cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Uno (kortų žaidimas)
Žaidimo aprašymas
8 veiksmo kortos „Praleisk ėjimą“ – po 2 mėlynas, žalias, raudonas ir geltonas
4 veiksmo kortos „Užsakyk spalvą“
4 veiksmo kortos „Užsakyk spalvą ir paimk 4“
Žaidimo taisyklės
Sumaišius malkos kortas, kiekvienam žaidėjui padalinama po 7 kortas. Likusios kortos užverčiamos sudaro pirkimo malką. Viršutinė korta atverčiama, dedama šalia ir laikoma pirmąja numetimo malkos korta.
Žaidimą pradeda žaidėjas, sėdintis kortas dalinančiojo kairėje. Būtina, jog korta, kurią žaidėjas nori padėti ant viršutinės numetimo malkos kortos, atitiktų tą kortą pagal spalvą arba skaičių. Jei atidengta raudona septynakė, žaidėjas turi ją dengti raudona korta arba bet kokios spalvos septynake, arba korta „Užsakyk spalvą“. Jei žaidėjas neturi tinkamos kortos, jis ima („perka“) kortą iš pirkimo malkos. Jei ši korta atitinka viršutinę numetimo kortą, žaidėjas turi teisę iškart ją padėti. Priešingu atveju ėjimas pereina kitam žaidėjui. Žaidėjas, netgi turėdamas tinkamą kortą, gali ją pasilaikyti. Tuomet jis ima kortą iš pirkimų. Jei korta tinka, galima ją iškart padėti („numesti“ į numetimo malką). Tačiau paėmus naują kortą iš pirkimų, kortų, turėtų rankose, dėti negalima.
Veiksmo kortos
Korta „Paimk 2“. Jei pasitaiko ši korta, kitas žaidėjas ima dvi kortas ir praleidžia ėjimą, nebent žaidėjas turi bet kokios spalvos kortą "Paimk 2" žaidėjas gali perleisti traukimą kitam žaidėjui (kitas žaidėjas turės traukti 4 kortas).
Korta „Atvirkščiai“. Ši korta keičia žaidimo eigą. Jei buvo žaidžiama einant iš dešinės į kairę, tai dabar žaidžiama iš kairės dešinėn.
Korta „Praleisk ėjimą“ arba "Blokas". Jei tenka ši korta, kitas žaidėjas praleidžia ėjimą.
Korta „Užsakyk spalvą“ arba " Pakeisk spalvą". Žaidėjas, dedantis šią kortą, gali užsakyti bet kurią spalvą arba palikti esančią spalvą. Kortą „Užsakyk spalvą“ galima padėti bet kada, netgi jei žaidėjas turi kitą tinkamą kortą.
Korta „Užsakyk spalvą ir imk 4“. Tai pati geriausia korta. Žaidėjas, kuriam atiteko ši korta, užsako spalvą. Be to, kitas žaidėjas ima keturias kortas iš pirkimų krūvelės ir praleidžia ėjimą nebent žaidėjas turi tokią pačią kortą (traukimas perledžiamas kitam žaidėjui, kuris trauks 8 kortas). Jai žaidėjas padeda kortą 0 visi perduoda vieni kitiems kortas pagal laikrodžio rodyklę.
Žaidimo partijos pabaiga
Kai žaidėjui lieka vienintelė korta, jis turi sušukti „uno“ (tai reiškia 'viena'). Jam pamiršus tai padaryti, turi imti dvi kortas iš pirkimų. Tačiau ši taisyklė veikia tik tuomet, jei kiti žaidėjai tai pastebi.Žaidimas baigiasi kai lieka paskutinis žaidėjas turintis kortų.
Pirmasis nebeturintis kortų laimėtojas.
Jeigu žaidėjas turi 2 vienodas arba skirtingas kortas jis turi išmesti 1 kortą, pasakyti "uno" ir tada tik išmesti antrą kortą
Rūgtiečiai
Rūgtiečiai (Polygonales) – Magnolijainių (Magnoliopsida) klasės gvazdikažiedžių (Caryophyllidae) poklasio augalų eilė.
KPV Kokkola
Kokolos KPV – Suomijos futbolo klubas iš Kokolos.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1930 m. Pastaraisiais metais žaidė trečios pakopos pirmenybėse, vėliau pateko į antrą pakopą. Joje 2018 m. užėmė antrą vietą ir kovojo pereinamosiose rungtynėse dėl patekimo į elito divizioną.
472 m. pr. m. e.
'''472 m. pr. m. e.''' buvo keliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Sent Helieras
Istorija
Manoma, kad gyvenvietė įkurta romėnų laikais. VI a. čia gyveno eremitas Šv. Helieras, pagarsėjęs stebuklų darymu. Iki XVIII a. pab. Sent Helieras buvo mažas kaimas, bet vėliau pastatyta nauja prieplauka leido suklestėti prekybai ir žvejybai.
thumb|left|250px|Parapijos padėtis Džersyje
Vėdarėliai
Vėdarėliai (Oniscidae) – vėžiagyvių (Crustacea) šeima.
Tai vienintelė Lietuvoje sausumoje gyvenanti ir galinti kvėpuoti atmosferos oru vėžiagyvių šeima, kurioje yra kelios drėgnose vietose, rūsiuose, šiltadaržiuose aptinkamos rūšys: drėgnuolis (Porcellio scaber), paprastasis vėdarėlis (Oniscus asellus) ir kt.
Kūnas suplotas, plataus ovalo formos, nugara išgaubta, apačia plokščia. Turi 7 poras vaikštomųjų kojų galvakrūtinėje ir 6 poras pilvelio kojų, iš kurių pirmosios 5 poros yra plokštelių pavidalo ir atlieka žiaunų funkcijas. Kūnas padengtas chitinine danga.
Gyvena tamsiose drėgnose vietose. Minta daugiausia pūvančiomis augalų liekanomis, bet nevengia ir gyvų augalų. Rūsiuose jie žaloja bulves, kopūstus, vaisius, soduose apgraužia nukritusius obuolius, kriaušes, šiltadaržiuose – įvairių augalų daigus.
Salako pušis
left|120px
Iliustruotas pasaulis (1934)
Iliustruotas pasaulis – bulvarinio pobūdžio savaitraštis, ėjęs 1934 m. Kaune.
Salako pušis
Salako pušis – botaninis gamtos paveldo objektas, paskelbtas saugomu 2002 m. Auga Salako seniūnijoje, Zarasų rajone, Zarasų miškų urėdijos Salako girininkijos (29 kv., 8 skl.) teritorijoje, Gražutės regioninio parko Dumblynės kraštovaizdžio draustinyje. Pasiekiama išvažiuojant iš Salako Bažnyčios gatve ir pasukus į miško kelią Dumblynės kryptimi.
Iliustruotas pasaulis (1934)
Istorija
Leido Liudas Gurskis, redagavo Vytautas Kropas. Išleisti 6 numeriai.
Salako pušis
Apie medį
Medžio rūšis – paprastoji pušis (Pinus sylvestris L.). Medžio kamieno apimtis 1,3 metro aukštyje – 3,35 m, aukštis – 27 m. Medžio amžius virš 200 metų. Ant kamieno prikaltas medinis kryžius su užrašu „1927“.
