cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Henry Morton Stanley
Kelionė Kongu
1874 m. New York Herald ir anglų The Daily Telegraph finansavo kitą Stenlio ekspediciją, kurios metu jis turėjo kirsti Centrinę Afriką ir ištirti paslapčių gaubiamą Kongo baseiną. Keliautojas 1874 m. lapkričio 12 d. išvyko iš Zanzibaro. Šįkart su juo keliavo anglai Frederikas Barkeris, Frensis ir Edvardas Pokokai bei Anglijoje besimokęs afrikietis Kalulu. Buvo apsirūpinta naujausiais navigacijos prietaisais, ginkluote, virš 200 nešikų ir pagalbininkų. Per 103 dienų ekspedicija pasiekė Viktorijos ežero krantą, bet neteko 62 žmonių, tarp jų Edvado Pokoko. 1875 m. pavasarį Stenlis tyrinėjo ežero pakrantes, siekdamas atrasi Nilo ištakas; atrado daug salų, įlankų, upių žiočių. Ne kartą buvo užpultas čiabuvių, taip pat pakviestas audiencijos pas Bugandos karalių. Ištyrinėjęs Viktorijos ežerą leidosi link Alberto ežero, tačiau dėl priešiškų genčių antpuolių tyrinėjimų tęsti negalėjo ir grįžo atgal prie Viktorijos. 1876 m. Stenlis atvyko į Udžidžį ir pradėjo Tanganikos ežero tyrinėjimus. Radęs Lualabos ištakas Stenlis leidosi šia upe, tikėdamasis išsiaiškinti kokią upę – Nilą ar Kongą ji maitina. Iš Udžidžio išvyko 132 žmonės. Keliautojai įžengė į Kongo džiungles, kuriose gyveno legendomis apipintos priešiškos gentys, kurių niekas negalėjęs pajungti į vergovę, be to jos garsėjo kanibalizmu. Kelionės metu vyko daug susidūrimų su priešiškomis gentimis. 1877 m. sausio 6 d. Stenlis pasiekė Bojomos krioklį (vėliau pavadintą Stenlio kriokliu) ir sužinojo, kad žemiau tekanti upė vadinama Kongu, taigi, buvo įrodyta, kad Tanganika nesisieja su Nilu. Po keturių savaičių pasiekė Malebo ežerą, tačiau įveikti Livingstono krioklį visai ekspedicijai prireikė net 5 mėnesių. Daug ekspedicijos narių žuvo, mirė nuo bado. Tik rugpjūčio 9 d. Stenlis pasiekė Bomą. Visa kelionė truko 1001 dieną. Grįžęs į Zanzibarą išsiuntė savo kelionės aprašymus, ragino pradėti prekybą su Vidurio Afrika.
1876 m. Stenlis Belgijos karaliaus Leopoldo II užsakymu išvyko atgal į Kongą, kur vedė derybas dėl prekybos su vietinėmis gentimis. Tuo pasinaudojęs Belgijos karalius pradėjo Kongo kolonizaciją ir vergų prekybą regione. Nepaisant to, Stenlis tęsė talkininkavimą Belgijai.
Emino Pašos gelbėjimo ekspedicija
thumb|250px|Kelionė per Iturio mišką
1886 m. Stenlis išvyko į kitą „gelbėjimo“ ekspediciją. Jis turėjo rasti Ekvatorijos (kolonijos pietų Sudane) gubernatorių Eminą Pašą. Belgijos karalius reikalavo ekspediciją vykdyti per Kongą, taip tikėdamasis įsisavinti daugiau naujų žemių. Ekspediciją sudarė ~400 žmonių, plaukiama buvo moderniu garlaiviu. Stenlis keliavo iš Kairo per Adeną, pasipildė atsargomis Zanzibare, toliau per Keiptauną ir 1887 m. vasario 25 d. pasiekė Bananą Kongo žemupyje. Ten būta daug problemų dėl telegrafo gedimo, maisto trūkumo, lietingojo laikotarpio. Leopoldvilis buvo pasiektas tik balandžio gale. Nors Leopoldas II pažadėjo garlaivių flotilę, buvo atsiųstas tik vienas. Dėl to dalis amunicijos buvo palikta, o Stenlis ekspediciją padalino į dvi dalis ir tęsė kelionę. Keliavo Aruvimio upe, išnaikinęs Jambujos kaimą įkūrė fortą. Toliau bandė pasiekti Alberto ežerą, tačiau susidūrė su neįžengiamu Ituri mišku. Dėl bado, ligų, pigmėjų antpuolių Alberto ežerą pasiekė tik 169 žmonės iš 389 išvykusių iš Jambujos. Gruodžio 13 d. ežeras buvo pasiektas, bet Stenlis Emino Pašos ten nerado. Ibivirio kaime į pietus nuo ežero Stenlis įrengė stovyklą ir rengėsi ieškojimo ekspedicijai. 1888 m. balandžio 29 d. Eminas buvo atrastas. Vėliau Stenlis blaškėsi po regioną ieškodamas likusios ekspedicijos dalies, derėdamasis su grįžti nenorėjusiu Eminu, kuris įkaitais paėmė kitą dalį ekspedicijos. Savo kelionių regione metu jis pirmąkart išvydo Ruvenzorio kalnus. 1889 m. Stenlis su ekspedicijos likučiais ir įkalbėtu kartu keliauti Eminu Paša leidosi į kelionę link kranto. Jie kito Eduardo, Džordžo, Viktorijos ežerus, Ankolės ir Karagvės karalystes. Pakeliui Paša gavo traumą ir liko su vokiečių ekspedicija (ji irgi ieškojo Pašos), o Stenlis pasiekė sėkmingai Zanzibarą. Kaire parašė kelionės knygą „Tamsiausioje Afrikoje“.
Po kelionių
1890 m. Stenlis grįžo į Angliją, kur jau buvo tapęs įžymybe. Vedė velsiečių aktorę Dorothy Tennant ir kaip liberalų partijos narys įstojo į Parlamentą. 1899 m. apdovanotas Pirties ordinu, gavo sero titulą. Mirė 1904 m. Londone. Palaidotas Pirbraito kaimelio Šv. Mykolo bažnyčios šventoriuje.
Robert F. Curl Jr.
thumb|Robert F. Curl Jr. 2009 metais Robertas Floidas Kerlas (1933 m. rugpjūčio 23 d. Alice, Teksase, JAV – 2022 m. liepos 3 d. Hiustone, Teksase, JAV ) – JAV chemikas, Nobelio chemijos premijos laureatas.
Biografija
1957 m. Kalifornijos universitete įgijo daktaro laipsnį, vėliau studijas tęsė Harvardo universitete. 1958–2008 m. dirbo Riso universitete Hiustone, nuo 1967 m. profesorius.
Mokslinė veikla
1985 m. su Haroldu Kroto ir Ričardu Smoliu pradėjo tirti anglies garinimą aukštoje temperatūroje mikrobangų ir infraraudonosios spektroskopijos būdu tikėdamiesi susintetinti ilgagrandines anglies molekules. Vietoj jų atrado ketvirtąją anglies alotropinę atmainą fulereną.
1996 m. jo darbas su V. Kroto ir R. Smoliu įvertintas Nobelio chemijos premija.
Ashlyn Gere
Ešlė Gyr (tikrasis vardas – Kimberly Ashlyn McKarny; g. 1967 m. rugsėjo 14 d. Čeri Pointas) – buvusi JAV pornografinių filmų aktorė, taip pat vaidinusi mažo biudžeto filmuose.
Biografija
Ešlė Gyr gimė Šiaurės Karolinos Čeri Pointo mieste 1967 m., nors kai kurie šaltiniai nurodo 1959 m. Nuo 3 metų jos šeima persikėlė į Las Vegą.
