cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šilutės pirmoji gimnazija
Istorija
left|thumb|280px|Šilutės pirmoji gimnazija right|thumb|150px|Skulptūra prie gimnazijos Seniausia mokykla Šilutėje – 1588 m. įkurta Verdainės parapijinė bažnytinė mokykla. Šilokarčemos kaimas tada priklausė Verdainės parapijai. Frydrichas Vilhelmas III XIX a. pradžioje pareiškė, kad dvikalbystė sunkina valdymą, todėl lietuvius būtina vokietinti. 1844 m. Šilutėje veikė privati mergaičių mokykla, 1864 m. berniukų aukštesnioji mokykla. Vokiškoje mokykloje mokinys lietuvis būdavo pratinamas kalbėti vokiškai. Jam skiepijama neapykanta viskam, kas lietuviška – kalbai, istorijai, kultūrai, tradicijoms, su kiekviena karta vis mažiau lietuvių kalbėjo gimtąja kalba ir save laikė lietuvninkais. Situacija pasikeitė po I pasaulinio karo, kai 1923 m. Klaipėdos kraštas prijungiamas prie Lietuvos. left|thumb|180px|Šilutės pirmosios gimnazijos naujasis pastatas Šilutėje pirmoji Herderio vardo gimnazija įkurta 1918 m. balandžio 16 d., kurioje mokyta vokiškai. Lietuviškos mokyklos atkūrimas pradėtas 1928 m., kai keletas lietuvių nutarė privačiai mokyti savo vaikus. Iš pradžių 4 pirmieji mokiniai rinkdavosi A. ir J. Jonušaičių bute. 1928 m. šią mokyklą savo globon paėmė Klaipėdos krašto mokyklų draugija. Ši data laikoma lietuviškos mokyklos pradžia Šilutėje. Patalpos nuomojamos Herderio gimnazijoje, name dab. M. Jankaus gatvėje, vėliau Redveikio namuose dab. Atgimimo alėjoje, o 1938 m. įsikūrė naujuose gimnazijai pastatytuose rūmuose, dab. Šilutės Vydūno gimnazija. 1939 m. kovo 22 d. Vokietijai pareikalavus Klaipėdos krašto, gimnazija persikelia į Žemaičių Naumiestį.
Baigiantis karui, 1944 m. Herderio gimnazijos pastate darbą pradėjo lietuvių valstybinė Šilutės pirmoji gimnazija, vėliau pavadinta Šilutės 1-ąja vidurine mokykla. Formuodama auklėjimo sistemą, mokykla ypač rūpinosi gimtosios kalbos, dailės mokymu, kartu buvo puoselėjamos liaudies tradicijos (dainų ir šokių mokymas). Mokykla turi ir kitų tradicijų. 1978–1992 m. vadovaujant direktorei R. Dobranskienei, remiant bendruomenei, įtvirtintas mokyklos savivaldos modelis. 1996 m. mokyklai suteiktas gimnazijos statusas, 1997 m. išleidžiama pirmoji gimnazistų laida.
Nippon Television
Japonijos televizijos tinklas, sutrump. NTV – televizijos tinklas, įsikūręs Minate, Tokijuje, Japonijoje. Priklauso leidyklai „Yomiuri Shimbun“.
thumb|left|150px|„Nippon Television“ centrinė būstinė Minate, Tokijuje
Dovainiškis
Dovainiškiais vadinami kaimai:
Anglijos futbolo varžybos 2006–2007 m.
Anglijos futbolo varžybos 2006–2007 m.
Bobai
Bobai (bobo) – Vakarų Afrikos tauta, gyvenanti daugiausia vakarų Burkina Fase (0,6 mln.), taip pat pasienio teritorijose Malyje (0,22 mln.) ir Dramblio Kaulo Krante (0,1 mln.). Bendra populiacija – ~920 tūkst. žmonių. Vartoja bobų kalbą, priklausančią Nigerio-Kongo kalbų šeimai. thumb|left|Bobai Burkina Faso žemėlapyje Bobai verčiasi žemdirbyste (augina sorgus, soras, jamsą, kukurūzus), žvejyba, medžiokle, rankiojimu, galvijų auginimu. XX a. dar buvo išlikęs leviratas. Išpažįsta tradicinius tikėjimus (tikima nenusakomu, nepavaizduojamu dievu Wuro), dalis – katalikai ir musulmonai. Turi išvystytas meno tradicijas, ypač kaukių gamybą (populiarūs buivolų, antilopių ir paukščių galvų motyvai).
Liuksemburgo futbolo varžybos 1953–1954 m.
Liuksemburgo futbolo varžybos 1953–1954 m.
Dominiškis
Dominiškis – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Anglininkų.
Istorija
Geidžiūnų apylinkės Dominiškių kaimas 1984 m. lapkričio 28 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku. 2018 m. kaimas atkurtas.
Rangpuras
Rangpuras – miestas šiaurės vakarų Bangladeše, prie Ghaghat upės. 285,6 tūkst. gyventojų (2007). Išvystyta tekstilės pramonė (ypač medvilninių kilimų audimas), tabako, medvilnės, cukraus pramonė. Yra 8 vyriausybinės kolegijos (Radžšahio universiteto filialai), technologijos, žemės ūkio, pedagogikos institutai. Dvi bibliotekos, du parkai. Apylinkėse vyrauja aliuvinės lygumos, auginami tabakas, ryžiai, džiutas. Gera geležinkelio infrastruktūra.
Istorija
Manoma, kad Rangpuras yra įsikūręs vietoje, kurioje gyveno radža Bhagadata, minimas Mahabharatoje (400 m. pr. m. e. – 200 m.) kaip vienas iš kariavusių valdovų.
Lingėnai
Lingėnai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Janapolės, prie kelio, šiaurėje siekia Drujos upelį, šiaurės rytuose – Gūšros ežerą. Prie Lingėnų prisiglaudęs Barzdžių kaimas.
Rangpuras
Pavadinimo kilmė
Rangpūr vietine kalba reiškia „Palaimos buveinė“.
1985 m. Europos krepšinio čempionatas
XXIV Europos krepšinio čempionatas vyko 1985 m. tuometinėje Vakarų Vokietijoje (Karlsrūhėje, Lėverkuzene ir Štutgarte). Čempionatą laimėjo Sovietų Sąjungos krepšinio rinktinė, finale rezultatu 120:89 nugalėjusi Čekoslovakijos rinktinę. Nugalėtojų komandoje žaidė keturi lietuviai Valdemaras Chomičius, Sergejus Jovaiša, Rimas Kurtinaitis ir Arvydas Sabonis, kuris tapo ir naudingiausiu (MVP) viso čempionato žaidėju. Šiame čempionate TSRS rinktinė paskutinį (14-ąjį) kartą tapo Europos vyrų krepšinio čempionais.
Pirmas raundas
Pirmajame turnyro etape komandos buvo suskirstytos į dvi grupes – vienoje jų buvo šešios rinktinės. Kiekviena rinktinė sužaidė po vienerias rungtynes su visomis savo grupės komandomis. Už pergalę grupėje buvo skiriami 2 taškai, už pralaimėjimą – 1 taškas.
Po keturias geriausias kiekvienos grupės komandas pateko į tolimesnį – atkrintamųjų varžybų etapą. Kitos rinktinės buvo priverstos toliau žaisti dėl 9-12 vietų.
Obeliškiai
Obeliškiai – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Židikų. Išlikusi dvarvietė, liepų alėja, telkšo Obeliškių tvenkinys, yra užtvanka.
Istorija
thumb|left|230px|Užrašas ant [[Obeliškių dvaras|Obeliškių dvaro užtvankos sienos]] thumb|left|230px|Obeliškių dvaro tvenkinys
Kaimas įkurtas išdalijus Sugaudžių dvaro žemę.
