cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Griežės evangelikų reformatų bažnyčia
Istorija
1884 m. žinomas dailininkas ir kraštotyrininkas Julijus Dioringas dukart aplankė neveikiančią šventovę. Jo duomenimis, pastatas buvo 68 pėdų ilgio ir 31,5 pėdos pločio, viduje – 50 pėdų ilgio ir 26 pėdų pločio. Bokšte matėsi arkinis įėjimas. XX a. viduryje 14 m aukščio šventovės bokštas dar stovėjo, o iki mūsų dienų išsilaikė tik iš lauko akmenų išmūrytų sienų griuvėsiai.
Estijos futbolo varžybos 2015–2016 m.
Estijos futbolo varžybos 2015–2016 m.
Ulcinio opština
Ulcinio opština – opština Juodkalnijoje, kurios centras yra Ulcinis (10 828 gyv.). Opštinoje gyvena 20 290 gyv. (2003 m.).
Ulcinis yra Juodkalnijos albanų bendruomenės centras. Albanai čia sudaro beveik absoliučią gyventojų daugumą.
Ulcinyje yra nedidelė juodųjų juodkalniečių bendruomenė, manoma, kad jie palikuonys juodaodžių vergų, čia patekusių dėl osmanų vergų prekybos.
Etninė gyventojų sudėtis 2003 m.:
Gyventojų sudėtis pagal tikybą 2003 m.:
Korpuso komisaras
Korpuso komisaras  – politinių darbuotojų (komisarų) karinis laipsnis Raudonojoje armijoje 1935–1943 m., atitikęs armijos karinį laipsnį komkoras (nuo 1940 m. gegužės 7 d. – generolas leitenantas), laivyne – pirmo rango flagmanas bei nuo 1940 m. gegužės 7 d. – viceadmirolas, valstybės saugumo organuose – trečio rango valstybės saugumo komisaras (nuo 1935 m. spalio 7 d. iki 1945 m. liepos 6 d.).
Aukštesnis laipsnis – antro rango armijos komisaras (atitiko laipsnį antro rango komandarmas), žemesnis laipsnis – divizijos komisaras (atitiko laipsnį komdivas).
Laipsnis įvestas kartu su kitais asmeniniais kariniais laipsniais 1935 m. rugsėjo 22 d. TSRS CVK ir TSRS LKT nutarimu. 1942 m. spalio 19 d. VGK nutarimu karinių komisarų institutas buvo panaikintas. Visi korpuso komisarai gavo armijos ar laivyno laipsnius pagal užimamas pareigas.
Skiriamieji ženklai
Korpuso komisaro skiriamieji ženklai – apykakliniuose antsiuvuose po tris rombus be kariuomenės rūšies emblemos. Antsiuvų spalva atitinka kariuomenės rūšies spalvą, antsiuvai su juodais apvadais. Ant abiejų rankovių virš rankogalių bendras visų politinių darbuotojų ženklas – prisiūta raudona penkiakampė žvaigždė su pjautuvu ir kūju. 1941 m. rugpjūčio 1 d. buvo nurodyta šiuos žvaigždės pavidalo antsiuvus nebenešioti.
Mindaugas Gelžinis
Mindaugas Gelžinis (g. 2002 m. gruodžio 30 d.) – Lietuvos futbolininkas. Žaidžia saugo pozicijoje.
Kazuo Imaniši
Nacionalinėje komandoje žaidė 1966 m.
Mindaugas Gelžinis
Karjera
2019 m. žaidė Banga B ekipoje, kuri žaidė antroje lygoje. 2019 m. rugsėjo 20 d. rungtynėse prieš Kelmės „Kražantę“ pasižymėjo įvarčiu, o gargždiškiai nugalėjo rezultatu 14:0.
2020 m. žaidė Banga B ekipoje. 2021 m. Pirmoje lygoje pasižymėjo įvarčiu ir buvo vienas iš „bekų“ ekipos lyderių.
2021 m.
2021 m. vasarą iš Banga B ekipos buvo pakviestas į pagrindinę komandą. Tuo metu pagrindinės ekipos vyr. treneriu tapo David Afonso, iki tol treniravęs Banga B jaunimą.
2021 m. birželio 11 d. debiutavo A lygos rungtynėse Gargždų „Bangos“ pagrindinėje ekipoje rungtynėse prieš Kauno rajono „Hegelmann Litauen“.
2022 m.
Padarė pertrauką futbole.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Džundži Kavano
(g. 1945 m. liepos 11 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1968–1969 m.
Garw Athletic FC
Garw Athletic FC – Velso futbolo klubas iš Pontikimerio kaimo. Sudėtinė Garw Seniors, Boys and Girls Club dalis.
Bizantijos karinės jūrų pajėgos
Bizantijos karinės jūrų pajėgos buvo Bizantijos imperijos, dar vadinamos Rytų Roma, karo laivynas. Kaip ir imperija, kuriai jis tarnavo, šis laivynas buvo tiesioginis savo pirmtako Senovės Romoje tęsinys, tačiau jis turėjo daug didesnę įtaką valstybės gynyboje ir išlikime nei jo pirmtakas. Nors suvienytos Romos imperijos karo laivynas susidūrė su keliomis didesnėmis jūrų grėsmėmis, jis daugiausiai veikė kaip policijos pajėgos ir savo galia bei prestižu gerokai nusileido imperijos legionams, tačiau Bizantijai jūra buvo gyvybiškai svarbi, dėl to kai kurie istorikai šią imperiją pavadino „jūrų imperija“.
Pirmąją grėsmę romėnų hegemonijai Viduržemio jūroje V a. kėlė vandalai ir jų grėsmė pasibaigė karais Justiniano I valdymo metu VI a. Nuolat prižiūrimo laivyno atkūrimas ir dromono galeros įvedimas tuo pačiu laikotarpiu žymi tašką, kai Bizantijos laivynas pradėjo atitrūkti nuo vėlyvosios romėniškos kilmės šaknų ir kurti savo išskirtinę tapatybę. Šis procesas dar labiau pasistūmėjo prasidėjus karui su arabais VII a. Po Levanto, o vėliau ir Afrikos praradimo, Viduržemio jūra iš „romėnų ežero“ virto bizantiečių ir arabų mūšio lauku. Šioje kovoje Bizantijos karo laivynas buvo labai svarbus ne tik ginant aplink visą Viduržemio jūros baseiną esančius imperijos turtus, bet ir atremiant atakas iš jūros prieš pačią imperijos sostinę Konstantinopolį. Naudojant naujai išrastą Graikišką ugnį, žinomiausią ir baisiausią Bizantijos laivyno slaptąjį ginklą, kelis kartus nuo apgulčių buvo išgelbėtas Konstantinopolis, o bizantiečiai laimėjo daugybę jūros mūšių.
