cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Judhišthira
Judhišthira ( – 'ramus mūšyje') – „Mahabharatos“ veikėjas, vyriausias iš brolių Pandavų. Indraprasthos, o vėliau ir Hastinapuros karalius.
Gimė iš Pandaus žmonos Kuntės ir dievo Dharmos, todėl apdovanotas neprilygstamu teisingumo jausmu. Jo fizinis tėvas Pandus, dėl prakeiksmo atidavė sostą broliui Dhritaraštrai, o šis, kadangi buvo aklas, realiu valdytoju paskyrė savo sūnų Durjodhaną. Tačiau Judhišthira buvo vyriausias iš visų galimų įpėdinių, todėl ėmė reikšti pretenzijas į sostą (tiesa, dar buvo Kuntės nesantuokinis sūnus Karna, kuris buvo pats vyriausias). Pas išminčius Droną ir Kripą Judhišthira mokėsi kovos meno.
Tęsiantis nesutarimams dėl sosto, Dhritaraštra paskyrė Judhišthirai pusę karalystės. Jis tapo Indraprasthos (dab. Delis) valdovu. Su žmona Draupade susilaukė sūnaus Prativindhjos, o su Devika – Jaudhejos. Tapęs karaliumi, atliko radžasūjos ritualą ir inauguravo save pasaulio valdovu. Jo broliai užkariavo plačias teritorijas.
Tačiau vėliau Kauravai, pasitelkę dėdę Šakunį, žaidime kauliukais laimėjo Judhišthiros karalystę, o pats karalius, kartu su broliais 13 metų gyveno tremtyje.
Vėliau grįžęs Judhišthira pareiškė pretenzijas į karalystę, kilo Kurukšetros mūšis. Jame Judhišthira nukovė dėdę Šalją. Laimėjęs mūšį, atliko ašvamedhos (žirgo aukojimo) ritualą ir pasiskelbė Hastinapuros valdovu. Vėliau palikęs sostą Ardžunos palikuoniui Parikšitui, kartu su kitais Pandavais pasitraukė į kalnus. Ten bekopdami mirė visi Pandavai, išskyrus Judhišthirą. Pasiekęs viršūnę, buvo pakviestas Indros į dausas, bet atsisakė ten keliauti, kol nebus paimti jo broliai ir šuo (kuriame buvo įsikūnijęs tėvas Dharma).
Granma
thumb|right|300px|„Granma“ maršrutas iš Tuspano uosto į Las Koloradas paplūdimį. thumb|right|300px|Jachta „Granma“ jai skirtame memoriale [[Havana|Havanoje.]] „Granma“ – jachta, kuria 1956 m. 82 Kubos revoliucijos kovotojai, vadovaujami Fidelio Kastro, atplaukė iš Meksikos į Kubą, siekdami nuversti Fulchensijo Batistos režimą. 18 m ilgio uždara jachta su dyzeliniu varikliu buvo pastatyta 1943 m. ir skirta 12 įgulai. Anglų kalba Granma yra švelni žodžio „senelė“ forma. Teigiama, kad jachta buvo taip pavadinta pirmojo jos savininko senelės garbei.
1956 m. spalio 10 d. jachtą už 50 000 Meksikos pesų (15 000 JAV dolerių) iš JAV bendrovės „Schuylkill Products Company, Inc.“ nupirko Meksikos pilietis (manoma, Meksiko prekeivis ginklais Antonio del Conde pravarde „Draugas“. ), atstovaujantis Fideliui Castro. Lėšas jachtai pirkti Floridoje parūpino buvęs Kubos prezidentas Karlosas Prijo Sokarasas.
1956 m. lapkričio 25 d. jachta su revoliucionieriais, jų ginklais ir atsargomis išplaukė iš Tuspano uosto Meksikos Verakruso valstijos. Gruodžio 2 d. kovotojai išsilaipino Kubos Las Koloradas paplūdimyje, Nikero savivaldybėje (dabar Granmos provincija).
Netrukus po to, kai 1959 m. sausio 1 d. revoliucinės pajėgos nuvertė F. Batistos režimą, jachta buvo atplukdyta į Havanos įlanką. Nuo 1976 m. jachta eksponuojama stikliniame „Granmos“ memorialo pastate prie Revoliucijos muziejaus Havanoje. Dalis Orientės provincijos, kur išsilaipino jachtos įgula, laivo garbei buvo pavadinta Granmos provincija. 1986 m. buvo įkurtas „Granmos“ prisišvartavimo nacionalinis parkas, kuris dėl išskirtinio gamtos grožio bei svarbių geologinių darinių 1999 m. buvo įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Jachtos garbei pavadintas Kubos Centrinio Komiteto laikraštis „Granma“.
Karlovicų sutartis
thumb|Derybos dėl Karlovicų taikosKarlovicų sutartis sudaryta 1699 m. sausio 26 d. Pagal šią sutartį Austrijai atiteko visa Vengrija, išskyrus Banatą ir Transilvaniją. Venecijai grąžinta dar 1529 m. užimta Morėja (Morea), o Abiejų Tautų Respublikai nuo 1672 m. okupuota Podolė.
Priešistorė
Po to, kai turkai 1529 m. pirmąkart buvo apsiautę Vieną, 1683 m. liepos 14 d. turkai vadovaujami didžiojo vizirio Kara Mustafa antrą kartą priartėjo prie Vienos. Turkus pavyko atmušti Lotaringijos hercogui Karoliui V ir Abiejų Tautų Respublikos karaliui Jonui Sobieskiui 1683 m. rugsėjo 12 d. Kalenbergo mūšyje.
Savojos princas 1697 m. rugsėjo 11 d. Zentos mūšyje nugalėjo sultoną Mustafą II.
Sėdintis Jautis
Vaikystėje buvo vadinimas Lėtuoju (Slon-he) dėl savo nerangaus būdo. Būdamas keturiolikos atliko ku ritualą įsiveržęs pas lakotų priešus indėnus krou. Už šį nuopelną tėvas jam skyrė savo vardą Sėdintis Jautis. Jis tapo garsiu kariu.
Sėdintis Jautis vadovavo indėnams, besipriešinusiems perkėlimui į rezervacijas. 1876 m. birželio 25 d. jo vadovaujamos jungtinės sijų ir šajenų pajėgos Litl Bighorno mūšyje (dab. Montana) nukovė generolą Džordžą Kasterį ir jo kavaleriją. Tai buvo viena didžiausių indėnų pergalių kovoje prieš baltuosius.
Sėdintis Jautis tapo įkvėpimu daugeliui sijų karių, jis aktyviai tęsė priešinimąsi amerikiečių vykdytai kolonizacijai, nesąžiningų sutarčių sudarymui ir buvo laikomas vyriausiuoju lakotų vadu. Po 1876 m. JAV pradėjo nuožmiai persekioti nepaklusnius indėnus, todėl Sėdinčio Jaučio grupė patraukė į šiaurę (dab. Kanadą), bet 1881 m. jis buvo suimtas ir pasodintas į Rendelo forto kalėjimą.
