cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lustinė mokėjimo kortelė
Atsiskaitydamas lustine kortelės savininkas turi PIN kodo įvedimo įrenginio klaviatūroje įvesti PIN kodą. Kadangi lustinių kortelių skaitytuvai yra ne taip plačiai paplitę, kiek magnetinių, Lietuvoje šiuo metu yra išduodamos hibridinės lustinės – magnetinės kortelėmis, t. y. jomis galima atsiskaityti ir kaip lustinėmis, ir kaip magnetinėmis kortelėmis.
Kamieničnė
Kamieničnė  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Bialos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Kęstutis Jarašiūnas
Kęstutis Jarašiūnas (g. 1943 m. gruodžio 20 d. Šiauliuose) – Lietuvos fizikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Biografija
1961 m. baigė Šiaulių 7-ąją vidurinę mokyklą, 1969 m. – Vilniaus valstybinį universitetą. Čia 1976 m. apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato (dabar – daktaro) disertaciją tema „Nepusiausvyriųjų procesų puslaidininkiuose tyrimas šviesa indukuotų dinaminių gardelių metodu“ (vadovas Juozas Vidmantis Vaitkus), o 1990 m. – mokslų daktaro (dabar – habilituoto daktaro) disertaciją „Dinaminių gardelių metodika šviesa indukuotiems optiniams ir elektriniams reiškiniams puslaidininkiuose tirti“.
Nuo 1972 m. – Vilniaus universiteto mokslo darbuotojas, nuo 1995 m. – profesorius. Nuo 1995 m. yra Medžiagotyros ir taikomųjų mokslų instituto Puslaidinkių optelektronikos skyriaus vedėjas. Nuo 2015.09- Vilniaus universiteto profesorius- emeritas.
1977–1978 ir 1989 m. dirbo mokslinį darbą Brauno (JAV), 1989 m. – Odensės, 1998 m. – Tokijo universitetuose, 1992 ir 1995 m. – Orsė jaus Mokslinių tyrimų centre, 1999–2000 m. – Ajovos universiteto Pažangiųjų technologijų centre, kaip Fulbraito stipendijatas. 2011–2012 m stažavosi Virginijos universitete (Virginia Commonwealth University) JAV pagal BAFF programą.
Mokslinė veikla
Svarbiausios mokslinių tyrimų sritys: netiesiniai optiniai reiškiniai ir fotoelektriniai vyksmai puslaidininkiuose, šviesos bangų sukelti difrakcijos mechanizmai, holografinių metodų taikymas puslaidininkiams tirti, neardomosios diagnostikos prietaisų kūrimas. Paskelbė daugiau kaip 200 mokslinių straipsnių. Sukūrė naujų holografinių metodų fotoelektriniams procesams labai sužadintuose puslaidininkiuose tirti. Už darbų ciklą „ Dinaminės holografijos metodų sparčių vyksmų stebėsenai puslaidininkiuose sukūrimas ir plėtra“ suteiktas 2014 m. Povilo Brazdžiūno premijos (eksperimentinė fizika) laureato vardas
Lendlizas
miniatiūra|Prezidentas [[Franklinas Ruzveltas pasirašo lendlizą, 1941 m.]] Lendlizas  – JAV karinių tiekimų programa Antrojo pasaulinio karo metu. Tai karinės technikos nuoma ir karinių žaliavų, degalų, šaudmenų ir kitų materialinių išteklių nuoma, perdavimas ir pardavimas D. Britanijai, TSRS, Kinijai, Prancūzijai ir kitoms antinacistinės koalicijos narėms.
Lendlizo programa prasidėjo 1941 m. kovo mėn., po 18 mėnesių nuo karo pradžios 1939 m. rugsėjį.
Visos šalys atsiskaitė su JAV išskyrus TSRS
Lendlizas į TSRS
JAV prezidento Ruzvelto 1941 m. kovo 11 d. pasirašytos programos rėmuose TSRS lendlizu buvo parduota, perduota ir išnuomota:
Linas Niurka
Linas Niurka (g. 1965 m. balandžio 22 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, saugas.
Kihnu
Kihnu – Estijai priklausanti sala Baltijos jūroje, nuo žemyninės šalies dalies nutolusi apie 12 km. Salos plotas siekia 16,4 km², pagal ši rodiklį ji yra didžiausia Rygos įlankoje ir 7 pagal dydį Estijos sala. Salos ilgis – 7 km, plotis – 3,3 km, aukščiausias taškas virš jūros lygio – 8,9 m. Salos paviršius daugiausia lygus, aukštesnėse vietovėse auga pušynai, palei pakrantes veši pievos.
Linas Niurka
Trenerio karjera
2022 m. įgijo UEFA B trenerio licenciją.
Kihnu
thumb|left|200px|Kihnu sala Sala priskiriama Pernu apskričiai. Kartu su šalia esančiomis salomis sudaro Kihnu valsčių, kuris yra vienas mažiausių šalyje ir apima apie 16,8 km² teritoriją. Administracinis centras – Serės kaimas.
Laiškinis česnakas
Laiškinis česnakas (Allium schoenoprasum) – amarilinių (Amaryllidaceae) šeimos augalas. Augalas 15-30 cm aukščio. Lapai tuščiaviduriai, trumpesni už stiebą. Svogūnai pailgai kiaušiniški, apsupti plona odele. Žydi liepos – rugpjūčio mėn.
Kihnu
2003 m. UNESCO Kihnu kultūrinę aplinką ir tradicijas paskelbė žodinio ir nematerialaus žmonijos paveldo šedevru.
Laiškinis česnakas
miniatiūra|kairėje|210px|Laiškinio česnako žiedynas
Kinijos nacionalinė diena
thumb|right|Šventė Tiananmenio aikštėje
Kinijos nacionalinė diena (kin.: 国庆节; pinyin: Guóqìng jié) - valstybinė šventė Kinijos Liaudies Respublikoje, švenčiama prisimenant KLR įkūrimą 1949 m. spalio 1 d. Spalio pirmoji Nacionaline diena paskelbta tų pačių metų gruodžio 2 d.
Nacionalinė diena yra vienas iš šventinių laikotarpių, vadinamų "auksine savaite" (黄金周 huángjīnzhōu): Nacionalinės dienos proga dirbantieji turi tris laisvadienius, tačiau daugelis išeina atostogų visai savaitei, todėl ypač pagyvėja turizmas.
Kinijoje Nacionalinė diena pažymima paradais, fejerverkais, koncertais. Kas penkeri metai rengiamos didelės valstybinės iškilmės su karinių pajėgų paradu Tiananmenio aikštėje Pekine.
Mykolas Ceraskis
Mykolas Ceraskis (Cerauskas, 1753 m. rugpjūčio 5 d. Juostaviečiuose, Biržų r. – 1823 m. lapkričio 11 d. Biržuose) – bažnytinių raštų rengėjas.
