cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valdas Tutkus
Biografija
1978–1982 m. mokėsi Taškento aukštojoje pėstininkų vadų mokykloje. 1982 m. būrio vadas. 1983–1985 m. motorizuotosios šaulių kuopos vadas Afganistane. 1985 m. Turkestano karinės apygardos motorizuotojo šaulių bataliono vado pavaduotojas, 1987 m. bataliono vadas. 1988–1991 m. studijavo Maskvos M. Frunzės karo akademijoje.
1991–1992 m. Krašto apsaugos departamento Mokomojo junginio vado pavaduotojas, MPB „Geležinis vilkas“ vado pavaduotojas-štabo viršininkas. 1992–1993 m. Krašto apsaugos ministerijos Jungtinio štabo viršininkas. Nuo 1994 m. liepos 21 d. Lietuvos kariuomenės Generalinio štabo viršininkas-kariuomenės vado pirmasis pavaduotojas. 1995–1996 m. tobulinosi NATO gynybos koledže Romoje. 1996–1999 m. Lietuvos kariuomenės vado pavaduotojas. 1999–2001 m. LR karinis atstovas prie NATO ir Vakarų Europos Sąjungos, gynybos atašė Belgijos Karalystei. 2001–2004 m. Lietuvos kariuomenės lauko (sausumos) pajėgų vadas. 2004–2009 m. Lietuvos kariuomenės vadas.
Transporto ir logistikos bendrovės „Hoptransa“ antrinės įmonės UAB „Hoptrans Projects“ plėtros direktorius, generalinis direktorius.
FK Gintaras Palanga
FK Gintaras (Viešoji įstaiga „Gintaras“ arba Futbolo klubas „Gintaras“) – Lietuvos futbolo klubas iš Palangos.
2014–2020
Naujasis FK Gintaro klubas buvo įkurtas 2014 m. rugsėjo mėn. Marsel Balasanov iniciatyva kaip viešoji įstaiga. Klubas pradėjo veiklą nuo vaikų ir jaunimo ugdymo.
2016 m. vaikų futbolo čempionate U-10 tapo čempionais.
2018 m. U-13 5x5 vakarų regione sėkmingai žaidė savo amžiaus grupėje ir buvo jos lyderiais.
2021– šiuo metu
2021 m. sertifikavosi naująjame futbolo ugdymo įstaigų sertifikavimo projekte.
2021 m. debiutavo didžiąjame futbole, dalyvaudami III lygoje Klaipėdos zonoje.
Klubo spalvos
Raudona, juoda ir balta.
Juozas Rajeckas
Juozas Rajeckas (1893 m. vasario 11 d. Pumpėnų miestelyje, Pasvalio r. – 1965 m. balandžio 18 d. Maspethe, NY – JAV), pedagogas, vargonininkas ir chorvedys.
Biografija
Iš pradžių lankė Daujėnų mokyklą ir pas vietos vargonininką P. Meškelę išmokęs vargonuoti, pradėjo savarankiškai vargonininkauti. Kilus Pirmajam pasauliniam karui, paimtas į carinę kariuomenę ir išvežtas į Rusiją – Saratovą. Ten baigė vidurinę mokyklą ir studijavo konservatorijoje. Saratove vedė lietuvaitę Veroniką Janušonytę. 1918 grįžęs į Lietuvą, apsistojo Pasvalyje ir dirbo kasininku miesto savivaldybėje. 1919 apsigyveno Panevėžyje. 1921–1929 buvo miesto pradžios mokyklų ir Mokytojų seminarijos muzikos ir dainavimo mokytojas bei choro vadovas. Taip pat vadovavo Vilniaus Įgulos bažnyčios karių chorui ir vargonininkavo Vilniaus Šv. Petro ir Povilo bažnyčioje. Dirbdamas lankė J. Naujalio vargonininkų kursus Kaune. Susirgęs diabetu, 1931 gydėsi Berlyne, o pasveikęs 1932–1936 Kvietiškio žemės ūkio mokykloje dėstė muziką ir dainavimą, vėliau Marijampolėje dirbo raštininku – buhalteriu, 1936–1944 Kėdainių valstybiniame žirgyne vyr. buhalteriu.
1944 pasitraukęs į Vokietiją, kurį laiką gyveno Dresdene, vėliau Memmingene. 1949 atvyko į JAV ir apsigyveno Niujorke. Apie 14 metų vargonininkavo ir vadovavo chorui Aušros Vartų lietuvių parapijoje New York Cityje, NY. Choras giedojo bažnyčioje, dalyvavo įvairiuose tautiniuose rengimuose. J. Rajeckas buvo ALRK Vargonininkų sąjungos narys ir šios sąjungos New Yorko – New Jersio provincijos narys. Kilniais lietuviais išaugino ir į aukštuosius mokslus išleido du sūnus – Faustą ir Gediminą.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Česlovas Radžiūnas
Česlovas Radžiūnas (1955 m. liepos 26 d. Vilniuje), choro dirigentas ir pedagogas.
Biografija
1973–1975 m. Respublikinių mokytojų namų berniukų ir jaunuolių choro „Ąžuoliukas“ chormeisteris, 1975–1977 m. Respublikinių profsąjungų kultūros rūmų mišriojo choro „Tauras“ chormeisteris. 1977–1980 m. Vilniaus skaičiavimo mašinų gamyklos vyrų choro „Elektronika“ chormeisteis – dirigentas, 1979–1980 m. Vilniaus miesto vyrų choro „Vilma“ chormeisteris, 1978–1987 m. Vilniaus skaičiavimo mašinų gamyklos vyrų vokalinio ansamblio „Sigma“ vadovas. 1983–1990 m. sostinės simfoninio orkestro „Vilnius" meno vadovas ir dirigentas.
Nuo 1985 m. Č. Radžiūnas Lietuvos valstybinės konservatorijos Choro dirigavimo katedros dėstytojas ir merginų choro vadovas, nuo 1986 m. vyr. dėstytojas, studentų mišriojo choro studijos ir mišriojo kamerinio choro dirigentas, 1988–1991 m. šio kolektyvo meno vadovas ir vyr. dirigentas. 1988 m. tarptautiniame chorų konkurse Goricijoje (Gorizia – Italija) kamerinis choras laimėjo tris pirmąsias vietas, vieną antrąją ir konkurso Grand Prix. 1989 m. dalyvavo tarptautiniame chorų konkurse Arece (Arezzo – Italija). Choristai lankėsi Florencijoje ir Romoje – Vatikane juos priėmė popiežius Jonas Paulius II, dalyvavo popiežiaus koncelebruojamose šv. Mišiose: giedojo lietuviškas giesmes ir dainavo dainas. 1989 m. rudenį kamerinis choras dalyvavo Europos tarptautinių konkursų Grand Prix laimėtojų festivalyje Sardinijos saloje (Italija). Pirmą kartą festivalyje buvo atliktos F. Poulenco Mišios chorui a cappella, studentai koncertavo Sardinijos bažnyčiose, aplankė Romą, surengė koncertą Šv. Kazimiero lietuvių kolegijoje. 1990 m. tarptautiniame chorų konkurse Türe (Tours -Prancūzija) choras pelnė dvi pirmąsias vietas, konkurso Grand Prix ir specialų prizą. 1990 tarptautiniame chorų konkurse Tolosoje (Ispanija) laimėjo vieną pirmąją, dvi antrąsias ir vieną trečiąją vietą.
