus visoje Š. Amerikoje, kurie šiandien yra nuostabus kolonijinės architektūros pavyzdys. Pastatų stiliui įtakos turėjo įvairių šalių architektūra, daugiausia Maroko, Ispanijos, Italijos, Graikijos ir Romos.
Havanos katedra (1748–1777 m.) yra puikus Kubos baroko pavyzdys.
Kultūra
thumb|right|230px|Didysis Havanos teatras Havana neabejotinai yra visos salos kultūros centras. Joje daug muziejų, rūmų, aikščių, alėjų ir bažnyčių. Taip pat turistų labai lankomi ispanų pastatyti miesto įtvirtinimai – milžiniškos tvirtovės. Populiarus baletas, dailė, vyksta muzikos festivaliai, technologijų parodos. Senamiesčio restauravimas atvėrė dar daugiau pramogų turistams. Miesto valdžia remia kultūrinį gyvenimą.
Senamiestis
Havanos senamiestis – tai viso miesto pagrindas. Kubos valdžia stengiasi išsaugoti ir atkurti unikalias senamiesčio vietas. Senamiestyje stovi Fidelio Kastro revoliucijos relikvijų muziejus, Didysis Havanos teatras, taip pat įžymieji įtvirtinimai.
Kinų kvartalas
Havanos kinų kvartale veikia aktyvi bendruomenė, yra keletas restoranų. Maždaug prieš šimtmetį dėl didelės imigracijos Havanos kinų kvartalas buvo didžiausias visoje Lotynų Amerikoje.
Giedrius Barevičius
Giedrius Barevičius (g. 1976 m. rugpjūčio 9 d.) – Lietuvos futbolininkas, žaidžiantis saugo pozicijoje. Buvęs Lietuvos rinktinės narys. 2005 metais atrankoje į Čempionų lygą įmušę įvartį i Liverpool FC vartus.
Havana
Teatras
Saulei nusileidus atgyja daugelis Havanos scenų. Ypač įspūdingas yra Didysis Havanos Teatras, pastatytas 1837 metais. Tuo metu tai buvo vienas moderniausių pastatų pasaulyje, italų mokslininko Antonio Meucci dėka teatre veikė šviesos efektai ir telefonas (nors visame pasaulyje tai dar buvo naujovė). Pastato fasadas papuoštas didingomis statulomis. Taip pat labai žymus Nacionalinis Kubos Teatras, įsikūręs moderniame pastate, kurį papuošė žymiausi salos menininkai.
Giedrius Barevičius
Pasiekimai
1998/99 m. su FK Žalgiris Vilnius
Havana
Teatras
Mieste pasirodymus rengia garsūs atlikėjai. XX a. pradžioje Didžiajame Havanos Teatre dainavo italų tenoras Enrico Caruso, šoko balerina Ana Pavlova ir daugybė kitų garsenybių.
Giedrius Barevičius
Pasiekimai
2003, 2004, 2006 ir 2007 m. su FBK Kaunas
2005 m. su FBK Kaunas
2007 m. su FBK Kaunas
Ardonas
Ardonas gali reikšti:
Seeiso
Princas Seeiso Bereng Seeiso (g. 1966 m. balandžio 16) – jaunesnysis Lesoto karaliaus Letsie III brolis, karaliaus Moshoeshoe II ir karalienės Mamohato sūnus.
Lapų Šv. Jono Krikštytojo parapija
'''Lapų Šv. Jono Krikštytojo parapija''' - parapija įkurta 1986 m. lapkričio 1 dieną. Parapija priklauso Lomžos vyskupijai, Lapių dekanatui. Mūrinė Lapių Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia pastatyta 1983-1985 metais.
Siula Grandė
Kalną išgarsino knyga, o paskui pagal ją sukurtas filmas. Alpinisto Joe Simpson knyga "Liečiant tuštumą" (Touching the Void) pasakoja apie tikrą istoriją, kuri nutiko 1985 m. Simon Yates ir Joe Simpson kopiant į Siula Grandę.
Mokslinė fantastika
Mokslinė fantastika – fantastinio meno šaka, vienijanti literatūrą, kiną, dailę ir kitas meno sritis, pavyzdžiui, kompiuterinius, vaidmenų (RPG), figūrėlių ar net kortų žaidimus, kuriose pramanyti dalykai yra sietini su mokslu, ateities vizijomis, technika, visuomeniniais reiškiniais. Mokslinė fantastika yra priešingybė kitai fantastinio meno sričiai – maginei fantastikai, kuriai būdinga magija, stebuklai ir kiti bruožai, kurie yra artimi literatūrinei pasakai. Tačiau, nepaisant anksčiau išvardytų skiriamųjų bruožų, mokslinė fantastika neretai vadinama šių laikų pasaka.
Ankstyviausi mokslinės fantastikos atstovai yra Žiulis Vernas, Herbertas Velsas, E. Barouzas, Artūras Konan Doilis, Aleksandras Beliajevas ir daugelis kitų sukūrė šios fantastikos pagrindus. Mokslinė fantastika pradėjo formuotis XIX amžiaus viduryje.
Po Antrojo pasaulinio karo savo kūriniais plačiai išgarsėjo Rėjus Bredberis, Aizekas Azimovas, Robertas Heinleinas, K. D. Saimekas, Fransisas Karsakas, Artūras Klarkas, Stanislavas Lemas, broliai Arkadijus ir Borisas Strugackiai, Kiras Bulyčiovas bei daugelis kitų mokslinės fantastikos kūrėjų, kurie formavo šiuolaikinę mokslinę fantastiką.
Mokslinė fantastika Lietuvoje
Lietuvoje pirmasis mokslinės fantastikos kūrinys buvo publikuotas 1930 metais pirmoji jo dalis, o 1934 – antroji. Tai prieštaringai vertinamo Justino Pyliponio romanas „Antrasis pasaulio tvanas“.
Burdiniškės
Burdiniškės – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suvalkų valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į rytus nuo Suvalkų ir 108 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Į šiaurę nuo kaimo telkš Dovceno ežeras.
