cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tėvynės sąjunga – Lietuvos krikščionys demokratai
Vadovybė
Pagal 2018 m. priimtus įstatus, aukščiausias partijos valdymo organas buvo Suvažiavimas (šaukiamas kasmet, susidedantis iš Tarybos narių, jos renkamų pareigūnų bei skyrių deleguotų narių), tarp suvažiavimų – Taryba (susidedanti iš Prezidiumo narių, Suvažiavime išrinktų narių, Politikos komiteto narių, Suvažiavimo renkamų pareigūnų, skyrių ir skyrių sueigų pirmininkų, bandruomenių pirmininkų, partijos narių – savivaldybių merų, Seimo, Europos parlamento, Vyriausybės narių, Kovo 11 d. akto signatarų). Pagal jį, partijai vadovavo partijos pirmininkas, renkamas 4 metų kadencijai visų partijos narių. Įstatuose iš neregioninių valdymo organų taip pat minimi Prezidiumas (į kurį įėjo pirmininkas, pirmininko pavaduotojai, garbės pirmininkas, suvažiavime išrinkti nariai, frakcijų pirmininkai, vykdomasis sekretorius, Priežiūros komiteto bei Politikos komiteto pirmininkai, frakcijos Seime seniūnas, Seimo pirmininkas, ministras pirmininkas (jei jie – partijos nariai), regionų koordinacinių tarybų atstovai), Priežiūros komitetas, Politikos komitetas, Sekretoriatas (vadovaujamas vykdomojo sekretoriaus, kurį skiria ir atleidžia Taryba pirmininko teikimu).
Skyriai
Tėvynės Sąjunga turi savo skyrius visose savivaldybėse. Didžiausi Lietuvos miestai Vilnius ir Kaunas turi atitinkamai po 11 ir 8 skyrius, todėl veiklą juose koordinuoja Skyrių sueigos. Vilniuje sueigai vadovauja Valdas Benkunskas, Kaune – Kazys Starkevičius.
Iki susijungimo su krikščionimis demokratais Tėvynės Sąjungoje buvo virš 14000 narių, prie kurių prisijungė dar apie 4500 krikščionių demokratų.
Frakcijos
Tėvynės sąjungoje veikia 3 frakcijos: Politinių kalinių ir tremtinių, Krikščioniškųjų demokratų ir Tautininkų.
Politinių kalinių ir tremtinių frakcija įsteigta 2007 m. vasario 7 d. Politinių kalinių ir tremtinių konferencijoje. Tai – Tėvynės Sąjungos struktūrinis padalinys, vienijantis ir atstovaujantis TS narius – buvusius pasipriešinimo okupacijoms dalyvius, politinius kalinius ir tremtinius bei kitus TS narius, puoselėjančius tautines ir krikščioniškąsias vertybes. Ypatingai svarbiu uždaviniu frakcija laiko sovietinės okupacijos ir komunizmo genocido pasekmių įveikimą, istorinės tiesos apie pasipriešinimą okupacijoms atskleidimą, tautos kovos su okupantais už nepriklausomybę atminimo įamžinimą. Pirmuoju Frakcijos pirmininku išrinktas dr. Povilas Jakučionis, 2007 m. spalio 27 d. Frakcijos konferencijoje pirmininke išrinkta V. V. Margevičienė.
Jaunimo organizacijos
Tėvynės sąjungos-Lietuvos krikščionių demokratų įstatuose (140 str.) nustatyta, kad TS-LKD pagal atskiras sutartis bendradarbiauja su trimis jaunimo organizacijomis: Jaunųjų konservatorių lyga, Jaunaisias krikščionimis demokratais bei Jaunųjų tautininkų organizacija.
Simboliai
Tėvynės sąjunga turi kelis simbolius – emblemas su kregždute, Gediminaičių stulpais, frakcijų emblemas.
Himnas – [//upload.wikimedia.org/wikipedia/lt/3/30/%C5%BDem%C4%97_Lietuvos.mid Žemėj Lietuvos ąžuolai žaliuos]. Autorius K. Vasiliauskas.
Prezidento rinkimai
{|
Seimas
Partija laimėjo 2020 m. Seimo rinkimus ir juose gavo 50 mandatų, taip Seime sudarydami didžiausią frakciją. Seniūne išrinkta Radvilė Morkūnaitė-Mikulėnienė.
Europos Parlamentas
2019 m. vykusiuose Europos Parlamento rinkimuose partija užėmė pirmąją vietą ir laimėjo tris mandatus. Visi išrinkti nariai priklauso Europos Liaudies partijai.
Rūdiškių valsčius
Rūdiškių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietryčių Lietuvos teritorijoje. Centras – Rūdiškės.
Istorija
Valsčius įkurtas po I pasaulinio karo, panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Trakų rajonui (10 apylinkių).
Gyvenvietės
Valsčiaus gyvenvietės (lenkiškai):
Juan Pablo Sorín
Chuanas Pablas Sorinas (Juan Pablo Sorín; g. 1976 m. gegužės 5 d. Buenos Airėse) – buvęs Argentinos futbolininkas. Žaidė kairiojo gynėjo arba vidurio saugo pozicijoje Argentinos nacionalinėje rinktinėje. Ūgis 173 cm.
Nacionalinėje rinktinėje debiutavo 1995 m. vasario 15 d. mače prieš Bulgariją, su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur per ketverias rungtynes atliko vieną rezultatyvų perdavimą.
Pasiekimai
Nacionalinių čempionatų nugalėtojas Tarptautinių turnyrų nugalėtojas Dalyvavimas pasaulio čempionatuose
Narmeras
Biografija
Garsiojoje Narmero paletėje, rastoje 1898 Hierakonpolyje, vaizduojamas Narmeras šalia Aukštutinio ir Žemutinio Egipto emblemos. Šios paletės dėka iškyla teorija, kad Aukštutinį ir Žemutinį Egiptą suvienijo Narmeras, o ne Menis. Pagal kitą teoriją manoma, kad Egiptą suvienijo prieš Narmerą valdęs faraonas Serketas. Yra manančių, kad Narmeras tik pradėjo Egipto suvienijimą, o Menis užbaigė. Tačiau tradiciškai Egipto suvienijimas yra priskiriamas Meniui.
Narmero vardo reikšmė hieroglifais yra įpykęs šamas.
Jo žmona Neithotepė A buvo šiaurinio Egipto princesė. Pagal įrašus Narmero įpėdinio Hor-Ahos (Menio) kapavietėje ji buvo Hor-Ahos žmona arba motina.
Narmero kapavietė sudaryta iš dviejų salių (B17 ir B18), kurios rastos Um el Kaabe, Abido regione. thumb|300px|[[Narmero paletės abi pusės]] Kaip teigia Manetonas bei kiti antikos rašytojai, o jiems antrina kai kurie išlikę faraonų sąrašai, pirmasis Aukštutinį ir Žemutinį Egiptą suvienijo Menis. Tačiau šio vardo kol kas nepatvirtino tų laikų dokumentai, nors dviem atvejais galima būtų jį sieti arba su I dinastijos antruoju karaliumi Aha, arba su jo pirmtaku. Panašu, kad tas pirmtakas buvo Horas Narmeras, tačiau tai nėra įrodyta. Kai kurie mokslininkai Narmerą tapatina su Meniu, o kiti pastarąjį laiko Aha arba karaliaus Skorpiono ir Narmero samplaika. Kad ir kaip būtų, Narmeras buvo pirmas „istorinis“ karalius, pasistatydinęs sau kapą Abide, nors kelios kartos ankstesnių monarchų statėsi kapavietes visai netoli jo pasirinktos vietos. Šis kapas atrastas tik paskutiniame XX a. dešimtmetyje.
