cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Chaban-Delmas stadionas
Stade Chaban-Delmas yra futbolo stadionas Bordo, Prancūzijoje. Namų rungtynes žaidžia FC Girondins de Bordeaux. Iki 2001 m. stadiono pavadinimas buvo Stade du Parc Lescure. Tais metais buvo pervadintas į politiko Jacques Chaban-Delmas, buvusio Bordo mero, ėjusio pareigas nuo 1947 iki 1995 m., garbei.
Bildiškės ežeras (Vilniaus r.)
Bildiškės ežeras arba Bildiškis – ežeras rytų Lietuvoje, Vilniaus rajone, apie 5 km į šiaurės rytus nuo Lavoriškių, Baravykinės kraštovaizdžio draustinyje. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,52 km, plotis – iki 0,31 km. Altitudė 196,2 m. Krantai aukšti, apaugę medžiais – ežerą supa Pukštėnų miškas. Šiaurėje išteka upelis link Nedzviadkos upės (Vilnios intakas). Pietinėje pakrantėje įsikūręs Aleksandriškės viensėdis.
Morkus Antanas Butleris
Morkus Antanas Butleris (? – 1744 m.) – Prienų seniūnas. 1717 m. įkūrė Kvietiškio dvarą. Tai buvo novatoriškas šeimininkas, modernizavęs žemės ūkio ir iškirsto miško gabenimo verslą – turėjo devynias būdas, t. y. medžių kirtimo ir apdirbimo dirbtuves.
Šeima
Tėvas: Aleksandras Butleris, motina Konstancija Krasovska. Žmona: Pranciška Ščiukaitė (1690–1767) Stanislavo Antano Ščiukos vaikaitė. Vaikai: Juozapas Butleris (1710–1749), Mykolas Butleris ir Lukas Aleksandras Butleris (1711–1783).
Žostautai (Kėdainiai)
Žostautai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Pernaravos, dešiniajame Šušvės upės krante. Palei kaimą eina kelias. Toliau vakaruose dunkso Lapkalnio miškai, o pietryčiuose – Pavinkšnių miškas. Pakelėje pastatytas stogastulpis. Yra gyvulininkystės ūkis.
Etimologija
Vietovardis kilo nuo asmenvardžio Žostautas (Zastautas, Zaštautas, Zostautas, Žoštautas, Žostautas), kuris kildinamas iš šaknų žos- (< žósti „tarti, sakyti; barti“) ir taut- (tauta, tausti).
Istorija
Kaimas minimas 1596 m. XIX a. pab. buvo Žostautų (Zaštautų) kaimas ir palivarkas Ariogalos valsčiuje.
Tarybiniais metais Žostautai priklausė Pernaravos apylinkei, buvo Pernaravos kolūkio pagalbinė gyvenvietė.
Federalinė rezervų sistema
Federalinė rezervų sistema – JAV centrinis bankas, įkurtas 1913 metais, priėmus Federalinį rezervų aktą. Federalinis rezervas yra pusiau valstybinė bankų sistema (vyriausybės subjektas su privačiais interesais) sudaryta iš:
Tikslas ir funkcijos
JAV centrinio banko funkcijas atlieka Federalinė rezervų sistema (FED). Monetarinę politiką FED įgyvendina naudodama tris įrankius – atvirosios rinkos operacijas, diskonto normą ir privalomųjų atsargų reikalavimus. Už diskonto normą ir privalomų atsargų reikalavimus bankams atsakinga FED valdyba (angl. The Board of Governors), tuo tarpu Federalinis atvirosios rinkos komitetas (angl. The Federal Open Market Committee, FOMC) yra atsakingas už atviros rinkos operacijas. Naudodamasi visais šiais įrankiais, FED daro įtaką bankų sistemos likvidumui ir lėšų, kurias bankai laiko federaliniuose rezervų bankuose kiekį. Federalinė fondų norma (angl. federal funds rate) yra palūkanų norma, už kurią bankai skolina šias federaliniuose rezervų bankuose laikomas lėšas kitiems bankams vienai nakčiai. Ši palūkanų norma yra laikoma bazine JAV dolerių palūkanų norma, nes jos pokyčiai veikia trumpalaikes palūkanų normas, užsienio valiutų santykius, ilgalaikes palūkanų normas, pinigų kiekį ir paskolų rinką. Šie pokyčiai taip pat turi įtakos ir ekonomikos procesams – nedarbo lygiui, gamybos apimtims, prekių ir paslaugų kainoms – tai ir yra vienas pagrindinių monetarinės politikos tikslų. FOMC sudaro 12 narių. Iš jų 7 – FED valdybos nariai ir Niujorko federalinio rezervų banko prezidentas. Likusias 4 vietas užima 11 FED priklausančių rezervų bankų prezidentai, kurie kasmet keičiasi rotacijos principu.
2008 m. pasaulio šachmatų čempionatas
'''2008 m. pasaulio šachmatų čempionatas''' – mačas tarp Višvanatano Anando ir Vladimiro Kramniko. Jis vyko 2008 m. spalio 14–29 d. Bonoje. Sąlygos: nugalėtoju tampa tas, kas laimi daugumą iš 12-kos partijų. Pasibaigus mačui lygiosiomis 6 : 6, nugalėtojo išaiškinimui žaidžiami greitųjų partijų mačai.
Nugalėjo V. Anandas 6½ : 4½ (+3,-1=7) ir išlaikė pasaulio čempiono titulą.
Čempionas
2008 čempioniškus metus pradėjo pasidalindamas 3-4 vietas Veik an Zee (pirmąją pasidalijo L. Aronianas ir M. Karlsenas) ir nugalėjo Morelijoj /Linarese – 8½ iš 14. Na o po eilės pergalių greitųjų šachmatų turnyruose, prieš pat mačą su V. Kramniku, ištiko didžiulė nesėkmė: superturnyre Bilbao, kur žaidė šeši elitiniai didmeistriai, jis teužėmė 6-tą vietą (-2, =8) (pirmas buvo V. Topalovas).
Pretendentas
Žaidžiant 2007 m. pasaulio čempionato turnyrą V. Kramnikas turėjo privilegiją į mačą su čempionu, tam atvejui, jei jis nelaimėtų turnyro ir prarastų titulą. Turnyre jis užėmė antrąją vietą todėl 2008 m. pasinaudojo FIDE jam suteikta privilegija.
Visą tai, ko nepavyko parodyti 2007 m. pasaulio čempionate V. Kramnikas atskleidė M. Talio atminimo turnyre ((6½ iš 9). Bet sekantys 2008 m. virto neišsipildžiusių lūkesčių metais: liga, o dėl jos – nesėkmė Veik an Zee, Dortmunde (3 iš 7) ir M. Talio 2008 m. atminimo turnyre tašku atsilieka nuo V. Ivančiuko. Nepasakysi, kad V. Kramnikas tuo metu buvo ne formoje: pasaulio žaibo čempionate, nusileidęs tik V. Ivančiukui, buvo 2-as (22½ iš 34).
Prieš mačą
V. Kramnikui tai jau buvo ketvirtas mačas dėl „karūnos“, o V. Anandui antras, jei neskaičiuoti trumpuosius atkrentamuosius mačus. Daugelis prisiminė 1998 metus, kai jie galėjo susidurti atrenkant pretendentą G. Kasparovui ir dar, kai V. Anandas 1995 m. mače žaidė su G. Kasparovu, o V. Kramnikas buvo 13-ojo čempiono padėjėju.