Mokslinė fantastika
Mokslinė fantastika Lietuvoje
Šiuolaikinės Lietuvos mokslinės fantastikos pradininkas yra Vytautas Norbutas, kurio dar sovietiniais metais parašytos fantastinės knygos „Nemirtingumo lygtis“ (1970), „Skorpiono ženklas“ (1972), tik po rašytojo mirties pilnai publikuoti „Samariečiai“ (1991) yra klasikinės fantastikos pavyzdžiai Lietuvoje. Mokslinę fantastiką Lietuvoje sovietmečiu taip pat rašė Kazys Paulauskas (apysakos „Dorado“, „Saulės sūnus“, „Deimo efektas“), Banguolis Balaševičius („Agentas ir robotas“, „Mes – ne robotai“, „Už laiko upės“).
Burdiniškės
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Mokslinė fantastika
Mokslinė fantastika Lietuvoje
Lietuvai atkūrus nepriklausomybę mokslinę fantastiką ėmėsi rašyti naujoji karta. Nemažai mokslinės fantastikos apsakymų pateko į antologijas „Geriausia Lietuvos fantastika“ (1998–2006), jų autoriai tapo šio konkurso laureatais (Gediminas Kulikauskas, Rolandas Petkevičius, Pranas Šarpnickis, Justinas Žilinskas). 2004 m. leidykla „Eridanas“ išleido Justino Žilinsko mokslinės fantastikos romaną „Genomas 3000“. Kitos Lietuvos leidyklos taip pat išleido įvairių autorių fantastinius kūrinius: Andriaus Tapino „Vilko valandą“ (2013 m.) ir „Maro dieną“ (2015 m.), Romualdo Drakšo romanus ir apsakymus, Vytauto Ažušilio tekstus.
Pievinis auksveitis
Pievinis auksveitis (Seseli annuum) – salierinių (Apiaceae) šeimos auksveičio (Seseli) genties žolinių augalų rūšis. Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
Terminė ežerų stratifikacija
thumb|300px|Vandens telkinio šiluminis susisluoksniavimas
Pievinis auksveitis
Biologija
thumb|left|200px|Žiedynas Tai dvimetis, kartais ir daugiametis, 20–80 cm aukščio augalas. Šaknis liemeninė, jos kaklelį dengia senų lapkočių plaušai. Stiebas stačias, apvalus, smulkiai vagotas, lapuotas, plaukuotas, neretai violetinio atspalvio, su trumpomis, glaustomis šakomis. Lapai dažniausiai melsvai žali, plunksniškai suskaldyti. Lapkočiai vagoti.
Žiedynai 9–12 cm skersmens; stipinų 15–35, jie tarpusavyje suartėję, nevienodo ilgio, briaunoti, jų viršutinės pusės plaukuotos.
Terminė ežerų stratifikacija
Terminė ežerų stratifikacija – ežero vandens masės vertikalus susisluoksniavimas dėl atsiradusių temperatūros gradientų. Tankiausias gėlas vanduo esti, kai jo temperatūra siekia 3,98 °C (ρ=1000 kg/m³), o toliau kylant arba, atvirkščiai, krentant, vandens temperatūrai, jo tankis mažėja. Mažiau tankus vanduo laikosi viršutiniame sluoksnyje ir savaime, veikiant tik gravitacinei jėgai, negali susimaišyti su giliau esančiais tankesniais sluoksniais, todėl susiformuoja terminė stratifikacija. Pagal vandens temperatūros gradientų kaitą su gyliu yra išskiriami trys pagrindiniai stratifikacijos sluoksniai:
Tiesioginė terminė stratifikacija
Pavasarį, esant homotermijai, visoje ežero vertikalėje vandens temperatūra yra vienoda. Saulei pradėjus kilti aukščiau virš horizonto ir labiau šildant ežero paviršinę vandens masę, ima formuotis stratifikacijos sluoksniai. Dėl vėjo vykdomos sąmaišos viršutinė labiausiai įšilusi ežero vandens masės dalis yra gerai išmaišoma, todėl susiformuoja vienodos temperatūros sluoksnis, dar vadinamas epilimnionu. Žemiau epilimniono sluoksnio, kur dėl didelių tankio gradientų nebeveikia vėjo sąmaiša, vandens temperatūra sparčiai krinta. Tokiame gylyje fiksuojami dideli temperatūros gradientai ir yra išskiriamas metalimniono sluoksnis, kuris palaipsniui pereina į vienodos temperatūros sluoksnį, hipolimnioną. Toks stratifikacijos sluoksnių išsidėstymas, kai didėjant gyliui temperatūra krenta, o tankis didėja, yra vadinamas tiesiogine termine stratifikacija, kuri geriausiai matoma antrojoje vasaros pusėje.
Pievinis auksveitis
Biologija
Žydi nuo birželio pabaigos iki rugpjūčio mėnesio. Vaisiai plačiai elipsiški, 1,5–2,5 mm ilgio ir 1,5 mm pločio, jauni plaukuoti, vėliau pliki, su šviesesnėmis briaunelėmis. Dauginasi tik sėklomis.
Paplitimas ir augavietės
Rūšis paplitusi Vidurio ir Pietų Europoje. Lietuvoje labai retas.
Terminė ežerų stratifikacija
Tiesioginė terminė stratifikacija
Rudenį, vėstant viršutiniams vandens sluoksniams, mažėja vertikalūs tankio gradientai, todėl vėjo sąmaiša prasiskverbia į gilesnius sluoksnius ir taip didėja epilimniono gylis. Prie vėjo sukeltos dinaminės sąmaišos prisideda ir konvekcinė sąmaiša, nes palaipsniui vėstantis paviršinis vanduo darosi sunkesnis ir ima grimzti gilyn. Veikiant vėjo ir konvekcinei sąmaišai, epilimnionas storėja ir ardo žemiau esantį metalimnioną, kuris savo ruožtu leidžiasi žemyn. Galų gale metalimnionas visiškai suardomas, o ežero vandens masė iki galo išmaišoma ir įgyja homoterminę būseną. Tokiu metu visos vandens masės temperatūra apytiksliai lygi 4 °C.
Pievinis auksveitis
Apsauga ir grėsmės
Lietuvoje rūšis saugoma nuo 1981 m. Pagrindinės nykimo priežastys yra tinkamų plotų mažėjimas ir mėginimas sukultūrinti augavietes.
Surdaugiai
Surdaugiai – kaimas vakarinėje Anykščių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Traupio, ties Nevėžio, Nevėžės ir Pienios (Šventosios-Nevėžio kanalas) santaka. Praeina plentas, atšakos į Žerkiškius, Mickūniškius. Yra dvarvietės liekanos.