Mokykloje ir Nevados universitete, kuriame Ešlė baigė Teatro ir komunikacijų studijas, ji priklausė sporto komandų šokėjų trupėms.
VIFK Vaasa
Vasos VIFK – Suomijos futbolo klubas iš Vasos.
Ashlyn Gere
Biografija
Jos debiutas kine įvyko 1986 m. Iki 1990 m. ji atliko keletą nedidelių vaidmenų, dažniausiai siaubo filmuose, kol susipažino su žurnalo „Penthouse“ fotografu, o vėliau – režisieriumi Paul Thomas. Neilgai trukus ji sulaukė pasiūlymo vaidinti pornografiniame filme ir jį priėmė. Juosta vadinosi „The Last Resort“ ir joje Ešlė vaidino kartu su tuo metu populiaria aktore Selena Styl.
Nepaisant tokio sprendimo, ji ir toliau sulaukdavo nemažai pasiūlymų vaidinti kitokio žanro filmuose. 1992–1993 m. buvo jos populiarumo viršūnė: Ešlė gavo eilę apdovanojimų ir kartu su savo gera drauge Viktorija Peris buvo neabejotinai populiariausios aktorės. Skaičiuojama, kad jos vaidino apie 40 % pornografinių filmų, sukurtų tais metais.
Galutinai iš pornografijos Ėšlė pasitraukė 2003 m., suvaidinusi daugiau kaip 140 juostų.
Kiti filmai
Ešlė yra viena iš nedaugelio aktorių, kurios pasirinko pornografiją po to, kai jau buvo vaidinusios kitokio žanro filmuose. Kartu su Traci Lords, Ginger Lynn bei Sasha Grey jas galima laikyti sėkmingiausiais pavyzdžiais, kuriuos pavyko pasiekti pornografinių filmų aktorėms. Negana to, Ešlė yra turbūt vienintelė aktorė, nuolat vaidinusi TV seriale („Space: Above and Beyond“ 1995–1996 m.) ir tuo pačiu neatsisakiusi vaidmenų pornografiniuose filmuose.
Ją taip pat galima išvysti tokiose juostoje kaip „Willard“ (2003 m.) ir „The One“ (2001 m.), kur ji vaidino kartu su Džeisonu Stethemu ir Džetu Li.
Vaidindama Holivudo filmuose ir serialuose, Ešlė naudojo kitus pseudonimus: Bonnie McRoberts seriale „X failai“ ar Kimberly Patton „Space: Above and Beyond“. Ji taip pat yra sukūrusi epizodinį vaidmenį jaunimui skirtame seriale „Beverly Hills, 90210“.
Taip pat keletą kartų Ešlė buvo garsių Holivudo aktorių dublerė ir vietoje jų filmavosi erotinėse scenose: 1992 m. ji pakeitė Šeron Stoun filme „Esminis instinktas“, o 1993 m. – Demi Mūr filme „Nepadorus pasiūlymas“.
Asmeninis gyvenimas
Nuo 1988 m. Ešlė yra ištekėjusi už režisieriaus Layne Parker.
Nuo 2005 m. gyvena Teksase ir verčiasi nekilnojamojo turto prekyba.
Kregždiniai
Išvaizda
Tai smulkūs arba nedideli paukščiai, priklausomai nuo rūšies jų kūno ilgis maždaug nuo 10 cm iki 24 cm, svoris nuo 9 g iki 60 g. Abiejų lyčių individai išvaizda panašūs. Snapas trumpas ir plokščias, žiotys labai plačios. Pastaibis trumpas, pirštai silpni, nagai stiprūs. Sparnai labai ilgi, smailūs, uodega su iškirpimu. Labai gerai skraido, bet vaikšto silpnai.
Gyvenimo būdas
Minta vabzdžiais, kuriuos pagauna skraidydami. Peri patinas ir patelė 13-20 dienų. Lizde jaunikliai išbūna 3-5 savaites. Gyvena atvirose vietose, gyvenvietėse.
Sistematika
thumb|240px|right|[[Afrikinė upinė kregždė (Pseudochelidon eurystomina)]] thumb|240px|right|[[Skeltauodegė afrikinė kregždė (Psalidoprocne obscura)]] thumb|240px|right|[[Neophedina cincta]] thumb|240px|right|[[Paprastoji urvinė kregždė (Riparia riparia)]] thumb|240px|right|[[Miškinė amerikinė kregždė (Tachycineta bicolor)]] thumb|240px|right|[[Baltadryžė amazoninė kregždė (Atticora fasciata)]] thumb|240px|right|[[Patagoninė Pietų Amerikos kregždė (Pygochelidon cyanoleuca)]] thumb|240px|right|[[Orochelidon murina]] thumb|240px|right|[[Paprastoji uolinė kregždė||Paprastosios uolinės kregždės (Ptyonoprogne rupestris)]] thumb|240px|right|[[Paprastoji langinė kregždė (Delichon urbicum)]] thumb|240px|right|[[Australinė klifinė kregždė (Petrochelidon nigricans)]]
Pasaulio paukščių vadovo (Handbook of the Birds of the World) 2022 m. internetinėje versijoje išskiriama 20 genčių ir 86 kregždinių šeimos rūšys.
Leidinyje „Pasaulio paukščiai: rekomenduojami angliški pavadinimai“ (Birds of the World: Recommended English Names), kurio sąrašus sudaro tarptautinė ornitologų sąjunga, ir jo internetinėje v12.1 versijoje kregždinių (Hirundinidae) šeimoje išskiriama 20 genčių ir 89 rūšys (pilnas sąrašas žemiau):
Kregždiniai Lietuvoje
thumb|240px|right|Daūrinė šelmeninė kregždė (Cecropis daurica) Nuo seno Lietuvoje gyvena trys kregždžių gentys ir 3 rūšys:
XXI a. antrame dešimtmetyje galimai yra užfiksuota viena nauja gentis ir 2 naujos užklydusios kregždžių rūšys, bet jų statusas nėra aiškiai apibrėžtas:
Jonas Petrošius
Jonas Petrošius (1921 m. gruodžio 19 d. Reistruose, Žvingių parap., Šilalės valsčiuje – 2009 m. rugsėjo 8 d. Paryžiuje, Prancūzijoje) – Romos katalikų kunigas, prelatas (nuo 1987 m.), žurnalistas.
Biografija
Studijavo Eichštėto, Tiubingeno ir Strasbūro kunigų seminarijose. Į pastarąją jis buvo priimtas 1948 metais, joje baigęs studijas ir kunigiškąją formaciją, Strasbūro vyskupo Weberio 1951 m. gegužės 16 d. buvo įšventintas kunigu ir paskirtas Mulhauso apylinkės prieglaudos kapelionu. 1955 m. lapkričio 8 d. Paryžiaus arkivyskupas kardinolas Keltin pakvietė į Paryžių ir buvo paskirtas lietuvių katalikų Prancūzijoje ir Belgijoje misijos vadovu. Šias pareigas vykdė iki savo išėjimo į pensiją 2002 metais.
1955 m. atvykęs į Prancūziją J. Petrošius tapo Prancūzijos lietuvių bendruomenės pirmininku. Jis aktyviai plėtojo šios organizacijos veiklą, nuo 1966 m. du dešimtmečius redagavo biuletenį „Prancūzijos lietuvių žinios“".
1987 m. sausio 5 d. Lietuvos krikšto 600 metų jubiliejaus metais popiežius Jonas Paulius II kun. Jonui Petrošiui suteikė popiežiaus garbės prelato vardą.