Lupe Fiasco
Wasalu Muhammad Jaco (geriau žinomas sceniniu vardu Lupe Fiasco, g. 1982 m. vasario 16 d. Čikagoje) – amerikiečių Hip-Hop atlikėjas. 2023 m. duomenimis, atlikėjas yra išleidęs aštuonis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Drill Music in Zion“, išleistas 2022 m. birželį.
Biografija
Lupe Fiasco gimė 1982 m. Augo vakarinėje Čikagos dalyje. Wasalu Jaco yra penktas vaikas šeimoje, kurią sudaro devyni vaikai. Jis pradėjo repuoti būdamas aštuntoje klasėje. Augant, Jaco buvo duotas slapyvasrdis „Lu“, vėliau gimė ir idėja pasivadinti Lupe Fiasco, prie vardo prisidėjo ir Jaco motina ir draugai.
Muzikinė karjera
Būdamas 19 metų, buvo grupėje „Da Pak“. Prieš išsiskirdami jie pasirašė sutartį su Epic Records ir išleido vieną singlą. Vėliau, Fiasco pasirašė solo sutartį su Arista Records, bet buvo paleistas, po kompanijos vadovo L. A. Reid atleidimo. Tačiau per tą laiką jis spėjo įrašyti daug dainų, kurios jam padėjo išleisti dainų rinkinius. Taip Lupe Fiasco sudarė savo fanų ratą internete.
Food & Liquor
Po šiokio tokio pripažinimo Lupe nusprendė pristatyti savo solini darbą. Food & Liquor – pirmasis solinis Lupe Fiasco albumas, kuris buvo išleistas 2006 m. rugsėjo 17 d. Albume buvo kviestinės žvaigždės kaip Pharrell Williams, Sarah Green, Jill Scott, Jay-Z, Matthew Santos ir kiti mažiau populiarūs atlikėjai.
Leidimo problemos
Lupe Fiasco patirties stoka lėmė tai, kad albumas pasiekė internetą net pusmečiu anksčiau nei turėtų. Pirmą kart – 2006 metų kovą, o vėliau gegužę. Pats atlikėjas nebuvo labai piktas, sakydamas, kad iš klaidų mokomasi. Originali albumo versija internetą pasiekė rugsėjo 10 d.
Apdovanojimai
2008 vasario 10 d. daina "Daydreamin'" (su Jill Scott) laimėjo Grammy apdovanojimą už geriausią dainą Urban/Alternative kategorijoje.
The Cool
Po poros metų pertraukos Fiasco grįžo su antruoju albumu The Cool, kuris buvo išleistas 2007 m. gruodžio 18 d. Albume buvo kviestinės žvaigždės kaip Snoop Dogg, Matthew Santos, Sarah Green, GemStones ir kiti mažiau populiarūs atlikėjai. Jau pirmąją savaitę albumas buvo liaupsinamas kritikų, vertinamas aukštais balais.
Albumas per pirmą savaitę buvo parduotas 144,000 kopijų tiražu, Billboarde debiutavo 15 pozicijoje.
Biologinis nuotekų valymas
Biologinis valymas – svarbi nuotekų valymo proceso dalis. Jo metu mikroorganizmai suskaido ir maistui suvartoja nuotekose esančius organinius teršalus, taip išvalydami vandenį. Biologinio valymo metodai yra pagrįsti bakterijų gebėjimu maitintis įvairiomis organinėmis ir mineralinėmis medžiagomis, esančiomis nuotekose. Bakterijų fiziologinės galimybės maitinimo medžiagų ir aplinkos sąlygų atžvilgiu labai įvairiapusiškos, ir tai leidžia iš nuotekų pašalinti beveik visus organinius junginius.
Įranga
Pirminiai nusodintuvai, smėliagaudės, grotos, septikai. Šie įrenginiai dažniausiai skirti sulaikyti biologiškai neskaidomas arba sunkiai skaidomas medžiagas. Kai kada nuotekų užterštumas būna per didelis biologiniam valymui, todėl įrengiami sudėtingi regentiniai ūkiai, flotatoriai ar panašiai.
Kitas neatskiriamas nuo biologinio valymo įrenginys - veikliojo dumblo atskirtuvas, o tiksliau antrinis nusodintuvas.
Povilas Gylys (1947)
Povilas Gylys (g. 1947 m. vasario 1 d. Vilniuje) – choro dirigentas ir pedagogas.
Biografija
Mokėsi Vilniaus 1-ojoje vaikų muzikos mokykloje ir dainavo Mokytojų namų berniukų chore „Ąžuoliukas". 1962–1964 m. choro dirigavimo mokėsi J. Tallat-Kelpšos muzikos technikume (dėst. L. Abarius ir E. Sapranavičius). 1964–1970 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (prof. A. Budriūno ir vyr. dėst. H. Perelšteino klasės). Konservatoriją baigęs su pagyrimu, 1971–1973 m. choro dirigavimo žinias gilino Leningrado valstybinės N. Rimskio-Korsakovo konservatorijos aspirantūroje (prof. A. Michailovo klasė). 1977–1978 m. stažavo Vienos aukštojoje muzikos ir scenos meno mokykloje pas prof. G. Teuringą ir prof. K. Osterreicherį.
1965–1971 m. Respublikinių mokytojų namų berniukų choro „Ąžuoliukas“ chormeisteris ir dirigentas, 1969–1971 m. Vilniaus vyrų choro „Varpas" chormeisteris, 1973–1975 m. meno vadovas ir dirigentas. Choro repertuarą papildė užsienio klasikų ir lietuvių kompozitorių kūriniais, koncertų surengė Vilniuje, Kaune, Minske, Gardine, dalyvavo Kauno miesto XXV dainų šventėje, 1974 m. koncertavo Vengrijoje (Debreceno F. Liszto konservatorijoje ir kitur).
1976–1981 m. Vilniaus valstybinio universiteto akademinio mišriojo choro meno vadovas ir zikos festivalyje Šiauliuose, koncertų surengė Kaune, Rygoje, Taline, Leningrade, Tbilisyje, gastroliavo Lenkijoje, Bulgarijoje ir Čekoslovakijoje. 1980 m. dirigentas subūrė Vilniaus miesto jaunimo kamerinį mišrųjį chorą ir surengė keletą koncertų Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje, 1979 m. IV Stasio Šimkaus chorų konkurse laimėjo trečiąją vietą.
1981–1989 m. Lietuvos radijo ir televizijos valstybinio komiteto mišriojo choro meno vadovas ir vyr. dirigentas. Į kolektyvą įtraukė nemaža jaunų ir muzikalių dainininkų, parengė daug sudėtingų kūrinių. Tai J. Haydno oratorija „Pasaulio sutvėrimas“, L. van Beethoveno Devintoji simfonija ir Fantazija, W. A. Mozarto „Requiem“, G. Mahlerio Trečioji simfonija d – moll, G. Verdi „Requiem“, D. Šostakovičiaus Tryliktoji simfonija, D. Mijo (Milhaud) „Karo kantata“, J. Brahmso „Vokiškas requiem“, J. Juzeliūno simfonija – oratorija „Cantus magnificat“, V. Juozapaičio oratorija „Tu, ąžuole, tu, vėtralauži" ir kt. Brandžiais kūriniais papildė Lietuvos radijo fonotekos fondus (įrašė 30 kantatinio – oratorinio žanro ir 450 kūrinių a cappella), įdainavo 6 plokšteles, dalyvavo dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose, gastroliavo Rusijoje, Ukrainoje, Gruzijoje, Armėnijoje, Azerbaidžane ir kitur.