Visuomenės simpatijos buvo V. Anando pusėje, kuri manė, kad indas savo pajėgumą yra įrodęs Meksike ir mačo nebereikia. V. Kramnikas turi gavęs per daug privilegijų iš FIDE. Apie jas, savo laiku, svajojo M. Botvinikas: „Žaisti kandidatų turnyre ir jei nelaimi, žaidi mačą su nugalėtoju“. Bet ekspertai tikėjosi, kad mačas bus atkaklus ir daugelis jų, dėl didesnės patirties, žaidžiant mačus dėl „karūnos“, pirmenybę teikė V. Kramnikui: 2000 m. laimėjo mačą prieš G. Kasparovą, ir baigė du paskutiniuosius mačus lygiosiomis.
Mačo sąlygos
Mačo prizinis fondas 1,5 milijono eurų. Abu varžovai žaidė lygiomis sąlygomis. Mačo nugalėtojas turėjo surinkti daugumą taškų iš 12 partijų. Jei mačas baigtųsi lygiosiomis, po burtų traukimo, žaidžiamas 4 partijų greitųjų šachmatų mačas (25 min +10 sek po kiekvieno ėjimo) Jei ir vėl lygu – traukiami burtai ir žaidžiamas mačas iš dviejų žaibo partijų (5 min +10 sek po kiekvieno ėjimo), jei ir vėl lygu – traukiami burtai ir žaidėjas gali rinktis figūrų spalvą ir žaidžiamas „Armagedonas“, kur balti gauna 6 min laiko, o juodieji 5 min., bet baltieji privalo laimėti partiją, lygiųjų atveju, nugalėtoju skelbiamas juodosiomis figūromis žaidęs žaidėjas.
Mačo eiga
Dvi pirmosios partijos baigėsi ramiomis lygiosiomis. V. Kramnikui mačuose tai atsitiko pirmą kartą. Paprastai jis nuo pirmųjų partijų stengdavosi primesti varžovams sudėtingą kovą. Bet V. Anandas, santykinai nesunkiai, atrėmė jo išpuolius, o 2-oje partijoje, nepasinaudojęs proga sudaryti keblumų varžovui, baigė ją lygiosiomis.
3-iojoje partijoje V. Anandas pateikė naujovę slaviškojoje gynyboje – V. Kramnikas iššūkį priėmė: paaukojo figūrą, įgijo iniciatyvą, tačiau po puikaus čempiono atsako, partija turėjo baigtis lygiosiomis, bet pakako vienos pretendento klaidos ceitnote ir V. Anandas nugalėjo. Mačo rezultatas tapo 2 : 1 jo naudai.
O po to, Kai V. Kramnikas neteisingai paaukojo pėstininką 6-oje partijoje, mačo rezultatas išaugo čempiono naudai iki 4½ : 1½ ir tapo aišku kas nugalės.
Klausimas liko tik vienas: ar sugebės V. Kramnikas pasiekti bent vieną pergalę? Sugebėjo – jau 9-oje partijoje turėjo neblogų galimybių laimėti, o po V. Anando klaidos, laimėjo 10-ąją partiją. Rezultatas sušvelnėjo iki 6 : 4.
Federalinė rezervų sistema
Tikslas ir funkcijos
FOMC posėdžiauja 8 kartus per metus. Šiuose posėdžiuose FOMC įvertina ekonomikos ir finansinius rodiklius ir nustato monetarinės politikos kryptis. Komitetas taip pat vertina, kaip siekiama ilgalaikių tikslų – kainų stabilumo ir tvaraus ekonomikos augimo. Posėdžiuose nutariama, ar esama bazinė palūkanų norma atitinka ekonomikos vystymąsi, jeigu ne, ji keičiama.
2008 m. pasaulio šachmatų čempionatas
Po mačo
Mačo metu, ypač tada, kai tapo aišku, kad V. Kramnikas pralaimi žiniasklaidoje pasigirdo balsų, kad Vladimiras yra priėmęs sprendimą pasitraukti iš šachmatų. Tačiau po mačo vykusioje spaudos konferencijoje jis šypsojosi, lyg iš tikrųjų džiaugtųsi, nusikratęs nekenčiamo čempiono jungo:
Federalinė rezervų sistema
Valdymas
Šiuo metu Federalinės rezervų sistemos pirmininkas yra Jerome Powell.
2008 m. pasaulio šachmatų čempionatas
Po mačo
„Per tuos metus aš labai pavargau nuo įtampos, kuri užgriuvo ant manęs kartu su šachmatų „karūna“. Galvoju, kad dabar atsisveikinęs su titulu, galėsiu gerokai pailsėti. O po to, išnagrinėjęs klaidas, padarytas besiruošiant, bei mačo klaidas, pasistengsiu jų nekartoti ir grįžti į viršūnes!“
V. Anandas buvo paprasčiausiai laimingas, kad jam „nebereikės vėl kam nors kažką įrodinėti“. Jam nepavyko 1995 m. mače įveikti G. Kasparovo, bet 2000 m. ir 2007 m. buvo FIDE pasaulio čempionu, o po šio mačo dar kartą įbrido į tą pačią upę… Ir nors prieš pat mačą Višvanatanas tebuvo 5-as pagal reitingą, jo pergalė buvo absoliučiai užtarnauta ir dėl jo teisės į „karūną“ niekam jokių klausymų nekilo.
Vilniaus šv. Jono Bosko bažnyčia
'''Vilniaus šv. Jono Bosko bažnyčia''' – Romos katalikų bažnyčia, stovinti Vilniuje, Lazdynuose, Erfurto g. 3. Pradėta statyti 1992 m. Projekto autorius architektas Vytautas Edmundas Čekanauskas (1930-2010). Baigta statyti 2002 m. (bendraautoris architektas Vytenis Gerliakas).
Istorija
Parapija įsteigta 1990 m. kovo 12 d. Koplyčia pašventinta 1995 m. sausio 31 d. Bažnyčia pašventinta 2001 m. sausio 28 d. Mišios laikomos lietuvių ir lenkų kalbomis.
Tim Henman
Timotis Henris "Timas" Henmanas (g. 1974 m. rugsėjo 6 d.) – buvęs profesionalus Anglijos tenisininkas, olimpietis.
Henmanui geriausiai sekėsi žaisti ant žolės kortų. Jis buvo pirmasis britas po Rodžerio Teiloro, kuriam pavyko patekti į Vimbldono turnyro pusfinalį. Timas per savo karjerą šešis kartus pateko į Didžiojo Kirčio turnyrų pusfinalius bei laimėjo penkiolika ATP titulų (11 vienetų ir 4 dvejetų). Aukščiausio Henmano pasiekta vieta ATP reitinge buvo ketvirtoji. Timas buvo vienas iš sėkmingiausiai žaidusių britų per teniso istoriją. Jis pasitraukė iš profesionalaus teniso po to, kai Deviso Taurėje padėjo Didžiosios Britanijos rinktinei nugalėti kroatus 2007 m. rugsėjį.
Pasitraukimas iš teniso
Henmanas 2007 m. rugpjūčio 23 d., spaudos konferencijoje paskelbė, kad jis po mačų Deviso Taurėje prieš Kroatiją baigs profesionalaus tenisininko karjerą. Dabar Timas yra BBC komentatorių komandos dalis. Jis 2008 ir 2009 metais komentavo Vimbldono turnyro varžybas.
Grybėnai (Vilnius)
Grybėnai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km nuo Skirlėnų.
Jackus Sondeckis
thumb|240px|Šiaulių miesto tarybos LSDP frakcija 1925 m.
Jackus Sondeckis-Sonda (1893 m. sausio 15 d. Šašaičiuose, dab. Telšių rajonas – 1989 m. spalio 14 d. Maskvoje, Rusija) – Lietuvos ekonomistas, visuomenės veikėjas, savivaldybininkas.
Biografija
Dirigento Sauliaus Sondeckio tėvas.
