cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Atsiskyrėlis
Japonijoje atsiskyrėliai dėl socialinių – psichologinių problemų vadinami hikikomori.
Atsiskyrėlių budistų, daoistų, hinduistų buvo dar prieš mūsų erą, vėliau atsiskyrėliai – daugiausiai krikščionys. Krikščionių atsiskyrėlių pradininkais laikomi Paulius Tėbietis (III a.), Antanas Komanietis (IV a.). Kad išvengtų Romos imperatorių persekiojimų, krikščionys vyko į Egipto, ypač Libijos dykumas ir gyveno ten atsiskyrėliškai. V a. Artimuosiuose Rytuose atsirado stulpininkų, kurie pamokslaudavo, įsitaisę ant stulpų, maitindavosi maistu, kurį jiems atnešdavo žmonės. Vėliau nemažai atsiskyrėlių buvo vienuolynų kūrėjai.
Ušakas
Ušakas – miestas vakarų Turkijoje, 210 km nuo Izmiro; provincijos centras. Išvystyta cukraus, tekstilės, maisto pramonė.
Krinčino seniūnija
Krinčino seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Pasvalio rajono savivaldybės rytuose.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įkurtos 3 seniūnaitijos:
Suvalkų gubernija
Suvalkų gubernija buvo Lenkijos Kongreso karalystėje 1867–1915 metais. Centras – Suvalkai. Buvo dabartiniuose Lietuvos pietvakariuose, Lenkijos šiaurės rytuose ir Gudijos šiaurės vakaruose, gubernijai priklausė Užnemunė. Plotas 12 300 km². Gubernija ribojosi su Gardino gubernija, Kauno gubernija, Lomžos gubernija ir Vilniaus gubernija bei Prūsijos karalyste.
Tai buvo nepramoninė gubernija, žemės ūkio lygiu viena pirmaujančių imperijoje (1897 m. buvo 53,7 tūkst. žemės ūkio darbininkų), gyventojai – vieni raštingiausių: 1897 m. buvo raštingų (vyresnių nei 10 m. amžiaus) 54,9 proc. vyrų ir 42,8 proc. moterų (lietuviškose apskrityse atitinkamai 76,6 ir 50,2 poc., tarp lietuvių 48 proc. ir 39,7 proc.). Lietuviškose apskrityse gyveno 410.789 žmonės.
thumb|left|Lenkijos Kongreso karalystė 1907 m.
Šeštokų apylinkė
Šeštokų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Klėriškių II akmuo
miniatiūra|250px|right|Klėriškių II akmuo miniatiūra|250px|right|Akmuo iš arti
Klėriškių II akmuo – antrasis iš dviejų masyvių riedulių, stūksančių Klėriškėse, Nemaitonių seniūnijoje, Kaišiadorių rajone. Savivaldybės saugomu geologiniu gamtos paveldo objektu paskelbtas 1992 m.
Šeštokų apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Krosnos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Simno rajonui. 1954 m. prijungta Krosnėnų apylinkė, dalis Randiškės apylinkės ir dalis Krosnos apylinkės, 1963 m. – Kirsnos apylinkė, 1978 m. – Rudaminos apylinkė.
Bairam Ali
Bairam Ali – miestas pietryčių Turkmėnijoje, Maro velajate, Murgabo upės krante, netoli Maro.
Suvalkų gubernija
Istorija
Įsakymas apie Suvalkų gubernijos sudarymą išleistas 1866 m. gruodžio 31 d., jis įsigaliojo 1867 m. sausio 13 d. Tuo metu buvo perskirstytos Augustavo ir Plocko gubernijos į tris naujas – Lomžos, Plocko ir Suvalkų.
Administracinis suskirstymas
Gubernijoje visą laiką buvo 7 apskritys. 1913 m. buvo 92 valsčiai, 2038 seniūnijos, 10 miestų, 5135 kitos gyvenvietės.
Gyventojai
Pagal 1889 m. Rusijos imperijos gyventojų statistinius duomenis gubernijoje gyventojų daugumą sudarė lietuvių tautybės žmonės, kurie sudarė 57.8% visų gubernijos gyventojų. Lietuviai daugumą sudarė Kalvarijos, Marijampolės, Naumiesčio, Vilkaviškio ir Seinų apskrityse. Remiantis garsaus Lietuvos teisininko, istoriko, publicisto, redaktoriaus, diplomato, užsienio reikalų ministro, signataro Petro Klimo surinktais duomenimis, 1889 m. Suvalkų apskrityje lietuviškai dar šnekėję apie 60% apskrities gyventojų, Seinų apskrityje apie 97% gyventojų. Pagal 1910 m. surašymą gubernijos gyventojų sudėtis atrodė taip: lietuviai 54,8 %, lenkai 30% ir kitos tautybės 15,2%.
thumb|right|200px|Suvalkų gubernija [[1911 m.]]
Gyventojų tautinė sudėtis pagal apskritis
Gubernijos gyventojų tautinė sudėtis atskirose apskrityse pagal 1897 m. surašymą. :
Gyventojų skaičius apskrityse
Gubernijos gyventojų skaičius apskrityse ir miestuose pagal 1897 m. surašymą.
Romos katakombos
thumb|[[Roma|Romos katakombos sienos fragmentas]]
Romos katakombos – didžiuliai požeminių laidojimų angų labirintai Romoje, kuriuos krikščionys iškasė minkštame tufo akmenyje netoli iš miesto vedančių takų. Spėjama, kad bendras koridorių ilgis siekia per 800 km. Yra žinomos maždaug 35 katakombos, iš kurių seniausios yra vadinamos Liucinos, šv. Kaliksto, šv. Domicelės ir Priscilos vardais. Jos buvo iškastos II a. pabaigoje.
Katakombų piešiniai ir įrašai padeda paaiškinti krikščioniško meno ir simbolikos raidą, taip pat ir krikščionių tikėjimo ir pasiaukojimo istoriją. Katakombose randami tokie krikščionims būdingi simboliai kaip kryžius ir žuvis.
Bairam Ali
54,3 tūkst. gyventojų (1995 m.).
Miestas yra svarbus prekybos ir pramonės centras žemės ūkio sričiai, užsiimančiai medvilne. Taip pat tai yra kurortas, jame gydomos inkstų ir kraujotakos sistemos ligos.
Bartošas (Mazovijos vaivadija)
Bartošas  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Sokoluvo valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į pietvakarius nuo Palenkės Sokoluvo ir apie 86 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Kalangai
Kalangai  – viena pirmųjų bantų kalba kalbančių tautų, kuri atmigravo į šiandieninę Botsvaną, paskui ją sekė Bakgalagadi, po jų – Batswana.
Kalangai pirmiausia apsigyveno Mapungubvės karalystėje (Mapungubwe) Pietų Afrikoje. Tai buvo pirmoji kalangų valstybė. Vėliau jie persikėlė link Didžiosios Zimbabvės griuvėsių ties Masvingu. Dar vėliau jie persikėlė į Khamį, o galiausiai – į Botsvaną. Tačiau kur jie besikėlė, visur paliko savo mūrinių statinių likučius ir kalangų bendruomenes. Khamio valstybė buvo užėmusi dabartinės Zimbabvės pietvakarius (dabar Matabelelandas) ir kaimynines šių dienų Botsvanos sritis.
Istorija
Kalangai (kitaip – vakarų šonai) yra artimi mašonams. Jie daugiausia gyvena Zimbabvėje ir Botsvanoje. Kai jie atvyko į šiaurės rytų Botsvaną ir pietvakarių Zimbabvę, jie jau buvo atsiskyrę nuo šonų. Manoma, kad jų yra apie 850 tūkstančių.