1988–1993 m. Lietuvos muzikų draugijos kamerinio mišriojo choro vadovas. ] kolektyvą susibūrė sostinės chorvedžiai, muzikos mokytojai ir studentai (25 dalyviai). Pirmieji choro koncertai vyko 1989 m. J. Naujalio gimimo 120-osioms metinėms pažymėti – atliktos mišios „Švenčiausių Kristaus Žaizdų garbei“ ir motetai. 1989 m. Vilniaus sporto rūmuose choras dainavo koncerte „Amžino įšalo žemėje", dalyvavo tarptautiniame kamerinių chorų festivalyje Rygoje ir Jaunimo kamerinės muzikos dienose Druskininkuose. 1990 m. dalyvavo tarptautiniame religinės muzikos festivalyje Šiauliuose, koncertavo Vokietijoje ir Lenkijoje. Koncertų surengė Vilniaus, Kauno, Šiaulių ir periferijos bažnyčiose. Koncertų programose buvo senųjų italų, Vakarų Europos klasikų ir lietuvių kompozitorių kūrinių. 1992 m. tarptautiniame chorų konkurse Spittalyje (Austrija) laimėjo trečiąją vietą.
P. Gylys žinomas ir kaip pedagogas. 1970–1971 m. buvo Vilniaus J. Tallat-Kelpšos aukštesniosios muzikos mokyklos choro dirigavimo dėstytojas ir choro studijos vadovas.
Nuo 1997 m. choro dirigavimą dėsto ir Vilniaus M. K. Čiurlionio menų gimnazijoje.
P. Gylys – respublikinių dainų švenčių konsultantas, chorų konkursų žiuri pirmininkas arba narys, valstybinių egzaminų komisijų pirmininkas ir narys, dainų švenčių repertuarinių komisijų narys, 1983 m. respublikinio moterų ir vyrų sąskrydžio Šiauliuose ir 1985 m. respublikinės dainų šventės Vilniuje dirigentas, 1977 ir 1981 m. respublikinių studentų dainų švenčių Klaipėdoje ir Marijampolėje dirigentas. Baltijos studentų dainų švenčių „Gaudeamus-VII“ Vilniuje (1978), „ Gaudeamus-VIII“ Rygoje (1981), „Gaudeamus-XI“ Rygoje (1991) ir „Gaudeamus-XII" Tartu (1995) dirigentas. 1997 m. Baltijos ir Šiaurės šalių dainų šventės Gotlande (Švedija) dirigentas ir Lietuvos chorų delegacijos meno vadovas ir vyr. dirigentas.
Keturratis
thumb|right|KTM Quad 990 ATV keturratis Keturratis – atviro tipo sausumos transporto priemonė, turinti keturis (kartais tris) ratus. Keturračiai turi didelį pravažumą, tad dažnai naudojami žemės ūkio darbuose. Keturračiai daugelyje šalių yra legali gatvių transporto priemonė, tačiau Šiaurės Amerikos šalyse bei Australijoje su keturračiais draudžiama važiuoti gatvėmis.
Keturračio vairuotojo sėdėsena panaši į motociklininko, tačiau keturi ratai suteikia didesnį stabilumą.
Istorija
Pirmieji triračiai atsirado 1970 m., kai juos pradėjo gaminti „Honda“ kompanija. Šie triračiai buvo plačiai naudojami septintoje Džeimso Bondo serijos dalyje „Deimantai amžiams“.
Pirmuosius keturračius pradėjo gaminti „Suzuki“ kompanija 1982 m. Pirmuoju modeliu tapo QuadRunner LT125 keturratis.
Sporto rungtyse yra naudojami sportiniai keturračiai. Jie yra patobulinti – turi mažesnį svorį, galingesnį variklį, stabilesnę pakabą ir pažemintą svorio centrą. Dakaro ralyje keturračiams yra organizuojama atskira lenktynių klasė.
Oskolas
Oskolas  – upė Rusijoje (Kursko ir Belgorodo sritys) ir Ukrainoje (Charkovo sritis); Šiaurinio Doneco kairysis, pats didžiausias intakas. Prasideda Vidurio Rusijos aukštumoje. Teka daugiausia į pietus. Vagos plotis 10–40 m, vietomis išplatėja iki 300 m. Upės gylis svyruoja nuo 0,4 m slenksčiuose iki 10 m sietuvose. Upės tėkmė gan lėta, 0,2 m/s, tačiau slenkstėtose vietose pagreitėja iki 1,2 m/s. Oskolas įteka į Šiaurinį Donecą 580 km nuo jo žiočių.
Didesni intakai: Urazova (kairysis), Aukštutinė Dvurečnaja, Žemutinė Dvurečnaja, Osinovka, Senicha, Bachtynas (dešinieji).
Upė užšąla lapkričio gale ar gruodžio pradžioje, o atitirpsta kovą ar balandžio pradžioje. Patvenkta Senojo Oskolo, Krasnooskolo tvenkiniais. Prie Oskolo įsikūrę miestai: Senasis Oskolas, Naujasis Oskolas (Rusija), Kupjanskas (Ukraina).
Ispanijos futbolo varžybos 1929–1930 m.
Ispanijos futbolo varžybos 1929–1930 m.
Dašanamiai
thumb|250px|Šringerio Vidjašankaros vienuolynas, priklausantis dašanamiams
Dašanamiai ( „dešimtvardžiai“) – hinduistų vienuoliai (sanjasinai), tęsiantys ortodoksinės advaitos vedantos mokyklos tradiciją. Dažniausiai būna šaivai, brahmanai. Vienuoliją IX a. įkūrė žymus hindų teologas Šankara.
Dašanamiai skirstomi į 4 grupes, pagal vienuolijų centrus. Jų vadovai turi šankaračarjos titulą. Įšventinimo metu vienuoliams prie vardo suteikiami titulai pagal vienuolijos pavadinimą (jų yra 10): Bharati, Puri, Sarasvati, Aranja, Vana, Giri, Parvata, Sagara, Tyrtha, Ašrama.
Nitas
Nitas – miestas pietų Velse, 11 km į šiaurės rytus nuo Svonsio, prie Nito upės. Geležinkelio stotis. Yra vienuolynas, pilies griuvėsiai.
Istorija
Įkurtas romėnų kaip Nidum tvirtovė.
Piktasis ferokaktusas
Piktasis ferokaktusas (Ferocactus echidne) – kaktusinių (Cactaceae) šeimos augalas. Stiebas cilindriškas, 50-60 cm skersmens, su maždaug 15 siaurų briaunų. Dygliai ploni, balsvi. Žiedas geltonas, apie 40 cm skersmens.
Auga Meksikoje, Tamaulipo valstijoje. Dažnai auginamas kaktusininkų kolekcijose ir oranžerijose.
Padvarninkų ežerėlis
Padvarninkų ežerėlis arba Padvazninkų ežerėlis – ežeras Lietuvoje, Anykščių rajone, 6,5 km į pietus nuo Viešintų miestelio. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,37 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 98,8 m. Krantai žemi, šiaurėje ir pietuose pelkėti, apaugę medžiais ir krūmynais. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Pietuose išteka upelis link Griežos upės (Šventosios intakas). Rytinėje pakrantėje įsikūręs Padvarninkų kaimas, eina kelias.
Jonas Kubilius
Jonas Kubilius:
Dhvani
Dhvani ( „aidas, skambesys“) – Indijos poetikos terminas, nusakantis paslėptą užuominą. IX a. dhvani teoriją išplėtojo Anandavardhana (veikale Dhvanyāloka („Estetinės sugestijos nušvietimas“)), kuris teigė, kad užuomina turi sukelti estetinį išgyvenimą skaitytojui (ar dramos žiūrovui). Greta šabdos (garso) ir arthos (reikšmės) įtvirtinama trečioji ir svarbiausia kalbos funkcija – dhvani („sugestija“), kurį geba tobulai perteikti poezijos turinį – rasą (estetinė emocija). Dhvani gali būti daiktas, kalbos figūra ir rasa.
Sesto San Džovanis
Sesto San Džovanis – miestas Italijoje, Lombardijoje, Milano provincijoje. Miesto pavadinimą vietiniai trumpina iki Siesto. Jis turi miesto titulą nuo 1954 m., nors faktiškai yra Milano priemiestis.