Nuo 1993 m. Č. Radžiūnas – Lietuvos muzikos akademijos Choro dirigavimo katedros docentas, nuo 2013 m. - profesorius, išugdė būrį chorvedžių.
1976–1985 m. Č. Radžiūnas Lietuvos valstybinio operos ir baleto teatro chormeisteris, 1979–1985 m. teatro vaikų choro studijos įkūrėjas ir vadovas.
Nuo 1989 m. teatro vyr. chormeisteris – choro vadovas. Jo vadovaujamas operos choras pasiekė aukštą profesinį meistriškumą, gerai vertinamas Lietuvos ir užsienio choro meno žinovų. Į kolektyvą sutelkęs daug jaunų muzikos mokslus baigusių dainininkų, pasiekė idealią choro balsų sudėtį – 43 moterys ir 40 vyrų. Choras pajėgia atlikti bet kokio sudėtingumo operinį simfoninį ir kantatinį – oratorinį kūrinį. Be daugelio parengtų klasikinių operų chorų, kolektyvas vis dažniau ėmė rengti ir koncertines programas, koncertuoti Lietuvoje ir užsienyje. Parengė A. Dvořäko „Requiem“ (1993 m., pirmas atlikimas Lietuvoje), G. Puccini „Messa di Gloria“ (1994 m.), J. S. Bacho „Pasijas pagal Morkų“ (1996 m. pirmą kartą atliko Lietuvoje, taip pat ir Vokietijoje), F. Schuberto „Stabat Mater“ (1997 m.). Be pagrindinio darbo operų spektakliuose, choras dalyvauja jubiliejiniuose ir meno meistrų koncertuose, dainuoja Operos sezono atidarymo progomis, įvairių švenčių minėjimuose, festivaliuose ir kituose kultūros renginiuose, dažnai išvyksta į didžiuosius Lietuvos miestus. Su teatro kolektyvu choras gastroliavo JAV (1991 m.), Vokietijoje (1991, 1994, 1996 m.), Italijoje (1992 m.), Suomijoje (1993 m.) ir Nyderlanduose (1993, 1994, 1995 m.). Minėtinos ryškiausios pastarųjų metų operos, kuriose itin gausu chorinių scenų: G. Verdi „Nabukas“, „Trubadūras“, „Makbetas“, C. M. von Weberio „Laisvasis šaulys“, Ch. Gounod „Faustas".
Č. Radžiūnas reiškiasi kaip simfoninių ir operinių kūrinių dirigentas. Vadovaudamas sostinės simfoniniam orkestrui „Vilnius“, dirigavo J. Haydno Simfoniją c – moll, F. Schuberto Nebaigtąją simfoniją, W. A. Mozarto, G. Sviridovo ir kitų kompozitorių simfoninius – vokalinius kūrinius. Diriguoja chorus ir didesnes operų chorų scenas su teatro simfoniniu orkestru ir solistais. 1991 m. JAV su Lietuvos ir Čikagos lietuvių operos kolektyvais statė A. Ponchiellio operą „Lietuviai". 1991 m. 7-osios JAV ir Kanados lietuvių dainų šventės vienas iš muzikos vadovų ir dirigentų Čikagoje. 1986 m. apdovanotas Kultūros žymūno ženklu, o 1990 m. dirigentui suteiktas nusipelniusio artisto garbės vardas. Sūnus Saulius Radžiūnas Lietuvos muzikos akademijoje studijuoja choro ir simfoninį dirigavimą – jis 1997 m. tarptautinio choro dirigentų konkurso Rygoje (Latvija) diplomantas.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Peleniškių apylinkė
Peleniškių apylinkė sovietmečiu buvo:
Genovaitė Balėnienė
Genovaitė Balėnienė (1934 m. lapkričio 13 d. Kaunas – 2016 m. kovo 31 d. Vilnius) – Lietuvos architektė.
Biografija
1959 m. baigė Kauno politechnikos institutą.
1959–1968 m. dirbo Miestų statybos projektavimo instituto Klaipėdos filiale. 1968–1992 m. šiame institute Vilniuje. 1992–1997 m. bendrovės „Jungtinės architektų dirbtuvės“ grupės vadovė.
Sutuoktinis Kazimieras Rimantas Balėnas.
Kūryba
Visuomeniniai pastatai:
FK Torpedo Moskva
Maskvos futbolo klubas „Torpedo“, o trumpai Maskvos „Torpedo“ – Rusijos futbolo klubas iš Maskvos.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1924 m. 2006 metais pirmąkart po 1938 m. iškrito iš aukščiausiojo šalies diviziono.
Sezonai
Šaltiniai:
Ilanit
Hanna Drezner-Tzakh, geriau žinoma sceniniu vardu Ilanit (g. 1947 m. rugsėjo 17 d. Tel Avive) – Izraelio dainininkė, labai populiari septintojo dešimtmečio pabaigoje-devintajame dešimtmetyje.
1971–1977 m. pelnė Izraelio Metų atlikėjos apdovanojimą.
Atlikėja du kartus atstovavo Izraeliui Eurovizijos dainų konkurse. Pirmą kartą dalyvavo 1973 m., su daina „Ey Sham“ užėmė ketvirtąją vietą. Tai buvo pirmasis Izraelio dalyvavimas šiame konkurse.
Antrąjį kartą dalyvavo 1977 m. Londone vykusiame konkurse su daina „Ahava Hi Shir Lishnayim“, surinkusi 49 taškus, užėmė vienuoliktą vietą. Ilanit šiame konkurse būtų dalyvavusi 1984 metais: nors transliuotojo IBA išrinkta dalyvauti su daina „Balalaika“, tačiau 1984 m. Eurovizijos data sutapo su Izraelio atminimo diena, todėl IBA atšaukė dalyvavimą. Tuo metu Ilanit jau buvo viena Izraelio populiariausių dainininkių. Daina „Balalaika“, nors ir nedalyvavusi Eurovizijoje, šalyje tapo hitu.
1974 metais Ilanit atstovavo Izraeliui Pasaulio populiariosios muzikos dainų šventėje (dar žinoma kaip Yamaha Music Festival) Tokijuje su daina „Shiru Shir Lashemesh“, kuri užėmė devintą vietą.
Barhedas (Kanada)
Barhedas  – miestas Kanados Albertos provincijos centrinėje dalyje. 4,5 tūkst. gyventojų (2007 m.). Nutolęs nuo provincijos centro Edmontono į šiaurės vakarus. Verčiamasi žemės ūkiu, gyvulininkyste, yra nuotolinių studijų centras, kelios bažnyčios.
Supertaurė
Supertaurė  – kasmetinės Nacionalinės futbolo lygos atkrentamųjų varžybų finalo rungtynės. Pirmosios tokios rungtynės buvo sužaistos 1967 m.
Tokia taurė buvo sugalvota pagal Nacionalinės ir Amerikos futbolo lygų susijungimo 1970 m. susitarimą. Po susijungimo lygos įvardintos kaip konferencijos ir finale susitinka abu čempionai.
Daugiausiai šiame finale yra laimėjusi „Pittsburgh Steelers“ komanda – 6 kartus. Supertaurės finalas, vykstantis sekmadieniais, laikomas neoficialia nacionaline JAV švente – skaičiuojama, kad šią dieną amerikiečiai suvartoja daugiausiai maisto po Padėkos dienos. Taip pat Supertaurės rungtynės dažniausiai būna žiūrimiausia TV transliacija šalyje. 2014 m. finalas tapo žiūrimiausia laida Amerikoje per visą istorija, sutraukusi 111,5 milijono žiūrovų. Taip pat Supertaurės rungtynės yra antros pagal žiūrimumą visame pasaulyje – jos nusileidžia tik UEFA Čempionų lygai.
Dėl didelio žiūrovų skaičiaus Supertaurės rungtynių laikas yra vienas brangiausių reklamos užsakovams. Dėl to tapo aptarinėjamos ne tik pačios rungtynės, bet ir reklamos jų metu. Prieš šias rungtynes ar jų pertraukos metu įprasta pasirodyti įvairiems muzikos atlikėjams. Tai yra padarę tokie atlikėjai kaip Michael Jackson, Madonna, Prince, The Rolling Stones, The Who, Whitney Houston ir kt.
NFL čempionai
NFL čempionais yra tapę :
Švisločanai
Švisločanai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grudeko valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 15 km į rytus nuo Grudeko ir apie 47 km į rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Čiurlionys II
Čiurlionys II – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Krokialaukio.
Mardukas
right|thumb|Mardukas su drakonu Mardukas − babiloniečių dievybė, perkūno dievas. Iš pradžių saulės dievas, Babilono miesto globėjas. Nuo XVIII a. pr. m. e. Babilonijos karalystės vyriausiasis dievas, pakeitęs Enlilį, pasaulio kūrėjas.
I tūkstantmečio pr. m. e. viduryje Babilonijos žyniai, stengdamiesi iškelti Marduką virš kitų dievų, priskyrė jam jų bruožus ir funkcijas.
Mardukas buvo vaizduojamas kaip barzdotas vyriškis ilgu drabužiu, cilindro formos karūna, su valdžios ženklais kairėje ir rimbu dešinėje rankoje.
Mardukas įveikė chaoso drakonus Tiamat ir Kingu bei taip tapo visagaliu. Buvo pripažintas kaip visatos ir žmonijos kūrėjas, šviesos ir gyvybės dievas, likimų valdovas. Jis tapo toks gerbiamas, kad turėjo apie 50 titulų. Galiausiai buvo vadinamas tiesiog Belu (Bel) – „viešpačiu“.
Rumšiškių apylinkė
Rumšiškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Rumšiškių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kaišiadorių rajonui. 1954 m. prijungtos Gastilonių apylinkė, Pravieniškių apylinkė, Užtakų apylinkė, dalis Pamierio apylinkės, dalis Beištrakių apylinkės ir dalis Dovainonių apylinkės, 1963 m. – dalis Šilėnų apylinkės ir dalis Antakalnio apylinkės.
Kaimo turizmas
thumb|250px|Kaimo turizmo sodyba Lietuvoje
Kaimo turizmas – viena iš turizmo rūšių, siūlanti poilsį užmiestyje, kaime. Turistai traukiami gamtos švara ir ramybe, galimybe pažinti regiono tradicinę buitį, kultūrą. Ryškus kaimo turizmo porūšis yra agrarinis turizmas, kurio metu turistas ne tik gyvena kaimo sodyboje, bet ir užsiima ūkine veikla joje. Dažnai kaimo turizmas gali būti ir ekoturizmo rūšis.
Kaimo turizmas yra svarbi ūkio šaka kaimuose, kadangi dėl mechanizacijos juose sumažėjęs darbo jėgos poreikis, todėl šis verslas suteikia galimybę gyventi ir dirbti kaime nevystantiems žemės ūkio. Be to, kaimo turizmas skatina puoselėti etnokultūrines tradicijas, aplinką.
Tyrimo duomenimis, 2015 m. apgyvendinimo paslaugas Lietuvoje teikė 655 kaimo turizmo sodybos. Kaimo turizmo sodybose apsilankė 303,3 tūkst. poilsiautojų, iš jų 27,8 tūkst. buvo užsieniečiai. Kaimo turizmo sodybose daugiausia poilsiavo Lietuvos gyventojai. Populiariausios buvo prie ežerų įsikūrusios sodybos.
Odometras
thumb|200px|Mechaninis odometras Odometras (gr. hodos – kelias, metron – matuoju) – prietaisas, skirtas nuvažiuotam atstumui matuoti.
Stasys Rakauskas
Stasys Rakauskas (1877 ? ? Lietuvoje -1950 m. gruodžio 14 d. Elizabethe, NJ – JAV), vargonininkas ir chorvedys.
Biografija
Vienas iš pirmųjų lietuvių vargonininkų, 1892 m. atvykęs į JAV ir daug nuveikęs muzikos baruose. Tuo metu buvo laikomas net vargonų virtuozu ir sumaniu chorvedžiu. Vargonininkavo ir vadovavo chorams daugelyje JAV lietuvių parapijų: Angelų Karalienės Brooklyne, NY, Šv. Kazimiero Amsterdame, Niujorke, Šv. Jurgio, Šv. Kotrynos Genovaitės ir Visų Šventųjų Čikagoje, IL. 1936–1938 m. vadovavo Čikagos Vyčių chorui. 1939 m. sausio 22 d. Visų Šventųjų parapijos choras koncertu pažymėjo savo 30-metį. Chorai dalyvavo lietuvių dainų šventėse ir kituose tautiniuose renginiuose. S. Rakauskas harmonizavo lietuvių liaudies dainas, kurias spausdino „Viltyje“. Pasirašinėdavo S. Vėžio slapyvardžiu. 1914 m. „Muzikos aidai" išleido jo kūrinių rinkinį fortepijonui. Buvo ALRK Vargonininkų sąjungos aktyvus narys. Sūnus Stasys Rakauskas taip pat muzikas.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Andronas
Andronas  – viešoji, reprezentacinė senovės Graikijos namo dalis, skirta vyrams. Androne šeimininkas susitikdavo su svečiais, kitais vyrais, rengdavo simpoziumus – pokylius, kuriuose gerdavo vyną, vaišindavosi ir pramogaudavo. Tam androne būdavo keletas gultų, ant kurių gulėdami ir stalų. Andronas būdavo puošniausia namo patalpa, puošta mozaikomis, freskomis, statulomis.
Moterims būdavo skirta kita namo dalis ginekėja.
Džouzdžano provincija
Džouzdžano provincija  – provincija Afganistano šiaurinėje dalyje, turi sieną su Turkmėnistanu. Tai 20-a pagal plotą ir 22-a pagal gyventojų skaičių šalies provincija. Administracinis centras – Šeberganas.
Geografija
Beveik visa teritorija, išskyrus pačius pietus, yra Baktrijos lygumoje, šiaurės vakarinėje dalyje plyti dykumos (Karakumai). Šiauriniu pakraščiu teka Amudarja, per provinciją – Balcho upė.
Džouzdžane yra senovės Baktrijos miesto Tilja Tepės liekanos.
Gyventojai
Dauguma gyventojų yra uzbekai, taip pat gyvena puštūnai, turkmėnai, tadžikai. Absoliuti dauguma tikinčiųjų yra musulmonai sunitai, yra šiek tiek šiitų.
Administracinis suskirstymas
thumb|220px|Džouzdžano rajonai
Provincija padalinta į 9 rajonus.
Svarbiausios gyvenvietės:
Liepos 22
Liepos 22 yra 203-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 204-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 162 dienos.
Šventės
(kol kas neįvestos)
Vardadieniai
Magdalena – Dalius – Mantilė
Gimimo dienos
1802 m. – Stanislovas Moravskis (pilnas vardas Jonas Stanislovas Apolinaras Moravskis) (1802 m. liepos 22 d. – 1853 m. spalio 6 d.) – žymus lietuvių [1] dvarininkas, aristokratas, gydytojas, etnografas, keliautojas, rašytojas, poetas, teisininkas, filantropas, mizantropas.
Notaro byla
Notaro byla – byla, kurioje saugomi dokumentai, kuriais remiantis buvo atlikti ar atliekami notariniai veiksmai; saugomų notarinio veiksmo (notarinių) dokumentų visuma. Bylos dokumentų kopijų tikrumas liudijamas pagal bendrąsias dokumentų rengimo ir įforminimo taisykles, nustatytas Lietuvos archyvų departamento prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės (LR notariato įst. 36 str.).
Dokumentų saugojimas
Notarui pateikiama ne mažiau kaip 2 egzemplioriai tvirtinamų sutarčių, testamentų, įgaliojimų ir kitų dokumentų, kuriuose išdėstytas sandorių turinys, ir vienas iš jų lieka notaro biuro bylose (LR notariato įstatymas, 50 straipsnis).
Nomenklatūra
Notaro veikloje sudaromų dokumentų saugojimo terminus, bylų formavimo ir sisteminimo tvarką nustato Pavyzdinė bylų nomenklatūra. Pavyzdinė bylų nomenklatūra yra pagrindas kiekvieno notaro individualiai bylų nomenklatūrai rengti ir jo veikloje sudaromų dokumentų vertės ekspertizei atlikti. Pavyzdinė bylų nomenklatūra suskirstyta į skyrius pagal notaro veiklos sritis. Kiekvienai į pavyzdinę bylų nomenklatūrą įrašytai bylai suteiktas indeksas, sudarytas iš nomenklatūros skyriaus ir bylos eilės numerio.
Turovas (Balstogė)
Turovas  – eigulio namelis Lenkijos šiaurės rytuose, Grudeko valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Alfred Jodl
Alfredas Jodlis (, 1890 m. gegužės 10 d. Viurcburge – 1946 m. spalio 16 d. Niurnberge) – Vokietijos karinis veikėjas. Vermachto Vyriausiosios karinės vadovybės operatyvinio štabo viršininkas, generolas pulkininkas (1944 m.). 1945 m. gegužės 7 d. Reimse su vakarų sąjungininkais pasirašė Vokietijos kapituliacijos aktą.
Biografija
Gimė kariškio šeimoje. 1910 m. baigė kadetų korpusą, artileristas. Pirmojo pasaulinio karo metais buvo baterijos vadas. Po karo tarnavo reichsvere, baigė karo akademiją, dirbo Generalinio štabo operatyviniame skyriuje, nuo 1935 m. jam vadovavo. Po Austrijos anšliuso 1938 m. spalio mėn. ten vadovavo divizijai.
1939 m. spalio mėn. paskirtas Vermachto Vyriausiosios karinės vadovybės operatyvinio štabo viršininku ir tapo vienu svarbiausiu Hitlerio kariniu patarėju operatyviniais-strateginiais klausimais. Dalyvavo rengiant daugelį stambių karinių operacijų, tarp jų „Veis“ (Lenkijos užpuolimas), „Vezerbung“ (įsiveržimas į Norvegiją).
1944 m. liepos 20 d. bunkeryje „Vilko irštva“ Klausui fon Štaufenbergui įvykdžius pasikėsinimą prieš Hitlerį, buvo sužeistas. thumb|left|180px|right|A.Jodlis Reimse pasirašo Vokietijos kapituliacijos aktą Po Vokietijos kapituliacijos 1945 m. gegužės 23 d. suimtas ir perduotas Niurnbergo tribunolui. Proceso metu aktyviai ir argumentuotai gynėsi, sakydamas, kad jis vykdė savo priesaiką ir kad kariškis negali atsakyti už politikų sprendimus.
Tribunolas nuteisė A. Jodlį mirties bausme, 1946 m. spalio 16 d. rytą jis pakartas, vėliau kremuotas, o pelenai – išbarstyti.
Nesutarimai su Hitleriu
A. Jodlis būdamas lojalus Hitleriui, laikėsi savarankiškos pozicijos, neretai jam prieštaraudamas. Vykdant karinę operaciją prieš Norvegiją, atsisakė vykdyti Hitlerio įsakymą atitraukti generolo E. Ditlio diviziją nuo Narviko, taip pat nesutikdamas sušaudyti į nelaisvę pakliuvusius priešo parašiutininkus. 1942 m. rugpjūčio mėn. konfliktavo su fiureriu, palaikydamas generolą F.Halderį, vėliau – užtardamas Kaukaze kariavusį generolą feldmaršalą V. Listą. Dėl to Hitleris numatė, kad A. Jodlį pakeis generolas F.Paulius, tačiau pastarojo kapituliacija prie Stalingrado šiems planams sutrukdė. thumb|right|A.Jodlis po egzekucijos
Reabilitacija
Antroji A. Jodlio žmona Luiza von Benda 1953 m. vasario mėn. išsireikalavo, kad Miuncheno teisme būtų pakartotinai išnagrinėta jo byla. Teismo sprendimu A. Jodlis visiškai išteisintas. Tų pačių metų spalio mėn. dėl visuomenės spaudimo šis sprendimas atšauktas.
Karlas Černis
Karlas Černis (Karl Czerny, 1791 m. vasario 21 d. – 1857 m. liepos 15 d.) – austrų pianistas, kompozitorius, fortepijono mokytojas. Geriausiai žinomi jo parašyti etiudai.
Biografija
Gimė Vienoje, skambinti fortepijonu iš pradžių mokėsi pas savo tėvą, vėliau – pas Johaną Nepomuką Humelį (Johann Nepomuk Hummel), Antonijų Saljerį ir Liudviką van Bethoveną. Pirmąkart vunderkindas scenoje pasirodė 1800 m. – atliko Mocarto koncertą fortepijonui. 1812 m. kaip premjerą atliko Bethoveno koncertą fortepijonui nr. 5.
Jau penkiolikos pradėjo mokyti pats. Tarp kitų Černio mokinių buvo ir Ferencas Listas, kuris vėliau jam dedikavo savo „Transcendentinius etiudus“.
Černis parašė daug kūrinių, tarp jų – mišių, rekviem, simfonijų, koncertų, sonatų, styginių kvartetų. Dabar jie atliekami retai, tačiau kaip kompozitorius Černis gerai žinomas dėl mokomųjų pjesių – etiudų, kuriuos skambinti mokosi dauguma būsimųjų pianistų. Černis vienas iš pirmųjų ėmė tokio tipo kūrinius vadinti „etiudais“.
Kankorėžėlis
thumb|right|200px|[[baltalksnis|Baltalksnio kankorėžėlis]]
Kankorėžėlis – paprastasis žiedynas. Ašis sumedėjusi, žiedai bekočiai.
Kankorėžėlius užaugina alksniai.
Čiurlionys III
Čiurlionys III – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Krokialaukio. Šiauriau kaimo telkšo Krokialaukio tvenkinys.
Civilinis libertarizmas
Civilinis libertarizmas – politinių pažiūrų kryptis, individo laisvę iškelianti aukščiau bet kokios valdžios ar autoritetų (vyriausybių, visuomenėje priimtų normų ar tradicijų, korporacijų ir taip toliau). Tai nėra išbaigta ideologija, o tik tam tikrų su asmens teisėmis ir laisvėmis susijusių pažiūrų ir principų rinkinys, todėl yra suderinama su daugybe skirtingų politinių ideologijų. Civilinis libertarizmas galimas tiek kairėje, tiek dešinėje politinėje kryptyje.
Asmeniškai civilinis libertaras gali turėti neigiamą nuomonę apie kažkokią koncepciją, tačiau vis tiek pasisakyti už jos įteisinimą ar neribojimą. Pavyzdžiui, už prostitucijos neribojimą ar marihuanos įteisinimą pasisakantys libertarai gali patys būti prieš prostituciją ar nerūkyti marihuanos, tačiau šios pažiūros reikalauja palikti teisę rinktis kiekvienam asmeniškai, todėl prostitucijos ar marihuanos draudimas joms prieštarauja.
Paskutiniu metu atsiranda organizacijų, ginančių asmens laisves ir teises, susijusias su internetu, mobiliuoju ryšiu ir kt., ypač – teisę į privatumą, žodžio laisvę. Didžiausia tokia organizacija yra Electronic Frontier Foundation.
Paprastosios švytenės
Paprastosios švytenės (Protomyctophum) - žibintūninių (Myctophidae) šeimos žuvų gentis.
Sen Alberas
Sen Alberas  – miestas Kanadoje, Albertos provincijos centrinėje dalyje, į šiaurės vakarus nuo Edmontono. 56,3 tūkst. gyventojų (2005). Čia vyksta vaikų festivaliai, muzikos festivaliai, valstiečių turgūs. Yra teatras, viešoji biblioteka.
Miestą įkūrė prancūzų katalikų bendruomenė.
2011 m. Japonijos Grand Prix
'''2011 m. Japonijos Grand Prix''' buvo 15-os 2011 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko spalio 7-9 dienomis Suzukos trasoje.
Šiose lenktynėse paaiškėjo čempionato nugalėtojas – juo antrą kartą iš eilės tapo vokietis Sebastian Vettel. Tokiu būdu jis tapo jauniausiu du kartus pasaulio čempionu.
Kvalifikacija
Pastabos:
Lenktynės
Lenktynėse nugalėjęs J. Button pelnė trečiąją sezono pergalę. Antras liko ispanas F. Alonso, nuo brito atsilikęs 1,1 sekundės. Trečioje vietoje finišavęs vokietis S. Vettel tapo čempionu antrą kartą iš eilės. Pagal šį rodiklį jis tapo pačiu jauniausiu. Vokietis taip pat tapo vienu iš 9 lenktynininkų, sugebėjusių apginti savo čempiono titulą.
Uvso aimakas
Uvso aimakas  – vienas iš 21 Mongolijos aimakų, esantis šalies vakaruose. Administracinis centras – Ulangomas.
Simno gimnazija
Alytaus rajono Simno gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Alytaus raj., Simne, Vytauto g. 83, turinti ikimokyklinio ugdymo skyrių, Melioratorių g. 10, vykdanti ikimokyklinio, priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir vidurinio ugdymo programas. Įstaigos kodas 2902442
Uvso aimakas
Aimake yra didžiausias Mongolijos ežeras – Ubsu Nūras.
Administracinis suskirstymas
thumb|left|180px|Sumų žemėlapis Aimakas padalintas į 19 sumų:
Simno gimnazija
Istorija
1782 m. prie Simno bažnyčios vikariato veikė parapijinė mokykla, kurioje mokėsi 1 šlėkta, 8 miestiečiai, 1 kaimietis. 1816 m. įsteigta valdinė mokykla. Po 1863 m. sukilimo valdinė lietuvišką mokykla uždaryta, atidaryta rusų mokykla. 1915 m. Simno šviesuolių rūpesčiu Simne ir keliuose kaimuose atidarytos lietuviškos pradinės mokyklos. 1943 m. rudenį mokiniai ir mokytojai mokslo metus pradėjo naujai pastatytoje mokykloje. 1944 m. veikė jau pilna progimnazija su keturiomis klasėmis. 1949 m. vasarą mokykla išleido pirmąją abiturientų laidą, ją baigė 26 abiturientai. Šios laidos vadovas - poetas Anzelmas Matutis. 1969 m. prie senos mokyklos pastatytas trijų aukštų pastatas su sporto, aktų salėmis, rūbine, valgykla. 2007 m. Simno vidurinė mokykla tapo gimnazija.
Paveldėjimo byla
thumb|Ištrauka iš [[1600 m. pradėto notarinio paveldėjimo registro]] Paveldėjimo byla – byla, kurioje saugomi dokumentai, kuriais remiantis buvo įformintas paveldėjimas, atlikti su juo susiję notariniai veiksmai ir pan. Notaro išduodamas dokumentas – paveldėjimo teisės liudijimas. . Notaro išduodame paveldėjimo teisės liudijime notaras parašo notarinio liudijimo įrašą, pasirašo ir uždeda savo antspaudą, nurodo paveldėjimo bylos numerį.
Spazmas
Spazmas (mėšlungis ar traukulys) – staigus, nevalingas raumens, grupės raumenų ar tuščiavidurių organų (tokių kaip skrandis) susitraukimas, kurį kartais lydi staigus skausmo protrūkis, bet dažniau spazmai yra nemalonūs negu kenksmingi, tokie spazmai baigiasi po keleto minučių. Spazminiai priepuoliai gali pasireikšti ir dėl psichinių traumų.
Spazmų potipis yra dieglys, jį sukelia lygiųjų raumenų spazmai.
Kitais atvejais spazmas laikomas jausmų ar energijos protrūkis.
Goodbye Lullaby
Goodbye Lullaby tai ketvirtas studijinis albumas sukurtas Kanadietės dainininkės, dainų autorės Avril Lavigne. Albumą išleido RCA Records įrašu kompanija 2011 m. kovo 2 d. Pirmasis singlas iš albumo, „What the Hell“, buvo išleistas 2011 m. Sausio 11 d.
Vilūnų apylinkė
Vilūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje, dešiniajame Nemuno krante.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kruonio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Žiežmarių rajonui. 1954 m. prijungta dalis Užgirėlio apylinkės, dalis Kalvių apylinkės, dalis Kruonio apylinkės ir dalis Dijokiškio apylinkės, 1963 m. – Darsūniškio apylinkė. 1988 m. birželio 22 d. Vilūnų apylinkė prijungta prie Kruonio apylinkės.
Peleniškių apylinkė (Pakruojis)
Peleniškių apylinkė (arba Pelaniškių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pašvitinio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Linkuvos rajonui. 1954 m. prijungta dalis Draudelių apylinkės. 1961 m. gruodžio 28 d. Peleniškių apylinkė prijungta prie Pašvitinio apylinkės.
Aaliyah Dana Haughton
thumb|Aaliyah Dana Haughton Aaliyah Dana Haughton (žinoma kaip Aaliyah; 1979 m. sausio 16 d. – 2001 m. rugpjūčio 25 d.) – JAV R&B atlikėja ir aktorė.
Italijos futbolo varžybos 1973–1974 m.
Italijos futbolo varžybos 1973–1974 m.
BMW Z4
BMW Z4 – sportinis automobilis, varomais galiniais ratais. Automobilį gaminą Vokietijos automobilių koncernas BMW. Automobilis pradėtas gaminti 2002, BMW Z3 pagrindu. Automobilio dizainas sulaukė daug kritikos dėl Z3, tačiau Z4 buvo didesnis, galingesnis, sumontuota geresnė važiuoklė. Automobilis sukonstruotas Spartanburge, Pietų Karolinoje.
Viktoras Ralys
Viktoras Ralys (g. 1953 m. rugpjūčio 14 d. Niujorke, JAV), vargonininkas, chorvedys ir dainininkas.
Biografija
Queens kolegijoje ketverius metus studijavo muzikos teoriją, fortepijoną, dirigavimą ir kompoziciją, o vargonuoti mokėsi Manhattano, N Y, muzikos mokykloje. New Yorko universitete studijavo lietuvių kalbą. Dar mokydamasis atostogų metu arba susirgus vargonininkui ir chorvedžiui A. Kačanauskui, jį pavaduodavo. 1977 m. pradėjo vargonininkauti ir vadovauti chorui Apreiškimo lietuvių parapijoje Brooklyne, NY. 1981 m. balandžio 12 d. bažnyčioje su choru, solistais ir vargonais atliko G. Rossini „Stabat Mater“ ir Č. Sasnausko „Libera me Domine“. Subūrė mišrųjį vokalinį kvartetą „Harmonija“, kuris 1982 m. dainavo „Margučio“ surengtame koncerte Čikagoje. Brooklyne taip pat vadovavo vyrų chorui „Perkūnas“, su kuriuo koncertavo ne tik JAV, bet ir Kanadoje bei Europoje (Italijoje). Paminėtinas 1982 m. birželio 4 d. „Perkūno“ ataskaitinis koncertas, turėjęs didelį pasisekimą. Su vyrais pastatė operetę „Auksinės dienos“ (pagal Rombergo „Student Prince“). Susijungus dviem parapijoms, susidarė 60 žmonių mišrusis choras, kuris pastatė G. Faure „Requiem" ir atliko ištraukų iš Ch. Gounod ir J. Sibelliaus stambių kūrinių.
Nuo 1990 m. V. Ralys pradėjo vadovauti Šv. Kazimiero lietuvių parapijos chorui Los Angeles, CA. Choras gieda bažnyčiose, rengia religinės muzikos koncertus, dalyvauja dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose, pastatė Th. Dubois oratoriją „Septyni Kristaus žodžiai“. V. Ralys dar vadovavo „Spindulio“ jaunimo ansambliui. Kaip solistas dainuoja Los Angeles City operoje. Buvo 1991 m. 7-osios JAV ir Kanados lietuvių dainų šventės dirigentas Čikagoje ir 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventės dirigentas Vilniuje – dirigavo B. Budriuno dainą „O, Nemune". Parapijos chorą parengė 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Fort Saskačevanas
Įkurtas 1875 m., kaip fortas prie Šiaurės Saskačevano upės. Miestas nuo 1985 m.
Šalčios–Tetėnų miškai
thumb|250px|Šalčios–Tetėnų miškai prie Tetervinų kaimo
Šalčios–Tetėnų miškai – miškų masyvas pietryčių Lietuvoje, Šalčininkų rajone, į pietus nuo Šalčios, tarp Pabarės, Tetėnų ir Žygmantiškių. Priklauso Valkininkų miškų urėdijai, Žygmantiškių girininkijai. Apima 16,2 km² plotą.
Šalčios–Tetėnų miškų masyvą sudaro Šalčios, Tetėnų, Nevainionių, Kokavkos miškai. Kitapus Šalčios driekiasi Rūdininkų giria. Miškais teka Šalčios intakai – Maltupis, Ciras.
Medynai:
Jaunuolynai sudaro 65 % medynų, pusamžiai medžiai 31 %, pribręstantys 3 %, brandūs 1 %.
Miškų gyvūnija negausi. Didelė dalis miškų patenka į Šalčios hidrografinį draustinį.
Miške, Šalčios pakrantėje stūkso Tetervinų piliakalnis, Tetėnų miške (85 kv.) ir Nevainionių miške (92 kv.) – pilkapynai. Vakarinį pakraštį kerta kelias. Greta Šalčios–Tetėnų miškų įsikūrę: Pabarė, Serbentai, Kukiškės, Tetervinai, Nevainionys, Pavariai, Tetėnai, Žygmantiškės.
Paveldėjimas
thumb|Ištrauka iš [[1600 m. pradėto paveldėjimo registro]] Paveldėjimas – mirusiojo fizinio asmens turtinių teisių ir pareigų ir kai kurių asmeninių neturtinių teisių perėjimas jo įpėdiniams pagal įstatymą ir testamentą.
Paveldėjimo pagrindai
Paveldima pagal įstatymą ir testamentą.
Pagal įstatymą paveldima tada, kada nėra testamento arba juo palikta tik dalis turto. Jeigu nėra nei įstatyminių, nei testamentinių įpėdinių arba nei vienas nepriima palikimo arba testatorius iš visų įpėdinių atėmė teisę paveldėti, tai mirusiojo turtas paveldėjimo teise pereina valstybei.
Kabulo provincija
Kabulo provincija  – provincija Afganistano rytinėje dalyje. Tai 29-a pagal plotą ir didžiausia pagal gyventojų skaičių šalies provincija. Administracinis centras – šalies sostinė Kabulas.
Geografija
Provinciją daugiausia sudaro Hindukušo kalnagūbrių apsuptas Kabulo upės slėnis. Jame įrengtos kelios užtvankos – Sarobi, Naghlu, Mahiparo.
Administracinis suskirstymas
thumb|220px|Kabulo rajonai
Provincija padalinta į 18 rajonų.
Juozas Lazauskas (1931)
Juozas Lazauskas (1931 m. vasario 8 d. Vilkininkuose, Leipalingio valsčius – 2010 m. spalio 11 d.) – Lietuvos agronomas.
Biografija
1958 m. su pagyrimu baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Agronomijos fakultetą. 1958–2001 m. dirbo Žemdirbystės instituto Vokės filiale; 1961–1965 m. ir 1998–2001 m. Selekcijos sektoriaus vedėjas, 1965–1998 m. direktorius. 1972 m. žemės ūkio mokslų daktaras. 1986 m. profesorius.
Nuo 1972 m. SSRS Žemės ūkio mokslų akademijos narys korespondentas, nuo 1990 m. Lietuvos mokslų akademijos (LMA) tikrasis narys. 1991–1995 m. LMA Biologijos, medicinos ir žemės ūkio mokslų skyriaus Žemės ūkio mokslų sekcijos pirmininkas. Nuo 1995 m. LMA Žemės ūkio ir miškų mokslų skyriaus pirmininko pavaduotojas. 1994–2006 m. žurnalo „Žemės ūkio mokslai“ vyr. redaktorius, redakcinės kolegijos pirmininkas. Vienas konsultantų ir autorių rengiant „Žemės ūkio enciklopediją“.
Mokslinė veikla
Kaip agronomo ir mokslininko veikla labiausiai buvo susijusi su Pietryčių Lietuva. Mokslinių tyrimų sritis – augalininkystė, selekcija ir sėklininkystė. Paskelbė apie 130 mokslinių straipsnių.
Su kitais sukūrė augalų veisles:
Alfonsa Mutatupadatu
Alfonsa Muttathupadam (1910 m. rugpjūčio 19 d. – 1946 m. liepos 28 d.) – Katalikų bažnyčios šventoji. Ji yra pirmoji indė, tapusi šventąja.
Alfonsama, kaip ją vadino vietiniai, buvo žinoma dėl savo kančių ir ypač kančių tyloje. Jos daromi stebuklai, kaip teigiama, prasidėję iš karto po jos mirties ir juose dažnai dalyvaudavo vienuolyno mokyklos mokiniai. 1953 m. gruodžio 2 d. Sirų-Malabaro katalikų Palajaus vyskupija paskelbė Alfonsą Dievo tarnaite. Popiežius Jonas Paulius II 1985 m. liepos 9 d. ją paskelbė palaimintaja. Palaiminimas įvyko vadovaujant Jonui Pauliui II 1986 m. vasario 8 d. Kotajame.
Tvirtinama, kad jos įsikišimo dėka įvyko daugybė stebuklingo išgijimo atvejų, ypač daug pasitaikė deformuotų pėdų išgijimų. Taip tikriausiai yra todėl, kad ji pati gyveno su deformuota pėda. Du atvejai buvo pateikti Šventųjų reikalų kongregacijai ir tokie išgijimai aprašomi žurnale PassionFlower.
2008 m. spalio 12 d. popiežius Benediktas XVI Alfonsą Muttathupadam paskelbė šventąja per ceremoniją Švento Petro aikštėje.
Drąslaukis
Drąslaukis – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Tauragės.
Istorija
Drąslaukyje buvęs dvaro centras, dvaras priklausė Beinaravičiams. Dvaro sodybos pastatas sunyko arba sudegė per Antrąjį pasaulinį karą, išliko tik dvaro fragmentai ir tvenkiniai žuvivaisai.
Šalia dvaro yra kapinaitės, teritorija ariama. Čia aptikti XVII a, Rygos miesto šilingai. Kapinaičių pakraštyje stovėjo mūrinė koplyčia su kalvio darbo kryžiumi ir skulptūra. 1976 m. koplyčia nugriauta.
Klinikinė depresija
Klinikinė depresija (dažnai vadinama tiesiog depresija) – psichikos sutrikimas, pasižymintis bent dvi savaites trunkančia prislėgta nuotaika, žemos savivertės jausmu, susilpnėjusiu malonumo pojūčiu (anhedonija) ir abejingumu ankstesniems pomėgiams. Klinikinė depresija yra viena iš depresijos formų (maniakinė depresija ir kt. nuotaikos sutrikimai).
Klinikinės depresijos diagnozė grindžiama iš paciento surinktais duomenimis bei pastarojo psichinės būklės įvertinimu. Šiai diagnozei patvirtinti laboratoriniai tyrimai nėra atliekami, tačiau testavimas gali būti taikomas siekiant nustatyti, ar asmuo neturi kito psichikos sutrikimo, kurio simptomai koreliuoja su klinikinės depresijos simptomais. Dažniausiai klinikinė depresija žmonėms pradeda reikštis nuo 20 metų. Klinikinė depresija – vienas dažniausių psichikos sutrikimų. Moterims ši psichikos liga diagnozuojama dukart dažniau nei vyrams. Klinikinė depresija sunkiau nustatoma paaugliams.
Požymiai
Klinikinė depresija diagnozuojama žmogui, kuriam ne mažiau kaip dvi savaites kasdien (arba su tikrai retomis išimtimis kasdien) teisingi ne mažiau kaip penki iš devynių žemiau nurodytų teiginių:
Iš šių devynių reikalavimų, du pirmi teiginiai turi būti teisingi. Pavyzdžiui, jei žmogus kasdien su dideliu malonumu rašo Vikipediją (netinka antras punktas), depresijos jam diagnozuoti negalima, net jei tiktų visi kiti aštuoni punktai. Be to, šie punktai turi atspindėti nukrypimus nuo būtent to žmogaus įprastos būsenos. Jei kas nors nė nepamena, kada jautėsi kitaip, depresijos jam diagnozuoti taip pat negalima.
Net tinkant anksčiau minėtoms sąlygoms, depresijos vis viena negalima diagnozuoti jei teisingas bent vienas iš šių dviejų teiginių:
Depresiją vaikams ir paaugliams yra kiek sunkiau nustatyti, nors jiems būdingi tiek suaugusiems išvardinti simptomai, tiek pastarieji požymiai:
Apibendrinant galima teigti, jog depresija nėra universali visų norimų ja paaiškinti dalykų priežastis.
Depresija gali būti gydoma taikant psichoterapiją, vartojant antidepresantus.
Antidepresantai
Vaistai nuo depresijos yra efektyvus gydymo būdas. Jie padeda sergančiajam normalizuodami cheminių medžiagų pusiausvyrą smegenyse. Patys naujausi antidepresantai pasižymi dideliu efektyvumu, silpnesniu šalutiniu poveikiu ir didesniu saugumu. Pagrindiniais medikamentais ambulatoriškai gydant depresiją tapo selektyvūs serotonino reabsorbcijos inhibitoriai (SSRI). Tai antidepresantai, veiksmingai šalinantys depresijos požymius, paprasto vartojimo, jų šalutinis poveikis nestiprus, jie nėra labai varginantys. Be SSRI yra dar kelios antidepresantų grupės: NARI, SNRI, NaSSA ir NDRI. Šie antidepresantai irgi veiksmingai gydo depresiją, tačiau skiriasi jų veikimo spektras: vieni labiau tinka, vyraujant nerimo požymiams, kiti – kai vargina mieguistumas, energijos stoka, esant seksualiniams sutrikimams.
Čiuronys
Čiuronys – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 5,5 km į šiaurės vakarus nuo Butrimonių, šalia Šalčios–Tetėnų miškų.
Istorija
XIX a. pab. Čiuronių kaimas pateko į Lydos apskrities Aleksandravo valsčių, buvo Rakliškių dvaro valda.
Drama
Drama (gr. Δρα´μα „darbas“, „kūrinys“, „veikalas“) – viena iš literatūros formų (šalia lyrikos ir epikos), kurioje įvykiai perduodami per veikėjų dialogus. Nuo seniausių laikų folklorine ar literatūrine forma egzistavo skirtingose tautose. Nepriklausomai vieni nuo kitų dramos tradicijas sukūrė Antikos graikai, senovės indai, kinai, japonai, Amerikos indėnai. Esminis dramos pobūdis, tai meniškai išbaigtas kūrinio pavidalas spektaklyje, kuris su įvykiu supažindina ne pasakojimu, bet matomu veiksmu.
Istorija
Dramos užuomazgos yra pirmykštėje poezijoje, kurioje tebebuvo susilieję vėliau atsiskyrę lyrikos, epo ir dramos elementai kartu su muzika ir mimikos judesiais. Anksčiau nei kitose tautose drama kaip atskira poezijos forma susiformavo pas indus ir graikus.
Vakarų drama atsirado senovės Graikijoje iš apeiginių dievo Dioniso švenčių V a. pr. m. e. VI a. pr. m. e. buvo sukurtas klasikinis antikos dramos modelis. Pirmieji tragikai buvo Aischilas, Sofoklis ir Euripidas, pirmasis komediografas – Aristofanas. XVI a. graikų drama buvo pavyzdys Europos dramai, kuri iki tol rėmėsi religiniais ir pasakojamaisiais pasaulietiniais siužetais (misterijos, mokyklinės dramos ir intermedijos).