Istorija
Luodžių dvaro grafas Jurgis Žiunienas, ruošdamasis išvažiuoti į Prancūziją, pardavinėjo savo dvaro žemę. Keletas Salako gyventojų valstiečių priklausė jo dvarui ir buvo vadinami luodykščiais. Šiems valstiečiams grafas padovanojo po keletą hektarų žemės. 1927 metais prie šios pušies grafas įteikė valstiečiams nuosavybės dokumentus. Valstiečiai atsidėkodami surengė puotą. To atminimui prie pušies buvo prikaltas kryžius. Ilgainiui kitos pušys buvo iškirstos, tačiau kirtėjai nežinojo, kodėl ant vienos iš jų yra kryžius ir ją paliko. Taip ši pušis, menanti grafo dovaną, liko augti.
Robertas Kočarianas
Robertas Kočarianas (g. 1954 m. rugpjūčio 31 d., Stepanakertas, Kalnų Karabachas, Azerbaidžanas, TSRS) – Armėnijos prezidentas, šias pareigas ėjo nuo 1998 m. vasario 4 d. iki 2008 m. balandžio 9 d.
Georgas Beselmanas
Georgas Beselmanas (1592 m. Tilžėje, Mažoji Lietuva – 1634 ar 1635 m. Ragainėje) – lietuviškų raštų bendradarbis.
Studijuodamas Karaliaučiaus universitete (1611–1615 m.), slapyvardžiu Lithuanus parašė lotynišką eiliuotą dedikaciją Lozoriaus Zengštoko giesmynui, nuo 1618 m. klebonavo Ragainėje. Dalyvavo rengiant Jono Rėzos „Psalterą Dovydo“ (1625 m.).
Robertas Kočarianas
Asmeniniai duomenys
Robertas Kočarianas gimė Stepanakerte, Kalnų Karabache, tuo metu Azerbaidžano Tarybų Socialistinės Respublikos Kalnų Karabacho autonominėje srityje. Baigęs vidurinę mokyklą nuo 1972 iki 1974 tarnavo sovietų armijoje. Jis ir jo žmona, Bell Kocharyan, turi tris vaikus: Sedrak, Gayane, ir Lewon, iš kurie gimė Stepanakerte. Jo žmona, gimusi Stepanakerte, yra baigusi Jerevano medicinos institutą.
Ankstyvoji karjera
1971 m. Robertas Kočarianas savo karjerą pradėjo inžinieriumi Stepanakerto elektrotechnikos gamykloje. Pradžioje dirbo tekintoju, jis vėliau užėmė inžinieriaus mechaniko pareigas. 1982 m. su pagyrimu baigė Jerevano politechnikos institutą Elektroakustinės Technikos skyrių.
Robertas Kočarianas įsitraukė į politiką prasidėjus judėjimui dėl Kalnų Karabacho, jo gimtinės, žemių perleidimo iš Azerbaidžano TSR į Armėnijos TSR. 1980 m. jis užėmė įvairius postus Kalnų Karabacho komunistinio jaunimo sąjungoje ir partijoje. 1988 m. vasario mėn. Robertas Kočarianas, kaip Krunk organizacijos narys, tapo vienu iš Kalnų Karabacho judėjimo lyderių. Po šios organizacijos skilimo, jis įkūrė Miatsum organizaciją. 1989 m. jis tapo Armėnijos Aukščiausiosios tarybos pirmininko pavaduotoju. 1991 m. Robertas Kočarianas buvo išrinktas deputatu į pirmąją Kalnų Karabacho Respublikos Aukščiausiąją Tarybą.
1992 m. rugpjūčio mėn. Robertas Kočarianas tapo Kalnų Karabacho Respublikos Valstybės gynybos komiteto vadu. Jis vaidino pagrindinį vaidmenį mobilizuojant karines pajėgas ir stabdant Azerbaidžano intervenciją. 1994 m. gruodžio 24 d. Robertas Kočarianas buvo išrinktas pirmuoju Kalnų Karabacho prezidentu.
1997 m. kovo 20 d. Robertas Kočarianas paliko Kalnų Karabacho prezidento postą ir buvo paskirtas Armėnijos ministrų pirmininku. 1998 m. vasario mėnesį, Armėnijos Prezidentas Levon Ter-Petrossian buvo priversta atsistatydinti.
Araonų kalba
Araonų kalba (cavina) – Pietų Amerikos araonų genties vartojama kalba. Araonai gyvena šiaurės vakarų Bolivijoje, Manupario upės ištakose. Iš 90 gentainių, priskiriamų araonams, 90 % gali laisvai susikalbėti araonietiškai (W. Adelaar). Šią kalbą gentis vartoja gana aktyviai, nors auga ir valstybinės ispanų kalbos įtaka. Araonų kalba išspausdinti keli žodynai bei atskiros Biblijos dalys.
Dublininas (Doblynai)
Dublininas (,, nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Slavsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Timiriazevo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Skalvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Lankos apskrities dvaras. Kaime 1910 m. buvo evangelikų liuteronų bažnyčia, pašto skyrius. 1947–2008 m. Zapovednojės apylinkės kaimas.
Rudasis piengrybis
Rudasis piengrybis (Lactarius rufus) – piengrybių (Lactarius) genties grybų rūšis.
Vaisiakūniai vidutinio didumo, rečiau dideli. Kepurėlė 5-7 (10) cm skersmens, jauna pusiau apvali, senesnių paplokščia, įdubusi, visada su gūbreliu, kieta, trapi, raudonai ruda, oranžiškai ruda, ruda, kaštoninės spalvos. Lakšteliai iš pradžių gelsvi, vėliau rusvai rudi, priaugtiniai.
Kotas 5-9 cm ilgio, 0,5-2 cm storio, jaunas balsvas, senesnis kepurėlės spalvos, kietas, trapus. Trama iš pradžių balta, vėliau rusva, stangri, kartaus skonio. Pieniškos sultys baltos, spalvos nekeičia, karčios.
Auga rugpjūčio–spalio (kartais birželio) mėnesiais įvairiuose miškuose. IV kategorijos, vartojamas sūdytas.
Universalusis kovos lėktuvas
thumb|300px|right|„Panavia Tornado“ – pirmasis istorijoje karo orlaivis pavadintas universaliu kovos lėktuvu. Universalusis kovos lėktuvas – karinis lėktuvas, kovoje atliekantis bent du vaidmenis. Pagrindinis vaidmuo paprastai yra naikintuvo, todėl šie orlaiviai dažnai vadinami universaliais naikintuvais. Antroji funkcija paprastai yra šturmo lėktuvo. Kartais šie lėktuvai atlieka ir kitus vaidmenis, kaip antai oro žvalgyba, taktinė žvalgyba ir elektroninė kova. Taip pat šiems orlaiviams kartais skiriamos kitos kovinės užduotys, pvz., oro užkarda, priešlėktuvinės gynybos naikinimas ar net artimoji aviacijos parama.
Pagrindinė priežastis kurti universalius karo lėktuvus yra išlaidų mažinimas. Daug pigiau sukurti, pagaminti, išlaikyti ir aprūpinti vieną daugiafunkcinių karo orlaivių eskadrilę nei kelias specializuotų karo orlaivių eskadriles.
Terminu naikintuvas-bombonešis apibūdinami šturmo užduotis galintys vykdyti naikintuvai, labiau pabrėžiant oro užkardos aspektą. Kai kurie naikintuvai dar vadinami sparčiai vaidmenį keičiančiais naikintuvais, siekiant pabrėžti jų gebėjimą pakeisti vaidmenį per labai trumpą laiką arba net vienos užduoties metu.