Istorija
Iki XIX a. Sesto San Džovanis buvo nesvarbus pastatų kratinys, pradėjęs augti XX a. padžioje, kai atsikraustė Falck, Campari, Magneti Marelli ir Breda kompanijos. Gyventojų skaičius išaugo nuo 5 tūkst. 1880 m. iki 14 tūkst. 1911 m. Po Antro pasaulinio karo čia vyko italai iš kitų regionų ir gyventojų skaičius išaugo iki 95 tūkst. 1981 m. Miestas buvo vadinamas „Italijos Staliningradu“ dėl stiprios Italijos komunistų partijos įtakos ir pasipriešinimo fašistams per Antrąjį pasaulinį karą.
XX a. dešimtame dešimtmetyje daug stambių kompanijų užsidarė dėl krizės. Miestui iš dalies pavyko pereiti iš plieno pramonės į paslaugų sektorių. Į Siesto atėjo tokios naujos kompanijos kaip ABB Group, WIND Telecommunications, Impregilo ir Oracle Corporation.
Mohamedas bin Salmanas Al Saudas
Mohamedas bin Salmanas Al Saudas (, g. 1985 m. rugpjūčio 31 d.) – Saudo Arabijos kronprincas.
Biografija
Princas Mohamedas gimė 1985 metais. Jo tėvas – princas Salmanas ibn Abdulazizas Al Saudas (2015 m. tapęs Saudo Arabijos karaliumi), motina – princesė Fahda bint Falah, kilusi iš Al-Ajmi genties, kurios vadas buvo jos senelis.
Politinė Mohamedo bin Salmano karjera prasidėjo 2007 m., kai jis 2 metus buvo Ministrų tarybos patarėjas. 2009 m. jis tapo tėvo, kuris tuo metu buvo Rijado valdytoju, patarėju. Iki 2013 m. kovo dalyvavo vyriausybės ekspertų komisijų darbe kaip nenuolatinis patarėjas. Tėvui Salmanui tapus karaliumi, 2015 m. sausio 23 d. Mohamedas paskirtas gynybos ministru. Po dviejų mėnesių jis vadovavo Saudo Arabijos karinei invazijai į Jemeną prieš hučių sukilėlius. Tais pačiais metais patvirtintas pavaduojančiu kronprincu (sosto įpėdiniu). Jis taip pat tapo šalies Ekonominių reikalų ir vystymo tarybos prezidentu.
2016 m. balandį Mohamedas bin Salmanas pristatė Saudo Arabijos vystymosi programą „Vision 2030“, kurioje žadėta labiau diversifikuoti ir privatizuoti šalies ekonomiką, padaryti ją mažiau priklausomą nuo naftos eksporto. Kitas Mohamedo projektas „NEOM“ numatė verslo ir pramonės zonos, vertos 500 mlrd. JAV dolerių, sukūrimą Saudo Arabijos šiaurės vakaruose tarp Jordanijos ir Egipto. Mohamedas įgyvendino kai kurias socialines reformas, tarp kurių – nuo 2018 m. leidimas moterims vairuoti ir leidimas rodyti filmus viešuosiuose kino teatruose. Žiniasklaidoje Mohamedas tapo dažnai minimas vien inicialais M.B.S. arba MBS. Jo įtaka šalyje augo ir 2017 m. birželį karalius Salmanas patvirtino jį kronprincu vietoj pusbrolio Mohamedo bin Najefo. Tikima jį reikšmingai prisidėjus prie tuo pat metu kartu su Egiptu, JAE ir Bahreinu paskelbtos Kataro blokados. 2017 m. rugsėjį, M.B.S. nurodymu, suimti daugiau nei 20 jį kritikavusių visuomenės veikėjų, kaltinant juos tarnavimu užsienio jėgoms kaip Musulmonų brolija ir Kataras. Po kelių mėnesių, jis suėmė 11 princų, 4 ministrus ir dešimtis kitų buvusių valdininkų, esą kovos su korupcija vardan.
Viešąja nuomone, Mohamedas tapo faktiniu Saudo Arabijos valdytoju. 2017 m. lapkritį, Libano ministras pirmininkas Saadas Hariris buvo sulaikytas Saudo Arabijoje ir per vietos TV perskaitė savo atsistatydinimo pareiškimą, manoma, priverstas M.B.S., kuris buvo nepatenkintas jo bendradarbiavimu su Irano remiama „Hezbollah“ organizacija. Saudo Arabija ir Mohamedas sulaukė tarptautinės kritikos dėl karo veiksmų Jemene, kurie privedė šią šalį prie humanitarinės katastrofos. 2018 m. rugpjūtį Saudo Arabija sustabdė naujus prekybinius ryšius su Kanada ir pareikalavo ambasadoriaus išvykti po to, kai Kanada paragino paleisti sulaikytus visuomenės ir moterų teisių aktyvistus. 2018 m. spalio 2 d. Stambule dingo emigravęs į JAV žurnalistas Džamalas Chašogis. Turkijai paskelbus, kad turi įrodymų, kad jis buvo nužudytas iš Saudo Arabijos atvykusių žudikų, kilo tarptautinis skandalas. Saudo Arabija po 18 dienų pripažino Dž. Chašogio mirtį jos konsulate Stambule, daugeliui žiniasklaidos šaltinių keliant versijas, kad Mohamedas galėjo būti jį kritikavusio žurnalisto mirties užsakovas.
Erika Grigoravičienė
Erika Grigoravičienė (1965 liepos 23 d. Vilniuje) – dailės istorikė, kritikė, parodų kuratorė, Lietuvos kultūros tyrimų instituto vyresnioji mokslo darbuotoja.
Biografija
1983–1989 studijavo dailės istoriją Dailės institute (dabar – Vilniaus dailės akademija). 1995–1996 stažavosi Vienos universitete. 2001 kovo 15 d. VDA apgynė menotyros daktaro disertaciją „Antropologinės XX a. 7–10 dešimtmečio Lietuvos dailės dimensijos“. 1989–1994 dirbo Šiuolaikinio meno centre (iki 1992 – Dailės parodų direkcija), 1992–1995 redagavo kultūros savaitraščio „7 meno dienos“ dailės skiltį. 2002 buvo Lietuvos nacionalinės ekspozicijos Frankfurto knygų mugėje kuratorė-koordinatorė, VšĮ „Dalyvavimo Frankfurto knygų mugėje organizacinis komitetas” leidybos projektų vadovė. 2002–2007 dėstė Vilniaus dailės akademijoje, nuo 2013 skaito dailės istorijos ir vizualumo studijų kursus Vilniaus universitete. Nuo 2004 dirba Lietuvos kultūros tyrimų institute (iki 2010 – Filosofijos, kultūros ir meno institutas). Nuo 1995 Tarptautinės dailės kritikų asociacijos (AICA) narė, nuo 2016 Lietuvos dailininkų sąjungos narė.
Bibliografija
Monografijos
Intermedialumas ir bioįvairovė XX a. 9–10-ojo dešimtmečio Lietuvos dailėje, arba Dviejų kengūrų pasakojimas, Acta Academiae Artium Vilnensis, t. 99, Vilnius: VDA leidykla, 2020, p. 206–241.
Dailės albumai
Lingėniškės
Lingėniškės – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Jiezno, prie kelio.
Erika Grigoravičienė
Bibliografija
Kęstutis Grigaliūnas: dramblys gabaliukais, teksto aut. E.Grigoravičienė, sud. E.Grigoravičienė, K. Grigaliūnas, Vilnius: Lietuvos dailininkų sąjungos galerija, 2022.