Studijavo Berlyne, Marburge. 1778 m. grįžęs į Lietuvą, padėjo atkurti reformatų mokyklą Kėdainiuose; evangelikų reformatų kunigas Slucke, Kėdainiuose, Zabludove, nuo 1784 m. Biržuose, 1811 m. išrinktas Žemaičių senjoru.
1818 m. Vilniaus katalikų konsistorijoje iškėlė bylą poetui Antanui Strazdui už reformatų įžeidimą eilėraštyje Pagrabas Palšio.
Spėjama, kad yra parengęs pagrindines XVIII a. evangelikų reformatų psalmių bei giesmių, maldų ir pamokslų knygas, kurios 1781 m. Karaliaučiuje buvo išspausdintos viename rinkinyje (Kancionolas…, Maldos krikščioniškos…, Suma, arba trumpas išguldymas evangelijų šventų). Knygos paremtos 1653 m. Kėdainiuose išleistomis evangelikų reformatų analogiškomis bažnytinių tekstų knygomis (Knyga nobažnystės krikščioniškos), tačiau giesmynas ir maldynas gerokai išplėstas naujomis giesmėmis bei maldomis.
1803 m. Mintaujoje išleido Kozonį padėkavonės ir Seną katekizmą, arba pamokslus vaikeliams.
Roraima
Roraima  – labiausiai į šiaurę nutolusi ir mažiausiai apgyvendinta Brazilijos valstija. Ribojasi su Amazonės valstija pietuose, su Venesuela – šiaurėje, su Gajana – rytuose. Sostinė – Boa Višta.
Geografija
Pietinė valstijos dalis yra Amazonės žemumoje, apaugusioje Amazonijos džiunglėmis bei savana. Šiaurėje paviršius kyla į Gvianos plokščiakalnį. Aukščiausia viršukalnė – Roraima (2727 m). Klimatas ekvatorinis; karštas ir drėgnas. Upės priklauso daugiausia Amazonės intako Negro baseinui: Brankas, Mukažai, Takutu, Ursarikoeira, Kauamė ir kt.
Gyventojai
2007 m. Roraimoje gyveno virš 400 tūkst. žmonių. Etninė sudėtis: mulatai 68,8 %, baltieji 20,0 %, juodaodžiai 7,4 %, azijiečiai ir indėnai 3,8 %.
thumb|left|240px|Kelias BR-174 Vaimirių-atroarių indėnų rezervate
Rudens vidurio šventė
Rudens vidurio šventė ( – „Rudens vidurys“) – viena svarbiausių Kinijos švenčių, paplitusi taip pat kitose kultūrinės Rytų Azijos šalyse: Korėjoje, Japonijoje, Vietname.
Švenčiama kinų mėnulio kalendoriaus 8 mėnesio 15 dieną, per pilnatį (pagal Grigaliaus kalendorių – rugsėjo viduryje ar pabaigoje). Sakoma, kad per Rudens vidurio šventę mėnuo apvaliausias ir ryškiausias.
Kinijoje
thumb|150px|left|Mėnulio pyragėlis Pilnatį, taip pat šeimos vienybę simbolizuoja ir tradicinis šios šventės valgis – „mėnulio pyragėlis“ (月饼 yuèbĭng). Rudens vidurio šventė kinų kalendoriuje yra bene svarbiausia po Pavasario šventės („Naujųjų metų“).
Pagal tradiciją visi šeimos nariai susirenka valgyti iškilmingos vakarienės ir stebėti mėnulio. Uždegami žibintai, deginami smilkalai.
Japonijoje
thumb|150px|Tsukimi sezono valgiai Japonijoje, skirtingai nei kitose Rytų Azijos šalyse, ši šventė neįgijo didelio populiarumo. XVII a. kuomet oficialiai išskirtos 5 svarbiausios metų šventės (sekku), ji tarp jų nepapuolė. Nepaisant to, tradicijos egzistuoja. Čia šventė vadinama Tsukimi, t. y. „žiūrėjimu į mėnulį“. Per pilnatį žmonės renkasi populiariose vietose ir stebi mėnulį danguje bei jo atspindį vandenyje.
Per šią šventę valgomi specialūs pyragėliai, vadinami tsukimochi.
Datos
Artimiausiais metais Rudens vidurio šventė bus švenčiama šiomis dienomis:
추석
Kaletnikas
Kaletnikas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šipliškės valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į pietus nuo Šipliškės, apie 15 km į šiaurės rytus nuo Suvalkų ir 119 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaime yra Kaletniko geležinkelio stotelė.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Ši vietovė senuose dokuomentuose dar iki 1780 m. vadinama miestu. Kaime buvo palivarkas, kuriame vienas iš kaimo valdytojų Stžiževskis (Strzyżewski) pastatė medinę koplyčią. ATR karalius Stanislovas Augustas Poniatovskis savo įsaku įkurė Kaletnikų parapiją ir Stžiževskio medinę koplyčią priskyrė šiai parapijai. Per karą 1915 m. koplyčia sudegė ir vėliau vietoj jos pastatyta nauja neoklasikinė mūrinė, balto tinko su dviem bokštais bažnyčia. Šalia yra koplyčios vartai ir kapinių koplyčia pastatyti XX a. pradžioje. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Klonorejščas
Klonorejščas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šipliškės valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į pietus nuo Šipliškės, apie 16 km į šiaurės rytus nuo Suvalkų ir 121 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Krypties koeficientas
right|thumb|Krypties koeficientas: Tiesės krypties koeficientas – skaičius, apibūdinantis tiesės kryptį ir nuolydį. Lietuviškuose šaltiniuose krypties koeficientas dažniausiai žymimas raide k (nuo žodžio koeficientas), o užsienio literatūroje – m.
Norint sužinoti krypties koeficientą, reikia apskaičiuoti „vertikalaus pokyčio“ ir „horizontalaus pokyčio“ tarp bet kurių dviejų skirtingų tiesės taškų santykį. „Vertikaliu pokyčiu“ vadinamas aukščių skirtumas tarp taškų y1 ir y2, kitaip tariant „vertikalus pokytis“ yra (y2 − y1) = Δy. „Horizontalus pokytis“ yra ilgių skirtumas tarp taškų x1 ir x2, t. y., (x2 − x1) = Δx.
Taigi matematiškai tiesės krypties koeficientą k galima užrašyti taip:
Taigi 45° didėjančios tiesės krypties koeficientas yra 1, o 45° mažėjančios –1.
Apibendrinant šį apibūdinimą, matematikos diferencialinio skaičiavimo atšaka, nurodo, kad kreivės krypties koeficientas tam tikrame taške yra liestinės krypties koeficientas tame pačiame taške.
