cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tauragės Aušros progimnazija
Istorija
2020 m. prijungta Pagramančio pagrindinė mokykla.
Emerson Ferreira da Rosa
Emerson Ferreira da Rosa (g. 1976 m. balandžio 4 d.) – brazilų futbolininkas, žaidžiantis atsitraukusio saugo pozicijoje. Buvęs Brazilijos rinktinės ir Juventus klubo žaidėjas.
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 1997 m. rugsėjo 10 d., su rinktine dalyvavo 1998 m. pasaulio čempionate, kur Brazilija užėmė antrąją vietą. 2002 metų čempionatą praleido dėl peties traumos. 2006 m. pasaulio čempionate žaidė trejose rungtynėse.
Yoshiaki Kuji
Jošiakis Kudži (, g. 1945 m. kovo 31 d.) – Japonijos politikas, buvęs Kudžio miesto meras.
1979 m. dėl ligos mirus tuomečiam miesto merui Yoshimi Kuji meru buvo išrinktas pastarojo sūnus. Meru vis būdavo perrenkamas ir pralaimėjo tik po 6 kadencijų 2003 m.
Invalo šakočius
Invalo šakočius (, sin. Ramaria invalii) – šakočio (Ramaria) genties grybų rūšis.
Yoshiaki Kuji
Už tai ir indėlį plėtojant dvišalius miestų santykius 2003 m. apdovanotas Vytauto Didžiojo ordino Karininko kryžiumi.
2015 m. buvo apdovanotas ir Japonijos valstybės Tekančios saulės ordinu.
Invalo šakočius
Auga grupėmis ar net kolonijomis ant eglės spyglių, miškuose, ypač eglynuose, taip pat mišriuose miškuose. Jauni grybai valgomi. Labai dažnas.
Labai panašus gelsvažalis šakočius (Ramaria ochraceo-virens), tik skiriasi žalsvai ochrinės spalvos, violetinio atspalvio vaisiakūniais. Valgomas.
Šalčininkų rajono taryba 1990–1995 m.
Šalčininkų rajono taryba – Šalčininkų rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1990 m. kovo 24 d., pakartotinis balsavimas (II turas) – balandžio 7 d. Pilnas pavadinimas – Šalčininkų rajono Liaudies deputatų taryba, nuo 1990 m. balandžio mėn. Šalčininkų rajono taryba.
Teisinis pagrindas
Vietos savivaldos pagrindų įstatymu, priimtu 1990 m. vasario 12 d., savivaldybės suskirstytos į žemesniosios pakopos savivaldybes – apylinkės, gyvenvietės (valsčiai), rajono (apskrities) miestai ir aukštesniosios pakopos savivaldybes – rajonai, apskritys, respublikos miestai. Šalčininkų rajonui priskirtas aukštesniosios pakopos savivaldybės statusas. Savivaldybių teises kiek suvaržė 1993 m. spalio 12 d. Seimo priimtos įstatymo pataisos.
Rinkimai, vadovaujantis Lietuvos TRS Aukščiausiosios Tarybos 1989 m. gruodžio 7 d. priimtu „Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Vietinių liaudies deputatų tarybų rinkimų įstatymu“ vyko pagal mažoritarinę sistemą. Kandidatus kelti galėjo renkamos tarybos teritorijoje esančių visuomeninių, politinių organizacijų, visuomeninių judėjimų rajonų ir miestų organai, taip pat ne mažiau, kaip 50 darbo ar gyvenamosios vietos piliečių susirinkimas. Tai buvo pirmieji laisvi ir demokratiški rinkimai po 1925 m. savivaldybių tarybų rinkimų.
Sobuva (upė)
Ištakos Kašonių, Mediniškių kaimų apylinkėse, teka vakarų, šiaurės vakarų kryptimi, Pelekonių miške. Įteka į Nemuną tarp Jieznelės ir Viekšnios. Dalis Sobuvos upelio teka „po žeme“ – apie 230 metrų jos ilgio teka melioracijos pralaida po laukais. Ties Sobuvos žiotimis, kairiajame upelio krante, stūkso antrasis iš keturių Pelekonių piliakalnių, į pietvakarius nuo antrojo stūkso pirmasis, kiti du piliakalniai yra šiauriau.
Upėvardis žinomas tik iš raštų, matyt kilęs nuo kaimo Sobuva pavadinimo.
Žlibinai
Žlibinai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, prie kelio Plungė–Varniai. Į vakarus nuo kaimo teka Sausdravas, per upę pastatyti du tiltai. Seniūnijos centras, Sausdvaro seniūnaitija. Stovi medinė Švč. Mergelės Marijos Krikščionių Pagalbos bažnyčia (nuo 1897 m.), veikia I. Končiaus pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-90009).
miniatiūra|250px|left|Paštas, seniūnija miniatiūra|250px|left|Žlibinų kolūkį menantis akmuo
Istorija
XVII a. kaimas vadinosi Ryvėnais. 1773 m. pastatyta pirmoji Žlibinų bažnyčia. XIX a. minimi kaip kaimas ir Žlibinų dvaras Telšių apskrities Bernotavo valsčiuje.
1929 m. įsteigta parapija.
Mindaugas Griškonis
Mindaugas Griškonis (g. 1986 m. sausio 17 d. Vilniuje ) – Lietuvos irkluotojas, šalies rekordininkas, daugkartinis Europos ir Lietuvos čempionas.
2007 m. užėmė antrąją vietą Europos irklavimo čempionate Poznanėje. 2009 m. užėmė pirmąją vietą Europos irklavimo čempionate Breste. 2011 ir 2012 m. dar kartą tapo Europos čempionu.
Biografija
[[Vaizdas:minde2.jpg|miniatiūra|dešinėje|Mindaugas Griškonis su savo gyvenimo drauge, kita Lietuvos olimpiete Lobačevske]] Vilniaus pedagoginio universiteto bakalauras, studijuoja magistrantūrą Mykolo Romerio universitete. Sportuoja nuo 1999 m. Pirmoji trenerė Inga Domarkaitė, ilgą laiką buvo treniruojamas - Alfonso Mikšio. Šiuo metu treniruoja Robertas Tamulevičius.
Baigė bakalauro studijas Vilniaus pedagoginiame universitete. Yra Mykolo Romerio universiteto magistro studijų studentas.
Mėgsta skaityti, slidinėti, važinėti dviračiu, žiūrėti filmus.
Nuo 2008 m. Lietuvos olimpinės rinktinės narys.
2014 m. oficialiai pagerino Lietuvos vidaus patalpų („Indoor Rowing“) 2000 m irklavimo rekordą - 5:49,9
Pasiekimai
2014 m. Vasario 8d. oficialiai pagerino Lietuvos vidaus patalpų („Indoor Rowing“) 2 km irklavimo varžybų rekordą, užfiksuodamas laiką 5:49,9, šis rekordas po kelių savaičių buvo neoficialiai pagerintas Rolando Maščinsko
2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, Londone užėmė 8 vietą vienviečių valčių klasėje.
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, Rio de Žaneire užėmė 2 vietą dviviečių porinių valčių klasėje.
Škoda 14Tr
Škoda 14Tr – troleibusų modelis, 1980–2004 m. gamintas Čekijos bendrovės „Škoda Ostrov“. Plačiai naudotas ir vis dar tebenaudojamas buvusiose TSRS šalyse, Rytų ir Vidurio Europoje.