Istorikų nurodomos šio faraono valdymo datos (Ancient Egypt history & chronology, N. Grimal) išdėstytos laiko juostoje:
Gelta
Gelta  – tai audinių pageltimas nuo ištirpusio bilirubino arba padidėjusio tulžies pigmento kiekio kraujyje ir audinių skysčiuose. Audiniai pagelsta, kai šio pigmento daugiau gaminasi arba sutrinka jo išskyrimas todėl jo padaugėja kraujyje (hyperbilirubinemija).
Stichinė nelaimė
thumb|[[Pinatubas|Pinatubo ugnikalnio išsiveržimas, 1991 m.]]
Gelta
Ligos priežastys: tulžies latakų užsikimšimas; kepenų ligos; intensyvus raudonųjų kraujo kūnelių irimas; amfetamino vartojimas intraveniniu būdu.
Karklinis (Zarasų r., Imbrado sen.)
Karklinis arba Varklinis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, Imbrado seniūnijoje, apie 10 km į pietvakarius nuo Imbrado. Ežeras netaisyklingo apskritimo formos, jo skersmuo ~ 0,1 km. Altitudė 132,7 m. Krantai žemi, pelkėti. Pakrantėse plyti pievos, auga medžiai ir krūmai. Vakaruose įteka upelis iš Kriovelio ežero, šiaurės rytuose išteka upelis link čia pat tekančio Juškų upelio intako Kiaulinio.
Gelta
Požymiai: apetito stoka, tamsus, drumstas šlapimas; niežulys; maudimas dešinėje pašonėje; pykinimas; šviesios išmatos; akių odenos pageltimas; sąnarių skausmas; bendras silpnumas; karščiavimas. Kai prasideda gelta, oda, akių odena, gleivinė, vidaus organai, arterijų siena, skysčiai ir ypač nebegyvi audiniai dažosi geltonai (su žalsvu atspalviu).
Klasifikacija ir mechanizmas
Geltos klasifikuoti keliais aspektais:
Stichinė nelaimė
Stichinė nelaimė – gamtiniai įvykiai (pvz., ugnikalnių išsiveržimai, žemės drebėjimai, nuošliaužos), kurie pakenkia žmonių veiklai.
Elektros krūvis
miniatiūra|Elektros krūvių sąveika: kūnai, turintys priešingus krūvius vienas kita traukia, o turintys vienodus – stumia. Elektros krūvis – fundamentali kai kurių subatominių dalelių savybė, kuri nusako elektromagnetinę sąveiką. Elektros krūvis yra kvantuotas dydis, elementariojo elektros krūvio e kartotinis: q = ± Ne (N yra sveikas sk.).
Stichinė nelaimė
Žmonijos silpnoji vieta, apsunkinanti išgyvenimą užklupus gamtos stichijai yra nesugebėjimas planuoti ateitį arba neturėjimas priemonių padėsiančių apsisaugoti užklupus gamtos stichijai. Visa tai atsiliepia finansų, pastatų ir žmonių netektimi. Praradimų rezultatai priklauso nuo to kaip visuomenė reaguos į katastrofą. Tai galima suprasti kaip formuluotę: stichija užklumpa tada, kai atsiranda galimybė būti pažeidžiamu. Gamtos pavojai niekada netaps stichine nelaime, jei vietovė yra nepažeidžiama (pvz., stiprūs žemės drebėjimai neapgyvendintose vietovėse). Kartais terminas gamtos yra ginčytinas, nes kai kuriais atvejais pavojai ir katastrofos nenutinka be žmogaus įtakos. Stichijos poveikio stiprumas taip pat priklauso nuo stichijos dydžio, prigimties (pvz., žaibas gąsdina tik mažą vietovę, o smūginiai įvykiai gali sunaikinti civilizaciją).
Elektros krūvis
Elektros krūvis gali būti teigiamas arba neigiamas. Mažiausia dalelė, turinti neigiamą elementarųjį krūvį, vadinama elektronu, teigiamą elementarųjį krūvį – protonu.
Stichinė nelaimė
Gamtos stichijų sąrašas:
thumb|Sniego griūtis [[Juta|Jutoje, Timpanogos kalnas]]
Elektros krūvis
Bendru atveju kūnai, turintys to paties ženklo krūvius, stumia vieni kitus, o kūnai, turintys priešingo ženklo krūvius, traukia vieni kitus. Šį reiškinį aprašo Kulono dėsnis.
Stichinė nelaimė
Gamtos stichijų sąrašas:
thumb|[[Limpopo upė, pietiniame Mozambike, per 2000 m. Mozambiko potvynį]]
Elektros krūvis
Krūvis yra išsilaikantis dydis. Kai susikuria teigiamas krūvis, būtinai turi susikurti ir neigiamas krūvis. Todėl bendras teigiamų ir neigiamų krūvių skaičius lygus. Elektros krūvio tvermės dėsnis teigia, jog krūviams sąveikaujant jų suma lieka pastovi (kitaip tariant, izoliuotos sistemos bendras krūvis pastovus). Šis dėsnis teisingas visiems žinomiems fizikiniams procesams. Dideliuose medžiagos kiekiuose krūviai susikompensuoja ir medžiaga yra elektriškai neutrali, tačiau gali būti poliarizuota, jei krūviai kūno srityse pasiskirstę netolygiai.
Taškiniai krūviai – įelektrinti kūnai, kurių matmenys yra daug mažesni už atstumą tarp jų.
Stichinė nelaimė
Gamtos stichijų sąrašas:
thumb|Jaunas jautukas po pūgos, kovas [[1966 m.]]
Drontas
Drontas arba Dodo (Raphus cucullatus) – karvelinių paukščių (Columbiformes) būrio, drontinių (Raphidae) šeimos išnykusi paukščių rūšis.
Išvaizda ir pagrindiniai bruožai
Kūno aukštis apie 1 m, svoris 10,6–17,5 kg. Trumpos kojos, sumažėję sparnai, didelis snapas. Šie požymiai nulėmė keistą drontų išvaizdą. Stamboką paukščio kūną dengė menkos plunksnos. Jie nemokėjo skraidyti, kadangi salose, kur jie gyveno, plėšrūnų praktiškai nebuvo, tad jiems nereikėjo nei slėptis, nei sprukti. Kitos neskraidančių paukščių rūšys gali gana greitai bėgioti, pvz.: afrikiniai stručiai, bet drontai bėgiojo itin nevikriai.
Drontai mito kietomis sėklomis. Kad palengvintų maisto virškinimą, lesdavo akmenukus.
Tuokdamiesi paukščiai plakdavo per šonus trumpučiais sparnais. Manoma, kad jie poruodavosi visam gyvenimui. Patelės dėdavo tik po vieną kiaušinį. Jaunikliais rūpindavosi abu tėvai.
Nepaisant to, kad drontas buvo tolimas mums įprastų karvelių (Columbinae) giminaitis, pirmieji Mauricijaus salos gyventojai nebuvo matę nieko panašaus į drontą. Kalbėdami apie šį paukštį žmonės apibūdindavo jį kaip kuoduotąją gulbę arba laukinį kalakutą.
Bajamas
Bajamas  – miestas rytinėje Kuboje, prie Bajamo upės. Granmos provincijos administracinis centras. 222,1 tūkst. gyventojų (2004 m.). Maisto (pieno produktų, gėrimų), tabako, statybinių medžiagų, tekstilės, mašinų gamybos pramonė. Yra Granmos universitetas.
Istorija
Bajamą 1513 m. įkūrė ispanų konkistadoras ir Kubos valdytojas Diego Velázquez de Cuéllar. XVI a. vystėsi kaip žemdirbystės ir prekybos centras. Bajamas išvengė piratų užpuolimų priešingai nei pakrantėje įsikūrę miestai, ir tai lėmė miesto klestėjimą. 1827 m. gavo miesto statusą. 1868–1878 m. Bajamas tapo pirmojo Kubos nepriklausomybės karo židiniu.
Šv. Liucijos sala
thumb|250px|Vaizdas į Šv. Liucijos salą iš San Visentės '''Šv. Liucijos sala'''  – sala Žaliojo Kyšulio respublikoje, Priešvėjinių salų grupėje, tarp San Visentės ir San Nikolau salų. Plotas 35 km². Aukščiausia salos vieta – Monte Grande (395 m). Šv. Liucijos sala pavaldi San Visentės savivaldybei. XVIII a. buvo įsikūrusi žemdirbių bendrija, bet dėl skurdžių sąlygų salą apleido. Yra meteorologinė stotis.
Tiras
thumb|right|150px|Tirui ranką nukanda Fenris Skandinavų mitologijoje Tiras (Týr; Tiūras, Tiu) – skandinavų mitologijos dvikovos, pergalės ir didvyriškos šlovės dievas, vaizduotas vienarankiu vyru. Kitose germanų kalbose jo vardą atitiko gotų Teiws, senovės anglų Tīw ir senovės vokiečių aukštaičių Ziu, visi kilę iš pragermanų *Tîwaz (*Tē₂waz). Senovės skandinavų Týr vėliau tapo Ty norvegų kalboje, Tyr švedų ir danų kalbose, bet išliko Týr šiuolaikinėje islandų ir fareriečių kalbose.
Vėlyvosiose islandų Edose Tiras vaizduojamas arba kaip Odino (Jaunesnioji Eda), arba Himiro sūnumi. Jo vardo kilmė nurodo, kad jis galėjo kažkada būti laikomas dievų tėvu ir panteono vyriausyiuoju dievu, nes jo vardas galiausiai gali būti kildinamas iš indoeuropiečių *Dyeus, reiškusio pagrindinę indoeuropiečių religijos dievybę. Spėjama, kad Tîwaz kažkuriuo Didžiojo tautų kraustymosi metu prarado populiarumą ir statusą dievų panteone, užleisdamas vietą Odinui ir Torui.
Alseta (Panemunėlis)
Alseta – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 9 km nuo Panemunėlio kaimo.
Elektros krūvis
Kas yra krūvis, kodėl jis yra ir kodėl elektros krūvis yra tvarus, mokslas šiuo metu dar negali atsakyti. Yra atrasta dalelių, kurios turi trupmeninį krūvį ir. Šios dalelės yra kvarkai.
Skirtingai nuo masės, kuri pagal reliatyvumo teoriją priklauso nuo greičio, elektros krūvis yra reliatyvistiškai invariantinis: dalelė turi tą patį krūvį nepriklausomai nuo to, kokiu greičiu ji juda (tai buvo matuojama eksperimentiškai). Krūvį turinčios dalelės antidalelė visada turi priešingą elektros krūvį.
Elektros krūvio savybės:
Mažiausias nedalomas krūvis C
q=ne, kur n - trūkstamų arba perteklinių elektronų skaičius;
Čeberakai (Mazovijos vaivadija)
Čeberakai – kaimas Lenkijos rytuose, Stara Kornicos valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į rytus nuo Losicės ir apie 127 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Energoatom
Energoatom – visų Ukrainos branduolinių jėgainių operatorė. Įmonėje dirba apie 38 tūkst. žmonių. 2006 m. pasiekta 1,5 mljrd. eurų apyvarta.
Džersio svaras
Džersio svaras – Džersio piniginis vienetas. Tai nėra atskira valiuta, ji atitinka JK svarą. Neturi ISO 4217 kodo.
Drontas
Išvaizda ir pagrindiniai bruožai
Drontai buvo labai patiklūs sparnuočiai, jie be jokios baimės arti prisileisdavo žmones, todėl lengvai tapdavo jų aukomis. Šiuos stambius, lėtus paukščius ypač vertino ir jais maitinosi jūreiviai. Visai laivo įgulai išmaitinti pakakdavo 3 - 4 drontų.
Dubičė
Dubičė – kaimas Lenkijos rytuose, Stara Kornicos valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 19 km į rytus nuo Losicės ir apie 136 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Drontas
Išvaizda ir pagrindiniai bruožai
Drontus medžiojo ne tik žmonės, bet ir gyvūnai. Į salą atsikėlę pirmieji žmonės kartu atsivežė ir naminių gyvūnų – kačių, šunų, kiaulių. Šie gyvūnai naikino paukščius, ardydavo jų lizdus, ėsdavo kiaušinius bei jauniklius.
1680 metais, praėjus 170 metų po to, kai į Mauricijaus salą atsikraustė pirmieji žmonės, žuvo paskutinis šios retos rūšies atstovas.
Tiras
Asų grupės dievas. Identifikuojamas su romėnų Marsu. Kalinamas Fenris sugebėjo nukąsti Tirui ranką ties alkūne, kai šis norėdamas parodyti, kad dievai jam nepadarys nieko bloga, įkišo ją tarp vilko nasrų. Ragnaroko metu kaunasi su chtonine pabaisa Garmu, abu miršta.
Golubiškis
Golubiškis gali reikšti:
Purvaičiai
Purvaičiai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje.
Žymūs žmonės
1886 m. Purvaičiuose gimė valstybės ir visuomenės veikėjas Ignas Končius.
Prancūzijos futbolo varžybos 1985–1986 m.
Prancūzijos futbolo varžybos 1985–1986 m.
Nauru geografija
200px|thumb|Nauru palydovinė nuotrauka thumb|220px|Anabaro įlankos pakrantė thumb|220px|Buados lagūna thumb|220px|Koraliniai kalkakmeniai salos centre
Paviršius
Sala vulkaninės ir koralinės kilmės. Jos pagrindą sudaro bazaltas – užgęsusio ugnikalnio kraterio liekanos, kurį dengia koralinės uolienos.
Paviršius plokščias, uolėtas, vidutiniškai 30 m aukščio (vadinamasis Topsaidas). Aukščiausia vieta – Komand Ridžas (70 m). Pakrantėje – siaura (plotis 100–300 m) pakrantės žemuma, smėlėti paplūdimiai, vietomis yra skardžių. Salos pietinėje dalyje – Mokos urvai. Nauru viduryje – fosfatų (nauruito) telkiniai.
Klimatas
Nauru klimatas jūrinis ekvatorinis. Drėgnasis metų laikas tęsiasi nuo lapkričio iki vasario, kovą–spalį vyrauja šiaurės rytų krypties vėjai. Pasitaiko sausrų. Vidutinė metinė temperatūra +28 °C. Per metus iškrinta 2100 mm kritulių. Būna taifūnų.
Hidrografija
Nauru upių nėra. Tėra nedidelis požeminis ežeras Mokos šulinys ir Buados lagūninis ežeras salos pietvakariuose (pasipildo krituliais, vandens paviršius yra 5 m aukščiau nei vandenyne). Geriamojo vandens telkinių nėra – jis įvežamas.
Gyvoji gamta
Miškų šalyje nėra. Gamta skurdi: siaurame pakrantės ruože auga kokosinės palmės, pandanai, fikusai, lauramedžiai. Didžioji dalis salos teritorijos nuniokota kasant fosfatus ir klintis.
Nauru užfiksuotos 56 vietinės ir 125 įvežtinės augalų bei gyvūnų rūšys. Rastos 8 roplių ir 36 paukščių rūšys. Bioįvairovė skurdi, geresnė tik koralinių rifų būklė. Yra endeminė paukščių rūšis – naurinė nendrinukė (Acrocephalus rehsei). Saugomų teritorijų nėra.
Bezengio Siena
Bezengio Siena  – Didžiojo Kaukazo kalnų masyvas, pasižymintis stačiais šlaitais ir aštriabriaunėmis viršūnėmis. Ilgis 12 km. Yra Vandenskyros kalnagūbryje, Bezengio kalnų rajone (Rusija, Kabardos Balkarija, pasienyje su Gruzija). Sudaro šios viršukalnės: Dychtau (5204 m), Lialveras (4350 m), Gestola (4860 m), Šoty Rustavelio viršūnė (4960 m), Džangitau (5051 m), Šchara (5068 m). Šiauriniuose šlaituose prasideda Bezengio ledynas.
Bezengio Siena yra populiari alpinizmo sritis.
Kęstutis Kėvalas
Kęstutis Kėvalas (g. 1972 m. vasario 17 d. Kaune) – Kauno arkivyskupas metropolitas. Buvęs devintasis Telšių vyskupas ordinaras.
Biografija
1990–1992 m. studijavo Kauno technologijos universiteto Radioelektronikos fakultete. 1993 m. įstojo į Kauno kunigų seminariją. 1997 m. išvyko tęsti studijų Šv. Marijos seminarijoje ir universitete Baltimorėje, JAV. 2000 m. ten baigė pagrindines teologijos studijas bei įgijo teologijos bakalauro ir magistro laipsnius.
2000 m. birželio 29 d. Kauno arkivyskupo Sigito Tamkevičiaus įšventintas kunigu.
2008 m. sausio 18 d. Kauno Vytauto Didžiojo universitete apgynė teologijos daktaro disertaciją tema „Laisvosios ekonomikos šaltiniai ir tikslai pagal encikliką Centesimus Annus“. 2009–2011 m. buvo Katalikų teologijos fakulteto prodekanas.
2010 m. vasarį tapo Marijos radijo programų direktoriumi Lietuvoje.
2012 m. rugsėjo 27 d. paskirtas tituliniu Abziri vyskupu ir Kauno arkivyskupijos augziliaru.
2012 m. lapkričio 24 d. konsekruotas vyskupu Kauno Prisikėlimo bažnyčioje.
2017 m. balandžio 20 d. paskirtas Telšių vyskupo koadjutoriumi, o 2017 m. rugsėjo 18 d., Popiežiui Pranciškui priėmus vyskupo Jono Borutos SJ atsistatydinimą, paskirtas Telšių vyskupu ordinaru.
2020 m. vasario 19 d. popiežiaus Pranciškaus paskirtas Kauno arkivyskupijos metropolitu.
Sportas (muzikos grupė)
Sportas – Lietuvos muzikos grupė, pasirodžiusi 2001 metais. Grupės grojamas stilius nepastovus – yra roko, disco elementų. Grupė pakeitė stilistiką ir po dainos „Ūdra“ pasuko link electroclash stiliaus.
Diskografija
2007 metų rugpjūčio pradžioje grupė išleido savo debiutinį albumą „Žemiau juostos“.
Radijuje ir televizijoje transliuojamą medžiagą (pvz., dainas „Ūdra“ ir „Beibi“ bei savo pirmąjį demo albumą „Demo 2002“ (2002 m.) grupė skelbė viešai savo interneto svetainėje.
Daina „Beibi“ skambėjo AXX filmų festivalio juostoje „Perspektyvi pora“ (rež. Kęstutis Gudavičius).
Nėriaus Pečiūros knygoje „Vilniaus kiberpoema“ galima paskaityti apie šios grupės nuotykius.
Dubužis (Zarasų r.)
Dubužis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 10 km į pietvakarius nuo Imbrado. Ežeras ovalo formos, ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,17 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 133,6 m. Šiaurinis ir rytinis krantai aukšti, pietinis – žemas ir pelkėtas. Pakrantės daugiausia apaugę medžiais ir krūmais, vietomis plyti kalvotos pievos. Prateka upelis link Juškų upelio intako Kiaulinio. Į pietus stūkso Varniškių piliakalnis.
Čupakos provincija
Čupakos provincija  – provincija Peru, Chunino departamento pietvakarinėje dalyje. Provincija padalinta į 9 apygardas. Sostinė – Čupaka.
Apygardos
thumb|left|250px|[[Njahuimpukijo lagūna]]
J.P. Morgan & Co.
J.P. Morgan & Co. – „JPMorgan Chase“ investicinės ir privačiosios bankinkystės padalinys.
Istorija
„Morgan Stanley“ investicinis bankas buvo įsteigtas dalijantis „J.P. Morgan & Co.“ komerciniam bankui 1935 m. dėl įsigaliojusio Glasso-Steagallo įstatymo, reikalavusio atskirti investicinės bankininkystės padalinius nuo komercininės bankininkystės skyrių.
2008 m. Bankas „JPMorgan Chase“ sutiko už 236 mln. USD – mažą dalelę buvusios vertės – nusipirkti problemų parklupdytą investicinį banką „Bear Stearns“.
Fondmetal
Fondmetal – buvusi Formulės 1 komanda, dalyvavusi čempionate nuo 1991 iki 1992 metų. Taip pat „Fondmetal“ buvo Formulės 1 variklių tiekėja 2000 m. ir keleto komandų rėmėja šiuo periodu. Komanda neiškovojo nei vieno taško per 29 lenktynes ir nebuvo klasifikuota nei viename čempionate.
San Nikolau sala
thumb|240px|San Nikolau salos padėtis San Nikolau sala arba '''Šv. Mykolo sala'''  – sala Žaliojo Kyšulio respublikoje, Priešvėjinių salų grupėje, tarp Salio ir San Visentės salų. Plotas 388 km². Aukščiausia vieta – Monte Gordo kalnas (aukštis pagal įvairius šaltinius nuo 1304 iki 1340 m). Nuo kalno į pietus ir rytus driekiasi ilgi plokšti pusiasaliai. Verčiamasi žvejyba, žemdirbyste, turizmu. Pagrindinės gyvenvietės – Ribeira Brava ir Tarafalis.
SC Heerenveen
Herenveno SC – Nyderlandų futbolo klubas iš Herenveno.
Fondmetal
Kompanija įkurta kaip ratų gamintoja ir vis dar tęsia šią veiklą.
SC Heerenveen
Istorija
Sportclub Heerenveen buvo įkurtas 1920 m. liepos 20 d. Fryzijoje. Tuo metu vadintas Athleta. Du kartus pakeitė pavadinimą, pirmiausia į Spartaan, o paskui į v.v. Heerenveen 1922 m. Kai Nyderlandai buvo okupuoti Vokietijos, Heerenveen laimėjo tris iš eilės Šiaurės Nyderlandų čempionatus. Pasibaigus Antrajam pasauliniam karui titulą iškovojo šešis kartus iš eilės.
Nuo 1977 m. žinomas dabartiniu pavadinimu – SC Heerenveen.
Nuo 1983–1984 m. sezono rungtyniavo Eredivisie (aukščiausioje lygoje). 1999–2000 m. užėmė antrą vietą ir pasidabino sidabro medaliais.
2021–2022 m. sezone rungtyniavo Eredivisie. Užėmė aštuntą vietą.
Vokietijos notarų rūmai
Vokietijos notarų rūmai ( – Federacijos notarų rūmai) – viešosios teisės korporacija Vokietijoje, vienijanti 21 notarų rūmus. Federalinių žemių notarų rūmai vienija apie 9 000 notarų (2008 m.).
Veikla
Federaliniai Vokietijos notarų rūmai atstovauja Vokietijos notarams nacionaliniu ir tarptautiniu lygmenimis. Taip pat dalyvauja teisėkūroje, teikia nuomones ir ekspertines išvadas dėl teisės aktų projektų, įstatymų iniciatyvų, federalinių ministerijų sudaromose ekspertų bei darbo grupėse. Taip pat šviečia ir kelia notarų kvalifikaciją.
Federaliniai Vokietijos notarų rūmai nevykdo notarų (veiklos) priežiūros. Atskiri notarai priklauso ne federaliniams, o žemės notarų rūmams, esantiems prie aukštesniųjų žemės teismų.
Bundesnotarkammer veda vad. Centrinį rūpybos registrą (BNotK), kuriame registruojami rūpybos įgaliojimai (Vorsorgevollmacht) bei rūpybos sandoriai (Betreuungsverfügung).
Leidžia kasmėnesinis teisės mokslo dalykinis žurnalas apie notariatą „Vokietijos notarų žurnalas“ -
Cyplė
Cyplė (Anas penelope) – žąsinių (Anseriformes) būrio paukštis. Migracijų metu viena dažnesnių ančių.
Išvaizda
Cyplė mažesnė už didžiąją antį. Patino kakta ir viršugalvis balsvai gelsvi. Kita galvos dalis ir kaklas kaštonininės spalvos, aplink akis išmargina smulkiomis juodomis dėmelėmis. Viršutinė kūno dalis pila su smulkiu skersiniu raštu. Antuodegio vidurys baltas, šonai juodi. Didelė dalis viršutinių sparno dengiamųjų plunksnų baltos. Pagurklis ir dalis krūtinės rausvai pilki. Kūno šonai su pilkais ruoželiais. Pilvinė pusė balta. Snapas ir kojos tamsiai pilkos spalvos. Rainelė ruda.
Paplitimas
Euraijoje cyplė paplitusi nuo Skandinavijos iki Ochotsko jūros. Arealas sieka Barenco jūrą, Kanino, Jamalo, Taimyro pusiasalius, šiaurines Anadyrio baseino sritis. Į pietus paplitusi iki Chankos ežero, Baikalo, Mongolijos, Altajaus, Šiaurės Kazachstano, Volgos vidurupio, pietinės Skandinavijos. Gyvena Britų, Islandijos salose. Žiemoje Vakarų Europoje, Viduržemio jūros pakrantėse, pietinėje ir pietrytinėje Azijoje.
Lietuvoje pastebimos per migraciją, daug cyplių skrenda per Nemuno žemupį, Baltijos pajūrį. Dideli būriai čia sustoja pailsėti, pasimaitinti.
Biologija
thumb|left|250px|Cyplės cyptelėjimas Veisimosi periodu cyplės apsistoja sekliuose vandenyse, kuriuose gausu augalijos, salelių. Dažnai pasitenkina nedideliais tvenkinėliais, pelkutėmis, paežerių pievomis. Gyvena ir atviruose, ir miškinguose plotuose.
Perėjimo laikotarpiu patinai telkiasi į didelius būrius ir ieško tinkamų šėrimviečių. Skrisdamos cyplės šaukia, todėl jas lengva atpažinti. Iš plaukiojančių ančių bene geriausios skraiduolės. Mėgsta prisijungti prie kitų rūšių ančių.
Lizdus patelės slepia tarp senos žolės, po krūmų šakomis, ant kupstų. Dėtyje paprastai būna 7–10 kiaušinių, jų svoris – apie 45 gramus. Perėjimo laikas – apie 22 dienas. Jaunikliai labai sparčiai auga, jau 45 gyvenimo dieną skraido.
Minta augaliniu maistu. Cyplės dažnai laikosi prie laukių ir kitų nardančių vandens paukščių, todėl dažnai atima iš jų dalį sužvejoto grobio. Šiaurėje cyplės minta miško uogomis.
Laumekiai (Biržai)
Istorija
1958-1992 m. kolūkio „Pergalė“ gyvenvietė.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Žarai (Lenkija)
Žarai  – miestas vakarų Lenkijoje. Žarų apskrities administracinis centras. Nuo 1999 m. priklauso Liubušo vaivadijai. 1975–1998 m. buvo Zeliona Guros vaivadijoje. 39 365 gyventojai (2011 m. duomenys).
Įsikūręs rytinėje istorinėje Žemutinės Lužicos regiono dalyje, tarp dviejų Odros intakų: Bobro ir Neisės. Vienas didžiausių pietinės Lužicos regiono ekonomikos ir turizmo centrų. Neoficiali regiono sostinė.
Istorija
Gyvenvietė įkurta priešistoriniais laikais. Manoma, kad gyvenvietės pavadinimas kilęs iš mažos Polabės slavų genties. Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėta 1007 m. Tietmaro iš Merseburgo kronikose. Įkurtas apie 1030 m. Imperatoriaus Konrado II. 1260 m. suteiktos Magdeburgo teisės.
Iki 1364 m. miestas priklausė Silezijos kunigaikščiams, vėliau Karolis IV Liuksemburgietis miestą kartu su visu Žemutinės Lužicos regionu, prijungė prie Bohomijos karūnos žemių.
Meno salos svaras
thumb|right|1839 m. 1 pensas Meno salos svaras – Meno salos piniginis vienetas. Tai nėra atskira valiuta, ji atitinka JK svarą. Neturi ISO 4217 kodo.
Kazimežuvas (Losicės apskritis)
Kazimežuvas – kaimas Lenkijos rytuose, Stara Kornicos valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 13 km į šiaurės rytus nuo Stara Kornicos, apie 21 km į rytus nuo Losicės ir apie 138 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Purvininkai
Purvininkai – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Išlaužo, šalia kelio. Veikia biblioteka. Stūkso paminklinis akmuo 1935 m. valstiečių streikui atminti.
miniatiūra|left|Viena iš gatvių
Alseta (Rokiškis)
Alseta – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Ragelių, prie kelio. Į vakarus nuo kaimo auga Alsetos miškas, kurio šiauriniame pakraštyje telkšo ežeras Alseta.
DD
Dviraidis žodis DD gali reikšti:
Diomido salos
thumb|222px|Palydovinė Beringo sąsiaurio nuotrauka. thumb|222px|Vaizdas iš šiaurės: Kruzenšterno (kairėje) ir Ratmanovo (dešinėje) salos. thumb|222px|Palydovinė Diomedo salų nuotrauka. thumb|222px|right|Diomedo gyvenvietė Kruzenšterno saloje.
Diomido salos, Diomedo salos  – dvi salos Beringo sąsiaurio viduryje, nutolusios nuo Aliaskos ir Čiukotkos ~ 35 km.
Atstumas tarp salų – 4160 m. Tarp salų eina Rusijos-JAV siena ir datos keitimosi linija. Laikas skirtumas tarp salų – 20 h. 9,3 km į pietryčius yra nedidelė salelė Fairway Rock, priklausanti JAV.
Tarybų Sąjunga iškėlė vietinius vakarinės salos gyventojus į žemyną, dabar joje įsikūręs nedidelis karinis dalinys. Rytinėje saloje – 170 gyventojų, eskimų, daugiausia Diomedo gyvenvieteje.
Istorija
Nuo Aliaskos pardavimo 1867 m. tarp salų eina JAV-Rusijos siena, Šaltojo karo metais dar vadinta ledo uždanga. 1987 m. Lynne Cox perplaukė salas skiriančius vandenis, ją apdovanojo abiejų šalių vadovai.
Aleksandras Grynas (1895)
Šis straipsnis apie latvių rašytoją, apie rusų rašytoją skaitykite Aleksandras Grynas (1880)
Aleksandras Grynas (, tikrasis vardas Jekabas Grynas (Jēkabs Grīns), 1895 m. rugpjūčio 15 d. „Žiedžiai“, Biržų valsčius, Jekabpilio apskritis, Rusijos imperija – 1941 m. gruodžio 25 d. Astrachanė) – latvių rašytojas, vertėjas. Slapyvardžiai Dr. Skribanovics, Homo Grisenbergensis. Vienas žymiausių istorinės novelės kūrėjų XX a. pirmosios pusės latvių literatūroje.
Biografija
Baigė Cėsių vidurinę mokyklą. Savanoriu dalyvavo Pirmajame pasauliniame kare, baigęs Aleksejaus karo mokyklą, 1916–1917 m. vadovavo latvių šaulių daliniui, po sužeidimo demobilizuotas. Studijavo mediciną Tartu, vėliau Latvijos universitete. 1919 m. pavasarį mobilizuotas į Raudonosios armijos latvių šaulių dalinį, bet po mėnesio perėjo į dalinius, kovojančius už Latvijos nepriklausomybę. 1920 m. suteiktas Latvijos kariuomenės kapitono laipsnis. 1920–1924 m. Latvijos kariuomenės laikraščio „Latvijas kareivis“ vyr. redaktoriaus pavaduotojas, 1924 m. išėjo į atsargą, dirbo įvairiuose periodiniuose leidiniuose, vėliau tapo profesionaliu rašytoju. Nuo 1939 m. vėl tarnavo Latvijos kariuomenės sienos apsaugos daliniuose. 1941 m. birželio mėn. suimtas, kalintas Astrachanės kalėjime; nuteistas mirties bausme ir sušaudytas.
Kūryba
Parašė istorinių novelių, romanų, pirmuosiuose jų vaizduojamos latvių šaulių kovos su bermontininkais, romane „Tobagas“ – hercogo Jokūbo valdymo laikai, romanų trilogijoje „Sužadėtiniai“ aprašytas Šiaurės karas, romanų dilogijoje „Žemės atnaujintojai“ atskleistas latvių žemdirbio sugebėjimas išlikti įvairiomis aplinkybėmis. Parašė istorijos veikalų, istorinių asmenybių portretų. Parašė kelias pjeses. Išvertė E. M. Remarko „Vakarų fronte nieko naujo“.
Teleutai
Teleutai (autonimai теленнет, тадар, байат-пачат) – tiurkų tautelė, gyvenanti Sibire (Rusija). 2010 m. duomenimis jų Rusijoje gyveno ~2700 žmonių. Kalba ir kultūra glaudžiai susiję su altajiečiais, kuriems iki 1993 m. buvo oficialiai priskirti kaip etnoteritorinė grupė. Dabartiniai teleutai glaudžiai gyvena pietiniuose Kemerovo srities rajonuose.
Skaičius ir paplitimas
2002 m. duomenimis Rusijoje jų gyveno 2650 žmonių, iš jų Kemerovo srityje – 2 534 žm. Teleutai daugiausia yra kaimo gyventojai.
Istorija
630-1207 m. teleutai nebuvo jokios karinės politinės sąjungos nariai, gyveno, manoma, atskirai. Apie tą teleutų gyvenimo laikotarpį nėra istorinių duomenų. L. Gumuliovas savo veikale „Senovės tiurkai“ rašė, kad teleutai minimi kaip suverenios gentys, kurias 1207 m. užkariavo Džuči. Nuo tada kelis šimtmečius teleutai buvo mongolų įtakos sferoje. XIII a. Mongolų imperijai skilus į kelis ulusus teleutai pateko į Ugedėjaus ulusą, o po to – į Oiratų chanatą. Vėl atgavo nepriklausomybę tik XVI a., nusilpus oiratų chanų įtakai Centrinėje Azijoje. Šis nepriklausomumas ir teleutų giminių centralizacija iki šiol neištirti ir diskutuojami.
XVI-XVIII a. teleutai klajojo Aukštutinėje Paobėje ir Altajaus prieškalnėse abipus Obės. Taip teleutų žemės apėmė teritorijas tarp Irtyšiaus vakaruose ir Tomės rytuose. Pagal vėlesnius rašytinius šaltinius ir Sibire keliavusiųjų liudijimus teleutai vertėsi pusiau klajokline gyvulininkyste, taip pat medžiokle (tai rodo ir gyvūnų kaulų liekanos stovyklaviečių vietose), rankiojimu ir žvejyba. Šiek tiek užsiimdavo ir primityvia žemdirbyste. XVII a., kai į Sibirą atėjo rusai, teleutų visuomenėje buvo susiklostę patriarchinė feodalinė sistema. Stipresniosios gentys ne tik išstumdavo ir asimiliuodavo silpnesniąsias, neretai jas užkariaudavo ir imdavo iš jų duoklę. Teleutai turėjo ir jiems pavaldžių tautelių (vadinamieji kyštymai). Jie turėdavo ir vergų, kuriais tapdavo belaisviai, paimti susidūrimų su kaimynais metu. .
XVII a. teleutai atsidūrė Rusijos įtakos sferoje, daug jų persikėlė į Tomską. Ši persikėlusių teleutų grupė vėliau buvo asimiliuota Sibiro totorių ir tapo atskira etnoteritorine totorių kalmakų grupe. Ilgą laiką teleutų feodalinė gentinė viršūnė, kurią rėmė Džungarijos chanatas, buvo svarbiausias Rusijos priešininkas Aukštutiniame Paobyje ir Kalnų Altajuje. Teleutų žemės visą XVII a. buvo savotiškas buferis tarp rusiškųjų apskričių ir „juodųjų kalmukų“ (vakarinių mongolų). Iki XVII a. 9-to dešimtmečio teleutų kunigaikščiai iš Abako giminės (pats Abakas, jo sūnus Koka ir anūkas Tabunas) laviravo tarp Rusijos ir Džungarijos chanato ir sugebėjo išlaikyti savarankiškumą, net daugiau ar mažiau pajungti kitas Altajaus gentis, priversti jas mokėti duoklę. Teleutų didikai atkakliai stengėsi išlaikyti savo monopoliją išnaudoti visus Altajaus gyventojus, todėl visaip priešinosi rusų skverbimuisi į Aukštutinį Paobį ir Kalnų Altajų. . Žinomas Novosibirsko archeologinis paminklas ('Velnio įtvirtinta gyvenvietė'), kraštotyrininkų nuomone, yra buvę teleutų ar nuo jų priklausomų totorių čatų įtvirtinimai, stovėję teleutų žemių paribyje ( 'teleutų ežia'), kuris skyrė rusų ir klajoklių įtakos sferas.
Nuo XVIII a. pradžios dauguma teleutų klajojo Džungarijoje. Po 1760 m. dėl keleto ardančių vidinių ir išorinių veiksnių (lemiantis buvo Džungarijos chanato ir Kinijos karas) teleutų sąjunga galutinai suiro, teleutai išsibarstė. Dalis jų visiškai asimiliavosi kitose tautose, dalis tapo žaliava naujai besiformavusiems etnosams. L. Potapovo nuomone, teleutai buvo labai svarbūs formuojantis visoms šiaurinių ir pietinių altajiečių grupėms.
Etnografinių tyrimų duomenimis senovėje teleutai praktikavo orinio laidojimo ritualus.
Falco
Falco (, tikrasis vardas, g. 1957 m. vasario 19 d. Vienoje, Austrijoje – m. 1998 m. vasario 6 d. Puerto Platoje, Dominikos respublikoje) – austrų rap, pop ir roko muzikantas, įžymus savo Nr. 1 hitais „Der Kommissar“, „Rock Me Amadeus“, „Jeanny“ ir „Coming Home (Jeanny Part II)“.
Su kūriniu „Rock Me Amadeus“ pasiekęs Nr. 1 poziciją tiek Did. Britanijos, tiek ir JAV singlų topuose, iki šios dienos yra vienintelis pasaulio atlikėjas, kuriam JAV tai pavyko pasiekti su kūriniu, įdainuotu vokiškai.