Kunigas Jonas Petrošius mirė rugsėjo 8 d. Paryžiuje. Jo palaikai buvo pargabenti į Lietuvą ir pašarvoti Žvingių bažnyčioje. Prelatas palaidotas 2009 m. rugsėjo 17 d. Bikavėnų kaimo kapinėse šalia savo tėvų.
Feliksas Marcinkas
Feliksas Marcinkas (1950 m. spalio 30 d. Biržai, krikštytas 1951 m. sausio 2 d. – 2010 m. rugpjūčio 13 d. Vilnius) – Lietuvos tautodailininkas, žurnalistas.
Biografija
1975 m. baigė Biržų antrąją vidurinę mokyklą, 1980 m. – Vabalninko žemės ūkio technikumą, 1982 m. – Vilniaus aukštąją partinę mokyklą.
Žurnalų „Sodo kraitė“, „Rankdarbiai plius visažinis“, „Rankdarbių albumas“, almanacho „Tautodailė“ vyriausiasis redaktorius.
Lietuvos tautodailininkų sąjungos Vilniaus bendrijos narys, Lietuvos žurnalistų sąjungos narys, Lietuvos leidėjų asociacijos narys, Vilniaus krašto tautodailininkų-meno kūrėjų bendrijos narys.
Kūryba
Kūrė karpinius, tapė, fotografavo, apipavidalino knygas ir žurnalus. Lietuvoje ir užsienyje surengė per 30 personalinių fotografijos, tapybos, popieriaus karpinių parodų. Paskelbė kelis šimtus straipsnių Lietuvos, Lenkijos, JAV, Suomijos ir Vengrijos leidiniuose.
Karaliaus sugrįžimas (1980 filmas)
Karaliaus sugrįžimas  – 1980 metais režisierių A. Rankin ir J. Bass sukurtas animacinis filmas, užbaigiantis 1978 metų filme „Žiedų valdovas“ pradėtą istoriją. Filmą kūrė ta pati komanda kaip ir 1977-tųjų „Hobitą“.
Raseinių balsas
Raseinių balsas – politikos, ekonomijos ir kultūros savaitinis laikraštis, ėjęs 1926 m. Raseiniuose.
Istorija
Raseinių apskrities laikraštis. Leido ir redagavo Adomas Vilimas. Bendradarbiavo Petras Linkevičius, Stasys Tijūnaitis, A. Urbutis ir kt. Spausdino Š. Kadušino spaustuvė Raseiniuose. Išėjo 10 numerių.
Vilniaus trupė
Vilniaus trupė (Vilner trupe), pirminis pavadinimas – Žydų dramos artistų susivienijimas – Vilniuje nuo 1916 m. veikusi žydų teatro trupė.
Įkūrėjai Mordechajus Mažo ir Leibas Kadisonas-Šusteris. Vaidino Varšuvoje bei kituose Lenkijos miestuose, gastroliavo daugelyje užsienio kraštų. Plačiausiai žinomas Vilniaus trupės spektaklis - An - skio (Šloimė Rapoportas) „Dibukas", kurį 1920 metais jidiš kalba pastatė Dovidas Hermanas.
Ševa
Istorija
Kadangi Etiopijos civilizacija prasidėjo šiaurinėje Etiopijos dalyje, Ševos regionas iš pradžių buvo atskirtas nuo kultūrinių centrų. Nepaisant to, legendos teigia, jog teritorija priklausė senajai Aksumo imperijai, ir čia valdė senoji Solomonidų dinastija.
Krikščioniška Etiopijos kultūra į Ševą atkeliavo apie VII a., amharams migruojant į pietus. Tuo pat metu į regioną veržėsi islamas, kuris ilgainiui čia įsigalėjo. Po Aksumo imperijos žlugimo IX a., čia priebėgą rado senoji Aksumo imperatorių dinastija, kuri valdė Zagvės dinastijos laikais.
Sultonatas
Pirmasis Ševos valstybingumo laikotarpis buvo nuo IX a., kuomet čia susiformavo savarankiška musulmoniška valstybė Ševos sultonatas. Spėjama, kad jos sostinė buvo Valalachas.
Šiaurinė regiono dalis išliko krikščioniška ir suvaidino didžiulį vaidmenį krikščioniškos Etiopijos istorijoje. Čia XIII a. gyveno žymus Etiopijos šventasis Teklė Haimanotas, kuris įkūrė vieną svarbiausių Etiopijos vienuolynų. Jo laikais Ševoje gyveno ir Jekuno Amlakas, kuris 1270 m. nugalėjo paskutinįjį Zagvės dinastijos imperatorių. Remdamasis legenda, Jekuno Amlakas teigė, jog jis yra Aksumo dinastijos palikuonis. Jo naujai įkurta dinastija Solomonidai valdė Etiopiją iki 1974 m.
1285 m. sultonatą užkariavo kaimyninis Ifato sultonatas, taip pabaigdams pirmąjį Ševos valstybingumo laikotarpį. Šiam nusilpus, XV a. regioną užvaldė Etiopija. XVI a., stiprėjant musulmoniškam Adalio sultonatui, Ševa priklausė jam.
Abstrakcionizmas
Istorija
Abstrakcionizmas atsirado apie 1910 m. beveik kartu Miunchene, Amsterdame ir Maskvoje. Ketvirtajame dešimtmetyje ši kryptis paplito Paryžiuje ir Niujorke, kur, gelbėdamiesi nuo fašizmo, emigravo daug Europos dailininkų.
Imamas
Imamas (Arab. إمام „vadovas“) – kai kurių islamo atšakų dvasininkas.
Ševa
Karalystė
Galiausiai 1865 m. dar vieno maišto metu į Ševos sostinę grįžo Haile Melekoto sūnus Sahle Maryamas, kuris atkūrė karalystę ir valdė kaip Menelikas.
Abstrakcionizmas
Istorija
Vienas iš Abstrakcionizmo pradininkų yra JAV išeivis iš Rusijos Vasilijus Kandinskis (1866 m.–1944 m.). Jis nepritampa nei prie impresionistų, nei prie P. Sezano, nei prie fovistų, nei prie ekspresionistų. 1910 m. pasirodė jo traktatas „Apie dvasingumą mene“. Tai pirmasis bandymas pagrįsti bedaiktį meną, kurio link abstraktėjančiais peizažais linksta dailininkas. Tais pačiais metais V. Kandinskas išdrįso eksponuoti savo pirmuosius spalvų muzikos bandymus, kurie davė pradžią tam, kas buvo pavadinta abstrakcionizmu. Jame pabrėžiamas psichologinis grynos spalvos poveikis (pvz., ryški raudona spalva gali mus veikti kaip trimito garsas).
Ševa
Karalystė
1889 m., mirus Etiopijos imperatoriui Johanes IV, Menelikas pretendavo į sostą ir tapo imperatoriumi Meneliku II. Tokiu būdu jo karalystė buvo įjungta į Etiopijos imperiją. Ševos sostinė Adis Abeba tapo visos Etiopijos sostine.
Pierre Saint-Amant
Pjeras Sent-Amanas (1800 m. rugsėjo 12 d. Latūro pilyje, netoli Monflankeno, Lo ir Garonos departamente  – 1873 m. spalio 29 d. Hidros pilyje, Alžyre) – prancūzų šachmatininkas, vienas iš stipriausiųjų XIX amžiaus vidurio Europos žaidėjų. Jo veikla neapsiribojo vien tik šachmatais: jis ir žurnalistas, ir aktorius, ir diplomatas, keliautojas, rašytojas, karininkas bei komersantas.
