cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bučiuoju rankas
Turinys
Sicilijoje nužudomas neseniai vedęs mafijos boso dono Andželino sūnus Stefanas, atsisakęs parduoti jam priklausantį žemės sklypą greta Palermo. Donas jau pagyvenęs ir konkurentai jau nebetiki šio įtaka, ypač Gasparas Ardiconė, nusprendęs jam atvirai mesti iššūkį. Donas Andželino paveda mirusio sūnaus našlę Mariuciją saugoti vienam savo žmonių Masinui, nurodo kitiems savo sūnums nesikišti, o pats išsiunčia žmogų į Niujorką prašyti pagalbos pas kitą seną doną Beledžį. Šis sutinka padėti, tačiau atskridus į Italiją jį sutinka Ardiconė su savo žmonėmis ir, nuvežęs į nuošalią vietą, nužudo.
Tarp Mariucijos ir Masino užsimezga romanas ir moteris pastoja, tačiau vyras nesutinka prisiimti atsakomybės ir kad tiesa taptų žinoma kitiems. Tuo metu, dingus donui Beledžiui, į pasitarimą susirenka mafijos „galvos“, kurios turi priimti sprendimą kas užims šio vietą. Kandidatu pasiūlomas Ardiconė, tam pasipriešina donas Andželino, tačiau naujai kylančiam agresyviam „kapo“ Ardiconei kitos šeimos galvos nusprendžia pritarti. Kol likęs vienas Andželino svarsto ką daryti, Ardiconės žmonės pasiūlo Masinui ir Mariucijai parduoti žemę, dėl kurios buvo nužudytas Stefanas, o už šią sumą pabėgti iš šalies. Jie sutinka, tačiau po sandėrio jiedu apsvaiginami, o atsigavęs Masino randa Mariuciją negyvą, o pats įkalintas Andželino žmonių, kurie vėliau duoda jam ginklą, kad jis galėtų pats nusižudyti. Galiausiai Andželino sūnus Luka stoja į atvirą kovą su Ardicone, tačiau pastarąjį slepia kitos šeimos, todėl neišvengiama iš jų aukų ir kyla karo tarp šeimų grėsmė. Andželino nori surinkti visų šeimų atstovus susitarti, tačiau, sužinojęs, kad Stefano žemėje prasidėjo statybos, vyksta ten, kur pats tampa auka…
Optinis teleskopas
Refraktorius
Teleskopo didinimą ω apibūdina objektyvo ir okuliaro židinių nuotolių f ir f‘ santykis:
.
Jei objektyvo židinio nuotolis f=3 m, tai norint gauti 100 kartų didesnį atvaizdą, reikia pasirinkti okuliarą, kurio židinio nuotolis 30 mm. Iš to išplaukia, kad teleskopo didinimas nepriklauso nuo objektyvo skersmens, o tik šviesos surinkimo geba – kuo jis didesnis, tuo daugiau surenka šviesos.
Kadangi pavieniais lęšiais dėl chromatinės aberacijos gaunamas spalvotas atvaizdas (įvairių spalvų, t. y. nevienodo bangų ilgio, spinduliai lūžta skirtingai ir susikerta ne toje pačioje židinio plokštumoje), tai teleskopų objektyvai ir okuliarai dažniausiai gaminami iš 3-5 įvairios formos lęšių, kurie panaikina vienas kito aberacijas. Taip pat, norint išvengti chromatinių aberacijų, stengiamasi naudoti sudėtinius objektyvus iš kronstiklo (mažesnio optinio tankio) ir flinstiklo (didesnio optinio tankio).
Didžiausias pasaulyje refraktorius nuo 1897 m. veikia Jorko observatorijoje (JAV). Jo skersmuo 102 cm. Didesnius refraktorius pagaminti yra labai sunku.
Privalumai:
Trūkumai:
Reflektorius
thumb|Niutono židinio teleskopo schema
Niutono židinio sistema
Kadangi reflektoriaus pirminio židinio plokštuma yra dangaus pusėje nuo veidrodžio, stebėtojas, norintis stebėti vaizdą per okuliarą turi užlipti į viršų ir įkišti galvą į vamzdį, užstodamas iš dangaus objekto į teleskopą sklindančią šviesą. Norint to išvengti, sukurtos kelios reflektorių sistemos. Paprasčiausia yra vadinamojo Niutono židinio sistema. Ją pirmasis pritaikė Izaokas Niutonas. Atsispindėjusiame nuo parabolinio veidrodžio šviesos pluošte 45° kampu dedamas mažas plokščias veidrodis, kuris nukreipia šviesą į teleskopo vamzdžio šoną.
thumb|Kasegreno židinio teleskopo schema
Kasegreno židinio sistema
thumb|Kude židinio teleskopo schema
Kude židinio sistema
Dar viena reflektoriaus sistema yra vadinama Kude židiniu. Jame be Kasegreno veidrodžio, dar montuojamas plokščias veidrodis, nukreipiantis šviesos pluoštą į skylę, esančią teleskopo korpuso šone. Teleskopų su Kude židiniu labai mažas šviesingumas (1/30-1/40).
Katadioptrikas
Katadioptriniai teleskopai; katadioptrikai, tai optiniai prietaisai, veikiantys veidrodžių ir lęšių (reflektorių ir refraktorių) kombinacijos pagrindu. Dažniausiai pasitaiko šių konstrukcijų katadioptrikai: Šmidto-Kasegreno ir Maksutovo-Kasegreno. Katadiopriniai teleskopai savyje sujungia praktinius lęšių ir veidrodžių privalumus: jų vaizdo ryškumas ir kontrastingumas prilygsta refraktoriams, o iškraipymai esti maži kaip reflektorių.
Šmidto-Kasegreno konstrukcija
thumb|Šmidto-Kasegreno katadioptriko optinė schema
Maksutovo-Kasegreno konstrukcija
Maksutovo teleskopas – reflektorinis teleskopas, kuriame prieš pagrindinį veidrodį yra statomas iškilai įgaubtas lęšis, vadinamas menisku. Tokia konstrukcija pataiso neašines aberacijas, tuo pat metu leisdama išvengti chromatinės aberacijos.
thumb|Maksutovo-Kasegreno katadioptriko optinė schema
Infraraudonųjų ir ultravioletinių spindulių teleskopai
Infraraudonosios bangos glūdi už regimojo šviesos spektro. Visi objektai Visatoje, vėsesni kaip 3000 °C, skleidžia infraraudonuosius spindulius. Šiais teleskopais Žemėje ir kosmose žvelgiama į vėsesnius Visatos kūnus; jie gali aptikti tokius objektus kaip -200 °C temperatūros dulkių debesys. Infraraudonoji astronomija atrado tūkstančius anksčiau nepastebėtų galaktikų ir vandens garus kosmose.
Karščiausias Visatos žvaigždes, kurių temperatūra aukštesnė kaip 10 000 °C, astronomai aptinka ultravioletiniais teleskopais ir prietaisais. Dauguma ultravioletinių teleskopų įrengti dirbtiniuose palydovuose, nes ultravioletinę šviesą, atsklidusia i Žemę iš kosmoso, bemaž visą sugeria atmosfera, ir Žemės paviršiaus ji nepasiekia.