Troleibusas 11,34 m ilgio, 2,5 m pločio, 3,41 m aukščio, 10 t svorio. Būdingas kampuotas, „gabaritinis“ dizainas – smailūs kampai, keturkampiai žibintai. Turi trejas duris, sudarytas iš dviejų dalių, atsidarančių į salono pusę. Škoda 14Tr turi 100 kW elektrinį variklį, gali išvystyti 65 km/h greitį, iki 50 km/h įsibėgėja per 12,5 s. Troleibusas turi 28 sėdimas vietas, gali sutalpinti 82–100 keleivių.
Iš viso buvo pagaminti 3888 Škoda 14Tr troleibusai. Daugiausia jų (354) teko Kijevui. Keletas perdirbtų „Škodų“ buvo naudojamos JAV (Deitone ir San Fransiske). Šie troleibusai tebėra naudojami Vilniuje (Lietuva), taip pat Brno (Čekija). Seniau taip pat kursavo Kaune.
Elkinėliai
Elkinėliai, Alkagiris arba Donskojė (, nuo 1938 m. birželio 2 d. Elken, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Донское) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Novostrojevo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Bartos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1595 m. minimi Alckegiren. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities Tarpučių valsčiaus kaimas. Priklausė Trempų parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Nekrasovo apylinkės kaimas.
Tolstojus
Žodis Tolstojus reiškia:
Antanas Grigelis (1924)
Antanas Grigelis (1924 m. sausio 1 d. Lipliūnuose, Lazdijų valsčius – 2006 m. Vilniuje) – Lietuvos radijo žurnalistas, redaktorius, sporto komentatorius.
Biografija
1945–1946 m. dirbo Leipalingio gimnazijos mokytojas. 1948 m. pradėjo dirbti Lietuvos radijuje: pranešėjas, išleidimo skyriaus vyresnysis redaktorius, viršininkas, vietinių radijo komitetų skyriaus redaktorius–instruktorius. Nuo 1958 m. – Lietuvos radijo ir televizijos sporto žinių redakcijos vadovas, komentatorius, vėliau – skyriaus vedėjas, Paskutiniųjų žinių, Informacijos ir Propagandos vyr. redakcijos vyresnysis redaktorius. Rengė informacines ir sporto laidas, komentavo varžybas, nuo 1957 m. rugsėjo 28 d. – gamtosaugines laidas „Gamta, medžioklė, žūklė“ ir „Gamta – visų namai“.
Blokados fondas
Blokados fondas – specialus fondas, įsteigtas Lietuvos Valstybinės komisijos priešblokadinių priemonių planui paruošti ir vykdyti, atsižvelgiant į visuomenės iniciatyvą 1990 m. balandį.
Fondo lėšas sudarė Lietuvos ir kitų valstybių gyventojų, įstaigų, organizacijų, judėjimų įnašai. Šiomis lėšomis buvo numatoma šelpti nuolatinius Lietuvos gyventojus, kurie dėl SSRS vykdomos ekonominės blokados atsidūrė sunkioje materialinėje padėtyje, taip pat mažai aprūpintas ar daugiavaikes šeimas, vienišus senelius ar invalidus ir naudoti kitoms reikmėms – atsirandančioms dėl ypatingų sąlygų.
LR Seimo 1998 m. gruodžio 22 d. nutarimu Nr. VIII-1005 „Dėl 1990 m. blokados fondo, kaip valstybinės-visuomeninės institucijos likvidavimo, proceso užbaigimo“ – 1999 m. blokados fondas buvo likviduotas. 1999 m. blokados fondo ilgalaikį materialųjį turtą valdyti, naudoti ir disponuoti patikėjimo teise gavo Finansų ministerija, kuri šią teisę 2008 m. lapkričio pabaigoje perdavė Lietuvos nacionaliniam muziejui, o šio fondo pinigines lėšas pervedė į LR valstybės biudžetą.
Kolektyvinio investavimo subjektas
Kolektyvinio investavimo subjektas (KIS) – investicinis fondas arba investicinė bendrovė, kurių sudarymo vienintelis tikslas – siūlant investicinius vienetus ar akcijas, kaupti asmenų lėšas ir padalijant riziką jas kolektyviai investuoti į turtą laikantis iš anksto nustatytų investavimo reikalavimų.
KIS rūšys
KIS rūšys pagal investavimą:
Collective investment scheme
Vilniaus miesto savivaldybės taryba 2011–2015 m.
Vilniaus miesto savivaldybės taryba – Lietuvos Respublikos Vilniaus miesto savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta ketveriems metams savivaldybių rinkimuose, vykusiuose 2011 m. vasario 27 d. 1994 m. liepos 7 d. Lietuvos Respublikos savivaldybių tarybų rinkimų įstatymo Nr. I-532 2010 m. liepos 20 d. redakcijos nustatyta tvarka daugiamandatėje rinkimų apygardoje, remiantis visuotine ir lygia rinkimų teise, slaptu balsavimu proporcine rinkimų sistema, pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus bei iš išsikėlusių kandidatų, jeigu jų išsikėlimą parašais parėmė ne mažiau kaip dešimt procentų skaičiuojant vienam savivaldybės tarybos nario mandatui, bet ne mažiau kaip 100 tos savivaldybės rinkėjų.
Rinkimų rezultatai
Rinkimuose dalyviai gavo vietų:
Veikla
Pirmasis savivaldybės tarybos posėdis įvyko 2011 m. balandžio 19 d. 13 val. Vilniaus miesto savivaldybės meru 26 balsais išrinktas Artūras Zuokas. Jo konkurentai Raimundas Alekna gavo 16, Jaroslavas Kaminskis – 9 balsus. Mero pavaduotojais paskirti Jonas Pinskus ir Romas Adomavičius, už juos balsavo po 27 tarybos narius. Savivaldybės administracijos direktoriumi paskirtas Valdas Klimantavičius.
Velniovara
Velniovara – nuotykių ir fantastikos laikraštis, ėjęs 1991–1994 m. Kaune.
Istorija
Įsteigė Jaroslavas Banevičius ir Povilas Gončaras. Leido koncernas „Vasaris“. Tiražas 1991 m. – 28 300 egz., 1994 m. – 20 800 egz. Turėjo priedą „Pro rakto skylutę“. 1995 m. pakeitė laikraštis „Kruvinoji Merry“.
Spausdino fantastikos ir nuotykių kūrinius, feljetonus, legendas, rašė apie neatpažintus gamtos reiškinius, skraidančius objektus.
Redaktoriai Laimonas Inis, Povilas Gončaras, Nijolė Storyk.
Stabilus rikiavimo algoritmas
Tarkime, turime duomenis ir norime juos surikiuoti pagal gimimo metus mažėjančia tvarka. Rezultatas gali būti dvejopas: ir Abu variantai yra teisingi, tačiau antruoju atveju Petras ir Martynas sukeisti vietomis.
Stabilus rikiavimo algoritmas mums garantuotų pirmą atsakymo variantą, o nestabilus to negarantuotų.
Sorting algorithm
Žarėnų pagrindinė mokykla
Šiaulių rajono Žarėnų pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šiaulių raj., Žarėnuose, Draugystės g. 14, vykdžiusi pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190077588. Steigėjas – Šiaulių rajono savivaldybė.
Istorija
Mokykla uždaryta 2016 m.