Ankstyvoji jaunystė
Pjeras gimė aristokratiškoje šeimoje, gavo puikų išsilavinimą. Tad dar būdamas labai jaunas 1819–1821 m. dirbo valstybinėje tarnyboje: buvo Prancūzų Gvianos gubernatoriaus sekretoriumi. Iš šių pareigų buvo atleistas dėl savo politinių pažiūrų, kai protestavo prieš vergų darbo naudojimą Prancūzijos Gvianoje. Sent-Amanas grįžta į Paryžių, kur tampa teatro aktoriumi ir vaidina komiškus personažus Prancūzijos teatre.
1823 m. Sant Amanas tampa komersantu: pradeda dirbti vyno didmeninėje prekyboje. Šia veikla jis užsiiminėja iki 1848 m.
Pirmieji žingsniai šachmatuose
Apie 1823 m. Sent-Amaną jau galima sutikti kavinėje „Režans“, kur jis mokosi šachmatų žaidimo subtilybių pas meistrą Vilhelmą Šlumbergerį (Wilhelm Schlumberger), kuris netrukus išvyksta iš Prancūzijos. Jam išvykus, Sent-Amanas semiasi žaidimo paslapčių pas Aleksandrą Dešapelį.
Varžybos
1834–1836 m. Sent-Amanas vadovavo Paryžiaus šachmatų komandai, laimėjusiai dvi partijas susirašinėjant prieš Anglijos Vestminsterio šachmatų klubą. Šiame mače jis rekomendavo juodaisiais į 1.e2-e4 atsakyti e7-e6. Šis ėjimas vėliau tapo žinomas, kaip Prancūziškoji gynyba.
1836 m., kaip vyno pirklys, aplankė Londoną, kur pabuvojo Vestminsterio ir Londono šachmatų klubuose bei sužaidė keletą mačų: laimėjo prieš Džordžą Volkerį (George Walker) (+5, -3, =1) ir V. Freizerį (W. Fraser) (+3, -2, =1).
Londonas
Pirmasis mačas su H. Stauntonu įvyko kiek netikėtai: Sent-Amanui komerciniais reikalais atvykus į Londoną. Šis 6-ių partijų mačas buvo surengtas 1843 m. balandžio 28 - gegužės 7 d. Sent Džordžo šachmatų klube. Sent-Amanas laimėjo šį mačą 3½ : 2½.
Prancūzų meistro sėkmė nustebino anglus: mat prieš metus Sent-Amanas buvo pralaimėjęs Dž. Kochranui (+4, -6, =1), ne tokiam stipriam žaidėjui, kaip H. Stauntonas. Tuo tarpu Prancūzijoje žinia apie Sent-Amano pergalę buvo sutikta džiaugsmingai.
Paryžius
H. Stauntonas, pralaimėjęs vienu tašku trumpame 6-ių partijų mače, nemanė, kad yra silpnesnis ir siekė oficialaus mačo revanšo. Derybos vyko lėtai, kol, galų gale, jis tų pačių lapkričio 14 d. prasidėjo Paryžiaus „Režans“ kavinės salėje, stebint rekordiniam žiūrovų skaičiui. Mačas tęsėsi iki gruodžio 20 d. thumb|left|400px|Jean Henri Marlet, 19-oji [[Šachmatai|šachmatų partija iš mačo Paryžiuje tarp Hovardo Stauntono ir Pierre Charles Fourrier Saint-Amano 1843 m. gruodžio 16 d.]] Mačas buvo žaidžiamas iki 11-kos laimėtų partijų, be laiko kontrolės (partijos vidutiniškai trukdavo 9 val.) ir po 4-ias partijas per savaitę.
Ševa
Valdovai
Ševos valdovai nuo XVII a. titulavosi kunigaikščiais (meridezmach), o 1807-1856 m. ir 1865-89 m. buvo de facto nepriklausomi (titulavosi ras, nuo 1839 - negus).
Pierre Saint-Amant
Paryžius
Laikraščiai skelbė, kad „vyksta didysis šachmatų mūšis tarp Prancūzijos ir Anglijos“. Prancūzų šachmatų mėgėjai neabejojo, kad laimėjęs Londone, Sent-Amanas namie irgi nugalės. Žaidynių atmosfera buvo šventinė: prancūzų dailininkas Žanas Onri Marle (Jean Henri Marlet) tapė žaidžiančius mačo dalyvius, apsuptus geriausiais Prancūzijos šachmatininkais ir visuomenės veikėjais. Prancūzų pasitikėjimas savo numylėtiniu netruko išblėsti, kai H. Stauntonas pradėjo laimėti partiją po partijos.
Pirmosios 8 partijos praėjo su didele H. Stauntono persvara (7½ : ½). Po to Sent-Amanas pradėjo žaisti patikimiau (3½ iš 6). Sekančias 6 partijas vėl laimi Sent-Amanas (4 : 2), bet H. Stauntonas, laimėjęs 21-ąją partiją, pasiekė 11-ąją pergalę ir laimėjo mačą (+11, -6, =4).
Po šio mačo H. Stauntonas buvo pripažintas stipriausiu Europos šachmatininku, kai kurie H. Stauntono gerbėjai skelbė jį stipriausiu pasaulyje. Atrodė, kad taškai sudėti ant „i“, nes H. Stauntonas dideliu skirtumu laimėjo antrąjį mačą, tačiau taip neatrodė prancūzams. Jų laikraščiai abejojo H. Stauntono pergale, nes, jei neskaityti pirmųjų 7-ių partijų, per paskutines 13-ka partijų – persvarą turėjo Sent-Amanas, tiesa, to nepakako bendrai pergalei.
Neįvykęs trečiasis mačas
Prasidėjo derybos dėl dar vieno mačo. Jos užtruko iki 1944 m. rudens, bet vis tik buvo susitarta, kad H. Stauntonas atvyksta į Paryžių 1844 m. spalio 15 d. Kelionėje H. Stauntonas persišaldė ir susirgo plaučių uždegimu. Keletą dienų jo padėtis buvo kritinė, bet ir pagerėjus, liga tęsėsi 3 mėnesius. Po jos H. Stauntonas buvo išsekęs, jautė silpnumą – tad kalbos apie mačą nebegalėjo būti ir jis grįžo į Angliją. Trečiasis mačas tarp H. Stauntono ir Sent-Amano niekados ir neįvyko.
Vėlesni metai
Per 1848 m. revoliuciją Prancūzijoje jis buvo nacionalinės gvardijos kapitonu. Per revoliuciją Sent-Amanas pasižymėjo tuo, kad išgelbėjo Tiuilry rūmus nuo minios kėsinimosi juos nusiaubti ir keletą mėnesių buvo šių rūmų komendantu. 1851–1852 m. buvo paskirtas Prancūzijos konsulu Kalifornijoje.
XIX a. 5-ojo dešimtmečio pabaigoje Sent-Amanas šachmatams beskyrė laiko vis mažiau ir mažiau, grįždamas prie jų tik retkarčiais. Vieni paskutiniųjų jo susitikimų prie šachmatų lentos buvo 1852 m. mačas Niujorke su Č. Stenliu, kuris baigėsi lygiosiomis (+4, -4). Grįžęs į Europą, liko penktas 1858 m. Birmingamo atkrentamajame šachmatų turnyre, kur laimėjęs pirmąjį mačą, antrajame nusileido Ernestui Falkbejerui (1:2). Sent-Amanas susidomėjęs sekė P. Morfio žaidimą Europoje, sužaidė su juo kelias lengvas partijas ir net buvo sekundantu P. Morfio – A. Anderseno mače. Gyrė P. Morfio žaidimą.
1861 m. Sent-Amanas Alžyre, išeina į pensiją. Alžyre, 1872 m. spalio 28 d., iškritęs iš karietos, sunkiai susižeidžia ir sekančią dieną miršta.