1883 m. buvo išleistas, pasisakė prieš rezervacijų žemių pardavinėjimą. 1885 m. dalyvavo įvairiose viešose kampanijose, pvz., Buffalo Bill „Wild West“ pasirodymuose. Tarp sijų paplitus Vaiduoklių šokio kultui, amerikiečiai ėmė nerimauti dėl gresiančio sukilimo, todėl nusprendė suimti įtakingus vadus, visų pirma, Sėdintį Jautį. Vykstant sulaikymui įvyko susišaudymas, kurio metu pareigūnas Red Tomahawk nušovė Sėdintį Jautį. Vado palaikai nugabenti į Fort Jetsą ir palaidoti. 1953 m. lakotai palaikus atkasė ir perlaidojo Mobridže, Pietų Dakotoje. Ten jam stovi paminklas.
Sėdintis Jautis tapo indėnų vado ir besipriešinančiojo Amerikos užkariavimui simboliu, todėl apie jį sukurta daug Holivudo filmų (Bury My Heart at Wounded Knee, Buffalo Bill and the Indians, or Sitting Bull’s History Lesson, Annie Get Your Gun ir kt.).
J (reikšmės)
Vienraidė santrumpa J gali reikšti:
Motu Onė
miniatiūra|Palydovinė Motu Onė atolo nuotrauka Motu Onė arba Belinshauzenas  – koralinis atolas Prancūzijos Polinezijoje, Draugijos salose (Pavėjinių salų grupėje), 380 km į šiaurės vakarus nuo Taičio, į šiaurę nuo Manuaė salos. Įeina į Maupičio komuną. Plotas 2,8 km². Sala negyvenama.
Atolo vidurį užima lagūna. Atolas sudarytas iš 4 dalių: didžiausia užima visą rytinę pusę, likusios mažesnės yra vakaruose. Jūros vėžlių veisimosi vieta.
Salą 1824 m. atrado rusų keliautojas Otas fon Kocebus ir pavadino kito garsaus rusų keliautojo Fadėjaus Belingshauzeno garbei.
Spruogis
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
New York Times Tower
New York Times Building – dangoraižis vakarinėje vidurinio Manhatano dalyje, Niujorke. Statybų projektas buvo paskelbtas 2001 m. gruodžio 13 d. Pastatas užbaigtas 2007 m. viduryje. Dangoraižio dizainą kūrė Renzo Piano.
Laužas (reikšmės)
Žodis laužas reiškia:
New York Times Tower
Pastate yra įsikūrusi „The New York Times Company“ įmonė, kuri leidžia „The New York Times“ dienraštį bei dar 18 kitų laikraščių. 2008 m. duomenimis, pastatas kartu su Chrysler Building dalijasi trečią vietą tarp aukščiausių pastatų Niujorke.
Rudmėsė
Rudmėsės pavadinimu vadinami dviejų skirtingų rūšių grybai:
Žagmantai
Žagmantai – kaimas Pagėgių savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Vilkyškių, dešiniajame Jūros upės krante.
Rygos Nikolajaus I gimnazija
300px|thumb|Buvusios gimnazijos pastato dabartinis vaizdas Rygos Nikolajaus I gimnazija – Rusijos imperijos laikais vidurinį išsilavinimą teikusi berniukų gimnazija Rygoje.
Istorija
Pirmoji aukštesnįjį išsilavinimą suteikianti mokykla Rygoje įkurta dar 1675 m., ji buvo vadinama savo įkūrėjo – Švedijos karaliaus Karlo XI – vardu: Karlo licėjus. Po Šiaurės karo sukeltos suirutės licėjaus veikla nutrūko ir kiek vėliau jo vietoje atidaryta Rusijos imperijos Caro licėjus, veikęs 1733–1802 metais. Po to ši mokslo įstaiga buvo pervadinta į Vidžemės gubernijos gimnaziją. 1890 m. jai buvo suteiktas Rusijos imperatoriaus Nikolajaus I vardas, o po metų mokykla persikraustė į naują pastatą miesto centre (projekto autorius arch. Aleksiejus Kizelbašas).
Tai trijų aukštų monumentalus plytų mūro pastatas su erdviomis klasėmis ir centre išsidėsčiuse aktų sale; flygelis buvo skirtas darbuotojų poreikiams. Išorinės sienos gausiai dekoruotos skulptūromis ir ornamentais.
Gimnazijoje pagal tipinius įstatus buvo dėstomi: tikyba; rusų kalba ir literatūra; lotynų, graikų, vokiečių ir prancūzų kalbos; matematika; fizika; kosmografija; dailyraštis; braižyba ir piešimas. Fakultatyviai buvo galima lankyti gimnastikos ir dainavimo pamokas.
Pirmojo pasaulinio karo metu pedagogai ir mokiniai buvo evakuoti į Imperijos gilumą, tarpukaryje mokyklos pastate buvo įsikūręs Rygos valstybinis technikumas, kuris tebeveikia jame iki šiol.
Jurgeliškiai (Jurbarkas)
Jurgeliškiai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Girdžių, Mituvos kairiajame krante, prie kelio.
Rygos Nikolajaus I gimnazija
Gimnazijos auklėtiniai
Ši mokslo įstaiga išugdė Latvijos prezidentą Gustavą Zemgalį, medicinos profesorių Reinholdą Snikerį, istoriką Eduardą Šturmą, vargonininką Nikolajų Vanadzinį, pirmąjį Latvijos kariuomenės gydytoją generolą Peterį Snikerį, Prancūzijos sociologą pozityvistą Georgą Gurvičių, Latvijos finansų ministrą Ringoldą Kalningį ir kt.
Nemojkai
Nemojkai – kaimas Lenkijos rytuose, Losicių valsčiuje, Losicių apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurę nuo Losicės ir apie 117 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1909 m. įkurta Nemojkų Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija. XVIII a. pastatyta kaimo bažnyčia. Kaime yra Nemojkų geležinkelio stotis.
Didžioji upė (Misūris)
Didžioji upė (, lak. Čhaŋšúška Wakpá) – upė Jungtinių Amerikos Valstijų šiaurėje, Pietų Dakotos šiaurės vakaruose; Misūrio dešinysis intakas. Prasideda šiaurine ir pietine atšakomis Didžiosios upės nacionalinėse laukymėse. Teka į rytus pro Stačiosios Uolos indėnų rezervaciją. Įteka į Misūrį (Ovahio ežerą), 16 km į šiaurės vakarus nuo Mobridžo. Paskutinieji 25 km užlieti Ovahio patvankos.
XIX a. Didžiosios upės pakrantėse gyveno indėnai lakotai. Netoli jos gimė, o vėliau buvo nužudytas žymus lakotų vadas Sėdintis Jautis.
Nužecas (Bielsko apskritis)
Nužecas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bockų valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į pietryčius nuo Bockų, apie 18 km į pietus nuo Bielsko ir apie 56 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Spudulis
Spudulis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Spudulienė (ištekėjusi moteris) ir Spudulytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Kufšteinas
Kufšteinas – viduramžių miestas Tirolio žemėje (vakarinė Austrija), netoli sienos su Vokietija. Įkurtas ant Ino upės kranto. Antrasis pagal dydį miestas Tirolio žemėje. Išvystyta stiklo pramonė. Nuo XIII a. išlikusi Kufšteino tvirtovė.
Kipro futbolo varžybos 1995–1996 m.
Kipro futbolo varžybos 1995–1996 m.
Švobiškis
Švobiškis – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Joniškėlio. Seniūnaitijos centras. Stovi Švobiškio evangelikų reformatų bažnyčia, veikia Joniškėlio mokyklos pradinio ugdymo skyrius, biblioteka. Archeologijos paminklas Švobiškio akmuo su „dubeniu“. Piečiau gyvenvietės teka Mūša, telkšo Švobiškio tvenkinys.