Terminas pirmą kartą buvo panaudotas 1968 m. tarptautiniame Europos projekte, kurio metu buvo sukurtas daugiafunkcinis naikintuvas „Panavia Tornado“.
Neatmenu tavo veido
Neatmenu tavo veido – 1988 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas meninis filmas jaunimui. Socialinė drama. Filmo trukmė – 82 min.
Siužetas
Jie susipažino vaikų širdies ligų sanatorijoje. Jai – 13 metų, jam – 14. Netikėtai ir liūdnai prasideda pirmosios meilės istorija. Bet tėvai ir pedagogai nutarė jiems padėti ir „apsaugoti“ nuo pavojingo ir abiem tariamai nereikalingo jausmo.
Leileikos
Leileikos – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km nuo Kazokinės.
473 m. pr. m. e.
'''473 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Pilkoji kerpytė
Pilkoji kerpytė (Eilema griseola) – meškučių (Arctiidae) šeimos drugys.
Sparnų ilgis - 30-34 mm. Vikšrai juodi su dviem rausvomis juostomis ant nugaros.
Paplitę visoje Europoje (išskyrus šiauriausias dalis, dalį Jungtinės Karalystės ir Viduržemio jūros regiono) ir Azijoje iki Japonijos.
Istorinė viduramžių rekonstrukcija
thumb|right|250px|Gyvosios istorijos renginys Apuolėje thumb|250px|Napoleono mūšio atkūrimas Kaune 2012 m. thumb|250px|Napoleono mūšio atkūrimas Kaune 2012 m. thumb|250px|Napoleono mūšio atkūrimas Kaune 2012 m. Istorinė viduramžių rekonstrukcija – dar kitaip vadinama gyvąja istorija. Dažnai klaidingai tapatinama rekonstrukcija ir LARP (gyvo veiksmo vaidmenų žaidimas, kuriame apsimetama tam tikru veikėju pagal iš anksto sukurtą scenarijų), bet tai dvi skirtingos veiklos. Pagrindinis gyvosios istorijos tikslas yra gaminti autentiškus, pasirinkto istorinio laikotarpio ginklus, šarvus, rūbus, buities daiktus. Taip pat galimas vieno istorinio įvykio rekonstravimas (pavyzdžiui, Šimtamečio karo).
Lietuvoje populiariausia baltų ir vikingų genčių, viduramžių Vakarų Europos rekonstrukcija. Didžiausi viduramžių festivaliai vyksta Apuolėje, Trakų salos pilyje, Kernavėje.
Populiariausios rekonstrukcijų šakos:
Riterių ir karių šarvuotės rekonstrukcija
Riterių ir karių šarvuotės rekonstrukcijos pagrindinis tikslas – atkurti autentškas ginklų ir šarvų kopijas, remiantis istoriniais šaltiniais. Taip pat studijuojama pasirinkto laikotarpio karine strategija, mokomasi kovos meno (kovinis fechtavimasis skydu ir kalaviju, šaudymas lanku), jodinėjimo.
Didikų aprangos rekonstrukcija
Didikų aprangos rekonstrukcijos pagrindinis tikslas – atkurti autentiškus rūbus, papuošalus, heraldiką (jei rekonstruojamas konkretus didikas).
Rekonstruktoriai, pasirinkę šią šaką, mokosi viduramžių šokių, muzikos, nagrinėja istorinius šaltinius, susijusius su diduomenės luomais.
Amatininkų rekonstrukcija
Amatininkų rekonstrukcijos pagrindinis tikslas – atkurti autentiškus pasirinkto amatininko darbo įrankius, darbo vietą. Taip pat siekiama kuo geriau įvaldyti amatą, saugoti etnokultūrinį paveldą.
Amatininkai išsiskiria iš kitų rekonstruktorių tuo, kad jie daug eksperimentuoja, gamindami daiktus.
Neretai kitų rekonstrukcijos šakų atstovai tampa ir amatininkais.
474 m. pr. m. e.
'''474 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Remigijus Baltramiejūnas
Remigijus Baltramiejūnas (1945 m. birželio 27 d. Telšiai – 2008 m. vasario 17 d. Vilnius) – lietuvių fizikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Biografija
1968 m. baigė Vilniaus universitetą. 1983 m. fizikos ir matematikos mokslų daktaras.
1964–1987 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1983 m. profesorius. Nuo 1987 m. Fizikos instituto vyresnysis mokslinis bendradarbis, 1989–1992 m. jo direktorius. Ekologijos fondo direktorius.
Dukra Lina Baltramiejūnaitė.
Mokslinė veikla
Svarbiausi darbai iš puslaidininkių fizikos, lazerinės spektroskopijos. Nustatė puslaidininkių netiesinės sugerties pagrindinius dėsningumus. Atrado elektronų ir skylių lašus tiesiajuosčiuose puslaidininkiuose. Išnagrinėjo fotonų, eksitonų bei elektronų ir skylių plazmos kaitimą šviesos sužadintame kristale, t. p. netiesinę refrakciją šviesos smarkiai paveiktame puslaidininkyje. Daugiau, kaip 150 mokslinių straipsnių autorius.
Kilnojama televizijos stotis
Kilnojama televizijos stotis (KTS, ) – automobilio bazėje sumontuota televizijos stotis.
KTS naudojama įvairių renginių (koncertų, sporto varžybų, įvairių įvykių ir pan.) tiesioginiam transliavimui ar šių renginių įrašymui. Palydovinio signalų perdavimo įranga galima operatyviai perduoti reportažus, transliuoti įvairius renginius iš bet kurios vietos, esančios palydovų tiesioginio matomumo zonoje.
Šventupys
Šventupys gali reikšti:
Trumpadryžė kerpytė
Trumpadryžė kerpytė (Eilema lurideola) – meškučių (Arctiidae) šeimos drugys.
Somalio demografija
thumb|right|350px|Somalio gyventojų skaičiaus kitimas 1961–2003 m.
Šiame straipsnyje yra pateikiami įvairūs statistiniai duomenys apie Somalio demografiją.
Gyventojų skaičius: 10 085 638 (2012 m. apskaičiavimai)
Struktūra pagal amžių:
Gyventojų amžiaus mediana:
Metinis populiacijos prieaugis: 1,596 % (2011 m. apsk.)
Gimstamumas: 42,12 gimimų/1000 gyv. per metus (2011 m. apsk.)
Mirtingumas: 14,55 mirčių/1000 gyv. per metus (2011 m. apsk.)
Migracijos indeksas: –11,62/1000 gyv. (2011 m. apsk.)
Urbanizacija:
Lyčių santykis:
Kūdikių mirtingumas:
Vidutinė gyvenimo trukmė:
AIDS/ŽIV:
Jaunesnių nei 5 metų vaikų nutukimas: 32,8 % (2006 m. apsk.)
Vyresnių nei 15 metų žmonių raštingumas:
Dilenijiečiai
Dilenijiečiai (Dilleniales) – magnolijainių (Magnoliopsida) klasės dilenijažiedžių (Dilleniidae) poklasio augalų eilė.
Lindenava
Lindenava arba Ozerkai (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Gvardeisko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Ozerkų kaimo gyvenvietės centras.