Vadintas „pirmuoju baltaodžiu reperiu“ bei dvikalbių dainų pradininku, kuris kūriniuose pradėjo jungti vokiečių ir anglų kalbas (žr. Denglisch), Falco taip pat buvo ir vienu ryškiausių muzikinės krypties „Neue Deutsche Welle“ (NDW) atstovų.
Pasaulyje parduota per 60 mln. jo įrašų.
Biografija
Johannas, vadintas tiesiog Hansu, gimė Marijos ir Alois Hölzelių šeimoje kaip vienintelis išgyvenęs kūdikis iš trynukų. Tėvai išsiskyrė, kai Hansui buvo 10 m. Nuo tada jis gyveno su senele ir mama, su kuria visą gyvenimą palaikė šiltus santykius.
1988 m. Falco vedė Isabellą Vitkovic, kuriai gimė dukra Katharina Bianca. Ši santuoka truko mažiau nei metus, tačiau ir po skyrybų dainininkas nenutraukė ryšių su dukterimi. 1993 m. atliktas tėvystės testas įrodė, kad Katharina nėra Falco vaikas. Ši žinia atlikėjo vos nesugniuždė; vėliau jis prisipažino vartojęs alkoholį bei narkotikus.
Nusivylęs gyvenimu Austrijoje, 1996 m. Falco išsikraustė gyventi į Dominikos respubliką, kurioje 1998 m., likus 13 dienų iki jo 41-ojo gimtadienio, žuvo automobilio katastrofoje, kai į jo vairuojamą „Mitsubishi Pajero“ įsirėžė autobusas.
„Norėčiau mirti kaip Džeimsas Dynas“ – taip 1982 m. vadinosi vienas ankstyvųjų Falco interviu (Holivudo aktorius James Dean 1955 m. žuvo autokatastrofoje). Po Falco žūties spauda jį praminė „James Dean von Wien“ (Vienos Džeimsu Dynu). Į paskutinę kelionę jo išlydėti atėjo virš 4000 žmonių. Johannas palaidotas Vienos centrinėse kapinėse, skambant jo paties muzikai, o atsisveikinimo kalboje prilygintas Johanui Štrausui.
Falco yra pasakęs apie mirtį: „Nesijaudinkite (dėl to, kad manęs neliks) – aš skriesiu melodija Visatoje“.
Muzikinė karjera
Muzikinis talentas pasireiškė labai anksti. Po vieno pasirodymo 5 metų Hansui Vienos muzikos akademijoje konstatuota absoliuti muzikinė klausa.
Paauglys su draugais sukūrė grupę „Umspannwerk“, vėliau įstojo studijuoti į Vienos muzikos konservatoriją. Pasirodydavo su roko muzikos teatriniu projektu „Hallucination Company“, vėliau buvo 2-jų – „Drahdiwaberl“ bei savo sukurtos „Spinning Wheel“ – grupių nariu, kuriose grojo bosine gitara bei buvo pritariamuoju vokalistu. 1980 m. viename iš koncertų apsilankęs įrašų kompanijos „GiG Records“ bosas Marcus Spiegel pastebėjo Falco ir pasiūlė jam solinį kontraktą.
Jau pirmasis Falco singlas, įrašytas su prodiuseriu Robertu Pongeriu, staiga pavertė 24 metų vaikiną milijonieriumi. „Der Kommissar“ tapo Nr. 1 hitu Vokietijoje, Austrijoje, Ispanijoje, Pietų Afrikoje, Japonijoje, Suomijoje bei Italijoje, daugelyje kitų pasaulio šalių pateko į dešimtukus. Šis singlas pateko ir į JAV topus, kuriuose Falco buvo tik antrasis atlikėjas (pirmasis po Marlene Dietrich), ten patekęs su vokiška daina.
Parduota apie 7 mln. „Der Kommissar“ kopijų. Ši daina laikoma pirmąja sėkminga baltaodžio reperio daina. Falco ėmė bedradarbiauti su „DoRo Produktion“ (Hannes Rossacher ir Rudi Dolezal kompanija), kuri nuo to laiko tapo atsakinga už Falco video medžiagos produkcijos kūrybą ir leidybą.
1982 m. išleistas debiutinis Falco albumas „Einzelhaft“ šturmavo Europos topus, pateko ir į JAV albumų topą. Ji lydėjo dar keli daugiau ar mažiau populiarūs singlai.
1984 m. pasirodė antrasis Falco albumas „Junge Roemer“. Kritikai negailėjo gerų recenzijų, girdami jo rafinuotumą ir prasmingus tekstus, tačiau komercinis albumo pasisekimas buvo gerokai menkesnis nei debiutinio albumo. Tai buvo pirmasis albumas, kurio visos dainos buvo nufilmuotos kaip vaidybinis filmas. Epizodai filmuoti įvairiose JAV miestų vietose, tarp kurių – ir viešbutyje „Chelsea Hotel“, vėliau buvo rodomi per ORF televiziją.
1985 m., mažėjant populiarumui, atlikėjas nutraukė bendradarbiavimą su prodiuseriu Robertu Pongeriu ir ėmė bendradarbiauti su olandų prodiuserių duetu – broliais Robu ir Ferdi Bollandais. Pirmoji jų bendros kūrybos daina „Rock Me Amadeus“, įkvėpta Miloso Formano kino filmo „Amadeus“, tapo tarptautiniu megahitu, pasiekusiu aukščiausią – pirmą – poziciją Vokietijoje, Austrijoje, Ispanijoje, Graikijoje, Švedijoje, Suomijoje, Japonijoje, Naujojoje Zelandijoje, Kanadoje, Pietų Afrikoje, taip pat Did. Britanijos ir JAV topuose. Sekantis singlas „Viena Calling“ taip pat buvo labai populiarus.
Dar vieną netrukus išleistą singlą „Jeanny“ vėlgi lydėjo stulbinanti sėkmė: jis tapo Nr. 1 Vokietijoje, Austrijoje, Šveicarijoje, Švedijoje, Norvegijoje ir Olandijoje. Susilaukus įvairiausios reakcijos ir šiai dainai tapus kone antrąja atlikėjo „vizitine kortele“, vėliau buvo įrašyti dar keli šios dainos tęsiniai – „Coming Home (Jeanny Part II – One Year Later)“, „Bar Minor (Jeanny Dry)“, „The Spirit Never Dies (Jeanny final)“ bei oficialiai neišleista „Where Are You Now? (Jeanny 3)“. Albumas „Falco 3“ tapo vienas geriausiai pasaulyje perkamų tais metais albumų, o JAV pasiekė 3-ą albumų topo vietą. thumb|left|180px|Falco ir Ursela Monn, [[1986 m. filmo Geld oder Leber! pristatyme Vokietijoje, Esene]] 1986 m. dainininkas išleido ketvirtąjį albumą „Emotional“. Singlas „The Sound Of Musik“ pasiekė Top-5, o „Coming Home (Jeanny Part II)“ tapo dar vienu Nr. 1 hitu keliose Europos šalyse.
Ekstravagantiškas įvaizdis, provokuojantys dainų tekstai, dramatiškos, stipriai ironiškos dainos, politinio atspalvio kūriniai išskyrė Falco iš kitų atlikėjų, dėl ko kontroversiškasis muzikas tapo kultine figūra.
''„Niekada nenorėjau būti tokiu, apie kurį žmonės sakytų: „Kas čia toks per vienas?“ Visada norėjau, kad jie klaustų: „Kas jis? Ką jis veikia? Aha, įdomu! Skandalas, pirmieji laikraščių puslapiai, skandalas!“ Skamba ekscentriškai? Tai yra gerai. Tai – šou biznis“'' (Falco 1986 m. interviu). Prodiuseriai Bollandai: Falco – „kūrėjas, kuriam nėra lengva įtikti – jis apie viską turi savo kategorišką nuomonę“.