Žurnalistinė veikla
1841 m. gruodžio mėn. jis atgaivino pirmojo pasaulyje, taip pat vienintelio to meto Europoje šachmatų žurnalo „Palameda“ leidimą. Šį žurnalą nuo 1836 m. iki 1840 m. redagavo Labūrdonė, o po jo mirties žurnalas buvo nebeleidžiamas. Sent-Amanas jį redagavo nuo 1842 m. iki 1847 m.
Knygos
Sent-Amanas neparašė knygų apie šachmatus, tačiau knygų kita tematika: geografinių ir istorinių ir kt. – ne vieną. Kad geriau suprastume tematiką, Sent-Amano knygų antraštes pateikiamos lietuviškai:
Bibliografiniai knygų duomenys
1) Pierre Charles Fournier de Saint-Amant. La Guyane Française, ses mines d’or et ses autres richesses. Paris, 1856. P.169.
2) Pierre Charles Fournier de Saint-Amant. Voyage en Californie, 1850–1851, Navigation sur les deux oceans, passage de l’Isthme de Panama, Paris, 1851. P.131.
3) Pierre Charles Fournier de Saint-Amant. Des colonies, particulierement de la Guyane francaise, en 1821 Paris: Barrois, 1822 P.280.
5) Pierre Charles Fournier de Saint-Amant. Le Drame des Tuileries après la révolution du 24 février 1848. Paris. 1848 P.60.
6) Pierre Charles Fournier de Saint-Amant. Le Vin de Bordeaux. Promenade en Medoc. Paris. 1855 P.154.
Sent-Amano knygos, buvusios aktualios prieš pusantro šimtmečio, tebespausdinamos ir XXI a. pradžioje.
Imamas
Šiitai imamą laiko svarbiausiu savo tikėjimo mokytoju, kuris gerai išmano Koraną ir Šariato įstatymus. Taip pat šiitai visiškai pasitiki savo imamu, nes mano kad jis paskirtas paties Alacho.
Pierre Saint-Amant
Žaidimo stilius
Sent-Amanas buvo pozicinio stiliaus atstovas. Jis turėjo ilgai galvojančiojo žaidėjo reputaciją. Nežiūrint to, jis buvo pirmasis žaidėjas, pasiūlęs riboti galvojimo laiką.
Imamas
Pas sunitus imamas – asmuo, vedantis maldą. Imamu gali būti vyriškos lyties atstovas, kuriam ne mažiau nei 8 metai. Moterų maldai vadovauja taip pat imamas – vyras, net jei mečetėje moterims išskirta atskira patalpa maldai.
Abstrakcionizmas
Kritika
Žodis „abstrakcionizmas“ buvo daug kritikuojamas. Siūlyta vadinti menu be objektų (non – objective), menu be figūrų (non – figurative). Abstrakcionizmo koncepciją toliau plėtojo olandas Pitas Mondrianas (Piet Mondrian), lenkas Kazimiras Malevičius, amerikietis Džeksonas Polokas (Jackson Pollock).
Las Médulas
Dėl savo istorinės ir gamtinės reikšmės Las Médulas 1997 m. buvo įtrauktos į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Gojus (Musninkai)
Gojus – viensėdis Širvintų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Musninkų.
2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionatas/10000 m vyrai
Vyrų 10000 m bėgimo rungtis 2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionate vyko liepos 27 dieną Barselonoje, Ispanijoje.
Edgaras Montvidas
(g. 1975 m. gegužės 27 d. Kybartuose, Vilkaviškio rajonas) – Lietuvos dainininkas (lyrinis tenoras).
Biografija
1999 m. debiutavo LNOBT Artūro Baklau vaidmeniu operoje „Liučija di Lamermur“ (Gaetanas Donicetis). Nuo 2001 m. gyvena Londone. 2001–2003 m. stažavosi Londono „Covent Garden“ teatre, debiutavo 2002 m. Dainavo Londono „Covent Garden“, Frankfurto prie Maino, Bavarijos (Miunchenas), Liono, Marselio ir kituose žymiausiuose Europos operos teatruose.
Sukūrė vaidmenų Lietuvos nacionaliniame operos ir baleto teatre, Latvijos nacionalinėje, Čikagos lietuvių operoje. Koncertavo su Lietuvos nacionaliniu radijo ir televizijos orkestru, Lietuvos nacionaliniu, Lietuvos valstybiniu, Latvijos, Rusijos nacionaliniu, BBC ir kitais simfoniniais orkestrais. Dalyvavo įvairiuose festivaliuose Lietuvoje ir užsienyje. Dainuoja ir kamerinę muziką. Gastroliavo Europoje, JAV.
Ikitosas
Ikitosas  – miestas šiaurės rytų Peru, prie Amazonės upės, 106 m virš jūros lygio aukštyje. Loreto departamento centras ir didžiausias Peru Selvos miestas.
Ikitosas yra didžiausias pasaulio miestas, kurio negalima pasiekti sausumos keliais. Į miestą galima patekti tik oro arba vandens transportu.
Istorija
Miestą įkūrė jėzuitų misija 1750 metais. 1864 m. Ikitosas tapo departamento centru. XX a. pirmojoje pusėje Ikitosas buvo vienas svarbiausių pasaulyje kaučiuko apdirbimo centrų.
Ekonomika
Ikitosas – uostas prie Amazonės upės (pasiekiamas ir jūrų laivais). Naftos perdirbimo, medienos apdirbimo pramonė. Apylinkėse auginama medvilnė, ryžiai, tabakas. Kaučiuko gamyba. Vertingos medienos kirtimas. Yra universitetas.
Alchesiraso konferencija
Alchesiraso konferencija vyko nuo 1906 m. sausio 16 d. iki balandžio 7 d. Ispanijos mieste Alchesire. Konferencija sukviesta dėl paaštrėjusių Prancūzijos ir Vokietijos tarptautinių santykių, kuriuos sukėlė pirmoji Maroko krizė. Konferencija sukviesta Vokietijos prašymu.
Konferencijoje dalyvavo: Austrijos-Vengrijos, Belgijos, Didžiosios Britanijos, Vokietijos, Ispanijos, Italijos, Maroko, Nyderlandų, Portugalijos, Rusijos, JAV, Prancūzijos ir Švedijos atstovai. Vokietija palaikymo sulaukė tik iš Austrijos-Vengrijos. Konferencijoje buvo nutarta išsaugoti Maroko vientisumą ir formaliai buvo pripažinta šalies nepriklausomybė su vienodomis teisėmis ir laisvėmis, ekonominiuose klausimuose, visoms tautoms. Konferencijoje buvo priimti 6 pagrindinio akto punktai: Maroko policijos organizavimu ir valdymu buvo įpareigota Ispanija ir Prancūzija. Valstybinio banko įsteigimo kontrolė buvo paskirta Anglijai, Vokietijai, Ispanijai ir Prancūzijai. Prancūzija gavo didžiausią banko kapitalo kvotą.
Reistrai
Reistrai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius Pakisio, prie kelio. Aukščiausias kaimo taškas – 99,2 m. Į rytus nuo kaimo teka dešinysis Jūros intakas Gervė. Kaime yra du akmeniniai koplytstulpiai, vienas jų pastatytas 1879 m. Vincento ir Barboros Stonių užsakymu, antrasis – 1880 m. Antano Tarozos užsakymu. Abu koplytstulpius sukūrė Bonifacas Norvaiša (1841–1913 m.).
thumb|left|180px|Pirmasis akmeninis Reistrų kryžius
Istorija
Kaimas pirmąkart rašytiniuose šaltiniuose minimas 1561 m. Pajūrio valsčiaus inventoriuje, Regiestrowski vardu.