Istorija
Notangos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities kaimas. 1947–2008 m. Ozerkų apylinkės (Озёрский cовет) centras.
Apylinkė
Ozerkų apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės:
Purimas
thumb|right|250px|Purimas teatre Purimas – pavasario šventė, kurios metu švenčiamas žydų išgelbėjimas nuo mirties Babilone. Vyksta pagal Hebrajų kalendoriaus adaro mėnesio (vasario-kovo mėn. pagal Grigalių) 14 d., po žydų pergalės prieš savo priešus.
Istorija
Karaliaus Ahasvero patarėjas Amanas nekentė žydų, todėl jis pasiūlė karaliui juos sunaikinti mainais už didelius turtus. Pasiūlymas buvo priimtas ir laikomas didžiulėje paslaptyje, tačiau žydai apie didelį pavojų sužinojo. Karalienė Estera buvo žydų kilmės, sinedriono pirmininko Mordekajaus dukterėčia. Ji liepė žydams tris dienas pasninkauti. Be to, ji ketvirtą dieną nuėjo pas karalių prašyti pasigailėti žydų tautos. Karalius neatsispyrė gražuolei žmonai ir sutiko, vėliau dar ir pakardamas Amaną.
Papročiai
Žodis purim reiškia burtą, kurį karalius metė norėdamas išrinkti dieną, kada bus sunaikinti visi žydai. Tam atminti per purimą vaikai žaidžia vilkeliais (suktukais). Judėjai per Purimo šventę skaito Esteros knygą, kurioje pasakojama apie žydaitę Esterą, tapusią Persijos karaliaus Ahasvero žmona. Svarbiausia šių laikų purimo šventės tradicija – tai Esteros ritinio, pasakojančio purimo istoriją, skaitymas sinagogoje. Skaitymo metu pasigirdus  Amano vardui, visi ima belsti, kelti triukšmą specialiomis tarškynėmis ir t. t. Taip daroma todėl, kad nebūtų girdimas Amano vardas, kad jis būtų ištrintas iš žmonių atminties.
Purimas yra linksmiausia žydų šventė, jos metu priimta ir netgi būtina persirengti, rengti karnavalus, paradus, daug vaišintis, dovanoti maistą kitiems.
Vitoldas Čepauskas
Vitoldas Čepauskas  (g. 1979 m. kovo 17 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, karjerą pradėjęs Telšiuose.
Yra žaidęs įvairiuose Lietuvos (RSRC Vilnius, FK Geležinis Vilkas, FK Inkaras Kaunas, Atlantas Klaipėda klubuose. 2004 m. sausio pabaigoje pasirašė dvejų metų sutartį su Talino „Levadia“ klubu. Dalyvavo Kaliningrado „Baltika“ ir Charkovo „Metalìst“ klubų peržiūroje. 1998 m. su Lietuvos U-18 rinktine dalyvavo Europos jaunių čempionate ir pateko į finalą, kur 2:1 pralaimėjo Ispanijos bendraamžiams. Vedęs, žmona Agnė.
Apysaldis piengrybis
Apysaldis piengrybis (Lactarius subdulcis) – piengrybių (Lactarius) genties grybų rūšis.
Vaisiakūniai smulkūs. Kepurėlė 3-5 (7) cm skersmens, jauna išgaubta, iškili, vėliau paplokščia, šiek tiek įdubusi, dažniausiai su gūbreliu, drėgnu oru gleivėta, lygi, neplaušuota, iš pradžių raudonai ruda, rausva, vėliau geltonai rusva. Lakšteliai balsvi, senesnių gelsvi, tankūs, trapūs, priaugtiniai arba neryškiai kotu nuaugę žemyn. Kotas 3-6 cm ilgio, 0,5-1 cm storio, kepurėlės spalvos, tuščiaviduris, visada trumpesnis už kepurėlės plotį.
Trama gelsva, ochrinės spalvos, plona, elastinga, malonaus kvapo, aštroko skonio. Pieniškos sultys baltos, spalvos nekeičia, nekarčios, jauni grybai labai sultingi.
Auga liepos–spalio mėnesiais įvairiuose miškuose. IV kategorijos, vartojamas sūdytas. Lietuvoje labai paplitęs, gausiai auga kasmet.
475 m. pr. m. e.
'''475 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Šventupys (Dabikinė)
Šventupys arba Šventupis – upė Žemaitijoje, Akmenės rajone; Dabikinės kairysis intakas (Ventos baseinas). Prasideda 10 km į rytus nuo Papilės, Kinkių kaimo apylinkėse. Teka į šiaurės vakarus, žemupyje pasuka į šiaurės rytus. Įteka į Dabikinę (Sablauskių tvenkinį) 21 km nuo jos žiočių, 8 km į pietvakarius nuo Naujosios Akmenės, priešais Menčius.
Intakai:
Upės vidutinis nuolydis – 145 cm/km. Gyvenvietės prie Šventupio: Rudausiai, Šventupiai, Sablauskiai.
Upėvardis reiškia „šventa upė“.
Molėtų gimnazija
Molėtų gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Molėtuose, Jaunimo g. 5, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 191227820.
Istorija
1992 m. mokyklos direktore paskirta jauna, energinga geografijos mokytoja Aušra Narbutaitė, kuri kartu su labai kūrybingu  mokytojų kolektyvu pradėjo mokyklos veiklos kaitą gimnazijos įkūrimo link. 1993/1994 mokslo metais mokytojai paruošė gimnazijos klasėms programas ir mokymo planus, kuriuos patvirtino Lietuvos švietimo ir mokslo ministerija. 1994 m. atidarytos dvi pirmosios gimnazijos klasės – humanitarinio ir realinio profilio.
1994–1997 m. vykdytas tarptautinis eksperimentas „Psichologinio klimato gerinimas mokykloje“ bendradarbiaujant su Danijos mokytojais. Šis projektas turėjo didelę reikšmę gimnazijos mikroklimato gerinimui. Nuo 1995 m. naudojama vertinimo sistema pagal Bloom‘o taksonomiją. 1997 m. rugsėjo 1 d. LR Kultūros ir švietimo ministerijos kolegijos nutarimu mokyklai suteiktas gimnazijos statusas.
Iliustruotasis sportas
Iliustruotasis sportas – sporto savaitraštis, leistas 1928 m. Kaune.
Istorija
Pirmasis numeris išėjo 1928 m. kovo 18 d. Leidėjas ir redaktorius S. Matulevičius. Nuo 8-ojo numerio pakeistas leidinio formatas, apimtis, išėjimo diena. Spausdino spaustuvė „Menas“ Kaune. Išėjo 21 numeris.
Informavo apie svarbiausius sportinio gyvenimo įvykius Lietuvoje ir užsienyje, nagrinėjo Lietuvos sporto šakų problemas, jų raidos klausimus, nušvietė sporto reikšmę jaunimo gyvenime, naujas sporto šakas, sporto renginius, varžybas.
Nunadievis
Nunadievis (Nanadievis, Nonadievis, Numadievis) – pirmasis lietuvių dievas, minimas Hipatijaus metraštyje.