Ožkiniai (Vilnius)
Ožkiniai – Vilniaus miesto dalis, esanti į rytus nuo Naujųjų Verkių ir į šiaurę nuo Verkių Riešės, dešiniajame Neries krante. Yra parduotuvė, dvi stotelės (Ožkiniai, Ožkinių žiedas – aptarnauja 35 ir 65 autobusai). Ožkiniai išaugę iš rėžinio kaimo, kurio struktūra iš dalies išlikusi. Likę keli tradiciniai gyvenamieji namai ir klojimai.
Pietuose ribojasi su Staviškėmis, vakaruose su Babiniais, šiaurėje pereina į Kryžiokus. Į šiaurę nuo Ožkinių Neryje yra rėva (sėklius) ir 3 salos. Seniau minimos 3 rėvos prie Ožkinių – Patvartė, Kiaulebraščiai ir Oškinka.
Istorija
thumb|left|Ožkinių sodybos thumb|left|Neris ties Ožkiniais
Nuo seno Ožkiniuose būta kalkių degimo krosnies, kuriai iš aplinkinių atodangų kastas kalkakmenis. XX a. pradžioje Ožkiniuose gyveno trys šimtai gyventojų, kurie valdė kiek daugiau kaip du šimtus hektarų žemės. Iki pat XX a. vid. nuolat naudojo valtis persikėlimui į kitą krantą, taip pat naudotos plokščiadugnės valtelės dušegubkos (viena jų saugoma Nacionaliniame muziejuje). Antrojo pasaulinio karo metais ties salomis galėjo būti keltas ir tiltas; savo pasakojimuose juos mini Ožkinių gyventojai. XX a. pr.–vid. Ožkinių ir apylinkių gyventojai rinko akmenis iš Neries ir gabeno juos valtimis į Vilnių statyboms, gatvių grindimui.
Gyventojai
1905 m. Riešės valsčiaus Ožkinių kaime gyveno 301 žmogus, 1931 m. – 232.
Antanavo tvenkinys
Antanavo tvenkinys – hidroelektrinės tvenkinys Marijampolės savivaldybės šiaurėje, 3 km į vakarus nuo Sasnavos, prie Gavaltuvos gyvenvietės, Šešupės slėnyje, 178,2 km nuo jos žiočių. Tvenkinio vanduo naudojamas 400kW galios Antanavo hidroelektrinei (pastatyta 1957 m., rekonstruota 2001 m.) ir buitinėms reikmėms. Tvenkinys įrengtas 1957 m. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę 3,6 km, plotis - iki 0,62 km. Yra 4 salos (0,5 ha, 0,34 ha, 0,19 ha ir 0,12 ha). Rytiniame krante yra 3 įlankos ( didžiausia 1,7 km ilgio Sasnos upės įtekėjimo įlanka). Altitudė 51,5 m. Krantai žemi, vietomis užpelkėję. Aplinkui plyti dirbami laukai. Vandens pertekliaus pralaida – slenkstinė, didžiausias debitas 195 m³/s. Vakarinėje tvenkinio pakrantėje įsikūręs Tursučių kaimas, į rytus - Surgučių kaimas. Vakarinėje pakrantėje yra įrengta poilsiavietė, šiaurinėje - paplūdimys.
2016 m. atlikti ichtiologiniai tyrimai parodė, kad tvenkinyje yra labai gausi įvairių žuvų populiacija, ypač karšių ir lynų.
Voveriškių mokykla
Šiaulių rajono Voveriškių mokykla – dieninė, bendrojo ugdymo mokykla Voveriškiuose (Šiaulių raj.), Ringuvos g. 4, vykdanti pradinio, pagrindinio ir neformaliojo ugdymo programas(ikimokyklinis ir priešmokyklinis ugdymas). Įstaigos kodas 190077435.
Istorija
Apie 1920 m. Daušiškių kaime radėjo veikti pradinė mokykla. Pirmieji čia dirbę mokytojai buvo Pranė Jankutė, Leimontaitė, Dagienė, Tuzinienė. Ilgus metus (nuo 1958 m.) čia dirbo mokytoja Dangirutė Vasiliauskaitė.
1942–1955 m. pradinės mokyklos veikė ir aplinkiniuose Toliočių, Kadugių kaimuose. Didėjant mokinių skaičiui 1956–1957 m. Voveriškių gyvenvietėje pradėjo veikti nauja mokykla. 1957–1958 m. ji pavadinta mokytojos Pranės Jankutės pradine mokykla. 1960–1965 m. jai vadovavo direktorius Romas Kigas. Jau 1961–1962 m. m. mokykla tapo septynmetė, vėliau aštuonmetė. Nuo 1968 m. iki 1991 m. mokyklai vadovavo direktorė Adelė-Teodora Skujienė. Mokykloje ji dirbo 28 metus (24 metus – mokyklos direktore ir 4 metus – matematikos mokytoja).
1970 m. rugsėjo 1 d. pastatyta nauja, erdvi mokykla. Nuo 1991 m. iki 2014 m. mokyklai vadovavo direktorė Danguolė Tamutienė. 2005 m. pradėjo veikti renovuotas II mokyklos korpusas (buvęs vaikų darželis). Čia įrengta moderni valgykla, aktų-sporto salė, technologijų, dailės kabinetai. 2013 m. vyko dalinė mokyklos renovacija (pakeisti I korpuso mokyklos langai). Mokyklos direktorė ir grupė mokytojų inicijavo kaimo bendruomenės įkūrimą 2013 m. Danguolė Tamutienė, mokyklos direktorė, tapo pirmąja bendruomenės pirmininke.
Mulasenas
Mulasenas  – aukščiausia viršukalnė Pirėnų pusiasalyje. Iškilusi Ispanijoje, Andalūzijoje, Siera Nevados kalnuose. Aukštis 3479 m. Tai nėra aukščiausias Ispanijos kalnas, kadangi už Mulaseną aukštesnis Teidės ugnikalnis Tenerifės saloje. Kalną dengia labiausiai į pietus nutolęs ledynas Europoje.
Kalno pavadinimas kilo nuo Granados sultono Abu al Hasano Ali, dar vadinto Mulej Hasenu.
Antaniniai
thumb|250px|Antaniniai obuoliai
Antaniniai – rudeninių ir žieminių obelų veislių grupė. Išvesti Rusijoje. Vaisiai dideli, balsvi, žalsvi arba geltoni, stambūs. Auga pamečiui, atsparios šalčiui. Kadangi antaniniai obuoliai nėra labai cukringi, jie puikiai tinka obuolių pyrago, obuolių sulčių, sidro gamybai.
Dažnesnės veislės:
Pasikartojanti kalinio dilema
Pasikartojanti kalinio dilema – žaidimas, kurio esmė – daugkartinis kalinio dilemos žaidimas tarp tų pačių žaidėjų. Priešingai nei kalinio dilemoje čia apsimoka bendradarbiauti. Pajamos per vieną turą yra nedidelės palyginus su visais turais.
Pasikartojanti kalinio dilema geriausiai veikia, kai žinoma, kuris žaidimo turas yra paskutinis. Jei būtų žinoma, kad žaidimas susidaro iš 100 turų, šimtajame ture būtų elgiamasi kaip ir vieno turo kalinio dilemoje. 100-jame ture niekas nebendradarbiaus.
Šiame žaidime paprasčiausia strategija yra „akis už akį“. Tai yra:
Žaidime daugiausiai praras į kraštutinumus linkę žmonės, o laimės objektyviausias.