Lietuvos dailininkų piešiniai nuo 1957 metų iš MO muziejaus kolekcijos, teksto aut. ir sud. E. Grigoravičienė, Vilnius: MO muziejus, 2020. ISBN 9786098136234
Svarbiausi parodų projektai
Hiroyuki Kodera
Hiroyuki Kodera (, g. 1940 m. spalio 3 d. – 2010 m. gruodžio 21 d.) – Japonijos politikas, buvęs Gunmos prefektūros gubernatorius.
Liuksemburgo futbolo varžybos 1954–1955 m.
Liuksemburgo futbolo varžybos 1954–1955 m.
Nuobariškės
Nuobariškės – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, į rytus nuo Strėvininkų. Stūkso Nuobariškių kalnas (229 m). Šalia yra Nabaraučiznos ežeras.
Pharrell Williams
Pharrell yra sukūręs begalę hitų. Tarp jų Brtiney Spears hitas „I’m A Slave 4 U“, reperio Nelly singlas „Hot in Herre“, ar Justin Timberlake daina „Like I Love You“. Pharrell kartu su grupe The Neptunes buvo nominuoti net vienuolika sykių Grammy apdovanojimuose ir tris iš jų laimėjo.
Žaliųjų ir valstiečių sąjunga
Istorija
Sąjungą įkūrė Latvijos valstiečių sąjunga ir Latvijos žaliųjų partija 2002 m. prieš 8-tos Saeimos rinkimus.
Žvaigždžių duetai
Žvaigždžių duetai – televizinis dainavimo konkursas.
Taisyklės
Dueto porą turi sudaryti: vienas – muzikos profesionalas, kitas – kokios nors kitos srities atstovas. Viso laidoje dalyvauja 10 porų, kurių ima mažėti, artėjant finalui. 2 laidos prieš didįjį finalą – mažieji pusfinaliai, kuriuose kaunasi po 4 poras, ir iš jų po 2 išeina į finalą, kuriame dėl prizų – auksinio, sidabrinio bei bronzinio mikrofonų – kovoja 4 duetų poros.
Balsuojama kiekvieną savaitę, o po 2 laidų, susumavus rezultatus, iškrenta pora, kurios vietą užima nauja arba sugrąžinama iškritusioji, komisijos pirmininkui pasinaudojus veto teise.
Už laidos dalyvius balsuoja žiūrovai ir 4 žmonių komisija, kuri komentuoja kiekvieną pasirodymą. Jos nariai keičiasi, pastovus narys buvo tik komisijos pirmininkas – LNOBT operos solistas, LMTA profesorius Vytautas Juozapaitis.
Dažniausiai pasirodę komisijoje nariai: Donatas Katkus, prodiuseris Gediminas Zujus, Dalia Teišerskytė, Inga Valinskienė, režisierius Vytenis Pauliukaitis ir Kristina Kazlauskaitė.
Kiti kviestiniai komisijos nariai per visus 4 laidos sezonus: Modestas Pitrėnas, Gediminas Žalys, Vladimiras Prudnikovas, Sigutė Stonytė, Alvydas Jegelavičius, Arnas Klivečka, Mikalojus Novikas, Kostas Smoriginas, Birutė Dambrauskaitė, Andrius Kulikauskas, Laimutė Užkuraitienė, Jaroslavas Čechanovičius, Edmundas Kučinskas, Ilona Balsytė, Adolfas Večerskis, Ilja Bereznickas, Galina Dauguvietytė, Veronika Povilionienė (tik 2 ir 3 sezonuose), Aušra Cicėnaitė (tik 1 – 2 sezone), Irena Penkeliūnaitė, Algirdas Klova, Gediminas Girdvainis, Aldona Vilutytė, Alvydas Šlepikas, Gintautas Abarius, Nijolė Maceikaitė, Dalia Michelevičiūtė, Nerijus Juška, Rasa Samuolytė, Nelly Paltinienė, Haroldas Mackevičius, Laimontas Dinius, tik 3 sezone – Ovidijus Vyšniauskas, Judita Leitaitė, Romas Bubnelis, 4-ajame sezone – Algis Ramanauskas, Arūnas Valinskas, Raimundas Šilanskas, Kastytis Kerbedis, 3 ir 4 sezonuose – Ona Valiukevičiūtė, Gabrielė Valiukaitė, Gintaras Svistunavičius, Ramūnas Rudokas, 5-ajame – Povilas Vanagas, Vitalijus Cololo, Nijolė Ruzgienė, Žilvinas Grigaitis ir kt.
Pirmiausia už duetus balsuoja 4 komisijos nariai. Jų balsai paverčiami balais nuo 1 iki 10. Daugiausiai komisijos balsų surinkusi pora gauna 10 balų, tai yra, užima 1-ąją vietą. Mažiausiai komisijos balsų surinkusi pora gauna 1 balą, tai yra, užima paskutiniąją vietą. Jei kelios poros surenka po lygiai komisijos balsų, tai juos pasidalija. Pavyzdžiui, jei trys poros surenka po daugiausiai – 40 – komisijos balsų, tuomet jos užima 1 – 3 vietas.
Nors laida netiesioginė, per ją visą žiūrovai už patinkančias poras balsuoja trumposiomis sms žinutėmis ar telefono skambučiais. Paskelbus balsavimo pabaigą, tie balsai pagal surinktą skaičių atitinkamai paverčiami nuo 1 iki 10 balų. Daugiausiai žiūrovų balsų surinkusi pora gauna 10 balų, šiek tiek mažiau – 9, ir taip iki 1.
Žiūrovų ir komisijos vertinimas sumuojamas, išvedama balų lentelė. Ją tiesiogiai komentuoja: I-ame sezone – Aušra Kurtkutė, II-ame – Simona Čėsnaitė, III, IV ir V-ame – Rolandas Vilkončius (už kadro).
I sezonas
Duetų poros – mėgėjas ir profesionalas, patekę į I sezono startinį 10-uką :
Nauji I sezono dalyviai
Duetų poros, pakeitusios iškritusiąsias:
II sezonas
Duetų poros – mėgejas ir profesionalas, patekę į II sezono startinį 10-uką :
III sezonas
Duetų poros – mėgejas ir profesionalas, patekę į III sezono startinį 10-uką :
Nauji III sezono dalyviai
Pastaba: naujos duetų poros gauna iškritusiųjų porų numerius.
V sezonas
Duetų poros – mėgejas ir profesionalas, patekę į V sezono startinį 10-uką:
Nauji V sezono dalyviai
Duetų poros, pakeitusios iškritusiąsias:
VI sezonas
Duetų poros – mėgejas ir profesionalas, patekę į VI sezono startinį 8-uką:
VII sezono laimėtojai
Nugalėtojais tapo Justinas Lapatinskas ir Agnė Buškevičiūtė
VIII sezono laimėtojai
Nugalėtojais tapo Donata Gutauskienė-Laisva ir Radži.
IX sezono laimėtojai
Nugalėtojais tapo Simonas Storpirštis ir Liepa Mondeikaitė.
Pašilinis
Pašilinis arba Dauliškis – ežeras Lietuvoje, Anykščių rajone, 11 km į pietryčius nuo Anykščių, 2 km į rytus nuo Nevėžos ežero. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,29 km, plotis – iki 0,2 km. Altitudė 123,7 m. Krantai aukštoki, apaugę medžiais, tik vakarinis kiek žemesnis ir pelkėtas. Šiaurinėje pakrantėje auga miškelis, kitose pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Pietuose išteka upelis link Lento upelio (Luknos intakas). Šalia buvo įsikūręs Pašilčiškio kaimas.
Radžšahis
Radžšahis – miestas Bangladešo vidurio vakaruose, į šiaurę nuo Padmos upės (Gangas). 700,1 tūkst. gyventojų (2007). Pramonės centras: išvystyta šilko, degtukų, medienos, žemės ūkio pramonė. Yra ligoninė, Varendra mokslo tyrimų muziejus, universitetas (nuo 1953 m.). Apylinkėse auginami ryžiai, džiutas, ankštinės kultūros, cukranendrės, didžioji dalis šalies šilko, išvystyta puodininkystė.