Voluinės metraštyje, rašant apie Lietuvos karaliaus Mindaugo krikštą 1252 m. pažymima, kad tas krikštas buvo apgaulingas – Mindaugas slapta aukojo savo dievams: pirmajam – Nonadieviui (rankraščiuose minima Нънадѣеви, НонадЂеви), Teliaveliui ir Diverikzui (šaltiniuose Диверикъзоу, Деверикзу, Дивирикса), Kiškių dievui, Medeinai (Medeinui) (Мѣидѣиноу, Медѣиноу). Mindaugas ir toliau garbino senuosius dievus, pirmiausia namų dievą, t. y. savo šeimos, savo dinastijos, o ano meto supratimu, ir visos valstybės dievą. Tokių dinastijos dievų turėjo ir kiti indoeuropiečiai.
Nonadievio vardo kilmė spėjama įvairiai: iš lietuviško žodžio „numas“ (namas) – reiškė namų dievas. Tuomet turėjo būti Namadievis, tik per apsirikimą vietoj raidės m buvo parašyta raidė n. J. Lasickis (XVI a.) šį dievą vadina Namadieviu, arba Numadieviu. N. Vėlius šį dievą pakrikštijo Nunadieviu. Dainius Razauskas dievavardį Nunadievis siejo su žodžiu nūnai – t. y., nūnainykštis, dabartinių laikų dievas.
Nunadievis tikriausiai – eufemistinis kito lietuvių Dangaus dievo vardas, tapatinamas su Andajumi, Aukštėju Visagisčiu ir pan.
Iliustruotas pasaulis
miniatiūra|Savaitraščio „Iliustruotas pasaulis“ pirmasis numeris Iliustruotas pasaulis – įdomus miestui ir kaimui savaitraštis, leistas 1936–1938 m. Kaune.
Istorija
Leido ir redagavo Vytautas Gedgaudas. Pirmasis numeris išėjo 1936 m. gruodžio 6 d. Spausdino Adomavičiaus spaustuvė, vėliau – Varpo spaustuvė, nuo 1937 m. gruodžio – Spindulio spaustuvė Kaune. Nuo 1938 m. gegužės 29 d. vietoj „Iliustruoto pasaulio“ leistas „Naujas pasaulis“.
Spausdino rašinius apie įžymius pasaulio žmones, keliautojų nuotykius, egzotiškus kraštus, netikėtus įvykius, apie nepažįstamų kraštų papročius, gamtos stichijos padarinius, literatūros kūrinius. Leidinys gausiai iliustruotas, turėjo skyrelius „Šeimininkėms“, „Motinoms“.
Iki 1938 m. kovo redagavo Vytautas Gedgaudas, nuo 1938 m. kovo 6 d. (Nr. 9) redagavo ir leido Karolis Vairas-Račkauskas.
Karvan İK
Jevlacho „Karvan“ – Azerbaidžano futbolo klubas iš Jevlacho.
Istorija
Klubas įkurtas 2004 m. Žaidė Aukščiausioje lygoje. Žlugo 2014 m.
Klinikinė neuropsichologija
Klinikinė neuropsichologija – mokslas apie patirtis ir elgesį, sąlygotą CNS pažeidimų, pasikeitimų ir apie dėl to atsiradusius funkcinius sutrikimus, veiklos sutrikimus bei apribotas galimybes aktyviai veikti (gyventi visavertį gyvenimą).
Spalio 25
Spalio 25 yra 298-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 299-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 67 dienos.
Vardadieniai
Darija – Darijus – Inga – Ingeborga – Krizantas – Krizas – Švitrė – Švitrigaila – Vaigedė
Leinartiškė
Leinartiškė – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Luokės.
Civilinės teisės mokslas
Civilinės teisės mokslas ( – pilietinis, civilinis, iš civis – „pilietis“) – mokslas apie civilinę teisę.
Civilinė teisės mokslas tiria civilinės teisės normas, dėsningumus, jų tarpusavio ryšius bei siūlo rekomendacijas teisinę dokumentaciją ruošiančioms institucijoms, kitiems subjektams dėl galiojančios teisės normų.
Civilinės teisės mokslas Lietuvoje
Lietuvoje civilinės teisės mokslą plėtoja:
Otvidabergas
Otvidabergas – miestas pietų Švedijoje.
Leoniškių piliakalnis
Leoniškių piliakalnis, Pilies Kalnas – piliakalnis Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Leoniškių Kalvelių seniūnija. Pasiekiamas keliu Savičiūnai – Šumskas, už Kuosinės upelio pasukus į kairę šiaurėn link Leoniškių, jos šiaurinėje dalyje pavažiavus 2,2 km ir prieš keliukui įsukant į mišką pasukus į dešinę rytuosna, per lauką - 130 m, yra miške.
Otvidabergas
Istorija
XX a. buvo išvystyta elektrotechnikos pramonė, vario gavyba.
Leoniškių piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 40x25 m dydžio, kiek iškiliu viduriu. Šiaurės rytų – pietryčių šlaite, 7 m žemiau aikštelės iškastas 4 m pločio, 0,5 m gylio griovys, už kurio supiltas 40 m ilgio, 0,2 m aukščio, 5,5 m pločio pylimas. Jo išorinis 1,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į antrą 30 m ilgio, 2,5 m pločio, 0,5 m gylio griovį, už kurio supiltas antras 0,2 m aukščio, 4,5 m pločio pylimas 1,5 m aukščio išoriniu šlaitu. Pylimai, atrodo, juosė piliakalnį iš visų pusių. Šiaurinėje pašlaitėje pirmojo pylimo vietoje matyti iki 35 cm skersmens akmenys. Šlaitai statūs, 8-22 m aukščio.
Aikštelės centre iškasta duobė, pylimai suardyti. Piliakalnis apaugęs pušimis su krūmais pomiškyje.
Tyrimai
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 27000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 1408000 m².
Kutna Horos Šv. Barboros bažnyčia
'''Kutna Horos Šv. Barboros bažnyčia'''  – gotikinė Romos katalikų bažnyčia Čekijos mieste Kutna Horoje. Bažnyčia išsiskiria savo ypatinga architektūra ir yra įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą drauge su kitais Kutna Horos architektūriniais paminklais.
Bažnyčios interjeras papuoštas freskomis, vitražais.
Kauno rotušė
thumb|2006 m. miniatiūra|Interjeras (2018)
Kauno rotušė – rotušė Kauno senamiestyje (Rotušės a. 15), netoli Nemuno ir Neries santakos. Pagrindinis fasadas atgręžtas į rytus. Bokšto aukštis 53 m. Rotušė yra viso miesto senamiesčio centrinė dominantė. Aplink ją susiformavo Kauno Rotušės aikštė su Kauno Šv. Pranciškaus Ksavero (Jėzuitų) bažnyčia, Zabielų namais, Siručio rūmais, arklių pašto stoties pastatų kompleksu, Kunigų seminarijos rektorato rūmais ir Kauno Švč. Trejybės (Seminarijos) bažnyčia.
Prie įėjimo į rotušę, duobėje po stiklu yra atidengta senovinė vaško lydymo krosnis.
Istorija
thumb|Rotušės pastate įkurtas keramikos muziejus
1537 m. Kauną nusiaubė didelis gaisras, dėl kurio Ldk Žygimantas Senasis atleido miestiečius nuo valstybės mokesčių, o 1540 m. išleido plačią privilegiją, nustačiusią miestą visuomeninį gyvenimą ir suteikusią lengvatas. Privilegijoje nustatyta vaito ir magistrato narių kompetencija. 1542 m. birželio 29 d. Kauno magistrato vyresnybė pasirašė sutartį dėl rotušės (magistrato namo) statybos. Kertinis rotušės akmuo padėtas 1542 m. liepos 28 d. Rotušė statyta pagal B. Choinauskio projektą. Manoma, kad ji baigta statyti apie 1556 m.