Naomi Campbell
Naomi Elaine Campbell (g. 1970 m. gegužės 22 d. Londone) – britų supermodelis ir aktorė.
Yra afrokaribiečių ir kinų kilmės. Kaip modelis debiutavo sulaukusi 15 metų. 1999 m. atidarė rūbų gamybos seriją, taip pat pradėjo kvepalų gamybą.
Qt
Programavimo kalba
Qt parašyta naudojant C++ programavimo kalbą kuri dažnai naudojama ir kuriant programas. Tačiau norint taip pat įmanoma programuoti Python, Javascript, C arba Rust.
Qt1
Qt1 buvo pirmasis leidimas, kuris buvo panaudotas KDE1 kartai, tačiau turėjo trūkumą: Qt1 nėra atviro kodo.
Qt2
Qt2 buvo išleistas pagal atvirojo kodo licenciją, tam, kad pritrauktų daugiau kūrėjų. Qt2 buvo KDE 2 kartoje.
Qt3
Qt3 pagerino šriftų palaikymą, buvo integruotas į KDE 3 aplinką.
Qt4
Qt4 buvo sukurtas tam, kad integruotų naujas technologijas, kadangi Qt3 buvo senas ir jis naujų technologijų neturėjo. Qt4 taip pat buvo perrašytas, kad naudotų mažiau atminties. Qt4 yra naudojamas KDE SC 4 grafinėje aplinkoje kaip atvaizdavimo biblioteka.
Budai (Monkų apskritis)
Budai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Tšcianės valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į šiaurės vakarus nuo Tžcianų, apie 16 km į vakarus nuo Monkų ir apie 50 į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Vilma Rudzenskaitė
Vilma Rudzenskaitė (g. 1966 m. gruodžio 13 d. Panevėžyje) – Lietuvos orientacininkė.
Biografija
Gimė 1966 m. gruodžio 13 d. Panevėžyje. 2002 m. Šiumege, Vengrijoje vykusiame Europos orientavimosi čempionate kartu su Giedre Voveriene ir Ieva Sargautyte laimėjo bronzos medalį. 2003 m. pasaulio orientavimosi čempionate Rapersvil-Jonoje, Šveicarijoje su tomis pačiomis komandos draugėmis užėmė 4 vietą.
Alytaus mokytojų seminarija
Alytaus mokytojų seminarija – mokytojų seminarija, specialioji vidurinė mokykla, veikusi Alytuje 1941–1957 m., rengusi pradinių mokyklų mokytojus. Seminarija karo ir pokario metais parengė virš 800 pradžios mokyklos mokytojų, kurie papildė po tremčių išretėjusias Pietų Lietuvos mokytojų gretas. Nemažai šios įstaigos mokytojų tapo laisvės kovotojais ir kankiniais.
Alytaus mokytojų seminarija buvo viena iš vėliausiai įkurtų ir ilgiausiai išlaikė tokį pavadinimą - tik 1952 m. pervadinta Alytaus pedagogine mokykla.
Istorija
Švietimo įstaigos įkūrėjas ir pirmasis direktorius buvo Juozas Mičiulis, mokytojų rengimo patirties įgijęs Panevėžio, Tauragės, Marijampolės ir Trakų mokytojų seminarijose. Jis redagavo leidinį „Ateitis”, publikavo straipsnius „Lietuvos mokykloje”, parašė vadovėlį seminaristams „Pedagogika ir didaktika” (1927). Jį pakeitė kiti žinomi švietėjai - Kazys Klimavičius ir Stasys Totorius. Direktorių pavaduotojais dirbo Konstantinas Bajerčius, Juozas Vidūnas, Ona Plikynaitė bei kiti.
Seminarija per savo gyvavimo laiką neturėjo nuosavo pastato, buvo įsikūrusi keliose vietose. Pirmiausia – pastate netoli Šv. Angelų Sargų bažnyčios. Statant Dainavos gastronomą šį pastatą nugriovė. Kai mokinių padaugėjo, seminarijai buvo skirta dalis pradžios mokyklos patalpų (dab. Senamiesčio pradinė mokykla, Birutės g. 26). Vėliau įsikūrė dab. Adolfo Ramanausko-Vanago gimnazijoje, Birutės g. 2.
1941 m. spalio 16 d. įvyko pirmasis pedagogų tarybos posėdis, kuriame buvo nutarta mokslo metus pradėti spalio 21 d. Pirmuosius mokslo metus pradėjo 154 mokiniai (57 berniukai, 97 mergaitės). Daugiausia buvo iš Alytaus gimnazijos, atvyko iš Trakų seminarijos (ji buvo uždaryta) ir aplinkinių kaimų. 1943 m. pavasarį buvo uždaryta Marijampolės mokytojų seminarija. Iš jos į Alytų atvyko 22 moksleiviai (5 vaikinai ir 17 merginų). 1943 m. Alytaus mokytojų seminariją baigė 53 būsimieji pedagogai. Moksleivių vis daugėjo iki 1949 m. – tais metais buvo 9 kursai, kuriuose mokėsi 362 moksleiviai (107 berniukai ir 255 mergaitės). Berniukų labai sumažėjo, nes daugelis įsitraukė į partizaninę kovą arba, vengdami kariuomenės, įsidarbino, nebaigę seminarijos. Paskutiniaisiais šios švietimo įstaigos metais mokėsi 71 moksleivis (12 berniukų ir 59 mergaitės). Iš viso seminariją baigė penkiolika laidų – 837 pedagogai.
Vėplys
Vėplys (Odobenus rosmarus) – monotipinės vėplinių (Odobenidae) genties jūros žinduolių rūšis.
Pagal rusišką vėplio jauniklių ( 'vėplio jauniklis') pavadinimą pavadinta Baltosios jūros kranto dalis Abramovo krantas. Šiame kranto ruože pomorų verslovininkai medžiodavo metų nesulaukusius vėpliukus.
Ruoniai
Ruoniais vadinami:
Kvadratinė funkcija
thumb|right| Kvadratinė funkcija – funkcija, kurią galima išreikšti formule, kur a \ne 0 (čia a, b, c – realieji skaičiai, o x – nepriklausomas kintamasis). Tokios funkcijos grafikas yra parabolė, kurios pagrindinė ašis yra lygiagreti y ašiai.
Kvadratinė lygtis
Kvadratinę funkciją prilyginus nuliui gaunama kvadratinė lygtis, kur. Tokios lygties sprendiniai yra
thumb|right|Iliustracija, parodanti kuo skiriasi funkcijos, kurių diskriminanto ženklai yra skirtingi ■ <0: x²+1⁄2<br /> ■ =0: −4⁄3x²+4⁄3x−1⁄3<br /> ■ >0: ³⁄2x²+1⁄2x−4⁄3 Lygties diskriminantu vadinamas skirtumas
Žydų liaudies teatras
Įkūrėjas Nachumas Lipovskis. Teatro vadovai Nachumas Lipovskis ir Mošė Karpinovičius. Spektakliai vyko Cirko teatre Lukiškių aikštėje, Filharmonijoje. Teatras turėjo savo chorą ir orkestrą, jame šokdavo Anetos Reizer vaikų baleto trupė.
Nemakščių valsčius
Nemakščių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Nemakščiai.
Istorija
Minimas nuo XVI a., atkurtas po I pasaulinio karo. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Skaudvilės rajonui (9 apylinkės).
Albert Claude
thumb|Albert Claude Alberas Klodas ( 1899 m. rugpjūčio 23 d. Longlieras prie Neufšato, Belgija – 1983 m. gegužės 22 d. Briuselis) – Belgijos biochemikas, Nobelio fiziologijos ir medicinos premijos laureatas.