Kalangai yra viena didžiausių taip vadinamų Botsvanos tautinių mažumų.
1690 m. portugalai buvo priversti pasitraukti iš plokščiakalnių, ir daug žemės, anksčiau valdytos Monomotapos, tada ėmė valdyti Rozviai. Kalangų valdytos valstybės suskilo į autonomiškas valstybes, daug kurių vėliau įėjo į Rozvių imperiją. Apie du šimtus metų regione išsilaikė taika ir klestėjimas. Kultūros centrai Dhlo-Dhlo, Khamis ir Didžioji Zimbabvė pasiekė klestėjimo viršūnes. Monomotapos tvirtovė ir rūmai buvo užimti Rozvių.
Eridanas
Graikų mitologijoje Eridanas (🇬🇷) – upė-dievybė, pasak Hesiodo – Okeano ir Tetijos sūnus.
Pasak Polibijaus Eridanas yra Po upė, o Herodotas Eridanu vadino upę šiaurėje (Hiperborėjoje), iš kur buvo gabenamas gintaras. Vergilijus „Eneidoje“ aprašė Eridaną kaip vieną iš Hado upių.
Kai Heraklis ieškojo hesperidžių sodo, jis pasiklausė kelio Eridano nimfų. Pasak „Metamorfozių“, per Eridaną plaukė argonautai, kvėpuodami baisią gaisro smarvę, kurią sukėlė įkritęs Fajetonas. Eridanas garsėjo gintaru, kuris kilęs iš heliadžių, Fajetono seserų, ašarų. Šioje upėje Fajetonas ir nuskendęs.
Eridanas įsivaizduotas jaučiu, sutapatintas su žvaigždynu (Eridanas). Šis žvaigždynas taip pat vadintas Okeanu arba Nilu (dangiškojo vandenyno įvaizdis).
Pavadinimą Ἠρῐδᾰνός bandyta sieti su Šumero mitinio miesto Eridu vardu, nors greičiausiai jis indoeuropietiškas, kilęs iš („srautas, upė“, plg. Dunojus, Donas, Dniepras ir kt.).
Žagariai (Lazdijai)
Žagariai – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Seirijų, Metelių regioniniame parke, abipus kelio Seirijai–Sutrė. Seniūnaitijos centras. Apylinkėse yra geomorfologinis draustinis, pietvakariuose plyti Trako miškas. Kaimas nusidriekęs per 4 km. Yra vandens bokštas, fermos, sodai. Kaimo kryžius (statytas 1998 m.).
thumb|left|250px|Reginys į Žagarių šiaurinę dalį, tolumoje matyti Trako miškas thumb|left|250px|Įvažiavimas į Žagarius iš šiaurės
Etimologija
Vietovardis kildinamas iš pavardžių Žagaris, Žagarỹs, Žagãrius.
Istorija
1681 m. Boguslavo Radvilos duktė Sindvika Karolina užrašė savo vyrui Liudvikui tris dvarus ir 22 kaimus, tarp kurių buvo ir Žagariai. XIX a. pab. kaimas pateko į Seinų apskrities Seirijų valsčių ir parapiją.
Iki 2018 m. kaimas priklausė Šlavantų seniūnijai.
Lonely Planet
„Lonely Planet“ – didžiausia kelionių vadovų leidykla pasaulyje. Ši leidykla dabar yra „NC2 Media“ bendrovės padalinys.
Istorija
„Lonely Planet“ bendrovė buvo įsteigta sutuoktinių Morinės ir Tonio Vylerių. 1972 m. jie iš Anglijos išsiruošė į žygį automobiliu, autostopu (teko ir žygiuoti) per Euraziją, galiausiai pasiekę Australiją baigė savo kelionę. 1973 m. jie išleido pirmąją savo knygą. Bendrovė pradėjo savo veiklą, išleidusi kelionių vadovų knygas, skirtas žygeiviams.
Anykščių herbas
Anykščių herbas – vienas iš Anykščių raj. savivaldybės ir Anykščių miesto heraldikos atributų.
Lonely Planet
Istorija
2007 m. BBC perėmė bendrovę įsigydama 75 % įmonės akcijų paketo, 2011 m. įsigijo likusias akcijas iš sutuoktinių. Tačiau patyrusi £80 milijonų nuostolių dėl sunkmečio ir leidybos verslo poslinkių (elektroninių knygų leidybos augimas, skaitmeninės žiniasklaidos gausėjimas) buvo priversta parduoti ją „NC2 Media“ įmonei 2013 m. už £52 milijonus. Po 10-ečio smukusių pardavimų, siekusių 45 % kritimą, 2016 m. buvo pirmieji, kai nežymiai augo visų rinkos dalyvių popierinių kelionių vadovų pardavimai JAV ir JK rinkose. Tai iš dalies lėmė atsigaunanti turizmo pramonė.
Naujausiais duomenimis „Lonely Planet“ yra išleidusi virš 130 milijonų knygų. Dabar bendrovė užsiima tiek spausdinto, tiek skaitmeninio turinio pasiūla (puslapis, programėles ir kt., nors pastarųjų atsisiuntimų skaičius nusileidžia išmaniųjų telefonų puslapių peržiūroms).
Anykščių herbas
Aprašas
Herbo sidabriniame lauke, pakelto, banguotais kraštais mėlyno pleišto viduryje vaizduojamas ant rudo arkinio tilto fragmento, kylančio iš mėlynos skydo papėdės, stovintis šv. Jonas Nepomukas su juoda sutana, biretu ir batais, sidabriniu veidu, rankomis, kamža ir rudu apsiaustu. Dešinėje rankoje pakėlęs jis laiko juodą kryžių, ant kurio yra sidabrinis nukryžiuotasis, o kairėje – žalią palmės šakelę. Aplink galvą 5 sidabrinės žvaigždutės. Skydo šonuose dvi, apačioje raudonu kaspinu surištos, rudos šakelės su žaliais lapais ir raudonais vaisiais.
Istorija
1792 m. sausio 17 d. Lietuvos ir Lenkijos karalius Stanislovas Augustas suteikė Anykščiams miesto teises (1795 m. jos buvo panaikintos) ir herbą. Herbe pavaizduotas savivaldos išvakarėse Anykščiuose pastatytas tiltas, papuoštas tiltų globėjo ir sergėtojo nuo vandens nelaimių Šv. Jono Nepomuko statula. 1970 m. bandyta atkurti Anykščių herbą, šventojo figūrą pakeičiant mergina, laikančia dešinėje rankoje leliją, kairėje – atverstą knygą (autorius – dailininkas Vytautas Kalinauskas).
1992 m. lapkričio 4 d. herbą Lietuvos Respublikos Aukščiausioji Taryba – Atkuriamasis Seimas patvirtino nutarimu Nr. I-3024. Herbo etalono autorius – dailininkė Laima Ramonienė.
Kraterio ežeras
Kraterio ežeras  – ežeras JAV, Oregone, Kraterio ežero nacionaliniame parke, 1 882 metrų aukštyje virš jūros lygio. Susiformavo po Mazamos ugnikalnio išsiveržimo maždaug prieš 7000 metų. 1902 m. paskelbtas JAV nacionaliniu parku. Iš vidurio kyšo lavos ir pelenų kūgis – Burtininko sala.
Namlėja
Namlėja  – miestas Indonezijoje, Molukų provincijoje, svarbiausias Buru saloje. Buru regencijos centras. ~5 tūkst. gyventojų (2002 m.). Turistinis centras, jūrų uostas.
Argja BF
Torshavno „Argir“ – Farerų futbolo klubas iš Argiro (Torshauno komuna).