Apibrėžimas
400px|thumbnail|right|Tiesės krypties koeficientas koordinačių sistemoje, nuo f(x)=-12x+2 iki f(x)=12x+2 Koordinačių sistemoje, turinčioje x ir y ašis (Dekarto koordinačių sistema) tiesės krypties koeficientas dažniausia žymimas raide k ir yra apibrėžiamas kaip pokyčio ordinačių ašyje ir atitinkamo pokyčio abscisių ašyje tarp dviejų skirtingų tiesės taškų dalmuo. Šį apibrėžimą matematiškai galima pavaizduoti taip:
(Graikų abėcėlės raidė delta, Δ, matematikoje naudojama nurodant skirtumą arba pokytį)
Jei duoti du tiesės taškai (x1,y1 ir x2,y2), tai jų pokytis X ašyje yra x2 − x1, o jų pokytis Y ašyje yra y2 − y1. Įstačius šias vertes į aukščiau pateiktą lygybę, gaunama formulė:
Ši formulė negali būti naudojama vertikaliai linijai (linijai, lygiagrečiai Y ašiai), nes jos pokytis x ašyje yra nulis, o dalyba iš nulio yra neapibrėžtas reiškinys; tokios tiesės krypties koeficientas gali būti laikomas begaliniu, taigi vertikalios linijos krypties koeficientas yra neapibrėžtas.
Pavyzdžiai
Tarkime, kad tiesei priklauso taškai A (1; 2) ir B (13; 8). Krypties koeficientą galima sužinoti, dalinant y koordinačių skirtumą iš x koordinačių skirtumo:
Kitas pavyzdys. Linija eina per taškus (4; 15) ir (3; 21). Jos krypties koeficientas:
Algebra ir geometrija
tai k yra krypties koeficientas.
Pavyzdžiai
Tarkime, kad tiesė eina per taškus (2; 8) ir (3; 20). Šios tiesės krypties koeficientas k yra
Kitas pavyzdys. Turime dvi tieses y = -3x + 1 and y = -3x – 2. Abiejų tiesių krypties koeficientai k= -3. Šios tiesės nėra sutampančios. Taigi jos yra lygiagrečios.
Turime dvi tieses y = -3x + 1 and y = x/3 – 2. Pirmosios tiesės krypties koeficientas k1 = -3. Antrosios tiesės krypties koeficientas k2 = 1/3. Šių krypties koeficientų sandauga lygi -1. Taigi duotosios tiesės susikerta stačiu kampu.
Kelio ar geležinkelio šlaitas
Kelio arba geležinkelio šlaitas inžinerijoje ir geografijoje yra susijęs su krypties koeficiento sąvoka, nes nurodo aukščio ir kelio santykį. Šlaito statumą galima nurodyti dviem būdais: kampu tarp kelio tiesės ir horizonto linijos (nuo 0° iki 90°) arba procentais.
Formulės, nurodančios, kaip laipsnius paversti procentais ir atvirkščiai:
Kampas nurodomas laipsniais. Pavyzdžiui, 100% arba 1000‰ šlaitas turi 45° kampą.
Integralinis ir diferencialinis skaičiavimas
right|frame|[[Išvestinė yra tiesės, kuri yra kreivės liestinė tam tikrame taške, krypties koeficientas kiekviename taške. Pastaba: išvestinė taške A yra teigiama, kai pavaizduota žalia brūkšnelių-taškelių linija, neigiama, kai pavaizduota raudona punktyrine linija, ir lygi nuliui, kai pavaizduota ištisine juoda linija.]] Krypties koeficientas yra viena pagrindinių diferencialinio skaičiavimo sąvokų. Netiesinių funkcijų kitimo tempas skirtingose kreivės vietose skiriasi. Funkcijos išvestinė tam tikrame taške yra tos funkcijos liestinės krypties koeficientas tame pačiame taške; todėl jis yra lygus funkcijos kitimo tempui tame taške.
Tarkime, kad Δx ir Δy yra atstumai (atitinkamai X ir Y ašyse) tarp dviejų kreivės taškų. Tuomet, pagal apibrėžimą, krypties koeficientas
yra kirstinės krypties koeficientas. Tiesės atveju, kirstinė tarp dviejų jos taškų sutampa su pačia tiese, tačiau taip nėra su jokia kita kreive.
Pavyzdžiui, kirstinės, kertančios kreivė y = x2 taškuose (0; 0) ir (3; 9), krypties koeficientas yra 3.
Dviem taškams artėjant vienas prie kito taip, kad Δy ir Δx mažėtų, kreivės kirstinė tampa vis panašesnė į kreivės liestinę, o kirstinės krypties koeficientas artėja prie liestinės krypties koeficiento. Naudojant diferencialinį skaičiavimą galima nustatyti ribą, prie kurios artėja Δy/Δx, kai Δy ir Δx artėja prie nulio; ši riba yra tiksli liestinės krypties koeficiento vertė. Kai y priklauso nuo x, pakanka apskaičiuoti ribą, kai tik Δx artėja prie nulio. Taigi liestinės krypties koeficientas yra riba Δy/Δx, kai Δx artėja prie nulio. Ši riba vadinama išvestine:
Jos vertė tam tikrame funkcijos taške yra liestinės tame pačiame taške krypties koeficientas.
Arlauskas
Pavardė kilusi iš slaviškų pavardžių,  – iš орлов ('erelių'), орёл ('erelis').
Kairių herbas
Kairių herbas – vienas iš Šiaulių raj. Kairių heraldikos atributų.
Aprašas
Herbo skydo raudoname lauke du sidabriniai plačialapių klumpaičių žiedai, vienas nuo kito atskirti auksiniu kairiuoju kaspinu.
Istorija
1999 m. birželio 29 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 497.
Herbo etalono autorius – dailininkė Laima Ramonienė.
Mikolajevas
Mikolajevas (arba Mikalajavas, Mikolajavas, Mikalavas) gali reikšti:
Pasvalio Petro Vileišio gimnazija
miniatiūra|265px|right|Prie gimnazijos – [[Petras Vileišis|Petro Vileišio paminklas (pastatytas 1935 m.), skulptorius V. Grybas ]]
Istorija
1926 m. Pasvalio krašto visuomenei kilo sumanymas pertvarkyti vidurinę mokyklą į aukštesniąją komercinę. Sudarytas komitetas tokiai mokyklai kurti. 1931 m. mokykla pavadinta Pasvalio valdžios aukštesniąja komercijos mokykla. Joje tuo metu mokėsi apie 200 mokinių, dirbo 14 mokytojų. Buvo atidaryta septintoji, o po metų ir aštuntoji klasė. 1933 m. mokykla išleido pirmąją abiturientų laidą - joje buvo 13 mokinių.
Mokykla patalpas nuomojosi iš miesto gyventojų (Biržų g.), o daugėjant norinčių siekti vidurinio išsilavinimo, sumanyta statyti atskirą mokyklos pastatą. Nupirkus iš gyventojų keletą žemės sklypų, Blėkiškių gatvelėje (dabar P. Vileišio) pradėti statyti mokyklos rūmai pagal inž. Karolio Reisono projektą.
1934 m. birželio 15 d. švietimo ministro Juozo Tonkūno įsakymu, pageidaujant pasvaliečiams, mokyklai suteiktas daug Lietuvai nusipelniusio kraštiečio Petro Vileišio vardas. 1935 m. rugsėjo 15 d. įvyko iškilmingas naujų mokyklos rūmų atidarymas, atidengtas skulptoriaus Vinco Grybo sukurtas paminklas Petrui Vileišiui (iškilmėse dalyvavo ir jo sūnus Vytautas Vileišis).