Tinkamas pavyzdys yra ginklavimosi varžybos. Vienintelė gera išeitis – toliau ginkluotis, nes egzistuoja galimybė, kad kita pusė nesilaikys ginklavimosi apribojimo susitarimų. Tyrinėjant Graikijos ir Turkijos ginklavimosi varžybas pastebima, kad jos remiasi ne principu „akis už akį“, o greičiausiai vadovaujasi valstybių vidaus politika.
Jeigu vienkartiniame žaidime vyrauja strategija išduoti, tai daugkartinėje strategijoje vyrauja strategija, priklausanti nuo kitų dalyvių elgesio. Sakykime, jei visi visus išduoda, o vienas dalyvis elgiasi „akis už akį“, tai daug gali prarasti tik viename ėjime. Jei žaidime veikia daugiau dalyvių, kurie elgiasi „akis už akį“, tai rezultatas priklauso nuo jų kiekio visuomenėje.
Optimalią strategiją galima nustatyti dviem būdais:
Iš tikro nėra visiems priimtino tobuliausios strategijos apskaičiavimo modelio. Jį sunku pritaikyti praktiškai, nes nėra žinoma, kaip elgsis kiekvienas žaidėjas, be to, elgesys gali kisti (net ir patys nesukalbamiausi žaidėjai gali pradėti bendradarbiauti, siekdami tolesnės ir didesnės naudos).
Verdainė (laikraštis)
Verdainė – Šilutės rajono valdybos kultūros, švietimo ir sporto skyriaus mėnesinis laikraštis, ėjęs 1993–1995 m. Šilutėje.
Istorija
Redaktoriai Saulius Sodonis, Arūnas Plikšnys.
Taukinė
Taukinės yra dvi:
Seksualinis objektifikavimas
Seksualinis objektifikavimas - požiūris į asmenį kaip sekso objektą, iš visos žmogaus asmenybės išskiriant tik lyties savybes bei fizinį patrauklumą kaip priemones kitam žmogui pasiekti malonumą. Seksualinio objektifikavimo sąvoka, ypatingai moterų objektifikavimas, yra svarbi feminizmo ir susijusiose teorijose. Pasak daug feminizmo šalininkų, su objektifikavimu turi būti kovojama ir jis yra svarbus veiksnys lyčių nelygybėje. Kiti feministinių ir nefeministinių pažiūrų žmonės teigia, kad dėl padidėjusios moterų bei gėjų seksualinės laisvės taip pat padidėjo vyrų objektifikavimas.
Moterų objektifikavimas
Feminizmo autoriai teigia, kad moterų objektifikavimas pasireiškia jų asmeninių bei intelektualių savybių bei sugebėjimų ignoravimu, ir moters sumenkinimu iki priemonės vyrų lytiniam malonumui. Objektifikavimo pavyzdžiais laikomi tokie reiškiniai kaip moterų vaizdavimas pornografijoje, taip pat žiniasklaidoje, reklamoje bei mene; striptizas ir prostitucija; kosmetinė plastinė chirurgija, ypač krūtinės didinimas.
Kai kurie feministai bei psichologai tvirtina, kad toks seksualinis objektifikavimas gali turėti neigiamų psichologinių pasekmių, įskaitant depresiją ir beviltiškumo jausmą, taip pat pakenkti moterų savivokai, atsiradus įsitikinimui, kad jų intelektas bei kompetencija nėra pripažįstami. Moterų objektifikavimo reiškinio įtaka moterims ir apskritai visuomenei tebėra tyrinėjama. Vienas pavyzdžių, spėjimas, kad mergaičių supratimas, jog visuomenėje svarbi išvaizda, gali įtakoti baimės, gėdos ir pasišlykštejimo jausmus, kuriuos kai kurios patiria bręsdamos, nes suvokia, kad yra labiau matomos visuomenei kaip sekso objektai.
Pro - feministai kultūros kritikai, kaip kad Robert Jensen ir Sut Jhally, kaltina masines informavimo priemones bei reklamą moterų objektifikavimo propagavimu siekiant išplatinti prekes bei paslaugas.
Dabartiniu laikotarpiu JAV bei vakarietiškose valstybėse socialinėse bei mados srityse atsirado tendencijos, kai moterys tikslingai save "pateikia" kaip fizinius objektus (pvz., dėvėdamos labiau atvirus drabužius). Nors tai dažnai bandoma pateikti kaip stipresnį lyties išreiškimą, realybėje tai tik dar labiau akcentuoja moters savivertės priklausomybę nuo fizinių kriterijų.
Vyrų objektifikavimas
Feministės Christina Hoff Sommers bei Naomi Wolf teigia, kad moterų seksualinės laisvės didėjimas lėmė, kad daug moterų vyrus laiko sekso objektais. Tyrimai parodė, kad psichologinės pasekmės vyrams yra panašios kaip ir moterų objektifikavimo atveju: nulemia neigiamo vyrų požiūrio į savo kūną susidarymą, taip pat seksualinių sutrikimų ir nesėkmingo lytinio akto baimę, kas veda prie padidinto vaistų, kaip kad Viagra, vartojimo. Homoseksualūs vyrai linkę patirti stipresnes psichologines pasekmes susijusias su kūno įvaizdžiu.
Turizmas
thumb|right|250px|[[Palanga traukia minias Lietuvos, tarp jų ir kt. šalių poilsiautojų. Palangos tiltas.]]
Turizmas ( bei, reiškia ratą, keliavimą ratu) – kelionės siekiant pailsėti, patirti naujų įspūdžių ar pasilinksminti. Nors pastaruoju metu terminas labiau reiškia išvykimą iš savo gyvenamosios ar darbinės aplinkos ribų.
Istorija
thumb|right|250px|[[Tomas Kukas – masinio turizmo pradininkas.]]
Masinio turizmo ištakos
Masinio turizmo pradininku laikomas Tomas Kukas, baptistų dvasininkas, XIX a. vid. aktyviai kovojęs prieš alkoholizmą. 1841 m. liepos 5 d. jis suorganizavo besigydančių nuo alkoholizmo parapijiečių išvyką į blaivybės šalininkų sambūrį Lafbore (Didžioji Britanija). Dvasininkas subūrė 570 bendraminčių ir pats jiems organizavo kelionę traukiniu bei pasirūpino šių žmonių maitinimu, nakvyne bei pramogomis, siekdamas parodyti, kad pramogos galimos ir be svaigalų. Vėliau T. Kukas ėmėsi naujų žygių – organizavo ekskursijas traukiniais Anglijos varguomenei, vaikams ir darbininkams. Taip atsirado pirmosios turizmo agentūros ir turizmo verslo užuomazgos.
Pamatęs neįtikėtiną susidomėjimą tokio tipo kelionėmis, nuo 1845 m. T. Kukas pradėjo organizuoti ir pirmąsias komercines keliones turistams. Pirmojoje jo surengtoje pramoginėje kelionėje dalyvavo 700 žmonių. T. Kukas vadovaujamos turizmo agentūros klientų skaičius augo, klientai organizuojamomis kelionėmis buvo patenkinti. T. Kukas pasirašinėjo sutartis su geležinkelių, transporto bendrovių, viešbučių, restoranų savininkais, pats asmeniškai sudarinėdavo maršrutus ir ieškodavo kelionių vadovų. Verslas įgijo didesnį mastą 1851 m., kuomet T. Kukas pasiūlė kelionės paketą į Didžiąją Parodą (Great Exhibition) Londone. Už penkis šilingus, vienas asmuo galėjo nukeliauti į parodą, pavalgyti ir gauti nakvynę. Turas susilaukė milžiniškos sėkmės – vien tik Jorkšyro gyventojams parduota virš 165 000 bilietų. Vėliau T. Kukas surengė panašią kelionę į parodą Paryžiuje. Klientams buvo pasiūlytas pilnas paketas – pasų ir vizų sutvarkymas, vertėjas, transportas, maistas, nakvynė ir kelionių čekiai. Netrukus T. Kukas bendrovė pasiūlė turistines keliones traukiniais į daugelį Europos šalių, o 1884 m. surengė kelionę Nilo upe net 18 tūkst. žmonių.
Šiuolaikinis turizmas
thumb|250px|[[Katalonijos turizmas tapo masiniu. Guelio parkas, Barselona, Ispanija.]]
XX a. pab.–XXI a. pr. itin paplitęs masinis turizmas, kuomet į kelialapį įtraukiamos visos paslaugos. Dalis šalių, pvz., Egiptas, Turkija, Ispanija, Graikija, Meksika tapo masinio turizmo centrais, su specialiai turistams sukurtais kurortais, paslaugomis, o populiarias turistines vietas lanko milijonai lankytojų per metus. Atsiranda nemažai masinio turizmo kritikų, pabrėžiančių neigiamą tokio turizmo įtaką gamtai, vietinėms kultūroms, gausiai lankomiems paminklams, be to, kritikuojama pati tokio turizmo koncepcija, nes į bet kurią masinio turizmo vietą atvykęs lankytojas gali rasti įprastas vakarietiškas paslaugas, taip menkai pažindamas ir pajusdamas tikrąją regiono kultūrą.
Kaip atsakas į masinį turizmą ėmė rastis alternatyvios turizmo paslaugos klientams, mėgstantiems ramesnę aplinką, laukinę gamtą, norintiems iš arti pažinti lankomą šalį. Be to, didelė dalis turistų keliauja savo iniciatyva (automobiliu, autostopu, traukiniu, dviračiu ir kt.), dažnai naudodamiesi nakvynės namų, įvairių tarptautinių apsikeitimo svetingumu tinklų (pvz., „Svetingumo klubas“, „CouchSurfing“), komercinių dalijimosi ekonomikos įmonių („Airbnb“) paslaugomis.
Kelionių rūšys
Kelionės būna įvairios, priklausomai nuo savo pobūdžio: thumb|250px|[[Šv. Jokūbo kelias Lietuvoje veda ir į Pažaizslio vienuolyną – kultūrinių-religinių kelionių pavyzdys.]]
Turizmas Lietuvoje
Lietuvoje populiariausias kultūrinis, gamtinis turizmas. Lankytinų vietų skaičius siekia beveik 1 000. Galima aplankyti UNESCO ar tautinio paveldo objektus, keliauti po skirtingus etnokultūrinius regionus, domėtis jų tarme, gyvensenos, elgsenos bruožais, ragauti autentiškus patiekalus (kulinarinis turizmas).
Škoda 15Tr
Škoda 15Tr – troleibusų modelis, 1989–2004 m. gamintas Čekijos bendrovės „Škoda Ostrov“. Tai prailgintas troleibuso Škoda 14Tr variantas. Naudotas ir tebenaudojamas buvusiose TSRS šalyse, Rytų ir Vidurio Europoje, Irane.
Troleibusas 17,23 m ilgio, 2,5 m pločio, 3,4 m aukščio, 15 t svorio. Būdingas kampuotas, „gabaritinis“ dizainas – smailūs kampai, keturkampiai žibintai. Turi ketverias duris, sudarytas iš dviejų dalių, atsidarančių į salono pusę. Škoda 15Tr turi 2x100 kV elektrinį variklį, gali išvystyti 65 km/h greitį, iki 50 km/h įsibėgėja per 15 s. Troleibusas turi 45 sėdimas vietas, gali sutalpinti 100–145 keleivius.
Lietuvoje keletą Škoda 15Tr: nr. 2600 (nurašytas 2016 m.), nr. 1601 (nurašytas po gaisro 1995 m.), nr. 2602, nr. 2603, nr. 2604) naudoja Vilniaus troleibusai. Juos taip pat eksploatavo ir Kaunas, bet 2005 m. nr. 327 ir nr. 329 buvo sutrumpinti ir perkonstruoti į Škoda 14tr, o nr. 328 sudegė 1994 m..
Krūvos rikiavimo algoritmas
Krūvos rikiavimo algoritmas – rikiavimo algoritmas, kai rikiuojama duomenis sukeliant į krūvos (piramidinę) struktūrą.
Apibendrintas algoritmas
thumb|Animacija, iliustruojanti krūvos rikiavimo algoritmą Gauta šaknų seka yra surikiuota.
Krūvos sudarymas
Tarkim, turime duomenų masyvą: Pirmiausia sukeiskime jo elementus vietomis, kad gautume: kur ir
Elementų perkėlimas bus vykdomas taip:
i = 4 6 4 8 7 3 9 1 2      ^       ^
i = 3 6 4 8 7 3 9 1 2    ^     ^ ^     |     |     <->  6 4 9 7 3 8 1 2
i = 2 6 4 9 7 3 8 1 2  ^   ^ ^   |   |   <---> 6 7 9 4 3 8 1 2
i = 1 6 7 9 4 3 8 1 2 ^ ^ ^ |  | <---> 9 7 6 4 3 8 1 2     ^     ^ ^     |     |     <-> 9 7 8 4 3 6 1 2
200px|thumb|Sutvarkyti duomenys Taigi gavome. Šiame masyve jau tenkinama mūsų minėta sąlyga.
Tokia duomenų struktūra vadinama Krūva. Pirma algoritmo dalis būtent ir buvo krūvos sudarymas.
Antroji algoritmo dalis yra pats rikiavimas. Eilinėje iteracijoje imama krūvos viršūnė ir sukeičiama vietomis su paskutiniu masyvo elementu. Kadangi krūvos viršūnėje visada bus didžiausias elementas, tai jį sukeitę vietomis su paskutiniu masyvo elementu, žinosime, kad didžiausias masyvo elementas yra jo paskutinėje pozicijoje. Taip sukeitę elementus vietomis, turime atkurti krūvą. Tai padaryti paprasta, nes vietą pakeitęs būna tik vienas elementas (jis atsiduria viršūnėje). Šį elementą, jei jis nėra didžiausias, reikia perstumti keletu lygių žemiau, kol vėl gausime krūvą. Tai atlikę, pradedame naująją iteraciją, tik šį kartą jau nagrinėsime vienetu trumpesnį masyvą, nes didžiausias elementas, kuris anksčiau buvo viršūnėje, jau atsidūrė savo vietoje ir jo nagrinėti nereikia. Tokių iteracijų skaičius yra N-2.
Krūvos aukštis gali būti rastas formule.
Algoritmo savybės
Šis rikiavimo algoritmas nėra stabilus. Pirmoje algoritmo dalyje nereikės atlikti daugiau nei 2n-4 palyginimų, taigi pirmosios dalies sudėtingumas tiesinis. Antrojoje dalyje pirmasis medžio elementas sukeičiamas su paskutiniu vietomis ir atkuriama krūva. Atkuriant krūvą, elementą blogiausiu atveju gali tekti perkelti iš viršūnės į apatinį lygį, o, kaip minėta, medžio lygių skaičius randamas (arba, jei tartume kad viršūnė yra 0 lygyje). Taigi antroji lemiama algoritmo dalis yra O(n\log n) sudėtingumo. Būtent tokio sudėtingumo ir yra algoritmas. Joks rikiavimo algoritmas, naudojantis palyginimus, negali turėti mažesnio sudėtingumo, tačiau bendru atveju už jį greitesnis yra greitasis rikiavimo algoritmas. Priešingai nei rikiavimo suliejimu, kurio sudėtingumas taip pat toks pats, šiam metodui nereikia papildomos atminties.
