cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bokštas (statinys)
Istorija
Bokštai žmonijos naudojami nuo priešistorinių laikų. Seniausiais žinomais galėtų būti vadinami apvalių akmenų bokštai miesto sienose Jeriche (8 tūkst.pr. m. e.). Vieni iš ankstyvųjų išlikusiųjų pavyzdžių yra šiaurinėje Škotijoje esantys brochai, kūginės formos gyvenamieji bokštai. Šie ir vėlyvieji finikiečių ir romėnų kultūrų pavyzdžiai pabrėžia bokštų naudojimą fortifikacijai ir sargybai. Pavyzdžiui, stebėjimo bokšto elementai, rasti Saviroje ir datuojami 1 tūkst. pr. m. e., manoma yra finikiečių ar kartaginiečių kilmės. Romėnai panaudojo aštuonkampius bokštus kaip Diokletiano rūmų (Kroatijoje) elementus, kurie datuojami apytiksliai 300 m., tuo tarpu Servijaus sienose (IV a. pr. m. e.) ir Aureliano sienose (III a.) naudoti kvadratiniai. Kinai naudojo bokštus kaip integruotus Didžiosios kinų sienos elementus 210 m. pr. m. e. Čin dinastijos laikotarpiu.
Renavo šv. Izidoriaus bažnyčia
Istorija
2005 m. gegužės 15 d., švenčiant titulinius šv. Izidoriaus atlaidus, bažnyčiai buvo padovanotas Kauno Viktoro Vėberio fotostudijos padarytas popiežiaus Jono Pauliaus II portretas. Dovanotojas - bažnyčios statybos komiteto pirmininko Juozo Mitkaus vaikaitis Izidorius Mitkus. 2013 m. bažnyčia atrinkta dalyvauti Europos Sąjungos lėšomis finansuojamame projekte Leader-12-Šiaurės Vakarų Lietuva-05-012, kurio metu buvo sutvarkyta bažnyčios aplinka. Projekto vertė – 49 980,60 Lt. 2017 m. vasarą bažnyčios šventoriaus teritorija aptverta nauja metalo tvora.
Bokštas (statinys)
Istorija
Žinomas nebaigtas statyti bokštas yra Hasano bokštas Rabate, Maroke, kur darbai buvo nutraukti 1199 m. ir mūsų laikais bokštas stovi neužbaigtas kaip monumentas. Kitas gerai žinomas yra Pizos bokštas Italijoje, statytas nuo 1173 m. iki 1372 m. Himalajų bokštai – tai akmeniniai bokštai esantys daugiausiai Tibete, statyti apytikriai XIV–XV a.
Paskirtis
Bokštai pagal paskirtį:
Renavo šv. Izidoriaus bažnyčia
Istorija
Nuo 2016 m. iki 2018 m. spalio 31 d. bažnyčią aptarnavo kunigas Antanas Šimkus (nuo 2018 m. Mažeikių Švč. Jėzaus Širdies parapijos rezidentas). Nuo 2018 m. lapkričio 1 d. parapiją aptarnauja Židikų šv. Jono Krikštytojo bažnyčios klebonas kun. Dainoras Židackas.
Architektūra
Bažnyčia stačiakampio plano, su prieangiu ir bokšteliu. Šventoriaus tvora medinių statinių. Priešais, kitoje kelio pusėje stovi Renavo kapinių koplyčia.
Sean Dunphy
Sean Dunphy (1937 m. lapkričio 30 d. Vaithole, Dublinas – 2011 m. gegužės 17 d. Baldoile, Dublino grafystė) buvo Airijos dainininkas, 1967 metais su daina „If I Could Choose“ 1967 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse užėmęs antrąją vietą.
Biografija
Gimė Whitehall, Dubline. Sean savo šalyje išgarsėjo kaip grupės „The Hoedowners“ vokalistas. Tarp 1966–1973 metais išleistų grupės singlų keturiolika pateko į Airijos muzikinių singlų topą Irish Singles Chart, iš kurių dvi dainos, išleistos 1969 metais, užėmė pirmąją vietą – „Lonely Woods of Upton“ ir „When the Fields Were White with Daisies“. Nuo 8 dešimtmečio pabaigos Sean pradėjo solinę karjerą.
Atlikėjas buvo vedęs, su žmona Lily turi keturis vaikus. Jo sūnus Brian yra Airijos grupės „The High Kings“ narys.
House
House – elektroninės muzikos stilius, atsiradęs XX amžiaus devintame dešimtmetyje, Čikagoje, JAV. Išskirtinis House bruožas – bosinio būgno pulsavimas 4/4 ritmu (120–130 dūžių per minutę) ir dar naudojama begalybė įvairių harmonijos variantų. House – lėtesnis Techno variantas (beje Techno už Housą yra dvigubai ritmingesnis, net iki 240 dūžių per minutę), house muzikoje būdingas skambesys ir svarbiausia – lėtas tempas.
Istorija
thumb|right|„House“ tėvu tituluojamas Frankie Knuckles (*1955 - † 2014). Viskas prasidėjo nuo to, kad didžėjai sukdavo plokšteles, kuriose įrašytas vien ritmas. Principingai svarbios House muzikai buvo rinkoje pasirodžiusios ritmo mašinos Roland TX, kurios labai palengvino muzikos kūrybą namų sąlygomis. Kaip tik šis faktorius įtvirtino stiliaus pavadinimą. „House“ stilius atsirado iš „Disco“ muzikos. Niujorkietis diskžokėjas Frankie Knuckles 1977 metais persikėlė į Čikagą, kad taptų gėjų klubo „Warehouse“ rezidentu. Jis panaudojo „Disko“ muziką, kaip pagrindą, ir sumaišė ją su elektroniniu būdu išgautu būgnų skambesiu, sukurdamas specifinį muzikos tempą, skaidydamas įrašų fragmentus, pridėjo ritmo mašinos garsą, ilgą laiką grojo vien ritminę ar boso partiją, pridedant psichiką trikdančius, pirmuosius „vežančius“ garsus, tuo sukurdamas nauja stilių.
Terminas „House muzika“ kilo iš klubo pavadinimo „Warehouse“. Šio klubo lankytojai buvo tikri Knuckles fanai, beatodairiški jo pasekėjai ir jie žaismingai nusprendė, kad tai, ką išdarinėja Knuckles jau nebėra disco muzika, ir pavadino ją „House“. Mažiau nei per dešimtmetį Čikagoje „House“ tapo gana išvystytu muzikos žanru. Dvi nepriklausomos Čikagos leidybinės įrašų kompanijos – „Trax“ ir „DJ International“ išleido pirmuosius singlus, o Čikagos diskžokėjas ir prodiuseris Farley „Jackmaster“ Funk sukūrė pirmąjį tarptautinį hitą „Love Can’t Turn Around“, paleidęs jį per radijo laidą „Hot Mix 5“.
JAV „House“ dažniausiai buvo juodaodžių ir gėjų klausoma muzika (kadangi buvo grojama klubuose, kur rinkdavosi netradicinės orientacijos atstovai bei afroamerikiečiai), o kelią į plačiuosius vandenis šiai muzikai praskynė anglai, sukūrę naują „House“ substilių „acid house“ ir sugrąžinę atnaujintą muzikos formą atgal į JAV bei į plačiąją visuomenę (padarė ją prieinamą ir priimtiną tradicinės orientacijos baltiesiems). „House“ muzika Didžiąją Britaniją pasiekė aštuoniasdešimtųjų pabaigoje Ispanijos salos Ibisos vakarėlių dėka, kur pasiturintis Anglijos jaunimas leisdavo vasaros atostogas.