Mokėsi Kauno gimnazijoje, 1914 m. baigė Vilniaus gimnaziją, 1914–1917 m. studijavo gamtą Peterburgo universitete. Nuo 1910 m. dalyvavo aušrininkų veikloje Kaune, 1914–1915 m. dirbo moksleivių laikraštuko „Rytų aušrelė“ redakcijoje Vilniuje. Studijų metais buvo Peterburgo lietuvių studentų draugijos pirmininkas.
1918 m. pavasarį grįžo į Lietuvą ir buvo išrinktas Sedos apskrities komiteto darbo departamento sekretoriumi. 1918–1919 m. dirbo Šiaulių apskrities darbo inspektoriumi. 1920–1924 m. studijavo Halės universitete, vadovavo ten studijavusių lietuvių kuopai. 1924 m. grįžęs į Šiaulius, dirbo vartotojų bendrovių sąjungos instruktoriumi.
1931 m. rugpjūčio mėn. – 1940 m. spalio mėn. dirbo Šiaulių ligonių kasos direktoriumi, neturtingųjų vaikams pastatė Pageluvio stovyklą. 1931 m. spalio mėn. LSDP XIII suvažiavime išrinktas kandidatu į CK narius. 1935 m. savivaldybių rinkimuose gavo daugiausia rinkėjų balsų – 3201 (tautininkas A. Vaišnys – 401), tačiau burmistru nebuvo paskirtas. 1939 m. pasiųstas įkurti Vilniaus ligonių kasą. 1940 m. lapkričio mėn. paskirtas Lietuvos komunalinio banko valdytoju, nuo 1941 m. pradžios dirbo valdytojo pavaduotoju. Nuo 1941 m. liepos mėn. – Šiaulių miesto savivaldybės finansų skyriaus vedėjas.
1944 m. liepos 14 d. pasitraukė į Vakarus, Augsburgo Hochfeldo (Bavarija) persikėlėlių stovykloje vadovavo kultūros ir švietimo skyriui, įkūrė vaikų darželį ir pradžios mokyklą, Augsburgo lietuvių gimnaziją ir dantų technikų mokyklą.
Saločiai
Saločiai – miestelis Pasvalio rajono savivaldybės šiaurės rytuose, prie Mūšos upės ir Bėrės upelio žiočių. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Stovi mūrinė Saločių Šv. Juozapo bažnyčia (įrengta 1945 m.), Lietuvos nepriklausomybės dešimtmečio paminklas, veikia Saločių Antano Poškos vidurinė mokykla (su krašto muziejumi ir dailės galerija), biblioteka, paštas (LT-39049).
Jackus Sondeckis
Biografija
1946 m. okupacinės amerikiečių valdžios pasodintas į kalėjimą, nes prisiėmė daugiavaikių kaimynų, nusipirkusių maistui kepenų, kaltę. 1947 m. rugsėjo mėn. dalyvavo LSDP konferencijoje Priene, prisidėjo rengiant LSDP programą. 1948–1949 m. redagavo „Bendrą darbą“.
Saločiai
miniatiūra|left|Paminklas „500 metų Saločiams“
Jackus Sondeckis
Biografija
1950 m. persikėlė į JAV, Bostoną, vadovavo ALSS 60-ai kuopai, 1950 m. tapo LSDP CK nariu. 1953–1979 m. redagavo „Keleivį“. 1954–1956 m. buvo LSDP Užsienio delegatūros pirmininku, dirbo VLIK’e, nuo 1966 m. VLIK’o vadovybės narys. 1989 m. LSDP UD pirmininko Mykolo Pranevičiaus komandiruotas į savo veiklą Lietuvoje atkuriančios LSDP XIV suvažiavimą. Mirė Maskvos Šeremetjevo oro uoste, tik peržengęs pasų kontrolės liniją. Palaidotas Antakalnio kapinėse. 1993 m. jo vardu pavadinta Šiaulių miesto gatvė.
Saločiai
Etimologija
Manoma, kad miestelio pavadinimas kilęs nuo netoliese Mūšos upėje esančių salų.
Geografija
Saločiai išsidėstę prie magistralinio kelio, ties Lietuvos ir Latvijos valstybės siena (į šiaurės vakarus nuo miestelio yra pasienio kontrolės postas).
Istorija
thumb|220px|left|Valstybinės sienos perėjimo punktas Saločiai-Grenctalė thumb|left|Antspaudas pase
Miestelis rašytiniuose šaltiniuose buvo paminėtas 1514 m., kai Barbora Pečkaitė, pagerbdama savo mirusio brolio atminimą, įsteigė parapiją, kuriai užrašė pusę Saločių dvaro žemės, tais pačiais metais buvo įsteigta ir parapija, pastatyta medinė Saločių bažnyčia, kurią XVI a. 2-ojoje pusėje nusavino Radvilos, ją sugriovė ir pastatė reformatų maldos namus. XVII a. viduryje vėl pastatyta katalikų bažnyčia. 1703 m. kovo 19 d. šalia miestelio įvyko Saločių mūšis tarp Abiejų Tautų Respublikos ir Švedijos kariuomenės.
XIX a. Saločiai – Panevėžio apskrities miestelis.
1991 m. gegužės 23 d. Saločių pasienio punktą buvo užpuolę sovietų omonininkai.
2012 m. liepos 18 d. Lietuvos Respublikos Prezidentė dekretu Nr. 1K-1151 patvirtino Saločių herbą.
Didžeridu
thumb|350px|Didžeridu. Šis pavyzdys puošnesnis, nei įprasta tradiciniams australų aborigenų instrumentams.
Kamakura laikotarpis
Kamakura laikotarpis (鎌倉時代 Kamakura jidai, 1185–1333 m.) – Japonijos istorijos laikotarpis, kurio metu šalį valdė Kamakuros šiogūnatas, kurį 1192 m. oficialiai įkūrė Kamakuroje Minamoto no Joritomo. Laikotarpis pasibaigė, kai 1333 m. imperatorius Go-Daigo laikinai atkūrė imperatoriaus valdžią su Ašikaga Takaudži, Nitta Jošisada ir Kusunoki Masašige pagalba.
Didžeridu
Didžeridu (, didjeridu) – Šiaurinės Australijos aborigenų pučiamasis instrumentas, priskiriamas natūralaus medžio trimitams. Tai yra ne tik trimitas, bet ir ruporas, nes juo grojant tuo pat metu naudojamas dar ir vokalinis garsas, kuris instrumento vamzdyje sustiprėja. Didžeridu tembrinį savitumą sukuria šių dviejų garsų susiliejimas į vieną. Kitas šio instrumento ypatumas – naudojamas nepertraukiamas grandininis kvėpavimas, kuomet lūpomis pučiant garsą, nauja oro imtis įtraukiama pro nosį.
Kamakura laikotarpis
Šiogūnatas ir Hōdžō regentystė
Kamakura laikotarpiu įvyko perėjimas į žeme pagrįstą ekonomiką, o karinė galia susikoncentravo specializuotoje karių klasėje. Ponai reikalavo vasalų ištikimybės, o už tai duodavo žemės. Tos žemės savininkai turėjo vietinę karinę valdžią.
Kai Minamoto no Joritomo įsitvirtino valdžioje, vyriausybę įkurdino savo šeimos namuose Kamakuroje. Savo valdžią jis vadino bakufu (幕府, palapinės valdymas), bet kadangi imperatorius jam buvo suteikęs senovės aukštą karinį titulą Seii Tai-shōgun, jo valdžia vakarų literatūroje dažnai vadinama šiogūnatu. Joritomo valdė remdamasis Fudživara klano pavyzdžiu, turėjo administracinę tarybą Mandokoro (政所), vasalų tarybą (Mončūdžo) ir tyrimo tarybą Samurai-dokoro (侍所). Konfiskavęs žemės plotus vakarų ir centrinėje Japonijoje, Joritomo paskyrė prievaizdus (džitō) jiems tvarkyti ir policininkus (šugo) provincijoms. Kaip šiogūnas, Joritomo buvo abiejų grupių aukščiausias viršininkas. Tačiau Kamakura šiogūnatas neapėmė visos Japonijos, nors jis kontroliavo didelius žemės plotus, buvo stiprus pasipriešinimas prievaizdams. Režimas kariavo su Šiaurės Fudživara, bet niekada kariniu požiūriu visiškai nevaldė nei šiaurės, nei vakarų. Bet Joritomo 1189 m. nugalėjo Fudživara no Jasuhira ir šimtmetį trukęs šiaurės klestėjimas baigėsi. Senieji rūmai Kiote, vis dar valdė žemes jų jurisdikcijoje, o karinės šeimos šliejosi prie Kamakuros.