XI a. laivynas, kaip ir pati imperija, pradėjo smukti. Susidūrus su naujais iššūkiais iš Vakarų, bizantiečiai buvo dar labiau priversti pasikliauti Italijos miestų-valstybių, tokių kaip Venecija ir Genuja, laivynais, o tai turėjo pražūtingų padarinių Bizantijos ekonomikai ir suverenitetui. Po imperijos atsigavimo Komninų dinastijos valdymo metu, sekė kitas nuosmukio laikotarpis, kurio kulminacija buvo pražūtingas imperijos žlugimas Ketvirtojo kryžiaus žygio metu, 1204 m. 1261 m. atkūrus imperiją, keli Paleologų dinastijos imperatoriai bandė atgaivinti laivyną, tačiau jų pastangos turėjo tik laikiną poveikį. XIV a. viduryje Bizantijos laivynas, kuris kažkada turėjo šimtus karo laivų, dabar geriausiu atveju turėjo vos kelias dešimtimis, o Egėjo jūros kontrolė galutinai perėjo Italijos ir Osmanų imperijos laivynams. Nors laivynas ir sumažėjo, jis išliko aktyvus iki pat Bizantijos imperijos žlugimo 1453 m.
Pilietiniai karai ir barbarų invazijos: IV ir V a.
Bizantijos laivynas, kaip ir pati Bizantijos imperija tęsė Romos imperijos sistemas. Po Akcijaus mūšio 31 m. pr. m. e., Viduržemio jūroje nebebuvo jokios išorinės grėsmės, todėl Romos laivynas daugiausia atliko policijos ir palydos pareigas. Didžiulių jūrų mūšių, tokių kaip prieš šimtmečius vykusiuose Pūnų karuose (vyko 264–146 m. pr. m. e.), nebebuvo, o Romos laivynus sudarė palyginti maži laivai, geriausiai tinkantys naujoms savo pareigoms. Iki IV m. e. a. pradžios nuolatiniai Romos laivynai sumažėjo, todėl kai 324 m. e. m. konkuruojančių imperatorių Konstantino Didžiojo ir Licinijaus laivynai susirėmė, jie buvo sudaryti iš naujai pastatytų laivų arba laivų iš Viduržemio jūros rytinės dalies uostamiesčių. IV ir V a. pradžios pilietiniai karai paskatino jūrų laivyno veiklos atgimimą, o patys laivai dažniausiai buvo naudojami armijoms gabenti. Pirmajame V a. ketvirtyje Viduržemio jūros vakarinėje dalyje ir toliau buvo naudojamos didelės karinės jūrų pajėgos, ypač iš Šiaurės Afrikos, tačiau Romos valdymas Viduržemio jūroje buvo sudrumstas, kai Afriką užvaldė vandalai (valdė nuo 429 iki 442 m.).
Naujoji Kartaginos Vandalų Karalystė, valdoma gabaus karaliaus Geizericho (valdė nuo 428 iki 477 m.), iš karto pradėjo reidus prieš Italijos ir Graikijos pakrantes ir net 455 m. užėmė Romą ir išnešė jos turtus. Vandalų reidai tęsėsi du dešimtmečius, nepaisant pasikartojančių romėnų bandymų juos nugalėti. Vakarų Imperija buvo bejėgė, jos laivynas sumažėjo beveik iki nieko, tačiau rytų imperatoriai vis dar galėjo pasinaudoti Viduržemio jūros rytinės dalies ištekliais ir karinio jūrų laivyno patirtimi. Tačiau pirmoji Rytų ekspedicija 448 m. sugebėjo nuplaukti tik iki Sicilijos, o 460 m. vandalai užpuolė ir sunaikino Vakarų Romos invazinę flotilę Kartachenoje Ispanijoje. Galiausiai, 468 m. Flavijus Basiliskas vedė didžiulę Rytų ekspediciją, kurioje, kaip teigiama, buvo 1113 laivų ir 100 tūkst, vyrų, tačiau ši ekspedicija žlugo. Maždaug 600 laivų buvo prarasti dėl ugninių laivų, o finansinės išlaidos – 130 tūkst. svarų aukso ir 700 tūkst. svarų sidabro – beveik bankrutavo imperija. Tai privertė romėnus susitaikyti su Geizerichu ir pasirašyti taikos sutartį. Tačiau po Geizericho mirties 477 m. vandalų grėsmė pasitraukė.
VI a. – Justinianas sugražina kontrolę Viduržemio jūroje į romėnų rankas
VI a. pažymėjo Romos karinio jūrų laivyno atgimimą. Pranešama, kad 508 m. įsiliepsnojant priešpriešai su ostgotų karalyste valdoma Teodoriko didžiojo, imperatorius Anastazijus I (valdęs nuo 491 iki 518 m.) išsiuntė 100 karo laivų flotilę pulti Italijos pakrančių. 513 m. generolas Vitalijanas sukilo prieš Anastazijų. Sukilėliai surinko 200 laivu flotilę ir nors jie iš pradžių turėjo šiokios tokios sėkmės, admirolas Marinas juos sunaikino pasinaudojęs sieros pagrindo degią medžiagą.