Trinkūnai
Trinkūnai – kaimas Utenos rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, į pietvakarius nuo Saldutiškio.
Čako provincija
Čako provincija  – provincija Argentinos šiaurėje, tarp Formosos, Santa Fė, Santjago del Estero ir Saltos provincijų; keliolikos kilometrų ruožu (šiaurės rytuose) ribojasi su Paragvajumi. Sostinė – Resistensija.
1950–1955 m. vadinta prezidento Chuano Perono vardu (Provincia de Presidente Chuan Perón).
Geografija
Visą provincijos teritoriją užima Gran Čako (Gran Chaco) lygumos. Vakarinėje dalyje vyrauja sausas klimatas (200 mm kritulių per metus) ir pusdykumių augalija. Centrinę dalį užima regionas vadinamas Impenetrable („nepraeinamas“), kur išskiriami sausasis ir dėgnasis laikotarpiai. Šiam regionui būdingi krūmų ir medžių sąžalynai. Rytuose būdingas didelis kritulių kiekis (1100 mm per metus), vyrauja vešli augalija (selvos), daug upių ir ežerų. Provincijos rytine riba teka Paranos upė, į kurią iš vakarų teka kitos upės: Bermechas, Rio de Oro, Saladas, Gvajakuru Grandė, Negras ir kt. Paranos upėje yra kelios nemažos upinės salos: Seritas (Isla del Cerrito) ir kt.
Gyventojai
Provincijoje gyvena 2,5 % šalies gyventojų. Dauguma jų susitelkę rytiniame provincijos pakraštyje. 5 % Čako prov. gyventojų yra indėnai (viči, tobai, mokovijai ir kt.); taip pat nemažai išeivių iš Rytų Europos (čekų, bulgarų, serbų).
miniatiūra|270px|dešinėje|Čako provincijos kraštovaizdis miniatiūra|250px|dešinėje|Paranos pakrantė provincijoje
Ekonomika
Čako provincija – Argentinos medvilnės aruodas (60 % šalies derliaus). Taip pat auginami kukurūzai, sojos, sorgai, cukranendrės, tabakas, ryžiai. Gyvulininkystė (galvijų auginimas). Maisto, lengvoji, baldų gamybos pramonė.
Administracinis suskirstymas
Čako provincija padalinta į 25 departamentus (skliaustuose – administracinis centras):
Livingstono apskritis
Livingstono apskritis – viena iš Zambijos Pietų provincijoje esančių apskričių. Administracinis centras – Livingstonas. 2000 m. apskrities gyventojų skaičius siekė 103 288 žmones, namų ūkių – 18 856.
Džimo Korbeto nacionalinis parkas
Džimo Korbeto nacionalinis parkas  – saugoma gamtos erdvė šiaurės Indijoje, Utarakhando valstijoje, Himalajų priekalniuose (Šivalike), 50 km į šiaurės vakarus nuo Ramnagaro. Plotas 520,8 km². Parkas įkurtas 1936 m. (seniausias šalyje), tada vadintas Heilio nacionaliniu parku. 1954 m. pavadintas Ramgangos, 1957 m. – Korbeto nacionaliniu parku (pavadintas medžiotojo, rašytojo, gamtininko Džimo Korbeto vardu).
Lekiai
Lekiai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurę nuo Švėkšnos, prie Šilutės rajono savivaldybės ir Klaipėdos rajono ribos. Kaime yra Lekių piliakalnis (dar vadinamas Pilale) – Šalpės upelio kair. krante; piliakalnio aikštelė – 45×14 m dydžio; piliakalnis įrašytas į LR nekilnojamųjų kultūros vertybių registrą.
Džimo Korbeto nacionalinis parkas
Nacionaliniame parke saugomi miškingi Himalajų šlaitai, Ramgangos upės slėnis ir jam būdinga gyvūnija. Vyrauja stambiųjų šorėjų, indinių mangų, tanidinių akacijų miškai. Daugelis čia sutinkamų rūšių yra labai retos ar išnykusios kitur Pietų Azijoje. Svarbiausi saugomi gyvūnai yra bengaliniai tigrai. Iš viso parke gyvena 586 paukščių, 33 driežų, 7 varliagyvių, 36 laumžirgių rūšys. Džimo Korbeto nacionaliniame parke sutinkami laukiniai indiniai drambliai, himalajiniai ir ilgalūpiai lokiai, elniai (aksiai, indiniai muntjakai, zambarai, kiauliniai elniai), leopardai, nendrinės katės, viverinės katės, amūrinės katės, pilkosios indinės mangustos, ūdros, didžiosios kiaunės, himalajiniai goralai, Indijos skujuočiai, laibaliemenės beždžionės, makakos, tigriniai pitonai, krokodilai, gavialai, bankivinės vištos ir kt.
Lekiai
Geografija
Šiauriniame pakraštyje teka Šalpė (Veiviržo kair. intakas), iš pietų prieina Šiuraičių miškas. Lekių kaimas ribojosi su Šiūparių, Jokšų, Slabados (visi Švėkšnos sen.), Šiuraičių ir Raukų (abu Veiviržėnų sen.) kaimais.
Gyventojai
1923 m. Lekių kaime buvo 3 ūkiai ir 26 gyventojai, 1991 m. – 1 ūkis ir 1 gyventojas. XX a. sovietmečiu kaimas beveik išnyko.
Žymūs žmonės
Lekių kaime gimė kunigas tremtinys Stanislovas Būdvytis (1896–1961), jo brolis, paskutinis šio kaimo gyventojas Juozas Būdvytis (1923–1991), plėšikų nukankintas savo namuose, jų tėvas Jokūbas Būdvytis (1883-1960) buvo šio kaimo vadinamasis maršalka. Remiantis Švėkšnos parapijos maršalkų protokolais, jis yra buvęs jų pirmininkas.
Karaliaus Mindaugo tiltas
miniatiūra thumb|Mindaugo tilto statybos ir [[Vilniaus elektrinė 2002 m.]]
Karaliaus Mindaugo tiltas – nutiestas Vilniuje, per Neries upę, jungia Žirmūnų seniūniją su Vilniaus senamiesčiu. Tiltas pastatytas 2003 m., karaliaus Mindaugo karūnavimo 750 metų jubiliejaus proga. Tilto ilgis – 101 m, plotis – 19,7 m. Trys eismo juostos. Tarp Žaliojo ir Karaliaus Mindaugo tiltų, Neries krantinėje, 2004 m. buvo įgyvendintas originalus projektas „Meilės krantai“ – sukurti užrašai „Aš tave myliu“ ir „Ir aš tave“, jo autorius menininkas Gitenis Umbrasas.
Bezdonys (reikšmės)
Bezdonys yra trys gyvenvietės Vilniaus rajone:
Padarbos
Padarbos – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 9 km į rytus nuo Kuršėnų, į pietus nuo kelio ir geležinkelio Šiauliai – Klaipėda.
Istorija
1950–1991 m. kaimas priklausė kolūkiui „Raudonasis spalis“.
Šveicarijos nacionalinis parkas
Šveicarijos nacionalinis parkas  – 1914 m. įkurtas nacionalinis parkas rytų Šveicarijoje, Graubiundeno kantone, šalia sienos su Italija. Arčiausiai parko yra Cerneco miestas.
Šis nacionalinis parkas ribojasi su Italijos Stelvio nacionaliniu parku.