Rikiavimo medis gali būti naudojamas kaip prioritetų eilė.
Kvapnioji hebė
Kvapnioji hebė (Hebe odora) – bervidinių (Scrophulariaceae) šeimos augalų rūšis. Auga Naujojoje Zelandijoje.
Žiedai balti.
Verdenė (laikraštis)
Verdenė – mėnesinis leidinys (laikraštis) besimokantiems ir nebesimokantiems, einantis nuo 1992 m. Šakiuose.
Istorija
Įsteigė ir leidžia Šakių Varpo vidurinė mokykla. Redaguoja redakcinė kolegija. Tiražas 1992 m. – 700 egz., 1997 m. – 800 egz.
Loriniai
Loriniai (Loridae, Lorisidae) – primatų (Primates) šeima.
Naktinės pusbeždžionės. Jų veidinė dalis trumpa, akys didelės, žiūri į priekį. Nuo lemūrų skiriasi kai kuriais kaukolės ir klausos aparato bruožais. Tai lėti trumpauodegiai laipiotojai.
Minta vabzdžiais, vaisiais.
Over the Edge
Over the Edge – vaidmenų žaidimas, sukurtas Jonathan Tweet ir Robin Laws bei leidžiamas Atlas Games.
Eliziejus (filmas)
Eliziejus  – 2013 m. amerikiečių distopinis mokslinės fanstastikos veiksmo trileris, kurio scenarijaus autorius, režisierius ir prodiuseris Neill Blomkamp. Pagrindinius vaidmenis atliko Matt Damon, Jodie Foster ir Sharlto Copley. Filmas išleistas 2013 m. rugpjūčio 9 d. Platintojai – „Media Rights Capital“ ir „TriStar Pictures“.
Filmo veiksmas vyksta nualintoje Žemėje ir prabangioje kosmoso kolonijoje, vadinamoje Eliziejumi. Jame nagrinėjamos politinės ir sociologinės temos, pavyzdžiui, imigracija, gyventojų perteklius, transhumanizmas, sveikatos priežiūra, darbuotojų išnaudojimas, teisingumo sistema ir skirstymas į socialines klases.
Siužetas
2154-ieji metai. Egzistuoja dvi žmonių klasės – turtingieji, gyvenantys naujutėlėje žmonijos sukurtoje Stanfordo toro stiliaus kosminėje stotyje, vadinamoje Eliziejumi, ir likusieji, gyvenantys nuo gyventojų pertekliaus kenčiančioje, nuniokotoje Žemėje.
Irena Bučienė
Irena Bučienė (1940 m. sausio 1 d. Šiauliai – 2001 m. rugsėjo 8 d. Vilnius) – Lietuvos teatro ir televizijos režisierė.
Biografija
1962 m. baigė Vilniaus universiteto Filologijos fakultetą, 1969 m. – Lunačiarskio teatro meno institutą Maskvoje.
Lietuvos dramos teatro, 1969–1972 m. Lietuvos televizijos režisierė. Nuo 1970 m. Lietuvos konservatorijos dėstytoja.
Režisavo spektaklių Lietuvos valstybiniame jaunimo teatre, Kauno dramos teatre, Vengrijos, Rumunijos teatruose.
Pastatyti spektakliai
Jaunimo teatre:
Nacionaliniame dramos teatre:
Kauno dramos teatre:
Televizijoje:
Vilniaus Žemutinėje pilyje:
Prinstono universitetas
Prinstono universitetas – privatus universitetas Prinstone, Naujojo Džersio valstijoje JAV. 1746 m.universitetas buvo įkurtas kitame šios valstijos mieste Elizabete kaip Naujojo Džersio koledžas. Prinstono universitetas yra 4-ta seniausia aukštojo mokslo institucija visoje šalyje. 1747 m. universitetas buvo perkeltas į Niuarką, o po 9 metų į Prinstoną. 1896 m. universitetui buvo duotas Prinstono vardas.
Universitete mokomasi humanitarinių, socialinių, gamtos ir inžinerijos sričių mokslų.
Nuo 2001 iki 2018 m. Prinstono universitetas buvo renkamas tarp geriausių JAV universitetų.
1975 m. Copa América
'''1975 m. Copa América''' – Copa América turnyras, vykęs 1975 m. liepos 17–spalio 28 d. Turnyre dalyvavo visos 10 CONMEBOL narių. Čempionatas pirmą kartą neturėjo šalies šeimininkės, visos varžybos vyko „namų–svečių“ principu. Be to, tai buvo pirmasis čempionatas, oficialiai vadintas „Copa América“ (iki tol vadinosi Pietų Amerikos čempionatu).
Čempionais tapo Peru futbolininkai, finale 1:0 nugalėję kolumbiečius.
Varžybos
Urugvajus, kaip titulą ginanti komanda, žaidė iš karto pusfinalyje.
Deontologija
Deontologinė etika arba deontologija (, deon - pareiga, prievolė +, -logia - mokslas) – etikos teorija, teigianti, kad poelgiai yra savaime geri arba blogi, nepriklausomai nuo jų pasekmių. Nors teorijos šalininkai sutinka, kad pasekmės yra svarbu, jie teigia, jog mes privalome daryti savaime gerus poelgius (pavyzdžiui, sakyti tiesą), net jei jų pasekmės bus blogos.
Deontologija yra supriešinamos su pasekmizmu, kuris teigia, kad kiekvieno poelgio arba veiksmo moralinė vertė slypi vien tik jo pasekmėse. Vis dėlto deontologija nėra tas pats kaip moralinis absoliutizmas. Deontologai, kurie taip pat yra moralinio absoliutizmo šalininkai, tiki kad kai kurie poelgiai yra neteisingi nesvarbu kokius padarinius jie sukeltų. Vienas iš tokių buvo Imanuelis Kantas, kuris ginčijosi, kad meluoti yra visada blogai - net jei žmogžudys klausia, kur slepiasi jo potenciali auka. Deontologai, kurie nepritaria absoliutizmui, kaip W. D. Rosas teigia, jog geros melavimo pasekmės kartais gali paversti melavimą teisingu pasirinkimu. Kita deontologijos forma, kurios šalininkai s buvo Renė Dekartas, Viljamas Okamas ir XVIII a. kalvinistai, teigia, kad reikia daryti tai, ką įsako dievas.
Dieviškojo įsakymo teorija
Dieviškojo įsakymo teorija iš tikro yra grupė susijusių teorijų, teigiančių, kad poelgis yra teisingas, jei dievas paskelbė, kad jis yra teisingas. Tai yra deontologijos forma, nes teisingais poelgiais laikomi tie, kurie patenkina pareigą laikytis dievo nurodymų, o ne tie, kurie atneša geriausias pasekmes. Jei žmonės nedirba per šabą dėl to, kad taip įsakė dievas, tai jie elgiasi moraliai, bet jei jie nedirba per šabą dėl tingėjimo, tai jų poelgis nėra moralus, net jei fiziškai atlikti veiksmai visiškai sutaptų. Jei dievas įsako netrokšti kaimyno turto, tai to daryti ir nereikėtų, net jei tas troškimas padidintų žmonių motyvaciją dirbti ir siekti savo tikslų, kas atneštų geresnes pasekmes. Be to, pasaulis, kuriame žmonės trokšta savo kaimynų turto nebūtų laikomas geru, net jei žmonės tokiame pasaulyje būtų laimingesni nei tokiame, kur kaimyno turto nėra trokštama.
Imanuelis Kantas
Imanuelio Kanto etikos teorija laikoma deontologine dėl kelių skirtingų priežasčių. Visų pirma, jis ginčijosi, kad moralus elgesys turi kilti iš pareigos. Antra, Kantas manė, kad poelgius teisingais arba neteisingais paverčia jų motyvai, o ne pasekmės.
Kantas ginčijosi, kad iš poelgio pasekmių negalima nustatyti, ar žmogus turėjo gerus ketinimus, nes blogų norų paskatintų veiksmų pasekmės kartais būna geros, o gerų norų paskatintų poelgių padariniai kartais būna blogi. Kantas teigė, kad žmogus elgiasi iš geros valios tada, kai jis elgiasi iš pagarbos etinei taisyklei, o tą žmonės daro tada, kai jaučia pareigą elgtis taip, kaip elgiasi. Taigi, vienintelis geras savaime dalykas yra gera valia ir gera valia yra gera tik tada, kai žmogus pasirenka ką nors daryti dėl to, kad tai yra jo pareiga. Dvi reikšmingiausios Kanto kategorinio imperatyvo formuluotės yra:
W. D. Roso pažiūros
W. D. Roso pažiūras galima apibūdinti kaip „pliuralistinę deontologiją“. Jis manė, kad utilitarizmas (viena iš populiariausių pasekmizmo formų) yra nepilnavertė etinė teorija, nes ji pernelyg supaprastina mūsų ryšį su aplinkiniais. Pasak Roso, žiūrėti į kitus žmones tik kaip į naudos iš mūsų veiksmų gavėjus yra negerai, nes žmones sieja ir kitokie ryšiai (pvz., skolininkas ir skolintojas) iš kurių ir kitokios pareigos (pvz., gražinti skolą). Iš viso jis išskyrė septynias pareigas, į kurias turėtume atsižvelgti darydami sprendimą:
Pasak Roso, papuolęs į situaciją, kurioje pareigos viena kitai prieštarauja, žmogus turi nuspręsti, pagal kurią pareigą elgtis. Pavyzdžiui, žmogus pažada draugui su juo pažiūrėti filmą. Tada jis turi pareigą tą pažadą tesėti. Bet beeinant pas draugą žmogus pamato automobilių avariją. Aiškus avarijos kaltininkas apkaltina nekaltą vairuotoją. Dabar pas draugę ėjęs žmogus turi dar ir pareigą „pasirūpinti, kad žmonės gautų tai, ko nusipelno“, pagal kurią jis turėtų palaukti, kol atvažiuos policija ir papasakoti, ką jis matė. Rosas tikriausiai sakytų, kad ši pareiga yra svarbesnė už pareigą tesėti pažadą draugui, todėl jis turėtų palaukti policijos net jei tai reikštų, kad negalės kartu su draugu pažiūrėti filmo. Po to žmogus turėtų paaiškinti savo draugui situaciją ir kaip nors jam atsilyginti, taip įvykdydamas pareigą „atlyginti žmonėms, su kuriais elgeisi neteisingai“. Kitokioje situacijoje pažado tesėjimo pareiga gali būti svarbesnė už pareigą „pasirūpinti, kad žmonės gautų tai, ko nusipelno“.
CSI: Niujorkas
CSI: Niujorkas – JAV kriminalinis-draminis serialas, pasakojantis apie Niujorko kriminalinių tyrimų laboratoriją. Serialo premjera įvyko 2004 m. rugsėjo 22 d. Serialas, nuo kitų CSI serialų skiriasi žiauresniu scenarijumi. Lietuvoje rodomas per TV6.
Amolitas
thumb|160px|Amolitas Amolitas – labai retas brangakmenis, kuris susidarė iš amonitų kriauklių perlamutro.
Amolitas sudarytas iš mineralo aragonito, be šio mineralo yra kalcito, opalo, pirito ir kitų mineralų, taip pat aliuminio, bario, chromo, vario, geležies, magnio, mangano, stroncio, titano ir vanadžio priemaišų.
Kietumas pagal Moso skalę yra 4,5-5,5 (kai kuriuose šaltiniuose 3,5).
Radavietės
Šis brangakmenis išgaunamas tik keliose pasaulio vietose: JAV ir daugiausia Kanadoje.
Didžiausia šio mineralo gavybą vykdo kompanija Korite International. Pagal šios kompanijos pavadinimą brangakmenis dar vadinamas Koritu.
Akmuo juvelyrikoje
left|thumb|130px|Papuošalai iš amolito
Ridvoniškiai
Ridvoniškiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybės pietvakariuose, 3 km nuo Giedraičių.
Istorija
Kaimas minimas 1775 m. Giedraičių bažnyčios mirusiųjų metrikų knygoje.
Varbergas
Varbergas – pietvakarių Švedijos miestas.
Istorija
Miestas įkurtas 1100 metais. Tai senovinis prekybos miestas. Nuo XIV iki XVI amžiaus miestą dažnai užkariaudavo priešiškos armijos. Roskildės sutartimi (1658 m.) miestas iš Švedijos perėjo Danijai. Vėliau grįžo į Švedijos karalystės sudėtį.
Gyventojai
Mieste gyvena 25000 gyventojų, o Varbergo svavaldybėje iš viso gyvena 54860 gyventojų.
Videvutis
thumb|Videvučio vėliava, vaizduojanti prūsų dievų trejybę [[Pikuolis|Pikuolį, Perkūną ir Patrimpą.]] Videvutis (Vaidevutis, Vydevutis, Viduutus, Widewuto) – legendinis Prūsijos karalius ir įkūrėjas.
Jis minimas Erazmo Stelos veikale „Apie Prūsijos senovę“ (1518 m.). Rašoma, kad jis buvęs alanų kilmės ir išmokęs prūsus žemdirbystės, amatų, įkūręs ir išplėtęs valstybę. Jis turėjęs keturis sūnus – Litvą, Pamedį, Galingą ir Natangijų, kurie įkūrę atitinkamai Lietuvą, Pamedę, Galindą ir Notangą.
Pasak istoriko Videvutis ir Protenis 500-aisiais metais susidegino.
Kazimiero Būgos nuomone vardas videvutis yra ne tikrinis, o bendrinis, kilęs iš prūsų kalbos žodžio videvis („žinąs“).
Cadillac Eldorado
Cadillac Eldorado buvo didelės klasės prabangus automobilis, kurį gamino Cadillac nuo 1953 iki 2002 metų. Jo pagrindiniai konkurentai buvo Lincoln Mark Serija ir nebrangus Buick Riviera. Eldorado pavadinimas kilęs iš ispaniškų žodžių „el dorado“, kuris reiškia „paauksuotasis“. Pavadinimas gali priminti legendinį prarastą aukso miestą Pietų Amerikoje.
Pirma Karta (1953-1954)
200px|thumb|left|1954 m. Cadillac Eldorado Pirmasis Eldorado buvo pradėtas gaminti 1953 metais, jų buvo pagaminta labai mažai (532 automobiliai). Tai buvo produkcinis modelis 1952 metų El Dorado konceptinio automobilio. Eldorado buvo parduodamas keturių spalvų (raudonos, baltos, mėlynos ir ochros spalvos), kabrioletų stogai buvo juodos arba baltos spalvos. Automobilis buvo gaminamas ant Cadillac Series 62 kabrioleto, taip pat naudojo jo variklį, bet buvo beveik dvigubai brangesnis. Eldorado kainavo $7 750.
Antra Karta (1955-1958)
200px|thumb|right|1957 m. Cadillac Eldorado Brougham 1955 metais automobilis buvo atnaujintas. Eldorado gavo naujus siaurus galinius sparnus, kurie atrodė daug geriau nei senieji platūs. 1956 metais atsirado 2-jų durų kupė versija su kietu stogu, kuri vadinosi Eldorado Seville. 1957 metai pasižymėjo tuo, kad General Motors pristatė Cadillac Eldorado Brougham versiją. Tai buvo 4-ų durų automobilis, su į galą atsidarančiomis galinėmis durimis. Brougham buvo ypač prabangus ir jo kaina siekė daugiau nei $13 000, tai buvo daugiau nei tų pačių metų Rolls-Royce Silver Cloud automobilis. Jis turėjo nerūdyjančio plieno stogą, orinius amortizatorius, elektrines sėdynes ir viską ką tik General Motors galėjo sugalvoti. Automobilis buvo gaminamas dvejus metus ir buvo parduota tik 704 automobiliai. Buvo įvertinta, kad GM prarasdavo po $10 000 nuo kiekvieno automobilio, bet šitie automobiliai yra vieni rečiausių ir labiausiai kolekcionuojamų iš visų Amerikos pokario automobilių.
Trečia Karta (1959-1966)
200px|thumb|right|1959 m. Cadillac Eldorado Visiškai kitoks Eldorado Brougham buvo pardavinėjamas tarp 1959 ir 1960 metų. Automobilis nebeturėjo tokio ekstravagantiško stiliaus. Jis kainavo $13 075, $1 daugiau už savo senesnį modelį. Dizainas buvo 100 % Cadillac, bet kompanija turėjo kontraktą su Pininfarina, su kuria palaikė ilgus, gerus santykius, tad Eldorado buvo iš esmės gaminamas rankomis Italijoje. Automobilio siauri galiniai žibintai puikiai integravosi į nuosaikius galinius sparnus, taip primindami raketą. Galiniai žibintai ir masyvūs sparnai skyrėsi nuo standartinių 1959 Cadillac'ų ir parodė, kur vystysis Cadillac dizainas ateinančius kelerius metus. Kaip bebūtų kokybė nebuvo panaši į Detroito rankų darbo 1957-1958 metų modelius, 1959-1960 metų Brougham'ai buvo mažiau pageidaujami.
Paskutinis Eldorado Seville buvo pagamintas 1960 metais. Po to Eldorado kabrioletai tapo iš esmės papuošta standartinio Cadillac kabrioleto versija. Italijoje pagamintų Eldorado importas baigėsi 1960 metais.
Ketvirta Karta (1967-1970)
200px|thumb|right|1968 m. Cadillac Eldorado 1967 metais Eldorado buvo visiškai atnaujintas. Automobilis buvo gaminamas ant GM E platformos, kuria dalinosi su Buick Riviera ir Oldsmobile Toronado, kurie naudojo platformą nuo 1966 metų. Automobilis buvo varomas priekiniais ratais. Kaip ir Toronado, Eldorado naudojo standartinį Cadillac 429 V8 variklį. Automobilio dizainą kūrė Bill Mitchell. Naujas Eldorado turėjo uždaromus priekinius žibintus bei ilga kapotą. Automobilis nuo 0 iki 96 km/h (60mph) įsibėgėdavo per mažiau nei 9 sekundes, nors būgniniai stabdžiai buvo nepakankami (diskiniai stabdžiai buvo galimi pasirenkant 1967 ir standartiniai 1968 metais). Pardavimai buvo geri nepaisant aukštų kainų. 1968 metais automobilio eksterjeras buvo nežymiai atnaujintas, kad atitiktų naujus saugumo reikalavimus, taip pat automobilis gavo naują 7,7l 472 in³ V8 variklį, kuris pasiekdavo 375 AG. 1969 metais automobilis neteko savo uždaromų žibintų, tačiau gavo naują vinilinį stogą. 1970 metais Eldorado gavo naują 8.2l 500 in³ V8 variklį pasiekiantį 400 AG/550 ft·lb.
Penkta Karta (1971-1978)
200px|thumb|right|1978 m. Cadillac Eldorado General Motors atnaujino savo didelės klasės automobilius 1971 metais, Eldorado taip pat buvo atnaujintas. Automobilis atgavo savo kabrioleto versiją. Kupė versija gavo po naują langiuką abejose automobilio pusėse, ir naują galinį langą, kuris buvo apsuptas vinilu. Tai buvo dar vienas populiarus Eldorado. Penktos kartos Eldorado buvo gaminamas aštuonerius metus, automobilio priekis buvo nežymiai atnaujintas 1975 metais. Eldorado naudojo didžiausią kada nors gamintą variklį serijiniams automobiliams: 8,2 l (500 in³) V8. Tas variklis buvo pristatytas su 1970 metų Eldorado ir buvo unikalus šitam modeliui septynerius metus, kol standartiniai Cadillac'ai buvo gaminami su 7,7 l (472 in³) varikliu pristatytu 1968 metais.
Šešta Karta (1979-1985)
1979 metais buvo pristatytas naujas, pritaikytas Cadillac'as ir pirmą kartą jis dalinosi šasi su Buick Riviera, kaip ir su Toronado. Mažesni 350 ir 368 in³ (5,7 ir 6,0 l) V8 pakeitė didelius 500 ir 425 in³ (8,2 and 7,0 l) variklius, automobilis tapo ekonomiškesnis. 1979m. automobilio standartinis variklis buvo Oldsmobile 350, 1980 metais jį pakeitė Cadillac 368. Abu Seville ir Eldorado (kurie dalijosi rėmu) 368 varikliai 1980 m. buvo su DEFI, tuo tarpu didesni galiniais ratai varomi Cadillac'ai, kurie naudojo 368 buvo su 4-barelių Quadrjet karbiuratoriumi. Pats pastebimiausias pakeitimas buvo atitrauktas stogas, kuris padarė galinį langą beveik vertikalų. Eldorado Biarritz atgaivino nerūdijančio plieno koncepciją nuo pirmojo Brougham. Nors ir Eldorado buvo sumažinti, jie išliko patogaus dydžio su daug vietos ir galios.
Nesėkmingas epizodas įvyko 1981 metais, kai Cadillac įdiegė nepavykusi V8-6-4 variklį. Šį variklį kontroliavo elektroninė sistema, kuri atjungdavo kai kuriuos cilindrus, kai pilna galia būdavo nereikalinga, taip taupydama kurą. Tačiau variklis neveikė kaip buvo planuojama, kartais jis išvis neveikdavo. Pirkėjai pradėjo skųstis dėl sudėtingos elektronikos. Nepaisant to, Eldorado reputacija nenukentėjo 1984 metais buvo parduota beveik 100 000 automobilių. Tai buvo stulbinantis skaičius, nes Eldorado buvo vienas brangiausių modelių.