Manoma, kad 1562 m. ji buvo vienaaukštė, trinavė, be bokšto, netinkuotais fasadais, skliautuotais rūsiais. XVI a. antrojoje pusėje užstatytas antras aukštas, iš rytų pusės pristatytas aštuonių aukštų bokštas. Pirmojo aukšto patalpos pritaikytos prekybai ir kalėjimo sargybai, antrojo – magistratui, teismui, kanceliarijai, iždui, archyvui, bokšto rūsiai – kalėjimui, kiti rūsiai – prekėms laikyti.
1771–1780 m. pagal architekto Jono Matekerio projektą rotušė vėl rekonstruota: pastatas paaukštintas, išmūryti nauji karnizai, gotikinis bokštas iš išorės suskaidytas į penkis tarpsnius ir užstatytas šeštasis, perplanuotas vidus.
1824 m. buvusioje rotušėje įkurta stačiatikių cerkvė, vėliau – artilerijos šaudmenų sandėlis. 1838 m. rotušė pritaikyta caro laikinai rezidencijai. Tada pastatas šalia gotikos ir baroko įgavo klasicizmo bruožų.
1850 m. bokšte įrengtas ugniagesių stebėjimo punktas, 1865–1869 m. rotušėje veikė teatras, 1869–1944 m. – Kauno miesto savivaldybė, po Antrojo pasaulinio karo – Centrinio valstybinio archyvo Kauno filialas. 1951–1960 m. atiduota Kauno politechnikos instituto Statybos fakultetui. 1932 m. Rotušės aikštės ansamblis pertvarkytas.
1967 m. gegužės mėn. pristatytas projektas Rotušės restauravimui ir pritaikymui Santuokų rūmams. 1968–1973 m. pastatas restauruotas pagal architekto Žibarto Simanavičiaus projektą. Nuo 1974 m. pirmojo ir antrojo aukštų patalpos pritaikytos Santuokų rūmams, o pastato rūsiai – Keramikos muziejui. 2003 m. spalio 9 d. Kauno rotušė įtraukta į Lietuvos kultūros paminklų sąrašą.
Srovės stipris
Srovės stipris gali reikšti:
Kauno rotušė
Istorija
Šiuo metu Rotušėje vyksta ne tik santuokos, bet ir priimami garbingi miesto svečiai, pasirašomos sutartys, vyksta oficialūs renginiai.
Kauno rotušėje saugoma miesto garbės svečių knyga, kurioje šiuo metu yra per 350 įrašų, tarp kurių – keturių karalių ir karalienių, trijų kunigaikščių, dvylikos prezidentų, popiežiaus Jono Pauliaus II, kardinolų, Europos miestų merų ir kitų žymių žmonių linkėjimai.
1994 m. išleistas Kauno rotušei skirtas pašto ženklas (dail. Eugenijus Gūzas).
Mikalojus Bialkauskis
Mikalojus Bialkauskis – XVIII a. II pusės poetas.
1782 Vilniuje išleido poezijos knygą Zbiór rymów w różnych zdarzeniach oyczystym językiem pisanych („Rinkinys eilių, įvairiomis progomis gimtąja kalba rašytų“).
Poezija klasicistinio pobūdžio, ją sudarančios odės ir panegirinės eilės skiriamos įžymiems ano meto Lietuvos žmonėms, jose gaivinami patriotiniai jausmai Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei, sentimentai jos sostinei Vilniui.
Nuorodos
Lietuvių literatūros enciklopedija
Juozapas Oleškevičius
thumb|right|200px|Dailininkui skirtas Baltarusijos pašto štampas 1998 m. Juozapas Oleškevičius (1777 m.  spalio  25 d. Šiluvoje, Abiejų Tautų Respublika – 1830 m. spalio 5 d. Sankt Peterburge, Rusijos imperija ) – lietuvių tapytojas.
Biografija
Gimė 1777 m. Šiluvoje. Kilęs iš neturtingos bajorų šeimos, tėvas buvo muzikantas. Mokyklą lankė Vilniuje, kur padedamas Onos Radvilaitės Mostovskienės, 1797 m. pradėjo studijuoti Vilniaus universitete. Iš pradžių studijavo anatomiją ir fiziologiją, vėliau 1798–1802 m. piešimą ir tapybą pas Pranciškų Smuglevičių ir Joną Rustemą. Uždarbiavo piešimo pamokomis, kopijavo paveikslus jam palankios magnatų Prozorų šeimos galerijoje, bandė jėgas kurdamas dideles savarankiškas kompozicijas. 1801 m. į gabų jaunuolį dėmesį atkreipė Aleksandras Chodkevičius: iš pradžių pasikvietė jį į savo Pekalovo dvarą Voluinėje, o vėliau savo lėšomis išsiuntė toliau studijuoti į užsienį.
1803 m. Oleškevičius per Dresdeną atvyko į Paryžių, kur studijavo Aukštojoje dailės mokykloje (École des Beaux-Arts) pas Žaną Simoną Bertelemį (Jean Simon Berthelemey) ir pirmiausia pas Žaką Lui Davidą. Į gimtąjį kraštą grįžo 1806 m., kurį laiką gyveno pas savo globėją Pekalove, taip pat tapė kituose Voluinės dvaruose. 1809 m. J. Oleškevičius sukėlė visuotinį susidomėjimą Vilniuje parodęs Chodkevičiui nutapytą didelį istorinį paveikslą „Jono Karolio Chodkevičiaus atsisveikinimas su žmona Ona Ostrogaite išvykstant į Chotino mūšį 1621 m.“
J. Oleškevičius kūrė portretus, garsiausi jų – Adomo Čartoriskio ir Martyno Počobuto atvaizdai, kuriuos kartu su minėtu didžiuliu paveikslu dailininkas nutapė norėdamas po P. Smuglevičiaus mirties užimti Vilniaus universiteto Tapybos ir piešimo katedros profesoriaus vietą. Nepavykus gauti profesoriaus vietos, dailininkas išvyko į Peterburgą, kur už paveikslą „Carienė Marija Fiodorovna globoja ir rūpinasi vargšais“ gavo Peterburgo dailės akademijos akademiko titulą. Peterburge J. Oleškevičius išsyk susilaukė didelio pasisekimo, visų pirma kaip madingas, gausiai užsakymų gaunantis portretistas. Ir čia tapė religinės, istorinės-alegorinės tematikos paveikslus. Bendravo su A. Orlovskiu, pianiste Marija Šimanovska, A. Mickevičiumi, dalyvavo masonų ložės veikloje. Sukūrė Aleksandro Lvovo (1823), M. Šimanovskos (1827), A. Mickevičiaus (1828) portretus. Juose ryškus klasicistinio portreto schematizmas – komponavimo į paveikslo plokštumą maniera, ženklų, žyminčių portretuojamojo kilmę ir darbus, pasirinkimas.