Parkas užima 170,3 km² plotą ir yra didžiausia saugoma teritorija Šveicarijoje ir vienintelis šalies nacionalinis parkas.
Parkas įkurtas 1914 m. ir yra seniausias nacionalinis parkas Alpėse ir centrinėje Europoje.
Pasaulinė gamtos apsaugos organizacija šiam parkui suteikė aukščiausios apsaugos lygį – I kategoriją (gamtos rezervatas).
Mislyva
Mislyva – viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Panemunio.
Pavyžintys (Saldutiškis)
Pavyžintys – kaimas Utenos rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 1 km į pietvakarius nuo Saldutiškio.
Žabynai
Žabynai, Mažieji Žabynai arba  (, nuo 1936 m. Klein Schabienen, nuo 1938 m. Kleinlautersee, nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. šiaurės rytų Lenkijoje, (Varmijos Mozūrų vaivadija, Geldapės apskritis, Benkaimio valsčius), 2 km į pietus nuo Kaliningrado srities sienos.
X Faktorius
X Faktorius – lietuviška „The X Factor“, transliuojamo Jungtinėje Karalystėje, versija. Tai televizinis muzikos talentų konkursas, kuriame dalyvauja pop atlikėjai, atrinkti viešose atrankose.
Žabynai
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. Kaimas minimas nuo 1539 m. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities kaimas, nuo 1874 m. valsčiaus centras. 1589 m. pastatyta bažnyčia. Nuo 1946 m. Varmijos Mozūrų vaivadijos, Geldapės apskrities, Benkaimio valsčiaus kaimas.
X Faktorius
Pirmojo sezono X Faktoriaus nugalėtoja 2013 m. vasario 17 d. tapo Giedrė Vokietytė, antrą vietą užleisdama grupei RSP.
Antrojo sezono X Faktoriaus nugalėtoju 2014 m. vasario 2 d. tapo Žygimantas Gečas.
2015 m. rugsėjo 27 d. prasidėjo trečiasis X Faktoriaus sezonas. Nugalėjo širvintiškė Monika Pundziūtė (superfinalas vyko 2016 m. vasario 14 d.).
Žabynai
Istorija
Iki 1817 m. pamaldas lietuvių kalba laikė:
X Faktorius
Ketvirtojo sezono nugalėtoja tapo septyniolikmetė Iglė Bernotaitytė, kuri superfinale 2017 m. sausį surinko beveik 60 tūkst. balsų.
Penktojo sezono nugalėtojais tapo grupė „120”. surinkusi 41 tūkst. balsų (Superfinalas vyko 2018 m. vasario 11 d.).
Šeštojo sezono nugalėtojais tapo grupė "Good Time Boys". Superfinale grupė surinko beveik 36 tūkst. balsų (Superfinalas vyko 2019 m. vasario 3 d. Kauno Žalgirio arenoje).
Septintojo sezono nugalėtoja tapo Milda Martinkėnaitė. Superfinale ji surinko 35 tūkst. balsų (Superfinalas vyko 2019 m. gruodžio 29 d.).
2020 metais pirmą kartą Lietuvoje vyko nauja populiaraus muzikinio šou versija "X Faktorius. Žvaigždės". Projekte varžėsi tik įžymybės (aktoriai, sportininkai, žurnalistai, nuomonės formuotojai ar kiti). Aštuntojo projekto sezono nugalėtoja tapo visažistė, grožio salonų įkūrėja Milita Daikerytė, kuri surinko 8487 balsus (Superfinalas vyko 2020 m. lapkričio 15 d.).
Finalistai ir kategorijos (visų sezonų)
Kiekviename sezone kiekvienas teisėjas yra priskiriamas kažkuriai žmonių kategorijai, kuriai turės vadovauti, ir išrenka tris dalyvius (nuo 2015 m. - keturis dalyvius), dalyvausiančius gyvai transliuojamose laidose. Lentelėje pavaizduota teisėjo kategorija kiekviename sezone bei jo pasirinkti dalyviai.
6 savaitė
Nuo šios savaitės dalyviai pradėjo atlikti po dvi dainas vienos laidos metu.
7 savaitė
Dalyviai atliko po dvi dainas, antroji – pasiūlyta televizijos žiūrovų.
8 savaitė
Dalyviai atliko po dvi dainas, antroji – pasiūlyta televizijos žiūrovų.
9 savaitė
Šią savaitė komisija tik komentuoja, viską lemia žiūrovai.
10 savaitė
Pirmą dainą dalyviai atliko su Lietuvos scenos žvaigždėmis, o antrąją dainą laimėjęs atlikėjas išleis kaip singlą.
Tema: įsimintiniausios dainos
Aukštieji Bezdonys
Aukštieji Bezdonys – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 6 km nuo Bezdonių.
Kirk Kerkorian
Kirkas Kerkorianas (, g. 1917 m. birželio 6 d. Fresnas, Kalifornija – 2015 m. birželio 15 d. ) – verslininkas, milijardierius iš Nevados, vadybininkas (CEO, Tracinda Corporation). Kerkorianas aktyviai prisidėjo prie Las Vegas plėtros ir dėl to yra vadinamas „Megakazino tėvu“.
Pavasarinė žilė
Pavasarinė žilė (Senecio vernalis) – astrinių (Asteraceae) šeimos, žilių (senecio) genties augalas. Paplitusi Rytų Europoje, Azijoje. Auga daržuose, pakelėse. Kero aukštis 10-80 cm. Lapai be lapkočių, driekasi siaura dantyta juosta apie stiebus. Žydi geltonais žiedais. Nuodinga.
Utamaro
Kitagava Utamaras (, apie 1753–1806 m. spalio 31 d.) − japonų ukiyo-e dailininkas, vienas žymiausių šio žanro menininkų. Jo kūrybai būdingas dėmesys moterų vaizdavimui.
Biografija
Utamaras (tikr. Ičitaras Kitagava) gimė apie 1753 m. tikriausiai Edo mieste (dabartinis Tokijas) ar netoli jo. Beveik nieko nežinoma apie jo gyvenimą. Jis tikriausiai nuolat gyveno Edo, tikriausiai buvo vedęs, nežinomi jo vaikai. Utamaras Edo mieste gyveno pas kylantį knygų leidėją Tsutaja Juzaburo (miręs 1797 m.). Japonijoje buvo įprasta ukiyo-e menininkams prisiimti pseudonimus. Karjeros pradžioje jis publikavo grafiką Tojoakio pseudonimu, išgarsėjęs prisiėmė Utamaro vardą. Dailininkai Torijama Sekien (1712−1788, pas kurį tikriausiai Utamaras mokėsi) ir Kacukava Šiunšo (1726−1793) perdavė jam ukiyo-e technikos paslaptis, kurias išmoko iš Sudzukio Hanurobio (1725−1770). Iki 1791 m. Utamaras daugiausiai kūrė iliustracijas knygoms, vėliau kūrė pavienių gražių moterų portretus. Jis atsisakinėjo kurti tuo metu populiarių Japonijos teatro aktorių portretus, nors tai buvo greičiausias kelias į populiarumą.