Kutamaku
thumb|250px|right|Moliniai namai
Kutamaku  – vietovė šiaurrytinėje Togo dalyje, pasaulio paveldo sąrašo objektas. Nedidelė dalis Koutamakou patenka į Benino teritoriją. Šioje vietovėje gyvena batamaribos (arba tamari) tauta. Į bokštus panašūs moliniai namai, kuriuos stato šios genties gyventojai, vadinami takienta ir yra vieni iš Togo simbolių. Daugelis namų yra dviaukščiai, o tie, kurie naudojami kaip klėtis, yra sferiniai su cilindro pagrindu. Kai kurie namai turi plokščius stogus, kiti – kūginius, dengtus šiaudais. Tokie statiniai suformuoja ištisus kaimus, kuriuose taip pat yra vietos ceremonijoms, šaltiniai, uolos ir vieta, skirta iniciacijoms.
Surdaugiai
Istorija
XIX a. pabaigoje minimas Surdaugių dvaras ir kaimas Vilkmergės apskr. Raguvos valsčiuje. Surdaugių kaimas įsikūrė buvusio Traupio I dvaro, kurį XX a. pradžioje maždaug iki 1935 m. valdė Jonas Kušnerevičius, žemėje. Dvare veikė pieninė, grietinės nugriebimo punktas. 1938 m. dvaras išparceliuotas, o kaimas išskirstytas į vienkiemius. Apie 1943 m. ir 1954–1961 m. Surdaugiuose veikė pradinė mokykla.
Terminė ežerų stratifikacija
Holomiktiniai ežerai
Ežerai, kurių vandens masė dėl panašios cheminės sudėties pasižymi vandens tankio priklausomybe nuo vandens temperatūros ir kurių vandens masė gali būti išmaišyta per visą gylį, vadinami holomiktiniais ežerais. Pagal visos ežero vandens masės išmaišymų per metus skaičių ežerai yra skirstomi į monomiktinius, dimiktinius, oligomiktinius ir amiktinius.
Monomiktiniai ežerai
Monomiktiniai ežerai – tai ežerai su vienu homotermijos laikotarpiu metų terminiame cikle. Monomiktiniai ežerai yra skirstomi į šaltuosius ir šiltuosius monomiktinius ežerus. Šaltieji monomiktiniai ežerai yra išsidėstę poliarinio klimato zonose. Didžiąją metų dalį tokie ežerai būna užšalę ir atvirkščiai termiškai stratifikuoti. Homotermija, kai visos vandens masės temperatūra artima 4 °C, šaltuosiuose monomiktiniuose ežeruose susiformuoja tik vasaros mėnesiais. Priešingai nei šaltieji, šiltieji monomiktiniai ežerai aptinkami subtropinėse platumose. Tokie ežerai niekada neužšąla, didžiąją metų dalį esti tiesiogiai stratifikuoti, o homotermijos laikotarpis, kurio metu vandens temperatūra būna 4 °C arba aukštesnė, susiformuoja žiemą.
Dimiktiniai ežerai
thumb|300px|right|Tipinė sąmaišos schema dimiktiniuose ežeruose
Dimiktiniai ežerai – tai ežerai, kurių metų terminiame cikle yra du homotermijos laikotarpiai. Tokio tipo ežerai telkšo vidutinio klimato zonose, pasižyminčiose kontinentinėmis klimato sąlygomis. Dimiktiniai ežerai žiemą užšąla ir būna atvirkščiai termiškai stratifikuoti, pavasarį juose nusistovi homotermija, vasarą susiformuoja tiesioginė terminė stratifikacija, kuriai išnykus, rudenį stebimas antrasis homotermijos laikotarpis.
Pagal užšalimo laiką dimiktiniai ežerai skirstomi į bradimiktinius (vėlai užšąlančius su didelėmis šilumos atsargomis), tachimiktinius (anksti užšalančius ir pasižyminčius menkomis šilumos atsargomis), eumiktinius (tarpinis variantas tarp bradimiktinių ir tachimiktinių ežerų). Dimiktinių ežerų tipui priskiriami ir Lietuvoje esantys ežerai.
Amiktiniai ežerai
Amiktiniams ežerams būdingas ištisus metus užšalęs paviršius ir dėl to susiformavusi atvirkštinė terminė stratifikacija. Tokio tipo ežerai telkšo kai kuriose Antarktidos „oazėse“ bei kai kuriuose Grenlandijos ir Kanados rajonuose. Amiktiniuose ežeruose savaiminė konvekcija negalima, todėl tokie ežerai yra stagnacijos būsenoje.
Terminės ežerų stratifikacijos anomalijos
Faktoriai, suardantys terminę ežerų stratifikaciją skirstomi į gamtinius ir antropogeninius. Gamtiniams faktoriams priskirtini iš požemių į apatinius ežero sluoksnius įsiveržiantys šaltiniai; intensyvios liūtys, sukeliančios pliuvijinę sąmaišą; šlaituose besiformuojantis paviršinis nuotėkis; į ežerą įtekantys paviršiniai šaltiniuoti upeliai; biocheminių reakcijų, vykstančių priedugnėje, metu išsiskirianti šiluma ir kt.
Antropogeniniams faktoriams priskiriamas ežero temperatūros pakilimas dėl hidroelektrinės aušinimo ežero vandeniu, taip pat įvairių cheminių junginių ar nuotėkų nenatūralus (antropogeninis) patekimas į ežerą, pakeičiantis ežero optines savybes, dėl kurių pakinta į ežero paviršių krentančios Saulės spinduliuotės sugertis ir atspindėjimas bei kt.
Joaquim Chissano
Choakinas Čisanas (Joaquim Alberto Chissano, g. 1939 m. spalio 22 d. Chibuto) – Mozambiko politinis veikėjas, 1986–2005 m. Mozambiko prezidentas.
Biografija
Nuo 1960 m. FRELIMO narys, dalyvavo kovose už Mozambiko išlaisvinimą, nuo 1970 m. FRELIMO vadovybės narys, atstovavo FRELIMO Europoje. Iškovojus Mozambiko nepriklausomybę Ž. Čisanas tapo užsienio reikalų ministru.
2000 m. rinkimuose sėkmė buvo pakartota. 2001 m. gegužės 10 d. Ž. Čisanas trečią kartą išrinktas Mozambiko prezidentu. 2005 m. jam atsisakius kelti savo kandidatūrą dar kartą šalies prezidentu tapo Armandas Emilis Gebuza.