1936 m. mokykla tapo gimnazija ir buvo vadinama Pasvalio inž. Petro Vileišio valstybine gimnazija.
Mokyklos auklėtiniui, 26-osios laidos abiturientui, poetui Mykolui Karčiauskui pasiūlius, 1975 m. spalio 18 d. įkurta Mažoji paveikslų galerija. Vėliau pavadinta Dailės galerija. Dabar joje yra 392 meno kūriniai ir 258 mažosios grafikos darbai - ekslibrisai. Galerijoje yra 3 paveikslai (A. Žmuidzinavičiaus, P. Kalpoko, A. Šileikos), kurie įrašyti į kultūros vertybių registrą.
1987 m., atidarius mieste naują mokyklą, senoji pavadinta Pasvalio 1-ąja vidurine mokykla, o 1989 m. grąžintas Petro Vileišio vardas.
Nuo 1992 m. veikia mokyklos istorijos muziejus. 1996 m. įkurta Vileišiečių organizacija, pradėtas leisti mokyklos laikraštis "Mokyklos žinios" (leidžiamas iki šiol), įsteigtas Petro Vileišio fondas.
1996 m. gegužės 30 d. mokyklai suteikta teisė siekti realinio profilio gimnazijos statuso. 2000 m. patvirtintas gimnazijos statusas - nuo tų metų mokykla vadinasi Pasvalio Petro Vileišio gimnazija. 2023 m. ją baigia 91-oji abiturientų laida.
Mokytojai
Mokykloje dirbo daug gabių pedagogų: Jonas Laužikas, Antanas Juška, Halina Korsakienė, Benediktas Kazlauskas, Vladas Kulbokas, Antanas Musteikis, Margarita Hofmanienė, Napalys Grigas, Vaclovas Baravykas, Vladas Klusis, Česlovas Kontrimas, Juozas Povilonis, Vytautas Vajega, Kalikstas Šimkevičius, Antanas Vadapalas, Stasys Linkevičius, Romualdas Jacinkevičius, Nijolė Jackūnienė, Katrina Naktinytė, Elena Kuprytė, Aldona Mačiukienė, Ona Macaitė, Juozas Dulskis, Juozas Velžys, Bronius Bagdonavičius, Stasys Vaičekonis, Irena Jasiūnienė, Vytautas Kanapeckas, Romualdas Paškevičius, Janina Šutaitė, Birutė Kazakevičienė, Gintaras Kutkauskas, Rimantas Indrišionis, Elena Ridlauskienė ir kt.
Drakono valčių šventė
Drakono valčių šventė, arba Duan-u šventė (, kant.: Tuen Ng jit – „tikrasis (zodiako) arklys“), – tradicinė šventė Kinijos ir visos Rytų Azijos regione: Japonijoje, Korėjoje, Vietname.
Tuo metu Didieji Grįžulo ratai rodo tiesiai į pietus, kas simbolizuoja vyriškosios (Jang) energijos pilnatvę. Kadangi kinų zodiako arklys žymi pietų pusę, iš to ir kilo šventės pavadinimas – tikrasis arklys. Švenčiama kinų mėnulio kalendoriaus penktojo mėnesio penktąją dieną (pagal Grigaliaus kalendorių – birželio pradžioje), ir dėl to dar vadinama dvigubo penketo diena. Vakaruose žinoma „Drakono valčių šventės“ pavadinimu, nes būdinga šiai šventei pramoga – lenktynės drakonais puoštomis valtimis.
Kilmė
Ankstyviausia šventės, esančios vasaros pradžioje, tradicija susijusi su žiemkenčių derliaus nuėmimu. Kai kurie autoriai ją sieja su ritualais, siekusiais pašalinti kenkėjus, augalų ligas, arba su aukomis drakonui.
Ilgainiui ši tradicija susiliejo su Čiu Juanio legenda. Todėl dabar šventė skirta paminėti kinų poetui Čiu Juaniui (Qu Yuan, apie 340–278 m. pr. m. e.), kuris nusiskandino upėje, protestuodamas prieš Ču valstybėje klestėjusią korupciją. Žmonės pradėjo į upę mėtyti maistą žuvims, kad šios paliktų Čiu Juanio kūną ramybėje. Žuvis baidė ir mušdami būgnus pailgose, drakonų galvomis puoštose valtyse („drakono valtyse“ – 龍舟/龍船; supapr.: 龙舟/龙船; lóngzhōu, lóngchuán). Kitoje legendos versijoje teigiama, kad valtimis žmonės puolė gaudyti Čiu Juanio kūno.
Kinija
thumb|left|Išvyniotas dzongdzi Kinijoje per Duan-u šventę rengiamos lenktynės drakono valtimis, valgomi į bambukų lapus suvynioti piramidės formos ryžių pyragėliai „dzongdzi“ (zongzi). Daugybė ritualų siekia pašalinti blogį, ligas ir kenkėjus.
Drakono valčių šventė yra paminėta ir su ja susijusios tradicijos yra aprašytos viename iš keturių klasikinių romanų kinų literatūroje – „Kelionė į Vakarus“ (69 skirsnis):
Nuo Kinijos Respublikos įkūrimo šventė buvo pripažįstama kaip nedarbo diena ir vadinta Poeto diena. Ji yra viena svarbesnių švenčių Taivane. KLR, tuo tarpu, nuo 1949 m. šventė buvo uždrausta kaip religinė. 2005 m. pradėjus atgaivinti tradicines kinų šventes, 2008 m. pirmą kartą po ilgos pertraukos vėl minėta valstybiniu mastu.
2009 m. Kinijos drakono valčių festivalis UNESCO pripažintas kaip nematerialus pasaulio paveldas.
Vietnamas
thumb|200px|Korėjietiškas Dano thumb|150px|Koinobori Vietname šventė vadinama Đoan Ngọ ir švenčiama valgant ryžių pyragėlius Bánh tro bei geriant gličiųjų ryžių degtinę. Čia šventė dar siejama su vietnamiečių promotės Au Ko mirties diena.
Korėja
Korėjoje šventė vadinama Dano (arba Surit-nal). Valgoma daug žalių augalų, tikint gydomąja galia. Tradiciniai pyragaičiai yra surichitteok ir ssuktteok. Tarp moterų šia dieną paplitęs supimasis, o vyrai kaunasi tradicinėse korėjietiškose imtynėse – ssireum. Viena iš šios šventės atmainų buvo paskelbta nematerialiuoju pasaulio paveldu.
Ši tradicinė šventė įtakojo tai, kad gegužės 05 d. paskelbta vaikų diena ir yra nedarbo diena. Tačiau Dano švenčiama pagal tradicinį, o vaikų diena – pagal vakarietišką kalendorių.