Didieji pasaulio teleskopai
Didieji pasaulio teleskopai yra unikalūs didelio tikslumo mechaniniai, optiniai ir elektroniniai prietaisai. Juos projektuojant ir gaminant, susiduriama su techninėmis problemomis. Dešimčių ir net šimtų tonų masės teleskopai turi būti nukreipiami į dangaus objektus 1" tikslumu. Teleskopas suprojektuojamas ir pagaminamas per keletą metų. Didžiausi teleskopai kainuoja daugiau nei 100 mln. JAV dolerių. Didesnius kaip 8 m skersmens teleskopų veidrodžius sunku pagaminti, todėl jie sudaromi iš mažesnių.
Didžiausias pasaulyje veikiantis (1993 m. duomenimis) 10 m skersmens teleskopas yra Mauna Kea observatorijoje, Havajų salose. Jo veidrodis sudarytas iš 36 šešiakampių veidrodžių, sudėtų kaip bičių korys.
Šaltiniai
天体望遠鏡
Kirk Penney
Kirk Samuel Penney (g. 1980 m. lapkričio 23 d. Oklande) – Naujosios Zelandijos krepšininkas, žaidžiantis rinktinėje.
Karjera
Krepšininkas karjerą pradėjo Naujosios Zelandijos lygoje, o vėliau žaidė NCAA bei NBA lygose. 2005–2006 m. sezoną krepšininkas rungtyniavo Tel Avivo „Maccabi“ komandoje.
2006 m. sezoną krepšininkas pradėjo „Žalgirio“ komandoje, tačiau vasario 15 d. buvo nuspręsta išsiskirti su krepšininku dėl LKL pirmenybėse galiojančio legionierių limito. Naujazelandietis Kauno komandai vidutiniškai pelnydavo po 9,8 taško.
2007 m. vasario 16 d. tapo Berlyno ALBA komandos iš Vokietijos, nariu. Pirmosiose savo rungtynėse krepšininkas per 18 min. pelnė 11 taškų.
Pasibaigus 2006–2007 m. sezonui K. Penney nusprendė nebetęsti legionieriaus karjeros ir grįžo į Naująją Zelandiją, kur pasirašė kontraktą su Hendersono „NZ Breakers“ ekipa.
2010 m. kovo 24 d. NBDL lygos komanda Sioux Falls „Skyforce“ pasirinko žaidėją naujokų biržoje.
Genovaitė Kačiuškienė
Biografija
1977 m. baigė Vilniaus universitetą, 1978–1983 m. mokėsi šio universiteto aspirantūroje. 1984 m. filologijos mokslų kandidatė. 2004 m. Šiaulių universitete atliko habilitacijos procedūrą.
1977–2018 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1996 m. Šiaulių universitetas) dėstytoja. 1992–1996 m. Lietuvių kalbos mokymo katedros vedėja, 1996–2005 m. Humanitarinio fakulteto dekanė, 2004 – 2018 m. Lietuvių kalbotyros ir komunikacijos katedros profesorė. 2008–2018 m. – ir Matejaus Belo universiteto (UMB, Slovakija) Europos kultūrų studijų katedros profesorė.
Lietuvos imunologų draugija
Lietuvos imunologų draugija LID – Lietuvos visuomeninė asociacija, vienijanti Lietuvos Respublikos specialistus, dirbančius mokslinį, pedagoginį darbą arba užsiimančius kita veikla, kuri yra susijusi su imunologija arba artima jai disciplina, nuo 1991 m. veikianti Vilniuje, Molėtų pl. 29. Buveinė: Lietuvos mokslų akademija, Biologijos, medicinos ir geomokslų skyrius, Gedimino pr. 3.
Genovaitė Kačiuškienė
Biografija
Nuo 2017 m. rugsėjo mėn. iki 2023 m. balandžio mėn.. - Lietuvių kalbos draugijos (LKD) valdybos pirmininkė, nuo 2023 m. balandžio mėn. - LKD tarybos pirmininkė.
Lietuvos imunologų draugija
Veikla
Lietuvos imunologų draugija įkurta 1991 m. gruodžio 12 d., tais pačiais metais įkurta ir Baltijos šalių imunologų asociacija. 1992 m. Lietuvos imunologų draugija priimta į Europos imunologų draugijų federaciją (Federation of European Immunological Societies) ir Tarptautinę imunologų draugijų sąjungą (International Union of Immunological Societies). Pagrindiniai partneriai: Vilniaus universitetas, Nacionalinis vėžio institutas, Inovatyvios medicinos centras, Lietuvos alergologų ir klinikinių imunologų draugija ir kt.
Genovaitė Kačiuškienė
Biografija
1991–1996 m. Šiaulių pedagoginio instituto Senato narė, 1996–2016 m. Šiaulių universiteto Senato narė (2015–2016 m. ir Senato pirmininkė). 2005–2011 m. Šiaulių universiteto Tarybos narė.
Lietuvos imunologų draugija
Veikla
Lietuvos imunologų draugijos tikslas – plėtoti imunologijos mokslą ir propaguoti jo laimėjimus. Draugija organizuoja konferencijas, simpoziumus, seminarus, remia įvairias jaunųjų imunologų parengimo formas. Bendradarbiauja su kitomis draugijomis. Nariais gali būti fiziniai ir juridiniai asmenys, dirbantys imunologijos arba artimoje srityje. Draugija turi apie 60 narių. Aukščiausias draugijos organas – visuotinis narių susirinkimas, o tarp visuotinių susirinkimų – kolegialus valdymo organas – Taryba. Tarybą sudaro pirmininkas, pirmininko pavaduotojas, sekretorius, iždininkas ir tarybos nariai.
Genovaitė Kačiuškienė
Biografija
1987–1990 m. lietuvių kalbą dėstė Sorbonos universiteto (Paris–3) Nacionaliniame rytų kalbų ir civilizacijų institute, 2007–2008 m. Metropolito J. V. Rutskio Filosofijos-teologijos studijų institute (Ukraina). Nuo 2007 m. Kalbos ir kultūros instituto „Lingua Lituanica“ (Vilnius) bendrasavininkė ir dėstytoja. Studijų kokybės vertinimo centro (SKVC), Valstybinės lietuvių kalbos komisijos (VLKK), Latvijos mokslo tarybos ekspertė, periodinių mokslinių leidinių „Kalbos aktualijos“ (Šiaulių universitetas), „Jaunųjų mokslininkų darbai“ (Šiaulių universitetas), „Relacje międzykulturowe“ (Jogailos universitetas, Krokuva, Lenkija), „Valoda“ (Daugpilio universitetas, Latvija), „Reģionālā un sociālā dialektoloģija“ (Daugpilio universitetas, Latvija), „Motus in verbo“ (Matejaus Belo universitetas, Slovakija), „Vita Traductiva“ (Monrealis, Kanada) redakcinių kolegijų narė. Stažavo 1992 m. Grenoblyje, 1994 m. Paryžiuje, 2007 m. Romoje, pagal dėstytojų mainų programą ERASMUS paskaitas skaitė Latvijoje, Prancūzijoje, Slovakijoje, Švedijoje.
Tarptautinės dialektologų ir geolingvistų sąjungos (SIDG) Kandidatų skyrimo komiteto narė, Lietuvos mokslininkų sąjungos, Lietuvos kalbų pedagogų asociacijos, UNESCO Šiaulių klubo, moterų klubo „Ragana“ narė. Šiaulių Rotary klubo „Harmonija" narė, 2013–2014 m. šio klubo prezidentė, 2016–2017 m. Rotary Apygardos 1462 Konvencijos propagavimo komiteto narė, 2020–2021 m. Rotary Apygardos 1462 valdytojos asistentė Šiaulių kraštui. Viena Trečiojo amžiaus universiteto steigimo Šiauliuose iniciatorių ir programų rengėjų, 1999–2010 m. šio universiteto Humanitarinio fakulteto dekanė.