Utamaras apie 1790 m. tapo garsiausiu ukiyo-e kūrėju Japonijoje, nebijojo kurti karikatūros bruožų turinčių kūrinių, įskaitant pasišaipymus iš religijos. Tačiau 1804 m. sukurti satyriniai kūriniai − praeities garsaus Japonijos karo vado Tojotomi Hidejoši (1536−1598) žmonos ir sugyventinių portretai − patraukė valdžios dėmesį ir buvo įvertinti kaip puolimas prieš šiogūnatą. Dailininkas buvo apkaltintas įžeidęs Tojotomio Hidejošio orumą, buvo suimtas, tikriausiai kalintas. Jam buvo skirta 50 dienų bausmė surištomis rankomis. Šių įvykių dailininkas buvo emociškai palaužtas. Utamaras mirė 1806 m. spalio 31 d. Edo mieste. Geriausiai žinomos yra jo estampų serijos Fu ninsōgaku jittai (Dešimt moters veido išraiškų studijų), Seirō jūni-toki (Dvylika valandų malonumų kvartale), Seirō nanakomachi (Septynios malonumų kvartalo gražuolės), Kasen koi no fu (Mylinčios moterys). Utamaro estampai padarė įtakos XIX a. prancūzų impresionistams. 1891 m. buvo publikuota Edmono Gonkūro parašyta Utamaro biografija ir kūrybos apžvalga prancūzų kalba.
Mišeikiai (Joniškis)
Mišeikiai – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Bučiūnų.
Nemenčinės miesto seniūnija
Nemenčinės miesto seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Vilniaus rajono savivaldybės šiaurės rytuose, apimantis Nemenčinės miestą.
Geografija
Miesto seniūnija įsikūrusi abipus Neries, apie 20 km į šiaurės rytus nuo Vilniaus, ties Nemenčios žiotimis, prie Vilniaus–Švenčionių plento. Du tiltai jungia abu Neries krantus. Tai vienintelis Vilniaus rajono miestas, jį supa pušynai. Nemenčinės miesto seniūnija užima 393,0 ha plotą, iš jų 87,0 ha – miško, 17 ha – vandens telkinių. Miesto kraštovaizdį puošia gilus Neries upės slėnis su Nemenčios intaku.
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 10 seniūnaitijų:
Tautinė sudėtis
Tautybės:
AEG C.V
AEG C.V buvo dviviečio žvalgybinio biplano prototipas, 1916 m. vasario mėn. sukurtas Vokietijos Imperijos įmonės Allgemeine Elektricitäts-Gesellschaft AG (AEG).
Mano mylimi vyrai
Mano mylimi vyrai – 1978 m. Italijoje sukurta komedija, kurios pagrindinė aktorė Monica Vitti už vaidmenį buvo apdovanota „David di Donatello“ prizu.
AEG C.V
Sukurtas AEG C.IV pagrindu, net ir sumontavus galingesnį variklį, orlaivis nepaisteisino ir serijiniu būdu gaminamas nebuvo.
Mano mylimi vyrai
Turinys
Anos ir Marko santuoką ištinka krizė ir moteris ima ieškoti būdų padėčiai pataisyti. Prisiklausiusi patarimų apie tai, kad geriausia išeitis – turėti du vyrus, Ana susiranda meilužį. Praleisdama su kiekvienu vyru po pusę savaitės, Ana jaučiasi atradusi laimingo gyvenimo receptą, tačiau žinia, kad ji nėščia ir dilema kuris iš jos vyrų yra tikrasis tėvas, sukelia daug sumaišties.
Kadangi gyvenimas tarp dviejų vyrų darosi vis labiau komplikuotas, Ana nusprendžia supažindinti Marko ir Antonijų, kad šie susidraugautų, o tada ji atskleistų jiems teisybę ir planą apie galimą bendrą gyvenimą keturiese. Čia paaiškėja, kad jos vyras (skulptorius) neabejingas vienam savo modelių Deborai, kuri padaro neatremiamą įspūdį ir Antonijui.
Ažuprūdis
Ažuprūdis – kaimas Utenos rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 3 km į pietvakarius nuo Saldutiškio.
Hayato Ikeda
Hajato Ikeda (, 1899 m. gruodžio 3 d. – 1965 m. rugpjūčio 13 d.) – Japonijos politikas, buvęs šalies ministras pirmininkas (1960–1964 m.), finansų ministras (1949–1952 m. ir 1956–1957 m.), tarptautinės prekybos ir pramonės ministras (1952 m. ir 1959–1960 m.)
Biografija
Ikeda gimė 1899 metais Hirošimos prefektūroje. Mokėsi Tokijo imperatoriškajame universitete (dabartinis Tokijo universitetas). Po karo tapo Finansų ministerijos viceministru, o 1949 m. – ir ministru. Šias pareigas ėjo iki 1952 m. bei dar kartą 1956–1957 metais. Taip pat trumpai 1952 m. ir 1959–1960 m. buvo Tarptautinės prekybos ir pramonės ministerijos ministru. Pagarsėjo kaip stambių pramonės įmonių šalininkas.
1960 m. atsistatydinus ministrui pirmininkui Nobusukė Kiši, Ikeda užėmė jo vietą. Vadovavimo metu siekė sumažinti politinį susipriešinimą tarp partijų, agitavo už susitelkimą siekiant Japonijos ekonomikos vystymo ir socialinių konfliktų mažinimo. Vienas iš garsiausių Ikedos iškeltų tikslų buvo Pajamų padvigubėjimo planas, kuriuo siekta per ateinančius metus du kartus padidinti atlyginimus eiliniams šalies darbuotojams, taip leidžiant jiems pajausti spartų šalies ekonominį augimą. Planą pavyko įgyvendinti ir net viršyti per palyginti greitą laiką – septynerius metus.
Užsienio politikoje Ikeda išlaikė glaudžius ryšius su JAV, tačiau tuo pat metu siekė ir santykių su Kinija gerinimo. Taip pat inicijavo Japonijos tarpininkavimą Indonezijos–Malaizijos konfrontacijos (1962–1966 m.) metu. Ikedos vadovavimo metu Tokijuje įvyko 1964 m. vasaros olimpinės žaidynės.
1964 m. liepą Ikeda laimėjo partijos prezidento rinkimus prieš Eisaku Sato ir išliko ministro pirminiko poste, tačiau tų pačių metų lapkritį susirgo gerklės vėžiu ir buvo priverstas atsistatydinti. Dėl šios ligos Ikeda mirė 1965 m.
Ikeda laikomas viena iš pagrindinių figūrų, atsakingų už taip vadinamą Japonijos pokario ekonominį stebuklą.
Rytų Suomija
Rytų Suomija (, SV Östra Finlands län) - buvusi Suomijos provincija. Šiaurėje ribojosi su Oulu provincija, vakaruose su Vakarų Suomijos provincija, pietuose su Pietų Suomijos provincija, rytuose su Rusijos Federacijos Karelijos Respublika.
Provincija buvo dviejų senųjų provincijų - Savonijos ir Karelijos teritorijoje. Ji buvo suformuota 1998 m. sausio 1 d. sujungus Mikelio, Kuopijo ir Šiaurės Karelijos provincijas. Tarp Suomijos provincijų buvo ketvirta pagal plotą ir trečia pagal gyventojų skaičių. Panaikinta 2010 m. sausio 1 d., naikinant visas Suomijos provincijas.
Padalinimas
Rytų Suomija buvo padalinta į tris regionus: Šiuos regionus sudarė 66 savivaldybės.