Istorija
Anksčiau miestas vadinosi Rampur Boalia. XVIII a. pradžioje olandai čia įkūrė prekybos tašką ir gamyklą.
Serendžės apskritis
Serendžės apskritis – viena iš Zambijos Centrinėje provincijoje esančių apskričių. Administracinis centras – Serendžė. 2000 m. apskrities gyventojų skaičius siekė 132 836 žmones.
Apskritis ribojasi su Kongo DR.
Kadoma
Kadoma – miestas centrinėje Zimbabvėje, apie 160 km į pietvakarius nuo šalies sostinės Hararės, prie Hararės–Bulavajo geležinkelio ir plento. Rajono centras Vakarų Mašonalando provincijoje.
Kadoma yra kalnakasybos centras, kuriame išgaunamas auksas, varis ir nikelis. Metalo, medienos apdirbimo, tekstilės, maisto pramonė. Apylinkėse auginama medvilnė, tabakas, kukurūzai, veisiami galvijai. Veikia 1925 m. įkurtas Žemės ūkio tyrimų institutas.
Istorija
Kadoma įkurta 1907 m., miesto teisės suteiktos 1917 m.
Aralas
Aralas taip pat žinomas kaip Aralskas  – miestas pietvakarinėje Kazachijos dalyje, Kyzylordos srityje. Mieste gyvena 31000 (1999 m.) žmonių.
Aralas iki 1960 m. buvo uostas prie Aralo jūros krantų, tačiau besitraukiant jūrai prarado savo funkciją. Iki Kokaralo užtvankos pastatymo 2005 m., atstumas iki jūros buvo apie 100 km. Tačiau atsistatant Aralo jūros lygiui šis atstumas sumažėjo iki 25 km.
Huantos provincija
Huantos provincija  – provincija Peru, Ajakučo departamento šiaurinėje dalyje. Provincija padalinta į 8 apygardas. Sostinė – Huanta.
ISO 3166-2:GA
ISO 3166-2:GA – Gabono provincijų kodai.
Kodai
right
Dovainiškis (Pakruojis)
Dovainiškis – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 9 km nuo Stačiūnų. Stovi atminimo akmuo generolui Silvestrui Žukauskui (1860–1937).
Muzikos enciklopedija
Muzikos enciklopedija – enciklopedinis muzikos žinynas lietuvių kalba.
Tai bendras Mokslo ir enciklopedijų leidybos instituto, Lietuvos muzikos akademijos ir jos Muzikologijos instituto projektas. Mokslinės redakcinės tarybos pirmininkas – Juozas Antanavičius.
Apimtis
Muzikos enciklopediją sudarys trys iliustruoti tomai (kiekvieno tomo apimtis – apie 85 leidybos lankus). Formatas – 21 x 27 cm, puslapių skaičius – 560.
Turinys
thumb|250px|right|Muzikos enciklopedija Muzikos enciklopedijoje aprašoma pačių įvairiausių šalių ir epochų liaudies bei profesionalioji (muzikinė) kūryba, muzikinio gyvenimas, muzikos kūriniai, operos ir baleto teatrai, muzikinės ir koncertinės organizacijos, žymūs festivaliai, konkursai, muzikos mokymo mokyklos ir įstaigos, muzikos leidyba. Enciklopedijoje gaus žinių apie kompozitorius, muzikos atlikėjus ir kolektyvus, muzikologus; pateikiami muzikos teorijos pagrindai.
Daug dėmesio skiriama lietuvių ir Lietuvos muzikinei kultūrai, ties atitinkamais straipsniais yra nurodomi atitinkami ryšiai su Lietuva.
Enciklopedijoje yra ir muzikos terminų, lietuviškos muzikos terminijos naujovių; šalia kai kurių skolinių ar svetimžodžių pateikiami jų lietuviški pakaitai, pakoreguota tarptautinių terminų transkripcija.
Užsienio muzikų pavardės pateikiamos originalo forma, o skliausteliuose nurodoma tartis ir kirčiavimas. Kiekvieno tomo pabaigoje galima rasti antraštinių adaptuotų pavardžių rodyklę; Muzikos enciklopedijoje pateikiami adaptuoti (pagal tarimą) vietovardžiai. Kūrinių pavadinimai pateikiami originalo bei lietuvių kalbomis. Kiekvieno tomo pabaigoje pridedamas operos vaidmenų sąrašas.
Liberija
Liberija (oficialiai - Liberijos Respublika) - tai šalis Vakarų Afrikoje. Valstybė turi sieną Vakaruose su Siera Leone, Šiaurėje su Gvinėja ir Rytuose su Dramblio Kaulo Krantu. Pietuose šalis ribojasi su Atlanto vandenynu. Sostinė – Monrovija.
Istorija
thumb|left|240px|Prezidentai [[Edwin Barclay ir Franklin D. Roosevelt 1943 m.]]
1461 m. dabartinę Liberijos pakrantę pasiekė portugalai ir įkūrė upių žiotyse prekybinius punktus; portugalus daugiausia domino auksas, vergai, pipirai. Kolonijiniais laikais kraštas buvo žinomas kaip Pipirų krantas. XIX a. JAV parengtas planas buvusius vergus grąžinti atgal į Afriką. 1822–1892 m. atsikėlė apie 16 400 JAV juodaodžių, vėliau pavadintų Liberijos amerikiečiais, ir apie 5700 afrikiečių vergų, kuriuos išvadavo Didžiosios Britanijos ir JAV laivynai – liberai. Buvo įkurta Liberijos kolonija su sostine Monrovijoje. 1839 m. kolonijos susivienijo į federaciją, 1847 m. liepos 26 d. buvo paskelbta Liberijos nepriklausomybė. Vėliau prie jų prisijungė Merilando Respublika. Iškilo nesantaika tarp atvykėlių mažumos ir vietinių gyventojų, neturėjusių pilietinių teisių, daugumos. Nors aplinkinės šalys buvo kolonizuotos, o ekonomika smuko, Liberija sugebėjo išlaikyti nepriklausomybę nuo Europos imperijų.
Po antrojo pasaulinio karo Liberijoje prasidėjo politiniai neramumai, kol 1989 m. prasidėjo Liberijos pilietinis karas. Į valdžią atėjo Charles Taylor, susijęs su prekyba ginklais ir deimantais. Karo metu žuvo daugiau kaip 150 000 žmonių, 450 000 žmonių tapo pabėgėliais, apie 1 mln. žmonių tapo benamiais. Netrukus kilo antra karo banga, po kurios Taylor buvo priverstas atsistatydinti, 2005 m. vėl grįžo taika.
2014 m. šalyje įvyko Ebola viruso protrūkis.
Politinė sistema
Pagal 1986 m. konstituciją Liberija prezidentinė respublika. Valstybės, vyriausybės vadovas ir ginkluotųjų pajėgų vadas – prezidentas, renkamas visuotiniais tiesioginiais rinkimais 6 metams. Įstatymus leidžia dvejų rūmų parlamentas – Nacionalinis Susirinkimas (National Assembly), kurį sudaro Senatas ir Atstovų Rūmai. Senatą sudaro 30 narių, renkamų visuotiniais tiesioginiais rinkimais 9 metams. Atstovų Rūmus sudaro 64 nariai, renkami visuotiniais tiesioginiais rinkimais 6 metams.
Administracinis suskirstymas
thumb|250px|Šalies žemėlapis
Liberija padalinta į 15 apskričių, jos dalijamos į rajonus. Apskritys:
Geografija
thumb|240px|Bomi ežeras
Liberijos kranto linija nesmarkiai vingiuota, yra keletas kyšulių (Mesurado, Palmių, Mounto), įsiterpia Piso ežeras. Pietinę paviršiaus dalį sudaro žemumos, gilyn žemynan paviršius aukštėja į Gvinėjos aukštumas (200–600 m). Pačioje šiaurėje stūkso dalis Nimbos kalno, o aukščiausia Liberijos vieta yra Vutevės kalnas (1420 m).