Daugiausia tiria lietuvių kalbos tarmių fonologinę sistemą. Moksliniai interesai: dialektologija, fonetika, fonologija, kompiuterinė ir eksperimentinė lingvistika, sociolingvistika, lietuvių kaip užsienio kalbos mokymas, Europos kultūros studijos, suaugusiųjų švietimas.
Šiaulių m. merės padėkos raštas už kūrybingą vadybinį, mokslinį ir pedagoginį darbą (2000 m.).
LR Švietimo ir mokslo ministro padėkos raštas už iniciatyvų kūrybingą mokslinį, pedagoginį ir vadybinį darbą rengiant aukštos kvalifikacijos specialistus (2004 m.).
Šiaulių apskrities viršininko padėkos raštas už ilgametį ir nepriekaištingą darbą (2006 m.).
Šiaulių m. mero padėkos raštas už nuoširdų darbą ir aktyvią visuomeninę veiklą (2007 m.).
Šiaulių m. mero padėkos raštas už aktyvų dalyvavimą organizuojant Šiaulių trečiojo amžiaus universiteto darbą (2009 m.).
Šiaulių m. mero padėkos raštas už ilgametį ir nuoširdų darbą organizuojant ir plečiant Šiaulių trečiojo amžiaus universiteto veiklą (2010 m.).
LR Seimo Švietimo, mokslo ir kultūros komiteto pirmininkės padėkos raštas už nuoseklų tarmių tyrimų vykdymą ir svarų indėlį formuojant lietuvių kalbos tarmių supratimą (2013 m.).
LR Seimo Laisvės kovų ir valstybės istorinės atminties komisijos pirmininko padėkos raštas už ilgametę mokslinę, pedagoginę veiklą, išskirtinį indėlį plėtojant universitetinį mokslą Šiauliuose (2018 m.).
LR Seimo G. Petkevičaitės – Bitės atminimo medalis „Tarnaukite Lietuvai“: už visuomeninę veiklą – savanorystės kultūros sklaidą Lietuvoje (2021 m.).
Rotary Apygardos 1462 ženklas "Už tarnystę bendruomenei": už ypatingai aktyvią veiklą (2021 m.).
Rotary International ženklas Paul Harris Fellow: už santykių tarp pasaulio tautų gerinimą (2023 m).
LR Seimo pirmininkės pavaduotojo padėkos raštas už lietuvių kalbos saugojimą ir puoselėjimą, už svarų indėlį į Lietuvių kalbos draugijos veiklą (2023 m.).
Birželio 3
Vardadieniai
Karolis – Klotilda – Tautkantas – Dovilė
Ostruvekas (Palenkės Sokoluvo apskritis)
Ostruvekas  – kaimas Lenkijos rytuose, Repkų valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Didžioji enciklopedija
Didžioji enciklopedija ('Больша́я энциклопе́дия', «Те́рра»'') – visuotinė enciklopedija, kurią išleido Rusijos leidykla «Терра» bendradarbiaujant kartu su Vokietijos žiniasklaidos koncernu Bertelsmann.
Istorija
Didžioji enciklopedija pradėta kurti 2000. Ketinimai anonsuoti 2005 spalio 12. Visi enciklopedijos tomai buvo išleisti vienu metu. Užsisakymui pateikta nuo 2006 m.
Formos
Elektroninė versija bus išviešinta ne anksčiau kaip išplatinus spausdintinę versiją.
Apimtis
62 tomai, 160 000 išplėstinių aiškinamųjų straipsnių, per 60 000 iliustracijų. Vidutinis puslapių skaičius viename tome – 592. Kiekvieno tomo gale pateikiamas jį kūrusių asmenų sąrašas.
Autoriai
Mokslinė redakcinė taryba (vadovas akademikas Геннадий Андреевич Месяц), Rusijos mokslų akademijos viceprezidentas, 10 narių akademikų.
Autorių kolektyvą sudaro per 500 žmonių.
Požiūrio taškas
Straipsniai, pasak leidyklos, yra deideologizuoti, laikomasi faktologijos prioritetų, vengiama reiškinių ir asmenų vertinimo. Faktai surinkti 2000–2005 metais ir atspindi naujausius istorijos įvykius.
Paskutiniame enciklopedijos tome po raidės «Я» pateiktas taip vad. Lotyniškasis blokas («латинский блок»). Čia pagal abėcėlę pateikiami įvairių kalbų straipsniai, kurių pavadinimai paplitę lotyniškuoju alfabetu. Tai sparnuotos frazės, terminai, santrumpos kaip DVD, Dolby surround, užsienio muzikos grupių pavadinimai ir kt.
Greta enciklopedijos tomų leidžiamas metraštinis papildymas (Ежегодников «Большой энциклопедии»), kur pateikiama atnaujinta informacija. Be to Didžiosios enciklopedijos pagrindu bus išleista daug šakinių enciklopedijų su aiškinamaisiais žodynais ir išsamesniais straipsniais.
Vilija Aleknevičienė
Vilija Aleknevičienė (1964 m. gruodžio 13 d. Purvininkai, Prienų rajonas) – Lietuvos ekonomistė, socialinių mokslų daktarė.
Biografija
1986 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Ekonomikos fakultetą. 1997 m. socialinių mokslų daktarė.
Nuo 1986 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos (nuo 1996 m. Lietuvos žemės ūkio universitetas) dėstytoja, 2000–2004 m. Ekonomikos ir vadybos fakulteto prodekanė; nuo 2005 m. profesorė.
Mokslinė veikla
Mokslinių darbų svarbiausios kryptys: investicinių projektų rizikos vertinimas, kapitalo kainos nustatymas, įmonės trumpalaikio turto valdymas.
Arūnas Vaškevičius
Arūnas Vaškevičius (1973 m. rugpjūčio 3 d. Druskininkuose, Lietuvos TSR) – Lietuvos rankininkas, ilgametis Lietuvos vyrų rankinio rinktinės narys.
Karjera
Nuo 3 klasės A. Vaškevičių treniravo garsus Druskininkų treneris Romas Zautra. 2009, 2010, 2011 ir 2012 m. A. Vaškevičius išrinktas geriausiu Lietuvos metų rankininku.
Rimantas Daugintis
Rimantas Daugintis (1944 m. gegužės 21 d. Baubliuose, Kartenos valsčiuje – 1990 m. gegužės 19 d. Budapešte (Vengrija), palaidotas Vilniuje) – Lietuvos skulptorius.
Biografija
1971 m. baigė Lietuvos dailės institutą, mokytojai Juozas Kėdainis, Gediminas Jokūbonis. 1968–1977 m. dėstė Vilniaus dailės mokykloje. Nuo 1971 m. dalyvavo parodose. Susidegino protestuodamas prieš Lietuvos okupaciją, prie Sovietų Sąjungos-Vengrijos sienos.
Jimmy Wales
Džimis Veilsas (, g. 1966 m. rugpjūčio 7 d. Hantsvilyje, Alabamoje) – amerikiečių-britų interneto verslininkas, nepelno siekiančių organizacijų „Vikipedijos“, „Vikimedijos fondo“ ir pelno siekiančių įmonių „Wikia“ „WikiTribune“ steigėjas.