Ryškios muzikos pasaulio asmenybės darbų nekantriai laukė jį dievinančių fanų „armija“. Tačiau prieš Falco buvo ir priešiškai nusiteikusių, raginusių atlikėją boikotuoti.
„Galiu būti blogos nuotaikos, bet visada turiu būti savimi“ – yra pasakęs Falco.
Falco tapo tarptautine superžvaigžde, tačiau siekdamas išlikti populiariu, turėjo nuolatos dirbti (o dar geriau – apsigyventi) Amerikoje. Atlikėjas, pervargęs nuo pasaulinio turnė koncertų, interviu, fotografų, jo dainų boikotavimo, asmeninio gyvenimo sunkumų, problemų dėl savo arogantiško būdo bei gimtinės ilgesio atsisakė šios galimybės ir daugiau nei metams beveik atsiribojo nuo rampos šviesų, pasirodęs tik pareklamuoti atskirai išleistą, į jokį jo albumą neįėjusį singlą „Body Next To Body“, įrašytą su aktore Brigitte Nielsen (ši daina pasiekė 1-ą vietą Japonijoje bei buvo panaudota Holivudo filme „Bye Bye Baby“ su B. Nielsen pagrindinėje rolėje).
''„Amadeus“ buvo blogiausia, kas galėjo man atsitikti. Geriau jau JAV topuose būčiau turėjęs tris Nr. 10 ir vieną Nr. 3 hitą nei iš karto Nr. 1. Mane visiškai apleido motyvacija ir muzikos kūrimas jau nebeteikė jokio džiaugsmo“'' (interviu dienraščiui „Rennbahn Express“ 1991 m.).
Nusivylęs Falco prie naujojo, 7-tojo albumo „Nachtflug“ (1992 m.) vėl dirbo su broliais Bollandais. Šis albumas susilaukė daug didesnio pasisekimo kaip ir singlas „Titanic“. Jų dėka Falco pakilo tarsi feniksas iš pelenų. Atlikėjas vėl ėmė koncertuoti ir dalyvauti visuomeniniame gyvenime. Vienas ryškiausių to laikotarpio įvykių – koncertas festivalyje „Donauinselfest“ 1993 m., kuris, nors tuo metu ir gausiai lijo lietus, stipriai žaibavo ir net buvo dingusi elektros energija, pritraukė daugiau kaip 150 tūkst. žiūrovų (šis pasiekimas – vienas iš 4 sėkmingiausių pasirodymų per 24 festivalio gyvavimo metus). Vėliau pasirodžiusio šio koncerto DVD dėl didžiulio populiarumo teko išleisti net kelis papildomus tiražus.
1994 m. Falco atliko ir įrašinėjo savo kūrinius su 80 muzikantų simfoniniu orkestru. Kūrinių įrašai, CD ir DVD pavidalu išleisti 2008 m. vasario mėn., pakilo į pirmas Austrijos topo vietas (taip pat susilaukė nemažo populiarumo ir Vokietijoje).
1995–1996 m. Falco inspiravo Europą užvaldžiusi techno muzikos banga, ir tokiame stiliuje jis išleido kelis singlus, kurie buvo paskutinieji, jam gyvam esant.
''„Mano gyvenimas vėl išėjo į tiesiąją. Koordinatės vėl yra teisingos. 9-asis dešimtmetis buvo lyg amerikietiški kalneliai, tačiau jis man padėjo suvokti, kad galiu gyventi tik ypatingomis, kraštutinėmis sąlygomis“'' – teigė Falco viename iš paskutiniųjų interviu.
Iki pat 1998 m. Falco dirbo prie savo naujojo albumo „Egoisten“, kuris, pervadintas „Out Of The Dark (Into The Light)“ ir išleistas jo žūties mėnesį, susilaukė labai didelio pasisekimo. Iš Vokietijos albumų topo jis neiškrito visus metus, tapęs perkamiausiu 1998 m. solinio atlikėjo albumu. Viso pasaulyje albumo buvo parduota apie 3 mln. kopijų. Dainos iš jo pakilo į lyderiaujančias singlų topų pozicijas (ypač singlas „Out Of The Dark“, kuris buvo išpirktas 3,5 mln tiražu).
Vėliau nemenkos sėkmės susilaukė įvairiausios geriausių Falco dainų kompiliacijos, 9-tasis anksčiau įrašytų Falco dainų albumas „Verdammt Wir Leben Noch“ (1999 m.) kurį prezentavo gan ironiška to paties pavadinimo daina („Velniai griebtų, mes vis dar gyvi!“), koncertiniai, remiksų albumai ir DVD, kurie pasiekė auksinius ir platininius statusus, o DVD „Symphonic“ tapo perkamiausiu 2008 metų DVD Austrijoje. Vėliau beveik kiekvienais metais vis dar leidžiamos įvairios kompiliacijos ir anksčiau nepublikuoti Falco įrašai, sulaukiantys komercinės sėkmės.
2009 m. gruodžio mėn. išleistas 10-asis Falco albumas – „The Spirit Never Dies“. Jame publikuojami daugiausia 1987 m. Falco dainų įrašai, kuriuos 2008 m. lapkričio mėn. atrado vienas Frankfurto įrašų studijos, kai joje išsiliejo vanduo, dabartinis nuomininkas.
Kūryba
„Jeanny“ daina parašyta iš jaunos merginos pagrobėjo, kuris yra numanomas prievartautojas ir žudikas, aspekto. Išleidus šį singlą ir video, kurio viename kadre matyti „Bates“ motelis (užuomina į garsųjį A. Hitchcocko filmą „Psichopatas“), kituose – mirusi mergina, apie kurią dega šimtai žvakių, o pats Falco blaškosi psichiatrinėje ligoninėje su tramdomais marškiniais, kilo didžiuliai skandalai – netgi kūrėsi organizacijos, kurios ragino jį boikotuoti.
Panašios reakcijos susilaukė ir dar vienas Falco hitas „The Sound Of Musik“, kuriame minimas ir tuometinis Austrijos prezidentas Kurtas Waldheimas. Nepaisant boikotavimo, minėtos dainos tapo dideliais hitais ir radijo stotys buvo priverstos jas transliuoti.
Falco dainos kurtos bosinės gitaros partijos pagrindu, maišytos su roko akordais ir soline šešiastyge gitara, dažniausiai nuo 80 iki 120 taktų per minutę ritmu. Atlikėjas nevengė eksperimentuoti su daugybe žanrų ir stilių: rap, funk, rock, jazz, pop, techno, yra netgi įrašęs kūrinių tango ritmu („Tango The Night“, „Dance Mephisto“). Išskirtinis bruožas – šiuos stilius jis dažnai derino su klasikinės muzikos garsais (ypač tai ryšku kūriniuose „Rock Me Amadeus“, „Vienna Calling“, „Wiener Blut“ – ypatingai „extended“ versijose). Yra sukūręs beveik visus savo dainų tekstus, todėl jie laikomi daugmaž autobiografiniais arba atskleidžiančiais tikrąjį atlikėjo požiūrį aktualia tematika.
Oratoriškas balso tembras (kokiu pasižymi baritonai), bėgant metams, pastebimai pažemėjęs, išskyrė Falco iš daugybės pasaulio atlikėjų. Šio balso išskirtinumas ypatingai ryškus netipiškuose Falco kūriniuose, kuriuose jis dainuoja tik priedainiuose, o likusioje dalyje pasakoja istoriją („Jeanny“ bei visi jos tęsiniai, „Emotional“ arba „Satellite To Satellite“).