Žerkiškiai
Žerkiškiai – kaimas vakarinėje Anykščių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurės rytus nuo Traupio.
FK Metalìst Harkìv
Charkivo „Metalìst“ – Ukrainos futbolo klubas iš Charkivo.
Istorija
kl;ubo ištakos siekia 1925 m. Nuo 1967 m. klubas vadinosi Metalistu.
2016 m. paskelbta apie klubo bankrotą.
Vėliau susikūrė keletas klubų, kurie vadinosi „Metalisto“ vardu: Metalist 1925 ir FK Metalist (2020)
Giedrutis Klimkevičius
Biografija
1968 m. baigė Daugų vidurinę mokyklą, 1974 m. – Kauno medicinos institutą, gydytojas. 1975–1982 m. buvo Anykščių rajono centrinės ligoninės Chirurgijos skyriaus gydytojas ordinatorius. Nuo 1987 m. Anykščių ligoninės chirurginio skyriaus vedėjas.
Tėvynės sąjungos narys. 1990–1995 m. Anykščių rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Vaida, vaikai Jūratė, Arūnas.
Tautinių kultūrų centras (Klaipėda)
Klaipėdos miesto savivaldybės tautinių kultūrų centras – kultūros ir švietimo įstaiga, kurios veikla padeda išsaugoti ir skleisti informaciją apie tautinių mažumų kultūrines tradicijas ir savitumus bei skatina pozityvią tautinių mažumų integraciją į Кlaipėdos miesto bei Lietuvos visuomenės gyvenimą.
Įstaigos istorija
2003 m. Klaipėdos miesto Taryba patvirtino nutarimą dėl naujos biudžetinės įstaigos įkūrimo. Buvo skirtas gaisro suniokotas buvusios kavinės pastatas miesto centre, Skulptūrų parke.
2008–2012 m. vyko pastato rekonstrukcija.
2011 m. Klaipėdos miesto savivaldybė įsteigė Tautinių kultūrų centrą.
2012 m. kovo 5 d. buvo atidarytas Klaipėdos Nacionalinių kultūrų centras. Atidarymo šventėje dalyvavo Klaipėdos miesto meras Vytautas Grubliauskas, miesto Tarybos nariai, savivaldybės atstovai, garbės svečiai Iš Rusijos, Ukrainos, Baltarusijos, Lenkijos ambasadų.
Nuo pat įstaigos įkūrimo jai vadovauja direktorė Je­le­na But­ke­vi­čie­nė.
Pastato istorija
XIX a. antroji pusė–1944 m. tai buvo senųjų Klaipėdos kapinių inspektoriaus namas.
1973–1991 m. – dar prieš Skulptūrų parko įkūrimą (1977 m.) pastate pradėjo veikti šachmatų sporto klubas.
1996–2007 m. – čia veikė kavinė-vyninė „Metų laikai“, viena populiariausių Klaipėdoje, ir šachmatų klubas "Bokštas".
2008–2012 m. vyko pastato rekonstrukcija.
Nuo 2012 m. pastate veikia Tautinių kultūrų centras.
Veikla
Pagrindinės įstaigos veiklos kryptys ir paslaugos: Įvykusių renginių sąrašą galima rasti čia.
Būsimų renginių anonsus galima rasti čia.
Nuorodos
Šachmatų klubas "Bokštas" (oficiali svetainė)
Lambajekės departamentas
Lambajekės departamentas  – departamentas šiaurės vakarinėje Peru. Šiaurėje ribojasi su Pjuros, rytuose – su Kachamarkos ir pietuose su La Libertado departamentais. Iš vakarų skalauja Ramusis vandenynas. Administracinis centras – Čiklajus.
Geografija
Lambajekės departamentas yra antras mažiausias departamentas šalyje (po Tumbeso). Beveik visą teritoriją užima pakrantės lyguma (Kosta), iškylanti iki 500 m aukščio. Joje būdingi dykumų kraštovaizdžiai su upių drėkinamomis slėnių oazėmis. Rytinį pakraštį užima Andų kalnai, šioje teritorijoje iškylantys iki 3650 m aukščio (Tembladeros k.).
Klimatas pakrantėje sausringas, gan karštas, būdinga vidutinė temperatūra 22 °C. Vasarą temperatūra įkaista iki 35 °C, būdingi giedri ir saulėti orai. Žiemą kartais kyla dulksna, kiek sudrėkinanti šį kraštą, o temperatūra nukrenta iki 15 °C. Kalnuose orai kiek vėsesni ir drėgnesni, ten yra miškų.
Lambajekės departamentas priklauso Ramiojo vandenyno baseinui. Svarbiausios upės – Motupė (Lečė), Čankajus ir Sanja. Vandenyne departamentui priklauso dvi mažos salelės – Lobos de Afuera ir Lobos de Tiera.
Svarbiausios saugomos teritorijos – Lakipampos rezervatas, Batan Grandės rezervatas, Pomako miško istorinis draustinis.
Ekonomika
Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu, drėkinamose oazėse auginamos cukranendrės, ryžiai, kukurūzai, kviečiai, šparagai, vaisiai ir daržovės. Taip pat vystoma pramonė, žvejyba, kalnakasyba. Svarbiausias turistinis objektas – senovinis Tukumės piramidžių kompleksas.
Rokiškio kaimiškoji seniūnija
Rokiškio kaimiškoji seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Rokiškio rajono savivaldybės vidurinėje ir šiaurinėje dalyje, pasienyje su Latvija.
Geografija
Seniūnija apima įvairius kraštovaizdžius – pietinės dalies paviršius banguotas, pereinantis iš Vakarų Aukštaičių plynaukštės į Sėlių aukštumą. Tuo tarpu šiaurinė dalis žemesnė, miškinga, daug kur pelkėta. Beveik visa Rokiškio kaimiškoji seniūnija yra Nemunėlio baseine: teka pats Nemunėlis bei jo intakai Vyžuona, Laukupė, Vingerinė su Beržiena, Nereta. Rytiniais ir pietrytiniais pakraščiais teka Šventosios (Kriaunos ir Audros) baseino upeliai. Telkšo keletas gana nedidelių ežerų (Čedasas, Eikiniškio ežeras, Vyžuona, Alseta, Ignotiškio ežeras) ir tvenkinių (Žiobiškio, Vaidlėnų, Vengerinės). Pačioje šiaurėje, Latvijos pasienyje tyvuliuoja didelė pelkė Juodymai, taip pat Plunksnočių miške yra didoka Plunksnočių pelkė, o prie Nemunėlio ištakų – Natkuškių pelkė.