Etimologija
Švobiškis – dvarininkinis vietovardis, kilęs nuo dvarininkų Švobų pavardės.
Istorija
thumb|left|250px|Švobiškis (Swabiskij) pavaizduotas 1706 m. Frederiko de Vit-Piterio Mortiero Livonijos ir Kuršo žemėlapyje
Kadaise šios vietovės priklausė Pamūšio valdai. Rašytiniuose šaltiniuose Pamūšis pirmąkart minimas 1510 m.
Sovietmečiu buvo kolūkio centrinė gyvenvietė.
Žymūs žmonės
thumb|left|500px|Švobiškio panorama nuo vandens bokšto
Arbeter
Arbeter  – nelegalus komunistinis laikraštis, išėjęs 1926 m. gruodžio 30 d. Anykščiuose jidiš kalba.
Istorija
Išėjo vienas numeris. Leidėjas Profesinių sąjungų pogrindžio komitetas. Išleistas hektografu. Bendradarbiavo Abraomas Bermanas ir Chana Ševachaitė.
Merida (Meksika)
Merida (isp. Mérida) – miestas pietryčių Meksikoje, Jukatano valstijos lygumose. 793 tūkst. gyventojų (2003). Miestas išsidėstęs Jukatano pusiasalio pietvakariuose. Yra XVI a. katedra, majų kultūros griuvėsiai. 1624 m. čia įkurtas Jukatano autonominis universitetas, 1961 m. – Meridos technologijos institutas, yra archeologijos muziejus. Meridą 1542 įkūrė ispanai majų miesto Tiho (T’ho) vietoje. Indėnų kultūros įtaka vis dar matoma kalboje ir aprangoje. Pro miestą eina automagistralė ir geležinkelis.
Volnio vėjo ferma
Volnio vėjo ferma – vėjo jėgainių parkas Airijos jūroje, 14 km nuo Volnio salos, Jungtinėje Karalystėje. Tai galingiausias vėjo jėgainių parkas ant vandens pasaulyje.
Istorija
2004 m. Karališkoji nekilnojamo turto organizacija suteikė teisę danų kompanijai Ørsted (tuometinei DONG Energy) 50 metų nuomos kontraktą vėjo jėgainei jūroje pastatyti. Vėjo ferma pastatyta dviejais etapais. Statybos pradėtos 2010 m. kovą, o pilnai pabaigtos tik 2018 m.
Valstybinis Kernavės kultūrinis rezervatas
thumb|100px|right
Kernavės archeologijos ir istorijos muziejus-rezervatas įkurtas pietryčių Lietuvoje, dešiniajame Neries krante. Plotas 194,4 ha, direkcija Kernavėje. Rezervatas įsteigtas 1989 m. siekiant išsaugoti neįkainojamą archeologijos, istorijos ir gamtos paminklų kompleksą.
2004 m. Sudžou mieste (Kinija) vykusioje 28-ojoje Pasaulio paveldo komiteto sesijoje Kernavės archeologinė vietovė įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Gamtos ir kultūros vertybės
Muziejaus ekspozicijoje galima susipažinti su unikalia archeologine medžiaga. Kernavė garsėja Rasos švente, rengiamomis gyvųjų amatų dienomis.
Rezervato teritorija (194,4 ha)
Į teritoriją patenka visas Pajautos slėnis su šalia stūksančiais penkiais piliakalniais bei dalis viršutinės Neries terasos, kurioje išsidėstęs šiandieninis Kernavės miestelis. Piliakalniai – išraiškingiausias rezervato akcentas. Lietuvoje jų priskaičiuojama iki tūkstančio, tačiau niekur kitur nerasime penkių vienoje vietoje. Tai istorinių gamtos procesų (pasitraukusio ledyno) ir žmogaus veiklos palikimas. Kaip pagrindinis senovės lietuvių gyvenvietės tipas, piliakalniai egzistavo nuo bronzos amžiaus pabaigos iki XV a. Ne išimtis ir Kernavė. Jau pirmaisiais amžiais po Kristaus Pajautos slėnyje formavosi stambios gyvenvietės, o XIII a. Kernavė tampa feodaliniu amatininkų ir pirklių miestu, kurio gynybinis branduolys buvo piliakalniuose. Tyrimai parodė, kad Aukuro kalno piliakalnyje buvo kunigaikščio dvarvietė, Mindaugo sosto, Lizdeikos, Kriveikiškio, Pilies kalno piliakalniai – tai priešpiliai, saugoję kunigaikščio pilį ir miestą.
Kultūrinio rezervato teritorijoje saugomas visas kultūros paveldo objektų kompleksas, kuriame šiuo metu žinoma ir įteisinta 18 archeologijos, istorijos ir kultūros vertybių:
thumb|800px|center|Kernavės piliakalniai
Rezervato Buferinės apsaugos zona (2554,2 ha)
Rezervato buferinės apsaugos zona nustatyta, siekiant kultūrinio rezervato teritoriją su joje esančiais paveldo objektais (vertybėmis) izoliuoti nuo neigiamo veiklos poveikio ir užtikrinti bendrąją ekologinę kultūrinio kraštovaizdžio pusiausvyrą. Buferinės apsaugos zona skirstoma į du skirtingo apsaugos ir naudojimo režimo pozonius.
Fizinės apsaugos pozonis (118,3 ha)
Šiai zonai priskirta teritorija, besiribojanti su rezervatu, ir esančių rezervate sodybų namų valdos. Šioje zonoje leidžiama ūkinė veikla, tačiau ji ribojama, derinant ją su archeologijos vertybių sauga ir gamtinės aplinkos globa. Fizinės apsaugos pozonyje yra 1 nekilnojamoji kultūros vertybė bei 5 vertybės požymius turintys objektai.
Vizualinės (regimosios) apsaugos pozonis (2336,9 ha)
Ši zona suformuota aplink rezervatą ir apsaugos nuo fizinio poveikio zoną tam, kad būtų išsaugota istoriškai susiklosčiusi urbanistinė ir gamtinė aplinka. Vizualinės apsaugos zonoje privaloma ūkininkauti ir vykdyti statybas taip, kad antropogeninės veiklos rezultatai neturėtų neigiamos įtakos archeologijos, istorijos ir kultūros vertybėms bei istoriniam vietovės kraštovaizdžiui. Į šią zoną patenka ir visas Kernavės miestelis. Vizualinės apsaugos pozonyje yra 4 nekilnojamosios kultūros vertybės bei 5 vertybės požymius turintys objektai.
Archeologiniai tyrimai
Kernavė – tai vienas svarbiausių ir archeologijos požiūriu įdomiausių paminklų Centrinėje bei Rytų Europoje. Nuslinkus ledynams, maždaug prieš 12000 metų čia atsikraustė pirmieji gyventojai. Nuo to laiko Kernavė niekada nebuvo ilgesniam laikui apleista. Čia žmonės gimdavo, augdavo, dirbdavo, kariaudavo, mirdavo ir buvo laidojami. Todėl kompaktiškoje 196,2 h teritorijoje aptikta ir daugiau ar mažiau tyrinėta daugiau kaip 40 įvairių epochų paminklų (ištirta virš 8000 m² ploto). Tai leidžia apžvelgti ne tik atskirus mūsų proistorės etapus, bet ir rekonstruoti ištisą gyvensenos bei laidosenos šiame regione raidą. Daugelis Kernavėje tyrinėtų perkasų atrodė kaip storas įvairiausių laikotarpių kultūrinių sluoksnių pyragas. Kiekvienas sluoksnis jame – tai neįkainojamas Kernavės proistorės puslapis.