533 m., pasinaudojant tuo, kad vandalų laivynas buvo išsiųstas numalšinti sukilimą Sardinijoje, Belisarijaus vadovaujama 15 tūkst. vyrų armija buvo nugabenta į Afriką su 92 dromonais ir 500 transportinių laivų, ir tai pradėjo vandalų karą, kuris buvo pirmasis iš imperatoriaus Justiniano I karų. Tai daugiausia buvo amfibinės operacijos, įmanomos tik dėl kontroliuojamų Viduržemio jūros vagų, o laivynas atliko gyvybiškai svarbų vaidmenį gabenant atsargas ir pastiprinimą plačiai pasklidusioms Bizantijos ekspedicinėms pajėgoms ir dislokuotiems kariams. Tai žinojo ir Bizantijos priešai. Jau 520 m. Teodorikas planavo sukurti didžiulį laivyną, nukreiptą kovoti prieš bizantiečius ir vandalus, tačiau jo mirtis 526 m. apribojo šių planų įgyvendinimą. 535 m. Gotų karas prasidėjo dvigubu Bizantijos puolimu, kai laivynas vėl gabeno Belisarijaus kariuomenę į Siciliją, o paskui į Italiją, o kita armija įsiveržė į Dalmatiją. Bizantijai jūros kontroliavimas turėjo didelę strateginę reikšmę, nes tai leido mažesnei Bizantijos armijai sėkmingai užimti pusiasalį 540 m.
Nepaisant didelės Italijos dalies praradimo langobardams, bizantiečiai išlaikė jūrų aplink pusiasalį kontrolę. Kadangi langobardai retai išplaukdavo į jūrą, bizantiečiai šimtmečius sugebėjo išlaikyti keletą Italijos teritorijos pakrantės ruožų. Vienintelis didelis karinio jūrų laivyno įvykis per ateinančius 80 metų buvo, kai Sasanidų persai, avarai ir slavai užpuolė Konstantinopolį 626 m., per tą apgultį slavų luotų flotilę sulaikė Bizantijos laivynas ir ją sunaikino, kas neleido persų armijai įeiti per Bosforo sąsiaurį ir tai galiausiai privertė avarus trauktis.
Gomora (filmas)
Gomora – 2008 m. Italijoje sukurtas trileris, pasakojantis apie pietinėje šalies dalyje veikiančią mafijos grupuotę. Filmą sudaro kelios siužetinės linijos, atskleidžiančios kaip žmonių likimai vienokiu ar kitokiu būdu susipina su nusikaltėlių pasauliu, nepriklausomai nuo jų visuomenės padėties ir statuso.
Achundovo nacionalinė biblioteka
Achundovo nacionalinė biblioteka (azer. Axundov adına Azərbaycan Milli Kitabxanası) – nacionalinė biblioteka esanti Baku, Azerbaidžane. Biblioteka įkurta 1922 metais. Joje saugoma apie 5 milijonų rašytinių šaltinių.
Istorija
Įkurta 1922 m. Tuo metu vadinta Azerbaidžano bendroji biblioteka ir knygų saugykla.
1939 m. liepos 11 d. pervadinta į Achundovo valstybinę biblioteką (Mirza Achundovas – azerbaidžaniečių dramaturgas ir filosofas).
2005 m. pervadinta į Achundovo nacionalinę biblioteką ir tapo Europos nacionalinių bibliotekų konferencijos nare.
Šileikonių apylinkė (Linkuva)
Šileikonių apylinkė (arba Šalaikonių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Vaškų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Linkuvos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Butniūnų apylinkės ir Vaškų apylinkės.
Halat Bu Maheras
Halat Bu Maheras arba žinomas ir kaip Al Hala  – Muharako miesto dalis, įsikūrusi Bahreinui priklausančioje Muharako saloje, esančioje ties šiauriniu Bahreino salos galu (su ja jungiasi tiltu). Anksčiau tai buvo atskira sala kaimynystėje su istoriniu Muharako miestu, tačiau po pakrantės išplėtimo ir gilinimo buvo sujungta su Muharako sala, o buvusi gyvenvietė buvo integruota kaip dalis Muharako miesto.
Thomas Rhett
Thomas Rhett Akins, Jr. (g. 1990 m. kovo 30 d.) – amerikiečių kantri atlikėjas ir dainų autorius. Debiutinį albumą „It Goes Like This“ išleido 2013 m. 2023 m. duomenimis, atlikėjas yra išleidęs šešis albumus, iš kurių naujausiasis, „Where We Started“, išleistas 2022 m. balandį.
Halat Bu Maheras
Pietiniame Muharako miesto gale įsikūrusiame rajone yra istorinis Bu Maher fortas, kuris yra UNESCO pasaulio paveldo sąraše esančio Bahreino perlų tako dalis.
XX a. pradžioje Halat Bu Maheras buvo naudojamas kaip karantino stovykla atvykstantiems į Bahreiną jūra ar oru.
Billal Sebaihi
Bilalas Sebaihi (g. 1992 m. gegužės 31 d.) – alžyriečių kilmės futbolininkas iš Prancūzijos, krašto saugas. Lietuvoje atstovavo „Žalgirio“ klubui.
Karjera
Karjerą pradėjo prancūzų klubo „Saint Etienne“ akademijoje. 2010–2012 m. žaidė „bekų“ ekipoje.
2014 m. išvyko į Portugaliją, kur atstovavo Aveiro „Beira-Mar“.
2015 m. liepos 7 d. pasirašyta sutartis su kitu portugalų klubu Estorilio „Praia“.
2017–2019 m. rungtyniavo Turkijos Pirmoje lygoje, atstovavo „Manisaspor“ ir „Boluspor“.
2020 m. persikėlė į Kazachstaną, kur atstovavo Aktau „Kaspij“.
2021 m. pusmetį rungtyniavo Sibiu „Hermannstadt“ (Rumunija).
2022 m. atstovavo Kazachstano „Maqtaaral“ klubui, pelnė 5 įvarčius ir atliko 4 rezultatyvius perdavimus.
Vilniaus "Žalgiris"
2023 m. sausio 18 d. pranešta, kad tapo Vilniaus „Žalgirio“ nariu.
2023 m. liepos 16 d. oficialiai pranešta, kad su žaidėju nutraukta sutartis.
A lygoje sužaidė šešerias rungtynes, bei rungtyniavo Supertaurės, bei vieneriose LFF taurės rungtynėse.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Daugalionių apylinkė
Daugalionių apylinkė (arba Daugalonių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pašvitinio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Linkuvos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Gaižūnų apylinkės ir Šulaičių apylinkės.
Cujoši Kunieda
(g. 1944 m. rugsėjo 18 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1969 m.
Gramzdos piliakalnis
Gramzdos piliakalnis – piliakalnis Latvijoje, Kuržemėje, Pietų Kuršo savivaldybės teritorijoje, Gramzdos valsčiuje. Pasiekiamas nuo kelio – P114 Priekulė, 9 km nuo Lietuvos–Latvijos sienos pasukus į vakarus, už 200 m, pamiškėje.