Rimantas Daugintis
Kūryba
Reikšmingiausia kūrybos dalis – smulkioji skulptūra („Rytas“ 1974 m., „Kristoforas prie Vilnelės“ 1985 m., „Birželio rauda“, „Gulago madona“, „Europos pagrobimas“, visos 1989 m.). Sukūrė monumentalių dekoratyvinių skulptūrų („Barnabas išeina į jūrą“, 1977 m., „Naktigonė“ 1982 m., abi Klaipėdoje, „Versmė“, 1982 m. Ariogaloje, „Lakštingala“, 1985 m. Vilniuje), portretų („Spaustuvininkas Pranciškus Skorina“, 1974 m.), medalių (Kristijonas Donelaitis, Maironis, Vaižgantas, Antanas Gudaitis, 1984–1987 m.), memorialinių lentų, interjero kompozicijų („Pegasas kavinėje“, Literatų svetainė Vilniuje, 1985 m.). Skulptūras, jų sukūrė apie 100, kūrė iš medžio („Ąžuoliukas“, 1972 m.), terakotos („Autoportretas su O. Chajamo poezija“, 1976 m., „Per Lietuvą ėjo“, 1989 m.), bronzos („Senas parkas“, 1981 m.), daugiausia – individualia galvanoplastikos technika („Miegantis karalius“, 1980 m., „Nuotaka Prokrustui“, 1984 m.).
Pienki Kolonija
Pienki Kolonija  – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Michalovo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Jimmy Wales
Karjera
left|thumb|200px|Džimis Veilsas [[TED konferencijoje 2005 m.]]
Džimis Veilsas pradėjo savo karjerą vienoje iš Čikagoje veikusių vertybinių popierių prekybos įmonėje. 1996 m. Dž. Veilsas įkūrė interneto paieškos portalą „Bomis“, kuris daugiausiai pajamų gavo iš erotinių moterų nuotraukų. Tomis lėšomis iš pradžių buvo finansuojama ir „Nupedijos“ veikla.
1999–2001 m. vadovavo atvirajam enciklopedijos projektui „Nupedija“, kurį vėliau pakeitė Vikipedija. 2003 m. vasarą Dž. Veilsas įkūrė visuomeninį Vikimedijos fondą. 2004 m. įkūrė pelno siekiančią įmonę „Wikia“, įvairių kompiuterinių žaidimų, filmų ir kitų pramogų gerbėjams.
2017 m. įkūrė įmonę „WikiTribune“, pateikiančią savanorių interneto vartotojų kuriamas naujienas su profesionalių žurnalistų pagalba.
Lietuvoje
Dž. Veilsas Lietuvoje lankėsi 2005 m. spalio mėn. Jis skaitė pranešimą tarptautinėje konferencijoje el. visuomenės ir el. bibliotekų tematika, susitiko su lietuviškosios Vikipedijos kūrėjais ir bendruomenės nariais. 2012 m. gegužės 31 dieną vykusioje „LOGIN“ konferencijoje buvo vienas iš pranešėjų. 2020 m. rugsėjį buvo vadovų konferencijoje „EBIT“.
Pavėsinė
thumb|200px|Pavėsinė Pavėsinė – poilsiui skirtas mažosios architektūros statinys.
Dažniausiai jos gaminamos iš medžio, bet gali būti ir metalinės. Pavėsinės būna uždarosios ir atvirosios, kai kurios neturi stogo. Gali būti apželdintos augalais, pvz., vinvyčiu, vynuogėmis ir kitais.
Lenkalių apylinkė
Lenkalių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Janapolės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Varnių rajonui. 1954 m. prijungta Kuršių apylinkė, dalis Eidžiotų apylinkės ir dalis Rudupių apylinkės, o dalis Lenkalių apylinkės prijungta prie Pavandenės apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Lenkalių apylinkė prijungta prie Janapolės apylinkės ir Pavandenės apylinkės.
Kamianka (reikšmės)
Kamianka vadinamos šios gyvenvietės:
Paolo Di Canio
Paolo Di Kanijas (g. 1968 m. liepos 9 d. Romoje) – buvęs Italijos futbolininkas, karjerą baigęs Serijoje C2, Romos „Cisco“ klube.
Paolo Di Canio karjera buvo ir yra gana įspūdinga – per ją jis laimėjo daug trofėjų, kartu pasižymėjo ir žaidimo metu užpuldamas teisėją, ir sveikindamas „Lazio“ aistruolius fašistiniais gestais po savo įmušto įvarčio į didžiausių priešų AS Roma vartus Romos derbio metu. Paolo Di Canio garsėja kaip aistringas ir atviras, net tiesmukas žmogus. Jis taip pat žymus tuo, kad jaunystėje priklausė Romos „Lazio“ ultrų grupuotei Irriducibili, kas yra retas atvejis tarp sportininkų profesionalų.
Paolo Di Canio atėjo į „Lazio“ 1985 m., kur rungtyniavo iki 1990, kai išvyko į Juventus. Ten praleidęs trejus metus, 1993 P. Di Canio persikėlė į Napoli klubą, vėliau atstovavo AC Milan, o 1996 išvyko į Glazgo Celtic ekipą. Sėkmingas žaidimas šiame klube leido žaidėjui persikelti į Anglijos Premjer lygą, Sheffield Wednesday ekipą.
Jungtinėje Karalystėje Paolo Di Canio išgarsėjo tuo, kad pastūmė arbitrą, kuris jam buvo parodęs raudoną kortelę. 1999 Paolo perėjo į West Ham United ir padėjo iškovoti 5 vietą lygoje. 2000 sezone BBC jo įvartį į Wimbledon vartus išrinko gražiausiu to sezono įvarčiu. Šis įvartis laikomas vienu gražiausių ir per visą Premjer lygos istoriją. Tais pačiais metais „West Ham United“ aistruoliai Di Canio išrinko ir geriausiu klubo žaidėju.
Taduja
thumb|right|300px|„Taduja“
„Taduja“ – Kelmės jaunimo folkloro centro folklorinis ansamblis, įkurtas 1991 metais. Vadovas Osvaldas Gerbenis. „Taduja“ yra išleidusi kompaktinę plokštelę „Taduja“. Ansamblis propaguoja Kelmės krašto dainas, šokius, ratelius ir papročius. Jų programoje taip pat galima išvysti ir žemaitiško folkloro.
2015 m. folkloro kolektyvui „Taduja“ įteiktas „Aukso paukštės“ apdovanojimas.
Einoronių piliakalnis
Einoronių piliakalnis, Pilies Kalnas – piliakalnis Alytaus rajono savivaldybės teritorijoje, Einoronių kaime, Pivašiūnų seniūnija. Pasiekiamas keliu Pivašiūnai – Dusmenys Sudvariškėse pasukus į dešinę pietų kryptimi link Einoronių, už 1,8 km ant kalno pasukus į dešinę šiaurės vakarų kryptimi, pavažiavus lauko keliuku 1,3 km – yra 100 m į kairę vakaruose už sodybos.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas apylinkėje dominuojančioje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, 70x30 m dydžio, 2 m aukštesne šiaurės vakarine dalimi ir viduriu. Šiaurės vakarų šlaite, 3 m žemiau aikštelės yra trikampė 30x25 m dydžio terasa iškiliu viduriu. Šlaitai gana statūs, apie 20 m aukščio. Piliakalnis apardytas arimų, šiaurinėje aikštelės dalyje stovėjusio trianguliacijos bokšto. Dirvonuoja, rytiniame šlaite auga paskiri krūmeliai.