Profesionalūs archeologiniai tyrinėjimai pradėti 1979 m., nuslinkus Mindaugo sosto piliakalnio rytiniam šlaitui (vad. doc. P. Kulikauskas, A. Luchtanas, VU). Aptikti IV – XIV a. kultūriniai sluoksniai. 1979 m. tyrinėta ir dalis gyvenvietės, buvusios šiaurės rytinėje Lizdeikos kalno piliakalnio papėdėje (I tūkst. vidurys – antra pusė). Nuo to meto archeologiniai kasinėjimai Kernavėje vykdomi kiekvieną vasarą. 1980–1982 m. buvo tęsiami ir užbaigti Mindaugo sosto piliakalnio archeologiniai tyrinėjimai (MA Istorijos instituto ir VU jungtinė ekspedicija, vad. R. Volkaitė–Kulikauskienė).
1981 m. pradėtas kasinėti vėlyvojo geležies amžiaus pilkapynas, esantis apie 2 km į šiaurės vakarus nuo Kernavės (vad. P. Kulikauskas, VU). Ištirti 2 iš 23 čia esančių pilkapių.
1983 m.: ištirti dar 3 pilkapiai minėtame pilkapyne (vad. A. Luchtanas, VU); pradėti didžiausio piliakalnio Kernavėje – Pilies kalno – kasinėjimai (MA Istorijos instituto ir VU jungtinė ekspedicija, vad. R. Volkaitė-Kulikauskienė); išaiškinta atvira geležies amžiaus gyvenvietė (I-VII m. e. a.), buvusi už 400 m į pietvakarius nuo piliakalnių, Neries pirmoje viršsalpinėje terasoje (vad. A. Luchtanas); apie 200 m į rytus nuo minėtos gyvenvietės, prie pat Neries, aptikta akmens amžiaus gyvenvietės liekanų. Nuo 1984 m. archeologinius tyrimus vykdė VU istorijos katedros ekspedicija (vad. A. Luchtanas).
1986 m. pradėti (vykdyti ketverius metus iš eilės) archeologiniai tyrinėjimai Pajautos slėnyje, melioracijos metu barbariškai apardytoje zonoje, ten aptikus medinio kelio liekanas, akmenų grindinius, išverstus pastatų sienojus. Siekta išsiaiškinti paminklo pobūdį, chronologiją, nustatyti užimamą teritoriją. Slėnyje aptiktas 60-130 cm XIII-XIV a. kultūrinis sluoksnis. Stratigrafiškai žemiau buvęs medinis kelias – medgrinda – datuotas I tūkstm. viduriu. Tyrinėjimai leido rekonstruoti viduramžių Kernavės miesto planą, dalinę gatvių struktūrą. Miestą sudarė kunigaikščio pilis - rezidencija (Aukuro kalno piliakalnis) su ją saugojusiais priešpiliais (Mindaugo sosto, Lizdeikos kalno piliakalniai) bei du gyvenamieji amatininkų ir pirklių kvartalai. Vienas jų – aukštutinis, maždaug 2 ha ploto - Pilies kalno piliakalnyje, kitas – žemutinis, 10-12 ha ploto - Pajautos slėnyje. Tęsėsi žvalgomojo pobūdžio darbai Kernavės apylinkėse.
1987 m. rytiniame dabartinio miestelio pakraštyje aptiktas ir tyrinėtas XV-XVII a. kultūrinis sluoksnis.
1989 m. apie 100 m nuo Neries, šalia Mitkiškių vienkiemio, aptikti pavieniai mezolito epochos titnaginiai dirbiniai bei neolito ir ankstyvojo bronzos amžiaus kultūriniai sluoksniai. Ankstyvajame geležies amžiuje šioje vietoje buvo plokštinis kapinynas su degintiniais krūsniniais kapais. Tyrinėjant plotą pušyne 30 m nuo upės, į pietus nuo Pilies kalno, rasta neolito laikotarpio titnaginių dirbinių, pirmųjų mūsų eros amžių ūkinė duobė bei viduramžiais datuota duobė, greičiausiai turėjusi apeiginę paskirtį – spėjama čia buvus viduramžių Kernavės alkvietę. Apie 1 km į pietus nuo piliakalnių, abipus Kernavės upelio žiočių, aptiktos dar dvi gyvenvietės: dešiniajame krante - neolitinė bei pirmųjų amžių pr. m. e., kairiajame – romėniškojo laikotarpio. Arčiau Neries surasta neolitinių bei ankstyvojo žalvario amžiaus titnaginių dirbinių, skaldos. Į rytus nuo minėtų gyvenviečių, pirmoje Neries terasoje, aptikta brūkšniuotos bei grublėtos keramikos. Žvalgant ketvirtosios upės terasos pakraštį, apie 0,4 km į rytus nuo Lizdeikos piliakalnio, atrastas penktasis Kernavės piliakalnis – Žvalgakalnis, datuotas XIII-XIV a.
Archeologijos ir istorijos muziejus
Muziejaus rinkiniai pradėti kaupti mokytojo Juozo Šiaučiūno dar iki oficialaus steigimo 1930 m. (steigėjas – J. Šiaučiūnas). Iki 1940 m. muziejuje buvo apie 630 eksponatų. Beveik visi surinkti pačioje Kernavėje ir artimiausiose apylinkėse.
Muziejuje, kurio specializacija – archeologija, saugomi archeologiniai, etnografiniai, istoriniai ir numizmatiniai eksponatai. Muziejaus rinkiniuose saugoma 19 670 vnt., tame skaičiuje pagrindiniame rinkinyje – 14 811 vnt., pagalbiniame – 4 859 vnt. (2009 m. sausio 1 d. duomenys).
Ruthin Town FC
Ridino „Town“ – Velso futbolo klubas iš Ridino.
Mindaugas Petras Stundžia
Mindaugas Petras Stundžia (g. 1939 m. rugsėjo 17 d. Silgiškyje, Utenos apskritis) – Lietuvos žurnalistas, poetas.
Biografija
1959–1961 m. Saldutiškio kultūros namų direktorius. Nuo 1961 m. Utenos rajono laikraščio „Lenino keliu“ literatūrinis darbuotojas, nuo 1972 m. – redaktoriaus pavaduotojas, nuo 1995 m. laikraščio „Utenis“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1974 m. įstojo į Lietuvos žurnalistų sąjungą. 1989 m. kartu su P. Panavu pradėjo leisti Utenos krašto tėviškėnų klubo laikraštį „Indraja“. Nuo 1983 m. Utenos literatų klubo „Verdenė“ pirmininkas.
Rašė įvairiomis temomis, pastaraisiais metais – kultūros, krašto istorijos ir teisėsaugos klausimais.
Stakėnas
Stakėnas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Stakėnienė (ištekėjusi moteris) ir Stakėnaitė (mergautinė pavardė).
Nemojki Stacja
Nemojki Stacja – kaimas Lenkijos rytuose, Losicių valsčiuje, Losicių apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurę nuo Losicės ir apie 116 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Talkoniai
Talkoniai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, į šiaurę nuo Pumpėnų, prie Via Baltica plento. Rytiniu pakraščiu teka Įstro upė.
miniatiūra|180px|left|Pakelės kryžius su data 1919 m.