Tadao Oniši
(g. 1943 m. balandžio 18 d. - m. 2006 m. birželio 29 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1969 m.
Malkija
Malkija  – pajūrio kaimas Bahreine, labiausiai žinomas dėl Malkiya Club futbolo komandos, kuri yra tapusi šalies čempionais 2016/17 m. sezone.
Gyvenvietėje yra Zaido ibn Suhano, vieno iš Ali (Ali ibn Abi Talibo) kompanionų, kapas ir šventovė.
Istorija
2007 m. Malkijos regione kilo protestai, kai įtakingas Bahreino karališkosios šeimos narys bandė užgrobti dalį kaimo pakrantės.
Klesta Qehaja
Klesta Qehaja (g. 2006 m. rugpjūčio 18 d. Kosove) – Albanijos dainininkė.
Šiuo metu studijuoja muziką Prištinoje. Nuo 2010 metų yra grupės „Xixellonja Fireflies“ narė ir dalyvavo daugybėje festivalių ir konkursų.
Sohamas
Sohamas  – miestelis Anglijoje, Jungtinėje Karalystėje. Seniūnijos administracinis centras.
Istorija
630 m. šalia Sohamo įkurta abatija. XII a. atidaryta iki šių dienų išlikusi Sohamo Šv. Andriaus bažnyčia.
1944 m. birželio 2 d. miestelyje užsiliepsnojo traukinys su karine amunicija. Keturių savanorių dėka (Benjamin Gimbert (mašinistas), James Nightall (ugniagesys), Frank Bridges (geležinkelio darbuotojas) ir Herbert Clarke (sargybinis)) liepsnojantis traukinio vagonas atkabintas nuo likusio traukinio ir nuvežtas už miestelio ribų kur ir susprogo. Sprogimo metu žuvo du savanoriai (Jim Nightall ir Frank Bridges). 2007 m. miestelyje atidengtas memorialas nelaimės aukoms atminti.
Encai
Encai  – viena iš Rusijos samodų tautų. Gyvena Sibire, Krasnojarsko krašte, buv. Taimyro (dolganų-encų) nacionalinėje apygardoje. 2002 m. Rusijos gyventojų surašymo duomenimis buvo 237 encų tautos atstovai. Kalba encų kalba. Anksčiau buvo klajokliai, dabar – sėslūs. Asimiliuojasi su nganasanais ir nencais.
FK IMT
Novi Belgardo „IMT“ – Serbijos futbolo klubas iš Novi Belgardo.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1953 m. Kitados rungtyniavo Serbijos ir Juodkalnijos čempionate, o galutinai subyrėjus Jugoslavijai, žaidė Serbijos čempionate.
IMT futbolo klubas iš Naujojo Belgrado buvo įkurtas 1953 m. prie tuometinio Jugoslavijos traktorių ir žemės ūkio mašinų gamybos milžino – IMT gamyklos. Ilgą laiką žaidė žemesniuose divizionuose.
ITM kubas 2013–2014 m. sezone tapo nugalėtojais ketvirtoje pakopoje Belgrado zonoje.
Nuo 2014–2015 m. sezono žaidė Serbijos lygoje (trečia pakopa).
2019–2020 metų sezone dėl ​​COVID-19 viruso pandemijos čempionatas buvo nutrauktas. IMT tuo metu užėmė pirmąją vietą ir po sezono buvo perkelta į Pirmą lygą.
Serbijos Pirma lyga
2020–2021 m. debiutavo Pirmoje lygoje ir užėmė aukštą ketvirtą vietą.
2022–2023 m. sezone tapo Pirmos lygos nugalėtojais ir pateko į stipriausią šalies divizioną.
Stadionas
patekus į Superlygą klubo stadionas nebeatitiko keliamų reikalvimų, tad buvo persikelta į „Voždovaco“ stadioną.
Takeo Takahaši
(g. 1947 m. gegužės 31 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1966–1970 m.
Gedžiūnų apylinkė
Gedžiūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Linkuvos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Linkuvos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Guostagalio apylinkės.
Draudelių apylinkė
Draudelių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pašvitinio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Linkuvos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Gaižūnų apylinkės, Peleniškių apylinkės ir Triškonių apylinkės.
Jusuke Omi
(g. 1946 m. gruodžio 26 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Mažieji Šoreliai
Mažieji Šoreliai, Šunkariai – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 8 km į šiaurės vakarus nuo Pilkalnio, 12 km į pietvakarius nuo Lazdynų.
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Mažųjų Šorelių kaimo bendruomenė 1937 m. Įkurti apie 1700 m. Anksčiau vadinti Šunkariais (Czunkern, Schunckern). 1785 m. buvo šatulinių kulmiškių kaimas su 6 ugniakurais, 1823 m. – 5 šatulinių kulmiškių sodybos su 40 gyventojų. 1854 m. Mažųjų Šorelių kaime ir vyresniojoje girininkijoje buvo 8 gyvenamieji pastatai ir 95 gyventojai. Iki 1714 m. priklausė Šorelių miškų valdybai, 1714–1723 m. – Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Tulių seniūnijai (Schulzenamt), 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Užpjaunių domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Smilgių valsčiaus kaimas. Tikintieji iki 1903 m. priklausė Pilkalnio evangelikų liuteronų parapijai, vėliau – Šorelių parapijai. 1905 m. turėjo 4 gyvenamuosius namus, 47 gyventojus – visi buvo vokiečiai. 1929 m. prie kaimo prijungtas Kelmiškaičių dvaras, 1937 m. Mažųjų Šorelių kamo bendruomenės teritorija padalinta: Mažųjų Šorelių kaimas prijungtas prie Šorelių, Kelmiškaičių dvaras – prie Smilgių kaimo.
Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.
Rudimental
Rudimental – britų drum and bass grupė iš Londono, susikūrusi 2010 m. Grupė išgarsėjo 2012 m., išleidę singlą „Feel the Love“, įrašytą kartu su atlikėju John Newman. 2013 m. balandį buvo išleistas debiutinis grupės albumas „Home“, debiutavęs pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje. 2015 m. spalį išleistas antrasis albumas „We the Generation“, taip pat debiutavęs aukščiausioje pozicijoje.