Istorija
2017 m. tapo antros pakopos nugalėtojais. 2018 m. grįžo į elito divizioną, kuriame žaižia iki šiol.
Sezonai
Šaltiniai:
Rytų Europos lyguma
thumb|right|300px|Rytų Europos lyguma Rytų Europos lyguma  – lyguma rytinėje Europos dalyje. Užima apie 4 000 000 km². Vidutinis aukštis apie 170 m. Šiaurinėje dalyje ją riboja Baltosios ir Barenco jūros. Rytuose – Uralo kalnai, Uralo upė ir Kaspijos jūra. Pietuose – Kaukazo kalnai ir Juodoji jūra. Krymo pusiasalyje riba eina pietine Krymo kalnų papėde. Šiaurės vakaruose – Skandinavijos kalnai. Vakaruose ir pietvakariuose – Karpatai ir Sudetai. Šalys kurių teritorija ar dalis jos priklauso šiai lygumai: Baltarusija, Estija, Kazachija, Latvija, Lenkija, Lietuva, Moldova, Rusija ir Ukraina.
Rytų Europos lyguma aukščiausiai iškyla Kolos pusiasalyje (Chibinai, iki 1191 m), o žemiausiai nusileidžia Kaspijos jūros pakrantėje (-28 m). Rusijos aukštumoje (vidutinis aukštis – 170 m) yra keletas aukštumų (Timano kalvagūbris, Vidurio Rusijos, Pavolgio, Voluinės-Podolės ir kt. aukštumos). Pietuose ir pietryčiuose paviršius leidžiasi į žemumas – Juodosios jūros, Paazovės, Pakaspijo. Rytų Europos lygumos šiaurinei ir šiaurės vakarinei daliai būdingi ledyniniai kraštovaizdžiai, plokšti tarpupiai su moreninio-kalvoto paviršiaus ruožais. Centrinėje ir pietinėje dalyje paviršius išraižytas griovų ir raguvų.
Lyguma yra vidutinio klimato juostoje; einant iš vakarų į rytus klimatas keičiasi iš jūrinio į žemyninį. Šiaurinės dalies upės priklauso Arkties vandenyno baseinui (Mezenė, Onega, Pečiora, Šiaurinė Dvina), vakarinės – Baltijos jūros (Nemunas, Dauguva, Vysla), pietinės – Juodosios jūros (Dniepras, Dniestras, Pietinis Bugas, Donas) ir Kaspijos jūros (Volga, Uralas).
Rytų Europos lygumoje ryškiai atsispindi gamtinių juostų kaita – Barenco jūros pakrantėje plyti samanų ir kerpių tundra, pietuose ji pereina į miškų juostą, kuri driekiasi nuo Pabaltijo ir Polesės iki Uralo. Nuo Karpatų iki Uralo eina miškastepės juosta, kuri link Kaukazo pereina į stepę. Pakaspijo žemumai būdingos pusdykumės ir dykumos.
Rio de Žaneiras (valstija)
Rio de Žaneiras  – valstija Brazilijoje, šalies pietrytinėje dalyje. Ribojasi su Minas Žeraisu – šiaurėje, su Espirito Santu – šiaurės rytuose, bei su San Paulu – pietvakariuose. Pietinę valstijos dalį skalauja Atlanto vandenynas. Valstijos sostinė – Rio de Žaneiras.
Geografija
Valstijos paviršius daugiausia kalnuotas, iki pat vandenyno kranto prieina Brazilijos plokščiakalnio kalnai, suformuojantys vaizdingus skardžius, uolas ir slėnius. Svarbiausia kalnų grandinė yra Sera do Maras („Jūros kalnagūbris“) bei šiaurės rytuose besidriekiantys Mantikeiros kalnai, kuriuose yra aukščiausia valstijos vieta – Aguljas Negraso („Juodųjų Adatų“) kalnas (2791 m). Kranto linija labai raižyta, gausu įlankų, gilių užutėkių (pvz., Guanabaros įlanka), nedidelių uolėtų salų. Rio de Žaneiro valstijos pakrantės pasižymi savo puikiais paplūdimiais. Svarbiausia valstijos upė yra Pietų Paraiba (su intakais Paraibuna, Pomba, Pirai). Pakrantėse gausu lagūnų.
Klimatas tropinis. Vasaros lietingos, žiemos sausos. Vidutinė metinė oro temperatūra 25-32 °C, metinis kritulių kiekis 1000–1500 mm. Kalnuose klimatas vėsesnis, o žemyno lygumose – labai karštas. Aukštikalnėse kartais pasninga.
Dauguma valstijos kraštovaizdžių sukultūrinta, tačiau kalnuose yra išlikę tropinių miškų, o vietomis pakrantėse – mangrovių sąžalynų. Rio de Žaneiro valstijoje yra keletas nacionalinių parkų: Itatiajos, Restinga de Žurubatibos, Sera da Bokoinos, Tižukos bei Sera dos Organoso (UNESCO paveldas).
Gyventojai
Etninė sudėtis:
Didžiausi miestai
thumb|left|250px|Rio de Žaneiro miesto apylinkės
Meno saviveikla
Meno saviveikla – mėnesinis žurnalas, ėjęs 1956–1964 m. Vilniuje.
Istorija
Leido Respublikiniai liaudies meno rūmai ir Lietuvos kultūros ministerija. Tiražas 1964 m. – 11 000 egz. Išėjo 84 numeriai. 1965 m. vietoje „Meno saviveiklos“ pradėtas leisti žurnalo „Kultūros barai“.
Spausdino straipsnius apie meno saviveiklos kolektyvų veiklą, patarimus saviveiklininkams, pjeses, dainas.
Adrian Gaxha
Adrian Gaxha (g. 1984 m. vasario 13 d. Skopjė) – albanų kilmės Makedonijos dainininkas, dainų autorius ir įrašų prodiuseris.
Debiutavo 2001 metais Albanijos populiariosios muzikos festivalyje Nota Fest, kuriame jis užėmė pirmąją vietą. Per trumpą laiką Adrian tapo vienu populiariausių dainininkų Makedonijoje ir Albanijoje. Iki šiol atlikėjas įrašė keturis albumus: tris albanų ir vieną – makedonų kalbomis.
2006 metais su Esma Redžepova Makedonijos „Eurovizijos“ atrankos finale su kūriniu „Ljubov e…“ užėmė antrą vietą.
Aion (albumas)
„Aion“ – penktasis studijinis iš Australijos kilusios eterinės/gotikinės muzikos grupės „Dead Can Dance“, išleistas 1990 m. Tai buvo pirmasis grupės albumas, sukurtas po Lizos Džerard ir Brendano Perio išsiskyrimo. Įrašytas Kivio bažnyčioje, Airijoje.
Adrian Gaxha
2008 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse su Tamara Todevska ir Vrčak atlikę dainą „Let Me Love You“ pusfinalyje užėmė 10 vietą, surinkę 64 taškus.
Atlikėjas du kartus dalyvavo Albanijos muzikos konkurse Kënga Magjike – 2010 ir 2012 metais.
Aion (albumas)
Albumui Aion būdinga viduramžių/renesanso Europos atmosfera ir tematika. Atlikėjai perkūrė kataloniškąjį viduramžiškąjį choralą „Sibilės daina“, neapoliečių šokių melodiją saltarelo, sukūrė keletą kūrinių Apokalipsės tematika. Prie kūrinio The Arrival and the Reunion įrašymo prisidėjo sopranas David Navarro Sust.
Albumo viršelyje pavaizduotas epizodas iš Jeronimo Boscho triptiko „Žemiškųjų malonumų sodas“ dalies, vaizduojančios Žemę. Albumo pavadinimas kilo nuo senovės graikų amžinybės, nekintančio laiko dievybės Ajono.
Moto GP
Moto GP – aukščiausio pasaulio motociklų čempionato Grand Prix motorcycle racing kategorija. Čempionatas dalinamas į tris kategorijas – 125 cm³, Moto2 (anksčiau buvęs 250 cm³) ir Moto GP.
Moto GP čempionate naudojami smarkiai patobulinti motociklai ir priešingai, nei Superbike motociklų pasaulio čempionate, važiuojama motociklais, kurie nėra pritaikyti įprastiniams viešiems keliams.
Daugkartinis Moto GP pasaulio čempionas yra italas Valentino Rossi. Pagal šį rodiklį jis yra absoliutus rekordininkas – Moto GP čempionu jis tapo septynis kartus (2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2008, 2009 m.). Iš viso pasaulio čempionu pasaulio motociklų čempionatuose jis tapo devynis kartus.
Taisyklės
2009 m. gruodžio 11 d. Moto GP komisija nutarė, kad čempionate bus grįžtama prie 1000 cc variklių nuo 2012 m. sezono. Nuo to sezono didžiausias variklio cilindrų skaičius bus sumažintas iki keturių.
Po 2008 m. iš Moto GP čempionato pasitraukus Michelin padangų kompanijai, vienintele padangų tiekėja tapo Bridgestone. 2016 m. prancūzų kompanija grįžo į čempionatą pasitraukus Bridgestone.
Kiekvienoje iš trijų pasaulio motociklų čempionato kategorijų yra skirtinga lenktynių distancija - Moto3 - 100 km, Moto2 - 110 km, Moto GP - 120 km.
Svorių ribos
thumb|right|200px|Daigkartinis Moto GP čempionas [[Italija|italas Valentino Rossi]]
Taškų skyrimas
Moto GP čempionate taškai skiriami už finišavimą pirmose penkiolikoje vietų.
Mėta
Mėta (Mentha) – notrelinių (Lamiaceae) šeimos augalų gentis.
Upė (mitologija)
thumb|250px|Kelionė per Stiksą. Joachim Patenier, XV a.
Mėta
Tai daugiametės ir vienmetės stipriai kvepiančios žolės. Jų lapai ant stiebo ir šakelių išsidėstę priešiškai. Žiedai smulkūs, susitelkę į menturius, o šie sudaro varpos pavidalo žiedynus. Vaisius – riešutėlis.
Gentyje 20-30 rūšių, kurios polimorfinės, lengvai tarp savęs kryžminasi. Lietuvoje nurodoma 11 rūšių: ir kt.
Upė (mitologija)
Mitologija
Kai kuriose, ypač šamanistinio pobūdžio, mitologijose upė įsivaizduojama nelyg virkštis, pasaulinis kelias, jungiantis viršutinį, vidurinį ir žemutinį pasaulius. Tada ji paprastai laikoma ir giminės ar šamaniška upe. Dažnai jos sudėtine dalimi būna simboliškai permąstyta geografinė pagrindinė tos vietovės upė. Pavyzdžiui, evenkų kosminė upė Mumongi chokto bira (Мумонги хокто бира „vandens kelias-upė“) prasideda aukštutiniame, pelkių pasaulyje, kur bekraštėse ganyklose gyvena elnių dvasios ir žmonijos protėvių dvasios, upės vidurupio pakrantėse gyvena tikri, gyvieji žmonės ir gyvūnai, o žemupyje gyvena mirusiųjų dvasios, kurias į pomirtinę karalystę palydi šamanas. Evenkai kosminei upei prilygina ir šamaniškąjį medį turu, iš šamano čiumą su prie jo besišliejančiais iš rytų jaunais maumedžiais ir mediniais dvasių raižiniais – darpe, bei vakaruose esančia apeigine galerija onang. Aukštutinį pasaulį ir upės aukštupį atitinka darpe, o upės žemupį, mirusiųjų karalystę – onang. Kai kuriose kultūrose, kur paplitusi dualistinė visuomeninė struktūra, kalbama apie dvi giminines kosmines upes, simbolizuojančias kiekvieną iš brolijų (fratrijų); šiedvi upės teka lygiagrečiai iš dangaus į vandenyną. Evenkų, oročių ir kt. tokios kosminės upės ar dviejų upių vaizdiniai parodo, kaip viskas, kas esti trijuose pasauliuose, išsidėsto pagal kosminę upę ir jos žemiškąjį atitikmenį. Jenisiejaus ketų pasaulio ašis yra Jenisiejaus upė. Upės aukštupyje – šiltajame, dangiškame pasaulyje – yra geroji Tomem, iš ten atskrenda paukščiai, ateina pavasaris, o upės žemupyje – šaltame, pragariškame pasaulyje – yra blogoji Chosedem. Tikima, kad Jenisiejaus žiotyse esančioje saloje susirenka mirusios sielos.
Kita kosminės upės paveikslo atmaina yra tokia: visatos centre yra didžiulė jūra ar ežeras, iš kurio išteka pagrindinės upės (kartais jos teka iš centro, pažymėto pasaulio medžiu) ar viena upė. Kalmukų pasaulėvokoje Marvo ežero viduryje auga gyvenimo medis Zambu; iš po jo šaknų keturiomis pasaulio kryptimis teka keturios didelės upės, kurios, padariusios po septynias kilpas, suteka atgal į ežerą. Pasaulio vidurio ežeras yra aukštame kalne, ir upės, garma žemyn nuo uolų, kurių pavidalas primena dramblio, jaučio, žirgo, liūto galvas. Čia iškyla gerai žinomas keturių pasaulio šalių ir jas atitinkančių keturių upių mitopoetinis paveikslas. Persiškose miniatiūrose dažnai vaizduojami keturi vandens srautai, tekantys į keturias pasaulio puses iš po rojaus medžio, ant kurio sėdi paukštis Choma, o aplink atsisėdęs pranašas Mahometas su palydovais. Skandinavų „Mažojoje Edoje“ taip pat minimos keturios upės – Kermtas, Ermtas ir du Kerlaugai – kurias perbrenda Toras, kai asai ant uosio Igdrasilio atlieka teismą. „Grimniro kalbose“ aprašoma kaip elnias Eiktiurniras ėda pasaulio medžio lapus, ir iš nukritusios nuo ragų ant Hvergelmiro drėgmės susidaro daugybė upių, iš kurių viena teka pro dievų buveinę, o kitos – pro žmonių žemę, bet veržiasi į helą. „Violvos pranašysėje“ pasakojama apie Urd šaltinį, skalaujantį Igdrasilį – iš ten atsirado trys mergelės – Urda, Verdandė ir Skulda.
Kitas pasaulinės upės mitologinis paveikslas ją vaizduoja atsirandant iš pirmapradžio vandenyno: jo visuotiškumas paaiškina upių buvimą žemės pakraščiuose, danguje, pragare. Graikų mitologijoje Okeanas – didžiausioji pasaulio upė, juosianti žemę ir jūrą, priglobianti dangiškuosius šviesulius ir duodanti pradžią visiems vandenims (tame tarpe, upėms). Graikams taip pat buvo žinomas ir upės, krentančios iš dangaus paveikslas. Senovės Egipte buvo laikoma, kad Nilą dviejose versmėse pagimdė chaosas Nun. Pasak Herodoto, Nilas išsiveržia į dienos šviesą tarp Krofio ir Mofio uolų ir teka į šiaurę (Egiptą) bei į pietus (Etiopiją). Daugelyje tekstų pabrėžiamas Nilo kosmiškumas, jo požeminis ir dangiškasis bruožai. Giesmėje dievui Atonui (XIV a. pr. m. e.) sakoma: „Tu sukūrei Nilą pragarmėje ir išvedei jį ant žemės sava valia, kad būtų pratęstas gyvenimas žmonių… Tu dovanojai dausoms jų Nilą, kad kristų jis ant žemės… Nilas danguje svetimšaliams ir laukiniams žvėrims keturkojams, o iš pragarmės tekantis Nilas – mylimajai žemei…“. Nilas buvo tas ritualinis objektas, kuris jungė įvairias vietines apeigines praktikas bei mitologinius pasakojimus. „Piramidžių tekstuose“ apie Ozyrį kalbama kaip apie „naują vandenį“, turint omenyje Nilo potvynius (vėlesnėje mitologijoje Nilo potvyniai susieti su mitu apie Ozyrį). Pausanijus savo „Elados aprašyme“ Nilo potvynius sieja su Izidės, kasmet apraudančios Ozyrį, ašaromis. Heliodoras „Etiopikoje“ rašo, kad didžiausios egiptiečių šventės yra pašvęstos Nilui. Plutarchas veikale „Apie upes“ rašo apie faraoną, kuris Nilui paaukojęs savo dukterį. Ovidijus, Diodoras, Juvenalas ir kiti Antikos autoriai rašo apie žmonių aukas, skirtas Nilui, nors patys egiptiečių šaltiniai to nepatvirtina. Tuo tarpu „požeminis Nilas“ buvo glaudžiai susijęs su mirtimi, su vėlėmis ir jų teismu pomirtiniame pasaulyje (vėl sąsaja su mirusiųjų teisėju Ozyriu). Tokios požeminės mirusiųjų upės žinomos daug kur pasaulyje: suomių „Kalevaloje“ minima mirties upė Tuoni, į kurią sumetamas sukapotas Leminkiaineno kūnas; senovės Graikijoje žinoma užmaršties upė Leta, mirusiųjų pasaulio upės Stiksas, Kokitas, Piriflegetonas, Acherontas. Su pastarosiomis upėmis susijęs vėlių plukdymo, kurį atlieka psichopompai (Hermis, Charonas), motyvu. Kai kuriose tradicijose pati upė iškyla kaip pomirtinio teismo dievybė (Teismo upė pas hetitus ir hanaaniečius, išbandymo, prakeiksmo vandeniu praktikos).
Kinų mitologijoje pasakojama apie dangišką dvasią Dziulin, kuri kilusi iš Fenšuji upės aukštupio ir kažkada buvusi tos upės dvasia. Dziulin ne tik suskaldė ir išjudino Huašano kalną, kuris trukdė tekėti Hvanghei, bei atvėrė upei tiesų kelią į jūrą, bet ir pasireiškė kaip kosminis sutverėjas, atskyręs dangų ir žemę. Hvanghės vandenyse valdovas Jui pamatė vandens dvasią, kuri jam davusi žemėlapį – šio dėka Jui suprato, kaip reikia suvaldyti potvynius. Hetitų upės dievas taip pat suvaidino svarbų sutvėrimo vaidmenį – po to, kai dangus ir žemė buvo atskirti, jis pasiėmė sau apvalymą, palikuonių gyvenimą ir vaisingumo galią. Žinomas hetitų ritualas Tunavi dar vadinamas upės apeiga: kai sena moteris (žyniuonė) ateina prie upės kranto, ji atlaužia upės dievybei duonos gabalą ir deda jį ant upės kranto, tada ji išbarsto miltus ir pyrago trupinius ant kranto, lieja vyną ant kranto ir kalba: „upės kranto dievybe! Žiūrėk! Aš atėjau pas tave. Ir tu, upės dievybe, nuo krantų, nuo kurių paimtas šis molis, paimk jį į savo rankas ir nuvalyk šitą žmogų tuo moliu, nuvalyk visas dvidešimt jo kūno dalių!“
Viena iš taip vadinamojo „ašinio mito“ atmainų pabrėžia upės svarbą. Griausmavaldžio ir jo varžovo kautynės didžiąja dalimi paaiškinamos tuo, kad pastarasis yra užvėręs upes, o tai kelia pavojų vaisingumui, gyvybei. Arijai tą griausmavaldžio priešininką vadino Vritra, kas reiškia „užvara, užtvara, kliūtis“. Indra, nudobdamas Vritrą arba perskeldamas uolą, akmenis, kalnus paleidžia srūti upes. Vritros motinos Danu vardas yra susijęs su upėmis (iš tos pat šaknies atsirado upėvardžiai Dunojus, Dniepras, Donas). Panašūs siužetai atsikartoja Pietų Amerikoje, kur upes saugo gyvatė, o kartais upė ir gyvatė tiesiog sutapatinamos.
Mitopoetinė simbolika
Mitopoetiškai upė įvaizdina takų vandenį. Sraunūs, takūs, šviesūs vandenys – šaltiniai, upokšniai, sraunios upės – simbolizuoja gyvastį, eigą, vaisingumą, pilnatvę (plg., „pieno ir medaus upėms tekėti“). Kaip minėta, jie siejasi su sklandžia, dailia kalba, eilėmis, dainomis, toliau – su įkvėpimu, gyvenimo jėga, vitališkumu, laisve. Skaidrūs vandenys siejami su apvalymu, tyrumu, gydomosiomis savybėmis. Kita vertus, upė – pavojus, potvynis, tvanas, siaubas, kelias į mirusiųjų karalystę.
ETA
thumb|ETA narių pasirodymas televizijoje ETA (bask. Euskadi Ta Askatasuna, liet. Baskų šalis ir jos laisvė) – ginkluota teroristinė baskų organizacija, veikusi nuo 1959 m. iki 2018 m. ETA simbolis – gyvatė (simbolizuoja įžvalgumą ir slaptumą), apsivijusi kirvį (simbolizuoja jėgą).
ETA siekė įkurti nepriklausomą baskų valstybę Ispanijos autonominių regionų Baskų krašto ir Navaros bei Prancūzijos Baskų krašto teritorijoje. ETA Europos Sąjungoje ir JAV buvo laikoma teroristine organizacija. Jai priskiriama daugiau nei 800 žmogžudysčių.
Istorija
Baskų nacionalizmo pradininku laikomas Sabino Arana Goiri, 1895 m. liepos 31 d. įkūręs Nacionalistinę baskų partiją (Partido Nacionalista Vasco (PNV), baskų kalba Euzko Alderdi Jeltzalea). Goiri yra parašęs ir išleidęs įvairių raštų apie baskų tautą ir santykius tarp Baskų krašto ir Ispanijos.
ETA įkūrimas ir veikla
Po Ispanijos pilietinio karo, kai jį 1939 m. laimėjo generolas ir vėliau diktatorius Franciskas Frankas, baskų nacionalizmas keliems dešimtmečiams buvo išstumtas į pogrindį. Tai ideologiškai sustiprino ir radikalizavo baskų nacionalizmą.
Euskadi 'ta Askatasuna buvo įkurta 1959 m. liepos 31 d. ir iš baskų kultūrinės organizacijos greitai virto sukarinta struktūra, siekiančia baskų tautos nepriklausomybės teroro keliu. Jau pirmaisiais veiklos metais ETA pasižymėjo bombų sprogdinimais, nors aukų tuomet išvengta. Nuo pat įkūrimo ETA sudarė dvi srovės – nuosaikioji, reikalavusi didesnės autonomijos Baskų kraštui, ir radikalioji, siekusi visiškos nepriklausomybės. Pirmoji ETA auka buvo policininkas, bandęs sustabdyti organizacijos vadovo automobilį (1968 m.).