Prancūzų dramaturgai, remdamiesi graikais, griežtai laikėsi tam tikrų nuostatų, kurie buvo laikomi būtinais dramos estetikai, pvz., laiko ir vietos vienovė; scenoje vykstančio epizodo trukmė negali būti ilgesnė nei para; veiksmas turi vykti toje pačioje vietoje; drama turi taisyklingai vystytis per 3-5 aktus, nuo užuomazgos (herojų charakterių ir pradinės padėties išaiškinimas) per viduriniąsias peripetijas (padėties ir santykių pasikeitimai) iki atomazgos (paprastai katastrofiškos); dalyvaujančių asmenų skaičius labai ribotas (paprastai nuo 3 iki 5); veikėjai išskirtinai aukščiausieji visuomenės atstovai (karaliai, karalienės, princai ir princesės) ir jų artimiausi tarnai, kurie įvedami į sceną dialogo patogumui ir replikavimui. Tokie buvo klasikinės prancūzų dramos bruožai (Kornelis, Rasinas).
Dramų sandara
Dramos paprastai prasideda prologu. Taip vadinama veikalo dalis nuo pradžios iki choro atėjimo. Choras įžengdavo į sceną, vadinamą orchestra, dainuodamas parodu vadinamą dainą. Kitos choro giesmės buvo vadinamos stasimais.
Veikiančių asmenų tarpusavio pokalbiai bei jų dialogai su choru vadinami epeisodijais. Graudulinga tragedijos veikėjo ir choro pakaitomis giedama rauda buvo praminta komu.
Komedijos turėjo dar dvi tik joms būdingas dalis: parabasę ir agoną. Parabasė – tai su komedijos turiniu nesusijusi choro daina, publicistinis nukrypimas. Jame autorius kalba apie įvairius jį dominančius visuomenės gyvenimo įvykius ar reiškinius, samprotauja literatūrinėmis temomis. Agonas yra pagrindinių veikėjų ar svarbiausių komedijos idėjų ginčas.
Dramos baigiasi eksodu – išėjimu. Choras truputį pasišneka su vienu ar dviem dramos veikėjais ir išeina dainuodamas išvados giesmę.
Jau Kretos-Mikėnų epochoje (II tūkstantmečio prieš m. e. antroji pusė) pirmykštis dramos elementas turėjo tendenciją virsti savarankišku teatriniu vaidinimu. Tačiau drama kaip savarankiškas meninis kūrinys atsirado Graikijoje ne anksčiau kaip VI a. prieš m. e. Drama suponavo didelį asmenybės savarankiškumą ir asmenybių tarpusavio susidūrimą su gamta arba visuomene.
Šiam procesui itin pravertė dar pirmykštėje bendruomenėje kilęs dievybių kultas, kuris daugiausia ir buvo tų gamybinių – kūrybinių procesų apibendrinimas.
Dramų bruožai
Dramai – ir tragedijai, ir komedijai – būdingas intensyvus išorinis veiksmas ir vidinis personažų gyvenimas bei kaita. Dramoje suartinami įvykiai, kuriuos paprastai skiria ilgas laiko tarpas. Palyginti trumpame draminiame kūrinyje kiekvienas personažas paprastai atsiduria įvairiausiose padėtyse. Įspūdis sustiprėja, kai rodomos kritinės, kulminacinės, didžiausios žmogaus įtampos situacijos.
Epas pasakoja veiksmą kaip atsitikusį praeityje, o drama jį rodo vykstantį dabar. Dramos veiksmas praeina prieš skaitytojų ar žiūrovų akis kaip realybė, yra betarpiškas, matomas.
Epe pasakotojas dažnai komentuoja įvykių aplinkybes, apibūdina personažus, o dramoje jis tarsi išnykęs. Dramaturgas slepiasi už personažų, kurie dramoje gyvena savarankišką gyvenimą, veikia tarsi be autoriaus valios. Dramoje autorius paprastai neaiškina nei veikėjų poelgių, nei jausmų, nei susidariusios situacijos – visa tai turi savaime paaiškėti iš pačių personažų poelgių, kalbos, santykio su kitais personažais.
Dramoje atskleidžiama buitinė, socialinė, etinė, psichologinė problematika. Kūrinyje vyrauja šeimos ir visuomenės, žmogaus ir tautos santykių, socialinės negerovės, tematikos.
Dramos veiksmas rutuliojamas kalba (dialogais, monologais, replikomis) bei poelgiais. Kadangi dramos esmė yra veiksmas, o draminį veiksmą sudaro kova, tai turi būti bent dviejų asmenų susidūrimas, kuris išreiškiamas dialogu. Veikėjo kalba su savimi, kad atskleistų savo tikslus, norus ar sumanymus, vadinama monologu. Dramoje vienas asmuo yra svarbiausias – tai pagrindinis herojus ir jo vardu dažnai yra pavadinamas visas dramos kūrinys.
Drama kartais pradedama prologu, kuriame papasakojama apie įvykius atsitikusius iki rodomo veiksmo pradžios. Atsitikimas, davęs pradžią draminei kovai, vadinamas dramos užuomazga. Veikėjo padėtis, kuri verčia pradėti kovą – draminė veikėjo padėtis. Draminė padėtis, vedanti prie dviejų interesų susidūrimo yra kolizija, o kovos sunkėjimas – intriga. Veikėjų padėties, priklausomai nuo intrigos, pasikeitimai – peripetijos. Rezultatas – dramos atomazga. Pabaigoje kartais yra epilogas, kuris supažindina su tolimesniu veikėjų likimu. Tarp atskirų dramos veiksmų būna pertraukos, reikalingos pakeisti scenoje dekoracijas, duoti laiko artistams persirengti.
Kiekvienas draminis veikalas skirstomas skyriais, vadinamais aktais ar veiksmais. Kiekvienas aktas turi duoti užbaigtą draminės kovos momentą. Aktų skaičius turi atitikti momentų skaičiui, kuriais išsemiama kova, atvaizduota veikale. Pagal šią schemą drama dalijama į tris veiksmus (arba aktus): užuomazga, vidurys (veiksmo eigą) ir pabaiga (atomazga). Veiksmai skirstomi scenomis, priklausomai nuo naujo veikėjo įėjimo į sceną ar išėjimo iš jos arba paveikslais, kai reikia parodyti veiksmus vienu metu vykstančius įvairiose vietose.
Dramos turinys įkūnijamas scenoje matomais vaizdais. Sukuriamos dekoracijos, reikalingos figūros. Artistai, vaidindami veikiančius asmenis, savo išvaizdą pritaiko kostiumu ir grimu, vidinį sielos išgyvenimą išreiškia deklamacija, veido išraiška, judesiais ir mimika.
Draminiai žanrai
Svarbiausi dramos žanrai: tragedija, komedija ir tragikomedija. Baletas, opera, operetė – tai taip pat draminio žanro kūriniai.
Periferiniai žanrai: farsas, ferija, intermedija, melodrama, tragikomedija, vodevilis ir kt.
Išnykę draminiai žanrai: misterija ir moralitetas.
Tragedija
Tragedija vadinamas dramos kūrinys, atskleidžiantis aštrius, visuomeniškai reikšmingus prieštaravimus. Jos herojai – ryškios asmenybės, kurios susiduria su likimu, dievais, visuotinai vyraujančia tvarka. Personažų aistros tragedijoje labai stiprios, kraštutinai įtemptos, įvykiai neretai pasibaigia vieno ar kelių personažų mirtimi. Tragiška baigtis dažnai laikoma esminiu tragedijos bruožu.
Aristotelis aiškina tragiškos klaidos (kartais sakoma, tragiškos kaltės) sąvoką: herojus, nežinodamas kokių nors svarbių aplinkybių, pasielgia taip, kad tas poelgis tampa neišvengiama jo žūties priežastimi.