Japonija
Į Japoniją šventės (čia vadinamos tango) tradicijos atėjo iš Kinijos VII a., o XVII a. ši šventė tapo viena penkių svarbiausių metų švenčių, pripažinta kaip sekku. Kadangi šventė buvo skirta garbinti vyriškumą, ji buvo susieta su kinų legenda apie karpį, kuris turi užplaukti kriokliu aukštyn, kad taptų drakonu. Dėl to kaip svarbus šventės atributas paplito koinobori tradicija: namai puošiami medžiaginiais plėvėsuojančiais karpiais. Taip pat per šią šventę eksponuojami šeimos ginklai, šarvai. Svarbus šventės personažas yra Kintaro, tapatinamas su drąsiu Heian laikotarpio samurajumi. Per šventę valgomi ryžių pyragėliai, apvynioti ąžuolo lapais – kashiwamochi.
Kiautai
Kiautai arba Smirnovas (, nuo 1938 m. liepos 17 d. Zellmühle, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė prie kelio Gumbinė – Alecka, dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Gavrilovo kaimo gyvenvietės kaimas prie Romintos upės ir jos kairiojo intako Kiautės santakos bei Kiautės ežero, Romintos girios pakraštyje, apie 10 km į pietvakarius nuo Tolminkiemio.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas Keutōs prūsiškos kilmės. 1525–1736 m. Prūsijos kunigaikštystės, 1736–1818 m. Lietuvos departamento Įsruties apskrities, 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Geldapės apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono, 1947–1993 m. Gavrilovo apylinkės kaimas.
Apie 1 km į rytus nuo Kiautų, Romintos dešiniajame krante, yra nadruvių Degesų piliakalnis. XVI a. – XIX a. Kiautuose veikė geležies liejykla, metalas buvo išgaunamas iš balų rūdos. Iki 1709–1711 m. maro ir bado bei didžiosios vokiečių kolonizacijos gyvenvietėje ir valsčiuje gyveno beveik tik lietuvninkai, vėliau, iki 1736 m. apsigyveno 435 zalcburgiečiai. Kiautų valsčius tapo vienu labiausiai kolonizuotų Mažojoje Lietuvoje. Tarp valstybinių (karališkųjų domenų) valstiečių, turinčių ūkius, lietuvininkų buvo 123 šeimos (39 %), kolonistų – 192, jie gyveno atitinkamai 32 ir 30 kaimų.
XVIII a. pirmojoje pusėje Kiautuose įkurta pradžios mokykla. 1734 m. upių santakoje pastatytas vienas pirmųjų Rytų Prūsijoje vandens malūnas – fabrikas gaminti įvairių rūšių popieriui, kurį eksportuodavo ir į Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos miestus Gardiną, Vilnių. XIX a. vandens jėgą fabrike pakeitė garo mašinos, dirbo iki 200 darbininkų. 0,5 km žemiau buvo pastatytas kitas malūnas.
Po Antrojo pasaulinio karo malūnai, Kiautų dvaras, plytinė ir gyvenvietė nugriauti.
Pažangių mokslų politechnikos institutas
Pažangių mokslų politechnikos institutas  – Prancūzijos universitetas Tulūzoje. Apie 2188 studentų, 500 dėstytojų.
Universitetas specializuojasi civilinės ir kosminės aviacijos srityse.
Raimondas Petrukaitis
Raimondas Petrukaitis (g. 1972 m. balandžio 14 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, gynėjas.
Biografija
Karjerą praleido Ekranas Panevėžys klube, kur 1993 m. tapo Lietuvos čempionu ir šiame klube žaidė iki 2000 m.
Škotijos futbolo varžybos 1927–1928 m.
Škotijos futbolo varžybos 1927–1928 m.
Žvėriai
Žvėriai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Noriūnų, kairiajame Lėvens krante.
Leonardas Zelčius
miniatiūra|180px|right|Antkapinis paminklas L. ir D. Zelčiams
Leonardas Zelčius (1928 m. gegužės 9 d. Kaune – 2015 m. liepos 11 d. Kaune) – Lietuvos teatro ir kino aktorius.
Biografija
Žmona – aktorė Danutė Juronytė.
Kalviškė (Zarasai)
Kalviškė – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Kimbartiškės.
Istorija
XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvų valsčius).
Veikliųjų žmonių bendrija
Veikliųjų žmonių bendrija – ekumeninė krikščionių vyrų organizacija. Organizacija yra sekmininkiškos orientacijos.
Bendrijai priklauso tik vyrai, todėl Lietuvoje dar sutinkamas pavadinimas „Veikliųjų vyrų bendrija“, nors, atskirais atvejais, bendrijos veikloje dalyvauja ir moterys. Organizacijos skelbiamas tikslas – padėti vyrams atsigręžti į Dievą, kad jie vadovautųsi Biblijos principais savo gyvenime.
Organizaciją 1952 m. Kalifornijoje (JAV) įkūrė fermeris, išeivis iš Armėnijos Demosas Šakarianas. 1974 m. jis buvo pakviestas į Vatikaną, kur buvo oficialiai įvertinta šios bendrijos veikla. 1972 m. bendrija turėjo 300 000 narių. 1988 m. buvo 3000 bendrijos skyriai 90 šalių. Demosas Šakarianas mirė 1993 m., vadovavimą bendrijai perėmė jo sūnus Ričardas. 2018 m. organizacijos prezidentu išrinktas Mario García Olvera.
2020 m. duomenimis, organizacija veikė 85 šalių.
Bendrija organizuoja bendrus susirinkimus, tačiau išskirtinis ir originalus jų susibūrimų ir evangelizacijos būdas yra banketai. Prie vaišių stalo dalijamasi savo tikėjimo patirtimi. Tokių renginių pagrindinę dalį sudaro vyrų liudijimai: kaip Dievas veikia jų asmeniniame gyvenime.
Lietuvoje Tarptautinė veikliųjų žmonių bendrija (VŽB) pradėjo veikti Kaune 1993 metais. Lietuvos VŽB koordinatorius yra Algimantas Bartkus.
Kaupas
Kaupas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Molekulė
miniatiūra|Vandens (H2O) molekulė Molekulė (lotyniškai molecula – mažybinė žodžio moles (masė) forma), mažiausia medžiagos dalelė, turinti esmines tos medžiagos chemines savybes.
Susideda iš atomų, susijungusių cheminiu ryšiu (kovalentinis ryšys).
Atomų yra du ar daugiau, jie būna tokie pat arba skirtingi, pavyzdžiui, deguonies molekulę O2 sudaro du deguonies O atomai, vandens molekulę H2O – du vandenilio H ir vienas deguonies O atomas.
Individualios molekulės savybės labiausiai išryškėja dujinėje fazėje, nes čia silpniausia sąveika tarp molekulių. Pereinant molekulei iš vienos fazės į kitą, gali keistis jos sandara. Tirpaluose molekulės dažniausiai būna asocijuotos arba disocijavusios į jonus.
Molekulinė masė atomų vienetais yra lygi ją sudarančių atomų masių sumai. Molekulė, tikriau jos elektroninio apvalkalo, skersmuo apytiksliai lygus 0,1-1 nm. Jis apskaičiuojamas iš vienos molekulės tūrio, kuris nustatomas, medžiagos (kietos arba skystos, nes tik jų molekulės yra glaudžiai supakuotos) molinį tūrį padalijus iš Avogadro skaičiaus.
Mikelis Kiošis
Mikelis Kiošis (1868 m. rugpjūčio 1 d. Smeltė, dab. Klaipėda – 1927 m. lapkričio 8 d. Tilžė) – Mažosios Lietuvos visuomenės ir politinis veikėjas, vertėjas, spaudos darbuotojas.
Biografija
1882–1886 m. Priekulės spaustuvėje įgijęs raidžių rinkėjo profesiją, 1886–1924 m. dirbo Oto fon Mauderodės spaustuvėje Tilžėje, nuo 1924 m. „Ryto“ spaudos ir leidybos bendrovėje Klaipėdoje. 1890–1923 m. Tilžėje redagavo laikraštį „Nauja lietuviška ceitunga“ su priedais „Laukininkas“ ir „Kaimynas“, 1923–1924 m. redagavo Klaipėdos krašto Mažažemių valstiečių susivienijimo laikraštį „Laukininkas“, 1924–1927 m. Klaipėdoje redagavo laikraštį „Lietuvos keleivis“. 1889–1922 m. sudarė ir redagavo O. von Mauderodės leidžiamą kalendorių „Lietuviškos kalendros“, 1926–1927 m. – Ryto bendrovės leidžiamas „Mažosios Lietuvos kalendras“.
Kempa (Palenkės Bialos apskritis)
Kempa  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Bialos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Jonas Stanevičius
thumb|TV Pagalba
Jonas Stanevičius (g. 1977 m. spalio 2 d. Vilniuje) – Lietuvos ir Skuodo rajono savivaldos politikas, Seimo narys, TV laidų vedėjas.
Biografija
1995–2003 m. dienraščio „Klaipėda“ korespondentas, dienraščio teminių dalių redaktorius. 2000–2007 m. televizijos laidų „Farai“, „Komanda“, „Gelbėtojų komanda“ žurnalistas. 2001–2008 m. UAB „J&G produkcija“ redaktorius. 2002–2008 m. laidos „TV pagalba“ vedėjas.
2007–2008 m. lapkričio mėn. Skuodo rajono savivaldybės mero pavaduotojas (dirbo visuomeniniais pagrindais), Etikos ir procedūrų komisijos pirmininkas, Nepriklausomos frakcijos Skuodo rajono taryboje pirmininkas. Nuo 2008 m. Seimo narys.
Dalius Staleliūnas
Dalius Staleliūnas (g. 1975 m. balandžio 9 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, gynėjas.
Biografija
Žaidė Ekranas Panevėžys (1993–1994; Lietuvos čempionas), Levadia Tallinn (1999–2000), Sakalas Šiauliai (2003), Kruoja Pakruojis (2005) komandose.
Trauminis pistoletas
Trauminis pistoletas  – savigynai skirtas pistoletas, šaudantis guminėmis kulkomis. Skirti vidaus reikalų sistemos (policijos, milicijos) darbuotojams naudoti sulaikant besipriešinančius asmenis ir eiliniams piliečiams savigynai.
Trauminiai pistoletai būna:
Pirmųjų trauminių pistoletų modelių Rusijoje pradinis kulkų greitis buvo iki 310–320 m/s, o kulkų kinetinė energija – 30 – 35 J. Vėliau leidžiamos trauminių pistoletų charakteristikos buvo padidintos: didžiausias leidžiamas greitis yra 450 m/s, o energija ~50 J. Kai kurių trauminių ginklų kulkų energija siekia iki 130 J.
Trauminiai pistoletai skiriasi nuo policinių ginklų, šaudančių guminėmis kulkomis. Policinių ginklų guminės kulkos efektyvios keliasdešimt metrų atstumu.
Naudojami šoviniai – 9 mm RA, 380GUM ir 10 mm 10х22T.
Ukrainoje trauminį pistoletą norintis įsigyti žmogus turi gauti VRM leidimą. Dabar Ukrainoje teisę nešioti trauminius pistoletus turi: Paprasti žmonės leidimą trauminiam pistoletui gali gauti jei yra liudytojai baudžiamojoje byloje ar yra žurnalistai.
Albertas Cibas
Albertas Cibas (1913 m. liepos 7 d. Vladikaukazas, Šiaurės Osetija – 1976 m. balandžio 23 d. Maskva) – Lietuvos architektas, inžinierius.
Biografija
1939 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1945–1950 m. Klaipėdos vyr. architektas. 1950–1956 m. Klaipėdos miesto Vykdomojo komiteto Architektūros reikalų skyriaus viršininkas, 1956–1966 m. Lietuvos TSR statybos reikalų komiteto Civilinės statybos ir architektūros skyriaus viršininkas, 1966–1974 m. Sąjunginio techninės estetikos instituto Vilniaus filialo direktorius.
1958–1966 m. ir 1970–1972 m. Lietuvos architektų sąjungos valdybos pirmininkas. Jo rūpesčiu Lietuvos architektūroje pradėta atsisakyti sovietinei architektūrai būdingo pseudoistorizmo, pompastikos, puošybiškumo.
Pagal jo projektus pastatyta privačių gyvenamųjų namų Klaipėdoje, Palangoje, Kretingoje, Mažeikiuose. 1952 m. Klaipėdos rekonstrukcijos plano bendraautoris.
Kociolkai
Kociolkai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šipliškės valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurę nuo Šipliškės, apie 24 km į šiaurės rytus nuo Suvalkų ir 129 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Mikalojus Kristupas Chaleckis
Mikalojus Kristupas Chaleckis (Chalecius, Chalecki; ~ 1589–1653 m.) – LDK rašytojas. Rašė lotyniškai ir lenkiškai.
Biografija
thumb|left| Mikalojus Kristupas Chaleckis su žmona Studijavo Vilniaus akademijoje, Italijoje, Ispanijoje, Paryžiuje. Ėjo diplomatinę tarnybą, buvo deleguojamas į Seimą. Pasižymėjo Livonijos kare. Vėliau aukštų postų atsisakė.
Parašė įvairių kūrinių. Žymiausi embleminio pobūdžio, religinio meditacinio turinio veikalai Allegoriae, albo kwiecia módł gorących („Alegorijos, arba karštų maldų žiedai“, 1618) ir Binarius Chalecianus, sive duo manipuli liliorum („Chaleckio dvinaris, arba dvi lelijų puokštės“, 1642).
Nominalas
thumb|right|250px|1 uncijos masės kaupiamoji moneta Amerikos aukso erelis (50 JAV nominalas) thumb|right|250px|Lietuviška [[Litas|litų moneta, kurios nominalas – 5 litai.]]
200 km/h in the Wrong Lane
„200 km/h in the Wrong Lane“ – angliška grupės „t.A.T.u.“ debiutinio albumo „200 po vstrečnoj“ versija, išleista 2002 m. gruodžio 10 d.