2023 m. duomenimis, grupė yra išleidusi keturis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Ground Control“, išleistas 2021 m. rugsėjį.
Veselkiškių apylinkė
Veselkiškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Linkuvos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Linkuvos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Megučionių apylinkės.
Madre de Dioso sala
thumb|150px|Čilės salyno salos, tarp jų – Madre de Dioso sala
Mi-2 katastrofa Platelių ežere
Mi-2 katastrofa Platelių ežere – keleivinio sraigtasparnio Mi-2 avarija Platelių ežere, Plungės rajone, įvykusi 1998 m. rugpjūčio 30 d. Didžiausia Lietuvoje aviakatastrofa nusinešė 11 žmonių – 10 keleivių ir piloto – gyvybes.
Madre de Dioso sala
Madre de Dioso sala ( – 'Dievo Motinos sala') – sala pietų Čilėje, Čilės salyne, Penaso įlankos pietuose, Madre de Dioso salų spiečiuje. Patenka į Magelano ir Čilės Antarktidos regioną (Paskutinės Vilties provincija). Šiaurėje Trinidado sąsiauris skiria nuo Velingtono salos, rytuose ir pietryčiuose Konsepsjono sąsiauris skiria nuo žemyno (Vilkoko pusiasalio), Čatamo, Farelo, Hanoverio salų, pietuose Vakarų sąsiauris skiria nuo Jorko Kunigaikščio salos. Aplink Madre de Dioso salą dar susitelkęs būrys mažesnių salų (Anafuro, Toparo, Ramono, Tarltono ir kt.). Plotas – 1042,9 km² (15-a pagal dydį Čilėje). Kranto linija (ilgis 549,5 km) labai vingiuota, gausu įlankų, užutėkių. Aukštis iki 731 m.
Madre de Dioso sala negyvenama, nors seniau čia gyvenę alakalufai. Vakarinėje pakrantėje yra Puerto Henrio prieplauka, tinkama nedideliems laivams. Saloje yra dar kelios mažos prieplaukos (apsistoja žvejai, ruonių medžiotojai). Iš kalkamenio sudarytoje saloje nemažai urvų – viename jų rasta daug banginių kaulų, kitame – uolų tapybos. Pakrančių urvus alakalufai naudoję kaip laidojimo vietas.
Mi-2 katastrofa Platelių ežere
Sraigtasparnis
Mi-2 buvo sukurtas Mil sraigtasparnių gamykloje TSRS. Minimas orlaivis su gamykliniu numeriu 543719094 nuo konvejerio nuriedėjo 1974 m. rugsėjo 30 d. Lenkijos gamykloje PZL-Świdnik. Jį įsigijo TSRS civilinės aviacijos ministerija, suteikusi registracijos numerį CCCP-23951. TSRS žlugimo metais orlaivį eksploatavo Latvijos civilinės aviacijos valdyba, jis buvo praskraidęs per 10 tūkst. valandų. Jau nepriklausomoje Latvijoje buvo užregistruotas numeriu YL-LHK ir nuskraidintas į Lenkijos gamyklą–gamintoją atlikti planinio, bet ne kapitalinio remonto, su skraidymo resurso pratęsimu. Tačiau grąžintas po remonto orlaivis Latvijoje ilgoką laiką nebuvo eksploatuojamas, keletą metų paprasčiausiai prastovėjo „patvoryje“. Pagaliau 1996 m. jį įsigijo aeroklubas „Aerobatika“ iš Mažeikių. Lietuvoje buvo perregistruotas borto numeriu LY-HBW. Kai kurių šaltinių duomenimis, šį sraigtasparnį priskiria modeliui PZL Kania, kuris yra patobulintos konstrukcijos Mi-2, tačiau serijinė PZL Kania gamyba prasidėjo tik 1980-ųjų viduryje.
Katastrofa
Tą dieną sraigtasparnį užsakė Mažeikių verslininkas Saulius Rakauskas, kuris valdė kelias įmones, prekiavusias naftos produktais, nuomojusias benzinvežius. Verslininkas „Linelio“ viloje prie ežero (Paplatelės kaime, priešingame krante nuo Platelių mestelio) šventė savo vestuves, o sraigtasparnis buvo skirtas svečių pramogoms. Pilotas buvo 49-erių metų Nikolajus Kiuškinas (, kitais duomenimis, Кивушкин) – Rygos gyventojas. Skrydžiai vyko virš Platelių ežero ir prieigose. Iš viso sraigtasparnis turėjo atlikti šešis tokius skrydžius, o paskutinis buvo numatytas jaunavedžiams. Keturi skrydžiai atlikti be nukrypimų, po kurių 10 keleivių susėdo penktajam reisui. Mi-2 pradėjo skristi virš ežero, bet 15 val. 20 min. jis netikėtai krito, smigdamas į vandens paviršių, apie 750 metrų nuo kranto, netoli Pilies salos. Jis po to nuskendo 7 m gylyje. Įvykio vietoje išgyveno tik viena jauna moteris, tačiau ji buvo sunkiai sužalota, patyrė daugybę kaulų lūžių. Ją netrukus iš vandens paėmė teisėjų kateris – šioje vietoje ką tik buvo pasibaigusios jaunimo buriavimo varžybos. Po pusantros savaitės, rugsėjo 8 d., ji mirė ligoninėje. Taigi, visi 11 sraigtasparnyje buvusių žmonių žuvo, įskaitant ir abiejų jaunavedžių motinas, ir jaunikio seserį. 2015 m. duomenimis, tai buvo didžiausia aviacijos avarija Lietuvos istorijoje. Be to, šis incidentas pagal aukų skaičių užėmė antrą vietą Mi-2 sraigtasparnio istorijoje po 1969 m. avarijos Jakutijoje netoli Oliokminsko (25 žuvę).
Tarp žuvusiųjų nebuvo vietos gyventojų. Katastrofos vieta, aukų atminimas prie Platelių nebuvo kaip nors pažymėti. Vietos povandeninio nardymo klubo (dabar tai „Oktopusas“) nariai, surinkę ežero dugne smulkesnių daiktų, siūlė palikti ten ir sudužusį orlaivį kaip galimą traukos objektą, bet šiai minčiai nebuvo pritarta.
Priežastys
Netrukus, rugsėjo 5 d., sraigtasparnio nuolaužos buvo iškeltos iš ežero dugno ir ištirtos. Remiantis šio patikrinimo rezultatais, tyrėjai padarė išvadą, kad prieš susidūrimą su vandeniu skraidymo aparatas nebuvo sugedęs. Lietuvos civilinės aviacijos komisija pateikė išvadą, kad avarijos priežastimi buvo piloto klaida. Pasak komisijos išvadų, pilotas neturėjo reikiamų licencijų ir sertifikatų skrydžiui atlikti, tačiau nestokojo drąsos rizikingiems skrydžiams. Grubiai pažeisdamas Mi-2 pilotavimo taisykles, jis pradėjo viražą pavojingai mažame aukštyje. Kai mašina prarado aukštį, jos keliamojo sraigto mentės įsirėžė į vandenį. Nuo smūgio buvo nulaužta viena iš menčių, o antroji ir visiškai nulėkė nuo ašies, dėl ko sraigtasparnis, praradęs savo kėlimo jėgą, krito akmeniu į vandenį. Be to, pagal tam tikrą informaciją, tragedijos išvakarėse pilotas buvo dalyvavęs pramoginiame renginyje, kuriame vartojo alkoholinius gėrimus. Todėl įvykio metu didelė dalis alkoholio vis dar galėjo likti lakūno kraujyje, o tai, matyt, nulėmė pilotavimo klaidą. Telšių ekspertai nustatė, kad sraigtasparnio pilotas buvo neblaivus. Atlikus medicininę ekspertizę, piloto kraujyje buvo rasta 2,2 promilės alkoholio, o šlapime - net 3,54 promilės.
Alternatyvios versijos
Net jei atmesti techninio gedimo galimybę, verta paminėti, kad sraigtasparnis buvo perkrautas – jame buvo 10 keleivių, vietoje leidžiamų 8 keleivių vietų. Toks perkrovimas gali labai apsunkinti pilotavimą. Galiausiai tikėtina, kad perpildytame Mi-2, turinčiame kabiną dviem pilotams, vienas iš pramogautojų galėjo sėdėti dešinėje sėdynėje. Orlaiviui staigiai manevruojant, keleivis galėjo nevalingai kliudyti vieną iš valdymo svirčių, dėl ko buvo prarasta kontrolė, ir sraigtasparnis smigo į vandenį.
Kitos aplinkybės
Lakūnai žinojo apie rūdijantį orlaivį Rygos oro uoste, kad jo resursas pratęstas be kapitalinio remonto. Atsiradus pirkėjui Lietuvoje, nuskraidinti orlaivį į Mažeikius nebuvo kam. Sutiko vienintelis „drąsuolis“ – N. Kiuškinas. Lietuvoje LY-HBW išlaikymui trūko lėšų, o dėl to ir drausmės bei atsakomybės. Norėdami sutaupyti, kartą „Aerobatikos“ lakūnai, atskridę į Palangą, sraigtasparnį nutupdė ne oro uoste, o aikštelėje už jo tvoros - kad nereikėtų mokėti oro uosto mokesčio. Įmonės orlaiviais kartais buvo skraidoma nepranešant skrydžių valdymo centrui, nes jo paslaugos mokamos.
X!NK
X!NK buvo Belgijos pop punk muzikos grupė, gyvavusi 2001–2009 metais.
2003 m. dalyvavo pirmajame vaikų „Eurovizijos“ dainų konkurse Kopenhagoje, su daina „De vriendschapsband“ užėmė 6-ą vietą.
2004 m. pradžioje išleido antrąjį singlą „Oh-Ho“. Tais pačiais metais grupė išleido debiutinį albumą „X!NK“ su dvylika dainų. Šis albumas Flandrijoje tapo auksiniu. Grupė koncertavo roko festivaliuose Belgijoje (žymiausias – Marktrock festivalis Levene)
2005 m. rugsėjo gale pasirodė antrasis studijinis albumas „Vergif“, kuriame yra 13 dainų (dainos „Denk aan mij“, „Hou Ons Niet Tegen“ ir „De Andere Kant“ išleisti kaip singlai).
Baranovičių apskritis
Baranovičių apskritis – II Lenkijos Respublikos administracinis-teritorinis vienetas šalies šiaurės rytuose. Centras – Baranovičiai. Priklausė Naugarduko vaivadijai.
Istorija
Apskritis įkurta 1919 m. rugpjūčio 1 d., jos plotas buvo 4495 km². Ji suformuota sujungus 11 valsčius iš rusiškosios Naugarduko apskrities ir 6 valsčius iš Slucko apskrities. 1920 m. lapkričio 7 d. dalis teritorijos (8 valsčiai) perduota Nesvyžiaus apskričiai ir vienas valsčius Lunineco apskričiai.
1939 m. apskritis atiteko Baltarusijos TSR Baranovičių sričiai. 1940 m. panaikinta.
Administracinis suskirstymas
Apskrityje buvo 2 miestai – Baranovičiai ir Liachavičai. Įvairiu metu apskrityje buvo 22 valsčiai:
Masafumi Hara
(g. 1943 m. gruodžio 21 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1970 m.
Life Changes
2018 m. rugsėjo mėnesio duomenimis, JAV parduota virš milijono albumo kopijų ir jis tapęs platininiu.
Kelmiškaičiai
Istorija
Kelmiškaičių dvarą 1818 m. įkūrė ūkininkas Augustas Ferdinandas Kelmiškaitis iš netoliese esančio Gryneidės (Grünheide) dvarelio. 1857 m. Gryneidė prijungta prie Kelmiškaičių. 1879 m. dvaras valdė 383 ha žemės, iš jų 304 ha ariamos, 70 ha pievų ir ganyklų. 1929 m. Kelmiškaičiai prijungti prie Mažųjų Šorelių kaimo, 1937 m. – prie Smilgių kaimo.
1818–1945 m. priklausė Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Smilgių valsčiaus dvaras. Tikintieji iki 1903 m. priklausė Pilkalnio evangelikų liuteronų parapijai, vėliau – Šorelių parapijai. Dvare buvo pieninė, prie dvaro – parkas, tvenkinys. Po Antrojo pasaulinio karo išnyko.