Didžiausi miškų masyvai: Plunksnočių, Apūniškio, Sacharos, Bajorų, Trako–Pempiškio.
Istorija
Seniūnija sudaryta 1995 m. iš Rokiškio apylinkės.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įkurtos 6 seniūnaitijos:
Elektros srovės lygintuvas
thumb|250px|Kintamoji srovė (viršuje), išlyginta vieno pusperiodžio srovė (viduryje), išlyginta dviejų pusperiodžių srovė (apačioje) Elektros srovės lygintuvas – schema kintamajai srovei versti pulsuojančia nuolatine. Šiame straipsnyje aprašyti maitinimo šaltinių lygintuvai. Specialūs silpnų signalų lygintuvai aprašyti straipsnyje superdiodas.
Dviejų pusperiodžių (žr. iliustraciją) lygintuvas gali būti surinktas iš keturių puslaidininkų ar lempinių diodų. Jei kintamąją srovę teikiantis transformatorius turi vidurinę atšaką, lygintuvui surinkti pakanka dviejų diodų arba vieno lempinio dviejų anodų diodo.
Paprastesniam vieno pusperiodžio lygintuvui pakanka vieno puslaidininkio ar lempinio diodo ir bet kokio transformatoriaus, tačiau toks lygintuvas išnaudoja tik pusę maitinimo šaltinio galios.
Vieno pusperiodžio () lygintuvas
500px|center Kadangi diodas praleidžia srovę tik viena kryptimi, jį įjungus į kintamosios srovės grandinę, vieno iš pusperiodžių metu srovė neteka. Gaunama pulsuojanti, tačiau vienos krypties srove.
Dviejų pusperiodžių () lygintuvas su keturiais diodais
500px|center Šio tipo lygintuve keturi diodai sujungti taip, jog abiejų pusperiodžių metu srovė nukreipiama reikiama kryptimi. Gaunama išėjimo nuolatinė srovė irgi pulsuojanti, tačiau pulsavimo dažnis dukart didesnis nei kintamosios srovės dažnis. Tokią įtampą lengviau paversti nepulsuojančia (išlyginta) nuolatine srove. Šiuo metu tai labiausiai paplitęs lygintuvo tipas.
Dviejų pusperiodžių lygintuvas su dviem diodais ir vidurinę atšaką turinčiu transformatoriumi
500px|center Tokiam lygintuvui pakanka dviejų diodų, tačiau transformatorius turi turėti vidurinę atšaką. Ši schema buvo paplitusi, kai diodai būdavo lempiniai, taigi palyginus brangūs. Kadangi du puslaidininkiai diodai paprastai kainuoja mažiau nei kainų skirtumas tarp dviejų transformatoriaus tipų, ši lyginimo schema dabar reta.
Dviejų pusperiodžių lygintuvas su du anodus turinčiu lempiniu diodu
200px|right Buvo gaminami bendrą katodą ir du anodus turintys lempiniai lygintuviniai diodai: tuomet pakakdavo vieno tokio prietaiso. Elektros srovė lempiniu diodu gali tekėti tik tarp anodo ir katodo: tarp dviejų anodų tekėti ji negali. Taigi lempinis diodas su dviem anodais yra analogiškas dviem puslaidininkiams ar lempiniams diodams sujungtais katodais. Kaip ir ankstesniu atveju, šiai schemai reikalingas transformatorius su vidurine atšaka. Paprastai jis dar turėdavo atskirą apviją lygintuvo diodo ir kitų prietaise esančių lempų katodams kaitinti.
Trifazės srovės lygintuvas
Trifazei srovei lyginti naudojami iš šešių diodų susidedantys lygintuvai.
Palanga (festivalis)
Festivalis Palanga – Lietuvos estradinės muzikos renginys, organizuojamas nuo 1972 m. iki 2012 m. (1979–1988 m. festivalis vadinosi „Baltijos jaunystė"). Renginio vieta – Palangos vasaros estrada.
Elektros srovės lygintuvas
Lyginimo efektyvumas
Dviejų pusperiodžių lygintuvo efektyvumas yra lygus 8\over\pi^2 arba apie 81 %. Vieno pusperiodžio lygintuvo efektyvumas lygus 4\over\pi^2 arba apie 40.5 %. Efektyvumas padidėja išėjime prijungus pulsavimą sušvelninantį ar panaikinantį kondensatorių.
Palanga (festivalis)
Iki dabar festivalis nevyksta.
Elektros srovės lygintuvas
Įtampos daugintuvas
Pagrindinis straipsnis – Įtampos daugintuvas
thumb|right|280px|Įėjimo įtampą lyginanti ir keturgubinanti Vilardo kaskada Anksčiau minėtų schemų nuolatinės srovės išėjimo įtampa nėra didesnė už lyginamos kintamosios srovės įtampą. Yra žinomos schemos, verčiančios kintamąją srovę aukštesnės įtampos nuolatine srove. Labiausiai paplitęs tokio daugintuvo tipas yra vadinamoji Vilardo kaskada, kurios išlyginta išėjimo įtampa yra keturis kartus didesnė už kintamąją įėjimo įtampą.
Palanga (festivalis)
1972 m.
pirmasis estradinės muzikos festivalis, vyko 1972 m. rugpjūčio 9-20 d. Palangos vasaros koncertų salėje.
Janina Girnienė
Janina Girnienė  – teisininkė, notarė, buvusi Lietuvos notarų rūmų prezidentė.
Palanga (festivalis)
1973 m.
II estradinės muzikos festivalis, vyko 1973 m. rugpjūčio 11-20 d. Palangos vasaros koncertų salėje.
Janina Girnienė
Biografija
VU Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją.
Palanga (festivalis)
1974 m.
III estradinės muzikos festivalis, vyko 1974 m. rugpjūčio 10-21 d. Palangos vasaros koncertų salėje.
Janina Girnienė
Biografija
Notarė nuo 1973 m. Vilniaus miesto 5-ojo notaro biuro notarė (iki 2001 m.) Vilniaus miesto 25-ojo notarų biuro notarė.
Palanga (festivalis)
1975 m.
IV estradinės muzikos festivalis, vyko 1975 m. rugpjūčio 10-20 d. Palangos vasaros koncertų salėje.