Didžeridu
Didžeridu paprastai būna cilindriškas arba kūgiškas, nuo 1 iki 2 m ilgio (dažniausiai apie 1,2 m). Kuo didžeridus ilgesnis, tuo garsas žemesnis.
Kamakura laikotarpis
Šiogūnatas ir Hōdžō regentystė
Nepaisant geros pradžios, Joritomo nesugebėjo užtikrinti savo šeimos ilgo valdymo. Vidiniai nesutarimai ilgai buvo Minamoto šeimoje, bet Joritomo atsikratė svarbiausių priešininkų. Kai jis staiga mirė 1199 m., jo sūnus Minamoto no Joriie tapo šiogūnu ir šeimos galva, bet jis nesugebėjo suvaldyti rytinių karių šeimų. XIII a. pradžioje Hōdžō Tokimasa iš Hōdžō klano, Taira šeimos, buvusios Minamoto sąjungininke 1180 m., šakos įkūrė šiogūnui regentystę. Regentas vadinosi Šikken, bet vėliau buvo sukurti panašūs titulai Tokuso ir Renšo. Regentas dažnai turėjo visus tris titulus. Valdant Hōdžō šiogūnas visiškai prarado galią.
Tarp Kioto ir Kakakuros atsirado nesutarimų, 1221 m. sukėlusių Džōkyū karą tarp atsiskyrusio imperatoriaus Go-Toba ir antro regento Hōdžō Jošitoki. Regentas lengvai laimėjo karą ir šiogūnatas pradėjo kontroliuoti imperatoriškuosius rūmus. Šiogūnato policininkai įgijo daugiau civilinių galių, o rūmai buvo priversti gauti šiogūno sutikimą visiems veiksmams. Nors rūmai prarado politinę galią, išlaikė žemės plotus.
Hōdžō regentystės laikais buvo pasiekta keletas administracinių pasiekimų. 1225 m. trečiasis regentas Hōdžō Jasutoki įkūrė Valstybės tarybą, leisdamas kitiems kariniams autoritetams juridiniu ir administraciniu požiūriu pasireikšti Kamakuroje. Ši taryba buvo geras kolektyvinės lyderystės pavyzdys. Patvirtinus karinį teisės kodeksą Goseibai Šikimoku 1232 m., matėsi perėjimas nuo rūmų į karinę visuomenę. Kai Kiotas rėmėsi 500 metų senumo Konfucianizmo principais, naujas kodeksas prisilaikė įstatymo raidės, pabrėžė policininkų ir prievaizdų pareigas, pateikė būdus spręsti žemės ginčus, bei nustatė valdžios paveldėjimą. Jis buvo aiškus ir trumpas, nustatė bausmes už jo straipsnių pažeidimus ir galiojo 635 metus.
Didžeridu
Dažnai teigiama, kad didžeridu yra seniausi pučiamieji instrumentai pasaulyje. Archeologiniai uolų tapybos Šiaurinių teritorijų Kakadu regione tyrimai rodo, kad šio rajono aborigenai didžeridu naudoja bent 1500 m. Ginga Wardelirrhmeng ant uolos nupieštoje scenoje parodytas grojikas didžeridu ir du dainininkai.
Pavadinimas
Dažnai teigiama, kad žodis didgeridoo yra onomatopėjinis naujadaras, sukurtas europiečių. Yra net aiškinimas, kad tai pakitęs airiškas pavadinimas dúdaire dubh 'juodas dūduotojas'.
Kamakura laikotarpis
Mongolų invazija
Mongolų įsiveržimo sustabdymas labai svarbus įvykis Japonijos istorijoje. Japonijos ryšiai su Kinija nutrūko IX a. viduryje dėl Tang dinastijos nuosmukio ir uždaros Hejan rūmų politikos. Kai kurie prekybiniai ryšiai su pietų Song dinastija išliko, bet dėl Japonijos piratų jūros tapo nesaugios. Kai šiogūnatas nesidomėjo užsienio reikalais ir įgnoravo ryšius su Kinija ir Kogurio karalyste, 1268 m. atėjo žinia apie naują mongolų režimą Pekine. Jo lyderis Kublai chanas reikalavo, kad japonai mokėtų duoklę Juan dinastijai ir grasino represijomis jei jie atsisakys. Neįpratęs prie tokio tono Kiotas pareiškė apie Japonijos imperatoriaus dievišką kilmę, atmetė mongolų reikalavimus, išvijo korėjiečių pasiuntinius ir pradėjo ruoštis gynybai.
Didžeridu
Pavadinimas
Žodis didgeridoo pirmą kartą užfiksuotas žodyne Australian National Dictionary 1919 m. Šiaurinėje Australijoje aborigenai didžeridu vadina daugeliu pavadinimų. Vienas žinomiausių pavadinimų yra yirdaki (kartais rašomas yidaki), kuriuo vadinamas didžeridu tipas, gaminamas ir naudojamas jolngu aborigenų šiaurės rytų Arnhemo Žemėje (Arnhem Land). Vakariniame Arnemlende naudojamas didžeridu tipas ten vadinama mago. Dažnai teigiama, kad etiketas reikalauja gentinius pavadinimus naudoti atitinkamų genčių instrumentams vadinti, tačiau perpardavinėtojai ir kitokie verslininkai jais dažnai vadina turistams gaminamus instrumentus.
Kamakura laikotarpis
Mongolų invazija
Po grasinimų mongolai pirmąkart įsiveržė 1274 m. Daugiau nei 600 laivų gabeno 23 tūkst. mongolų, kinų ir korėjiečių karių, ginkluotų katapultomis, lankais ir strėlėmis. Kovoje šie kariai grupavosi į glaustas eiles, o samurajai mėgo kautis vienas prieš vieną. Vietinės japonų pajėgos Hakatoje apsigynė vieną dieną nuo stipresnių pajėgų iš žemyno, o po to mongolus sunaikino staiga kilęs taifūnas. Kublai chanas suprato, kad dėl pralaimėjimo kalta gamta ir 1281 m. surengė antrą invaziją. Po septynių savaičių kovos šiaurės Kiūšiū, kol taifūnas vėl sunaikino mongolų laivyną.
Nors šintoizmo žyniai manė, kad už pergalę prieš mongolus reikia dėkoti "Dieviškam vėjui" (kamikadzė), invazija padarė didelį įspūdį šiogūnato lyderiams. Japonijoje sustiprėjo kinų baimė. Tačiau pergalė japonų kariams suteikė savo pranašumo jausmą, kuris išliko iki 1945 m. Kariai buvo taip pat įtikinti, kad šiogūnatas yra geriausia valdymo forma.
Mongolų invazija buvo nuostolis ekonomikai, kad būtų pasiruošta naujiems antpuoliams buvo uždėti nauji mokesčiai. Kilo nepasitenkinimas tarp tų, kurie tikėjosi atlygio už pagalbą kovoje su mongolais. Kadangi nebuvo duota žemės, išaugo mokesčiai ir gynybos išlaidos, šiogūnatas nusilpo. Be to dėl paveldėjimo šeimos žemės buvo dalinamos ir žemės savininkai turi vis dažniau skolintis pinigų. Roninų gaujos irgi kėlė grėsmę šiogūnato stabilumui.