Tyrimai
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Kultūrinio sluoksnio nepastebėta. 2001 m. E. Ivanauskas aikštelėje ištyrė 8 m² dydžio plotą, aptiko daugiau kaip 60 cm storio kultūrinį sluoksnį su brūkšniuota keramika, titnaginiais dirbiniais. Radiniai datuojami akmens ir žalvario amžiais. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – I m. e. tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 51800 m².
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Ikarus 256
thumb|250px|Ikarus 256 [[Lvovas|Lvove]]
Ikarus 256 – Vengrijos gamyklos „Ikarus“ 1977–2002 m. gamintas tarpmiestinių autobusų modelis. Per gaminimo laikotarpį išleistos 6 modifikacijos. Plačiai naudoti TSRS šalyse (tradiciškai dažyti vyšnine spalva), Rytų Europoje. Maždaug iki 2010 m. dar vietomis važinėjo Lietuvoje.
Įprastos modifikacijos Ikarus 256 yra 2 durų („vartų“ tipo, sudarytos iš 1 dalies), 10,99 m ilgio, 2,5 m pločio, 5,33 m bazinio aukščio, sveria 10,4 t (pilnoje apkrovoje – 15,5 t). Autobusą varo dyzelinis variklis RABA D10 UTSLL-155,P6 ТД, 6 cilindrų, 250 AG, 10,35 darbinio tūrio. Standartinė talpa – 45+1+1 sėdimos vietos. Gali išvystyti maksimalų ~120 km/h greitį.
Ikarus 256 išoriškai mažai tesiskiria nuo Ikarus 250, yra 1 m trumpesnis ir 10 cm žemesnis. Taip pat išsiskiria diskiniais ratais ir patogiau įrengtu salonu – priešingai nei Ikarus 250, šiame modelyje ir galinės durys atidaromos automatiškai, sumažintas sėdimų vietų skaičius, bet padidintas jų patogumas, erdvumas, įrengtas geresnis apšvietimas, vėdinimas.
Chang'e 1
Chang’e 1  – bepilotis Kinijos Mėnulio orbitos tyrinėjimo erdvėlaivis. Jis buvo pavadintas kinų Mėnulio deivės Čangės vardu.
Šis erdvėlaivis buvo paleistas 2007 m. spalio 24 d. iš Sičango kosminių skrydžių centro Sičuane. Tų pačių metų lapkričio 5 d. erdvėlaivis pasiekė Mėnulio orbitą. Lapkričio 26 d. buvo padaryta pirmoji Mėnulio nuotrauka, o po metų sudarytas visos Mėnulio orbitos žemėlapis.
Iš pradžių buvo planuojama „Chang’e 1“ naudoti lygiai metus, bet vėliau veikla buvo pratęsta 4 mėnesiais. 2009 m. kovo 1 d. erdvėlaivį išvedus iš orbitos jis sudužo atsitrenkęs į Mėnulio paviršių.
2010 m. spalio 1 d. startavo antrasis šios misijos erdvėlaivis „Chang'e 2“.
Vilniaus kunigaikštystė
Vilniaus kunigaikštystė – LDK dalinė kunigaikštystė, dar žinoma kaip Lietuvos kunigaikštystė. Vilniaus kunigaikštystės pavadinimu istorikams žinoma nuo XIV a. 2-ojo ketvirčio. Sostinė – Vilnius. Iš esmės tai buvo tiesioginė Lietuvos kunigaikštystės tąsa, istorikų taip vadinama dėl to, kad 1345 m. nuo pastarosios buvo atskirta Trakų kunigaikštystė.
XIV a. kunigaikštystės teritorija apėmė istorinę Aukštaitiją (be Trakų kunigaikštystės branduolio) ir didesnę dab. Baltarusijos dalį (su Naugarduko, Minsko, Mstislavlio, Breslaujos žemėmis).
Vilniaus kunigaikštystę paveldėjęs ar jėga užvaldęs kunigaikštis kartu tapdavo ir Lietuvos didžiuoju kunigaikščiu.
1413 m. iš Vilniaus kunigaikštystės sudaryti nauji administraciniai vienetai: Vilniaus vaivadija, Minsko vaivadija ir Polocko vaivadija.
Maria Mittet
Maria Haukaas Mittet (seniau Maria Haukaas Storeng; g. 1979 m. rugpjūčio 3 d.) – Norvegijos dainininkė.
Gimė Finsneso miestelyje, tačiau augo Senjoje, Tromsės apskrityje. Žiniasklaidos dėmėsio susilaukė būdama 11 metų, kai gavo pagrindinę rolę miuzikle Annie. Vėliau dalyvavo dar keliuose miuzikluose Osle ir Tromsėje. 2004 m. Norvegijos "Idol" televizijos šou užėmė 6 vietą. Dalyvavo Idol Tour 2004 m. su kitais į konkurso dešimtuką patekusiais dalyviais.
2005 m. išleido solinį albumą Breathing, kuris Norvegijos topuose užėmė 13 vietą. Albumo singlai Breathing ir Should've užėmė atitinkamai 5 ir 20 vietas.
2008 m. laimėjo Norvegijos Melodi Grand Prix festivalį ir atstovavo Norvegiją Eurovizijos konkurse Serbijoje su daina Hold On, Be Strong (finale užėmė 5 vietą). Dainos autorė Mira Craig. Daina Norvegijos topuose pasiekė 1 vietą.
2008 m. balandį Maria išleido antrą studijinį albumą Hold On, Be Strong.
Teatras
Žymesnės miuziklų rolės:
Diskografija
thumb|250px|Maria Haukaas pasirodymas Eurovizijoje
Bunda jau Baltija
„Bunda jau Baltija!“  – trikalbė daina, sukurta Latvijos kompozitoriaus Boriso Rezniko. Daina skirta Baltijos keliui – didelei demonstracijai, vykusiai 1989 m. rugpjūčio 23 d., kuri buvo skirta Baltijos šalių Nepriklausomybei bei minint 50-ąsias Molotovo-Ribentropo pakto metines. Daina kartais vadinama Baltijos šalių himnu.
Dainos tekstas lietuvių kalba buvo atliekamas Žilvino Bubelio, latvių kalba – Viktoro Zemgalo, estų – Tarmo Pihlap.
Tanlinas
Tanlinas (buv. Sirijamas) – miestas pietryčių Mianmare, Jangono provincijoje, uostas Iravadžio deltoje.
XVI a. Tanline buvo portugalų postas.
Baltarusijos Respublikos Aukščiausiasis Teismas
Baltarusijos Respublikos Aukščiausiasis Teismas – Baltarusijos Respublikos paskutinės instancijos teismas; Aukščiausiasis Teismas.
Birutė Mockienė-Petraitytė
Birutė Mockienė-Petraitytė (1963 m. vasario 5 d. Panevėžyje) – chorvedė ir pedagogė.
Žurnalas
Skirstymas
282px|right| Žurnalai skirstomi pagal periodiškumą, skaitytojų auditoriją, paskirtį, tematiką. Leidžiami savaitiniai, dvisavaitiniai, mėnesiniai, dvimėnesiai, ketvirtiniai, pusmetiniai žurnalai, metraščiai. Gali būti jaunimo, moksleivių, studentų, vaikų, vyrų bei moterų žurnalai. Žurnalų tematika gali būti labai įvairi (pramonė, ekonomika, technika, teisė, kultūra, literatūra, menas, muzika, medicina ir t. t.).
Birutė Mockienė-Petraitytė
Biografija
Mokėsi Panevėžio 9-ojoje vidurinėje mokykloje ir lankė vaikų muzikos mokyklą (pas I. Šimonienę mokėsi kankliuoti). 1978–1982 m. Panevėžio J. Švedo aukštesniojoje muzikos mokykloje mokėsi choro dirigavimo (dėst. V. Tursienė). 1982–1987 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. L. Abariaus klasė). Studijuodama dainavo studentų senosios muzikos ansamblyje ir kameriniame chore.
Žurnalas
Skirstymas
Pagal paskirtį yra 3 žurnalų grupės:
Birutė Mockienė-Petraitytė
Biografija
1987–1990 m. gyveno ir dirbo Šiauliuose. Aukštesniojoje muzikos mokykloje dėstė choro dirigavimą ir kitas muzikos disciplinas, vadovavo Inžinierių namų mišriajam kameriniam chorui (1988–1990 m.), nemažai koncertavo, dalyvavo 1990 m. Lietuvos tautinėje dainų šventėje Vilniuje. 1990–1992 m. vadovavo Panevėžio Švč. Trejybės bažnyčios chorui.
Žurnalas
Pasaulyje
Pirmieji žurnalai pasirodė Europoje XVII a. viduryje – 1654 m. Vokietijos mieste Frankfurte išėjo žurnalas Mercurius Jocosus („Sąmoningasis Merkurijus“), 1672 m. Prancūzijoje, Paryžiuje – Mercure galant (Galantiškasis Merkurijus).
Lietuvoje
Pirmieji lietuviški žurnalai pradėti leisti Mažojoje Lietuvoje. Manoma, jog žurnalo tipo buvo 1823–1825 m. Tilžėje ėjęs leidinys „Nusidavimai Dievo karalystėje“ bei 1832–1921 m. Karaliaučiuje leistas jo tęsinys „Nusidavimai apie evangelijos paplitimą tarp žydų ir pagonių“. Jie buvo spausdinami gotiškomis raidėmis.
1883 m. Ragainėje pasirodė pirmasis lietuvių žurnalas lotyniškomis raidėmis „Aušra“, skirtas Didžiajai Lietuvai. Iki XX a. antrojo dešimtmečio pradžios lietuviškoje terminijoje žurnalo sąvoka neegzistavo, o iki tol leisti leidiniai periodiniai leidiniai buvo vadinami laikraščiais.
Artilerijos generolas
thumb|Gvardijos pėsčiosios artilerijos jaunesnysis karininkas ir artilerijos generolas (1808-1809 m.). Artilerijos generolas  – aukščiausias generolo laipsnis Rusijos imperijos artilerijoje 1796–1917 m. Tai II klasės rangas. Artilerijos generolo laipsnis buvo numatytas 1722 m. „Rangų lentelėje“, o 1763 m. pakeistas bendru generolo anšefo laipsniu. 1796 m. imperatoriaus Pavelo I įsakymu vėl įvestas vietoj generolo anšefo.
Į artilerijos generolą kreipdavosi «Ваше высокопревосходительство».
Artilerijos generolas galėjo eiti šias pareigas:
Laipsnis panaikintas 1917 m. gruodžio 29 d. Liaudies komisarų tarybos dekretu „Apie visų kariškių teisių suvienodinimą“ («Об уравнении всех военнослужащих в правах»).
Lopaičiai
Lopaičiai – kaimas rytinėje Rietavo savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurės rytus nuo Tverų, prie kelio. Seniūnaitijos centras. Stūkso Lopaičių kalnas (210 m), teka Aitralė. Lopaičius nuo Tverų skiria Tverų tvenkinys ir ežeras Varleistis. Toliau rytuose telkšo ežeras Ruškis. Yra senosios kapinės, pora pakelės koplytėlių (viena jų – dailės paminklas su ornamentuotu kryželiu, Marijos Sopulingosios, šv. Roko ir Lurdo Marijos skulptūromis).
Šventvietė
Kaime yra Lopaičių piliakalnis. Manoma, kad XIII a. čia stovėjusi kunigaikščio Vykinto pilis. Šalia piliakalnio yra puikiai išlikę senosios lietuvių religijos šventvietės elementai. Tai akmenys su ženklais, trykštantis šventas šaltinis, pilkapiai su akmenų vainikais, ratais išdėlioti didžiuliai rieduliai, prieš 8 tūkst. metų susiformavusios Saulės, Mėnulio duobės. Šventvietė įeina į Ruškio kraštovaizdžio draustinio teritoriją. Įrengtas 2,1 km ilgio pažintinis takas.
Istorija
thumb|170px|Koplytėlė
Kaimas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1638 m.
Gyventojai
thumb|170px|Koplytėlė (dailės paminklas)
Lietuvos invalidų draugija
Lietuvos invalidų draugija – Lietuvos neįgalių žmonių ir juos remiančiųjų organizacija, kurta 1988 m. Būstinė Vilniuje, Saltoniškių 29/3.
Veikla
thumb|250px|Neįgaliųjų šokiams skirtas 2006 m. Lietuvos pašto ženklas Lietuvos invalidų draugija turi 63 skyrius, apie 43 500 narių (2007 m.). Draugijos tikslas – įgyvendinti neįgaliųjų lygias galimybes visose visuom. gyvenimo srityse. Lietuvos invalidų draugija atstovauja neįgaliųjų teisėms ir interesams bei juos gina, teikia siūlymus valdžios institucijoms dėl neįgaliųjų socialinė integracijos ir globos, remia neįgaliųjų ugdymą, švietimą, darbinį užimtumą, teikia bendrąsias ir specialiąsias socialines paslaugas, padeda neįgaliems žmonėms prisitaikyti prie aplinkos ir siekia pritaikyti aplinką prie jų, skatina neįgaliųjų meninę kūrybą, organizuoja jų laisvalaikį ir poilsį, konferencijas, seminarus, kitais būdais šviečia visuomenę neįgaliųjų klausimais, organizuoja neįgaliųjų žmonių kultūros, sporto renginius. Prioritetinės grupės – visiškos negalios ir 20 % darbingumo turintys neįgalieji, fiziškai neįgalūs vaikai ir jaunimas, kaime gyvenantys neįgalieji.
Lietuvos invalidų draugija vykdo Nacionalinę žmonių su negalia socialinė integracijos 2003–2012 m. programą, įkūrė bendrovių, kuriose dirba neįgalieji. Lietuvos neįgaliųjų forumo narė. Nuo 1990 m. leidžia savaitraštį „Bičiulystė“.
Janas Žižka
Janas Žižka ( apie 1360 m. Trocnove (Bohemija) − 1424 m. spalio 11 d. Pršibislave) − žymus husitų vadas, karvedys, čekų nacionalinis didvyris. Žalgirio mūšio dalyvis, pavaizduotas J. Mateikos paveiksle „Žalgirio mūšis“.
Biografija
Janas Žižka buvo kilęs iš vidutinių bajorų. Jis priklausė radikaliesiems husitams − taboritams; buvo vienas iš 4 taboritų etmonų (nuo 1420 m. pirmasis etmonas). Vėliau rėmė nuosaikiuosius taboritus, kurie 1421−1422 m. susidorojo su kairiaisiais (pikartais). Nuo 1422 m. jis vadovavo kairiesiems taboritams.
1410 m. liepos 15 d. Janas Žižka vadovavo čekų daliniams Žalgirio mūšyje.
1420−1422 m. Jano Žižkos kariuomenė atrėmė 3 feodalinės katalikų reakcijos kryžiaus žygius.
1423 m. Hradec Kralovėje Janas Žižka įkūrė kairiųjų husitų broliją. Sukūrė organizuotą, gerai apmokytą ir drausmingą kariuomenę, įvedė vagenburgo sistemą.