Juozas Kėkštas
Juozas Kėkštas:
Basendžis
Basendžis – mažų medžioklinių šunų veislė, registruota FCI (Registracijos Nr. 43).
Kilmė
Basendžiai daugiausiai auginami Kongo, Sudano, Liberijos teritorijoje. Panašių šunų galima sutikti Malaizijos džiunglėse.
XIX a. pabaigoje keliautojai basendžius vadino įvairiai: Kongo terjeras, Zande šuo, Afrikos miškų šuo, bongo terjeras, niam-niam terjeras. Panašių į basendžius šunų atvaizdus galima pamatyti ir faraonų laidojimo vietų bareljefuose. Faraono Tutanchamono kape taip pat buvo rasti balzamuoti šunys, panašūs į basendžius. Manoma, kad basendžiai Egipto faraonams buvo ne tik medžiokliniai šunys, bet ir gyvi amuletai, saugoję savo valdovus nuo juodosios magijos.
Manoma, kad keliaujantys Nilo upe keliauninkai išsivežė šiuos šunis kaip gautas brangias dovanas. Žlugus Egiptui basendžiai buvo pamiršti net iki XIX a. vidurio. Tuo metu šią pamirštą veislę Konge ir Pietų Sudane aptiko tyrinėtojai. Basendžiai išgarsėjo kaip šunys, kurie nemoka loti, bet tai nėra nebylūs šunys. Jie skleidžia keistus ir labai aukštus garsus.
Veislę 1895 metais vėl atrado anglų jūreiviai, bet Anglijoje šie šunys susirgo maru ir krito. Tik 1937 metais anglams pavyko užauginti basendžių. Amerikoje pirmoji vada buvo užauginta 1941 metais.
Išvaizda
left|thumb|Basendžių šuniukas Basendžis – lengvo ir taisyklingo kūno sudėjimo, aukštakojis, elegantiškos, aristokratiškos išvaizdos, protingas ir budrus gyvūnas. Galva su stačiomis, smailėjančiomis ausimis, susijaudinus kakta pasidengia smulkiomis raukšlėmis, kaklas aukštai iškeltas ir gracingai išlenktas. Gili, ne plati krūtinė, palaipsniui pereina į patrauktą pilvą, uodega susukta į tvirtą žiedą – visa tai sudaro elegantiško, kaip miniatiūrinė antilopė, šuns vaizdą.
Basendžiai šoklūs, labai greiti, puikios uoslės. Unikalu tai, kad jie medžioja ne vien uosle, kaip dauguma medžioklinių šunų, bet ir rega. Aukštoje savanos žolėje basendžiai pašokdavo ir tarytum sustingdavo ore. Dairėsi. Uostinėjo, kur nuskuodė grobis. Kai kurios gentys juos ir vadino šokančiais virš žolės šunimis (M‘bwa m‘kubwa M‘bwa).
Charakteris ir elgesys
Neloja, bet moka savaip reikšti emocijas. Susukta į žiedą uodega vizga sunkiai, bet labai juokingai. Sveikindamiesi jie skleidžia specifinius aukštus garsus.
Basendžiai yra pokštininkai, mėgsta krėsti kvailystes. Su jais reikia kantrybės. Mėgsta tupėti ant palangės ir stebėti, kas vyksta lauke, mėgautis saulės šiluma.
Priežiūra
Gali gyventi bute, jei gaus pakankamai krūvio. Labai aktyvūs namuose. Laimingiausi, kai auga su dar vienu ar dviem basendžiais. Tarpusavyje jie nesipeša. Reikalingai ilgi kasdieniniai pasivaikščiojimai. Kadangi basendžiai prausiasi patys ir neturi kvapo, jiems nereikia daug priežiūros. Tinka alergiškiems žmonėms. Šeriasi labai mažai, arba nesišeria visai.
Sveikata
Linkę tukti ir tapti tingiais. Pasitaiko kelio, akių problemų.
Lindikai
Lindikai – kaimas Pagėgių savivaldybėje, 7 km į šiaurės rytus nuo Vilkyškių, 2 km į šiaurės vakarus nuo Žukų.
Japonija olimpinėse žaidynėse
Japonija olimpinėse žaidynėse pirmą kartą dalyvavo 1912 m. ir nuo to laiko dalyvavo beveik visose paskesnėse olimpiadose. Šaliai nebuvo leista dalyvauti 1948 m. žaidynėse dėl veiksmų Antrojo pasaulinio karo metu, taip pat Japonija prisijungė prie JAV boikoto Maskvai ir nedalyvavo 1980 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.
Japonija yra surengusi keturias olimpiadas:
Berno kantonas
thumb|250px|[[Ešineno ežeras, Berno kantonas]]
Trombonas
Trombonas  – varinis pučiamasis (ambušiūrinis) muzikinis instrumentas.
Berno kantonas
Berno kantonas  – kantonas Šveicarijos vidurio vakaruose, antras pagal plotą (po Graubiundeno) ir gyventojų skaičių (po Ciūricho) šalyje. Administracinis centras – Bernas. Oficialios kalbos – vokiečių ir prancūzų.
Trombonas
Istorija
Atsirado Rytų šalyse. Europoje ėmė plisti nuo XIV a.
Berno kantonas
Geografija
Pietryčiuose yra Berno Alpių dalis (aukščiausios viršūnės – Finsterarhornas, 4274 m, Jungfrau, 4158 m), ~260 km² plotą užima ledynai, viduryje – tankiai gyvenamas Šveicarijos plokščiakalnis (vyraujantis aukštis 400–800 m), šiaurės vakaruose – Juros kalnai. Svarbiausios upės – Arė, Emė, didžiausi ežerai – Bylis, Tūnas, Briencas, Nešatelis.
Trombonas
Konstrukcija
Apie 3 m ilgio metalinis vamzdis, sulenktas panašiai kaip S raidė. Viename gale taurės formos pūstukas, į kurį pučiama siekiant išgauti garsą. Kitas galas smarkiai išplatėjantis.
Berno kantonas
Ekonomika
Laikrodžių, mašinų gamyba, elektrotechnikos, tekstilės, maisto (pieno, sūrių) pramonė, medžio ir metalo apdirbimas. Amatai (puodininkystė). Įrengta nemažai hidroelektrinių, veikia Mulebergo atominė elektrinė. Auginami kviečiai, cukriniai runkeliai, pašariniai augalai. Vynuogininkystė (ypač prie Bilio ir Tūno ežerų). Emės, Simės, Zanės upių slėniuose, Berno Alpėse verčiamasi pienine gyvulininkyste. Berno kantonas taip pat yra svarbus turizmo, alpinizmo, žiemos sporto regionas. Kurortai – Interlakenas, Tūnas, Meiringenas, Grindelvaldas, Miurenas, Kanderstegas, Gštadas, Adelbodenas. Svarbiausias geležinkelis-Bernas-Milanas (Italija); Berno Alpėse jis eina Liočbergo tuneliu.
Trombonas
Vartojimas
Turi keletą atmainų. Dažniausiai vartojamas tenorinis (diapazonas E1-f²). Rečiau altinis arba bosinis. Vožtuviniu mechanizmu arba slankikliu trumpinant ar ilginant vamzdį, išgaunami chromatinės gamos garsai. Trombono slankiklis turi 7 pozicijas. Trombono natos rašomos boso rakte.