Liuksemburgo futbolo varžybos 1955–1956 m.
Liuksemburgo futbolo varžybos 1955–1956 m.
Liberija
Geografija
Upės trumpos, vandeningos, teka į Atlanto vandenyną: Kavali, Sent Džonas, Sestosas, Lofa, Sent Polas, Manas.
Tankiau apgyvendintų pakrančių plotuose gausu miškų, kurie yra daugiausiai sudaryti iš mangrovės medžių. Rečiau apgyvendinta šalies teritoriją dengia miškai pereinantys į pievas. Šalies klimatas yra ekvatorinis, kuris pasireiškia didelių kritulių kiekiu nuo gegužės iki spalio mėnesių. Įsteigtas Sapo nacionalinis parkas.
Ekonomika
thumb|left|240px|Cukranendrių malimas
Pilietiniai karai (1990–1997; 2001–2003 m.) turėjo labai skaudžių pasekmių šalies ekonomikai, nes verslininkai bėgdavo iš šalies, o sukilėliai perimdavo didelius kiekius aukso, deimantų, medienos. Atradus aukštos kokybės geležies rūdos, metalų eksportas yra viena iš pagrindinių šalies ekonomikos šakų. Kasamas auksas, deimantai, distenas. Liberijos valdžia gan didelę dalį pajamų gauna registruodama laivus.
Apie 70 % šalies gyventojų dirba žemės ūkyje. Pagrindiniai žemės ūkio produktai yra kava, kakava, ryžiai, manijokai, cukranendrės, bananai. Auginamos ožkos ir avys.
Pagrindiniai eksporto produktai yra guma, mediena, geležies rūda, deimantai, kava, kakava. Pagrindiniai importuojami produktai yra įvairūs mechanizmai, naftos produktai, maisto produktai. Pagrindiniai šalies mainų partneriai yra Belgija, Pietų Korėja, Japonija.
Demografija
thumb|240px|Liberijos vaikai
Liberijoje gyvena 16 etninių grupių. Dauguma gyventojų priklauso Nigerio–Kordofano šeimai. Apie 50 % Liberijos gyventojų yra mandžiai: kpeliai, lomai, manai, mandingai, vajai; daugiausia jie gyvena Liberijos vakaruose ir vidurinėje dalyje. Apie 33 % Liberijos gyventojų priklauso kva pogrupiui: kru, grebai, krahnai, geriai; daugiausia jie gyvena Liberijos pietryčiuose ir vidurinėje dalyje. Yra liberų, imigrantų iš Libano, Indijos, kitų Vakarų Afrikos valstybių.
Apie 40 % gyventojų išpažįsta tradicinius tikėjimus, apie 40 % – krikščionybę (katalikai, protestantai), apie 20 % – islamą.
Žaškivas
Žaškivas  – miestas Čerkasų srityje, Ukrainoje. Žaškivo rajono adminstracinis centras. 2011 m. duomenimis, mieste gyveno 14 368 gyventojai.
Istorija
Žaškivas kaip mažas miestelis, pirmą kartą paminėtas XVII amžiaus pradžioje. XVIII a. antroje pusėje buvo Rusijos imperijos sudėtyje.
Miestas nuo 1956 m.
Bakviai
Bakviai (Bakwé) – Vakarų Afrikos tauta, gyvenanti daugiausia Dramblio Kaulo Krante (0,4 mln.) ir Liberijoje (0,5 mln.). Bendra populiacija siekia ~900 tūkst. žmonių. Vartoja bakvių kalbą, priklausančią Nigerio-Kongo kalbų šeimai, kru kalbų grupei.
Verčiasi tropine žemdirbyste (augina manijokus, ryžius, aliejinius augalus, kokospalmes), rankiojimu, gyvenantys pajūryje verčiasi žvejyba. Dabar didelė dalis uždarbiauja kaučiuko plantacijose, dirba laivuose. Tradiciniai amatai – medžio drožyba, puodininkystė, pynimas.
Iki XX a. pab. buvo išlikusios vyrų sąjungos, daugpatystė, iniciacijos apeigos. Bakviai išpažįsta tradicinius tikėjimus, yra nemažai krikščionių (katalikų, protestantų), paplitęs sinkretizmas.
Juodakaklis kragas
Juodakaklis kragas (Podiceps nigricollis) – kraginių (Podicipedidae) šeimos vandens paukštis.
Išvaizda
Juodakaklis kragas – nedidelės kryklės dydžio paukštis. Juodakaklio krago nugarinė pusė juodai rusva, galvos viršus tamsesnis. Galva gausiai apaugusi plunksnomis, todėl atrodo lyg su kuoduku. Per skruostus eina ilga, šviesiai geltona žvilganti juosta. Kita galvos dalis, kaklas ir pagurklis juodi. Mažosios plasnojamosios plunksnos baltos. Pilvinė pusė balta, šonai ryškiai rudi. Snapas juodas, kojos alyvinės pilkos spalvos, akys raudonos.
Patelė truputį mažesnė už patiną. Žiemą paukščio nugarinė pusė juosvai pilka, apatinė – balta, kaklas pilkšvas. Jauniklių skruostai, gerklė ir apatinė kūno dalis balta, pūkuotų – nugara juoda, pilvas su šviesiomis dėmėmis.
Paplitimas
Arealas pertrauktas. Vakarinėje Eurazijoje paplitęs nuo Skandinavijos iki Vakarų Sibiro. Šiaurėje arealas siekia pietinę Skandinaviją, Volgos vidurupį. Į pietus paplitęs iki Amudarjos, Užkaukazės, Mažosios Azijos, Pirėnų pusiasalio. Aptinkamas ir rytų Kinijoje.
Gyvena Šiaurės Amerikoje, Afrikoje. Žiemoja Šiaurės Amerikoje, Afrikoje, Artimuosiuose ir Tolimuosiuose rytuose. Lietuvoje gana retas.
Biologija
Mėgsta nedidelių ežerų seklias užžėlusias pakrantes, pelkėtas kūdras, tvenkinius, seklius užtakius. Įsikuria nenaudojamuose durpynuose, karjeruose, kūdrose.
Labai atsargus paukštis, retai kada išplaukia į atvirus vandens plotus. Slapstosi augalų tankmėse. Pajutęs pavojų, tuojau sprunka.
Monogamas. Lizdą krauna tarp ajerų, nendrių, švendrų, visuomet netoli nedidelio atviro vandens ploto. Kartais peri kolonijomis, kuriose lizdai būna nutolę vienas nuo kito per keletą metrų. Dėtyje būna 3–4 kiaušiniai. Peri abu poros nariai apie 21 dieną. Jaunikliai ritasi ne visi iš karto. Tik išsiritę kragiukai šildosi po vieno iš tėvų sparnais, o kitas poros narys baigia perėti.
Daugiausia minta vandens bestuburiais. Daug sulesa laumžirgių lervų, moliuskų, šoniplaukų ir kitų vėžiagyvių. Geba pasigauti smulkių žuvų.
Linkaičiai (Satkūnai)
Linkaičiai – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Sidabrynės.
Dignaga
thumb|200px|Paminklas Dignagai ([[Elista, Rusija)]]
Dignaga (, ; g. ~480 m. – m. ~540 m.) – Indijos filosofas, budistinės jogačaros mokyklos pradininkas, budistinės logikos pradininkas.
Kilęs iš Kančipuramo pietų Indijoje. Baigė budizmo universitetą Nalandoje, buvo Vasubandhaus mokinys. Sukūrė loginio pažinimo sisteminę teoriją. Parašė daugiau, kaip 20 veikalų (išliko tik vertimai į kinų ir tibetiečių kalbas). Dignaga aiškino, kad yra du pažinimo būdai – tiesioginis suvokimas per pojūčius ir loginė išvada (išprotis), skyrė išprotį sau ir išprotį kitam. Kūrė žodžio reikšmės teoriją, pagal kurią, žodis reiškia objektą, kai atmetamos su šiuo objektu nesusijusios reikšmės.