Kučiukas
Kučiukas  – druskingas ežeras Rusijoje, Altajaus krašte, Kulundos stepės vakaruose. Telkšo 98 m aukštyje virš jūros lygio, į pietus nuo Kulundos ežero. Ilgis 19 km, plotis 12 km. Gylis iki 3,3 m. Ežeras žiemą neužšąla. Kranto linija lygi, nedidelės įlankos yra tik prie upių žiočių. Šiaurės rytiniai ir pietrytiniai krantai žemi, rytinis krantas status, vietomis iškyla 10-12 m virš vandens paviršiaus. Kučiuko ežerą su Kulundos ežeru jungia protaka, ant jos įrengta vandens reguliavimo užtvanka. Rytuose įteka Kučiuko upė.
Išgaunamas mirabilitas, jo sluoksnio storis – 2,5 m. Taip pat yra valgomosios druskos, magnio chlorido sankaupų.
Nikolajus Rastorgujevas
Nikolajus Viačeslavovičius Rastorgujevas ( (g. 1957 m. vasario 21 d.) – Rusijos dainininkas ir aktyvistas, muzikinės grupės Liube lyderis. Rusijos liaudies artistas (2002). Nuo 2006 m. – partijos „Vieningoji Rusija“ (Единая Россия) narys.
Grupės Liube (Любэ) diskografija
Albumai, rinkiniai ir koncertiniai albumai:
Slava (dainininkė)
Slava (tikrasis vardas – Anastasija Vladimirovna Slanevskaja; Анастаси́я Влади́мировна Слане́вская; g. 1980 m. gegužės 15 d. Maskvoje) – Rusijos dainininkė, dainų autorė, aktorė.
Scenoje pirmą kartą pasirodė 2003 m. ir tų pačių metų rudenį išleido debiutinį albumą „Poputnica“ (Попутчица). Albumo daina „Liubliu ili nenavižu“ (Люблю или ненавижу) Rusijoje tapo hitu.
Tikrasis karaliūnas
Tikrasis karaliūnas (Cariniana legalis) – šalminių (Lecythidaceae) šeimos, karaliūnų (Cariniana) genties medis.
Paplitimas
Natūraliai paplitę Pietų Amerikos žemyno subtropikų ir atogrąžų klimato juostose – centrinėje ir pietryčių Brazilijoje bei iš dalies Venesueloje ir Kolumbijoje.
Apibūdinimas
Vieni stambiausių medžių Atlanto miškų ekoregione bei visoje Brazilijoje. Tikrieji karaliūnai užauga iki 50 m aukščio, didžiausias kamieno skersmuo iki 7 m. Jų žiedai kremo spalvos, nedideli – mažesni nei 10 mm skersmens, žydi nuo gruodžio iki vasario mėnesio.
Amžius
Auga daugiau kaip 1000 metų. Prie Santa Rita du Pasa Kuatru ir Petropolio auga vieni seniausių medžių, kurių vienam medžiui, žinomam kaip „Patriarca da Floresta“, yra apie 3050 metų.
Lėtinė mielomonocitinė leukemija
Lėtinė mielomonocitinė leukemija – lėtinės leukemijos forma, priskiriama mieloproliferacinėms/mielodisplastinėms ligoms, kuriai būdinga suaktyvėjusi ląstelių (ypač granulocitų ir monocitų) proliferacija, padidėjęs jų kiekis kraujyje (leukocitozė ir monocitozė) ir displazijos požymiai. Dažnai nustatomas kepenų ir blužnies padidėjimas (hepatomegalija ir splenomegalija).
Tikrasis karaliūnas
Panaudojimas
Medžiai naudojami medienos apdirbimo pramonėje.
Lėtinė mielomonocitinė leukemija
Epidemiologija
Dėl skirtingų klasifikacijos sistemų ir nevisiškai aiškaus ligos apibrėžimo sunku nustatyti tikslų sergamumą. Manoma, kad sergamumas lėtine mielomonocitine leukemija yra apie 1 iš 100 000, dažniausiai liga diagnozuojama 65-75 metų amžiaus, šiek tiek dažniau serga vyrai.
Priežastys
Nėra aiškios, kaip ir daugelio piktybinių ligų atveju manoma turi įtaką jonizuojančioji spinduliuotė. Kai kurie mielodisplastiniai sindromai gali transformuotis į lėtinę mielomonocitinę leukemiją.
Tikrasis karaliūnas
Pavadinimas ir sinonimai
Sinonimai:
Lėtinė mielomonocitinė leukemija
Klasifikacija
Pagal WHO klasifikaciją išskiriami 3 lėtinės mielomonocitinės leukemijos (, CMML) tipai
Ankstesnė FAB klasifikacija išskyrė du lėtinės mielomonocitinės leukemijos tipus: mieloproliferacinį ir mielodisplastinį. Šis skirstymas šiandien praktikoje nebenaudojamas, nors leukocitų skačius, didesnis nei 13x109/L susijęs su blogesne ligos prognoze ir didesne transformacijos į ūminę mielogeninę leukemiją rizika.
Simptomai
Liga diagnozuojama pagal kraujo tyrimą. Pacientai dažnai kreipiasi dėl blužnies padidėjimo (splenomegalijos), kuri sukelia skausmą kairiajame šone. Neretai yra išreikšti B simptomai. Dėl anemijos gali būti silpnumas, nuovargis, dusulys.
Diagnostika
Anamnezė ir klinikiniai simptomai diagnostikai nedaug vertingi, kadangi nespecifiniai.
Diagnostiniai kriterijai
WHO diagnostiniai kriterijai lėtinei mielomonocitinei leukemijai yra :
Periferinis kraujas
Leukocitų skaičius dažniausiai būna padidėjęs, tačiau gali būti ir normalus, ir sumažėjęs. Ligai labai būdinga monocitozė su daug nebrandžių granulocitų formų, randamų kraujyje. Monocitų vidutinis skaičius kraujyje paprastai yra 2-5x109/L, mažiausiai 10% bendro leukocitų skaičiaus. Dažniausiai monocitai morfologiškai normalūs, tačiau kai kuriais atvejais gali būti pakitę, turėti atipinę branduolio formą, granules. Nebrandžių granulocitinės eilės ląstelių kraujyje randama <20%, bazofilų skaičius nepadidėjęs. Dažnai nustatoma eritrocitų anizocitozė, poikilocitozė, randami akantocitai, ašaros formos eritrocitai. Neretai pasitaiko gigantiniai trombocitai, bendras trombocitų skaičius paprastai būna normalus arba sumažėjęs. Neutrofilai dažniausiai su displazijos požymiais: branduolių hipersegmentacija, hiposegmentacija, hipergranuliacija.
Kaulų čiulpai
Hiperceliuliniai kaulų čiulpai su displazijos požymiais, dažniausiai visose trijose ląstelių eilėse. Daug monocitinės kilmės ląstelių. Megakariopoezės displazija pasireiškia megakariocitų branduolių anomalijomis, mikrokariocitais. blastų skaičius yra iki 20%, svarbu blastams priskirti promonocitus. Blastuose esančios Auer lazdelės nepaneigia lėtinės mielomonocitinės leukemijos diagnozės.
Tėkmės citometrija
Teigiami žymenys: CD33, CD13, dažnai CD14 (parodo monocitų nesubrendimo laipsnį), CD68, CD64, CD56
Citogenetika ir molekulinė genetika
Kloninės citogenetinės aberacijos nustatomos 20-40% atvejų, tačiau jos nėra būdingos vien tik lėtinei mielomonocitinei leukemijai. Dažniausiai randama 8 chromosomos trisomija ir 7 monosomija. Neretai nustatomos RAS mutacijos, CEBPA, NPM1, RUNX1 mutacijos.