Didžeridu
Konstrukcija
Radus tinkamą medį jis nukertamas ir atkertamas reikiamo ilgio kamieno (ar šakos) gabalas, kuris virs didžeridu. Pašalina žievę, apdailina galus ir būsimo didžeridu paviršių. Paviršių gali nudažyti.
Kamakura laikotarpis
Pilietinis karas
Hōdžō šeima bandė sutramdyti chaosą, suteikdama daugiau galios įvairiems klanams. Bakufu susilpnino imperatoriaus autoritetą, leisdamas dviem imperatoriškosioms linijoms (Pietų rūmams ar jaunesniajai ir Šiaurės rūmams, kitaip vyresniajai) paeiliui užimti sostą. Metodas kelis kartus suveikė, kol sosto neužėmė imperatorius Go-Daigo iš Pietų rūmų. Naujas imperatorius bandė nuversti šiogūnatą ir jam pasipriešino savo sūnų paskirdamas įpėdiniu. 1331 m. šiogūnatas ištrėmė imperatorių, bet lojalistai, įskaitant Kusunoki Masašige, sukilo. Prie jų prisidėjo Ašikaga Takaudži, kurį šiogūnatas paskyrė numalšinti sukilimą. Tuo metu vienas iš rytų karo vadų Nitta Jošisada irgi sukilo ir šiogūnatas subyrėjo.
Didžeridu
Konstrukcija
frame|Vaškinis didžeridu burninio galo aptaisas. Grojant burnos galą dažnai aptaiso vašku, kuris grojant gali suminkštėti ir geriau užsandarinti tarpą tarp lūpų ir instrumento. Šiais laikais didžeridu kartais daro iš plastikinių vamzdžių. Jie yra pigūs, lengvi, juos nesunku suderinti reikiamam tonui, bet patyrę grojikai tokių didžeridu nevertina. Taip pat daromi didžeridu iš medžio, perpjaunant jį išilgai, išskaptuojant vidų, vėliau vėl tą medį suklijuojant.
Kamakura laikotarpis
Pilietinis karas
Po pergalės Go-Daigo bandė atkurti imperatoriaus valdžią ir konfucionistinę praktiką. Šių reformų laikotarpis vadinamas Kemmu restauracija, kai rūmų didikams buvo stengiamasi suteikti daugiau valdžios nei kariams. Tačiau tiesa buvo ta, kad sukilėliai norėjo atsikratyti Hōdžō šeimos, o ne paremti imperatorių. Ašikaga Takaudži susidėjo su Šiaurės rūmais pilietiniame kare prieš Pietų rūmus ir imperatorių Go-Daigo. Karas tarp rūmų truko 1336-1392 m. Karo pradžioje Go-Daigo buvo išvytas iš Kioto ir imperatoriumi tapo Šiaurės rūmų atstovas, pats Ašikaga Takaudži pradėjo naują šiogūnų liniją.
Didžeridu
Konstrukcija
Termitų „išgręžti“ didžeridu būna netaisyklingos formos, jų apatinis galas būna storesnis. Todėl didžeridu rezonuoja dažniuose, kurie nėra harmoniškai išsidėstę. Tuo natūralieji didžeridu skiriasi nuo didžeridu iš cilindrinių plastikinių vamzdžių, kurių rezonansiniai dažniai išsidėstę santykiu 1:3:5 ir t. t.
Instrumento tembrą labai veikia pūtiko balso traktas. Pūtikas valdydamas savo balsą labai veikia instrumento garsą, kuris skirtingas įkvepiant ir iškvepiant. Iš šių tembro ypatumų didžeridu garsą nesunku atpažinti.
Grojimas
Didžeridu grojama nuolat virpinant lūpas, kad būtų išgaunamas gaudžiantis garsas. Naudojama speciali nenutrūkstamo pūtimo technika (circular breathing). Šiuolaikinis didžeridininkas Markas Atkinsas (Mark Atkins) koncerte nesustodamas pūtė didžeridu daugiau nei 50 min.
Kultūrinė reikšmė
Didžeridu kartais groja vienas sau savo malonumui, tačiau dažniausiai jais grojama šokant ir dainuojant, atliekant apeigas. Šiaurės Australijos aborigenams didžeridu yra neatskiriama apeigų dalis. Apeigose didžeridu groja ir dainuoja grojant didžeridu tik vyrai. O šokti grojant didžeridu gali tiek vyrai, tiek moterys. Draudimas moterims groti didžeridu nėra absoliutus. Moterų didžeridininkių yra, tik jos negroja apeigose. Etnomuzikologė Linda Barwick teigia, kad moteris didžeridu negali groti tik apeigose, o šiaip juo groti Alčeros papročiai nedraudžia.
Kai kuriose teritorijose egzistuoja šventi ar net slapti didžeridu variantai. Jie turi specialius pavadinimus, kai kuriais iš jų grojama kitaip nei paprastais didžeridu.
Didžeridu Lietuvoje
Didžeridu Lietuvoje groja folkloro ansambliai „Virvytė“, „Keisto folkloro grupė“, „Kaukoras“, „Kamanių šilelis".
Vilniaus šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia
'''Vilniaus šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Vilniuje, Užupyje, Užupio g. 17a. Pamaldos laikomos baltarusių kalba.
Istorija
1778 m. pagal architekto Martyno Knakfuso ankstyvojo klasicizmo projektą pastatyta vienuolių oratorija. Pastatas sugriautas 1794 m. sukilimo metu. Atstatytas kaip mūrinė bažnyčia, išlikusi iki šių dienų, 1823–1824 m. tėvo Augustino Stodolniko rūpesčiu. Naujoji bažnyčia pašventinta 1823 m. rugpjūčio 24 d. Jai suteiktas šv. Baltramiejaus bažnyčios titulas. Bažnyčia buvo kukli, netinkuota. 1834 m. perstatyta varpinė su stogeliu. Vėliau bažnyčia ištinkuota. 1831 m. sukilimo Baltramiejaus bažnyčia tapo Bernardinų bažnyčios filija.
1879 - 1881 m. Baltramiejaus bažnyčia remontuota Vilniaus puodžių ir keramikos cecho lėšomis. Bažnyčios fasade pristatytas istorizmo stiliaus bokštas. Šioje bažnyčioje saugotas Trakų vartų Marijos paveikslas. Čia taip pat saugotas ir puodžių ir keramikos cecho archyvas. Bažnyčioje pradžioje buvo trys, vėliau penki altoriai. Chorą laikė dvi kolonos. Vilnios pusėje bažnyčios apsidė sutvirtinta akmenų pylimu bei siena.1900 m. buvo pastatyti vartai. XX a. pirmoje pusėje Baltramiejaus bažnyčia buvo Sudervės Švč. Trejybės bažnyčios filija.
Žinomas baltarusių, lietuvių ir lenkų dailininkas Ferdinandas Ruščicas, kurį laiką gyvenęs Vilniuje, Užupyje, susituokė šioje bažnyčioje ir vėliau savo testamentu nurodė, kad jo širdis būtų palaidota šv. Baltramiejaus bažnyčioje. 1948 m. bažnyčia uždaryta. Tarybų Sąjungos okupacijos metu čia veikė skulptorių dirbtuvės. Studijomos buvo paversti ir choras su zakristija, pačios bažnyčios šonuose iškirstos durys. Bažnyčioje buvo įrengta katilinė. Iš bažnyčios inventoriaus buvo išsaugoti tik jos vargonai.
Žostautėliai
Žostautėliai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Pernaravos, 1 km į šiaurės vakarus nuo Žostautų, prie Lapkalnio miškų.