Berno kantonas
Istorija
Kantono teritoriją sudaro sritys, kurias XIV–XVI a. prisijungė kantono centras Bernas. Galioja 1893 m. konstitucija. Pagal 1978 m. rugsėjo referendumą, nuo vokiškai kalbančiojo Berno kantono 1979 m. atskirtas Jura kantonas, kuriame vyrauja prancūzakalbiai.
Trombonas
Vartojimas
Vartojamas simfoniniame ar pučiamųjų orkestruose. Trombonu grojantys muzikantai yra vadinami trombonininkais.
Bhyma
thumb|200px|Bhyma nužudo Kičaką
Bhyma arba Bhymasena (भीमसेनः) – „Mahabharatos“ veikėjas, vienas iš brolių Pandavų. Išsiskyrė savo fizine galia.
Buvo Pandaus žmonos Kuntės ir dievo Vajaus sūnus. Kaip ir kitus brolius, jį kovų meno mokė Kripa ir Drona. Dar jaunystėje, gyvendamas su Kauravais, dažnai tyčiodavosi iš jų silpnumo, taip sukeldamas Durjodhanos pasipiktinimą, todėl šis ne kartą bandė Bhymą nužudyti. Viename iš epizodų, Bhyma nugalėjo galingą demoną Bakasurą.
Bhyma su Pandavų žmona Draupade susilaukė sūnaus Sutasomos. Jis taip pat nugalėjo ir vedė rakšasę Hidimbę ir susilaukė su ja vaiko, taip pat rakšasos – Ghatotkačos. Jo broliui Judhišthirai atlikus radžasūjos ritualą, Bhyma užvaldė daugybę Indijos karalysčių.
Vėliau, kai Judhišthira pralaimi karalystę Kauravams, Pandavai pasileidžia klajoti po miškus, ir Bhyma dažnai gelbsti brolius nuo asurų ir rakšasų. 13-ais tremties metais tarnavo pas Viratos karalių kaip virėjas, ten nužudė Viratos karvedį Kičaką, kuris siekė Draupadės meilės.
Kurukšetros mūšio metu, Bhyma buvo vienas svarbiausių Pandavų jėgų. Jis nužudė 100 brolių Kauravų, tame tarpe Dušasaną (jį nužudęs, išplėšė jo širdį ir iš jos gėrė kraują) bei Durjodhaną (smogdamas vėzdu žemiau juostos).
Po mūšio, karalius Dhritaraštra, jausdamas nuoskaudą dėl sūnų, bandė apkabindamas suspausti Bhymą negyvai, bet Krišna vietoje jo pakišo statulą. Bhyma žuvo kartu su broliais keliaudamas į kalnus.
ŠČ
Dviraidė santrumpa ŠČ gali reikšti:
Truški Zalesiai
Truški Zalesiai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kolno valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 13 km į šiaurės rytus nuo Kolno ir apie 86 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Kardas
Kardas – ginklas ilga geležte, sudarytas iš geležtės ir rankenos su apsauga. Lietuvių kalboje kardu dažniausiai vadinami tik lenkti kertamieji ir duriamieji ginklai, kokie buvo naudoti Abiejų Tautų Respublikoje. Kardo geležtė paprastai metalinė, su ašmenimis išlenktojoje briaunoje ir su smailiu galu, todėl gali būti naudojama ne tik kaip kertamasis, bet ir kaip duriamasis ginklas. Kardai yra vienarankiai ginklai.
Kardai išsivystė iš durklų, kai metalo apdirbimo technologija leido gaminti ilgesnes geležtes – maždaug antro tūkstantmečio pr. m. e. pradžioje. Geležiniai kardai labai paplito, vėliau išradus plieno gamybą, kardus pradėta kalti iš plieno.
Jérôme Rothen
žaidžia nuo 2003 m.
Riedučių sportas
thumb|Greitasis čiuožimas riedutinėmis pačiūžomis. thumb|Riedučių derbis Riedučių sportas – sporto šakų grupė, kurios naudoja riedučius.
Riedučių sportas yra viena iš potencialiausių sporto šakų patekti į olimpines žaidynes.
Riedučių sporto šakos:
Irbenė
Irbenė – apleista gyvenvietė Latvijos šiaurės vakaruose. 1971 m. TSRS įkūrus slaptą radiolokacijos centrą „Звезда“ (XX a. paskutiniame dešimtmetyje perimtas Ventspilio tarptautinio radioastronomijos centro), šalia įkurta gyvenvietė karininkams ir jų šeimoms. Gyvenvietėje veikė mokykla, parduotuvė, sporto ir koncertų salės. Į Irbenę patekti buvo galima tik su specialiais leidimais. Pasitraukus Tarybinei armijai, 1993 m. gyvenvietė ištuštėjo ir tapo apleista.
Antandraja
Antandraja – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Sudeikių, šiaurės vakarinėje Indrajų ežero pakrantėje.
Jokūbaičiai II
Jokūbaičiai II – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Girdžių, pro kaimą teka Tidikas.
Stalmokas
Stalmokas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Stalmokienė (ištekėjusi moteris) ir Stalmokaitė (mergautinė pavardė).
Olševas (Bočkų valsčius)
Olševas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bockų valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Kaime yra I pasaulinio karo kareivių kapinės, kurios yra įtrauktos į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Stalmokas
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Peter Martin Litfin
Peter Martin Litfin (g. 1937 m. vasario 6 d. Berlyne, Vokietija) – vokiečių teisininkas, teisėtyrininkas mokestininkas, Vormso taikomųjų mokslų universiteto profesorius.
Biografija
Litfin studijavo teisės mokslus ir makroekonomiką Berlyne, Freiburge (Breisgau), Freiburge (Šveicarija) ir mikroekonomiką Manheime. Freiburge (Šveicarija) 1964 metais apgynė teisės mokslų disertaciją iš Vokietijos mokesčių teisės apie likvidatoriaus pareigas. Ilgą laiką dirbo audito bei mokesčių konsultavimo bendrovėse, advokatas, mokesčių patarėjas, auditorius ir oficiolato advokatas (bažnytinis teisininkas).
Nuo 1977 m. ūkinės ir mokesčių teisės profesorius Vormso aukštojoje mokykloje (Fachhochschule Worms), Mokesčių dalykinės srities aukštojoje mokykloje (kaip tokios vienintelės visoje Vokietijoje) steigėjas. Daugelio knygų apie verslo (ypač vidutinių įmonių) konsultavimą dėl likvidavimo bei mokestinių pareigų autorius ir bendraautoris. Litfin – standartinio veikalo (mokymo priemonės) – serijos, skirtos ruošiantis mokesčių konsultavimo profesijoms, pradininkas ir leidėjas (išleistas 21 leidimas). Nuo 2002 metų emeritas. Išgarsėjo vad. Litfin byla dėl profesorių šalutinės veiklos bei pareigų lankytis paskaitose (švietimo teisė).
Tom Cruise
Thomas Cruise Mapother IV (dažniau Tom Cruise; g. 1962 m. liepos 3 d. Sirakūzai, Niujorko valstija) – amerikiečių aktorius, kino prodiuseris.
Tomas buvo trečias vaikas šeimoje. Motina – specialiojo lavinimo mokytoja, tėvas – elektros inžinierius. Iki 14 metų amžiaus būsimas aktorius pakeitė 15 įvairių mokyklų tiek JAV, tiek Kanadoje. Šeima dažnai kraustėsi iš vieno miesto į kitą, nes tėvai ieškojo darbo.
1990 m. per pirmąją žmoną Mimi Rogers įsitraukė į scientologiją.