Kuriame iš mūšių Janas Žižka apako, duomenų nėra. Yra manoma, kad akies jis neteko Žalgirio mūšyje.
1424 m. Janas Žižka mirė nuo maro, šalia apgulto Pršibislavo miesto. Jis buvo palaidotas Časlave, tačiau 1623 m. imperatoriaus įsakymu Jano Žižkos kapavietė buvo sugriauta, o jo palaikai išmesti.
1874 m. netoli Pršibislavo miesto, Janui Žižkai pastatytas paminklas.
Liudviksdorfas
Liudviksdorfas (dabar Lodvigovas) − gyvenvietė šiaurės vakarų Lenkijoje, Varmijos Mozūrų vaivadijoje, Ostrudzkio apskrityje, Griunvaldo savivaldybėje; 27 km į pietryčius nuo Ostrudos ir 42 km į pietvakarius nuo Olštyno.
Papiškės (Zujūnai)
Papiškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 10 km nuo Sudervės, į vakarus nuo Vilniaus (2 km nuo Pilaitės). Yra kapinaitės, kaimo kryžius. Pietine dalimi eina plentas. Šiaurės vakaruose prasideda Medžiakalnio geomorfologinis draustinis. Sparčiai plečiasi nausėdijos.
Papiškes aptarnauja VVT – 63 autobusas (st. „Papiškės“).
Robertas Mockus
Robertas Mockus (g. 1962 m. vasario 28 d. Čikagoje, JAV) – pianistas, vargonininkas, chorvedys.
Biografija
Būdamas penkerių metų, pradėjo mokytis skambinti fortepijonu pas Williama Babcocką Palos Hülse, IL.
Nuo septynerių metų jau dalyvavo moksleivių koncertuose. 1976–1980 m. lankė Richardso gimnaziją Oak Lawne, IL, mokėsi skambinti fortepijonu pas Heleną Aulwurm, akompanavo gimnazijos koncertuose.
1980–1986 m. studijavo De Paul University School of Music Chicago fortepijoną (dėst. Mary Sauer). 1984 m. įgijo bakalauro laipsnį, o 1986 m. – magistro. 1984 m. su De Paulo simfoniniu orkestru atliko R. Schumanno Koncertą fortepijonui ir simfoniniam orkestrui.
Nuo 1982 m. buvo Fausto Strolios muzikos asistentas Šv. Jono Ficher bažnyčioje, nuo 1983 m. – Lietuvos Vyčių choro Čikagoje nuolatinis akompaniatorius. 1982–1988 m. – Čikagos Lietuvių operos koncertmeisteris, 1988–1989 m. – chormeisteris. 1984–1988 m. – Švč. Marijos Nepaliaujančios Pagalbos bažnyčios vargonininkas ir chorvedys Čikagoje. 1986–1994 m. – Ž. F. Halėvy choro draugijos Skokie, IL, koncertmeisteris ir chormeisteris. Su šios draugijos profesionaliu choru dalyvavo kasmetiniuose žydų religinės ir pasaulietinės muzikos koncertuose.
Nuo 1988 m. – Šv. Jurgio, vienos iš didžiausių Čikagos Arkikatedros parapijų, vargonininkas ir chorvedys Tinley Parke, IL. Vadovauja suaugusiųjų ir vaikų muzikiniam auklėjimui.
Nuo 1990 m. – didžiųjų švenčių vargonininkas Temple Beth Israel šventykloje Skokie. Dažnai koncertuoja kaip pianistas ir vargonininkas, akompanuoja kitiems atlikėjams.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Vincas Kadis
miniatiūra|Vincas Kadis Vincas Kadis (1922 m. rugsėjo 25 d. Verstaminuose, Seinų apskritis – 2016 m. sausio 30 d. Edmontone, Kanada) – mitybos biochemikas ir mikrobiologas.
Biografija
1941–1943 m. studijavo Vilniaus universitete. 1944 m. pasitraukė į Vakarus. 1946–1948 m. studijavo Insbruko universitete (Austrija), 1949 m. – Albertos, 1953–1955 m. – Saskačevano universitete (Kanada), 1955–1960 m. – Purdue universitete (Indianos valstija, JAV). 1960 m. daktaras.
1960–1990 m. dirbo Albertos valstijos Mitybos tyrimų laboratorijų komplekse, nuo 1961 m. vadovas. 1978–1979 m. Kanados maisto tyrimo ir technologijos instituto prezidentas. 1987 m. skaitė paskaitas Vilniaus universitete ir Kauno technologijos universitete.
Mokslinė veikla
Svarbiausi darbai iš mitybos, maisto analizės ir mikrobiologijos, užteršto pesticidais ir kitų nuodingomis medžiagomis maisto įtakos žmogaus organizmui. Padėjo organizuoti mitybosMokslinio tyrimo laboratorijas Lenkijoje ir Honkonge. Daugelio mokslinių organizacijų narys. Skaitė pranešimus apie mitybą Šiaurės Amerikoje, Europoje, Pietų Azijoje, Pietų Afrikoje. Lietuvai atgavus nepriklausomybę pasisiūlė per Kanados CESO (International Services Kanadian Vilunteer Advisers to Business) padėti Lietuvos sveikatos apsaugos ministerijos Mitybos centrui persiorientuoti į Vakarų pasaulio sistemas.
Plantai
Plantai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Michalovo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į pietryčius nuo Michalovo ir apie 38 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Viekšnalių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Luokės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Užvenčio rajonui. 1954 m. prijungta dalis Šlapgirio apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Viekšnalių apylinkė prijungta prie Luokės apylinkės.
Grand Theft Auto IV
Grand Theft Auto IV (GTA IV) – 2008 m. atvirojo pasaulio, veiksmo-nuotykių žanro kompiuterinis žaidimas, išleistas bendrovės „Rockstar Games“. 2008 m. balandžio 29 d. pasirodė PlayStation 3 ir Xbox 360 versijos, o tų pačių metų gruodžio 3 d. ir asmeniniams kompiuteriams skirta versija.
2009 m. buvo išleisti du papildymai Xbox 360 žaidimų konsolei, „The Lost and Damned“ ir „The Ballad of Gay Tony“, turintys po naują siužetą, susietą su pagrindine „GTA IV“ istorija, ir naujus pagrindinius veikėjus. Šie du papildymai likusioms platformoms buvo išleisti kaip vienas atskiras žaidimas, pavadinimu „Grand Theft Auto: Episodes from Liberty City“.
Žaidimas buvo itin komerciškai sėkmingas, pirmąją dieną buvo parduota apie 4,2 mln. vnt. , o savaitės pab. pajamos siekė jau daugiau kaip $500 mln. JAV dolerių. 2011 m. duomenimis, žaidimo kopijų parduota per 22 mln. Žaidimas pelnė daugybę apdovanojimų, tarp jų ir kelis „Metų žaidimo“ apdovanojimu, žaidimų reitingų portaluose surinko vienus didžiausių įvertinimų.
Apžvalga
200px|left|thumb|Liberty City
Pagrindinis veikėjas, vardu Niko Beličius, neįvardinto karo Rytų Europoje veteranas, kuris atvyksta į Jungtines Valstijas ieškodamas taip vadinamos Amerikietiškos svajonės, bet greitai įsitraukia į gaujų, nusikaltimų ir korupcijos pasaulį. Kaip ir kiti serijos žaidimai, šis susideda iš dviejų elementų – vairavimo ir šaudymo plačios laisvės pasaulyje. „Grand Theft Auto IV“ turi keletą kelių žaidėjų režimų.