Peterburgo lenkų kolonijoje J. Oleškevičius buvo iškili asmenybė ne tik kaip tapytojas. Jis užėmė išskirtinę vietą masonijoje, turėjo ordino hierarchijoje aukščiausią laipsnį: nuo 1820 m. – didysis Peterburgo „Baltojo erelio“ ložės magistras, taip pat Vilniaus masonų ložės „Gerasis ganytojas“ ir Gardino „Žmonijos bičiuliai“ garbės narys. Amžininkų minimas kaip nepaprasto kuklumo, gerumo ir dosnumo žmogus, buvo žinomas dėl savo „dorybių, gilaus išsimokslinimo ir mistinių pranašysčių“. Buvo mistikas ir teosofas, visuose gyvenimo atvejuose įžvelgė nuolatinį Dievo buvimą, tikėjo Dievo Apvaizda, išpažino teoriją apie apvalančią „mistinę kančių reikšmę“, apie paslaptingą dvasios pasaulį. Jo pažiūros ir charizmatinė asmenybė visiems darė didelį įspūdį, nes „viskas, kas jame ir aplink jį kada nors matėsi, rodos, bylojo, kad, be savo pašaukimo ir atsidavimo menui, šis žmogus turėjo dar ir kitą misiją“. Taip pat neabejotina J. Oleškevičiaus įtaka A. Mickevičiui, kuris po poros metų jam skyrė eilėraščius „Vėlinių“ III dalyje.
Oleškevičiaus kūryba atspindi sąsajas su prancūzų klasicizmo daile. Jo paveikslai, kuriems būdinga uždara statiška kompozicija, piešinio pirmumas prieš spalvą, glotni tapybos faktūra ir kruopštus išbaigtumas, kartais dvelkia romantine dvasia. Mirė 1830 m. spalio 5 d. Sankt Peterburge.
TPV Tampere
Tamperės TPV – Suomijos futbolo klubas iš Tamperės.
Istorija
Klubas įkurtas 1930 m. Yra žaidę elito divizione, bet jame neįsitvirtino. Pastaruoju metu žaidė trečios pakopos pirmenybėse.
Nuo 2019 m. antros pakopos pirmenybėse.
Erikiečiai
Erikiečiai (Ericales) – magnolijainių (Magnoliopsida) klasės dilenijažiedžių (Dilleniidae) poklasio augalų eilė.
Gelsvoji kerpytė
Gelsvoji kerpytė (Eilema sororcula) – meškučių (Arctiidae) šeimos drugys.
thumb|left|210px|Gelsvoji kerpytė
Dimstipatis
Dimstipatis – lietuvių mitologinė būtybė, namų sergėtojas, ugnies globėjas. Vardas kilęs iš žodžių dimsti̇̀s („sodyba, kiemas, ūkis“) ir pats („valdovas“).
Interpretacijos
Vilhelmas Manhartas Dimstipatį apibūdino kaip sodybos globėją. Jonas Basanavičius, Jonas Balys laikė namų ugnies, vaisingumo, šeimininkių globėju. Jis esąs ugnies dievas, kuris rūpinosi visais trobesiais ir saugojo juos nuo gaisro. Tai galėjęs būti visų namų dvasių valdovas. Algirdas Julius Greimas tapatino su dievais Žemėpačiu ir Nunadieviu.
476 m. pr. m. e.
'''476 m. pr. m. e.''' buvo keliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Igbų kalba
Igbų kalba – Nigerio-Kongo kalbų grupės kalba, vartojama daugiausia igbų tautybės žmonių, daugiausia Nigerijoje, Kamerūne, Pusiaujo Gvinėjoje, Gabone. Kalbančiųjų skaičius 20-25 mln. Kalba turi daug dialektų, kurie skiriasi fonologija ir ortografija.
Igbų kalba naudoja lotyniška abėcėle paremtą Onwu raidyną, kai kurios bendruomenės naudoja simbolistinį Nsibidi raštą. Kalba toninė: naudoja aukštą ir žemą toną, kartais dar naudojamas ir trečias tonas.
Bielė
Bielė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Juchnoveco valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietus nuo Juchnovec Košcelnų ir apie 15 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Kupala
thumb|250px|right|Ivano Kupalos naktis Kupala (arba Ivano Kupalos diena;, ) – slavų šalyse, ypač Rusijoje, Baltarusijoje, Ukrainoje, Lenkijoje, vykstanti šventė, birželio 23/24 d.d. pagal Grigaliaus kalendorių arba liepos 6/7 d.d. pagal Julijaus kalendorių. Įvedus krikščionybę šventę imta sieti ne tik su vasaros saulėgrįža, bet ir su Jono Krikštytojo vardu.
Papročiai
Iki krikščionybės Kupalo buvęs gausos dievas. Šventės apeigos sietos su ugnies ir vandens kultu. Buvo pagerbiami žolynai, ypač kūpoliai, iš kurių pinti vainikai, be to, tikėta paparčio žiedo magija. Ivano Kupalos garbei šventės išvakarėse būdavo pinami gėlių vainikai, uždegama ugnis, o kai kur (pvz., Ukrainoje) statomas nukirstas medis, šakos apkabinamos vainikais. Rytų slavų tradicijoje per šventę buvo atliekamos apeigos su tam tikru stabu – iš šiaudų padaryta (paprastai moteriška) figūra, vadinta Kupala, Mara, Marena ar kitais vardais. Jai uždėdavo vainiką, papuošdavo kaspinais. Ji galėjo būti nešiojama, paskui sudeginama dideliame lauže ar paleidus į upę paskandinama vandenyje. Aplink ugnį būdavo šokama susiėmus už rankų ir dainuojant. Rusijos šiaurėje buvo priimta šia proga iškūrenti pirtį. Po Ivano Kupalos dienos jau buvo leidžiama laisvai maudytis upėse ir ežeruose, nes juose nebelikę piktųjų dvasių.
Dedešviečiai
Dedešviečiai (Malvales) – magnolijainių (Magnoliopsida) klasės dilenijažiedžių (Dilleniidae) poklasio augalų eilė.
477 m. pr. m. e.
'''477 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Pylas
Pylas ( 'Salos uostas'; ) – miestas Meno saloje (Germane parapija). Salos gyventojai šį miestą vadina ('didmiestis'), kadangi jame yra vienintelė salos katedra. Tai trečias pagal gyventojų skaičių salos miestas po Daglaso ir Ramsio ir ketvirtas pagal dydį gyvenamasis punktas, kadangi Onkanas, nors oficialiai yra kaimas, yra antras pagal gyventojų skaičių. thumb|left|250px|Meno salos žemėlapis. Vakariniame krante pažymėtas Pylas (Peel).
Geografija
Pylas yra vakariniame Meno salos krante, šiek tiek į rytus nuo Nebo upės žiočių. Šiauriau yra Šv. Patriko sala, su Meno sala sujungta pylimu, o vakaruose Pylo kalva. A1 kelias jungia Pylą su Daglasu, A3 kelias – su Kirk Maiklo (Kirk Michael) kaimu ir Ramsio miestu. Į pietus nuo Pylo yra Kasltaunas, buvusi senoji Meno salos sostinė. Rytuose yra Daglasas.
Miesto valdymas
Vietos valdžia yra Pylo miesto komisionieriai, įsikūrę rotušėje Derby Road gatvėje.
Dabar yra devyni komisionieriai. Kasdieninę komisionierių veiklą tvarko miesto klerkas.