JU
Dviraidė santrumpa JU gali reikšti:
Žiedadulkių zonos
Išskiriamos devynios zonos, kurios charakterizuoja būdingas žiedadulkes. Pagal tam tikrą žiedadulkių santykį galima spręsti apie vyravusį klimatą, klimato pokyčių seką, taip pat datuoti nuogulas.
Zonavimo istorija
Dabar mokslininkai naudoja žiedadulkių zonavimo metodą nustatant ledo, durpių, ežerų okeaninių nuosėdų susidarymo amžių kartu su radiokarboniniais, dendrologiniais metodais.
Jeilio teisės mokykla
Jeilio teisės mokykla (, Yale Law, YLS) – privati JAV teisės aukštoji mokykla, struktūrinis Jeilio universiteto padalinys. Seniausia JAV teisės mokykla.
Studijuoja 635 studentų (2008 m.); pagal studijų programas – 600 teisės daktaro (JD), 25 teisės magistro (LL.M.) ir 10 teisių daktaro (Doctor of Laws, S.J.D.).
Tamošiai
Tamošiai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybės rytinėje dalyje, 11 km į šiaurės vakarus nuo Veliuonos, prie Mituvos ir Gausantės upių. Seniūnaitijos centras. Yra Gausantiškių Antano Valaičio pagrindinė mokykla, biblioteka. Veikia Tamošių kaimo bendruomenė.
Teniso smūgiai
Yra aštuoni pagrindiniai teniso smūgiai: padavimas, smūgis iš dešinės, smūgis iš kairės, smūgis iš oro, pusiau smūgis iš oro, žvakė, smešas ir užtrumpintas smūgis. Kiekvienas smūgis atliekamas naudojant raketę. Ja kamuoliukas mušamas taip, kad perskrietų per tinklą.
Keneliai
Keneliai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 9 km nuo Kriklinių.
Kretingos kapinynas
Kretingos, Padvarių kapinynas (regioninio reikšmingumo lygmens valstybės saugoma kultūros vertybė, turinti archeologinį ir kraštovaizdžio vertingųjų savybių pobūdį: unikalus kodas, senas registro kodas A1822, senas kultūros paminklų sąrašo Nr. IP2462A) – kapinynas pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Padvariuose (Kretingos seniūnija), prie šiaurinio Kretingos miesto pakraščio, Akmenos kairiajame krante, prie Kretingos dvaro tvenkinio.
Vieta
Įrengtas kyšulyje, įsiterpiančiame į Akmenos ir bevardžio jos kairiojo intako santaką. Vakarinėje dalyje stovi akmenų mūro Kretingos dvaro ūkinis pastatas, pietrytiniu, pietiniu ir pietvakariniu pakraščiu praeina Salantų gatvė. Likusi dalis dirvonuoja.
Pietryčių-pietų pusėje palei gatvę (kelią Kretinga–Salantai) išmūryta akmeninė sienelė, kurios pietinėje dalyje pritvirtintas seno pavyzdžio archeologijos paminklo anotacinis ženklas. Pietvakariniu pakraščiu gatve eina takas į Kretingos (Padvarių) kapines (senasis Darbėnų kelias).
Istorija
Smarkiai apnaikintas XVIII–XX a. statant Kretingos dvaro ir Kretingos tarybinio ūkio-technikumo pagalbinius ūkinius, gamybinius ir gyvenamuosius pastatus, plečiant kelią Kretinga–Salantai, tiesiant vandentiekio tinklus.
1972–1988 m. buvo respublikinės reikšmės archeologijos paminklas, 1993 m. įrašytas į naujai išaiškinamų istorijos ir kultūros paminklų sąrašą (šifras IP2462A), 2004 m. – į Lietuvos Respublikos nekilnojamųjų kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąrašą (registro kodas A1822), 2005 m. pripažintas valstybės saugoma kultūros vertybe.
Staniulis
Staniulis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Kretingos kapinynas
Tyrimai
1909, 1912 m. tyrė Vladas Nagevičius, 1983 m. – Ignas Jablonskis. 1959 m. žvalgė Juozas Mickevičius, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1988 m. – Julius Kanarskas ir Donatas Butkus, 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (tyrimų vadovas Vilnius Morkūnas), 2008 m. – Donatas Butkus (Kretingos muziejus).
Staniulis
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Staniulienė (ištekėjusi moteris) ir Staniulytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Kretingos kapinynas
Tyrimai
Iš viso ištirtas apie 664 m² plotas, aptikta 53 (51 sudeginto ir 2 nedegintų) mirusiųjų kapai ir 14 sunaikintų kapų vietos. Mirusieji laidoti su įkapėmis: rasta įmovinių ir įtveriamųjų žeberklinių ietigalių, dviašmenis kalavijas, peilių, dalgelių, skiltuvų, žąslų, svarstyklių svorelių, papuošalų – vytinių antkaklių, pasaginių segių, apyrankių, žiedų.
Kapinyno vakarinėje dalyje aptikti I tūkstantmečio pr. m. e. pab. – I tūkstantmečio m. e. pr. senovės gyvenvietės kultūrinio sluoksnio žymių su kauliniais dirbiniais, lipdytu miniatiūriniu puodeliu bei lipdytos keramikos šukių grublėtu ir spurgeliais puoštu paviršiumi.
Radinius saugo Valstybinis Ermitažas (Rusija), Vytauto Didžiojo karo muziejus ir Kretingos muziejus.
Numerologija
Numerologija – teorija, teigianti, kad skaičiai, su kuriais žmogus susiduria gyvenime, vienaip ar kitaip veikia jo gyvenimą. Pavyzdžiui, iš gimimo datos skaitmenų, atlikus su jais tam tikrus aritmetinius veiksmus, galima sužinoti apie žmogaus ateitį. Numerologija neturi jokio realaus pagrindo, remiasi selektyviu mąstymu bei selektyviu faktų atrinkimu ir yra priskiriama pseudomokslams.
Istorija
Numerologija buvo paplitusi tarp ankstyvųjų matematikų, pvz., Pitagoras. Pitagoro sukurtu modeliu iki šiol grindžiama visa numerologija ir jos taikymas. Istoriškai numerologijos ir matematikos santykis buvo panašus kaip astronomijos ir astrologijos arba chemijos ir alchemijos. Šiais laikais nelaikoma matematikos dalimi, o daugelio matematikų numerologija apibūdinama kaip pseudomokslas.
Numerologijos teiginiai
Numerologija teigia, kad skaičiai turi mistines savybes.
Gimimo, įvykio, reiškinio datos skaičių kiekybinės charakteristikos turi savo reikšmę. Ją interpretuoti galima tik tinkamai pritaikius tam tikrą metodiką. Jų yra nemažai. Numerologijos atstovai taiko skirtingas skaičių interpretacijos teorijas.
Numerologinė sistema pagrįsta griežtai apibrėžta tvarka, būdinga konkrečioms skaitmenų savybėms, skaičių kiekiui tam tikra seka. Labiausiai paplitusi Pitagoro teorija. Ji atspindi tai, kaip keičiasi savybinės skaitmenų savybės dėl jų kiekybinio pasikeitimo.
Nagrinėjant gimimo datą, būtina ją analizuoti kompleksiškai, atsižvelgiant į galimas variacijas ir modelius. Nėra kategoriškai vieningos skaitmenų interpretacijos, kadangi įmanomi skaičių perėjimai, pripažįstama charakterio kaita.