Gydymas
Esant neišreikštiems simptomams ir nedaug pažengusiai ligai pakanka intensyvaus stebėjimo. Dažniausiai taikomas simptominis gydymas: esant anemijai - kraujo transfuzija, gali būti skiriamas eritropoetinas. Klinikiniuose tyrimuose šiuo metu analizuojamas azacitidino efektyvumas. Esant išreikštai leukocitozei, efektyvus gydymas hidroksikarbamidu. Vienintelė galimybė šiuo metu visiškai išgydyti šią ligą yra kamieninių kraujo ląstelių transplantacija, tačiau šis metodas praktikoje gali būti taikomas tik pavieniams ligoniams
Emahofas
Emahofas arba Bogdanovas (, nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Krasnojarskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities kaimas. Priklausė Darkiemio parapijai. 1907 m. buvo 40 gyventojų. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Lvovskojės apylinkės kaimas.
Brazilinė bertoletija
Brazilinė bertoletija (Bertholletia excelsa), dar vadinama kastanija – šalminių (Lecythidaceae) šeimos medis, vienintelė bertoletijų (Bertholletia) genties rūšis. Paplitusi Pietų Amerikoje, Amazonės, Orinoko baseinuose, Gvianoje. Brazilinė bertolerija geriausiai žinoma dėl savo valgomų maistingų sėklų – bertoletijos riešutų.
Mirties fantomas
Mirties fantomas – 1988 m. Italijoje sukurtas trileris.
Brazilinė bertoletija
Aprašymas
Tai 30-45 m aukščio medis, kurio kamieno skersmuo 1-2 m. Išgyvena daugiau nei 500 metų. Lapai nesudėtiniai, 20-35 cm ilgio, 10-15 cm pločio, sausuoju laikotarpiu nukrenta. Žiedai maži, žalsvai baltos spalvos, 5-10 cm ilgio.
Mirties fantomas
Turinys
Pianistas Robertas Dominičis sužino sergantis genetine liga, kuri lemia greitą kūno senėjimą. Diagnozė sukelia Robertui pykčio priepuolius, kurių metu jis pradeda žudyti žmones. Bylą tiriantis inspektorius Datis greitai išsiaiškina tikrąjį žudiką, tačiau niekaip negali jo sugauti, nes jo persekiojamas asmuo greitai sensta ir tampa tiesiog neatpažįstamas.
Galiausiai, kai inspektorius jau praranda bet kokią viltį, Robertas, jausdamas artėjančią mirtį, pradeda medžioti inspektoriaus dukterį, tuo pačiu taikiniu pasirinkdamas moterį, kuri laukiasi jo kūdikio ir kuris, tikėtina, paveldės jo genetinę ligą...
Brazilinė bertoletija
Gavyba ir naudojimas
Nukritusios bertoletijos riešutų dėžutės surenkamos ir suskaldomos kirviu ar mačete. Išimtas sėklas sunku išlukštenti, todėl jos gali būti papildomai brinkinamos ar trumpai paverdamos, siekiant suminkštinti kevalą. Išlukštentos sėklos nuplaunamos, išdžiovinamos saulėje ir paruošiamos transportavimui ar saugojimui.
Bertoletijų riešutai dėl savo skoninių savybių ir aukšto maistingumo naudojami maistui: valgomi vieni, maišomi į salotas, dedami į košes, kepinius, ledus ir pan.
Produkcija
Bertoletijos nėra specialiai auginamos (nors ir yra bandymų įveisti šių medžių plantacijas ), todėl beveik visa riešutų produkcija yra gaunama juos surenkant iš laukinės gamtos – Amazonijos tropinių miškų. Priklausomai nuo tais metais esančių klimato sąlygų, riešutų derlius gali gerokai skirtis. Pavyzdžiui, 2007–2008 metais bertoletijų riešutų produkcija siekė 33 500 tonų, o 2017–2018 metais tris kartus mažiau – 10 700 tonų. Daugiausiai riešutų surenkančios šalys yra Bolivija, Peru ir Brazilija. Šios trys šalys yra atsakingos už praktiškai visą pasaulinę produkciją.
Maistinė vertė
Apie 60-70 % bertoletijų riešutų masės sudaro aliejus. Riešutuose taip pat gausu seleno, magnio, tiamino, geležies.
Vardininkas
Vardininko linksnis turimas visose vardininko-galininko (nominatyvinės) struktūros kalbose. Žemiau pateiktas vardininko vartojimas kelete indoeuropiečių kalbų:
My World 2.0
My World 2.0 – debiutinis studijinis kanadiečių atlikėjo Justin Bieber albumas, išleistas 2010 m. kovo 23 d. Tai – anksčiau išleisto debiutinio atlikėjo EP „My World“ tęsinys. Singlas „Baby“ sulaukė didelio populiarumo visame pasaulyje, pasiekdamas trečiąją vietą Jungtinės Karalystės „UK Singles Chart“ reitinge bei penktąją JAV „Billboard Hot 100“. Singlas „Eenie Meenie“ pasiekė devintąją vietą Jungtinėje Karalystėje.
„My World 2.0“ sulaukė daugiausiai teigiamų kritikų įvertinimų ir, per pirmąją savaitę JAV pardavus 283 tūkstančius kopijų, debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje.. Bieber tapo jauniausiu atlikėju, pasiekusiu pirmąją reitingo vietą, nuo Stevie Wonder 1963 m. išleisto albumo „Recorded Live: The 12 Year Old Genius“. 2020 m birželio mėnesio duomenimis, JAV parduota per keturis milijonus albumo kopijų ir jis tapęs keturiskart platininiu.
2011 m. vykusiuose „Grammy“ apdovanojimuose albumas nominuotas geriausio vokalinio pop albumo kategorijoje.
Gran Paradizo nacionalinis parkas
Gran Paradizo nacionalinis parkas  – nacionalinis parkas šiaurės vakarų Italijoje, Aostos slėnyje ir Pjemonto srityje, prie sienos su Šveicarija. Parkui duotas Alpių kalnų masyvo Gran Paradizo vardas. Iš pradžių parkas buvo įkurtas siekiant išsaugoti alpinių ožių populiaciją, tačiau šiuo metu yra saugomos ir kitos gyvūnų bei augalų rūšys.
XIX a. pradžioje alpiniai ožiai dėl gausios medžioklės išliko tik šioje teritorijoje. Buvo suskaičiuoti apie 60 alpinių ožių.
1856 m. netrukus tapsiantis karaliumi Viktoras Emanuelis II čia įkūrė Karališkąjį medžioklės rezervatą, kuriame alpiniai ožiai turėjo būti saugomi.
1920 m. Viktoro Emanuelio II anūkas Viktoras Emanuelis III paskyrė parkui papildomos teritorijos ir 1922 m. čia buvo įkurtas nacionalinis parkas. Jis tapo pirmuoju nacionaliniu parku šalyje.
Traupio herbas
Traupio herbas – vienas iš Traupio heraldikos atributų.
Aprašas
Herbo skydo sidabriniame lauke žalias išrautas šerinės kalnarūtės keras.
Jonas Spietinis
Jonas Spietinis (g. 1950 m. kovo 7 d. Vilkuose, Rokiškio rajonas) – Lietuvos ir Utenos rajono savivaldybės ūkio, profsąjungų, politinis ir visuomenės veikėjas.
Traupio herbas
Aprašas
Šis į Lietuvos Raudonąją knygą įrašytas nykstantis augalas, vienas iš rečiausių Lietuvoje sporinių induočių, jau daug metų želia ant senosios akmeninės Traupio kapinių tvoros, o Lietuvoje tokių vietų – tik kelios.
Jonas Spietinis
Biografija
1957–1965 m. mokėsi Žiobiškio aštuonmetėje mokykloje, 1965–1968 m. Juodupės vidurinėje mokykloje, 1973 m. baigė Kauno politechnikos instituto Statybos ir santechnikos fakultetą, inžinierius-statybininkas.
1973–1975 m. tarnavo TSRS kariuomenėje, dirbo darbų vykdytoju, 1975–1980 m. Utenos Statybos tresto aikštelės gamybinės bazės vedėjas, 1980–1992 m. Tarpkolūkinės statybos organizacijos pirmininko pavaduotojas, 1992–2002 m. SP UAB „Utenos vandenys“ Vandentiekio cecho viršininkas, nuo 2002 m. Utenos apskrities viršininko administracijos Teritorijų planavimo ir statybos valstybinės priežiūros skyriaus vedėjas, nuo 2006 m. Teritorijų planavimo ir statybos valstybinės priežiūros departamento direktorius.
Traupio herbas
Aprašas
Šerinę kalnarūtę Traupyje prieš keliolika metų pamatė ir pirmą kartą ją atpažino tuo metu mokyklos direktoriumi dirbęs gamtininkas, dabar Anykščių meras Sigutis Obelevičius. Tik kalnuose sutinkamą augalą, jo nuomone, į Traupį atpūtė vėjas, toli nešiojantis jo sporas iš artimiausių nuo Lietuvos Skandinavijos ar Tatrų kalnų.
Jonas Spietinis
Biografija
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, Utenos rajono tarybos pirmininkas, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Utenos rajono skyriaus narys, LSDP tarybos narys, Utenos skyriaus pirmininko pavaduotojas, 2002–2005 m. skyriaus pirmininkas, nuo 2005 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas, nuo 2010 m. Utenos teritorijų planavimo ir statybos valstybės priežiūros skyriaus vedėjas.
Traupio herbas
Istorija
2008 m. rugpjūčio 25 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 1K-1484. Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.
Dalius Ribokas
Dalius Ribokas (g. 1961 m. gruodžio 14 d.) – istorikas, archeologas, Lietuvos ir Utenos rajono politinis veikėjas.
Jonas Spietinis
Biografija
1990–1995 m. Utenos rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Utenos rajono savivaldybės tarybos narys. 2000–2003 m. valdybos narys, nuo 2004 m. LSDP frakcijos vadovas.
Lietuvos statybininkų inžinierių sąjungos narys, Lietuvos visuomeninių paslaugų profesinių sąjungų federacijos pirmininko pavaduotojas. Sutuoktinė Stanislava, vaikai Tomas, Virginijus, Vilius.
Dalius Ribokas
Biografija
1968–1972 m. mokėsi Daugailių aštuonmetėje mokykloje, 1979 m. baigė Utenos 2 – ąją vidurinę mokyklą, 1984 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą. Istorikas archeologas.
1984–1986 m. tarnavo tarybinėje armijoje, nuo 1986 m. Utenos kraštotyros muziejaus darbuotojas, muziejinikas. Atliko tyrimus Ruklių, Vaitekūnų, Geniakalnio senkapiuose, Utenos Utenio ir Rinkos aikštėse, Anykščiuose.
Nuo 1989 m. partinis. LSSR komunistų partijos, LDDP, Lietuvos socialdemokratų partijos narys, Utenos grupės, nuo 1993 m. iki 1995 m. Utenos rajono skyriaus pirmininkas, nuo 2001 m. Vyturų – Krašuonos grupės pirmininkas.
1997–2000 m. Utenos rajono savivaldybės tarybos narys.
Nuorodos
Utenos kraštotyros muziejus
Mišeikiai (Pakruojis)
Mišeikiai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 11 km nuo Pakruojo.
Selfridges
Selfridges – Londono miesto universalinė parduotuvė. Jos nuomojamos patalpos siekia 50 000 m² plotą. Didžiausia „Selfridges“ konkurentė Londone yra Oksfordo gatvėje esanti beveik dvigubai didesnė universalinė parduotuvė „Harrods“. Jos nuomojamos patalpos siekia 90 000 m² plotą.
Nesėkmių ruožas
Nesėkmių ruožas – 1982 m. Italijoje sukurta komedija.
Turinys
Marijo dirba slaugytoju ligoninėje, o jo žmoną Niną kur kas labiau domina televizorius nei vyras. Netikėtai jis laimi loterijoje 15 milijonų lirų, tačiau nusprendžia niekam to nesakyti. Paslapčia jis įsigyja naują automobilį ir pradeda savo svajonių gyvenimą, tačiau problemos prasideda kai apiplėšimą įvykdžiusi gauja pavagia jo mašiną...
Ketūnai (Šiauliai)
Istorija
1950–1991 m. kaimas priklausė Micaičių kolūkiui.
Ado dramblių nacionalinis parkas
Ado dramblių nacionalinis parkas  – saugoma gamtos teritorija Pietų Afrikos Respublikos pietuose, Rytų Kapo provincijoje, siekia Indijos vandenyno pakrantę. Plotas 1640 km² (trečias pagal dydį šalyje). Įsteigtas 1931 m.
Auga tankūs, visžaliai krūmai. Ado dramblių nacionaliniame parke saugoma >600 afrikinių dramblių banda, taip pat hipopotamai, afrikiniai buivolai, keletas rūšių antilopių, juodieji raganosiai (atvežti iš Kenijos), liūtai, hienos, leopardai; gausu kitų žinduolių, paukščių, roplių. Pakrantėse lankosi didieji baltieji rykliai, Eubalaena australis banginiai. Čia sutinkama endeminė neskraidančių mėšlavabalių Circellium bacchus populiacija.
Činkve Terės nacionalinis parkas
Činkve Terės nacionalinis parkas  – nacionalinis parkas šiaurės Italijoje, Kampanijos ir Ligūrijos regionuose, šalia Ligūrijos jūros. Nacionalinis parkas įkurtas 1999 m. įvertinant jo vaizdinę, agrikultūrinę, istorinę ir kultūrinę reikšmę.
Navazai
Navazai – kaimas Utenos rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 4 km į pietvakarius nuo Saldutiškio.
Činkve Terės nacionalinis parkas
Nacionalinis parkas apima Činkve Terės pakrantę. 1997 m. šis vaizdingas Ligūrijos kraštas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą (drauge su Portovenere ir keletu aplinkinių salų).
Nacionalinis parkas užima 38,60 km² plotą ir yra mažiausias šalyje.
Navazai
Istorija
1984 m. spalio 31 d. kaimas iš Molėtų rajono Suginčių apylinkės perduotas Utenos rajono Saldutiškio apylinkei.
Skrandžio vėžys
Skrandžio vėžys – piktybinis navikas, išaugantis skrandžio sienelėje. Pagal histologinį tipą skrandžio piktybiniai navikai klasifikuojami į kelias grupes.
Dominija
miniatiūra|Britų imperijos žemėlapis karalienės Viktorijos valdymo metu (XIX a. pab.). Dominijomis pažymėtos karūnos valdomos teritorijos. Dominija – autonominė valstybė, įėjusi į Britų imperiją ir pripažinusi jos karalių valstybės vadovu. Formalaus dominijos statuso apibrėžimo nebuvo.
1949 m. buvo nutarta, kad visateisėmis Sandraugos narėmis šalys gali būti ir nepripažindamos britų monarcho savo suverenu.