Biografija
Studijavo mediciną Lježo universitete, 1928 m. medicinos daktaras. 1928–1929 m. dirbo Berlyne ir Kaizerio Vilhelmo institute Daleme. Nuo 1929 dirbo Rokfelerio universitete Niujorke, nuo 1949 m. J. Bordet instituto Briuselyje direktorius, profesorius. Nuo 1971 m. dėstė Leuveno katalikų universitete, nuo 1972 m. universiteto Ląstelių biologijos ir onkologijos laboratorijos direktorius.
Mokslinė veikla
Patobulino ir pritaikė diferencinį centrifūgavimą tirti ląstelėms, išskyrė daug ribonukleorūgščių turinčias subląstelines daleles (Klodo mikrosoma). Nustatė, kad mitochondrijose vyksta oksidacijos reakcijos ir išsiskiria energija. Vienas pirmųjų 1940 m. panaudojo elektroninį mikroskopą ląstelėms tirti ir pirmasis padarė jų elektronogramas.
1974 m. jo veikla kartu su Kristianu de Duve ir Džordžu Palade įvertinta Nobelio fiziologijos ir medicinos premija.
Ivanas Bagdanovičius Sapiega
Ivanas Bagdanovičius Sapiega (, ; apie 1486 m. – 1546 m.) – LDK diplomatas, 1520–1528 m. Vitebsko vaivada, 1529–1541 m. Palenkės vaivada ir Drohičino seniūnas.
Biografija
Gimė 1486 metais ir buvo vienintelis Bogdano Sapiegos sūnus. Savo karjerą pradėjo karaliaus Aleksandro Jogailaičio dvare, kur pirmą kartą minimas 1507–1508 metais. 1508 m. su savo dėde Ivanu Sapiega vyko į Maskvą, kaip jo pagalbininkas. 1517 m. tapo Vitebsko vaivada. Apie 1520 m. susituokė su Ana Sanguško, su kuria susilaukė dviejų sūnų Povilo Sapiegos ir Ivano. 1529 m. tapo Palenkės vaivada. 1531–1532 m. ir 1536 m. dirbo diplomatinį darbą Maskvoje. 1534 m. dirbo Osmanų imperijoje. 1541 m. dėl karalienės Bonos Sforzos intrigų buvo įkalintas Vilniuje. Po karaliaus Žygimanto Augusto užtarimo 1542 m. balandžio 25 d. išleistas iš kalėjimo.
Šeima
Buvo vedęs kunigaikštytę Aną Sanguško (m. 1561), kunigaikščio Andrejaus Sanguškos (m. 1534), Vladimiro-Voluinės seniūno, ir Bogdanos Odincevič dukrą. Vaikai:
Gerčiai
Gerčiai arba Jarovojė (, nuo 1938 m. birželio 3 d. Gertenau, 1945–1946 m., nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. Jarovojė, ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Gusevo rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Gusevo miesto gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1736–1818 m. Prūsijos karalystės Lietuvos departamento, 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Gumbinės apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Gumbinės rajono (Гумбинненский район), vėliau Gusevo rajono kaimas, nuo 1947 m. birželio 17 d. Lipovo apylinkės kaimas, 1993 m. prijungtas prie miesto.
Orichalkas
Orichalkas ( 'kalnų varis') – mitinė medžiaga. Išsamiausias medžiagos aprašymas sutinkamas Platono dialoge „Kritijas“. Kritijo žodžiais tariant šis paslaptingas metalas buvo naudojamas Atlantidos gyventojų: „… orichalkas (…) anuomet jis iš tiesų buvo kasamas iš žemės daugelyje salos vietų ir vertinamas labiau už visus metalus, išskyrus auksą“.
Saladas (reikšmės)
Saladas gali būti:
Gojus (Trakai)
Gojus – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 10 km nuo Babriškių.
Hičkokas
Hičkokas  – amerikiečių kurta biografinė drama apie žymų Holivudo režisierių Alfredą Hičkoką, pasakojanti kaip buvo kuriamas vienas geriausių jo filmų „Psichopatas“.
Filmas susilaukė ypatingai gerų įvertinimų iš kritikų, buvo nominuotas dešimtims įvairių apdovanojimų.
Turinys
1959 metais režisierius Alfredas Hičkokas baigė filmuoti savo paskutinį filmą ir imasi ieškoti idėjos naujam savo darbui, nors žurnalistai abejoja ar jis ne per senas toliau kurti. Hičkokas susidomi rašytojo Roberto Blocho knyga „Psichopatas“, pasakojančia apie serijinį žudiką Edą Geiną. Režisierius nurodo išpirkti visus knygos egzempliorius, kad žiūrovai, išgirdę apie jo būsimą darbą, iš anksto negalėtų sužinoti kaip baigsis filmas ir kartu su savo agentu kreipiasi į kompanijos „Paramount Pictures“ vadovus. Nors Hičkoko vardas jiems eilę metų garantuoja pelną, kompanija atsisako finansuoti filmą, manydama, kad šis bus nesėkmingas, o galbūt ir uždraustas.
Hičkoką vis labiau užvaldo idėja ekranizuoti šią istoriją ir jis nusprendžia užstatyti savo namą. Kompanija leidžia režisieriui naudotis jos patalpomis, tačiau prasidėjusius filmavimo darbus pradeda trikdyti paties Hičkoko santykiai su jo žmona ir įkvepėja Alma, kurią jis įtaria užmezgus romaną su netalentingu scenarijų autoriumi.
Filmavimas vyksta atsiliekant nuo grafiko, režisierių spaudžia kino studija, o cenzūra atmeta pirmąją j versiją. Tuo metu Hičkoko ir Almos santykiai pasiekia kulminaciją, tačiau jiedu susitaiko ir žmona, kaip ir dažnai iki tol, ši ima jam padėti. Filmas permontuojamas, gaunamas cenzūros pritarimas, tačiau kino kompanija nusprendžia juostai skirti mažai reklamos ir demonstruoti jį tik keliuose kino teatruose. Norėdamas išvengti nesėkmės, Hičkokas su komanda parengia specialias taisykles kino teatrų, kuriuose bus demonstruojamas „Psichopatas“, savininkams ir tokiu būdu sužadina didžiulį susidomėjimą juosta.
Toliočiai
Toliočiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Šiaulių miesto centro, prie kelio į Kuršėnus. Toliočiuose yra Voveriškių geležinkelio stotis, Šiaulių miškų urėdija, urėdijos Medienos ruošos, prekybos ir techninis padalinys, privati lentpjūvė.
Geografija
Šiaurėje ribojasi su Noreikiais, rytuose su Vijoliais, pietuose su Voveriškiais, vakaruose su Pumpučiais ir Lukšiais. Gyvenvietės šiaurės rytų pakraščiu praeina geležinkelis Šiauliai-Klaipėda ir automobilių magistralė, šiaurės vakarų dalyje –.
KePS Kemi
Kemio PS – Suomijos futbolo klubas iš Kemio.
1999 m. klubo profesionalai prisijungė prie naujo PS Kemi Kings klubo, o mėgėjai išlaikė atskiro klubo statusą.
Naujosios Zelandijos jūrų liūtas
Naujosios Zelandijos jūrų liūtas (Phocarctos hookeri) – ruonių (Pinnipedia) pobūrio jūros žinduolis.
Statistika (mokslas)
Statistika – tikslusis mokslas, kuriame efektyviai panaudojami duomenys iš gautų bandymų ir eksperimentų. Į tai įeina ne tik duomenų rinkimas, jų analizė ir interpretavimas, tačiau ir duomenų prognozavimas iš apklausų ir eksperimentų rezultatų.