Kosu tvenkinys
Kosu tvenkinys, Kosu ežeras  – didžiausias tvenkinys Dramblio Kaulo Krante. Įrengtas šalies centrinėje dalyje, Bandamos upės slėnyje. Ilgis ~150 km. Sudarytas 1972–1978 m. pastačius užtvanką prie Kosu gyvenvietės. Skirtas energetikos ir irigacijos reikmėms. Dėl tvenkinio ~85 tūkst. baulių tautos žmonių turėjo palikti savo žemes.
1946 m. Nobelio premijos laureatai
1946 m. Nobelio premija skirta šiems asmenims:
Jasnopolskojė (Aukštkalniai)
Jasnopolskojė (,, nuo 1938 m. liepos 16 d. Hoheninster, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Černiachovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Kalužskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Įsruties apskrities kaimas. 1947–2008 m. Zagorskojės apylinkės kaimas.
Kovnatai (Palenkės vaivadija)
Kovnatai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Piontnicos valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į šiaurės rytus nuo Piontnicos, apie 13 km į šiaurės rytus nuo Lomžos ir apie 65 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Šalia kaimo teka Lojeveko upė. Per kaimą eina vaivadijos kelias Nr. 25px|DW668.
Vladimiras Dubikaitis
Vladimiras Dubikaitis (g. 1932 m. birželio 19 d. Leningrade) – Lietuvos neurofiziologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
Biografija
1955 m. baigė Leningrado hidrometeorologijos institutą. 1958–1962 m. dirbo Vyriausiojoje geofizikos observatorijoje Leningrade, 1962–1978 m. Leningrado neurochirurgijos institute. 1969 m. apgynė mokslų kandidato disertaciją „Žmogaus galvos smegenų biopotencialų elektroencefalogramos tyrimas su vidutinio greičio kitimo laukais“. 1978 m. biologijos mokslų daktaras. Nuo 1978 m. dirbo Kauno medicinos instituto (nuo 1998 m. KMU) Elektroencefalografijos laboratorijoje.
Sukonstravo originalų higrometrą, sukūrė elektroencefalogramos analizės metodą žmogaus galvos smegenų potencialo lauko dinamikai nustatyti. Tiria sergančiųjų epilepsija neurofiziologijos mechanizmus. Paskelbė daugiau, kaip 100 mokslinių darbų.
Mosson stadionas
Stade de la Mosson – futbolo stadionas Monpeljė, Prancūzijoje. Namų rungtynes žaidžia Montpellier HSC. Pastatytas 1972 m. Talpina 32 900 žiūrovų. 1997 m. buvo renovuotas XVI pasaulio futbolo čempionatui, kurio metu stadione vyko šešios tarptautinės varžybos. 2007 m. buvo naudojamas pasaulio regbio čempionato grupės etapo rungtynėms. Daugiausiai žiūrovų istorijoje susirinko į regbio varžybas tarp Australijos ir Fidžio regbio rinktinių; 2007 m. rugsėjo 23 d. rungtynių atėjo pažiūrėti 32 231 žiūrovas.
Sfragistika
right|100px|thumb|Vilniaus didysis antspaudas. Naudotas 1504-1655 m., diametras 55 mm. Sfragistika ( 'antspaudas') – pagalbinė istorijos disciplina, tirianti antspaudus ir spaudus. Mokslui įvardinti naudojama ir kita sąvoka – sigilografija ( 'antspaudas').
Saulėtekis (laikraštis)
Saulėtekis – dvisavaitis nekomercinis, katalikiškos krypties laikraštis Lietuvos moksleiviams, ėjęs nuo 1990 m. rugsėjo mėn. iki 1999 m. Panevėžyje.
Istorija
Rašė mokslo, meno, kultūros, istorijos temomis, spausdino tautosaką, fantastikos kūrinius, kryžiažodžius.
Redaktorė Julė Kilčiauskienė.
Muilas
thumb|Vaikiškas muilas „Tindi“ pagamintas Ringuvoje (Panevėžys). thumb|Skysto muilo dozatoriai parduotuvės lentynose Muilas – skysta arba kieta asmens higienos ir skalbimo priemonė.
Vartojamas buityje, tekstilės pramonėje, chemijos pramonėje. Muilo galima rasti ir metalo apdirbimo staklių tepimo ir aušinimo skystyje.
Kietas muilas būna įvairių formų, spalvų. Skystas – talpinamas įvairiose pakuotėse, talpose. Abeji būna papildomi ir aromatinėmis medžiagomis.
Bendroji formulė: (RCOO)nMe.
R – angliavandenilio radikalas, turintis 12-18 anglies atomų. Me – natris, kalis, šarminių žemių arba sunkusis metalas.
Istorija
Senovės Egipte muilo nebuvo, egiptiečiai vietoje jo kartu naudojo aliejų, žaliųjų citrinų sultis ir kvepalus. Manoma, kad muilą jau vartojo senovės šumerai, babiloniečiai, Senovės Romoje. Vėliau naudojo ir gamino germanai ir galai.
Pramoniniu būdu Europoje muilas pradėtas gaminti XV a. XVII a. pab. gamyba padidėjo atradus pigesnį sodos gaminimo būdą (atr. L. Le Blan, Prancūzija).
Lietuvoje
Lietuvoje pirmosios muilo dirbtuvės įsteigtos XIX a. pradžioje. 1900 m. ypač daug buvo gaminama skystojo muilo Vilniaus ir Kauno gubernijose (apie 4 000 t). XX a. trečiajame dešimtmetyje įsteigti muilo fabrikai Kaune, Klaipėdoje ir Panevėžyje. 1937 m. pagaminta apie 2 800 tonų. 1979 m. buvo pagaminta apie 22 000 tonų muilo.
Aštrioji Kirsna
Aštrioji Kirsna – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Lazdijų, 2 km į vakarus nuo kelio, prie Visgailės aukštupio. Aštriosios Kirsnos seniūnaitijos centras. Yra Aštriosios Kirsnos vidurinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-67055), išlikęs dvaro pastatų ansamblis ir parkas (žinomas nuo XVI a.).
Etimologija
Aštrioji Kirsna – vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo Kirsnos upelio vardo. Tačiau jis nepaprastas – Kirsnos upelis anksčiau vadinosi Aštra, tad dabartiniame kaimo pavadinime figūruoja abudu upėvardžiai.
Vaivorykštinė vėliava
thumb|200px|Italų taikos organizacijos PACE vėliava Vaivorykštinė vėliava – vėliava, sudaryta iš septynių vaivorykštės spalvų. Tokio tipo vėliavas daugiausia naudoja įvairios tarptautinės organizacijos, judėjimai, kovojantys už lygybę, taiką ir pan. Šių vėliavų skirtumai yra dizaine, spalvų tonuose bei išdėstyme. Tradicinė schema yra raudona-oranžinė-geltona-žalia-mėlyna-indigo-violetinė (kartais vietoj indigo būna žydra).
Vaivorykštinė vėliava turi senas tradicijas ir paprastai simbolizuoja lygybę, santarvę, taiką, bendradarbiavimą.
Naudojimas
Plačiausiai naudojamos vaivorykštinės vėliavos:
Galerija
平和の旗
Kanjonas
right|260px|thumb|[[Didysis kanjonas Arizonoje]]
Kanjonas – gilus upės išgraužtas tarpeklis žemės teritorijoje ir siauras slėnis tarp uolų, kuri yra paveikta erozijos. Ispaniškai žodis cañón reiškia tarpeklį. Daugiausia kanjonų yra JAV, negu Europoje ar Australijoje. Dažnai kanjonai susiformuoja klinčių rajonuose, įgriuvus klintiniam urvui.
Kanjonas nuo tarpeklio skiriasi tuo, kad šlaitai leidžiasi tiesiai į upės vagą ir nesudaro platesnio slėnio.