Pagrindiniai veikalai:
Gruodžio 5
Gruodžio 5 yra 339-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 340-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 26 dienos.
Vardadieniai
Eimilas – Eimilė – Eimina – Eiminė – Eiminta – Eimintas – Eimintė – Geisvinė – Grata – Gratas – Sabas – Svaigaudas.
Kvistė
Kvistė – upė šiaurės vakarų Lietuvoje, Skuodo ir Mažeikių rajonuose; Varduvos kairysis intakas. Prasideda ties Skėrių kaimu, 10 km į šiaurės vakarus nuo Sedos. Teka į šiaurės rytus, aukštupyje teka Raudonosios durpyno pakraščiu. Žemupyje pasuka labiau link rytų, teka lygiagrečiai su Varduva, smarkiai meandruoja. Įteka į Varduvą 20 km nuo jos žiočių, ties Kukių kaimu.
Intakai: Poškupis, Gabižius, Gedvydas, Dubupis, Vičupis, Lašišupis, Nurupis (visi kairieji).
Vidutinis nuolydis – 192 cm/km. Gyvenvietės prie Kvistės: Tvaskučiai, Pakvistis, Ukrinai, Bukančiai, Kukiai.
Upėvardis neaiškios kilmės, jam giminiškų vandenvardžių nėra. Galimai upėvardžio pirmykštė lytis *Kivistė tos pat kilmės kaip  – „akmenuota vieta“.
Melsvasis ferokaktusas
Auga Meksikoje uolėtose vietose. Auginamas taip pat kaktusininkų kolekcijose. Dauginamas sėklomis.
Aleksejus Jelisejevas
Aleksejus Jelisejevas (g. 1934 m. liepos 13 d. Žizdros m. Kalugos srityje), anksčiau – Aleksejus Kuraitis (Алексей Курайтис) – lietuvių kilmės tarybinis kosmonautas, dukart Tarybų Sąjungos didvyris.
Biografija
Tėvas – lietuvis Stanislovas Kuraitis. Jo tėvai po apsigyveno Riazanės gubernijoje, kur Stanislovas ir gimė. 1934 m., po S. Kirovo nužudymo, Tarybų Sąjungoje prasidėjo represijos, kurių metu nukentėjo nemažai TSRS gyvenusių lietuvių. Stanislovas Kuraitis buvo nuteistas kaip „liaudies priešas“ ir išsiųstas į lagerį. Jo žmona Valentina buvo priversta išsiskirti ir susigrąžinti mergautinę pavardę Jelisejeva.
1943 m. Aleksejus Kuraitis baigė dvi klases Borovojės mieste (Kokčetavo sritis), 1946 m. – tris klases 4-ojoje geležinkelio mokykloje Nemčinovkoje (Maskvos sritis).
1950 m., būdamas 16 m., Aleksejus Kuraitis pasikeitė pavardę ir tapo Aleksejumi Jelisejevu.
1951 m. baigė 167-ą vidurinę mokyklą Maskvoje.
1951–1957 m. mokėsi Maskvos N. Baumano aukštojoje technikos mokykloje, gavo inžinieriaus mechaniko diplomą.
Pagal paskyrimą dirbo konstruktorių biuro OKB-1 laboratorijoje. Vėliau šį darbą paliko, nes įstojo į aspirantūrą Maskvos fizikos ir technikos institute. Aspirantūrą baigė 1962 m. ir grįžo į darbą OKB-1 biure. Čia jis dalyvavo projektuojant kosminių laivų valdymo sistemas.
1966 m. gegužės 23 d. tapo kandidatu į kosmonautus bandytojus, o 1966 m. gruodžio 30 d. – kosmonautu bandytoju. thumb|200px|left|TSRS pašto ženklas „Grupiniai skrydžiai kosminiais laivais [[Sojuz-6, Sojuz-7, Sojuz-8“ (1969 m.)]]
Zavijos savivaldybė
Ribojasi su šalies sostine – Tripoliu rytuose. Pietryčiuose yra Jafrano savivaldybė, vakaruose – Sabrata Va Surmano savivaldybė, pietuose – Džfaros savivaldybė.
Šaltininė menuva
Šaltininė menuva, ) – portulakinių (Portulacaceae) šeimos augalas, priklausantis menuvos (Montia) genčiai. Žolinis vienmetis augalas yra įvairių morfologinių formų, randamas drėgnoje aplinkoje visame pasaulyje, nuo tropikų iki Arktikos, kartais prisitaikantis augti vandenyje. miniatiūra|250px|left|Vandens aplinkoje miniatiūra|250px|left|Šaltininės menuvos sąžalynas miniatiūra|250px|left|Žiedas
Aleksejus Jelisejevas
Biografija
Kosmonautas buvo rengiamas kaip kosminio laivo „Sojuz“ bortinžinierius. A. Jelisejevas buvo paskirtas laivo Sojuz-2 nariu. Šis laivas turėjo startuoti 1967 m. balandžio 24 d. ir orbitoje susijungti su anksčiau paleistu laivu Sojuz-1, pereiti į jį kartu su trečiuoju Sojuz-2 įgulos nariu J. Chrunovu, o po to su Sojuz-1 grįžti Žemėn. Dėl gedimo laive Sojuz-1 (dėl kurio žuvo kosmonautas Vladimiras Komarovas) Sojuz-2 startas buvo atšauktas.
Šaltininė menuva
Augalo stiebai yra 1–30 cm ilgio, besidriekiantys pažeme, suformuojantys „kilimėlius“, kai kada plūduriuojantys. Žydėjimo laikas trunka liepą–rugpjūtį. Dauginasi vegetatyviniu būdu ir sėklomis. Vaisiai 1–2 mm dydžio.
Lietuvoje rūšis įtraukta į Raudonąją knygą (4 apsaugos kategorija). Vienintelėje radavietėje 1974 m. šaltininių menuvų aptikta kelių kvadratinių metrų plote Kalotės ežere (10 km į šiaurę nuo Klaipėdos). Pakartotinių tyrimų metu nerasta, nes ežero šiaurinėje pakrantėje nelikę augalais neapžėlusių dumblingų pakrančių bei atabrado.
Aleksejus Jelisejevas
Biografija
1968–1969 m. įėjo į kosmonautų grupę, kuri ruošėsi vykdyti tarybinę Mėnulio programą – Mėnulio apskridimo ir nusileidimo Mėnulyje. Ruošiantis šioms programoms 1968 m. važiavo į Somalį stebėti Pietinio pusrutulio dangaus.
Iki 1968 m. gruodžio toliau ruošėsi programai „Susijungimas“. Pirmasis jo skrydis įvyko 1969 m. sausio 15 d. Skrydžio trukmė buvo 1 para 23 valandos 45 minutės 50 sekundžių. Ekipažai pirmą kartą rankiniu būdu sujungė pilotuojamus laivus.
Antrasis Jelisejevo skrydis įvyko 1969 m. spalio 13 d. laivu Sojuz-8. Skrydis baigėsi 1969 n. spalio 18 d., jo trukmė buvo 4 paros 22 valandos 50 minučių 49 sekundės.
Trečiasis skrydis, kur Jelisejevas buvo bortinžinierius, įvyko 1971 m. balandžio 22-24 d. laivu Sojuz-10. Pirmą kartą kosminis laivas susijungė su orbitine stotimi Saliut-1, tačiau kosmonautai pereiti į stotį negalėjo, nes sugedo jungimosi agregatas. Skrydis buvo nutrauktas pirma laiko. Skrydžio trukmė buvo 1 para 23 valandos 45 minutės 54 sekundės.