Valentinas Bialavičius
Valentinas Bialavičius (, 1637 m. – 1678 m. birželio 13 Miše, Baltarusija) – poetas, dramaturgas.
Mokėsi Vilniaus ir Kražių jėzuitų kolegijose, 1665–69 studijavo teologiją Braunsberge (dab. Branevas), Olomouco universitete (Moravijoje) gavo laisvųjų menų ir filosofijos magistro laipsnį (1672–73 m.). Retorikos profesorius Varšuvoje, 1674–77 Vilniuje. Nuo 1677 buvo misionieriumi Miše.
Laikomas talentingiausiu M. K. Sarbievijaus sekėju. Sukūrė religinės poezijos kūrinių: Parodia genialis de immaculata conceptione B. Virginis Mariae („Džiugi parodija apie Švč. Mergelės Marijos nekaltą prasidėjimą“, 1666); Ode longiuscula de B. Stanislao Kostka („Ilgėlesnė odė apie šv. Stanislovą Kostką“, 1667); ''Epinicion dum sacrum corpus B. Josaphat archiep. et martyris Vilnam ab exilio inveheretur'' („Epinikijas, skirtas pagerbti kankinio arkivyskupo šv. Juozapoto kūną, atvežamą iš tremties į Vilnių“, 1667). Parašė proginės literatūros: Cynthiae Hlebovicianae decora („Glebavičiaus Kintietės puošmenos“, 1668); Lilium D. Casimiri („Šv. Kazimiero lelija“, 1669); Soli polique decus („Žemės ir dangaus pasididžiavimas“, 1669); Aetas liliata („Lelijomis padabintas amžius“, 1671).
V. Bialavičiui priskiriamos mokyklinės dramos Gloriosus de vanitate mundi triumphus („Garbingas pasaulio tuštybių nugalėjimas“, 1675) ir Imago crucifixi amoris („Nukryžiuotosios meilės paveikslas“, 1675), kurios išspausdintos nebuvo.
Beveik visi V. Bialavičiaus kūriniai išleisti anonimiškai, ir autorius nustatomas tik pagal nuorodas jėzuitų bibliografijose ir kituose šaltiniuose.
Nuorodos
Lietuvių literatūros enciklopedija
Impulsas (laikraštis)
Impulsas – Vilniaus elektros matavimo technikos gamyklos laikraštis, ėjęs 1973–1990 m.
Istorija
Iki 1989 m. ėjo kas savaitę, vėliau – du kartus per mėnesį. Tiražas 1973 m. – 1000 egz. lietuvių kalba ir 1000 egz. rusų kalba, 1990 m. – 350 egz. lietuvių kalba ir 650 egz. rusų kalba.
Tulūz-Lotrekai
Iš tos pačios giminės kilo žymusis dailininkas Henri de Toulouse-Lautrec.
1801 m. Vilniuje šv. Jonų bažnyčioje susituokė Aleksandras de Toulouse-Lautrec (Tulūzos Lotrekas) ir Serafima Matusevičiūtė. Po santuokos jaunieji Lotrekai apsigyveno Vilniuje. 1802 metais Vilniuje pakrikštytas Raimondas, Antonijus, 1803 metais – Konstancija, o 1804 metais – Alfonsas Joachimas, duktė ir sūnūs Aleksandro ir Serafimos Tulūzos Lotrekų.
Nina Badrić
Nina Badrić (g. 1972 m. liepos 4 d.) – Kroatijos pop dainininkė. Prieš pradedant savo karjerą pramogų versle ji dirbo banko kasininke. Ji taip pat labai populiari Serbijoje, Bosnijoje ir Hercegovinoje, Juodkalnijoje, Slovėnijoje ir Turkijoje.
Ji 4 kartus dalyvavo „Dora“ – kroatų atrankoje į „Eurovizijos“ dainų konkursą. 1993 metais su daina „Ostavljam te“ užėmė 7 vietą, 1994 metais su daina „Godine nestvarne“ – 10 vietą, 1995 m. – 18 vietą su daina „Odlaziš zauvijek“ ir 2003 metais su daina „Čarobno jutro“ užėmė antrą vietą. Nina nusifilmavo populiariame Kroatijos televizijos šou Mjenjačnica.
Badrić atstovavo Kroatijai 2012 m. Eurovizijoje Baku, Azerbaidžane su daina „Nebo“. Tačiau antrajame konkurso pusfinalyje užėmė 12 vietą ir nepateko į finalą.
478 m. pr. m. e.
'''478 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Skaitymas
thumb|250px|„Skaitanti jauna mergina“ (apie [[1770−1772, Žanas Onorė Fragonaras, Nacionalinė Vašingtono meno galerija)]]
Transevis
Transevis arba Ozerovas (, nuo 1945 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Zelenogradsko rajone, nuo 2006 m. gruodžio 28 d. Kovrovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Skaitymas
Skaitymas – procesas, kurio metu raštu (ar kitokiais simboliais) pateiktą informaciją yra siekiama suvokti. Skaitymas turi pažintinę, emocinę komunikacinę, vertybinę orientacinę paskirtį, gali būti atsipalaidavimo, laisvalaikio praleidimo būdas.
Transevis
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Transevīs prūsiškos kilmės. 1352 m. minimas Transyow. 1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947–2006 m. Muromskojės apylinkės kaimas.
Skaitymas
Skaitymo procesas vystėsi kartu su pirmosiomis rašto sistemomis, susikūrusiomis Mesopotamijoje, Egipte, Finikijoje, Indijoje, Kinijoje, Mezoamerikoje ir kt.
1455 m. išradus spausdinimo presą, Johanas Gutenbergas išspausdino pirmąją knygą (Bibliją). Netrukus Europoje daugiausiai vienuolių ranka rašytas knygas (įvairius rankraščius, maldaknyges) pakeitė spausdintos. Jos gerokai atpigo, tai leido spausdinti religinio pobūdžio ir kitas knygas įvairiomis kalbomis. O tai, savo ruožtu, sudarė galimybę plačiau apsiskaityti intelektualams, išsilavinusiai publikai ir galiausiai leido išmokti skaityti ir skleisti žinias plačiajai visuomenei.
XX a. pab. – XXI a. prad. skaitymo termino reikšmę keičia atsirandantys skaitmeniniai tekstai, elektroninio skaitymo priemonės. Dėl ekranų atsiradus trumpajam skaitymui, knygų skaitymo mastai visame pasaulyje mažėja, o tuo pačiu ir ilgojo skaitymo mastai. Skaitmeniniai tekstai gali būti suvokiami ne taip giliai kaip išspausdinti popieriuje, tačiau skaitymui labiausiai trukdo įvairus dirgikliai telefonuose, planšetėse, kompiuteriuose, ypač netikėtai pasirodantys pranešimai, internetinė reklama.
Vienas labiausiai paplitusių skaitymo sutrikimų yra disleksija.
Iliustruotoji Lietuva
Iliustruotoji Lietuva – savaitinis dienraščio „Lietuva“ priedas, leistas 1926–1928 m. Kaune.
Istorija
Redaktorius-leidėjas Pranas Dailidė, redaktorius Zigmas Kuzmickis. Spausdino valstybės spaustuvė. „Lietuvai“ susijungus su „Lietuvos aidu“, vietoj „Iliustruotosios Lietuvos“ ėjo „Iliustruota apžvalga“.