Mintuvai
thumb|right|260px|Mintuvai Mintuvai – rankinis prietaisas linams minti (atskirti linų ar kanapių pluoštą nuo spalių). Mintuvų dalys: viršutinė judama dalis – keltuvė (peilis) ir apatinė nejudama dalis – korpusas. Mintuvus sudaro 120–180 cm ilgio rąstelis, kurio galuose įtaisomos kojos, dažniausiai iš dvišakio medžio. Rąstelio viršutinėje dalyje išpjaunama 6-8 cm pločio ir 100–140 cm ilgio anga, į kurią įleidžiamas medinis peilis su rankena. Mintuvų peilis laisvai skersiniu kaišteliu pritvirtinamas angos gale, o rankena guli ant kito mintuvų galo.
Septintasis pėstininkų Žemaičių kunigaikščio Butegeidžio pulkas
Septintasis pėstininkų Žemaičių kunigaikščio Butegeidžio pulkas – Lietuvos kariuomenės karinis dalinys, veikęs 1919–1940 m., nuo 1923 m. dislokuotas Klaipėdoje bei Šilutėje, nuo 1934 m. Tauragėje.
Istorija
Pulko organizavimo pradžia laikoma 1919 m. sausio 9 d., kai prie Kauno miesto ir apskrities karo komendatūros buvo sudaryta kuopa, kurios pagrindu netrukus suformuotas Kauno batalionas. Jo vadu buvo paskirtas karininkas J. Petrauskas. 1919 m. spalio mėn. Kauno batalionas, vadovaujamas karininko Edvardo Adamkavičiaus, dalyvavo kovose su bermontininkais ties Baisogala, Raseiniais, Tauragės apylinkėse.
1920 m. sausio 9 d. batalionas pertvarkytas į pulką, jam suteiktas Žemaičių kunigaikščio Butegeidžio vardas. Pulkas perkeltas į Ukmergę ginti nuo lenkų Veprių-Kurklių barą. Liepos 15 d., lenkams traukiantis iš Rytų Lietuvos, pulko dalis, vadovaujama leitenanto J. Černiaus, įžengė į Vilnių, o rugpjūčio 26 d. Vilniuje buvo dislokuotas visas pulkas. Po to pulkas buvo perkeltas prie Gardino, tačiau po pralaimėtų mūšių su lenkais, patyręs didelių nuostolių, sugrįžo į Vilnių, iš kur netrukus, spaudžiamas lenkų kariuomenės buvo priverstas trauktis Ukmergės pusėn. Drauge su kitais Lietuvos kariuomenės daliniais dalyvavo Giedraičių mūšyje, ties Giedraičiais ir Širvintomis ne tik sustabdė lenkų kariuomenės veržimąsi, bet ir smarkiai ją sumušė. Pagal planą, kurį parengė Septintojo pėstininkų pulko bataliono vadas Teodoras Balnas, naktį iš lapkričio 18 į 19 d. su 200 rinktinių karių apėjo lenkų Gardino pulką ir ankstų rytą puolė jį iš flango bei užnugario. Lenkai buvo iš 3 pusių apsupti ir sumušti. Lietuviai paėmė 200 belaisvių, jiems atiteko 2 patrankos, 24 sunkieji kulkosvaidžiai, apie 200 vežimų, 50 arklių, 250 šautuvų, 9 minosvaidžiai, 24 lauko virtuvės.
Kovoms su lenkais pasibaigus, pulkas saugojo demarkacijos liniją Ukmergės ir Trakų apskrityse. 1923 m. pulko daliniai dalyvavo Klaipėdos krašto sukilime, nuo kovo 1 d. ir visas pulkas perkeltas į Klaipėdą bei Šilutę. Klaipėdoje pulkas įsikūrė buvusiose Vokietijos kareivinėse, prie Šilutės – Macikų dvare.
1928 m. pulkui įteikta III laipsnio Vyčio Kryžiaus ordino vėliava su įrašu „Meilė Lietuvos mūs žingsnius telydi“.
Pulko kariai buvo ginkluoti vokiškais šautuvais „Mauser 98“ ir kulkosvaidžiais „MG 08“.
1934 m. balandžio 30 d. pulko štabas ir antrasis batalionas iš Klaipėdos perkelti į Tauragę, o iš pirmojo bataliono buvo atkurtas Šeštasis pėstininkų Pilėnų Kunigaikščio Margio pulkas. Netrukus pulkas jau vėl turėjo du batalionus ir 1500 karių. Pulkas įėjo į Trečiosios pėstininkų divizijos sudėtį.
Kovnatų Kolonija
Kovnatų Kolonija  – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Piontnicos valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
OMX Tallinn
OMX Tallinn – visų akcijų indeksas, kurį sudaro visos Talino vertybinių popierių biržos (Estija) Oficialiajame ir Papildomajame sąraše kotiruojamos bendrovės, išskyrus tas bendroves, kuriose vienas akcininkas valdo 90 proc. ir daugiau išleistų akcijų. Indeksu siekiama atspindėti Talino VP rinkos einamąją padėtį ir jos pokyčius.
Roazhon Park
Roazhon Park alba Stade de la Route de Lorient yra futbolo stadionas Rene, Prancūzijoje. Namų rungtynes žaidžia Stade Rennais FC. Atidarytas 1912 m. rugsėjo 15 d. Renovuotas 1939, 1955–1957, 1987 ir 1999–2004 m. Talpina 29 778 žiūrovus. Daugiausiai žiūrovų istorijoje susirinko 2005 m. rugpjūčio 20 d. Tą dieną Ligue 1 rungtynių tarp Rennes ir Olympique de Marseille atėjo pažiūrėti 29 490 žiūrovų.
Cachiagijinas Elbegdoržas
Cachiagijinas Elbegdoržas (mong. Цахиагийн Элбэгдорж; g. 1963 m. gegužės 30 d.) – buvęs Mongolijos premjeras (2 kartus), nuo 2009 m. gegužės 24 d. iki 2017 m. liepos 10 d. Mongolijos prezidentas (2013 m. perrinktas antrai kadencijai).
Cachiagijinas Elbegdoržas buvo vienas iš Mongolijos demokratizacijos, 1991 m. žlugus tarybiniam režimui, lyderių. Tapęs prezidentu ėmėsi ženklių reformų – pradėjo kovą prieš korupciją, ginklų platinimą, alkoholizmą, panaikino mirties bausmę, skatino moterų teisių, ekologines iniciatyvas.
Žardininkai
Žardininkai (arba Žardė) – Klaipėdos miesto dalis, gyvenamasis (miegamasis) rajonas pietinėje Klaipėdos dalyje. Iš pietų ribojasi su Smiltelės gatve, iš vakarų – su Taikos, iš šiaurės – su Statybininkų prospektais, o iš rytų su parku tarp Smiltelės ir Reikjaviko gatvių. Pastatytas maždaug 1980 m. Vidinės rajono gatvės yra Žardininkų ir Reikjaviko. Rajono gatvėse ir kiemuose gausu žalumos.
Dauguma gyvenamųjų namų – 5 ir 9 aukštų stambiaplokščiai daugiabučiai. Stovi ir du nauji daugiabučiai.
Prie Taikos prospekto yra komercinė – pramoginė zona: prekybos centras, įvairios parduotuvės, gydymo įstaigos, vaistinės, ir kiti paslaugų taškai – barai, kavinės, boulingas. Ten pat ir 2-asis policijos komisariatas, paštas, bankas.
Švietimas ir ugdymas
Rajone yra keturi lopšeliai – darželiai: Pagrandukas, Papartėlis, Pumpurėlis, Žiburėlis.