Kūno dalys (heraldika)
Kūno dalys heraldikoje naudojamos gana dažnai. Paprastai tai būna žmonių ar gyvūnų galvos, taip pat – galūnės.
Erased 'nutrauktas'
Nutraukta kūno dalis baigiasi skiautėmis, lyg ji būtų nutraukta, tad atsiskyrimo vieta liko nelygi.
Caboched 'bekaklis'
Bekaklis organas būna galva, vaizduojama affronte (anfas). Taip vaizduojant galvą neparodomas kaklas.
Archaizmas kilęs iš caboche 'nukirsti galvą (elnio) išsyk už ragų', iš vid., iš 🇫🇴 'galva'.
Žmonių kūno dalys
Herbuose dažniausiai naudojamos galvos, rankos ir kojos. Kiti organai (akys, ausys ir kt. – gerokai rečiau).
Kartais herbe vaizduojama konkretaus žmogaus (paprastai – šventojo) galva.
Airijos futbolo varžybos 1997–1998 m.
Airijos futbolo varžybos 1997–1998 m.
1997–1998 m. Lygos taurė
Airijos futbolo lygos taurė yra vienas pagrindinių taurės turnyrų Airijoje, jame dalyvauja dviejose stipriausiose lygose žaidžiantys klubai ir kai kurios žemesniųjų lygų komandos.
Melionmedis
Melionmedis (Carica) – melionmedinių (Caricaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso viena rūšis – papajinis melionmedis (Carica papaya), kurio vaisius – papaja.
Viltis (reikšmės)
Viltis gali reikšti:
Bžozuvas (reikšmės)
Bžozuvu vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Bžozuvas (Palenkės Sokoluvo apskritis)
Bžozuvas  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Sokoluvo valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į vakarus nuo Palenkės Sokoluvo ir apie 83 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Literatūros naujienos
thumb|right|250px|Pirmasis numeris, 1934 m. kovo 3 d. Literatūros naujienos – lietuvių rašytojų laikraštis literatūros, meno ir kultūros reikalams, 1934–1938 m. ėjęs Kaune.
Istorija
1934–1938 m. laikraštį leido ir redagavo Antanas Rimydis, 1937 m. gegužės mėn. – 1938 m. vasario mėn. redagavo Liudas Gira. Redaguojamos L. Giros „Literatūros naujienos“ tolo nuo A. Rimydžio išugdyto liberalaus, skatinančio įvairovę literatūrinės spaudos modelio. Kai kurie laikraščio numeriai buvo siejami tematiškai – skiriami latvių, estų, rusų bei kai kurių kitų tautų literatūroms ir kultūroms.
Išėjo 68 numeriai.
Mardosai
Mardosai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Varkalių, prie kelio. Į šiaurę nuo kaimo teka Babrungas, piečiau – Minija.
1941 m. birželio mėn. sukilimo metu Jonas Noreika Mardosų kaime buvo suorganizavęs 12 karių grupę dalyvavusią susidūrimuose su raudonarmiečiais.
Achrimovcė
Achrimovcė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kuznicos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į vakarus nuo Kužnicos, apie 13 km į šiaurę nuo Sokulkos ir 51 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Valkos apskritis
Valkos apskritis – tarpukaryje buvęs administracinis vienetas Latvijos Vidžemėje. Plotas 4782 km². Apskrityje buvo 3 miestai, 3 miesteliai ir 40 valsčių. Ji ribojosi su Abrenės apskritimi, Maduonos apskritimi, Cėsių apskritimi ir Valmieros apskritimi bei su Estija. 1925 m. po administracinių pertvarkų dalį Valkos apskrities įtraukė į naujai suformuotą Maduonos apskritį. Stambesni miestai ir gyvenvietės: Valka, Smiltenė, Alūksnė, Apė, Strenčiai ir Lejasciemas.
Vulka Poduchovna
Vulka Poduchovna  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Vasilkuvo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurės vakarus nuo Vasilkuvo ir apie 14 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Aksominė revoliucija
Aksominė revoliucija – populiarus 1989 m. Čekoslovakijos visuomenės veiksmų pavadinimas.
Istorija
Dar 1989 m. rugpjūčio mėnesį kilus opozicijos demonstracijoms, komunistų valdžia jas išvaikė jėga. 1989 m. lapkričio 17 d. prasidėjo taiki studentų demonstracija Prahoje, kurią numalšino policijos pajėgos. Kilus nepasitenkinimui, lapkričio 19 d. prasidėjo masiniai protestai, kurie truko iki gruodžio mėnesio pabaigos, komunistai nedrįso panaudoti jėgos ir prarado valdžią. 1989 m. Čekoslovakijos prezidentu išrinktas disidentas, kovotojas už žmogaus teises Vaclavas Havelas.
Žlungant komunistiniams režimams gretimose šalyse, lapkričio 28 d. komunistinė valdžia nutarė atsisakyti vienpartinės sistemos, atidaryti sienas su Vakarų Vokietija ir Austrija. Gruodžio 10 d. prezidentas Gustavas Husakas paskyrė naują vyriausybę, daugiausiai sudarytą iš opozicinių partijų atstovų, o pats atsistatydino.
Išnykus griežtai, centralizuojančiai komunistų valdžiai, vėl iškilo istoriniai nesutarimai tarp čekų ir slovakų. "Piliečių forumas" skilo į dvi dalis − centro kairiųjų Piliečių sąjūdį ir dešiniąją Piliečių demokratinę partiją. 1992 m. per visuotinius rinkimus į valdžią atėjo partijos, siekiančios suskaidyti bendrą valstybę. 1993 m. sausio 1 d. buvo įkurta Čekijos respublika. Slovakijos respublika buvo taip pat buvo paskelbta 1993 m. sausio 1 d., kuriai vadovavo Michalas Kovačas.
Scooch
Scooch – britų šokių grupė.
Scooch atstovavo Jungtinei Karalystei 2007 m. Eurovizijoje Helsinkyje su daina „Flying the Flag (for You)“, kuri konkurso finale užėmė 22 vietą iš 24 dalyvių su 19 taškų. Daina užėmė 5 vietą Jungtinės Karalystės „UK Top 40 Singles Chart“.
Sergejus Vavilovas
thumb|Sergejus Vavilovas iš kairėsSergejus Vavilovas (1891 m. kovo 24 d. Maskvoje – 1951 m. sausio 25 d. Maskvoje) – tarybinis fizikas, fizinės optikos mokslo mokyklos kūrėjas buvusioje Tarybų Sąjungoje. TSRS Mokslų akademijos prezidentas (1945-1951 m.), keturiskart Stalino premijos laureatas. Rusų genetiko Nikolajaus Vavilovo jaunesnysis brolis.
Mokslinė veikla
S. Vavilovo pagrindinė tyrinėjimų sritis buvo optika, ypač liuminescencijos reiškiniai ir praktinis jos panaudojimas. Jis – mikrooptikos mokslo krypties pradininkas, vienas netiesinės optikos mokslo kūrėjų. Kartu su savo aspirantu P. Čerenkovu 1934 m. atrado reiškinį, pavadintą Vavilovo-Čerenkovo spinduliavimu. Už šį atradimą 1958 m., jau po S. Vavilovo mirties, Pavelas Čerenkovas buvo apdovanotas Nobelio premija.
Parašė mokslo istorijos darbų, daug dirbo populiarinant mokslą. Buvo pirmasis „Žinijos“ draugijos valdybos pirmininkas (nuo 1947 m.), Didžiosios tarybinės enciklopedijos vyriausiasis redaktorius (nuo 1949 m.).
