cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Didžiosios Lenkijos Sroda
Didžiosios Lenkijos Sroda  – miestas Lenkijoje. Įsikūręs šalies centre. Nutolęs apie 30 km į pietryčius nuo Poznanės. 22 325 gyventojai (2011 m. duomenys). Miestas priklauso Didžiosios Lenkijos vaivadijai. Prieš tai Poznanės vaivadijai (1975–1998 m.). Per miestą nutiesta geležinkelio linija, jungianti Poznanę su Katovicais (per Jarociną).
Friasas
Friasas – miestas Argentinoje, Santjago del Estero provincijos pietvakariuose, Katamarkos provincijos pasienyje, prie Albigastos upės. Čiojos departamento centras. 25,4 tūkst. gyventojų.
Per miestą eina Kordobos-Tukumano kelias ir geležinkelis. Taip pat atšaka į Siudad de Loretą. Friasas pradėjo kurtis nuo geležinkelio stoties. Oficialiai įkurtas 1874 m.
Litva (laivas)
Motorlaivis „Litva“ – jūrų keleivinis motorlaivis, pastatytas 1960 m. Rytų Vokietijoje, Vismaro Mathias-Thesen-Werft laivų statykloje. Laivo savininkė 1960–1995 m. buvo Juodosios jūros laivybos kompanija BLASCO, įsikūrusi Odesoje, tuometinėje Ukrainos TSR. Plaukiojo su SSRS vėliava įprastais Europos ir Šiaurės Afrikos keleivinių lainerių ir kruizinių laivų maršrutais, daugiausiai Juodojoje, Viduržemio ir Egėjo jūrose. Tai vienas iš kelių dar gyvuojančių Mikhail Kalinin klasės laivų, kurių buvo pastatyta 19.
Pabiržulis
Pabiržulis – kaimas Telšių rajono savivaldybės pietuose, 1 km į rytus ir pietryčius nuo Janapolės, Biržulio ežero šiaurės rytinėje pakrantėje (prie šlapynių), Varnių regioniniame parke. Šalimais teka Virvytės aukštupys. Alkos kalnas.
Litva (laivas)
Panašūs laivai:
Pabiržulis
Įkurtas archeologinis draustinis, kuriame saugomas akmens amžiaus stovyklaviečių kompleksas (2500 metų senumo gyvenvietės), Alkakalnio ir Donkalnio (5520 m. pr. m. e., buvo maldų ir aukojimo vieta) alkavietės. Šalia stūkso Širmės piliakalnis.
Litva (laivas)
Istorija
miniatiūra|250px|left|Laive antspauduotas vokas kruizo metu 1976 m. „Litva“ buvo pastatyta 1960 m. Tai buvo vienas iš 6 Mikhail Kalinin klasės laivų, nuleistų toje pačioje Rytų Vokietijos statykloje 1958–1964 m. laikotarpyje. Palyginti nedidelis, grakščių linijų laivas buvo suprojektuotas kaip patikimas pakrančių laineris, lengvai ir pelningai eksploatuojamas tarp Europos ir sovietų uostų pakrančių regionuose. Tačiau 1980–aisiais keičiantis jūrinių pervežimų tendencijoms, laivas buvo pritaikytas naudoti visos Europos ir Šiaurės Afrikos mažesnio biudžeto kruiziniuose maršrutuose. Keičiantis laikams ir šeimininkams, puikios būklės laivas ilgainiui buvo nugyventas, praktiškai tapo nebenaudojamu.
1991 m. laivą buvo ruošiamasi parduoti Maltoje registruotai kompanijai, pakeičiant pavadinimą į „Odessa Dream“, tačiau galiausiai sandėris neįvyko. 1994 m. „Litva“ pakeitė pavadinimą į „Boguchar“, turint tikslą aptarnauti Odesos–Stambulo maršrutą, bet tai nebuvo pelninga operacija. Tuo metu 35 metų amžiaus laivas buvo parduotas į Pietryčių Aziją, Fujian shipping, kaip manoma, į metalo laužą. Nuo 1995 m. „Litva“ tapo „Fu Jian“. Naujasis operatorius buvo Green Coast Shipping (Honkongas).
Sklandė gandai, kad jau 1995 m. laivas Tolimuosiuose Rytuose buvo supjaustytas, tačiau, pasak jūrininkų leidinio „West Coast Sailors“ žinutės 2002 m. vasario 22 d. numeryje, Panamoje registruotas 4992 t tonažo kinų laivas „Green Coast“ nuo 2001 m. gegužės mėn. buvo prišvartuotas Angolos uoste netoli Luandos. Kaip manoma, apie metus laiko stovėjusiame laive vergiškomis sąlygomis vyko jo pertvarkymo į plaukiojantį viešbutį darbai, kuriuos vykdė 30 kinų įgula, badaudama ir negaudama atlyginimų, neturėdama teisės palikti laivo. Tarptautinei jūrininkų profsąjungai nepavyko net su Kinijos ambasados pagalba susisiekti su jo šeimininkais Honkonge ar registro būstine Panamoje. Laivas buvo praradęs visus sertifikatus, nedraustas.
Kitų šaltinių duomenimis, buvusi „Litva“ 2012 m. dar plaukiojo.
Kartuolė (augalas)
Kartuolė (Aristolochia) – kartuolinių (Aristolochiaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso daugiametės žolės, turinčios šakniastiebį. Lapai auga pražangiai. Jų pažastyse išauga žiedai. Vaisius – dėžutė, atsidaranti šešiais išilginiais plyšiais.
Gentyje yra apie 500 rūšių. Lietuvoje auga šios rūšys: thumb|left|210px|Paprastoji kartuolė
Miletiškės
Miletiškės – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 3,5 km į pietus nuo Dainavos, Nezdilės dešiniajame krante, šalia Panezdilės tvenkinio. Keliai į Juršiškes, Mantviliškes, Panezdilius.
Istorija
XIX a. pab. – dvaras ir palivarkas Lydos apskrityje, Rylų valda.
Ginėnai
Ginėnai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Lapių, prie kelio, dešiniajame Neries krante.
Gaideliai (Zarasai)
Gaideliai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Antalieptės.
Istorija
Pirmą kartą paminėti 1675 m. Vencavų dvaro inventoriuje. 1911 m. Gaidelių dvarą įsigijo Vaitkevičus. 1958 m. Gaidelių dvaro laukuose pastatyta Antalieptės HE.
Mantrimai
Mantrimai (arba Montrimai) – kaimas vakarinėje Kalvarijos savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurę nuo Liubavo. Šalia telkšo Mantrimų tvenkinys, teka Graužė.
Istorija
XX a. pradžioje vadinosi Epidemiai. Pateko į Liubavo valsčių.
Lavsko Kolonija
Lavsko Kolonija – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Vonsošo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Poškonys (Utena)
Poškonys – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Duokiškio. Telkšo du ežerai – Vazajis ir Vazajėlis. Yra neveikiančios kaimo kapinės, įrengtos neaukštoje kalvoje, apjuostos ariama žeme, apaugę lapuočiais medžiais. Išlikę du cementiniai paminklai su iškaltomis datomis 1894 m., 1897 m. Nepriklausomybės metais pastatytas stambus medinis kryžius.
Istorija
Kaime nuo 1930 m. iki 1949 m. veikė pradinė mokykla Pradžioje Felikso Baltakio troboje, 1937 m. įkurdinta ūkininko Prano Paškonio troboje. Po karo buvo mokykla ir klubas-skaitykla, vykdavo jaunimo vakaronės ir šokiai. Vienos vakaronės metu 1948 m. spalio 17 d. atėjęs partizanų būrio vadas Pranas Kemėklis „Tėvas“, jo adjutantas Balys Žukauskas su vyrais, išvaikė jaunimą, o šešis jaunuolius: Vytautą Gališauską, Juozą Puteikį, Petrą Repšį, Praną Vanagą, Joną Vaikutį ir Praną Macijauską nušovė.
Pokario metais sovietinė valdžia į Sibirą ištrėmė ūkininkų Prano Baltakio (1884–1958) ir Adomo Vanago šeimas, už paramą partizanams nuteisė Napalį Sirvydį (1899–1980).
Tandžungputingo nacionalinis parkas
Tandžungputingo nacionalinis parkas  – nacionalinis parkas Indonezijoje, Borneo salos pietuose, Centrinio Kalimantano provincijoje. Užima 400 tūkst. ha plotą. 1936 m. olandų įkurtas kaip gamtos draustinis, o 1984 m. paverstas nacionaliniu parku.
Parke saugomos natūralios orangutanų ir didnosių beždžionių gyvenamos teritorijos. Taip pat sutinkami juodarankiai gibonai (Hylobates agilis), malajiniai lokiai, muntjakai, javiniai elniukai, barzdotosios kiaulės. Pakrantėse plaukioja diugoniai. Yra briaunagalvių, gavijalinių krokodilų, ~200 paukščių rūšių. Didelė augalijos įvairovė.
1971 m. parke orangutangų stebėjimo centrą įkūrė antropologė Birutė Galdikas.
Bochnia
Bochnia – miestas pietų Lenkijoje. Įsikūręs pusiaukelėje tarp Tarnuvo (38 km į rytus) ir regiono sostinės Krokuvos (vakaruose). Miestas yra žinomas dėl jame esančios seniausios veikiančios druskos kasyklos Europoje. Nuo 1999 m. priklauso Mažosios Lenkijos vaivadijai. Prieš tai buvo Tarnuvo vaivadijoje. 30 176 gyventojai (2014 m. duomenys).
Miestas įsikūręs išilgai 94 ir 75 autostradų. E40 greitkelis kerta miesto šiaurinę dalį. Yra geležinkelio stotis.
Istorija
Bochnia yra vienas seniausių miestų Mažosios Lenkijos vaivadijoje. Pirmą kartą paminėta 1198 m. Regione 1248 m. atrasta akmens druska. 1253 m. vasario 27 d. suteiktos Magdeburgo teisės. Miesto gyventojų daugumą sudarė vokiškai kalbantys gyventojai, atsikėlę iš žemutinės Silezijos. Bochnia taip pat buvo žinoma kaip Salzberg.
Dėl geografinės padėties ir druskos kasyklos Bochnia buvo vienas iš svarbiausių miestų Mažosios Lenkijos vaivadijoje. XIV a. valdant Kazimieras III Didžiajam, pastatyta rotušė, gynybinė siena su keturiais vartais, ligoninė bei prieglauda kalnakasiams. Pradėta statyti šv. Mikalojaus bazilika. XV a. atidaryta mokykla. 1561 m. įvyko miesto gaisrui bei išeikvojus druskos atsargas, miestas patyrė ilgalaikį nuosmukį. 1623 m. pastatytas vienuolynas. XVIII a. pabaigoje vėl buvo atnaujinta druskos kasyba. Antrojo pasaulinio karo metu Bochnioje veikė žydų getas.
Al-Orouba SC
„Al Orubos“ klubas arba „Al-Orouba SC“ – Omano futbolo klubas iš Suro.
Istorija
Klubas įkurtas 1970 m. Užsiima ne tik futbolu, bet ir kitomis sporto šakomis.
Futbolo komanda žaidžia elito divizione. Keturis kartus tapo šalies čempionais (1999–2000, 2001–2002, 2007–2008, 2014–2015 m.).
2022–2023 m. sezone pateko į aukščiausią divizioną. Iš keturiolikos Omano PRO lygos dalyvių užėmė dvyliktą vietą.
Korintas (Nikaragva)
Korintas  – miestas šiaurės vakarų Nikaragvoje, Činandegos departamente, Ramiojo vandenyno pakrantėje, į pietvakarius nuo Činandegos. Įsikūręs pusiasalyje, iš rytų apsuptame pelkėtos estuarijos. Yra svarbus jūrų uostas (eksportuojama kava, cukrus, vaisiai, įvežama nafta ir jos produktai). Vandenyno pakrantėse driekiasi poilsiautojų pamėgti paplūdimiai.
Istorija
Korinto uostamiestis įkurtas 1863 m. bendru Centrinės Amerikos valstybių nutarimu.
Lazų Kolonija
Lazų Kolonija – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Vonsošo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Miletonys
Miletonys – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Žilinų.
Istorija
XIX a. pab. Miletonių okolica pateko į Trakų apskritį.
Garmuliškis
Garmuliškis – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Antalieptės.
Dundela FC
Belfasto „Dundela“ – Šiaurės Airijos futbolo klubas iš Belfasto.
Istorija
1895 m. įkurtas klubas. 1955 m. iškovojo šalies futbolo taurę.
NIFL Championship
Nuo 2018–2019 m. rungtyniavo NIFL Championship.
Šiaurės Airijos pirmenybėse
Šaltiniai:
Bendruomenė
Bendruomeninė organizacija – tai nevyriausybinė organizacija. Gali būti tiek formali, tiek ir neformali. Gali turėti teisinę formą, registruota pagal valstybės, teritorinio vieneto ar savivaldybės teisės aktus kaip visuomeninė organizacija, asociacija ir kt. Tokiu atveju tai savanoriškai susibūrusi organizuota žmonių grupė, turinti bendrus tikslus ir poreikius.
Bendruomenių tipai ir rūšys
Bendruomenei susidaryti pagrindas gali būti labai įvairus:
Kūjainiai
Kūjainiai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Varnių, Varnių reg. parke. Šiaurėje telkšo Stervas, pietuose teka Varnelė. Yra medgrinda.
1981 m. Formulės 1 sezonas
'''1981 m. Formulės 1 sezonas''' – 32-tas FIA organizuotas Formulės 1 sezonas, kuris prasidėjo kovo 15 ir baigėsi spalio 17 dieną. Sezoną sudarė 15 lenktynių. Šių metų čempionu tapo brazilas Nelson Piquet, pelnęs tris pergales, o komanda čempione tapo Williams.
Lenktynininkų įskaita
Lenktynininkams skirti taškai tokia sistema – 9-6-4-3-2-1.
Jurgiškiai (Kalvarija)
Jurgiškiai – kaimas vakarinėje Kalvarijos savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Liubavo.
Oginskiai
Oginskiai – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės (LDK) ir Lietuvos bajorų didikų ir kunigaikščių (nuo 1783 m.) giminė, nuo XVII a. pabaigos dariusi didelę įtaką Lietuvos politiniame ir kultūriniame gyvenime.
Kilmė
Kildino save iš Riurikaičių. Giminės pradininkas Smolensko dalinio kunigaikščio Vasiliaus Hlašinos vaikaitis Dmitrijus Hlušonokas (miręs 1510 m.), kuriam 1486 m. Aleksandras padovanojo Uogintų (Kaišiadorių rajonas) dvarą. Pagal šį vietovardį giminė ir gavo Oginskių vardą. XVII a. Oginskiai rėmė stačiatikių bažnyčią, vėliau tapo katalikais. Svarbiausios giminės valdos buvo Žemaitijoje ir Baltarusijoje.
Seksualiniai norai
Seksualiniai norai – 1982 m. Italijoje sukurta komedija, kurią sudaro 10 atskirų istorijų, vienijamų tos pačios – seksualinės – temos.
Wellington Park FC
Belfasto „Wellington Park“ – Šiaurės Airijos futbolo klubas iš Belfasto, geriausiai žaidęs XIX a. pabaigoje.
Sezonai
Šaltiniai:
Išdagai (Darkiemio apskritis)
Išdagai arba Šilovas (, nuo 1938 m. birželio 2 d. Brenndenwalde, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Gavrilovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities kaimas, priklausė Vilemsberkio parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Bagrationovo apylinkės kaimas.
Ust Maja
Ust Maja  – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Jakutijoje, prie Aldano ir Majos upių santakos. Išsidėsčiusi Palenės plynaukštėje, 300 km į pietryčius nuo Jakutsko. Upių prieplauka. Keliai į Amgą ir Eldikaną.
Plėtotas kailinių žvėrelių auginimas.
Konstitucinė teisė
right|thumb|Pamatines konstitucines normas įtvirtina Pagrindinis Įstatymas – [[Konstitucija. Foto: ES Konstitucija Europai]] Konstitucinė teisė ( – sudėjimas, sandara) – viešosios teisės šaka; visuma teisės normų, reguliuojančių valstybinę santvarką, sistemą, jos institucijas bei sistemos narių teisinius santykius, įgyvendinant politinę valdžią, dalyvaujant valstybinėse struktūrose (tiesiogiai arba per atstovus, institucijas) valdant politinę organizaciją (valstybė, savivaldybė).
Konstitucinė teisė įtvirtina žmogaus ir piliečio teises ir laisves.
Teisės šaltiniai
Pamatinis teisės šaltinis – steigiamasis politinės organizacijos (valstybės, tarptautinės organizacijos) aktas – Konstitucija, Pagrindinis Įstatymas ar kt.
Pošakiai
Konstitucinės teisės pošakiai – rinkimų teisė, savivaldos teisė, konstitucinių institucijų teisė.
Tučiai I
Tučiai I – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, Tučių kaimo šiaurinė dalis.
Konstitucinė teisė
Konstitucinės teisės mokslas
Konstitucinės teisės mokslas, tiriantis konstitucines normas, – konstitucionalistika (konstitucinė teisėtyra).
Lempicė (Grajevo apskritis)
Lempicė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Vonsošo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į šiaurės vakarus nuo Vonsošo, apie 17 km į pietvakarius nuo Grajevo ir apie 75 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Konstitucinė teisė
Lietuvos konstitucinė teisė
200px|thumb|right|[[Lietuvos Respublikos piliečio pasas]]
Gubernijos sekretorius
thumb|50px|Justicijos sekretoriaus antsiuvas (1904 m.) Gubernijos sekretorius  – valdininkų rangas carinėje Rusijoje, 1722 m. rangų lentelėje priskirtas XII klasei (kuriai iki 1884 m. priklausė armijos poručikas, nuo 1884 m. – paporučikis). Rangas kilęs iš gubernijos sekretoriaus pareigų, kurios XVIII a. pradžioje buvo įvestos gubernijų kanceliarijose. 1722 m. sausio 24 d. Rangų lentelėje rangas paminėtas pirmą kartą kaip XII klasės civilinis rangas. Vėliau gubernijos sekretoriaus rangas nustojo asocijuotis tik su pareigomis vietinės valdžios organuose ir imtas naudoti visoje valstybės valdymo sistemoje.
Kandidatas į gubernijos sekretorius nebūtinai turėjo būti bajoras. 1834 m. birželio 25 d. Civilinės tarnybos rangų suteikimo tvarkos taisyklėse buvo nustatyta, kad gubernijos sekretoriaus rangas suteikia jo turėtojui teisę į asmeninę garbės pilietybę. 1856 m. gruodžio 8 d. įstatyme „Apie civilinės tarnybos rangų suteikimo terminus“ nustatyta, kad norint gauti gubernijos sekretoriaus rangą reikėjo ne mažiau kaip 3 metus pratarnauti žemesniame kolegijos registratoriaus range/ Tik pat metų reikėjo pratarnauti gubernijos sekretoriaus range, kad gauti aukštesnį kolegijos sekretoriaus rangą. Už nuopelnus šis tarnybos tarpsnis galėdavo būti dukart sutrumpintas.
Už nepriekaištingą tarnybą gubernijos sekretorius galėdavo būti apdovanotas 3-čio laipsnio Stanislavo ordinu,
Gubernijos sekretoriaus antpečiai ar apykaklės antsiuvai ant išilginės siauros juostelės turėdavo dvi 11,2 mm skersmens žvaigždutes bei žinybos emblemą.
Rangas buvo panaikintas 1917 m.
Al-Nasr SC (Salala)
Istorija
Klubas įkurtas 1970 m. Užsiima ne tik futbolu, bet ir kitomis sporto šakomis.
Futbolo komanda žaidžia elito divizione. Penkis kartus yra tapę šalies čempionais (1979–80, 1980–81, 1988–89, 1997–98, 2003–04 m.)
2021–2022 m. sezone liko penkti iš keturiolikos dalyvių.
Dviragė leukonija
Dviragė leukonija (Matthiola longipetala) – bastutinių (Brassicaceae) šeimos, leukonijos (Matthiola) genties augalų rūšis.
Augalas kilęs iš viduržemio jūros pakrančių regiono (Graikijos), Mažosios Azijos ir Pietų Afrikos. Lietuvoje ši įvežtinė rūšis plačiai auginama tiek lauke, tiek šiltnamyje.
Augalas žolinis, vienmetis. Išauga iki 0,15–0,35 m aukščio. Stiebas tiesus ir mažai šakotas. Lapai lancetiški, pilki, kiek dantyti. Žiedai, kaip ir visas augalas – nedideli, 1,5 cm skersmens, alyviškai rožinės spalvos. Žiedai ypatingi tuo, kad išsiskleidžia esant apsiniaukusiomis dienomis, gali pražysti naktį ar rytais ir turi stiprų, malonų kvapą. Žydi birželio – rugpjūčio mėn.
Sėklas subrandina ankštaroje, kuri yra ilga ir plona. Vienoje ankštaroje yra po kelias sėklas, kurios yra plokščios, lygios ir ovalios. Dauginasi sėklomis.
Milgedžiai
Milgedžiai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Suvieko, prie Melnyčėlės upelio ir raistingų miškelių. Šalia – bevardis vandens telkinys. Pro kaimą veda kelias.
miniatiūra|250px|left|Bevardis ežerėlis. Vaizdas nuo kelio pusės
Modzelė (Vonsošo valsčius)
Modzelė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Vonsošo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Vaoraniai
Vaoraniai, dar vadinami huaoraniais, vaodainiais, vao, auka – indėnų tauta, gyvenanti Amazonijoje, rytų Ekvadore (Pastasos, Napo, Oreljanos provincijose). Populiacija – tarp 1200–2000 žmonių. Kalba izoliuota vaoranių kalba.
Vaoraniai skirstosi į smulkesnes gentis: tonjampariai, kenahuenai, tihuenai, kihuarai, damuintarai, sapinai, tiguinai, huamunai, dajunai, kehuerunai, garsakočiai (prie Jasunio upės), kemperiai (prie Kononako upės), mimai (Kononako vidurupyje), Karuhuiai (prie Kononako upės) ir tagaeriai.
thumb|left|240px|Vaoranių [[pučiamasis ginklas strėlėms šaudyti]] Senovėje vaoraniai užėmė dideles teritorijas Amazonijoje ir aršiai jas gynė, todėl kečujų buvo praminti „priešais“ (awka). Dabar jų gyvenamosios teritorijos gerokai sumažėjusios dėl miškų kirtimo ir naftos gavybos. Pagrindinis jų gyvenamasis arealas yra tarp Kurarajaus ir Napo upių (30 tūkst. km²).
Socialiniuose santykiuose paplitusi poligamija.
Skaisčiai
Skaisčiai – kaimas vakarinėje Kalvarijos savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurės rytus nuo Liubavo.
Gaspariškės
Gaspariškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Antalieptės. Pietine kaimo puse prateka Stromelė (dešinysis Šventosios upės intakas).
Gyventojai
1923 m. buvo 4 sodybos ir 27 gyventojai.
Žymūs žmonės
Kaime gimė ir augo Nepriklausomybės kovų savanoriai broliai Petras ir Juozas Kanapeckai, matematikos mokslų daktaras Henrikas Jasiūnas.
Masteikiai
Masteikiai  – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, Neries dešiniajame krante (18 km nuo žiočių), prie kelio. Šalia iškastas Šančių karjeras. Apylinkėse stūkso Šančių piliakalnis ir Lepšiškių piliakalnis.
miniatiūra|240px|left|Vaizdas į daugiabutį nuo Lepšiškių piliakalnio miniatiūra|240px|left|Kryžius kryžkelėje. Horizonte – Lepšiškių piliakalnis
Istorija
Seniau ties Masteikiais upėje būta Raudonės rėvos, 1784 m. prie jos minimas Raudonės viensėdis (Rowdanie). Toje vietoje buvo ir brasta per Nerį.
Kompiuteriniai taktiniai žaidimai
Taktiniai žaidimai – atskiras kompiuterinių žaidimų žanras, sutelkiantis pagrindinį dėmesį į grupės (karinių/kovinių) vienetų taktinį valdymą, atsisakant strategijoms būdingų dalių: išteklių rinkimo ir kovos vienetų gamybos. Tokių žaidimų pavyzdžiai:
Šie žaidimai skiria dėmesį taktiniams aspektams, skirtingai nuo strateginių žaidimų dėmesio gamybinei – ekonominei daliai ir turi žymiai geriau išvystytą operatyvinį – taktinį vienetų valdymą, planavimą ir pažangesnių kovos lauko taktikų sistemą, kuri tikslingai supaprastinta, stilizuota strateginiuose (ypač realaus laiko) žaidimuose.
Žalioji mylia (filmas)
Žalioji mylia – pagal Stiveno Kingo to paties pavadinimo romaną 1999 metais pastatytas filmas, režisuotas Frenko Darabonto (Frank Darabont). Pagrindinius vaidmenis atliko Tomas Henksas (vaidino Polą Edžkombą) ir Maiklas Klarkas Dankanas (vaidino Džoną Kofį).
Filmas buvo nominuotas keturiems apdovanojimams: geriausio antro plano aktoriaus, geriausio vaizdo, geriausio garso ir geriausio pastatymo, bet nė vieno iš jų negavo.
Filme pasakojama apie Polą Edžkombą ir jo kalėjimo sargo darbą 1930-aisiais. Filmo veiksmas vyksta Edžkombo prisiminimuose, jam esant senelių namuose. Per prisiminimus pateikiama labai jaudinanti istorija apie antgamtiškas galias turintį nuteistąjį Džoną Kofį.
Pinčuvo apskritis
Istorija
Pinčuvo apskritis įkurta 1999 m. sausio 1 d., po Lenkijos vietos savivaldos reformos, priimtos 1998 m.
Apskrities valsčiai
Apskrityje yra 5 valsčiai:
Burbiškiai
Burbiškiais vadinami kaimai:
Hobos meteoritas
Hòbos meteoritas – didžiausias vientisas meteoritas Žemėje. miniatiūra|Hobos meteoritas
Svarbiausi duomenys
Tai meteoritams nebūdingas beveik stačiakampio gretasienio formos kūnas (ilgis 2,95 m, plotis 2,84 m, storis nuo 75 cm iki 1,22 m). Meteorito masė yra apie 54 000 kg (manoma, kad pradinė masė buvo apie 75 tonos, tačiau dėl erozijos sumažėjo).
Cheminė sudėtis
Ataksitų grupės geležinis meteoritas, cheminė sudėtis:
Geležis (Fe) 82,4 %
Nikelis (Ni) 16,4 %
Taip pat nedaug anglies (C), sieros (S), chromo (Cr), vario (Cu), cinko (Zn), galio (Ga), germanio (Ge), iridžio (Ir).
Kiti duomenys
Hobos meteoritas yra Namibijoje, Hobos ūkio teritorijoje (24 km nuo Grootfonteino miesto), dalinai įsmigęs į gruntą, kritimo vietoje smūginio kraterio nėra. Manoma, kad šis dangaus kūnas į Žemę nukrito prieš 80 000 metų. Jį pirmasis 1920 aprašė J. H. Britsas. 1955 Hobos meteoritas paskelbtas Namibijos nacionalinio gamtos paminklu.
Rokiškiai
Rokiškiai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje.
Dublin Freebooters FC
Dublino „Freebooters“ – buvęs Airijos futbolo klubas iš Dublino.
Sezonai
Šaltiniai:
Pinčuvas
Istorija
XII a. vietovėje eksploatuotas karjeras. Kalnakasiai tikėtina gyveno įtvirtinime (grade (град)), kuris buvo sugriautas 1241 m. įsiveržus mongolams. Pirmojoje XIV a. pusėje įtvirtinimo vietoje buvo pastatyta gotikinė pilis, o jos papėdėje susikūrė gyvenvietė, kuri iš pradžių buvo žinoma kaip Piedziców, Pandziczów (1470 m.) ar Pyandzyczów. Pavadinimas Pińczów imtas naudoti nuo XVI a. 1424 m. gyvenvietė priklausė Olesnickių šeimai, kuri čia įkūrė savo rezidenciją ir 1449 m. pastatė paulinų abatiją. 1428 m. rugsėjo 21 d. Liubline karalius Jogaila Pinčuvui suteikė miesto teises.
1586 m. miestą įsigijo Krokuvos vyskupas Petras Myškovskis, kuris pradėjo kontrreformaciją. Myškovskių šeima perdažė pilį ir paskelbė ją savo rezidencija. Miestą juosė gynybinė siena, jis turėjo keturis vartus. Miestas buvo sugriautas 1657 m., Švedų tvano metu, o vėliau, Šiaurės karo metu, dar kartą nukentėjo nuo švedų, kurie jį užėmė; po Klišuvo mūšio čia trumpam buvo apsistojęs Švedijos karalius Karolis XII. Po ATR padalijimų, 1795 m., miestas atsidūrė Habsburgų monarchijos sudėtyje. 1815 m. tapo Rusijai pavaldžios Lenkijos Kongreso karalystės dalimi. XIX a. 3-ajame dešimtmetyje Pinčuve gyveno apie 4000 žmonių, 1867 m. buvo įkurta Pinčuvo apskritis, miestas priklausė Kelcų gubernijai.
Antrojoje Lenkijos Respublikoje Pinčuvas priklausė Kelcų vaivadijai. Pinčuvas buvo suniokotas vokiečiams įsiveržus į Lenkiją, beveik visi žydai, kurie sudarė 70 % miesto gyventojų, buvo išžudyti ar ištremti į naikinimo stovyklas. Pinčuve kilo sukilimas, kurio pasekoje 1944 m. liepą buvo įkurta Pinčuvo Respublika, apėmusi apie 1000 km² teritoriją ir gyvavusi iki rugpjūčio mėn. Sukilimo eigoje iš vietinio Gestapo kalėjimo buvo išlaisvinta šimtai lenkų.
Tučiai II
Tučiai II – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, pietinė Tučių kaimo dalis.
Činghajus
Činghajus arba Cingchajus  – provincija vakarinėje Kinijos dalyje. Plotas – 690 tūkst. km². Sostinė – Siningas.
Ekonomika
Šios provincijos ekonominis lygis yra vienas iš prasčiausių visoje Kinijoje. BVP vienam gyventojui, 2004 m. duomenimis, sudarė vos 882 JAV dol.
Demografija
Provincijoje gyvena 5,2 milijonai žmonių. Daugiausia yra hanių (etninių kinų), taip pat esama tibetiečių, tu, hujų, salarų ir mongolų tautybių žmonių.
thumb|240px|Kumbumo vienuolynas thumb|240px|Provincijos kraštovaizdis
Geografija
Činghajus yra Tibeto plynaukštės šiaurės rytuose. Provincijos viduryje yra Geltonosios upės ištakos, pietuose – Jangdzės ir Mekongo.
Vidutinis aukštis Činghajuje yra apie 3000 m virš jūros lygio. Yra Tangula ir Kunluno kalnai. Vidutinė temperatūra apie -5 °C – 8 °C. Sausį temperatūros svyruoja nuo -18,2 °C iki -7 °C, liepą – nuo 5 °C iki 21 °C. Nuo vasario iki balandžio pučia stiprūs vėjai, būna smėlio audrų.
Činghajaus ežeras (arba Kukunoras) yra didžiausias Kinijos Liaudies Respublikos ežeras.
Kultūra ir turizmas
Činghajaus administracinėje provincijoje yra keturi skirtingi kultūriniai regionai, priklausantys Tibeto kultūrinei zonai. Vakarinę jos dalį užima beveik negyvenamos Čangtango pusdykumės, kurios taip pat apima ir didelę dalį gretimo Tibeto autonominio regiono. Pietvakarinė Činghajaus provincijos dalis priskiriama Khamui (kuris taip pat apima ir rytinę TAR dalį bei vakarinį Sičuaną). Šiaurės rytinė, tankiausiai gyvenama provincijos dalis, per kurią teka Geltonoji upė, sutampa su Amdo regionu. Šiaurės vakarinėje teritorijoje yra Aukštutinė Mongolija su Caidamo baseinu ir Kukunoro ežeru.
Mauricio Solís
Maurisijas Solisas (g. 1972 m. gruodžio 13 d.) – buvęs Kosta Rikos futbolininkas, šalies rinktinės ir CS Herediano klubo saugas.
Činghajus
Kultūra ir turizmas
Taip pat lankomas Činghajaus ežeras, esantis 3600 m. v.j.l.
Mauricio Solís
Pradėjo karjerą 1990 metais C. S. Herediano klube, su šiuo klubu 1993 m. iškovojo Kosta Rikos čempionų titulą. 1997 metais perėjo žaisti į Anglijos Derby County, vėliau žaidė Gvatemalos, Meksikos, Kosta Rikos klubuose.
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 1993 m. rugsėjo 23 d., su rinktine žaidė 2002 metų pasaulio čempionate. Taip pat per trejas 2006 m. pasaulio čempionato rungtynes sužaidė 257 minutes, du kartus smūgiavo į vartų stačiakampį.
Nebžidai
Nebžidai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Vonsošo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Europinė pipirlapė
Europinė pipirlapė (Asarum europaeum) – kartuolinių (Aristolochiaceae) šeimos, pipirlapių (Asarum) genties augalas.
Daugiametis, 4-10 cm aukščio žolinis augalas. Šakniastiebis šakotas, nariuotas, šliaužiantis po lapais, samanomis. Jo šakelių galai riečiasi į viršų ir ant jų išauga po kelis lapus, kurie šiek tiek pakeitę spalvą išsilaiko iki kito pavasario. Lapai ilgakočiai, lygiakraščiai, odiški, tamsiai žalia, blizgančia viršutine ir šviesesne, kartais violetinio atspalvio, ryškiai gyslota apatine puse. Lapai abipus plaukuoti. Žiedai šakelių galuose, triskiaučio varpelio pavidalo, tamsiai raudonai rusvos spalvos. Išorinė apyžiedzio pusė plaukuota. Žiedkotis nulinkęs, prigludęs prie žemės, jį galima rasti tik praskleidus lapus. Vaisius – netaisyklinga, atsidaranti; pusiau apvali dėžutė, viršūnėje su apyžiedzio liekanomis. Sėklos iš šonų suplotos, pilkai rudos, su gilia išilgine vagele. Jų mėsingą ataugėlę graužia skruzdėlės, kartu jos platina sėklas. Augalas kvepia pipirais, ypač stiprus kvapas patrynus lapus.
thumb|left|220px|Europinės pipirlapės žiedas thumb|left|220px|Lapai
Žydi nuo balandžio pabaigos iki birželio pradžios. Auga visoje Lietuvoje, gana dažna. Aptinkama pavėsinguose lapuočių ir mišriuose miškuose, pamiškėse, krūmynuose, krūmais ir medžiais apaugusiuose upių ir ežerų šlaituose.
Augalas nuodingas, turi toksinių medžiagų, paralyžiuojančių centrinę nervų sistemą. Šakniastiebiai ir lapai vartojami veterinarijoje, medicinoje.
Myliai II
Myliai II – buvęs kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 12 km nuo Mėžionių.
Pietų Sibiro mažoji rasė
thumb|240px|Kazachas
Mikalojus Sapiega (1558)
Mikalojus Sapiega (1558–1638) – LDK valstybinis veikėjas, Minsko (1611–1618 m.) Naugarduko vaivada (1618–1638 m.).
Pietų Sibiro mažoji rasė
Daugelis tyrinėtojų šią mažają rasę laiko mišrios kilmės rase, ir šis teiginys grindžiamas archeologiniais duomenimis, kurie rodo, kad europidai ir mongolidai Eurazijos stepėse ėmė maišytis I-ajį tūkstantmetį pr. m. e.
Arealas
Šio tipo žmonės gyvena Kazachijos stepėse, Tian Šanio kalnų rajonuose, Altajuje ir Sajanuose.
Mikalojus Sapiega (1558)
Biografija
Išsilavinimą gavo užsienyje, nuo 1582 metų mokėsi Bolonijos universitete, po ro Romoje (1586) ir Orleane (1587).
Pietų Sibiro mažoji rasė
Arealas
Šios mažosios rasės atstovai plačiai paplitę kazachų ir kirgizų tarpe.
Mikalojus Sapiega (1558)
Biografija
Grįžus į tėvynę Mikalojus Sapiega 1588 metais buvo paskirtas Gardino pakamariu. 1596 metais važiavo su diplomatine misija į Švediją, ginti Lenkijos karaliaus Žyguimanto III Vazos teises į Švedijos karaliaus sostą. 1603 metais buvo išrinktas opasiuntiniu į seimą. Palaikė glaudžius kontaktus su Lietuvos didžiuoju kancleriu Leonu Sapiega.
Pietų Sibiro mažoji rasė
Požymiai
Šio mažosios rasės atstovams būdinga:
Mikalojus Sapiega (1558)
Biografija
1608-1609 metais gydėsi Ceplice-Slionske-Edruje ir Karlova-Varuose. Grįžus 1611 metais gavo Minsako vaivados pareigybę.Vėliau buvo savo dvare Bockuose, Palenkėje, kur buvo užsiėmęs turto problemomis. 1618 metais buvo paskirtas Naugarduko vaivada. 1620 metais buvo vėl išrinktas pasiuntiniu į seimą. 1623 metais buvo paskirtas į komisiją derybų dėl taikos, bet atsisakė dalyvauti dėl blogo sveikatos stovio.
1632 metais Naugarduko vaivada Mikalojus Sapiega dalyvavo konvokaciniame seime ir Smolensko karo pasiruošime. Ligotas Mikalojus Sapiega kariniuose veiksmuose pats nedalyvavo, bet nusiuntė savo vyresnį sūnų Tomą.
Šeima
Buvo du kartus vedęs. Iki 1598 metų vedė Reginą Manvydaitę Dorohostaiskytę (m. po 1622), nuo santuokos su kuria turėjo tris sūnūs ir dukterį:
1625 metais vedė antrą kartą Sofiją Dembinskaitę, nuo santuokos su kuria vaikų neturėjo.
Smiltynai II
Smiltynai II – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Lapių, persiliejęs su Lepšiškių sodais.
2016 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
'''2016 m. Lietuvos šachmatų čempionatas''' – tai 83-iasis Lietuvos vyrų ir 69-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.
Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas
83-iasis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 2016 m. balandžio 27 – gegužės 5 d.
Jis turėjo išaiškinti ne tik čempionato prizininkus, bet ir 8 dalyvius, žaisiančius 2016-17 m. Baltijos zoninėse šachmatų  varžybose dėl vieno kelialapio į 2017 m. pasaulio šachmatų taurės varžybas.
Dalyviai
Dėl Lietuvos šachmatų čempiono titulo kovojo dešimt dalyvių, kurie buvo: praėjusių metų čempionato, arba šių metų pusfinalinių varžybų prizininkai, arba kviestiniai žaidėjai. Dalyvių reitingo vidurkis – 2353.
Dalis žaidėjų į finalą pateko iš pusfinalio: 1-3 vietą užėmę žaidėjai : Emilis Pileckis Virginijus Grabliauskas bei Mindaugas Beinoras, pusfinalyje vykusio jaunimo pirmenybių (J20) 2016 m. nugalėtojas Paulius Pultinevičius ir šiaulietis Rokas Klabis bei panevėžietis Andrius Brazdžionis. Be to, iš 2015 m. finalo pakviesti: DM Šarūnas Šulskis ir TM Titas Stremavičius, o šachmatų federacijos tarybos sprendimu – Tomas Laurušas ir 2016 m. moterų šachmatų čempionė Salomėja Zaksaitė. Neatvykus S. Zaksaitei ir E. Pileckiui, į turnyrą buvo įtraukti vilniečiai: DM Vidmantas Mališauskas ir Marius Bieliauskas (8 v. pusf.)
Čempionato eiga
Varžybos vyko ratų sistema. Galvojimui skirta laiko: kiekvienam po (90 min./40 ėjimų + 30 min. iki pabaigos) + 30 sek po kiekvieno padaryto ėjimo. Dalyviams lygiąsias galima buvo siūlyti tik po 20 ėjimo.
Po trijų ratų
{| class="prettytable" style="text-align: left" span style="font-size:100%" Po 3 ratų priekyje buvo du tarptautiniai meistrai: Virginijus Grabliauskas ir Titas Stremavičius, surinkę po 2,5 taško. Atsilikę pustaškiu, žengė TM Tomas Laurušas ir DM Vidmantas Mališauskas.
Po šešių ratų
! Reitingas!! Titulas!! Žaidėjas!! Rezultatas!! Titulas!! Žaidėjas!! Reitingas
Po 6-ių ratų trys dalyviai: T. Laurušas, T. Stremavičius ir A. Brazdžionis pirmavo, turėdami po 4 taškus. Po jų sekė V. Grabliauskas ir P. Pultinevičius (po 3,5 taško).
Septintas ratas
Po 7-to rato pirmoje vietoje buvo TM Titas Stremavičius surinkęs 5 taškus, antroje – TM Tomas Laurušas (4,5 tšk.). Po 4 taškus turėjo: TM Virginijus Grabliauskas, didmeistriai Šarūnas Šulskis ir Vidmasntas Mališauskas bei Andrius Brazdžionis.
{| class="prettytable" style="text-align: left" span style="font-size:100%"
Prieš paskutinį ratą
! Reitingas!! Titulas!! Žaidėjas!! Rezultatas!! Titulas!! Žaidėjas!! Reitingas Prieš paskutinį ratą tebepirmavo Titas Stremavičius (5,5 tšk.), antras buvo Tomas Laurušas (5,0). Nuo pastarojo pustaškiu atsilikę buvo Paulius Pultinevičius bei didmeistriai Šarūnas Šulskis ir Vidmantas Mališauskas.
Paskutinis ratas
Paskutiniame rate iki tol pirmavusiam kauniečiui TM Titui Stremavičiui, tam kad užsitikrintų pirmąją vietą, reikėjo juodaisiais laimėti prieš panevėžietį Andrių Brazdžionį. To jam padaryti nepavyko – partija pasibaigė lygiosiomis. Jis čempionate surinko 6 taškus iš 9 galimų ir užėmė 2-ąją vietą. Iki tol antroje vietoje buvęs kitas kaunietis TM Tomas Laurušas, baltaisiais savo partiją su marijampoliečiu Pauliu Pultinevičiumi sudėtingoje kovoje laimėjo ir ne tik susilygino taškais su buvusiu lyderiu, bet ir dėl geresnių papildomų rodiklių išėjo į pirmą vietą ir tapo 2016 m. Lietuvo šachmatų čempionu. Didmeistriams vilniečiui Vidmantui Mališauskui ir praėjusių metų Lietuvos šachmatų čempionui kauniečiui Šarūnu Šulskiui, kad tikėtis trečiosios vietos reikėjo bent laimėti savo partijas. Tai padarė tik Vidmantas Mališauskas, baltaisiais įveikęs klaipėdietį TM M. Beinorą, o Š. Šulskiui nugalėti nepavyko: žaidęs juodosiomis figūromis ir ilgą laiką bandęs įrodyti dviejų rikių pranašumą prieš atkakliai besiginančio šiauliečio Roko Klabio  du žirgus, išsikeitęs valdovėmis,  gavo prastesnę padėtį dėl ko netrukus ir pralaimėjo. Tad trečioji vieta atiteko didmeistriui iš Vilniaus Vidmantui Mališauskui, surinkusiam 5,5 taško iš 9 galimų.
Lietuvos moterų šachmatų čempionatas
69-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje 2016 m. kovo 6 – kovo 11 d., toje pačioje vietoje ir laiku, kaip ir 2016 m. vyrų čempionato pusfinalis.
Dalyvavo 23 šachmatininkės. Vidutinis turnyro reitingas buvo 1816. Žaidėjos šveicariškąja sistema varžėsi 7 ratus. Esant vienodam taškų skaičiui, dalyvės aukštesnė vieta vieta buvo nustatoma pagal aukštesnius papildomus rodiklius. Galvojimui skirtas laikas: kiekvienai buvo po 90 min./40 ėjimų + 30 min. iki partijos pabaigos ir nuo partijos pradžios po kiekvieno padaryto ėjimo buvo pridedama 30 sek. Per 6 dienas buvo sužaisti 7 ratai – tad vieną dieną žaidėjoms teko žaisti dvi partijas
Po trijų ratų
Po trijų ratų turnyre pirmavo: MTM Salomėja Zaksaitė -3 taškai. Trys moterų FIDE meistrės Daiva Batytė, Laima Domarkaitė ir Rasa Norinkevičiūtė, buvo surinkusios po 2,5 taško.
Po penkerių ratų
Ketvirtajame rate pirmaujančios šachmatininkės žaidė tarpusavyje: MFM D. Batytė baltosiomis figūromis baigė lygiosiomis su MTM S. Zaksaite, o MFM R. Norinkevičiūtė pralaimėjo MFM L. Domarkaitei. Marija Kartanaitė, žaidusi baltosiomis figūromis, susitikimą su R. Zykiene baigė taikiai.
Penktajame rate šachmatininkės prie pirmųjų trijų lentų savo partijas baigė lygiosiomis. Baltosiomis žaidusi, S. Zaksaitė baigė lygiosiomis su L. Domarkaite, R. Zykienė – su D. Batyte, S. Saumanaitė – su R. Norinkevičiūte.
Po penkių ratų turnyre pirmavo dvi vilnietės: L. Domarkaitė ir S. Zaksaitė. Jų sąskaitose buvo po 4 taškus iš 5 galimų. Po jų sekė pustaškiu mažiau turinčios keturios žaidėjos: D. Batytė, Ž. Urbonavičiūtė, M. Šibajeva ir S. Šaumanaitė.
Likus vienam ratui
Šeštajame rate [Moterų kandidatė į meistres|MKM]] [[Marija Šibajeva|M. Šibajeva]], baltosiomis, baigė taikiai susitikimą su MTM [[Salomėja Zaksaitė|S. Zaksaite]]. MFM L, Domarkaitė, baltosiomis, pralaimėjo S. Šaumanaitei, o MFM D. Batytė nugalėjo Ž. Urbonavičiūtę.
Paskutinis ratas
Pasibaigus 2016 m. moterų šachmatų čempionatui paiškėjo, kad daugiausiai taškų – po 5,5 surinko dvi žaidėjos. Dėl aukštesnių papildomų rodiklių, pirmoji vieta atiteko vilnietei, moterų tarptautinei meistrei, Salomėjai Zaksaitei, o antroji vieta – plungiškei, moterų FIDE meistrei, Daivai Batytei. Analogiška situacija susiklostė ir dėl trečiosios vietos: dvi dalyvės buvo surinkusios po 5 taškus. Ir čia, trečiąją vietą, lėmė papildomi rodikliai. Jie buvo aukštesni vilnietės, MFM Laimos Domarkaitės, tad jai atiteko trečioji vieta, o klaipėdietei MKM Marijai Šibajevai – ketvirtoji vieta.
Moterų čempionato lentelė
Pastaba * žaidė b – baltosiomis figūromis, j – juodosiomis figūromis. PR1, PR2, PR3 – papildomi rodikliai.
Guntuliai
Guntuliai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Antalieptės. Išlikęs vandens malūnas.
Istorija
Pirmą kartą kaimas paminėtas 1607 m. didikų Radvilų valdų aprašyme. Po 1863 m. sukilimo carinė valdžia į Samaros guberniją Čiornaja Padinos kaimą ištrėmė Joną Čiegį (Joną Čegį) su žmona Rozalija ir vaikais: Vincu, Juozu, Jonu ir Mykolu. 2007 m. kaimo gyventojų atminimui verslininkas Kęstutis Vasauskas pastatė atminimo kryžių.
Zenonas Mačernius
Zenonas Mačernius (g. 1947 m. gegužės 1 d. Kadaičiuose, Plungės rajonas) – agronomas, Lietuvos ir Kelmės rajono savivaldybės politinis veikėjas.
Biografija
1962 m. baigė Šateikių vidurinę mokyklą, 1967 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos Agronomijos fakultetą, agronomas. 1982–1984 m. mokėsi Leningrado aukštojoje partinėje mokykloje.
1978–1982 m. Kelmės rajono LDT Vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas. 1984–1987 m. Mažeikių rajono LDT Vykdomojo komiteto pirmininkas. 1987–1990 m. LKP Kelmės rajono komiteto I sekretorius.
1991–1993 m. Lietuvos ir Vengrijos bendros įmonės „Ruteks“ generalinis direktorius. 1993–1994 m. Seimo nario Zenono Adomaičio padėjėjas. 1994–1995 m. Kelmės rajono valdytojas. 1995–1997 m. Šiaulių apskrities administracijos Žemės ūkio departamento direktorius. 1997–2000 m. AB „Kelmės trikotažas“ administratorius.
2000 m. balandžio-spalio mėn. Kelmės rajono meras. 2000–2004 m. LR Seimo narys. 2005–2007 m. Kelmės rajono savivaldybės mero patarėjas, 2007–2011 m. Kelmės rajono savivaldybės mero pavaduotojas. 2011–2012 m. Kelmės rajono savivaldybės administracijos direktorius.
1970–1990 m. buvo nuolat renkamas rajono Darbo žmonių deputatų tarybos deputatu, 1990–1995 m. Kelmės rajono tarybos deputatas, 1995–2003 m., 2004–2011 m. ir 2012–2023 m. Kelmės rajono savivaldybės tarybos narys.
1990–2001 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos Kelmės rajono tarybos pirmininkas. 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, Kelmės rajono skyriaus pirmininkas, LSDP tarybos narys, Šiaulių apskrities koordinatorius.
Žmona Irena (g. 1947 m.) – žemės ūkio specialistė, ūkininkauja. Sūnus Linas (g. 1969 m.), duktė Sigita (g. 1977 m.).
Katamarkos provincija
Katamarkos provincija  – provincija šiaurės vakarų Argentinoje. Šiaurėje ribojasi su Saltos, rytuose – su Santiago del Estero, Tukumano, pietuose – su Kordobos ir La Riochos provincijomis, vakaruose – su Čilės Respublika.
thumb|240px|Piedra Pomeso geologinis darinys
Geografija
Vyrauja kalnuotas paviršius, aukščiausiai iškylantis vakaruose. Išskiriamos 3 geologinės zonos:
Būdingos nedidelės kalnų upės. Vyrauja dykumų ir pusdykumių augalija.
Gyventojai
Katamarkos provincijoje gyvena tik 0,9 % šalies gyventojų. Didžioji dauguma provincijos gyventojų susitelkę Katamarkos slėnyje. Ypač retai gyvenami šiauriniai ir vakariniai rajonai.
Didžiausi miestai
miniatiūra|240px|kairėje|Provincijos kraštovaizdis į šiaurės vakarus nuo Fiambalos
Kastriotas
Kastriotas (Obiličius) ( arba Kastriot; ) – miestas ir savivaldybė Prištinos srityje, į šiaurės vakarus nuo Kosovo sostinės Prištinos. Į savivaldybės teritoriją įeina Kastrioto (Obiličiaus) miestas bei 19 kaimų.
Gyventojai
2011 m. duomenimis, savivaldybėje gyveno 21 548 gyventojai.
Pavadinimas
Miestas pavadintas Milošo Obiličiaus garbei. Jis laikomas serbų didvyriu, kuris 1389 m. Kosovo mūšio metu nužudė Osmanų imperijos sultoną Muradą I.
Albanai 2001 m. miestą pavadino Kastriotas, pagal albanų tautos herojų Skanderbegą.
Tribarčiai
Tribarčiai – kaimas vakarinėje Kalvarijos savivaldybės dalyje, 3 km į pietryčius nuo Liubavo. Ties kaimu suteka Šešupė ir Šelmenta.
Malene Mortensen
Malene Mortensen (g. 1982 m. gegužės 23 d.) – Danijos dainininkė. Scenoje debiutavo 2001 metais, pasirodžiusi televizijos laidoje „Stjerne for en aften“.
Moliūnų ąžuolas
miniatiūra|250px|right|Moliūnų ąžuolas, 2012 m. birželis miniatiūra|220px|left|2014 m. lapkritis
Malene Mortensen
2002 m. vasarį Malene laimėjo Danijos „Eurovizijos“ atranką su daina „Vis mig hvem du er“. „Eurovizijos“ dainų konkurse atlikėja sudainavo kūrinį anglų kalba, „Tell Me Who You Are“ pavadinimu. Nors jos atlikta daina užtikrintai nugalėjo Danijos nacionaliniame finale, tačiau tarptautiniame konkurse „Tell Me Who You Are“ gavo tik septynis taškus (4 taškus gavo iš Izraelio, po 1 tašką iš Lietuvos, Maltos ir Turkijos), su kuriais atlikėja užėmė paskutinę – 24 vietą.
2003 metais Malene išleido debiutinį albumą „Paradise“. Šį albumą, kuriame vyrauja moderniojo džiazo stiliaus muzika, parėmė žinomi Danijos džiazo muzikantai Niels Lan Doky, Niels-Henning Ørsted Pedersen ir Alex Riel.
Moliūnų ąžuolas
Moliūnų ąžuolas – išskirtinio amžiaus ąžuolas, augantis Pasvalio rajone, Moliūnų km., dešiniajame Pyvesos upės krante, apie 0,2 km nuo kelio ties tiltu per Pyvesą.
Šis medis laikomas valstybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu, 1999 m. paskelbtas gamtos paminklu.
Duomenys
Moliūnų ąžuolas auga atvirame lauke, netoli sodybos, aptvertas. Tai paprastasis ąžuolas (Quercus robur L.), 23,5 m aukščio. 1,3 m aukštyje yra 7,00 m kamieno apimties. miniatiūra|220px|left|Ataugų sąžalynas ant kamieno
Golfo srovė
thumb|right|Atlanto vandenyno srovių žemėlapis (1943 m.) Golfo srovė – galinga, šilta ir greita Atlanto vandenyno paviršiaus srovė, susiformuojanti Meksikos įlankoje iš Floridos srovės; tekanti pro Floridos sąsiaurį, už jo papildoma Antilų srovės, toliau pagal rytines JAV pakrantes, Niufaundlendą ir kertanti Atlanto vandenyną (pereinanti į Šiaurės Atlanto srovę). Ties maždaug 30°V, 40°Š srovė skyla į dvi dalis: šiaurinė dalis teka šiaurinės Europos link, pietinė vakarų Afrikos link. Prie Niufaundlendo susiduria su šaltąja Labradoro srove. Golfo srovė veikia Šiaurės Amerikos bei Europos vakarinės pakrantės klimatą.
Srovės plotis paprastai 80–150 km, gylis – 800–1200 m. Šiuo metu greitis didžiausias tėkmės paviršiuje, iki 2 m/s. Srovės greitį, vandens temperatūrą ir druskingumą labiausiai lemia pasatai.
Vis dėlto, naujausi tyrimai rodo, kad Golfo srovės galia blėsta, jos vandens judėjimo greitis kasmet mažėja. Todėl tikėtina, kad ateityje Šiaurės Europos klimatas dėl to bus daug vėsesnis.
Alytaus miesto teatras
Alytaus miesto teatras – vienas iš profesionalių Lietuvos teatrų, veikiantis Alytuje, Rotušės a. 2.
Teatras gyvuoja nuo 1988 m. Trupėje dirba 12 aktorių ir 3 režisieriai. Per 25 sezonų gyvavimo laikotarpį teatre sukurti 84 spektakliai vaikams ir suaugusiems, vykdomos edukacinės programos mokiniams, rengiamos lauko akcijos, aktyviai gastroliuojama kituose Lietuvos miestuose. Nuo 2012 m. Alytaus miesto teatre kasmet organizuojamas profesionalių teatrų  festivalis „Tegyvuoja komedija”.
Teatro didžiojoje salėje įrengtos 506 sėdimos vietos, 10x15 m dydžio scena. Salės interjeras (arch. Saulius Juškys) pasižymi gera akustika. Mažoji salė su 11x9 m scena talpina 200 žiūrovų.
Istorija
1988 m. Alytaus miesto savivaldybės ir kultūros darbuotojų iniciatyva nutarta Alytaus mieste kurti profesionalų teatrą. 1989 m. dirbti Alytuje pakviesti jauni režisieriai Dalia Kimantaitė ir Arvydas Kinderis. 1990 m. prie jų prisijungė Loreta Liausaitė.
Glažutė
Glažutė (Cerastium) – gvazdikinių (Caryophyllaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso įvairiamečiai žoliniai augalai. Jų stiebai gulsti, kylantys arba statūs. Lapai bekočiai. Vaisius – cilindriška dėžutė, atsidaranti 10 dantelių.
Alytaus miesto teatras
Istorija
Pirmasis spektaklis pagal O.Milašiaus pasaką „Imperatorius Jonas Beširdis” buvo pastatytas penkiaaukščio namo rūsyje, jo premjera įvyko Kauno lėlių teatro festivalyje. Pirmaisiais metais trupė neturėjo profesionalių aktorių, todėl režisieriai didelį dėmesį skyrė darbui studijoje. Čia buvo kviečiami dėstytojai iš Vilniaus bei Klaipėdos universitetų, |Maskvos dailės teatro. Besiformuojančios trupės veikla buvo įvairiapusė: kuriami lėlių, choreografiniai, spektakliai, rengiamos meninės akcijos, kūrybinės stovyklos.
Glažutė
Paplitę šiauriniame pusrutulyje, vidutinio klimato juostoje.
Necikai
Necikai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Vonsošo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į pietvakarius nuo Vonsošo, apie 24 km į pietvakarius nuo Grajevo ir apie 72 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Glažutė
Gentyje yra apie 60 rūšių. Lietuvoje auga šios:
thumb|left|210px|[[Glaustažiedė glažutė (Cerastium glomeratum)]]
Alytaus miesto teatras
Istorija
1992 m. su teatro trupe pagal Tadashi Suzuki metodiką dirbo aktorė, režisierė Vesta Grabštaitė, studijavusi T. Suzuki dramos aktorių vaidybos metodą Japonijos vaidybos menų centre. 1996 m. teatras–studija persikėlė į naujas patalpas Rotušės aikštėje ir tapo Alytaus miesto teatru. 1999 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademijojoje teatrui buvo surinktas aktorių kursas. 2002 m. teatras tapo tarptautinės teatrų vaikams ir jaunimui asociacijos „ASSITEJ” nariu.
2003 m. teatro trupę papildė 9 profesionalūs aktoriai.
2009 m. rekonstruotas teatro pastatas ir aplinkinė teritorija. 2011 m. duris atvėrė didžioji salė su įrengta Lietuvoje viena moderniausių garso ir šviesos sistemų.