2012 m. lapkričio 12 d. buvo išleistas albumo 10-mečio jubiliejinis perleidimas, su atliktu garso kokybės remasteringu, negirdėta daina bei keliais naujais remiksais.
Nominalas
Nominalas ( iš nomen – vardas) – oficialus pinigo, vertybinio popieriaus ar pinigo pakaitalo vertės ženklas.
Banknotų ir monetų nominalai
Banknoto ar monetos nominalas yra banknote ar monetoje pinigų išleidėjo (emitento) nurodyta pinigų kiekio vertė, kurią banknotas ar moneta atstovauja cirkuliuodami pinigų apyvartoje.
200 km/h in the Wrong Lane
Dainų sąrašas
Papildoma tarptautinio leidimo daina:
Papildomos leidimo Japonijoje dainos:
Nominalas
Banknotų ir monetų nominalai
Monetų nominalas ne visada atitinka tikrąją monetos vertę. Apyvartoje esančių mokėjimo monetų nominalas ir vertė paprastai atitinka vienas kitą. Tuo tarpu kaupiamųjų monetų (bullion coins) vertė paprastai gerokai didesnė už ant pačių monetų nurodytus nominalus, kurie dažniausiai būna simboliniai. Pvz., Trojos uncijos (31,1 g) svorio Amerikos auksinis erelis (American Gold Eagle) 2006 m. liepos 17 d. buvo vertas 670 JAV dolerių, nors ant monetos užrašytas nominalas yra 50 JAV dolerių.
200 km/h in the Wrong Lane
Dainų sąrašas
Papildoma leidimo Europoje daina:
Papildoma leidimų Europoje, Japonijoje ir Brazilijoje daina:
200 km/h in the Wrong Lane: 10 Year Anniversary Edition (perleidimas) :
Nominalas
Vertybinių popierių nominalai
Obligacijų nominalai paprastai nurodo sumą, kurią įsipareigoja išmokėti obligacijos išleidėjas. Procentai nurodomi kaip procentai nuo obligacijos nominalo. Tikroji obligacijos vertė gali būti tiek didesnė, tiek mažesnė už nominalą, tai priklauso nuo išmokėsimų procentų bei rizikos. Artėjant išpirkimo terminui tikroji akcijos vertė artėja prie nominalo kainos.
200 km/h in the Wrong Lane
Nuorodos
„200 km/h in the Wrong Lane“ Discogs svetainėje
Nominalas
Vertybinių popierių nominalai
Akcijose irgi būna nurodytas nominalas. Paprastųjų akcijų nominalas paprastai būna tik simbolinis. Privilegijuotų akcijų dividendai paprastai išreiškiami nominalo procentais.
Jungiklis
thumb|Jungiklis Jungiklis – įtaisas, paprastai mechaninis, naudojamas grandinei nutraukti ar sujungti.
Nominalas
Vertybinių popierių nominalai
Gyvybės draudimo poliso nominalu gali būti vadinama maksimali draudimo premija.
Jungiklis
Jungiklių įvairovė
Įprastiniai mechaniniai jungikliai būna sukamieji, vienkrypčiai, dvikrypčiai ar dvipoliai. Kai reikia silpna srove įjungti arba išjungti stipresnę srovę, naudojama relė. Elektronikos prietaisuose naudojami jungikliai gali sujungti grandinę paveikus magnetiniu lauku, apšvietus ar pan. Visų jungiklių kontaktai dažniausiai gaminami iš kietesnio metalo, pvz., volframo, kad būtų mažesnis mechaninis ir elektrinis nusidėvėjimas.
Žvėrynas (reikšmės)
Žvėrynu vadinamos gyvenvietės:
Michelsbergo kultūra
Michelsbergo kultūra – vėlyvojo neolito archeologinė kultūra, pavadinta pagal 1884 m. tyrinėtą Michelsbergo gyvenvietę (Badeno-Viurtembergo žemė, Vokietija). Kultūrą, remdamasis keramikos dirbiniais, 1968 m. datavo Jensas Liuningas.
Arealas
Michelsbergo kultūra 5–4 tūkstantmetyje pr. m. e. buvo paplitusi Vidurio Europoje – Vokietija ties Reinu, Belgija, šiaurės Prancūzija, Šveicarija, Čekija. Išskirta daug Michelsbergo kultūros subkultūrų.
Kultūra
Michelsbergo kultūros žmonės naudojo šlifuotus titnaginius makrolitinius kirvius, dalį jų gaudavo mainais iš Pietų Vokietijos, kai kurių subkultūrų žmonės gamino titnaginius lapo formos strėlių antgalius. Titnagas giliosios kasybos būdu buvo kasamas ties Reinu. Kartais įrankių gamybai naudotas varis. Keramikos dirbiniai be ornamentų, dažnai tulpės žiedo formos.
Gyventa lenktais pylimais įtvirtintose gyvenvietėse. Aptikti keli dideli namai. Buvo verčiamasi žemdirbyste (miežiai, kviečiai), gyvulininkyste (kiaulės, avys, ožkos), medžiokle (elniai, lapės).
Laidojimo paminklai reti. Mirusieji laidoti duobėse ar grioviuose. Sutinkama grupinių kapaviečių (suaugusių žmonių palaikai, apsupti vaikų palaikų), siejamų su to meto apeigomis. Kartais randama įkapių: indų, girnapusių, tauro ragų. Rosheime (Prancūzija) rasta, manoma, laidotuvių metu užmuštos moters kapavietė.
El cóndor pasa
thumb|250px|Kondoras skrenda
El cóndor pasa (, „kondoras skrenda, kondoro skrydis“) – tradicinė Peru zarzuela ir melodija. Muziką 1913 m. parašė Peru kompozitorius ir žymus etnomuzikologas Daniel Alomía Robles, libretą – Julio Baudouin. Kūrinys publikuotas 1933 m., jame pasakojama apie kolonijinio laikotarpio vergvaldžių ir indėnų santykius, o kondoras vaizduojamas kaip laisvės simbolis.
Populiariausia šios zarzuela dalis – melodija „El cóndor pasa“. Vėliau buvo paversta Andų muzikos melodija (cashua, panašia į huayno), jai suteikti kečujų kalbos žodžiai. Dainos pasakotojas kviečia Andų kondorą, kad šis grąžintų jį į senąją inkų karalystę – Maču Pikču.
2004 m. „El cóndor pasa“ pripažinta nacionaliniu Peru kultūros paveldu.
Interpretacijos
Sukurta daugybė šios melodijos interpretacijų, atliekamų įvairiais instrumentais ir įvairių atlikėjų. 1970 m. JAV duetas Simon and Garfunkel išleido dainą „El Condor Pasa (If I Could)“, paremtą šia melodija.
Lietuviškos „El cóndor pasa“ interpretacijos:
Klintėnai
Klintėnai arba Znamenka (, nuo 1946 m. Leskovas,, vėliau Знаменка) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Železnodorožno miesto gyvenvietės kaimas pasienyje su Lenkija.