Rekreacija
Iš pietrytinės ir rytinės pusės yra parkas tarp Reikjaviko ir Smiltelės gatvių. Tai dideli rekreaciniai plotai, pievos, seni miškeliai, nauji želdiniai, naujas magistralinis dviračių ir pėsčiųjų takas (Žaliakelis). Didelis traukos objektas – rajone esantis ežerėlis. Aplink jį ir šalia jo nutiesti pėsčiųjų takai, pastatyti suoliukai. Vandens telkinyje gyvena ir peri gulbės, didžiosios antys, laukiai, rudagalviai kirai bei kiti vandens paukščiai. Kartais pastebimas garnys ir balnotieji kirai. Šiltuoju metų laiku nemažai šikšnosparnių, girdėti lakštingalų. Žiemą, jei nėra gausu sniego, vandens telkinys tinkamas čiuožinėti su pačiūžomis.
UEFA Taurių laimėtojų taurė
UEFA Taurių laimėtojų taurė – 1960–1999 m. rengtos futbolo varžybos, kuriose dalyvaudavo Europos šalių taurių laimėtojai. Po 1999 metų klubai, kurie būtų dalyvavę šioje taurėje, patenka į UEFA taurę. Klubas, laimėjęs taurę daugiausiai – FC Barcelona (4 kartus). Aštuonis kartus taurę iškovojo Anglijos klubai, po 7 kartus – Ispanijos ir Italijos, 5 kartus – Vokietijos.
Priešingai nei kituose UEFA turnyruose, šios taurės nė vienas klubas nelaimėjo dukart iš eilės (t. y. neišsaugojo iškovoto titulo; finale trofėjaus savininkai pralaimėjo 8 kartus).
Jonas Mackevičius (1939)
Jonas Mackevičius (g. 1939 m. vasario 1 d. Vališkiuose, Balninkų valsčius) – Lietuvos ekonomistas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.
Biografija
1957 m. baigė Vilniaus kooperacijos technikumą, buhalteris. 1962 m. Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultete baigė buhalterinę apskaitą ir statistiką. 1977 m. ekonomikos mokslų daktaras.
Mokslinė veikla
Mokslinių darbų pagrindinės kryptys: auditas, įmonių veiklos analizė, tarptautinė apskaita. Atkūrus nepriklausomybę dalyvavo kuriant Lietuvos buhalterinės apskaitos, audito ir kontrolės sistemas, rengė įstatymus ir standartus. Pirmasis iš buvusios SSRS mokslininkų išrinktas Europos apskaitos asociacijos vykdomojo komiteto nariu (1992–1994 m.). Nuo 1998 m. Tarptautinės informatikos akademijos narys. Lietuvos buhalterių ir auditorių asociacijos, įkurtos 1990 m. narys, 1990–1992 m. jos prezidentas. 2003 m. Lietuvos buhalterinės apskaitos švietėjų ir tyrėjų asociacijos įkūrėjas, jos prezidentas.
Paskelbė daugiau kaip 500 mokslo ir mokslo populiarinamųjų straipsnių Lietuvos ir kitų šalių mokslo leidiniuose.
Carlos Castaneda
Karlosas Kastaneda (1925 m. gruodžio 25 d. – 1998 m. balandžio 27 d.) – iš Peru kilęs amerikiečių rašytojas, antropologas, išgarsėjęs savo ezoterinių kūrinių apie indėno don Chuano mokymus, serija.
Biografija
Karlosas Kastaneda (gimimo vardas Carlos César Salvador Arana Castañeda – Karlosas Sesaras Salvadoras Arana Kastanjeda) gimė Peru aukštikalnių mieste Kachamarkoje (paties teigimu – Brazilijoje). Jo motina buvo Susana Castañeda Navoa, tėvas Cesar Arana Burungaray. XX a. šeštajame dešimtmetyje persikėlė į JAV, o 1957 m. tapo natūralizuotu JAV piliečiu. 1960 m. Tichuanoje susituokė su Margaret Runyan, tačiau kartu gyveno trumpai. Studijavo antropologiją Los Andželo universitete, 1962 m. įgijo bakalauro laipsnį 1973 m. tapo filosofijos mokslų daktaru.
Studijuodamas pradėjo rašyti autobiografinių knygų seriją apie patirtį, įgytą pas indėnų jakių šamaną don Chuaną. Pagal šią medžiagą jis apgynė savo daktaro disertaciją. Kastanedos knygos susilaukė didelio populiarumo. XX a. paskutiniame dešimtmetyje Kastaneda vėl iškilo į viešumą aiškindamas apie toltekų išmintį Tensegriti. Savo idėjoms populiarinti įkūrė kompaniją Cleargreen Incorporated.
Karlosas Kastaneda mirė 1998 m. balandžio 27 d. Los Andžele nuo kepenų vėžio sukeltų komplikacijų. Kūnas kremuotas, o pelenai išbarstyti Meksikoje.
Kūryba
Karlosas Kastaneda išgarsėjo, parašęs 12 grožinės literatūros knygų apie savo pažintį su Meksikos jakių genties indėnų šamanu donu Chuanu Matusu. Knygose aprašoma tradicinė indėnų filosofija, šamanistinės praktikos. Pasakojama pirmuoju asmeniu. Knygų siužetas ir pasakojimo stilius su laiku kinta: pirmosiose knygose K. Kastaneda vaizduoja save kaip skeptiškai nusiteikusį antropologijos studentą, tiriantį menkai civilizuotus indėnus, tačiau vėlyvosiose knygose daugiau misticizmo, fantastinių išgyvenimų, donas Chuanas vaizduojamas kaip tikrasis dvasios mokytojas. Nors pats K. Kastaneda teigdavo, kad jo aprašomi įvykiai ir indėnų praktikos yra autentiški, antropologai pateikia nemažai kritikos, kuria remiantis galima teigti, kad daugelis dalykų yra tiesiog išgalvoti, todėl knygos, įskaitant ir pirmąsias, turėtų būti nagrinėjamos kaip grožinės literatūros kūriniai, o ne moksliniai tyrimai. Dauguma K. Kastanedos knygų yra išverstos į lietuvių kalbą.
Pasekėjai
Dėl gero stiliaus ir įdomaus siužeto K. Kastaneda greitai išpopuliarėjo ir susilaukė nemažai pasekėjų, išleidusių gana panašaus siužeto knygas. Tik dvi pasekėjas – Taišą Abeliar (Taisha Abelar) ir Florindą Doner (Florinda Donner-Grau) K. Kastaneda paskelbė dono Chuano mokinėmis, bet kitų pasekėjų (pvz., Viktoro Sančeso (Victor Sanchez)) nepripažino. Rašytojui populiarėjant, susidarė gana didelis, nors ir menkai organizuotas, K. Kastanedos pasekėjų ratas. Dalis jų domisi aprašytomis metodikomis tik teoriškai, kai kurie bando atkartoti jas ir praktiškai.
Subsidija
Subsidija – valstybės ar savivaldybės institucijų bei kitų trečiųjų asmenų parama, skirta plataus vartojimo prekių (paslaugų) kainoms išlaikyti ar sumažinti arba šių prekių gamybos (paslaugų teikimo) mastui išlaikyti.
Tiesioginės subsidijos naudojamos finansuoti fundamentalius mokslinius tyrimus ir tiriamiesiems – konstrukciniams darbams atlikti, įdiegti į gamybą naują techniką ir perkvalifikuoti kadrus. Iš vienos pusės subsidijos gali skatinti perspektyvias ūkio šakas, iš kitos – palaikyti nerentabilias, bet strategiškai svarbias įmones. Subsidijos skiriamos kurti naujoms darbo vietoms, labiausiai atsilikusiuose žemdirbystėje rajonuose, iš kompensacinių išmokų.
Netiesioginės subsidijos vykdomos mokestinės ir piniginės - kreditinės politikos pagalba. Valstybė priima lengvatinius mokestinius tarifus, garantuojant ir draudžiant kreditus, suteikia lengvatinius kreditus.