Mirė nuo infarkto. Palaidotas Novodevičės kapinėse Maskvoje.
Javonas
Javonas – miestas Tadžikistane, Chatlono provincijoje, Vachšo slėnyje, apie 40 km į pietryčius nuo Dušanbės. 17 tūkst. gyventojų (2006 m.).
Skrotelė
thumb|right|230px|[[Gyslotis|Gysločio skrotelė]] Skrotelė – augalo lapų išsidėstymas. Kai kurių augalų (gysločio, kiaulpienės) tarpubambliai per visą amžių lieka neišsivystę. Jų visi lapai būna susitelkę prie pat žemės, sudarydami skrotelę. Po to išauga belapis stiebas, ant kurio sukraunamas žiedas. Tokie augalai vadinami skroteliniais.
Kafuė apskritis
Kafuė apskritis – viena iš Zambijos Lusakos provincijoje esančių apskričių. Administracinis centras – Kafuė. 2000 m. apskrities gyventojų skaičius siekė 150 217 žmones.
Mardosai (Prienai)
Mardosai – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Balbieriškio.
Chatlono provincija
Chatlono provincija – provincija Tadžikistano pietvakariuose, sudaryta sujungus buvusias Kurgan Tiubės ir Kuliabo sritis. Šiaurėje ribojasi su Karotegino regionu, šiaurės rytuose – su Kalnu Badachšanu. Pietuose turi sieną su Afganistanu, vakaruose – su Uzbekistanu. Administracinis centras – Kurgontepa.
Geografija
Provincija išsidėsčiusi pietiniuose Gisaro Alajaus kalnagūbriuose (aukštis iki 4088 m), atskirtuose derlingų slėnių: Vachšo, Kafirnigano. Klimtas kontinentinis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra nuo -5 °C iki 3 °C, liepos 23-30 °C. Kritulių iškrenta nuo 250 iki 1000 mm per metus. Pietiniu provincijos pakraščiu teka Piandžas, o provinciją kerta jo intakai – Vachšas, Kyzylsu, Kafirniganas. Vyrauja pilkžemių dirvožemiai. Būdinga dykumų augalija, upių slėniuose – krūmynai, kalnuose – stepės, kalnų pievos.
Ekonomika
Pagrindinės pramonės šakos Chatlono provincijoje – lengvoji (medvilnės, odos) ir maisto (aliejaus, miltų, konservų). Yra chemijos, metalo apdirbimo įmonių. Naftos, dujų, akmens druskos gavyba. Ant Vachšo upės yra hidroelektrinių kaskada (Nureko HE ir kt.). Drėkinamoji žemdirbystė (medvilnė, kviečiai, rugiai, bulvės, daržovės). Sodininkystė, vynuogininkystė, šilkininkystė. Kalnuose veisiamos avys.
Administracinis skirstymas
Provinciją sudaro 24 rajonai:
Vulka Pžedmiešciai
Vulka Pžedmiešciai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Vasilkuvo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurės vakarus nuo Vasilkuvo ir apie 14 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Chatlono provincija
Administracinis skirstymas
Provincijoje yra šie miestai:
Šlavantų apylinkė
Šlavantų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šventežerio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Veisiejų rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. prijungta prie Avižonių apylinkės. Atkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Avižonių apylinkės ir dalies Gudelių apylinkės. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras. 1977 m. prijungta didžioji dalis Žagarių apylinkės.
Paserninkai
Paserninkai – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Seirijų, vakariniame Seirijo ežero krante. Seniūnaitijos centras. Tęsiasi iš šiaurės į pietus 3,5 km. Praeina vietinis kelias Seirijai–Sakniava, keliukai į Vainiūnus, Mikabalius
Kaime stovi paminklas, skirtas atminti 1951 m. vasario 6 d. žuvusiems 7 partizanams. Stūkso Paserninkų piliakalnis, Seirijo pakrantėje yra saugomos senosios kaimo kapinaitės.
Etimologija
Kaimo pavadinimas sutrumpėjęs iš *Paseirijininkai, kuris kilęs nuo Seiri̇jo ežero.
Išėjimo knyga
Išėjimo knyga – antroji Penkiaknygės ir Senojo Testamento knyga.
Graikiškai ir lotyniškai ji vadinama Exodus (Išėjimas). Joje pasakojama, kaip Dievas per Mozę išlaisvina savo tautą iš Egipto vergijos.
Šioje Biblijos knygoje kalbama apie Mozės išgelbėjimą bei pašaukimą vadovauti izraelitams. Taip pat pasakojama apie 10 nelaimių, kurias Dievas siuntė Egiptui už tai, kad faraonas nesutiko išleisti izraelitų. Išėjimo knygoje taip pat rašoma apie pirmąją Paschą, kuri buvo švenčiama prieš izraelitams išeinant iš Egipto, perėjimą per Raudonąją (Meldų) jūrą, Dešimties įsakymų davimą, aukso veršį bei padangtę.
Išėjimo knygoje aprašyti įvykiai Egipte (Nilo deltoje) ir Sinajaus pusiasalyje.
Knygoje aprašytas maždaug 100 metų laikotarpis (apytiksliai 1325–1225 m. pr. m. e.)
Bžozuv Kolonija
Bžozuv Kolonija  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Sokoluvo valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į vakarus nuo Palenkės Sokoluvo ir apie 83 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Psichologinė projekcija
Projekcija – vienas iš psichoanalitikos mokyklos nagrinėjamų gynybos mechanizmų, kai savi neigiami bruožai, mintys, jausmai ar elgesys nesąmoningai priskiriami kitiems žmonėms ar aplinkai.
Projekcijos leidžia nesąmoningai paslėpti savyje esančius nemalonius bruožus ir impulsus priskiriant juos kitiems žmonėms ar aplinkai bei sumažinti psichologinę įtampą neįsisąmoninant pasąmonėje glūdinčių jausmų. Tokiu būdu mes įsivaizduojame savo jausmų mesto šešėlio atspindį kituose asmenyse, pavyzdžiui, kai esame paniurę, mums gali atrodyti prislėgti ir kiti žmonės, arba tuomet kai mums nesiseka, mes galime pradėti kaltinti kitus žmones dėl nesėkmingai susiklosčiusių aplinkybių.
Projekcija gali veikti dvejopai: vienu atveju kitiems priskiriame savo išgyvenimus, nors tai visai nėra jų išgyvenimai (pvz., ramus žmogus mums atrodo liūdnas, nors iš tiesų jis visai neliūdi – liūdime mes). Kitu atveju kitiems žmonėms iš tiesų daugiau ar mažiau būdingos mūsų įžvelgiamos savybės ar išgyvenimai, tačiau mes, tokių pačių savybių ar išgyvenimų sąmoningai nesuvokdami savyje, todėl nesąmoningai perkeliame juos kitiems ir tuomet matome jas kituose sutirštintai, užaštrintai.
Totalinis futbolas
Totalinis futbolas – lanksti futbolo sistema, kai iš savo pozicijos pasitraukusį žaidėją pakeičia kitoje pozicijoje žaidžiantis komandos draugas siekiant išsaugoti komandos taktinę schemą. Šioje lanksčioje sistemoje nė vienas žaidėjas neturi fiksuotos pozicijos aikštėje. Taip kiekvienas žaidėjas yra gynėjas, saugas ir puolėjas. Manoma, kad totalinis futbolas kilo iš „Stumk ir bėk“ sistemos.