Statistikas ypatingai gerai nusimano mąstymo metoduose, kas yra būtina norint sėkmingai taikyti statistinę analizę. Dažnai tokie žmonės įgyja patirties po darbo daugelyje sričių. Čia tai pat yra mokslas matematinė statistika, kuri sutelkta į pagrindinę teorinę dalį.
Statistikos plotmė gali būti vienmatė ir daugiamatė. Minėdami kvantilius (tokius kaip vidurkis ir mediana), skaičiavimai atliekami iš duomenų aibės, ir statistika yra vienmatė.
thumb|350px|[[Tikimybės tankio funkcija|Tikimybės tankis yra randamas kaip arčiausia matematinė viltis (vidurkis) Normaliajame skirstinyje]]
Statistika
Tradiciškai matematinė statistika skirstoma į teorinę (grynoji matematinė) ir taikomąją (praktinė). Statistika susideda iš kelių sričių, kurios nagrinėja duomenų rinkimą, analizavimą ir interpretavimą ar paaiškinimą ir pristato informacija, kai kas mano, kad tai matematikos šaka, kuri tik renka ir interpretuoja duomenis. Dėl labiau iš praktikos kilusio ir taikymu paremto mokslo, statistika paprastai laikoma atskira matematikos mokslo, o ne matematikos šaka.
Taikomoji statistika, savo ruožtu, yra skirstoma į aprašomąją statistiką ir sprendžiamąją statistiką. Statistiniai metodai apibūdinami kaip informacijos surinkimas ir atvaizdavimas, selekcijos efektų atskleidimas vadinami aprašomąja statistika. Tai patogu tyrimuose, kai rezultatai yra publikuojami. Kai duomenys nagrinėjami ir tiriami pagal šablonus, matematinius modelius tai vadinama tiriamąja statistika. Sprendžiamojoje statistikoje išvados yra esminis elementas, nes jos numato spėjimą (pagrįstą duomenimis), ir kuris išplaukia logiškai. Norėdami įrodyti, pagrįsti teorija, šios prognozės testuojamos ir tikrinamos. Išvados teisingumas paprastai pagrindžiamas tam tikrais skaitmeniniais kriterijais. Aprašomoji statistika ir taikomoji statistika (prognozavimo statistika) kartu sudaro taikomąją statistiką.
Statistika glaudžiai susijus su tikimybių teorija, ir dažnai laikoma tuo pačiu, visgi skirtumas yra tas, kad tikimybių teorija pagal pradinius parametrus dedukciškai taiko modelius visai aibei, kai statistika bando indukciškai išvesti parametrus iš iš informacijos.
Naujasis žydų teatras
Naujasis žydų teatras – Kaune nuo 1922 m. iki 4-to dešimtmečio vidurio veikęs teatras.
Vadovas D. Michailovas. Teatras išsilaikė iki ketvirtojo dešimtmečio vidurio, bet spektaklių lygis dažnai nepakildavo aukščiau vidutinio.
Stasys Žirgulis
Stasys Žirgulis (g. 1944 m. birželio 10 d. Radviliškyje) – Lietuvos dailininkas, skulptorius, pedagogas, politikas.
Biografija
1963 m. baigė Radviliškio Valerijos Valsiūnienės vidurinę mokyklą. 1963–1964 m. studijavo KPI Mašinų gamybos fakultete. 1965–1968 m. mokėsi Kauno Stepo Žuko taikomosios dailės technikume. 1968–1974 m. studijavo LSSR dailės instituto Skulptūros fakultete, įgijo dailininko-skulptoriaus ir pedagogo specialybę.
1974–1975 m. dėstė piešimą ir skulptūrą LDI Kauno fakulteto vakariniame skyriuje. 1975–1983 m. Kauno „Dailės“ kombinato metalo cecho dailininkas-meno vadovas. 1983–1986 m. Lietuvos dailininkų sąjungos Kauno skyriaus atsakingasis sekretorius. Nuo 1988 m. LSSR dailės instituto Kauno pramoninės dailės fakulteto dėstytojas; nuo 1994 m. Vilniaus dailės akademijos Kauno dailės instituto Dailės pagrindų katedros vyr. asistentas, nuo 2000 m. lektorius. Dėsto skulptūrą, piešimą ir kompoziciją.
Politinė veikla
Nuo 1998 m. Lietuvos liberalų sąjungos, 2006–2010 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio, nuo 2011 m. sąjungos „TAIP“, nuo 2014 m. Lietuvos laisvės sąjungos (liberalai) narys.
Kūryba
Nuo 1975 m. dalyvauja parodose. Nuo 1978 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys. Lietuvos meno kūrėjų asociacijos narys.
Darbų yra įsigiję Europos muziejai: Kelno moderniojo meno muziejus, Rygos nacionalinis dailės muziejus, Lietuvos dailės fondas, privačios galerijos ir kolekcionieriai (Olandijoje, Vokietijoje, Suomijoje, JAV ir kt.).
Darbai:
Monpeljė universitetas
thumb|260px|Monpeljė universiteto steigimo bulė
Monpeljė universitetas – vienas seniausių Prancūzijos ir Europos universitetų,
Istorija
Įkurtas 1289 m. spalio 26 d. popiežiaus Mikalojaus IV bule Quia Sapientia sujungus Medicinos (įkurta 1150 m.), Teisės (įkurta 1220 m.) ir Laisvųjų menų (įkurta 1242 m.) mokyklas. Pagal 1968 m. lapkričio 12 d. Prancūzijos aukštojo mokslo įstatymą, nuo 1970 m. Monpeljė universitetas suskirstytas i 3 universitetus:
Nuo 2012 m. visi trys universitetai vėl susijungia į vieną.
Struktūra
Leidžia mokslinius leidinius „L'Economie méridionale“, „Revue de la societé d'histoire du droit“, „Le Journal de médecin“, „Le Ligament“.
Leidžia mokslinius leidinius „Naturalia Monopolianes“, „Palaeovertebra“, „Cahiers de mathématiųues“.
Leidžia mokslinius leidinius „Revue des langues romanes“, „Lenguas“, „Revue archéologique“, „Annales du Midi“ ir kitus.
Asmenybės
Gijomas Grimardis, Pedro de Luna, Eduardas Rošas
Michailas Gurevičius, Frančeskas Petrarka, Nostradamas, Fransua Rablė, Feliksas Plateris, Polis Valeri, Žanas Emanuelis Žiliberas
Lietuviai
Povilas Gaučys, Juozas Kajeckas, Viktoras Kamantauskas
Hormoninė spiralė
Hormoninė spiralė (taip pat hormoninė spiralė, hormoninė minispiralė, gimdos spiralė arba intrauterinė sistema IUS) yra ilgalaikio poveikio grįžtamosios kontracepcijos metodas. Tai yra vienas iš efektyviausių gimstamumo kontrolės metodų. [1] Hormoninė spiralė – tai maždaug 3 cm dydžio T raidės formos iš lankstaus plastiko pagaminta gimdos sistema. Ją sudaro hormono levonorgestrelio pripildyta vertikali šerdis, gaubiama membranos, kuri kasdien į gimdos ertmę išskiria nedidelį kiekį hormono levonorgestrelio (kitaip nei įprastos gimdos spiralės, kurių sudėtyje yra vario). Hormoninės spiralės Lietuvoje parduodamos prekių ženklu Mirena®, kuri užtikrina kontraceptinį poveikį iki 5 metų bei Fleree® (Europoje analogas – Jaydess®, JAV – Skyla®), kuri skirta apsisaugoti nuo neplanuoto nėštumo iki 3 metų.
thumb|dešinėje|Į moters gimdą įstatyta hormoninė spiralė
Medicininis taikymas
Hormoninė spiralė naudojama kaip kontracepcijos, gydymo bei profilaktikos priemonė šiais atvejais: