cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nepalo futbolo čempionatas
Komandos
1.Satdobato Youth Club                   5   4  0  1   6- 3  12 2.Manang Marsyangdi Club                 5   3  2  0   7- 3  11 3.Church Boys United                     5   3  2  0   6- 2  11  [P] 4.Jawalakhel Youth Club                  5   3  1  1   7- 4  10 5.Tribhuvan Army Club                    5   2  2  1   7- 5   8 6.Nepal Armed Police Force               5   2  1  2   4- 3   7 7.Three Star Club                        5   2  1  2   6- 6   7 8.Sankata Club                           5   1  3  1   3- 1   6 9.Khumaltar Youth Club                   5   2  0  3   5- 8   6  [P] 10.Himalayan Sherpa Club                  5   1  2  2   3- 4   5 11.Machhindra FC                          5   1  2  2   3- 6   5  [C] 12.Friends Club                           5   1  1  3   6- 8   4 13.New Road Team                          5   0  2  3   7-11   2 14.Nepal Police Club                      5   0  1  4   3- 9   1
Three Star Club
Manang Marshyangdi Club
Sankata Boys Sports Club
Nepal Army Club
Nepal Police Club
Himalayan Sherpa Club
Chyasal Youth Club
Armed Police Force Club
Friends Club
Brigade Boys Club
Jawalakhel Youth Club
Machhindra FC
Pasaulio pabaiga
Pasaulio pabaiga – įsivaizduojamas įvykis, kurio metu žūsta visa žmonija ar Žemės rutulys su žmonija, ar net visa visata. Perkeltine prasme gali reikšti įvykį, kuris sukrečia visuomenės ar žmonijos gyvenimą, dėl ko staiga keičiasi gyvenimo būdas, pasaulėžiūra ir pan.
Pasaulio pabaigos scenarijai
Galimi pasaulio pabaigos variantai:
Gamtinės katastrofos
Pasaulio pabaiga siejama su moksliniu prognozavimu ir pagal spėjimo kilmę yra mokslinė – pasaulio pabaiga išprognozuojama remiantis kokiu nors moksliniu modeliu.
Galimi variantai:
Nenatūralūs įvykiai
Pasaulio pabaiga siejasi su mokslinės fantastikos siūlomu prognozavimu ir pagal spėjimo kilmę yra mišinys tarp mokslinės ir fantastinės – pasaulio pabaiga išprognozuojama remiantis kokiu nors mažai tikėtinu moksliniu modeliu, kurio tikimybė padidėja dėl žmogaus arba kitų būtybių veiksmų.
Antgamtiniai įvykiai
Pasaulio pabaiga siejama su pranašavimu ir pagal spėjimo kilmę yra religinė – susijusi su religine pasaulėžiūra.
Tokie įvykiai:
Pasaulio pabaigą iš religijos taško nagrinėja eschatologija.
Stonaičiai (Šiauliai)
Stonaičiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 11 km į pietryčius nuo Kuršėnų, prie kelio Kybarčiai – Smilgiai ir kelio į Gilaičius sankryžos.
Istorija
1950–1991 m. kaimas priklausė Kalinino kolūkiui.
Jašiūnų GS
Jašiūnų geležinkelio stotis – buvusi gyvenvietė Šalčininkų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Jašiūnų miestelio, prie Vilniaus–Lydos geležinkelio. 2 seniūnaitijos. Yra geležinkelio stotis, vyksta traukiniai Vilnius–Jašiūnai.
2016 m. stoties gyvenvietė panaikinta, jos teritorija priskirta Jašiūnų miesteliui (72,54 ha), Jašiūnų kaimui (19,55 ha), Sližiūnų kaimui (28,64 ha) ir Žaliosios kaimui (117,15 ha).
Stotis
Stotis atidaryta 1884 m., geležinkelio stoties gyvenvietė pradėjo kurtis XIX a. pabaigoje. 2005 m. suremontuotas stoties pastatas.
Segmentavimas
Segmentavimas – rinkos suskirstymas į atskiras identifikuojamas dalis. Rinkos segmentas – tai pagal tam tikrą požymį išskirta rinkos dalis, kai iš tai daliai priklausančių pirkėjų tikimasi vienodos reakcijos į rinkodaros veiksmus. Rinkos segmentavimas pradedamas nuo rinkos tyrimo, kurio tikslas – rinkos dalies išskyrimas į atitinkamas grupes (segmentus).
Rinką yra galima segmentuoti pagal daugelį kriterijų, tačiau specialistai siūlo keturis pagrindinius rinkos segmentavimo kriterijus:
Segmentavimo eiga
Pirmasis etapas. Tyrinėtojas apklausia potencialius vartotojus siekdamas sužinoti jų motyvaciją, požiūrį į prekę/paslaugą jų galimus poelgius. Gautos informacijos pagrindu sudaroma formali anketa, tam, kad būtų galima išsiaiškinti respondentų pagrindines charakteristikas (elgesio, psichologines ir demografines) ir jų reikšmingumo lygmenis, požiūrį į prekės kategoriją, jos naudojimo būdus. Antrasis etapas: analizė Vėliau tyrinėtojas iš surinktos informacijos daro faktorinę analizę, atmesdamas koreliuojančius kintamuosius, o po to – darydamas kiekvienos grupės analizę ir išskirdamas konkretų skaičių lengvai atskiriamų segmentų. Trečiasis etapas: segmento profiliavimas Sudaroma bendra išskirto segmento charakteristika, kurioje nurodomas jo profilis, vartotojų elgesio ypatybės, jų demografinės ir psichologinės charakteristikos.
Masinė rinkodara
Įmonė, laikydamasi masinės rinkodaros rinkodas automobilius Ford T: visi pirkėjai turėjo galimybę nusipirkti automobilį „bet kokio atspalvio, nors spalva vis vien išlikdavo juoda“. Coca-cola daugelį metų pardavinėjo gėrimus tik 0,33 l talpos buteliuose (dabar yra 0,5 l talpos ir daugiau, nes atsirado naujų segmentų, kurių 0,33 l netenkino). Didžiulės kompanijos kaip Microsoft (programinė įranga), IBM (kompiuteriai), Intel (kompiuteriai) naudoja (arba naudojo, nes technologijos greitai „sensta“) masinę rinkodarą kai kuriems savo produktams (plačiai paplitusią windows 9x, procesorius Intel Celeron ir Pentium, monitorius). Pagrindinis masinės rinkodaros pliusas yra tas, kad formuojama didžiausia įmanoma potenciali rinka. Dėl to sumažėja gamybos sąnaudos ir prekių kainos, o gamintojas laimi dėl pajamų padidėjimo. Dabartiniais laikais ši rinkodara sunkiai taikoma. Redgice Makken pasakė: “Pirkėjams atsirado be galo daug galimybių ir būdų komplektuoti savo pirkimus, pasirinkti iš labai didelio variantų kiekio: prekės perkamos iš supermarketų, didelių prekybos centrų, specializuotų parduotuvių, užsisakinėjamos paštu ar internetu. Per televizorių, radiją, kompiuterių tinklus, telefonais, faksais, laikraščiais ir žurnalais jie gauną milžinišką informacijos kiekį.” Reklamos perteklius apsunkina masinės rinkodaros galimybę. Kai kurie analitikai teigia, jog masinė rinkodara miršta. Taigi nėra nieko nuostabaus, kad vis daugiau kompanijų pradeda naudoti mikrorinkodarą. Mikrorinkodaros lygiai:
Rinkodara rinkos nišoje
Rinkos niša – siaura (palyginus su segmentu) pirkėjų grupė, nedidelė rinka, kurių poreikiai yra nevisiškai patenkinami. Rinkodaros specialistai dažniausiai išskiria nišas dalindami segmentus į subsegmentus arba nustatydami siekiančias tam tikro gėrybių komplekto vartotojų grupes. Rinkos segmentai yra gana platūs, apibendrinti ir pritraukiantys keletą konkurentų, o rinkos nišos būdamos gana mažos turi vieną ar dvi joje veikiančias įmones. Geras pavyzdys būtų masinės informacijos priemonių rinkos nišos ar netgi „mikronišos“. Daugybė laikraščių, žurnalų skirta grupėms su ypatingais išskirtinumais: etninėms, seksualinėms, rasinėms mažumoms; mėgstantiems sportą (automobilių, futbolą); šeimininkėms, sodininkams ir t. t. Kompanijoms aptarnaujančioms nišas dažniausiai labai gerai orientuojasi tikslinių vartotojų noruose ir stengiasi juos kuo labiau patenkinti, žinodamos, jog už tai jei sumokės gana nemažas pinigų sumas. Pavyzdžiui, kompanijos Ferrari automobiliai yra brangūs, bet perkami, nes jokia kita kompanija negali pasiūlyti savo vartotojams gėrybių komplekto prekėje, aptarnavime, narystės Ferrari klube ir pan. Dėl siauros specializacijos didžiulės kompanijos kaip IBM, Microsoft praranda dalį savo vartotojų, nes joms nerealu būtų aptarnauti nišas taip, kad visi vartotojai būtų iki galo patenkinti. Rinkos nišų patrauklumas: Ne tik mažos, bet ir didelės kompanijos skverbiasi į rinkos nišas. Viešbučių tinklai, kurie varijuoja nuo paprastų iki penkių žvaigždučių viešbučių. Kvepalų kompanijos, kurios gaminius taip pat siūlo skirtingų amžių žmonėms, skirtingų profesijų ir t. t. Daugumoje šiuolaikinių rinkų nišos yra įprastas dalykas, jų neatsiejama dalis.
Lokalinė rinkodara
Lokalinės rinkodaros esmė – specializuotos rinkodaros programos nukreiptos vietinių pirkėjų grupių norų patenkinimui. Šios rinkodaros priešai mano, jog lokalinė rinkodara neatneša tiek naudos kiek masiška gamyba, o be to tai yra neekonomiška ir sukelia produkcijos užsilaikymą. Kadangi skirtingiems rajonams reikalingos prekės su specifinėmis charakteristikomis (ar savybėmis) ir taip pat speciali reklama, tai atsiranda galimybė, kad „nusitrins“ kompanijos prekinio ženklo įvaizdis.
Individuali rinkodara
Daugelį amžių vartotojams būdavo teikiamas individualus aptarnavimas: avalynė, drabužiai būdavo siuvami pagal individualius užsakymus. Rinkodaroje „verslas dėl verslo“ – pasiūla, logistika, paskirstymas ir finansinės sąlygos dažniausiai formuojamos pagrindinių užsakovų. Tačiau atsiradus naujoms technologijoms – kompiuteriams, duomenų bazėms, elektroninis paštas, faksimiliniai aparatai ir t. t. – leidžia kompanijoms vėl orientuotis į galutinį vartotoją, į taip vadinamą „masinį individualių poreikių tenkinimą“. Tai yra masinė gamyba individualiems poreikiams tenkinti. Naujų technologijų galimybės leidžia pačiam vartotojui dalyvauti prekės, kurią jis nori nusipirkti gamybos (kūrimo) procese. Informacinėse technologijose individuali rinkodara apima didžiulę rinkos dalį. Neseniai išleista „OpenOffice.org“ (Panaši į „MS Office“) buvo pusantrų metų kuriama programuotojų ir apie 10,000 interneto vartotojų (ši programa kol kas yra nemokama, tačiau tai gali būti tik įmonės taktika). Informacinių technologijų kompanijos pradeda gaminti produktą (žinoma jeigu tai programinė įranga) tik po to, kai yra pateikiamas užsakymas. Visoje „gamybos“ eigoje dalyvauja užsakovas (dažniausiai įmonės atstovas), kuris sako ko jis nori iš programos, kaip ji turėtų atrodyti (jei tai nėra pernelyg sudėtinga ar neįmanoma). Vyksta pastovus bendradarbiavimas tarp vartotojo ir pardavėjo nuo užsakymo pradžios iki produkto „pagaminimo“ ir vėliau. Daugumai žinoma kompanija Dell ir jos kompiuteriai, kurių konfigūraciją apsprendžia jų vartotojai, ir tai ne vienintelė kompanija suteikianti tokias galimybes. Dažniau ir dažniau vartotojai išreiškia savo individualią iniciatyvą nusprendžiant ką ir kaip pirkti. Naudodamiesi internetu peržiūri informaciją apie produktus ar paslaugas, kalbasi su tiekėjais, kitais vartotojais, kritikais ir po to sprendžia kas jam labiausiai tinka.
Efektyvaus segmentavimo kriterijai
Ne kiekvienas segmentavimo metodas duoda laukiamų rezultatų. Tarkim tarp valgomosios druskos pirkėjų gali būti kaip ir šviesiaplaukių žmonių, taip ir tamsiaplaukių, bet plaukų spalva niekuo nesusijusi su jos pirkimu. Jei visi gyventojai kiekvieną kartą nusiperka tą patį kiekį druskos tomis pačiomis kainomis žinodami, jog jos ypatybės nekinta, tai ši rinka vargiai tinkama segmentavimui. Rinkos segmentai turi turėti šias savybes:
Užusaliai
Užusaliai – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 19 km į pietvakarius nuo Jonavos, prie geležinkelio ruožo Kaunas–Jonava. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Yra Užusalių pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-55044), kultūros centras, Užusalių Šv. Aleksandro Neviškio cerkvė (stačiatikių), Užusalių sentikių cerkvė ir parapija, kapinės (taip pat ir II pasaulinio karo aukų). Vystoma medienos apdirbimo pramonė.
thumb|left|Gyvenvietės pradžia thumb|left|[[Užusalių tvenkinys]]
Etimologija
Užusaliai yra priešdėlio užu- vedinys nuo lietuviško žodžio sala („iš visų pusių vandens apsuptas sausumos plotas; pakilesnis, sausas žemės plotelis liūne, raiste; ariamos žemės, dirvos plotelis tarp pievų“).
Geografija
Pro kaimą teka Šešuva ir jos intakas Pravarta. Aplink Užusalius yra daug miškų, pelkių ir balų. Telkšo Užusalių tvenkinys.
Istorija
Šis kaimas iš seniausių laikų buvo lietuvių gyvenamas. Minimas nuo 1744 m. 1863 m. sukilimo metu rusai sudegino sodybas, jo gyventojus ištrėmė ar išgainiojo, o jų vietoje įkurdino rusus sentikius ir pavadino gyvenvietę Aleksandrovskaja sloboda (pagal cerkvę, pavadintą Aleksandro Neviškio garbei). 1866 m. sukilėlių lėšomis rusų valdžia pastatė mūrinę stačiatikių cerkvę su keliais bokštais, įsteigė mokyklą, kuriai pastatyti erdvūs namai. XIX a. pabaigoje minimas Užusalių dvaras Kauno apskrityje.
1923 m. čia buvo 70 sodybų ir 488 gyventojai. Veikė mokykla, sentikių parapija, kuriai priklausė ir kitų kaimų sentikiai. 1940 m. įkurta biblioteka.
1941 m. birželį tarybinė valdžia įkalino Užusalių šventiką, jo šeimą ištrėmė. 1940–1941 m. Užusalių rusai stipriai rėmė Lietuvą okupavusius bolševikus, o kai šie iš Lietuvos traukėsi, dalis jų pabėgo į Rusiją. Likusieji slapta (ypač 1943–1944 m.) rėmė bolševikų parašiutininkus ir partizanus. 1941 m. rugsėjo 12 d. kaiman atvyko 8 sunkvežimiai. Vokiečių ir lietuvių 2-ojo PPT bataliono kariai kartu su vietos policija apsupo kaimą ir visus gyventojus suvarė į mokyklos kiemą. Grupę kaimo gyventojų jie suvarė į kapines ir ten sušaudė, žuvo 48 žmonės.
Sovietmečiu kaimas buvo „Naujojo gyvenimo“ kolūkio centrinė gyvenvietė, vėliau Kalnėnų tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė, įkurtas visuomeninis kovų šlovės muziejus. Į Užusalius persikėlė sentikių parapija iš Paskutiškių, kuri buvusiame Užusalių vaikų darželio pastate įkūrė maldos namus. Parapijai priklauso ir gretimi kaimai Šafarka, Kalnėnai, Išorai ir kt.
2012 m. sausio 23 d. patvirtintas Užusalių herbas.
thumb|255px|Užusalių gatvė
Liubonis
Liubonis  – miestas Lenkijoje, prie Vartos upės, Poznanės metropolyje. Nuo 1999 m. priklauso Didžiosios Lenkijos vaivadijai. Prieš tai buvo Poznanės vaivadijoje (1975–1998 m.). 30 297 gyventojai (2012 m. duomenys).
Istorija
Pirmą kartą paminėta 1316 m. kaip nedidelė gyvenvietė.
Į šiaurės vakarus nuo Liubonio įsikūręs Žabikovas. 1943–1945 m. veikė kaip nacių koncentracijos stovykla. Dabar muziejus. Liuboniui suteikus miesto teisės, Žabikovas tapo miesto dalimi.
Liubonis įkurtas 1954 m. rugsėjo 29 d. Miesto teisės suteiktos tų pačių metų liepos 13 d.
Baryšas
Baryšas  – miestas Rusijoje, Pavolgyje, Uljanovsko srityje, 140 km į pietvakarius nuo Uljanovsko, prie Baryšo upės (Suros intakas). Rajono centras. Yra geležinkelio stotis. Maisto (duonos, paukštienos), statybinių medžiagų, lengvoji (siuvimo), popieriaus pramonė. Yra 1754 m. Šv. Trejybės cerkvė.
Istorija
Baryšas šaltiniuose minimas nuo XVII a. Išaugo XIX a., kaip gelumbės pramonės centras. 1954 m. Baryšas sujungtas su Gurjevka ir paskelbtas miestu.
Leopold Spaeth
Leopold Spaeth (1928 m. spalio 30 d. Šiauliuose – 2006 m. balandžio 22 d. Ostenfelde, Šlėzvigas-Holšteinas, Vokietija) – Lietuvos vokiečių kilmės politikas, 1984-1989 m. Europos parlamento narys.
Biografija
Gimė 1928 m. spalio 30 d. Šiauliuose. Prieš karą mokėsi realinėje mokykloje Klaipėdoje, po karo Flensburge. Po mokyklos baigimo mokėsi sodininko amato, 1952 m. pradėjo savo verslą. 1959 m. tapo Vokietijos krikščionių demokratų sąjungos nariu. 1959-1971 m. dirbo įvairiose vietinės valdžios institucijose. 1971 m. išrinktas į Šlėzvigo-Holšteino žemės tarybą. 1984 m. išrinktas į Europos parlamentą, kur dirbo žemės ūkio, žuvininkystės ir kaimo plėtros komitete bei priklausė delegacijai atsakingai už ES santykius su Šiaurės Europos šalimis ir Šiaurės Taryba. 1978 m. apdovanotas Vokietijos Federacinės Respublikos ordinu „Už nuopelnus“. Mirė 2006 m. balandžio 22 d. Ostenfelde.
Nesse Godin
Nese Godin (1928 m. kovo 28 d. Šiauliuose) – Lietuvos žydų kilmės JAV mokytoja, istorikė.
Biografija
Gimė 1928 m. kovo 28 d. Šiauliuose. 1941 m. rugpjūtį kartu su tėvais buvo uždaryta į Šiaulių getą. 1944 m. artinantis sovietams buvo perkelta į Štuthofo koncentracijos stovyklą. Iš Štuthofo buvo perkelinėjama vis į kitas stovyklas, kol galiausiai 1945 m. kovo 10 d. buvo išvaduota sovietų. 1950 m. praleidusi kelerius metus pabėgėlių stovykloje Vakarų Vokietijoje kartu su motina, vyru ir vaikais išvyko į JAV, kur apsigyveno Vašingtone. Gyvendama JAV N.Godin aktyviai dalyvauja įvairiuose renginiuose ar paskaitose skirtose nepamiršti Holokausto nusikaltimų. Apie savo išgyvenimus yra pasakojusi įvairose JAV valstybinėse įstaigose, mokyklose bei kas savaitę dalyvauja paskaitose JAV Holokausto memorialiniame muziejuje.
Džango 2
Džango 2 – 1987 m. italų sukurtas vesternas, vienintelis oficialus 1966 m. pasirodžiusios juostos Džango tęsinys, nors viso yra sukurta daugiau nei 30 juostų, kuriose pagrindinis veikėjas vadinasi Džango.
Kaip ir pirmajame filme, pagrindinį vaidmenį sukūrė Franco Nero.
Turinys
left|thumb|120px|Džango ir jo kulkosvaidis left|thumb|120px|Orlovskis ir Izabelė
Praėjus daugeliui metų po pirmame filme parodytų įvykių Džango tapo vienuoliu, kurį sugrįžti į žmonių pasaulį priverčia tik žinia apie turimą dukterį Marisol. Atvykęs į prieglaudą, Džango randa ją nusiaubtą, o dukrą su kitomis merginomis – pagrobtą. Sekdamas jų pėdsakais, Džango pats įkliūna „Šėtonu“ vadinamo Orlovskio žmonėms. Pastarasis plaukioja upėmis gariniu laivu, kolekcionuoja retus drugelius ir pakrantėse grobia žmones, kuriuos parduoda kitiems vergvaldžiams arba pristato į savo paties kasyklą, o merginas parduoda viešnamiams.
Atsidūręs kasykloje Džango, padedamas seno škoto, iš jos pasprunka ir keliauja prie savo tariamo kapo, kuriame laiko užkastą garsųjį kulkosvaidį.
Orlovskis, tuo metu susidomėjęs pagrobta grafiene Izabele, sužino, kad vienuolis iš tiesų yra Džango ir sėkmingai paspruko iš kasyklos, siunčia savo žmones į paiešką, nors Džango, ieškodamas dukters, neketina slapstytis ir, keliaudamas duobkasio vežimu, šluoja nuo kelio visus priešus.
Sužinojęs, kad Orlovskis ketina apiplėšti banką, kuriame saugomi senoviniai Montesumos papuošalai, Džango paspendžia spąstus, tačiau pats patenka į nelaisvę, kurioje vėl kalinama ir jo dukra. Orlovskiui išsikėlus į krantą, Džango į pagalbą ateina buvusi šio vergė, kurios vietą dabar užima grafienė Izabelė. Naudodamasi proga, ši nužudo konkurentę ir tikisi viską suverti Džango, tačiau šiam pavyksta išsilaisvinti ir išgelbėti dukrą.
Pasiėmęs kulkosvaidį, Džango skuba į kasyklą, kad išlaisvintų joje dirbančius žmones ir atsiteistų su Orlovskiu.
Neveiglas
Neveiglas – ežeras pietų Lietuvoje, Alytaus rajone, apie 2 km į šiaurę nuo Daugų. Nusitęsęs iš šiaurės vakarų į pietus 3,04 km, plotis iki 0,5 km. Altitudė 136 m. Giliausia vieta (11,5 m) yra pietuose. Kranto linija labai vingiuota, krantai aukšti, statūs, daugiausia apaugę medžiais. Ežeras telkšo ledyno latake (rinoje). Dugnas duobėtas. Šiaurėje yra 0,15 ha ploto sala.
Neveiglu prateka Varėnės intakas Abista (įteka iš Noso ežero, toliau teka į Gilūšį). Pietinė pakrantė miškinga.
Prie Neveiglo yra Būdos, Žvirgždėnų, Melnytėlės kaimai bei Daugų kaimiškosios dalies sodybos. Rytinėje pakrantėje stūkso Daugų piliakalnis, įkurta kaimo turizmo sodyba.
Ežerėvardis Neveĩglas neaiškios kilmės: galbūt tai neiginys nuo šaknies veigl-, kuri galimai siejasi su žodžiu viglas („vikrus“; plg. dakų vaigas „greitas“).
Tujus
Didžiausi intakai: Gvairė, Kaukagva.
Al-Salam SC
„Al Salamo“ klubas arba „Al-Salam SC“ – Omano futbolo klubas iš Soharo.
Tujus
Tujaus baseine yra Karakasas su visa aglomeracija, todėl į upę patenka daug teršalų. Prie upės įsikūrę Kua, Okumarė del Tujaus, Santa Teresa del Tujaus, Santa Lusija del Tujaus miestai.
Al-Salam SC
Istorija
Klubas užsiima ne tik futbolu, bet ir kitomis sporto šakomis.
2017–2018 m. rungtyniavo aukščiausiame šalies divizione, tačiau liko paskutinėje vietoje, keturiolikti. Po sezono perkelti į žemesnį divizioną.
Prabos ženklas
thumb|right|D. Britanijos prabų ženklai Prabos ženklas  – tai įspaudas tauriojo metalo (aukso, platinos, sidabro ar kt.) gaminyje, žymintis jo prabą (tauriojo metalo kiekį).
Teisę dėti prabos ženklus turėdavo tie, kuriais būdavo pasitikima. Senovėje tai darydavo valdžios įpareigoti žmonės, vėliau – auksakalių gildijų meistrai ir pan. Šiais laikais tai daro prabavimo rūmai, pvz., Lietuvos prabavimo rūmai.
Mechaninis įspaudavimas
Tradicinis žymėjimo būdas yra žymių įmušimas puansonu. Puansonai būna skirtingų dydžių, kad jais būtų galima žymėti tiek smulkučius papuošalus, tiek dideles sidabrines lėkštes.
Puansonai turi tiesų kotelį arba žiedinį kotelį. Puansonu su tiesiu koteliu įspaudas padaromas smogiant plaktuku, žiediniu puansonu įspaudas žiede įspaudžiamas presu. Prabos ženklų įspaudimas prastas tuo, kad įspaudžiant yra išstumiamas metalas, kas deformuoja žymimą dirbinį. Todėl po prabos ženklo dėjimo tenka atlikti pakartotinę dirbinio apdailą. Dėl to ir dėl to, kad prabinei analizei dažnai naudojamas liečių metalas, daugelis dirbinių prabavimui siunčiami nebaigti, dar be galutinės apdailos.
Lazerinis įspaudavimas
Lazerinis įspaudavimas labai patogus smulkiems ir tuščiaviduriams dirbiniams žymėti, kadangi įspauduojant mechaniškai jie būna deformuojami ar kitaip pažeidžiami. Lazeriu žymėtiems dirbiniams nereikia papildomos apdailos.
Metodo esmė yra metalo išgarinimas dirbinio paviršiuje labai galingu lazeriu. Egzistuoja du metodai – dvimatis ir trimatis lazerinis įspaudavimas. Dvimačiu atveju lazeriu išdeginami prabos ženklo kontūrai, o trimačiu atveju – išdeginamas skirtingo gylio reljefas, imituojantis mechaninį įspaudą.
Nuorodos
Merk (munt)
Kazimiera Galaunienė
Kazimiera Galaunienė (g. 1924 m. rugpjūčio 15 d. Piliuonoje, Aukštosios Panemunės valsčius, Kauno apskr. – 2016 m. gegužės 5 d. Kaune) – Lietuvos muziejininkė, meno istorikė.
Biografija
1949–1950 m. Lietuvos mokslų akademijos Istorijos ir etnografijos muziejaus, 1950–1952 m. Lietuvos mokslų akademijos Istorijos instituto Etnografijos sektoriaus mokslo darbuotoja. 1952 m. už dalyvavimą pasipriešinime sovietiniam okupaciniam režimui kalėjo Archangelsko sr. Jarcevo moterų lageryje. 1956 m. grįžo į Lietuvą. 1957–1959 m. ir 1961–1983 m. dirbo Kauno M. K. Čiurlionio dailės muziejuje, 1965–1974 m. Liaudies meno skyriaus vedėja, 1959–1960 m. – Lietuvos valstybinėje respublikinėje bibliotekoje Kaune. Nuo 1988 m. P. Galaunės kultūrinio palikimo saugotoja ir tvarkytoja. Jos iniciatyva 1996 m. Kaune įsteigtas Nacionalinio Čiurlionio dailės muziejaus padalinys – Adelės ir Pauliaus Galaunių namai. Sudarė P. Galaunės raštų bibliografiją. Parašė prisiminimus apie diplomatą J. Urbšį, teisės profesorių T. Petkevičių, J. Jablonskyte-Petkevičienę ir V. Kisarauską, muziejininkę A. Mikėnaitę.
Vaišnoriai (Šiauliai)
Vaišnoriai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 13 km į vakarus nuo Šiaulių, 13 km į pietryčius nuo Kuršėnų, 0,6 km į rytus nuo kelio Kužiai–Gilaičiai, prie Švendrės miško, Amalės dešiniajame krante.
Istorija
1950–1983 m. kaimas priklausė Pranės Jankutės kolūkiui. Kaimas nugriautas vykdant melioracijos darbus.
Mikužiai
Mikužiai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 13 km nuo Veiviržėnų.
Rudos valsčius
Rudos valsčius  – nuo 1919 iki 1954 metų egzistavęs valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Balstogės vaivadijoje, Ščučino apskrityje (1919–1948) ir Grajevo apskrityje (1948–1954). Valsčiaus pavadinimas kilęs nuo Rudos kaimo, bet valsčiaus centras buvo Pžechodų kaimas.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. 1815–1916 m. valsčiaus teritorija priklausė Ščučino apskričiai, Lomžos gubernijai, Lenkijos Kongreso karalystei. 1868 m. valsčius buvo sujungtas su Pruskos valsčiumi į naują Rudos-Pruskos valsčių, tačiau 1890 m. valsčiai buvo išskirti atgal į atskirus valsčius. 1948 metų kovo 12 dieną Ščučino apskritis buvo pervadinta į Grajevo apskritį. Vykdant Lenkijos valsčių reformą, valsčius buvo panaikintas 1954 metų rugsėjo 29 dieną. Atkūrus valsčių sistemą 1973 m. sausio 1 d. valsčius nebebuvo atkurtas ir kartu su buvusiu Bogušės, 1976 m. ir su Bialaševo valsčiais įtrauktas į Grajevo valsčiaus sudetį.
Avinjonas
Avinjonas  – miestas pietų Prancūzijoje, prie Ronos ir Diuranso upių santakos. Vokliūzo departamento sostinė. Su priemiesčiais 290,5 tūkst. gyventojų. Tekstilės (ypač šilko), metalo apdirbimo, maisto, avalynės pramonė.
Miestas apsuptas dantytomis 3,12 m pločio sienomis su 30 bokštų, pastatytais 1349–1368 m. Avinjono miestas garsėja XIV a. popiežių rezidencija – Avinjono Popiežių rūmais (Palais des Papes). Mieste taip pat gausu ir kitų XII–XVII a. architektūros paminklų: Avinjono katedra (romaniškos architektūros, pastatyta XII a.), Šv. Petro bažnyčia, viduramžiškas Sen Benzė tiltas ir kt. Dėl savo istorinio paveldo miestas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Iš visuomeninių pastatų išsiskiria rotušė su gotikiniu bokštu, pastatyta XIV a., arkivyskupo rūmai, ligoninė, teatras (1846 m.), F. Petrarkos skulptūra, pastatyta 1874 m.
Istorija
Antikoje Avenio buvo galų genties kavarų sostinė, po Julijaus Cezario užkariavimų tapusi Romos kolonija. Viduramžiais, iširus Frankų valstybei, priklausė Provanso grafystei, o 1271 m. Avinjoną paveldėjo Prancūzijos valdovai. Nuo 1308 iki 1377 m. čia rezidavo 7 popiežiai, o iki 1408 m. čia buvo ir dviejų antipopiežių rezidencija, vėliau čia gyveno popiežiaus pasiuntiniai. 1348 m. popiežius Klemensas VI Avinjoną nupirko iš Neapolio kunigaikštienės ir Provanso grafienės. Nuo to laiko Avinjonas iki 1797 m. priklausė popiežiaus valstybei. Nuo 1303 m. iki 1791 m. čia veikė universitetas. Iki Prancūzijos revoliucijos čia veikė 20 vyrų ir 15 moterų vienuolynų. Revoliucijos metu daugelis jų pradėti naudoti kitais tikslais, dalis sugriauti.
thumb|center|300px|[[Avinjono Popiežių rūmai]]
Biharų kalbos
Biharų kalbos – indoarijų kalbų grupės kalbos, kurios naudojama Biharo valstijoje ir kaimyninėse valstijose Indijoje, Terai regione Nepale, kai kurių žmonių Pakistane ir Bangladeše.
Skiriamos šios biharų kalbos:
Saulius Grinkevičius
Saulius Grinkevičius (g. 1959 m. gegužės 1 d. Kudirkos Naumiestyje, Šakių rajonas) – Kėdainių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas, buvęs Kėdainių rajono meras.
Biografija
Išsilavinimas
1985 metais pradėjo dirbti Kėdainių melioracijos statybos montavimo valdyboje meistru. Nuo 1987 iki 1990 metų dirbo vyresniuoju inžinieriumi kokybei, nuosavos statybos ir socialinių klausimų skyriaus viršininku. Nuo 1990 iki 1991 metų inžinieriumi pagalbinei gamybai.
Karjera versle
Lietuvai atkūrus Nepriklausomybę, 1991 metais su keliais akcininkais įkūrė uždarąją akcinę bendrovę.
Politinė veikla
Nuo 1995 m. Lietuvos centro sąjungos narys, Kėdainių skyriaus pirmininkas. 2003 m. po susijungimo su moderniaisiais krikščionimis demokratais bei liberalais tapo Liberalų ir centro sąjungos nariu, išrinktas Kėdainių rajono skyriaus pirmininku ir valdybos nariu. 2014 m. liepą Liberalų ir centro sąjungos bei politinės partijos „Sąjunga TAIP“ bendrame suvažiavime įkūrus Lietuvos Laisvės Sąjungą (liberalai), tapo jos nariu. 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kėdainių rajono savivaldybės tarybos narys. 2007–2011 Kėdainių rajono tarybos Ekonomikos ir biudžeto komiteto pirmininkas. . Kandidatas į 2015 m. Kėdainių rajono savivaldybės rajono merus. Taip pat LLS sąrašo įrašytas pirmuoju numeriu, kuriame daug visuomenininkų ir nepriklausomų kandidatų.
Visuomeninė veikla
Sutuoktinė Aldona, vaikai Paulius, Domas.
Aragva (upė)
Aragva  – upė šiaurės Venesueloje, Aragvos valstijoje. Prasideda į šiaurę nuo La Viktorijos, susiliejus San Karloso ir Gabantės upėms. Įteka į rytinį Valensijos ežero galą (nenuotakus baseinas) ir yra pagrindinė upė, maitinanti šį ežerą.
Upė dvejose vietose patvenkta (sudaryti Suatos ir Taigvaigvajaus tvenkiniai). Vanduo užterštas cheminiais, organiniais teršalais. Prie Aragvos įsikūrę miestai: La Viktorija, San Mateo, Kagva, La Enkrusichada, Palo Negras.
Nuo Aragvos upės kilo Aragvos valstijos pavadinimas.
Smiltynė (Šiauliai)
Smiltynė – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Kužių, prie kelio Kužiai–Gilaičiai.
Moyola Park FC
Istorija
Klubo ištakos siekia 1880 m.
Šiaurės Airijos pirmenybėse
Šaltiniai:
Basuto plynaukštė
thumb|250px|Būdingas kraštovaizdis
Abazija
Abazija – negalėjimas paeiti, nors kojos ir nėra paralyžiuotos. Būna pažeidus pusiausvyros aparatą, to aparato nervus ar centrus, smegenėlių kirminą, kaktinę galvos smegenų skiltį. Dažnai abazija būna sergantiems nugaros smegenų džiūtimi, rečiau psichikos liga, isterija. Paprastai toks ligonis ir nepastovi, o kojas gali judinti tik gulėdamas. Kartais abazija reiškiasi panašiai kaip mioplegija – atrodo, kad ligoniui paralyžiuoti skersaruožiai raumenys.
Bravo 2006
thumb|Bravo apdovanojimų simbolis – žvaigždė Bravo 2006 – 13-ieji Lietuvos pop ir roko muzikos apdovanojimai, vykę 2007 m. kovo 15 d. Vilniuje „Forum Palace“ rūmuose, bei buvo rodomi per LNK kanalą (įrašą LNK parodė praėjus porai dienų po ceremonijos). Ceremonijos vedėjos – „Tarp mūsų, mergaičių“ duetas – Livija Gradauskienė ir Asta Stašaitytė. Specialius pasirodymus scenoje atliko Algis Ramanauskas, Violeta Riaubiškytė, Indrė Dirgėlaitė, Mantas, Žas, „Gravel“, „Lemon Joy“, „Pieno lazeriai“, Merūnas, „Saulės kliošas“, „Electric ladies“ ir „69 Danguje“. Taip pat buvo išleistas renginio muzikinių pasirodymų DVD diskas, kurį išleido leidėjas Promostar.
Nominacijos
{| cellspacing=5 style="white-space:nowrap"
Metų debiutas
Apdovanojimą įteikė maestro Vytautas Kernagis.
Metų daina
Nugalėtoją paskelbė maestro Eduardas Kaniava.
Už nuopelnus muzikai
Mikas Vaitkevičius. Apdovanojimą atsiėmė kompozitoriaus dukra ir sūnus, o jį įteikė kultūros ministras Jonas Jučas.
Triukšmo tarša
Triukšmo tarša (arba aplinkos triukšmas) – žmogaus veiklos ar mašinų darbo sukurtas triukšmas, kuris trikdo veiklą ar pusiausvyrą žmonių ar gyvūnų gyvenime. Dažna triukšmo taršos forma yra motorinio transporto triukšmas.
Pagrindinis aplinkos triukšmo šaltinis visame pasaulyje yra transporto sistemos, tiek motorinių transporto priemonių, tiek aviacinis bei geležinkelio linijų triukšmas. Vienas iš miestų planavimo uždavinių yra siekti minimalaus aplinkos triukšmo. thumb|left|240px|Į Londono Heathrow oro uostą besileidžiantis lėktuvas virš gyvenamųjų namų Kiti triukšmo taršos šaltiniai yra biurų įranga, gamybinė įranga, statybos, įvairūs prietaisai, apšvietimo ūžimas, garso aparatūra.
Poveikis žmogaus sveikatai
Triukšmas turi įtakos žmogaus sveikatai bei elgesiui. Nepaisant susierzinimo, nuolatinė triukšmo tarša taip pat gali sukelti hipertenziją (padidėjusį kraujospūdį), stiprų stresą, tinitą, apkurtimą, miego sutrikimus ir kt. Šios problemos savo ruožtu sukelia tolesnes sveikatos problemas: stresas ir hipertenzija paskatina kitus kraujotakos sistemos sutrikimus, tinitas gali sukelti užmaršumą, depresiją ir kartais panikos priepuolius.
Poveikis aplinkai
Triukšmas gali būti labai žalingas gyvūnams, nes sukelia stresą, trikdo pusiausvyrą plėšrūno/grobio pastebėjime bei trukdo garsais bendraujančių gyvūnų bendravimą, ypatingai dauginimesi ir judėjime. Triukšmo buvimas mažina gyvenamąjį plotą – buveinę, kas kai kurias gyvūnų rūšis gali priartinti prie išnykimo. Triukšmo buvimas taip pat veda prie to, kad gyvūnai bendrauja garsiau (vienai rūšiai pradėjus bendrauti garsiai, ilgainiui visa ekosistema padidina garsumą, nes taip padidinami išgyvenimo šansai). Vienas triukšmo taršos žalos gyvūnams pavyzdžių – banginių žūtis išplaukus į pakrantes, kur jie nukrypsta suklaidinti karinių povandeninių sonarų garso, palaikydami tai kitų bendruomenės banginių šaukimu.
Triukšmo mažinimo ir kontrolės priemonės
Į pramoninį triukšmą dėmesys pasaulyje pradėtas kreipti po 1930 m. Taikomi gamybinės įrangos dizaino pakeitimai, garso sugėrimo sistemos, barjerai ir kt. thumb|left|240px|Triukšmo barjeras [[Via Baltica magistralėje Vilijampolėje]]
Teisinė situacija
Iki 1970 m. į aplinkos triukšmą vyriausybės žiūrėjo labiau kaip į nepatogumą, nei aplinkos problemą. Šiuo metu skirtingose valstybėse taikomi skirtingi standartai ir reikalavimai miestų planavimui, statyboms, keliams. ES triukšmo kontrolės įstatymų bazė palyginus nėra stipri.
Lietuvoje
Nuo 2011 m. birželio 13 d. pagal Lietuvoje galiojančias higienos normas leistinas triukšmo lygis skirtingu paros metu:
Marcha
Marcha  – upė Rusijoje, Jakutijoje; Viliujo kairysis intakas. Aukštupyje teka Vidurio Sibiro plokščiakalniu, daugiausia pietų, pietryčių kryptimi. Toliau prateka Vidurio Jakutijos lyguma.
Didžiausias intakas – Morkoka (dešinysis).
Užšąla nuo rugsėjo iki gegužės. Marcha pavasarį laivuojama 984 km nuo žiočių ruože. Prie upės įsikūręs Udačno miestas.
Niedulis
Niedulis – ežeras pietų Lietuvoje, Alytaus rajone, apie 3,5 km į šiaurę nuo Daugų. Ežeras beveik apvalus, 0,96 km skersmens. Altitudė 130 m. Gylis siekia 7 m. Krantai žemi, šiaurės vakaruose pelkėti (plyti ~ 15 ha dydžio Rudinės pelkė), apaugę mišku. Į ežerą suteka keli upokšniai, rytuose išteka Varėnės intakas Niedulė.
Niedulyje sugaunama 10 žuvų rūšių – lydekos, kuojos, karšiai, lynai, aukšlės, karosai, karpiai, sterkai, ešeriai, pūgžliai. Ežero pakrantėse įsikūrę Kančėnų ir Žvirgždėnų kaimai. Pietinėje pakrantėje veikia kaimo turizmo sodyba.
Vandenvardžio Niẽdulis šaknis labai archajiška ir laikoma („tekėti“) vediniu.
thumb|left|240px|Niedulis nuo Kančėnų
2012 m. Europos treko čempionatas
2012 m. Europos treko čempionatas – trečiasis Europos šalių saugusiųjų dviračių treko čempionatas, kuris vyko 2012 m. spalio 19 d. – 21 d. Panevėžyje, Lietuvoje.
Dalyvaujančios šalys
146 dviratininkai iš 21 šalies dalyvavo čempionate.
1000 Fires
1000 Fires – vienintelis JAV aktorės, prodiuserės ir režisierės Treisės Lords muzikos albumas, išleistas 1995 m. Billboard „Top Dance/Club Songs chart“ dainų sąraše singlas „Control“ pasiekė 2, o „Fallen Angel“ – 11 vietas.
Bistrica (Siretas)
Bistrica  – upė Rumunijoje, Moldavijos regione; Sireto (Dunojaus baseinas) dešinysis intakas. Prasideda Rytų Karpatuose, teka į pietryčius kalnų slėniu. Įteka į Siretą į pietryčius nuo Bakėjaus.
Didžiausi intakai: Dorna, Brošteniloras, Tarkau (dešinieji), Krakau (kairysis).
Ant Bistricos įrengta Bikazo hidroelektrinė ir tvenkinys. Upė laivuojama, naudojama drėkinimui. Prie Bistricos įsikūrę Vatra Dornėjaus, Bikazo, Piatra Niamco miestai.
1000 Fires
Dainos „Control“ instrumentinė versija skamba filme „Mortal Combat“.
MOMO sindromas
MOMO sindromas – nepaprastai retas genetinis sutrikimas, priskiriamas sutrikusios raidos sindromams (tiksliau – pernelyg greito augimo). Visame pasaulyje kol kas buvo diagnozuoti tik keturi šio sindromo atvejai. MOMO sindromo pavadinimas yra keturių pagrindinių ligos aspektų akronimas: Macrosomia (per didelis naujagimio svoris), Obesity (nutukimas), Macrocephaly (makrocefalija, per didelė galva) ir akių anomalijos ('O'cular abnormalities). Ligos įtaka gyvenimo trukmei nėra žinoma. MOMO sindromas pirmą kartą buvo diagnozuotas profesoriaus Célia Priszkulnik Koiffmann 1993 metais.
Patofiziologija
Kadangi šis sutrikimas yra ypač retas, vos keletas tyrimų buvo orientuoti į jo priežastis. Kol kas tyrimai teigia, jog sindromas siejasi su a de novo (nauja) autosomine (autosoma – nelytinė chromosoma) dominavimo mutacija.
Patvirtinti atvejai
Arčis Tompsonas (Archie Thompson) gimė 2002 metais Iklešeime (Anglija). Tik gimęs jis svėrė 3,740 kg, būdamas 15 mėnesių peržengė 25 kg ribą ir 24 mėnesių amžiaus jau svėrė 38 kg. Tokios aplinkybės lėmė didžiulį krūvį jo širdžiai ir plaučiams. Tompsonų šeima filmuota dokumentiniame filme, kuris pirmą kartą parodytas 2004 m. spalio 3 d.
Danielė Furton (Danielli Furton), iš San Paulo Brazilijoje, yra viena ilgiausiai gyvenančių žmonių, kenčiančių nuo MOMO sindromo. Kai merginai buvo septyniolika, ji pasirodė Arčio Tompsono dokumentiniame filme, kadangi jo motina keliavo Danielės aplankyti. Mergina mokyklą lankė kaip visi normalūs vaikai, tačiau jos fizinė ir psichinė būklės užkirto kelią pažangai.
Yra žinomi dar du MOMO sindromo atvejai. Vienas užfiksuotas Italijoje, kitas – Brazilijoje.
Ona Galdikaitė
Biografija
Brolis dailininkas Adomas Galdikas. 1920–1921 m. Miunsterio universitete studijavo teologiją, filosofiją ir pedagogiką. 1922 m. įstojo į Krikščioniškosios meilės ir atgailos pranciškonių vienuolyną Nonenverte (Vokietija), vienuolės vardas sesuo Marija Augustina. 1929 m. dėdė arkivyskupas Pranciškus Karevičius pakvietė ją įkurti pranciškonių vienuoliją Lietuvoje. 1930 m. Padvariuose (Kretingos valsčius) įsteigė Dieviškosios Jėzaus Širdies seserų pranciškonių kongregaciją, kuri turėjo bažnytinių drabužių siuvyklą, vaikų darželį, vaikų katechizacijos mokyklą, vadovavo senelių prieglaudoms. 1935 m. įkūrė vienuolyną Kaune – jame buvo pirmieji Lietuvoje uždarų rekolekcijų namai, veikė vaikų darželis pagal M. Montesori auklėjimo sistemą. 1949 m. sovietinio saugumo suimta, kalinta Kaune, Kretingoje, Vilniuje. 1950 m. nuteista 10 metų kalėti; kalėjo Abezės ir Intos lageriuose. 1955 m. amnestuota. Grįžusi į Lietuvą toliau rūpinosi kongregacijos gyvenimu, iš lenkų, vokiečių, prancūzų kalbų vertė ir savilaidos būdu leido teologų dogmatikų ir mistikų veikalus. Parašė eilėraščių, giesmių („Mariją mylėti“ ir daugelis kitų įtraukta į maldynus), išvertė šv. Teresės Avilietės knygą „Gyvenimas, jos pačios aprašytas“ (išl. 1998 m.). 1977–1990 m. dalyvavo leidžiant pogrindžio žurnalą „Rūpintojėlis“.
Eucharistija
Katalikų bažnyčia
Šio sakramento serveris yra vyskupas arba kunigas, kurio įšventinimas galioja ir kuris veikia atstovaudamas Kristui kaip Galvai ir Bažnyčios vardu.
Esminiai ir būtini Eucharistijos elementai yra kvietinė duona ir vynuogių vynas.
Eucharistijos kaip aukos pobūdis išreiškiamas pačiais jos įsteigimo žodžiais: „Tai yra mano kūnas, kuris už jus atiduodamas“, „Ši taurė yra Naujoji Sandora mano kraujyje, kuris už jus išliejamas“ (Lk 22, 19–20). Kryžiaus auka ir Eucharistijos auka yra viena vienintelė auka. Auka ir aukotojas tapatūs, skiriasi tik aukojimosi būdas: kruvinas – ant kryžiaus, nekruvinas – Eucharistijoje.
Reikalavimai
Norint priimti šventąją Komuniją, reikia visiškai priklausyti Katalikų Bažnyčiai ir būti malonės būvyje, t. y. jaustis nepadarius mirtinosios nuodėmės. Kas suvokia padaręs sunkiąją nuodėmę, prieš eidamas Komunijos turi priimti Sutaikinimo sakramentą.
Dėl reikalavimų komunijai nėra labai sutariama. Pavyzdžiui, 2021 m. Amerikos konservatyvūs vyskupai siūlė atsisakyti suteikti komuniją tuometiniam JAV prezidentui Joe Bidenui ir kitiems abortus palaikantiems JAV politikams (kai kurie jų yra Romos katalikai). Tuometinis Romos popiežius Pranciškus šiam pasiūlymui nepritarė, teigdamas, jog „ganytojas turi likti ganytoju ir netapti politiku“, „komunija nėra prizas tobuliesiems“ ir apskritai jis dar nė karto nėra atsisakęs jos kam nors suteikti.
Agripina Jaunesnioji
thumb|250px|Agripinos Jaunesniosios biustas Julija Agripina (15–59 m.) – žymi romėnų moteris, imperatoriaus Nerono motina.
Būdama trylikos Tiberijaus iniciatyva ištekinta už antros eilės pusbrolio iš tėvo pusės Gnėjaus Domicijaus Ahenobarbo. Jų vienturtis sūnus Lucijus Domicijus, 50 m. įsūnytas Klaudijaus, perėmė Nerono vardą.
39 m. kartu su seserimi Livila ir Marku Emilijumi Lepidu apkaltinta perversmo rengimu prieš Kaligulą ir ištremta. Klaudijaus nurodymu grąžinta iš tremties 41 m. Antrą kartą ištekėjo už Gajaus Salustijaus Krispo Pasieno, tolimo istoriko Salustijaus giminaičio, kurį, įtariama, 49 m. nunuodijo. Tais pačiais metais, pasinaudodama atleistinių įtaka Klaudijui, Agripina tapo ketvirtąja savo dėdės žmona. Ši giminaičių santuoka sukėlė didelį romėnų pasipiktinimą.
Agripina šalino iš kelio visus, galėjusius palaužti jos įtaką ir sutrukdyti jos sūnui tapti imperatoriumi. Nerono globėjais paskyrė naująjį pretorionų vadą Sekstą Afranijų Burą ir iš tremties sugrąžintą filosofą Lucijų Anėjų Seneką. Patyrusi, jog Klaudijus pradeda perprasti jos planus, 54 m., kaip manoma, jį nunuodijo. Agripina savo galios epogėjų pasiekė pirmaisiais Nerono valdymo mėnesiais. Vėliau jos poveikis tolydžio silpnėjo. Tacitas užsimena, jog iš nevilties ji bandžiusi savo sūnų suvilioti. Jos buvimas Neroną slėgė, todėl jis įvairiais būdais stengėsi jos atsikratyti. Galiausiai liepė sukonstruoti laivą, kuris išplaukęs į atvirus vandenis turėsiąs išsiskirti dalimis. Tačiau Agripina ir vėl išsigelbėjo. Pasitaręs su Buru ir Seneka, Neronas nusiuntė atleistinį pribaigti savo motiną, o viešai paskelbė, jog ji rengusi sąmokslą jį nužudyti. Paskutiniai Agripinos žodžiai buvo „Durk į įsčias!“
Tacitas taip pat rašo, jog prieš daugelį metų Agripina lankėsi pas chaldėjus, kurie jai išpranašavo Nerono tapimą imperatoriumi ir jos žūtį nuo sūnaus rankos. Agripina atsakiusi: „Tegul nužudo, kad tik viešpatautų“. Šis pasakojimas gali būti ir vėlesnių laikų asmeninių Agripinos savybių interpretacija.
Pėsčiųjų ir dviračių takas
thumb|250px|Pėsčiųjų ir dviračių takas Kaune, Taikos pr.
Pėsčiųjų ir dviračių takas – pėstiesiems ir (arba) dviratininkams skirta kelio dalis.
Dažniausiai dviračių takais leidžiama naudotis ne tik dviratininkams, bet ir riedlentininkams, paspirtukininkams bei riedutininkams. Visgi kai kuriose šalyse pasitaiko, kad įstatymas draudžia bet kokioms ratuotoms transporto priemonėms važiuoti pėsčiųjų taku.
Al-Mudhaibi Club
„Al-Mudhaibi Club“ – Omano futbolo klubas iš Baušaro.
Olegas Znarokas
250 px|right|thumb|Olegas Znarokas, 2011 m.
Al-Mudhaibi Club
Istorija
Įkurtas 1986 m. Klubas užsiima ne tik futbolu, bet ir kitomis sporto šakomis.
2017–2018 m. rungtyniavo aukščiausiame šalies divizione, bet buvo viena iš prasčiausių ekipų ir po sezono iškrito į žemesnį divizioną.
Milastonys
Milastonys – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Miroslavo. Pro kaimą teka Obelytės upelis. 1 km į vakarus nuo kaimo telkšo Obelija.
Pravieniškės
miniatiūra|left|Riboženklis kelyje kairėje|miniatiūra|Pastate įsikūrusi seniūnija, biblioteka, kultūros centras, vaikų dienos centras miniatiūra|left|Angelo skulptūra miniatiūra|left|Ties pervaža miniatiūra|left|[[Pravieniškių mokykla]]
Etimologija
Pravieniškės – vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo čia tekančio Pravienos upelio.
Geografija
Gyvenvietę sudaro du 2016 m. sujungti kaimai – Pravieniškės I (pietuose prie geležinkelio) ir Pravieniškės II (didesnė gyvenvietė, šiaurėje, apsupta miškų). Per kaimą teka Praviena. Pravienos hidrografiniame draustinyje, ant aukšto šlaito auga Pravieniškių eglė (gamtos paminklas), 3,3 m apimties ir 35 m aukščio.
Istorija
Pravieniškių geležinkelio stotis pirmą kartą žemėlapyje buvo pažymėta 1863 m. Gyvenvietė minima XIX a. pabaigoje kaip geležinkelio stotis Trakų apskrityje.
Prieš II pasaulinį karą Pravieniškės buvo išsidėsčiusios abipus geležinkelio ruožo: šiaurinė dalis vadinosi Pirmosiomis Pravieniškėmis, o pietinė – Antrosiomis. Vėliau visa gyvenvietė prie geležinkelio imta vadinti Pirmosiomis, o naujoji gyvenvietė už kelių kilometrų į šiaurę – Antrosiomis Pravieniškėmis.
2015 m. patvirtintas Pravieniškių herbas. 2016 m. spalio 26 d. Pravieniškės I sujungtos su Pravieniškėmis II.
Sunkioji atletika 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
'''Sunkioji atletika 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse''' vyko 25-ą kartą olimpinių žaidynių istorijoje.
Dopingas
Vyrų svorio kategorijoje iki 69 kg finale Kirgizijai atstovavęs Izzat Artykov laimėjo bronzos medalį, bet vėliau buvo diskvalifikuotas už dopingo vartojimą. Medalis perduotas Kolumbijos sunkiaatlečiui Luis Javier Mosquera.
Vyrų svorio kategorijoje iki 85 kg bronzą pelnęs rumunas Gabriel Sincraian diskvalifikuotas, o medalis perduotas Kazachijos sportininkui Denis Ulanov.
Omolonas
Omolonas  – upė Rusijoje, Magadano srityje ir Jakutijoje; Kolymos dešinysis intakas. Prasideda Kolymos kalnyne, teka daugiausia į šiaurę, šiaurės vakarus. Iki santakos su Kegaliu teka siauru kalnų slėniu. Vėliau slėnis išsiplėčia, vaga skaidosi į protakas. Teka Jukagirų plokščiakalnio pakraščiu, žemupyje – Kolymos žemuma.
Didžiausi intakai: Molongda, Olojus, Olojchanas, Kedonas. Aukštupyje žiemą peršala iki dugno, suformuoja ampalus. Omolonas laivuojamas 595 km nuo žiočių.
Šiaurės Lietuva (savaitraštis)
Šiaurės Lietuva – tautiškos minties visuomeninis, iliustruotas savaitinis laikraštis, ėjęs nuo 1930 m. vasario 14 d. iki 1933 m. gruodžio 24 d. Šiauliuose.
Istorija
Leido Lietuvių tautininkų sąjungos Šiaulių apskrities komitetas. Redakcija buvo įsikūrusi Aušros al. 17, nuo 1931 m. Varpo g. 18, 1932 m. – Pagyžių g. 98, vėliau Aušros al. 15. Spausdino B. Fridmano spaustuvė bei Vilties spaustuvė Šiauliuose. Tiražas 1933 m. – 3000 egz. 1934 m. „Šiaurės Lietuva“ sujungta su laikraščiais „Biržų žinios“, „Mūsų balsas“ ir „Mūsų kraštas“, buvo leidžiamas laikraštis „Mūsų kraštas“.
Informavo apie Šiaulių apskrities, Lietuvos ir pasaulio įvykius. Bendradarbiavo Vytautas Alantas-Jakševičius, J. Baltrušis, J. Kutra, Jonas Minius, J. Pladis, Juras Arnas Šaltenis, Juozas Šiaučiūnas, Jonas Vedegys, Aleksandras Vitkauskas ir kt.
Pixar
Pixar Animation Studios arba tiesiog Pixar (stilizuojama kaip PIXAR) – JAV kompiuterinės animacijos kino studija, įsikūrusi Emerivilyje, Kalifornijoje. Ši animacijos studija yra geriausiai žinoma dėl kompiuterinės grafikos (CGI) pilnametražių filmų. „Pixar“ taip pat yra trimatės kompiuterinės grafikos sprendimų kūrėjai ir šios srities lyderiai. Kompanija kuria programinę įrangą aukštos kokybės trimačių vaizdų RenderMan vizualizacijai ir generavimui. „Pixar“ buvo įkurta 1979 m. kaip „Graphics Group“. Ši kino studija buvo valdoma „Lucasfilm“ kompanijos tol, kol ji, Stivo Džobso iniciatyva, 1986 m. buvo prijungta prie „Apple“. „The Walt Disney Company“ 2006 m. nusipirko „Pixar“ už $7,4 milijardo, o Džobsas tapo daugiausiai akcijų turinčiu „Disney“ akcininku.
Pixar sukūrė 13 animacinių filmų: „Žaislų istorija“ (Toy Story, 1995 m.), „Iš vabalų gyvenimo“ (A Bug’s Life, 1998 m.), „Žaislų istorija 2“ (Toy Story 2, 1999 m.), „Monstrų biuras“ (Monsters, Inc., 2001 m.), „Žuviukas Nemo“ (Finding Nemo, 2003 m.), „Nerealieji“ (The Incredibles, 2004 m.), „Ratai“ (Cars, 2006 m.), „ La Troškinys“ (Ratatouille, 2007 m.), „WALL-E. Šiukšlių princo istorija“ (WALL-E, 2008 m.), „Aukštyn“ (Up, 2009 m.), „Žaislų istorija 3“ (Toy Story 3, 2010 m.), „Ratai 2“ (Cars 2, 2011 m.) ir „Karališka drąsa“ (Brave, 2012 m.). Dvylika iš šių filmų sulaukė kritikų ir žiūrovų pripažinimo. Vienintelė išimtis – „Ratai 2“. Šis filmas sulaukė žymiai mažiau dėmesio nei ankstesnieji. Studija taip pat sukūrė keletą trumpametražių filmų. 2012 m. vasario mėnesį „Pixar“ pilno metro filmų uždarbis peržengė 7 milijardų dolerių ribą. Kiekvienas „Pixar“ filmas vidutiniškai uždirba $602 milijonus JAV dolerių ir tai drastiškai lenkia artimiausius konkurentus. Visi „Pixar“ filmai patenka į 50-tuką daugiausiai uždirbusių animacinių filmų. „Žuviukas Nemo“, „Aukštyn“ bei „Žaislų istorija 3“ pateko į daugiausiai uždirbusių visų laikų filmų 50-tuką. Jie yra atitinkamai 25-oje, 43-ioje ir 7-oje vietose. Verta paminėti, kad „ Žaislų istorija 3“ yra aukščiausia poziciją užimantis „Pixar“ kūrinys, kuris uždirbo daugiau kaip 1 mlrd. dolerių pasauliniu mastu.