Birštono savivaldybės taryba
Birštono savivaldybės taryba – Birštono savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama ketveriems metams visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. Rinkėjai – savivaldybės teritorijos gyventojai, gali keisti kandidatų eilę sąraše, penkiems kandidatams suteikdami pirmumo balsus.
Palanga (festivalis)
1976 m.
V estradinės muzikos festivalis, vyko 1976 m. rugpjūčio 10-22 d. Palangos vasaros koncertų salėje.
1977 m.
VI estradinės muzikos festivalis, vyko 1977 m. rugpjūčio 10-22 d. Palangos vasaros koncertų salėje.
Birštono savivaldybės taryba
Tarybą sudaro 21 tarybos narys. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.
Palanga (festivalis)
1978 m.
VII estradinės muzikos festivalis, vyko 1978 m. rugpjūčio 10-22 d. Palangos vasaros koncertų salėje.
1979 m.
VIII estradinės muzikos festivalis „Baltijos jaunystė“, vyko 1979 m. rugpjūčio 10-27 d. Palangos vasaros koncertų salėje.
Birštono savivaldybės taryba
Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.
Palanga (festivalis)
1979 m.
Sudaryta festivalio žiuri (pirmininkas TSRS liaudies artistas, kompozitorius prof. Eduardas Balsys), įsteigti festivalio prizai: Palangos m. vykdomojo komiteto – „sėkmingiausiai pasirodžiusiam ansambliui", „už geriausią meniniu ir idėjiniu požiūriu programą", LTSR kompozitorių sąjungos – „už geriausią lietuvių liaudies dainos aranžuotę", Valstybinės filharmonijos – „geriausiam festivalio dainininkui ir dainininkei".
Ansamblio „Nerija“ (vad. R. Bieliauskas) atlikta programa „Ir mažiems, ir dideliems“ pripažinta idėjiškai ir meniškai vertingiausia, o ansamblio solistas Stasys Povilaitis buvo pripažintas geriausiu iš lietuvių dainininkų (apdovanotas Garbės raštu).
Birštono savivaldybės taryba
Istorija
Miesto teisės suteiktos XVI a., tačiau tikrasis klestėjimas prasidėjo tik 1846 m., kai buvo atrasti mineralinio vandens šaltiniai ir mineralinį vandenį bei purvą imta naudoti gydymui.
Palanga (festivalis)
1979 m.
Taip pat prizų laimėtojais tapo: ansamblis „Vilniaus aidai“ (vad. A. Kulikauskas), ansamblių „Estradinės melodijos" solistė, LTSR nusipelniusi artistė Nijolė Ščiukaitė ir „Dielo“ (Gruzija) vokalistas, tarptautinio estradinės dainos konkurso Drezdene laureatas Šota Kopaleišvilis.
1980 m.
IX estradinės muzikos festivalis “Baltijos jaunystė”, vyko 1980 m. rugpjūčio 10-27 d. Palangos vasaros koncertų salėje.
Birštono savivaldybės taryba
Nuorodos
Oficiali svetainė
Palanga (festivalis)
1980 m.
Festivalio vertinimo komisija: Eduardas Balsys (pirmininkas), Rimvydas Žigaitis (pavaduotojas), Liudas Šaltenis (narys), Mindaugas Tamošiūnas (narys), Pinchosas Mendelsonas (narys), Gracijus Pauga (narys), Vytautas Kernagis (narys)
1981 m.
Jubiliejinis X estradinės muzikos festivalis “Baltijos jaunystė”, vyko 1981 m. rugpjūčio 10-24 d. Palangos vasaros koncertų salėje.
Žiuri (pirmininkas kompozitorius prof. Eduardas Balsys) pagrindiniu festivalio prizu apdovanojo Miko Suraučiaus vadovaujamą ansamblį, už koncertinę programą pavadintą – „Iliuzija“. Ansamblio „Nerija“ muzikantui ir vokalistui Edmundui Kučinskui atiteko Lietuvos kompozitorių sąjungos prizas „Už geriausią dainos aranžuotę“ („Alyvų šakos“, m. B. Gorbulskio, ž. A. Bukonto). Visus festivalio koncertus vedė Vytautas Kernagis.
1982 m.
XI estradinės muzikos festivalis “Baltijos jaunystė”, vyko 1982 m. rugpjūčio 10-25 d. Palangos vasaros koncertų salėje.
festivalio dalyvių vertinimo komisija: Eduardas Balsys (pirmininkas), Rimvydas Žigaitis (pavaduotojas), Gracijus Pauga (sekretorius), Liudas Šaltenis (narys), Teisutis Makačinas (narys), Mindaugas Tamošiūnas (narys), Pinchosas Mendelsonas (narys), Laimis Vilkončius (narys), Vytautas Kernagis (narys).
Žiuri apdovanojo: ansamblį „Jala“ (Uzbekija) – Palangos vykdomojo komiteto pagrindiniu prizu „Už geriausią programą“, Petro Vyšniausko vad. džiazo kvartetą – kompozitorių sąjungos prizu „Už sėkmingą kūrybinį lietuvių folkloro panaudojimą“, „Trimito“ estradinės grupės solistę Janiną Miščiukaitę ir ansamblio „Jala“ (Uzbekija) vadovą F. Zakirovą – valstybinės filharmonijos prizais, ansamblio „Vilniaus aidai“ vokalistę Viliją Grigonytę – laikraščio „Komjaunimo tiesa“ prizu, ansamblį „VIA 75“ (Gruzija) – diplomu už sėkmingus kūrybinius ieškojimus ir nacionalinį programos savitumą, Valstybinio jaunimo teatro aktorių grupę – už sėkmingą debiutą. Visus koncertus vedė Vytautas Kernagis, festivalio scenografiją kūrė Andrius Žibikas.
1983 m.
elektroninės muzikos grupė „Argo“ festivalyje pristatė dviejų dalių roko muzikos programą „Garažas“, „Trimito“ estradinė grupė programą „Rokenrolas autostradoje“, roko grupė „Saulės laikrodis“ programą „Lauke ir viduj“.
Mokslinio metodinio kultūros centro (MMKC) įsteigtas prizas „Už muziką diskotekų programoms” festivalio žiuri sprendimu atiteko ansamblio „Plius minus" atliktai M. Suraučiaus dainai „Gyvenau be laikrodžio” (ž. A.Mikutos).
1984 m.
XIII estradinės muzikos festivalis “Baltijos jaunystė”, vyko 1984 m. rugpjūčio 10-24 d. Palangos vasaros koncertų salėje.
festivalio dalyvių vertinimo komisija: Rimvydas Žigaitis (pirmininkas), Gracijus Pauga (sekretorius), Liudas Šaltenis (narys), Teisutis Makačinas (narys), Laimis Vilkončius (narys).
Festivalio scenografija Audriaus Žibiko, šviesų dailininkas Norvydas Birulis.
Festivalio programa keitėsi. Prieš pat renginį žiuri dar kartą peržiūrėjusi filharmonijai priklausančių ansamblių „Saulės laikrodis” ir „Vilniaus aidai” programas konstatavo, kad grupės „Saulės laikrodis” parengtas dainų ciklas „labai žemo meninio lygio”, juo, neva „propaguojamos tarybinei visuomenei svetimos nihilistinės nuotaikos”, o ansamblio „Vilniaus aidai” programos meninis lygis „nebeatitinka šiandien profesionaliai estradai keliamų reikalavimų”. Žiuri priėmė sprendimą neleisti šiems kolektyvams pasirodyti festivalyje. Vietoj jų, festivalyje pasirodė jumoristas Juozas Zavaliauskas dviejų dalių humoro programoje, bei Palangos „Birutės” baro šou programos dalyviai - dainininkai Edmundas Kučinskas ir Laima Dunienė. Rugsėjo mėn. abu ansambliai buvo išformuoti, su jų nariais nutrauktos darbo sutartys.
Palangos vykdomojo komiteto prizas „Už geriausią idėjiniu-meniniu požiūriu programą” atiteko ansambliui „Plius minus” (už programą „Žeme, tu – mano tikėjimas”). Valstybinės filharmonijos prizas paskirtas dainininkei Rozai Rymbajevai. Laikraščio „Komjaunimo tiesa” prizą pelnė „jaunatviškiausias ir nuotaikingiausias kolektyvas – grupė „Vairas”. Žurnalo „Nemunas” prizu „Už geriausią nespausdintos lietuviškos dainos tekstą apdovanotas poetas Gintaras Patackas. Mokslinio metodinio kultūros centro prizas „Už geriausią dainą diskotekoms” paskirtas Laimiui Vilkončiui (daina „Sako”). Petras Vyšniauskas gavo prizą „Už įdomiausią džiazo kompoziciją”. Kompozitorių sąjungos prizas „Už geriausią naują dainą” paskirtas kompozitoriui A. Raudonikiui (daina „Lietuva”, ž. J. Strielkūno). Gitaristas Aleksandras Orlovas, bei ansamblio „Plius minus” būgnininkas Algis Šiuipys gavo „Geriausio instrumentalisto” prizus. Specialiu festivalio žiuri prizu apdovanota A. Orlovo roko grupė už kompozicija „Kelionė oro balionu“ (m. R. Mėginis, ž. D. Zelčiūtė).
1985 m.
XIV estradinės muzikos festivalis “Baltijos jaunystė”, vyko 1985 m. rugpjūčio 10-25 d. Palangos vasaros koncertų salėje.
Festivalio dalyvių vertinimo komisija: Rimvydas Žigaitis (pirmininkas), Gracijus Pauga (sekretorius), Vytautas Visockis (narys), Teisutis Makačinas (narys), Liudas Šaltenis (narys), Laimis Vilkončius (narys).
Koncertus vedė Janina Pranaitytė, festivalio koncertų scenografija kūrė Andrius Žibikas.
1986 m.
XV estradinės muzikos festivalis “Baltijos jaunystė”, vyko 1986 m. rugpjūčio 10-25 d. Palangos vasaros koncertų salėje.
Festivalio žiuri sudarė: kompozitoriai Teisutis Makačinas (pirmininkas), Mikalojus Novikas, Gracijus Pauga, Laimis Vilkončius, muzikologas Liudas Šaltenis, LTSR valstybinės filharmonijos Klaipėdos direktorius Algirdas Kuraitis, Palangos vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas Feliksas Užpelkis ir Palangos kultūros skyriaus vedėja Birutė Aleknaitė.
Apdovanoti: Gintautas Abarius (LTSR kompozitorių sąjungos prizas už geriausią pirmą katą atliktos dainos muziką), ansamblio „Oktava“ vokalistas Žilvinas Bubelis („Komjaunimo tiesos“ prizas jaunatviškiausiam dainininkui ar ansambliui), to paties ansamblio vokalistė Janina Miščiukaitė (kaip geriausia festivalio dainininkė), Vytauto Kernagio vad. ansamblis (žiuri prizas už sėkmingus kūrybinius ieškojimus), grupė „Rondo“ (žiuri paskyrė Mokslinio metodinio kūrybos centro prizą už geriausią muziką diskotekų programoms), visus tris geriausių instrumentalistų prizus pelnė džiazo kolektyvuose groję muzikantai, diplomais apdovanoti VIA „Kobza“ vadovas V. Kovalenka (už ukrainiečių folkloro tradicijų puoselėjimą estradinėje muzikoje), Renatas Ibrahimovas (už kompoziciją G. Otso atminimui), ansamblis „Lyra“ (Leningradas) (už šviesos partitūrą ir kompoziciją „Rokas už taiką“), dainos „Mitologinis motyvas“ autoriai B. Calzonas ir B. Sriubas (už aktualios tematikos įprasminimą), ansamblio „Plamia“ (Maskva) vokalistas J. Petersonas (už sėkmingą pasirodymą), dainų autoriai D. Pulauskas, H. Preikšas ir G. Zdebskis (už sėkmingą kūrybinį debiutą), taip pat grupės „Rondo“ garso režisierius V. Šliažas. Koncertus vedė aktorius Sigutis Jačėnas. Festivalio scenografijos kūrėjai A. Žibikas ir I. Semakas. Koncertus transliavo Lietuvos radijo antroji programa. Buvo išleista dviguba plokštelė (Melodija C60-25621 004).
1987 m.
XVI estradinės muzikos festivalis “Baltijos jaunystė”, vyko 1987 m. rugpjūčio 7-24 d. Palangos vasaros koncertų salėje.