Viena labiausiai nuo ankstesnių dalių skirianti žaidimo savybė yra galimybė tam tikrose vietose pasirinkti misijos atlikimo/užbaigimo būdą, kuris įtakoja tolesnį žaidimo vyksmą ir jo pabaigą. Dėl naujos žaidimo priedangos sistemos, žaidėjas gali pasinaudoti įvairiais daiktas, kad išvengtų ugnies lauko. Taip pat patobulintas šaudymas (galima taikytis į atskiras kūno dalis) ir kovos scenos (veikėjas gali atlikti daugiau įvairesnių smūgių, gintis ir kontratakuoti). Policijos ir kitų spec. pajėgų dirbtinis intelektas smarkiai patobulintas.
Naujos galimybės
ir daugelis kitų.
Garso takelis
GTA IV žaidime yra 19 radijo stočių :
Antanas Jurgaitis
Antanas Selvestras Jurgaitis (1957 m. rugsėjo 28 d. Užgrabiai, Užvenčio apylinkė, dab. Užvenčio seniūnija) – inžinierius, Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas.
Biografija
1979 m. baigė Vilniaus priešlėktuvinės gynybos radioelektronikos mokyklą, 1989 m. baigė Charkovo radiotechnikos karo akademiją, automatinių sistemų valdymo inžinierius, 2000 m. baigė NATO gynybos mokyklos generolų ir admirolų kursus Romoje.
Iki 1991 m. TSRS ginkluotųjų pajėgų oro gynybos korpuso valdymo centro Rygoje vyresnysis inžinierius, pamainos viršininkas. Nuo 1992 m. dirbo Lietuvos Respublikos Krašto apsaugos ministerijos Karinės administracijos departamente. 1993–1995 m. Lietuvos ginkluotųjų pajėgų štabo operatyvinio planavimo poskyrio viršininkas, Generalinio štabo Operatyvinės valdybos operatyvinio planavimo skyriaus viršininkas. 1996–2003 m. Gynybos štabo viršininkas. 1997 m. pulkininkas. Nuo 2003 m. kovo mėn. Lietuvos kariuomenės kontaktinės grupės vadovas, nuo 2004 m. kovo mėn. Lietuvos nacionalinis karinis atstovas Vyriausiojoje NATO pajėgų vadavietėje Europoje.
Saulius Balandis
Saulius Balandis (g. 1963 m. sausio 24 d. Vilniuje) – didis Lietuvos aktorius.
Biografija
1981–1985 m. studijavo Lietuvos muzikos akademijoje, Vaidybos katedroje (kurso vadovas Jonas Vaitkus). Kursiokai – Diana Anevičiūtė, Remigijus Bučys, Povilas Budrys, Neringa Bulotaitė, Tauras Čižas, Ingeborga Dapkūnaitė, Virginija Kelmelytė, Arūnas Sakalauskas, Ramunė Skardžiūnaitė.
1985–1988 m. dirbo aktoriumi Kauno valstybiniame dramos teatre. Nuo 1988 m. dirba aktoriumi Lietuvos nacionaliniame dramos teatre. Dalyvavo muzikiniame televizijos projekte „Žvaigždžių duetai“.
Silkinis kiras
Silkinis kiras (Larus fuscus) – kirinių (Laridae) šeimos paukštis, kuris labai panašus į balnotąjį kirą, nuo kurio skiriasi gerokai mažesniu dydžiu ir geltonomis kojomis. Galva, kaklas, uodega ir pilvas balti. Nugara ir sparnai juodi ar juodai rudi. Snapas geltonas su raudona dėme posnapyje. Kojos geltonos.
Lietuvoje dažnas pajūryje traukimo metu. Minta smulkia žuvimi, vandens bestuburiais.
Flores de alquiler
Flores de alquiler („Gėlės skolon“) – antrasisis studijinis ispanų/meksikiečių grupės La Quinta Estación albumas. Išleistas 2004 m. skirtingu laiku JAV, Lotynų Amerikoje ir Ispanijoje. Albume yra net 4 grupės singlai: El sol no regresa, Algo más, Daría ir Niña.
Nemezidė (žvaigždė)
Nemezidė – hipotetinė žvaigždė – Saulės palydovė, greičiausiai rudoji arba raudonoji nykštukė. Nemezidės hipotezė buvo pasiūlyta siekiant paaiškinti paleontologinius duomenis apie periodiškai išnykstančias rūšis, įskaitant dinozaurus. Ji taip pat paaiškintų sunkiai suprantamą Sednos orbitą. Jei egzistuotų, Nemezidė turėtų būti apie 44 M_J žvaigždė, skriejanti apie 1,5 šviesmečio (95 000 AV) atstumu nuo Saulės, jos orbita dėl kitų žvaigždžių įtakos gali nebūti visiškai stabili. Ši sena hipotezė šiuo metu nėra populiari, galimi alternatyvūs paaiškinimai. Mitologijoje Nemezidė yra griežto teisingumo, pražuvimo deivė.
Periodiškai išnykstančios rūšys
Paleontologai mano, jog maždaug kas 26 milijonai metų masiškai išnyksta įvairios iki tol klestėjusios gyvūnų ir augalų rūšys. Šis periodiškumas trunka jau 500 milijonus metų, kurių metu stebėta 12 tokių įvykių. Vienas galimų paaiškinimų būtų, jog tuo metu su Žeme susiduria daug Nemezidę lydinčių kometų, kurios sutrikdo klimatą. 2011 metais atlikta senų meteoritinių kraterių amžiaus analizė pradžioje parodė, jog tie krateriai atsiranda periodiškai, nors šiuo metu jau teigiama, jog tai buvo statistinis artefaktas. Ne visi paleontologai mano, jog rūšys iš tiesų išnyksta periodiškai. Tačiau 2010 metais atlikus detalią visų dabar turimų paleontologinių duomenų analizę, paaiškėjo jog periodiškas rūšių išnykimas kas maždaug 26 mln. m. visgi statistiškai gana patikimas, ir tie išnykimai kartojasi jau mažiausiai 500 mln. metų. Toks stabilus išnykimo periodas irgi prieštarauja Nemezidės hipotezei: šios žvaigždės orbita neturėtų būti labai stabili.
Ilgaperiodžių kometų atvykimo taškai
Dauguma astronomų mano, jog ilgo periodo (tūkstančių metų ir daugiau) kometos vienoda tikimybe atvyksta iš bet kurio dangaus sferos taško (trimačio kampo). Jos atvyksta iš sferos pavidalo mūsų sistemą gaubiančio Orto debesies. Susisteminus žinomus kometų duomenis, 2002 m. buvo pradėta įtarti, jog kometos visgi nepasiskirstę aplink Saulę tolygiai, o linkę atvykti iš tam tikros plokštumos, vis tik nesutampios su Saulės sistemos plokštuma. Sutelkti kometas į tokiu kampu į planetų plokštumą pasvirusį diską galėtų toli Orto debesyje esantis masyvus dangaus kūnas, galbūt, rudoji nykštukė.
Kitų astronomų nuomone, šie rezultatai statistiškai nepatikimi ir atlikto darbo apimtis per maža.
thumb|upright=1.3|Orto debesis su pavaizduotais Tychės ar Nemezidės sukeltais nukrypimais nuo tolygaus pasiskirstymo (parodytas santykinis [[Kuperios žiedas|Kuperio žiedo ir planetų orbitų dydis)|]]