Istorija
Bartos žemės kaimo pavadinimas Klinteins prūsiškos kilmės. 1433 m. minimi Clynteyne. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Girdavos apskrities kaimas, 1874–1930 m. Vantlaukio valsčiaus, vėliau Altendorfo valsčiaus kaimas. Priklausė Girdavos parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Frydlando rajono, vėliau Pravdinsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Višniovojės apylinkės kaimas.
Generolo Bernardo O'Higinso bazė
Generolo Bernardo O’Higinso bazė  – Čilės mokslinė-karinė bazė šalia Antarktidos pusiasalio (čiliečiai tą teritoriją vadina O’Higinso žeme) esančioje Isabelės Rikelmės salelėje. Yra aerodromas, mokykla. Administraciškai bazės gyvenvietė vadinama Puerto Kovadonga (Puerto Covadonga) ir laikoma Antarktidos komunos sostine (Čilės Antarktidos provincijos pretenzijų teritorijoje). Bazė pavadinta Čilės nacionalinio didvyrio Bernardo O’Higinso garbei.
GM Y platforma
GM Y platforma yra automobilinė platforma, kurią gamina General Motors. Platformos pavadinimas gali reikšti dvi skirtingas platformas gamintas skirtingais laikotarpiais. Pirmą kartą GM Y platforma buvo gaminama tarp 1961 ir 1963 metų ir buvo skirta kompaktinės klasės automobiliams. Antrą kartą platforma pasirodė 1984 metais su antnaujintu Chevrolet Corvette modeliu. Abi platformos buvo skirtos galiniais ratais varomiems automobiliams.
Generolo Bernardo O'Higinso bazė
Bazė įkurta 1948 m., vykdant Antrąją Čilės ekspediciją, prezidento Gabrielio Gonsaleso Videlos įsaku. 1991 m. bazėje Vokietija pastatė savo antarktinį radijo bangų imtuvą.
Per žiemą Puerto Kovadongoje lieka apie 20 gyventojų (daugiausia karinis personalas), vasarą atvyksta mokslininkų personalas ir būna apie 50–60 gyventojų.
GM Y platforma
Automobiliai (1984-dabar)
Antrosios kartos Y platformos pagrindu buvo sukurta GM Kappa platforma.
Epiorniai
(b) Aepyornis hildebrandti (c) Aepyornis maximus
Epiorniai – išnykusi epiornitų (Aepyornithidae) šeimos milžiniškų neskraidančių paukščių gentis.
thumb|right|200px|[[Morfologija (biologija)|Morfologiniame piešinyje Aepyornis maximus rekonstrukcija]]
Rūšys
Iš rastų subfosilijų identifikuotos 2 genties rūšys:
Apibūdinimas
Išnykusio, vieno iš stambiausių kada nors gyvenusio mūsų planetoje neskraidančių paukščių Aepyornis maximus rūšies ūgis siekė iki 3 m, svoris 330–540 kg ir iki 2018 m. buvo laikomas stambiausia kada nors egzistavusia paukščių rūšimi, kol buvo identifikuotos dar stambesnio paukščio Vorombe titan fosilijos.
Aepyornis maximus sparnai buvo menkai išsivystę. Turėjo masyvias, tripirštes kojas. Dubuo buvo platus, o krūtinkaulis neturėjo keteros.
Kita išnykusi mažesnė rūšis, Aepyornis hildebrandti svėrė apie 210–340 kg.
Epiornitų (Aepyornithidae) kaukolių endokastos parodė, kad šie paukščiai turėjo silpną regą ir didelius uoslės svogūnėlius, panašiai kaip dabartiniai kiviai. Todėl manoma kad kaip ir kiti epiornitai (Aepyornithidae), Aepyornis maximus buvo naktiniai paukščiai.
Buvo rasta epiornių (Aepyornis) suaugusių paukščių ir jų kiaušinių liekanų. Buvo nustatyta, kad dėjo didelius kiaušinius - 34x22 cm dydžio. kai kuriais atvejais kiaušinių skersmuo viršija 1 m. Epiornių kiaušinio tūris buvo apie 160 kartų didesnis už naminės vištos kiaušinį.
Paplitimas ir buveinės
Epiorniai gyveno Madagaskaro salos atogrąžų miškuose.
Išnykimas
Epiornius medžiojo ir vartojo jų kiaušinius vietos gyventojai, bet nėra tikslios šių paukščių genties išnykimo datos. Vienais šaltiniais manoma kad buvo išnaikinti apie 1000 m.,, kitais šaltiniais teigiama, neva paskutinį kartą matyti XVII amžiuje, dar kitais - išnyko apie XVIII a. Išnykimo priežastis - jų medžioklė, kiaušinių rinkimas ir atogrąžų miškų, kuriuose gyveno, naikinimas.
Mikrolitas
thumb|Mikrolitas Mikrolitas – smulkūs titnago ar titnagtngų uolienų archeologiniai dirbiniai, būdingi įvairioms Europos vėlyvojo paleolito, mezolito ir neolito archeologinėms kultūroms.
Pagal mikrolitų tipų įvairovę dažnai skiriamos mezolito kultūros ir jų raida. Mikrolitai gaminti iš siaurų ar vidutinio pločio skelčių, kartais iš nuoskalų. Dažniausiai būna geometrinių formų (lanceto, keturkampio, trikampio, rombo, trapecijos ir kt.), gaminti mikrorėžtukiniu būdu. Pavieniai mikrolitai, turintys smaigalį (lancetai, trapecijos, rombai, dalis trikampių), buvo naudojami kaip medžioklės įrankių (strėlių, iečių) antgaliai, kiti (trikampiai, keturkampiai), tarpusavyje derinami, buvo įstatomi į medžio, kaulo ar rago korpuse išrėžtus griovelius ir suklijuoti sakais sudarydavo įvairių įrankių pjaunamuosius ašmenis.
Lietuvoje
Lietuvoje mikrolitai atsirado vėlyvojo paleolito pabaigoje (Arensburgo kultūra), apie II tūkstantmečio pr. m. e. viduryje ir išnyko neolito antroje pusėje (III tūkstantmečio pr. m. e. pradžia).
Kupovo Palivarkas
Kupovo Palivarkas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šipliškės valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Šalia kaimo yra Kupavo ežeras.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Ramaškonys (Varanavas)
Ramaškónys  – kaimas vakarų Baltarusijoje, į rytus nuo Varanavo, maždaug viduryje tarp Eišiškių (vakaruose) ir Dieveniškių (rytuose). Išlikusi lietuvių kalbos sala.
Istorija
Šaltiniuose minimi nuo 1744 m. kaip dvaro centras ir kaimas. Ilgą laiką priklausė lietuviškai Armoniškių parapijai. XIX a. kaimas buvo Ašmenos apskrities Sedliškės valsčiuje.
Lietuviai
Iki XX a. pradžios Ramaškonių gyventojai buvo lietuviai, vėliau pradėjo slavėti. 1921–1927 m. veikė lietuviška mokykla, 1931–1936 m. – skaitykla.