Žiuri komisija, kurios pirmininkas buvo kompozitorius Teisutis Makačinas, paskyrė 12 prizų. Ansamblis „Oktava“ (I v.), „Studija“ (Klaipėda) (II v.), ansamblis „Nerija“ (Klaipėda) (III v.), pastarojo ansamblio vokalistė Džordana Butkutė išrinkta festivalio „Mis“, festivalio atradimu tapo grupė „Sekmadienis“ su Jūrate Miliauskaite ir Asta Pilypaite (Mažeikiai) (vad. A. Dargis), taip pat Kastytis Kerbedis.
1988 m.
Komisija - Laimis Vilkončius (pirmininkas), Rimas Tuminas, Juras Eidukas, Jonas Toleikis, Liudas Šaltenis scenografija Algimantas Lapienis, koncertų vedančioji Laima Kybartienė. Geriausia festivalio soliste pripažinta Kare Kauks (Estija), o solistu Egidijus Sipavičius. Grupė Jonis pelnė laikraščio “Komjaunimo tiesa” įsteigtą „Jaunatviškiausio ir linksmiausio kolektyvo” prizą. Mokslinio metodinio kultūros centro (MMKC) prizai “Už geriausią programą diskotekoms” atiteko Kauno ansambliams „Coda” ir „Combo”. Didįjį festivalio prizą pelnė roko grupė [Antis]], o jos lyderiui Algirdui Kaušpėdui atiteko Lietuvos TV ir radijo komiteto įsteigtas prizas. Ansamblio “Coda” koncertmeisteriui ir klavišininkui Gediminui Zujui įteiktas Muzikos draugijos prizas.
1989 m.
XVIII estradinės muzikos festivalis „Palanga ‘89”, vyko 1989 m. rugpjūčio 11-22 d. Palangos vasaros koncertų salėje.
Festivalį organizavo Valstybinė koncertinė organizacija „Tonas“.
Buvo atsisakyta vertinimo komisijos ir gausybės prizų, išskyrus tris pinigines premijas, kurias estradinės muzikos specialistai paskyrė geriausiems festivalio dalyviams.
Koncertus transliavo Lietuvos radijo antroji programa, Lietuvos televizija juostoje užfiksavo įdomiausius renginio momentus.
1990 m.
XIX estradinės muzikos festivalis „Palanga ‘90”, vyko 1990 m. rugpjūčio 10-25 d. Palangos vasaros koncertų salėje.
1991 m.
XX estradinės muzikos festivalis „Palanga ‘91”, vyko 1991 m. rugpjūčio 9-25 d. Palangos vasaros koncertų salėje.
Festivalio rengėjas koncertinė organizacija „Tonas”, festivalio meno vadovas Laimis Vilkončius
1992 m.
XXI pramoginės muzikos festivalis „Palanga ‘92”, vyko 1992 m. rugpjūčio 1-9 d. Palangos vasaros koncertų salėje.
Koncertus vedė Jogaila Morkūnas
Naujadalis
Naujadaliu vadinami kaimai:
Palanga (festivalis)
1994 m.
XXIII pramoginės muzikos festivalis „Palanga ‘94”, vyko 1994 m. rugpjūčio 5-7 d. Palangos vasaros koncertų salėje. Festivalį organizavo valstybinė koncertinė organizacija “Tonas” (direktorius Algirdas Ereminas). Rėmėjai – firmos “Utenos gėrimai” ir “Elektrolux”. Koncertus vedė Vytautas Kernagis
1995 m.
XXIV–asis pramoginės muzikos festivalis „Palanga – 95“ vyko 1995 m. rugpjūčio mėn. 4–8 d.
Jį organizavo Lietuvos kultūros ministerija ir Valstybinė koncertinė organizacija „Tonas“. Festivalyje dalyvavo: Birutė Petrikytė su dukra Andželika, Stasys Povilaitis, Gytis Paškevičius, Juozas Zavaliauskas, kaimiškos muzikos ansamblis „Jonis“, grupė „Vairas“, Veronika Povilionienė, Ona Valiukevičiūtė, Nijolė Ščiukaitė, Aleksas Lemanas, Valdemaras Frankonis, Narimantas Ramanauskas ir kt.
Koncerto vedėjai Asta Stašaitytė ir Stasys Povilaitis.
1996 m.
Jubiliejinis XXV pramoginės muzikos festivalis „Palanga ‘96”, vyko 1996 m. rugpjūčio 8-11 d. Palangos vasaros koncertų salėje. Koncertus vedė Asta Stašaitytė ir Stasys Povilaitis.
1997 m.
festivalis neįvyko.
1998 m.
XXVI pramoginės muzikos festivalis „Palanga ‘98”, vyko 1998 m. rugpjūčio 14-16 d. Palangos vasaros koncertų salėje.
Festivalį organizavo valstybinė koncertinė organizacija “Tonas” (direktorius Algirdas Ereminas). Koncertus vedė Asta Stašaitytė ir Giedrius Masalskis. Koncertus transliavo Lietuvos radijo antroji programa ir Lietuvos televizija.
2001 m.
XXIX pramoginės muzikos festivalis „Palanga”, vyko 2001 m. rugpjūčio 12-14 d. Palangos vasaros koncertų salėje.
Festivalyje maestro A. Šabaniausko premijos laimėtoju paskelbtas Edmundas Kučinskas. Jam atiteko 5 tūkst. litų premija. Festivalio režisierė Gražvyda Šukytė, prodiuseris Stasys Vitkus, scenografas Algirdas Guzauskas. Renginį organizavo Birutės Petrikytės muzikos klubas
2002 m.
Jubiliejinis XXX – asis tarptautinis pramoginės muzikos festivalis „Palanga 2002“, vyko rugpjūčio 15-17 d. Palangos vasaros koncertų salėje ir paplūdimyje prie jūros tilto. Renginys tais metais tapo tarptautiniu. Festivalio rengėja: VšĮ „Birutės Petrikytės muzikos klubas“. Koncertus vedė aktorė Kristina Kazlauskaitė ir muzikologas Viktoras Gerulaitis.
Renginį transliavo TV4 televizija.
2003 m.
Šiais metais įvyko net du pramoginės muzikos festivaliai: „Palangos gaida – 2003“ (rengėjai: LTV ir VšĮ „Kamerfonus“) ir „Palanga – 2003“ (Festivalio rengėja: VšĮ „Birutės Petrikytės muzikos klubas“), besiskelbiantys tęsiantys kurorto seniausio festivalio tradicijas.
Tradicinis pramoginės muzikos festivalis „Palangos gaida – 2003“ vyko 2003 m. rugpjūčio mėn. 8–10 d. Palangos vasaros estradoje.