1949 m. dominijos statuso atsisakė Airija, o Niufaundlandas įstojo į Kanados konfederaciją. 1961 m. dominijos statuso atsisakė Pietų Afrikos Sąjunga.
Daugelis buvusių dominijų priklauso Tautų Sandraugai.
Universalusis portugališkas iliustruotas žodynas
Universalusis portugališkas iliustruotas žodynas (portug. Diccionario universal portuguez illustrate) – portugališka visuotinė enciklopedija.
Išleista Seferino mieste, 1882 metais.
Apimtis – 4 tomai.
Viktoras Bugnevičius
Viktoras Bugnevičius (g. 1960 m. kovo 19 d. Mažeikiuose) – Lietuvos ir Mažeikių rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1978 m. baigė Mažeikių 1-ąją vidurinę mokyklą. 1984 m. baigė Aukštąją komjaunimo mokyklą prie VLKJS CK, istorijos dėstytojas,2010 m. baigė Šiaulių universitetą suteiktas viešojo administravimo bakalauro kvalifikacinis laipsnis.
1978–1979 m. Mažeikių elektrotechnikos gamyklos šaltkalvis surinkėjas. 1984–1987 m. LKJS Šilalės rajono komiteto pirmasis sekretorius. 1987–1990 m. Mažeikių rajono kino direkcijos direktorius. Nuo 1990 m. užsiima verslu. 1996–2003 m. UAB „Mėlynieji stogai“ direktorius. 2003–2007 m. Mažeikių rajono savivaldybės mero pavaduotojas. Nuo 2007 m. dirba UAB "Mažeikių šilumos tinklai " Apskaitos ir realizacijos tarnybos vadovu.
Nuo 2000 m. iki 2010 m. Naujosios sąjungos Mažeikių rajono skyriaus narys, skyriaus pirmininkas. Nuo 2010 m gruodžio mėn. nepartinis.
2000–2003 m., 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narys.
Raudonojo Kryžiaus Mažeikių skyriaus valdybos narys. Sutuoktinė Palma, vaikai Justas, Tadas.
Švediškas konversacinis leksikonas
Švediškas konversacinis leksikonas (SV Swensk Conversation-Lexikon) – švediška visuotinė enciklopedija, išleista XIX a. Autorius – P. G. Bergas. 1-4 tomai išleisti 1845–1852 metais.
Albanijos futbolo taurė
Albanijos futbolo taurė – kasmet Albanijoje vykstantis atkrintamųjų varžybų turnyras, kuriame dalyvauja didžioji dalis Albanijos klubų.
Finalai
Šaltiniai:
Juodžynai (Darkiemio apskritis)
Juodžynai, Juodžiai arba Čistopoljė (, nuo 1936 m. rugsėjo 16 d. Jodschinn, nuo 1938 m. birželio 3 d. Sausreppen, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Krasnojarskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities kaimas, nuo 1874 m. Žabynų valsčiaus kaimas, nuo 1928 m. valsčiaus centras. Priklausė Žabynų parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Lvovskojės apylinkės kaimas.
Pastasiūnė
Pastasiūnė – viensėdis Utenos rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 3 km į vakarus nuo Saldutiškio.
Alkūnų ąžuolas
Alkūnų ąžuolas – botaninis gamtos paveldo objektas, 1960 metais paskelbtas gamtos paminklu. Auga greta Alkūnų kaimo, Inturkės sen., Molėtų raj., Dubingių girininkijos (19 kv., 29 skl.) Alkūnų miške. Medis viršijęs gamtinę brandą ir yra rezignacijos fazėje. Prie medžio pastatyta informacinė lenta, miško prieigose yra kelio nuoroda.
Duomenys
180px|left|miniatiūra|Kamieno drevėje gali atsistoti žmogus. Anksčiau anga buvo užmūryta. Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (Quercus robur L.). Ąžuolo kamieno apimtis 1,3 metro aukštyje – 644 cm, aukštis – 29 m. Ąžuolo kamienas 5,5-6 m aukštyje šakojasi į 3 puses.
Tautosakinės žinios
Vieta prie šio ąžuolo, vadinto Senuoju (Storuoju), XX a. viduryje dar buvo gausiai ir dažnai lankoma daugelio aplinkinių kaimų (Jukniškių, Kaciūniškių, Kertadalės, Sutrėnų, Savidėnų, Graužinių, Žydavainių ir kt.) gyventojų. Čia, dabartinės miško keliukų kryžkelės vietoje, kurią žymi maždaug 15x20 m dydžio aikštelė, gražiu oru buvo rengiamos gegužinės. Jaunimas šokdavo, linksmindavosi, kūrendavo laužą. Kiti suėjimų dalyviai, kaip pasakojama, sėdėdavo ant kalvelės į šiaurės rytus nuo ąžuolo. Pabūti gamtoje susirinkdavo ir mokytojai su mokiniais. Vietos gyventojų liudijimu, prie senojo ąžuolo ir melsdavosi, atvažiuodavo kunigų iš Dubingių.
Mickūnai (Anykščiai)
Mickūnai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės vakarus nuo Debeikių, prie kelio. Yra Mickūnų girininkija (Anykščių miškų urėdija). Įrengta motokroso trasa.
Kazachiškas vynas
Kazachiškas vynas – vynas, pagamintas Kazachijoje iš Kazachijoje išaugintų vynuogių.
Kazachijos vyndarystės šaknys aptiktos VII a., kai į Kazachiją iš Uzbekijos ir Kinijos buvo įvežti vynmedžiai. Tik apie 4% Kazachijos dirvožemių idealiai tinka vynuogininkystei. Šalyje per metus iš vynuogių, užauginamų 13 tūkst. hektarų plote, pagaminama virš 236 tūkst. hektolitrų vyno. Šalyje vynas labai vertinamas, bet 80% išgeriamo vyno yra importuojama.
Istorija
Pirmieji žinomi vynuogininkystės Kazachijoje įrodymai pasirodė apie VII a. netoli Šymkento ir Tian Šanio priekalnėse (Almatos sritis) prie Kazachijos-Kirgizijos sienos. Manoma, kad vyną į regioną įvežė prekybininkai iš Kinijos Sindziango provincijos bei Uzbekijos Ferganos ir Samarkando region. Kazachijoje komercinė vyndarystė buvo menka.
Šiuolaikinė vyndarystė Kazachijoje atsirado tik TSRS laikais. Prieš Antrąjį pasaulinį karą ir po jo į Kazachiją buvo deportuota daug žmonių iš kitų TSRS vietų. Dalis jų buvo iš Gruzijos, Armėnijos ir kitų Kaukazo dalių ir išmanė vynuogių auginimą bei vyno gamybą. Pamatę Kazachijos kraštovaizdį jie atpažino, kad čia galima įveisti vynuogynus ir panaudoti jų vyndarystės įgūdžius. Šie žmonės ir tapo Kazachijos vyno pramonės pradžia. 1976 m. 26 vynuogynuose buvo auginama apie 22 tūkst. hektarų vynuogių, daugiausia pietų Kazachijoje. Keista, bet TSRS laikais už Kazachijos TSR ribų buvo praktiškai nežinoma apie vyno gamybą šioje respublikoje.
XX a. valstybiniai Almatos, Šymkento ir Tarazo vynuogynai buvo didžiausi vynuogių augintojai Kazachijoje. Suirus Tarybų Sąjungai susidomėjimas vyno gamyba Kazachijoje padidėjo, o pagrindiniu kazachiško vyno importuotoja tapo Rusija.