Iš gimimo datos skaitmenų sudaryta individuali lentelė atspindi tik kai kurias charakterio ypatybes, potencialias žmogaus galimybes, polinkius, įgimtų gebėjimų grupes (ne atskirus gebėjimus, talentus), kurie gali būti išnaudojami, vystomi.
Numerologinė matrica (lentelė) gali būti suvokiama įvairiai, todėl jos supratimas ir aiškinimas yra individualus, atsižvelgiant į kitus veiksnius. Suabsoliutinti konkrečių skaičių ir „įgimtų“ duotybių negalima. Be to numerologijos atstovus saisto profesinė etika, kuri įpareigoja laikytis tam tikrų taisyklių.
Numerologijos teorija teigia, kad visa ko pradai yra duoti kiekvienam, tačiau skirtingo lygmens, todėl tereikia atrasti asmeninius polinkius ir juos išvystyti. Juos atrasti galima ne tik tiriant savo gimimo skaičių savybes, bet ir nuolat analizuojant ir stebint save (introspekcija), stengiantis suprasti gamtos duotus talentus bei juos panaudojant.
Veikimas
Vienas iš svarbiausių faktorių, dėl kurių tikima numerologija, yra selektyvus mąstymas bei atmintis. Žmonės dažniau linkę įsidėmėti teoriją patvirtinančius faktus ir pamiršti jai prieštaraujančius arba nepatvirtinančius. Todėl jei bent tris kartus kažkur susiduria su konkrečiu skaičiumi, gali laikyti, kad tai yra numerologijos patvirtinimas, o tas skaičius turi jam kažkokią mistinę prasmę. Tai patvirtina ir dažniausiai okultiniais laikomi skaičiai – dauguma jų yra ne didesni už dešimt, mažai – nuo dešimt iki dvidešimt, ir turbūt joks numerologija tikintis žmogus nelaiko triženklio skaičiaus svarbiu savo gyvenime. Susidurti su mažais skaičiais yra daugybė progų: butų numeriai, klasės mokinių sąrašas, vieta autobuse ir taip toliau. Didesni skaičiai kasdieniniame gyvenime pasitaiko rečiau, o įsiminti tuos atvejus – sunkiau. Žmonės ignoruoja atvejus, kai jų „reikšmingieji“ skaičiai gyvenime nepasirodo, o tokie atvejai žymiai dažnesni.
Algimantas Stuina
Biografija
1956 m. baigė žurnalistikos studijas Vilniaus universitete. Nuo 1956 m. iki 1990 m. dirbo Lietuvos radijuje ir televizijoje. Rengė ir vedė visuomenines-politines laidas, ateizmo propaguotojas. Žuvo autokatastrofoje.
Išleido knygelę Keturi komunistai, Vilnius, 1969 m.
GŠ
Dviraidė santrumpa GŠ gali reikšti:
Medeikių apylinkė
Medeikių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Užušilių apylinkės ir dalies Parovėjos apylinkės. 1978 m. balandžio 18 d. Medeikių apylinkė prijungta prie Parovėjos apylinkės.
Kola (miestas)
Kola  – miestas Rusijoje, Murmansko srityje, prie Kolos ir Tulomos upių santakos, greta jų žiočių Kolos įlankoje, 12 km į pietus nuo Murmansko centro. Rajono centras. Geležinkelio stotis prie Murmansko–Sankt Peterburgo linijos. Maisto (alaus, makaronų) pramonė. Yra 1804 m. pastatyta cerkvė, 1807 m. apskrities iždo pastatas.
Istorija
1854 m. anglų laivynas suniokojo Kolos tvirtovę ir cerkvę. Miestas patyrė nuosmukį, buvo prijungtas prie Kemės apskrities. Vėliau miestas atsikūrė, 1883 m. vėl tapo apskrities centru. XX a. pr. Kolą nustelbė besikuriantis Murmanskas. 1965 m. Kolai oficialiai grąžintas miesto statusas.
Nerijus Astrauskas
Žaidė įvairiuose Lietuvos, Kipro, Graikijos klubuose. Nuo 2010 m. sezono vidurio atstovavo FK Žalgiris Vilnius ekipai. Prieš 2012 m. sezoną kontraktas su žaidėju nebuvo pratęstas. 2013 m.sezone įvartis įmuštas atstovaujant Pakruojo "Kruojai" buvo pripažintas gražiausiu A lygos sezono įvarčiu. . Po sezono žaidėjas pasirašė kontraktą su A lygos debiutantais FK Trakais. 2005 m. atstovavo Lietuvos nacionalinei komandai Baltijos taurės varžybose prieš Latvijos komandą.
Antanėliai
Antanėliai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Variekos.
Tiški Vondolovas
Tiški Vondolovas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kolno valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurės rytus nuo Kolno ir apie 88 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Teniso mačų tipai
Tenisas tradiciškai žaidžiamas tarp dviejų žaidėjų, vienetų mače arba tarp dviejų porų, dvejetų mače. Tačiau yra ir kitokių teniso žaidimo tipų, kuriuose skiriasi taisyklės ar žaidėjų skaičius.
Standartiniai teniso mačų tipai
Vienetai - juose du žaidėjai žaidžia vienas prieš kitą, dažniausiai du vyrai arba dvi moterys.
Dvejetai - juose dvi poros žaidžia viena prieš kitą, dažniausiai vien vyrai arba vien moterys. Dvejetai žaidžiami šiek tiek didesniame korte nei vienetų.
Mišrūs dvejetai - juose žaidžiama taip pat kaip ir dvejetuose, bet porose būna vyras ir moteris.
Neįgaliųjų tenisas
Žaidžiami tiek vienetai, tiek dvejetai. Pagrindinis skirtumas yra tas, kad kamuoliukas gali atšokti ne vieną, o du kartus
Kipro futbolo varžybos 1996–1997 m.
Kipro futbolo varžybos 1996–1997 m.
Rajatėja
Rajatėją ir šiauriau esančią Tahaa salą supa bendras koralinis rifas ir lagūna todėl neretai laikomos viena sala. Sala vulkaninės kilmės; kalnuota. Aukštis iki 1017 m (Tefatoaiti k.). Saloje yra endeminių augalų rūšių (Taičio gardenija).
Rajatėjos sala padalinta į 3 komunas: Uturoa, Taputapuatea ir Tumaraa. Svarbiausia gyvenvietė – Uturoa (Pavėjinių salų padalinio administracinis centras). Yra ligoninė, trys koledžai (vienas privatus), 2 licėjai, oro ir jūrų uostai. Kopros gamyba, vanilės eksportas, žvejyba.
Senovėje Rajatėja buvo svarbus Polinezijos kultūros centras. Ji darė didelę įtaką aplinkinių salų kultūrai. Yra išlikę senovinių šventyklų griuvėsių (Taputapuatea maraė – pasaulio paveldo objektas). 1769 m. salą iš vakariečių pirmasis atrado Džeimsas Kukas.
Stankevič
Stankevič − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Antaninava
Antaninava vadinami kaimai:
Northwich Victoria FC
Northwich Victoria FC – Anglijos futbolo klubas iš Nortvičo.
Tarnėnai
Tarnėnai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje. Seniūnaitijos centras.
miniatiūra|250px|left|Tarnėnų kraštovaizdis. [[Melioracija|Melioracijos griovys]]
Tiški Labnas
Tiški Labnas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kolno valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į rytus nuo Kolno ir apie 86 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.