Ketvirtojo dešimtmečio Austrijos vyrų futbolo rinktinė taip pat turėjo pirmąsias totalinio futbolo apraiškas savo žaidime, todėl kartais yra vadinama pirmąja futbolo rinktine, žaidusia totalinį futbolą.
Kafirniganas
Kafirniganas  – upė vakarų Tadžikistane; Amudarjos dešinysis intakas. Prasideda Gisaro kalnagūbryje. Teka į pietvakarius ir pietus. Pradžioje teka siauru kalnų tarpekliu, vėliau – Gisaro slėniu. Įteka į Amudarją netoli jos pradžios, prie Aivadžo gyvenvietės. Prateka Vahdato miestą ir Dušanbės apylinkes. Didžiausias intakas – Varzobas (dešinysis). Plačiai naudojama drėkinimui.
Lost Highway
Lost Highway – dešimtasis studijinis amerikiečių roko grupės Bon Jovi albumas, išleistas 2007 m.
„Lost Highway“ tapo pirmuoju Bon Jovi albumu, debiutavusiu #1 Billboard 200 topo vietoje ir trečiuoju, pasiekusiu aukščiausią poziciją Jungtinėse Valstijose. 2008 m. Grammy apdovanojimuose jis nominuotas statulėlei „Geriausio pop vokalo albumo“ kategorijoje.
Pozicijos topuose ir pardavimai
Per pirmąją pardavimų savaitę šis albumas Olandijos, Vokietijos, Šveicarijos ir Japonijos topuose užkopė į #1-ą vietą, o Jungtinėje Karalystėje liko #2-oje vietoje. Japonijoje per pirmąją savaitę parduota 73 212, Jungtinėje Karalystėje 79 000, o JAV 292 000 albumo kopijų (taip pat šioje šalyje albumas vėliau paskelbtas platininiu). Iki 2008 m. spalio visame pasaulyje „Lost Highway“ parduotas didesniu nei 4 mln. kopijų tiražu.
Dmitrijus Rekišas
FK Spyris
2015 m. atstovavo Kauno „Spyriui“. Vienuolika įvarčių A lygoje įmušęs saugas išsiskyrė savo žaidimu ir meistriškumu.
Trakų FK
2016 m. kovo 23 d. buvo pranešta, kad atstovaus Trakų FK ekipai.
Antiatlasas
thumb|280px|Antiatlasas ties Tafrautu
Kitaros imperija
Kitaros imperija, dar žinoma kaip Bačvezių ar Čvezių imperija (, Bacwezi, ar Chwezi empire) – pagal žodinę tradiciją tai buvo galinga valstybė, Afrikos Didžiųjų ežerų regione, kurios žemės apėmė dabartinę Ugandą, šiaurinę Tanzaniją, rytinę Kongo Demokratinę Respubliką, Ruandą ir Burundį.
Antiatlasas
Antiatlasas arba Mažasis Atlasas – kalnagūbris Atlaso kalnų sistemos pietvakarinėje dalyje, Maroko teritorijoje. Nusidriekęs pietvakarių-šiaurės rytų kryptimi 600 km, nuo Atlanto vandenyno pakrantės iki sandūros su Aukštuoju Atlasu. Nuo pastarojo masyvo skiria Dra upės slėnis. Būdingas aukštis – apie 1500 m, aukščiausia vieta siekia 2531 m (Imguto k.).
Dmitrijus Rekišas
Pasiekimai
FK Minsko Dinamo Baltarusijos jaunimo rinktinė
Kitaros imperija
Beveik šimtą metų, nuo tiesioginių europiečių kontaktų su šiuo regionu atsiradimo XIX a. antroje pusėje iki XX a. pabaigos daugelis istorikų legendas apie Kitaros imperiją laikė istorinių įvykių atspindžiu. Neseniai tyrėjų grupė, vadovaujama Žano Pjero Kretjeno (Jean-Pierre Chrétien), iškėlė hipotezę, kad žodiniai pasakojimai apie Kitaros imperiją tėra mitai, sukurti kaip atsakas į faktą, kad tuos kraštus ėmė valdyti nilotų kilmės Luo dinastija, atvykusi nilotų migracijos į tuos kraštus metu.
Žodinė tradicija
Pagal žodinę tradiciją Kitarą jos klestėjimo laikais XIV–XV a. valdė Bačvezių, kitaip Čvezių (Bachwezi ar Chwezi), dinastija, kuri valdė po Batembuzių dinastijos (Batembuzi).
Antiatlasas
right|thumb|350px|Antiatlaso padėtis žemėlapyje
Birštono herbas
Birštono herbas – vienas iš Birštono savivaldybės ir Birštono miesto heraldikos atributų.
Kitaros imperija
Žodinė tradicija
Kitaros imperija egzistavo iki XVI a., kada įsiveržė Luo tautos, atėjusios iš šių dienų Sudano ir įkūrė Bunyoro karalystę. Daug Afrikos Didžiųjų ežerų karalysčių skelbiasi atsiradusios iš Kitaros imperijos, kurią valdė Bačveziai. Kitaros ryšį su mitologija rodo tai, kad dalis Toro, Bunyoro ir Bugandos karalysčių dievybių turi tuos pačius vardus kaip ir legendiniai Bačvezių karaliai.
Birštono herbas
Aprašas
Skydo mėlyname lauke pavaizduota fantastinė šokanti auksinė su sidabriniais dantimis žuvis, kuriai iš viršugalvio (lyg banginiui) trykšta sidabrinė vandens čiurkšlė.
Kitaros imperija
Žodinė tradicija
Bačvezius sieja su žeminiais įtvirtinimais vakarų Ugandoje. Archeologinės ekspedicijos imperijos sostinėje Bigo bya Mugenyi ir Ugandos Mubendės rajone aptiko miestų likučius, kurie parodo buvus labai organizuotai visuomenei.
Kitaros imperija palūžo XVI a., kai į šalį iš šiaurės įsiveržė Luo tautos. Į Bunyoro, šiauriausios Kitaros provincijos, iš kur buvo valdoma imperija, teritoriją įsiveržė Luo klanas, besivadinantis Biito, kuriam vadovavo vadas Labongo. Iš dabartinio Sudano migravę Luo apsigyveno šiaurinėse Ugandos žemėse ir Viktorijos ežero šiaurės rytų pakrantėse. Labongo užvaldė dabartinę Bunyoro karalystę ir tapo pirmuojo jos karaliumi. Jo palikuonys tapo Babiito dinastija, kurios atšakos valdė Toro, Kokio, Bugandos karalystes ir kai kurias Busogos karalystės valdas.
Kitaros žemėse į pietus nuo Bunyoro susidarė Ankolės ir Bugandos (dabartinė Uganda), Karagvės (Karagwe) ir Kyamutvaros (Kyamutwara) (dabartinė Tanzanija), Burundžio ir Ruandos karalystės.
Maltnomaho krioklys
thumb|210px| Maltnomaho krioklys Maltnomaho krioklys  – krioklys JAV, Oregone, Kolumbijos upės tarpeklyje. Šio krioklio aukštis yra 189 metrai, plotis – 20 metrų. Maltnomaho krioklys yra antras pagal dydį visus metus aktyvus krioklys JAV. Aukštesnysis viršutinis krioklys yra siauresnis ir ilgesnis, o apatinė dalis kur kas platesnė ir stipresnė.
Namišių seniūnija
Namišių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Pasvalio rajono savivaldybės šiaurės vakaruose.
Maltnomaho krioklys
Apatinę ir viršutinę krioklių grupę skiria Bensono tiltas. Šį tiltą 1914 m. pastatė Italijos meistrai. Jis yra pavadintas Simono Bensono – tikrojo krioklio savininko vardu.