Eudokija Olelkaitė
thumb|right|200px|Eudokija Alelkaitė (Apie 1550 m. tapytos freskos fragmentas Probotos vienuolyne) Eudokija Olelkaitė,, , ((?) – 1467 m. lapkričio 25 d. Sučavoje) – garsaus Moldavijos kunigaikštystės gospodario Štefano III Didžiojo žmona.
Biografija
Gimė Kijevo kunigaikščio Aleksandro Olelkos ir Maskvos kunigaikštytės Anastacijos Vasilivnos (Vytauto Didžiojo vaikaitės) šeimoje. Kartu augę broliai ir seserys vėliau tapo:
1463 m. liepos 5 d. Sučavoje ištekėjo už Moldavijos kunigaikštystės valdovo Štefano III Didžiojo. 1464 m. gimė sūnus Aleksandras (m. 1496 m.). Antras sūnus mirė 1480 m., būdamas paaugliu. Duktė Elena (apie 1465–1505 m.), išaugusi ištekėjo už Tverės kunigaikščio Ivano Jaunojo. Eudokija Olelkaitė mirė, kai jos vyras Štefanas III Didysis buvo išvykęs į karinį žygį. Kurį laiką buvo manoma, kad jos kapavietė yra ''Sučavos Šv. Jurgio cerkvėje'' (joje 1996–1997 m. restauravimo darbų metu buvo rasti antkapio fragmentai). Vėliau nustatyta, kad palaikai buvo perlaidoti Probotos stačiatikių vienuolyno cerkvėje (dab. Sučavos apskrityje).
Talisa Soto
Talisa Soto (g. 1967 m. kovo 27 d. Niujorkas) – amerikiečių aktorė ir buvęs modelis.
Biografija
Sulaukusi 15, Soto pasirašė sutartį su Click Model Management modelių agentūra. Per vasaros atostogas ji išvyko į Paryžių, kur pozavo „Vogue“ viršeliui, tačiau vėliau grįžo į JAV, sutarusi, kad modelio darbą galės tęsti baigusi mokyklą. Per savo modelio karjerą Soto dirbo Prancūzijoje ir Britanijoje, jos nuotraukas spausdino madų žurnalai „Elle“, „Glamour“ ir kiti, o ji pati reklamavo „Clavin Klein“, „Cartier“, „Versace“ ir pan. prekės ženklus, pozavo „Sports Illustrated“ maudymosi kostiumėlių leidiniui „Swimsuit Issue“.
1988 m. Soto grįžo į JAV, kur sulaukė kvietimo pradėti aktorės karjerą. Žymiausi jos vaidmenys: Džeimso Bondo varžovo Sančeso meilužė filme „Leidimas žudyti“ (1989) ir princesė Kitana dvejuose kompiuteriniu žaidimu paremtuose filmuose „Mortal Kombat“ (1995) ir „Mortal Kombat: Annihilation“ (1997).
Šeima
2002 m. ji susituokė su aktoriumi Benjamin Bratt, su kuriuo susilaukė 2 vaikų.
2009 m. lėktuvo nutupdymas ant Hadsono
2009 m. lėktuvo nutupdymas ant Hadsono – aviakatastrofa Niujorke, kuomet US Airways skrydį Nr. 1549 aptarnavęs Airbus A320-214 lėktuvas pakilęs iš Le-Gvardijos oro uosto susidūrė su būriu Kanadinių berniklių ir prarado abiejų variklių valdymą. Paskaičiavę, kad nepasieks nei vieno artimiausio oro uosto, pilotai Chesley Sullenberger ir Jeffrey Skile nusprendė nutūpdyti lėktuvą Hadsono upėje. Visi 155 keleiviai ir įgulos nariai liko gyvi.
Glasgow City FC
Glasgow City Football Club – Škotijos futbolo klubas iš Glazgo. Šis straipsnis apie moterų futbolo ekipą, rungtyniavusią aukščiausiame šalies divizione.
2009 m. lėktuvo nutupdymas ant Hadsono
JAV Transporto saugumo taryba šį įvykį pavadinimo Stebuklu ant Hadsono ir pačiu sėkmingiausiu lėktuvo nusileidimu ant vandens aviacijos istorijoje. Agentūra tyrimo metu atmetė bet kokias galimybes pilotams sėkmingai sugrįžti į kokį nors oro uostą ir patvirtino, kad jie pasirinko geriausią įmanomą sprendimą.
Pilotai ir įgulos nariai buvo apdovanoti Oro pilotų ir navigatorių gildijos medaliais už "heroizmą ir unikalų pasiekimą aviacijoje".
Glasgow City FC
Istorija
1998 m. suburta moterų ekipa. Įkūrėjomis laikomos Laura Montgomery ir Carol Anne Stewart.
2009 m. lėktuvo nutupdymas ant Hadsono
Įvykis
2009 m. sausio 15 d. aviakompanijos US Airways lėktuvas Airbus A320-214 ruošėsi skrydžiui iš Niujorko į Šarlotę. Skrydį pilotavo kapitonas 57 metų Chesley B. Sullenberger, buvęs Jungtinių Valstijų karinių oro pajėgų pilotas, sklandymo ir aviacijos saugumo ekspertas. Antrasis pilotas buvo 49 metų Jeffrey B. Skiles. Lėktuve buvo 150 keleivių ir 3 įgulos nariai.
Lėktuvui pakilus kiek daugiau nei po 2 minučių 859 m aukštyje lėktuvo varikliai susidūrė su būriu berniklių ir prarado galią. Tuo metu lėktuvas buvo 7,2 km atstumu nuo Le Gvardijos oro uosto.
Glasgow City FC
Istorija
2004–2005 m. sezone pirmą kartą tapo Škotijos čempionėmis. Vėliau ne kartą pavyko iškovoti šį titulą. Atstovavo Škotijai UEFA moterų čempionių lygoje.
2009–2010 m. UEFA moterų čempionių lygoje pateko į vieną grupę su Gintra-Universitetu. Škotijos atstovės nugalėjo šiaulietes rezultatu 2:0.
2009 m. lėktuvo nutupdymas ant Hadsono
Įvykis
Supratęs, kad abu varikliai išsijungė, Chesley B. Sullenberger perėmė lėktuvo valdymą, o Jeffrey B. Skiles pagal orlaivio taisykles bandė įjungti bent vieną variklį. Tuo metu orlaivis sulėtėjo, tačiau sugebėjo pakilti į 930 m aukštį.
Pilotas pranešė apie įvykį oro uostui, tačiau vėliau patikslino, kad grįžti nesugebės, nes lėktuvas buvo per žemai. Pilotas užklausė dėl galimybės nusileisti kitam Niujorko Teterboro oro uoste, tačiau atmetė ir šią mintį.
Glasgow City FC
Istorija
2023–2024 m. moterų čempionių lygos atrankoje pateko į aštuntą atrankos grupę.
Sezonai
Šaltinis:
Stadionas
Namų rungtynes žaidė Petershill Park stadione, kuris talpina tūkstantinę žiūrovų, o iš jų – 500 sėdimų vietų.
Sudėtis
Atnaujinta: 2022 m. rugsėjo 1 d.
2009 m. lėktuvo nutupdymas ant Hadsono
Įvykis
Tuo metu Chesley B. Sullenberger nusprendė, kad vienintelė galimybė saugiai nusileisti yra Hadsono upė. Ruošiantis nusileidimui orlaivis praskrido virš D. Vašingtono tilto mažiau nei 270 m atstumu. Pilotas pranešė įgulai, o šie keleiviams, pasiruošti smūgiui.
Nuo pakilimo praėjus mažiau nei 5 minutėms lėktuvas su neveikiančiais varikliais nusileido ant upės 230 km/val greičiu. Įgulos nariai nusileidimą apibūdino kaip "stiprų nusileidimą, su vienu smūgiu ir stipriu lėtėjimu".
Nesvyžiaus apskritis (1920–1940)
Nesvyžiaus apskritis – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės Baltarusijos teritorijoje. Centras – Nesvyžius. Priklausė Naugarduko vaivadijai.
2009 m. lėktuvo nutupdymas ant Hadsono
Įvykis
Iš karto nusileidus pilotai įsakė įgulai pradėti keleivių evakuaciją. Oro temperatūra buvo −7 °C, vandens 5 °C aukščiau nulio. Evakuacijos metu kai kurie keleiviai išsilaipino ant orlaivio sparnų, kai kurie ant pripučiamų gelbėjimo čiužinių, o kai kurie keleiviai išsigandę galimo sprogimo bandė plaukti tolyn nuo jo.
Per kelias minutes į įvykio vietą atplaukė netoliese buvę keleiviniai keltai, dar vėliau atskrido gelbėtojų sraigtasparnis su narais. Iš viso 140 ugniagesių laukė keleivių krante.
Nesvyžiaus apskritis (1920–1940)
Istorija
Apskritis įkurta 1920 m. lapkričio 7 d. iš Baranovičių apskrities (8 valsčiai) ir Slucko apskrities (2 valsčiai).
2009 m. lėktuvo nutupdymas ant Hadsono
Įvykis
Iš visų keleivių 5 gavo rimtas traumas, 24 keleiviai ir 2 gelbėtojai po įvykio buvo gydomi ligoninėse.
Vėliau avialinijos kiekvienam keleiviui išsiuntė oficialų atsiprašymą, 5 000 JAV dolerių čekį už bagažo praradimus ir bilieto kainos sugrąžinimą.
Nesvyžiaus apskritis (1920–1940)
Administracinis suskirstymas
Apskrityje buvo 3 miestai – Kleckas, Myrius, Nesvyžius. Apskričiai įvairiu metu priklausė 12 valsčių:
2009 m. lėktuvo nutupdymas ant Hadsono
Įvykis
JAV Transporto saugumo taryba ištyrusi įvykį patvirtino, kad orlaivio varikliai išsijungė po susidūrimo su būriu berniklių, o pilotų veiksmai buvo herojiški ir visiškai teisingi.
2013 m. šio skrydžio įgula buvo įrašyta į Tarptautinę aviacijos ir kosmoso šlovės galeriją.
Marvel Studios
„Marvel Studios, LLC“ (1993–1996 m. vadinosi „Marvel Films“) – JAV filmų ir televizijos produkcijos kompanija. Bendrovė kuria „Marvel Cinematic Universe“ (MCU) filmus ir serialus, sukurtus pagal „Marvel Comics“ leidinių personažus.
Kompanija yra sukūrusi daugybę filmų, kurie pateko į 50 pelningiausių visų laikų filmų, o „Keršytojai: Pabaiga“ Nuo 2019 m. liepos mėn. iki 2021 m. kovo mėn. buvo pelningiausias visų laikų filmas. Be MCU, „Marvel Studios“ kuria ir kitas „Marvel“ personažų filmų franšizes, kurių Šiaurės Amerikos kasos pajamos viršija 1 mlrd. dolerių, įskaitant „Iksmenų“ ir „Žmogaus-voro“ franšizes.
Kyle Spence
Kailas Spensas arba Kailas Kameronas Volteris Spensas (Kyle Cameron Walter Spence; g. 1997 m. sausio 14 d.) – Anglijos futbolininkas, rungtyniaujantis saugo pozicijoje.
Teruo Nimura
(g. 1943 m. gegužės 2 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1970 m.
Kyle Spence
Karjera
Priklausė įvairiems Anglijos klubams ir buvo jaunimo ekipų narys: Crystal Palace, Coventry, Hampton & Richmond Borough, Kingstonian FC, East Grinstead Town FC.
Žaidė Norvegijoje ir atstovavo Valdres FK, Alta IF ir Øygarden FK. Per trejus metus sužaidė 55 rungtynes ir pelnė 13 įvarčių trečios ir antros lygos pirmenybėse.
Kauno rajono „Hegelmann Litauen“
2021 m. vasarą atvyko į Lietuvą ir tapo FC Hegelmann Litauen nariu.
2021 m. birželio 20 d. debiutavo rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris.
2021 m. liepos 11 d. rungtynėse prieš Gargždų „Bangą“ pelnė įvartį ir svariai prisidėjo prie HL pergalės rezultatu 4:1.
2021 m. liepos 17 d. rungtynėse prieš Kėdainių „Nevėžį“ pelnė antrą rungtynių įvartį ir svariai prisidėjo prie HL pergalės prieš A lygos autsaiderius rezultatu 2:0.
2021 m. liepos 23 d. rungtynėse prieš Gargždų „Bangą“ pelnė trečią rungtynių įvartį (3:0). Galutinis rungtynių rezultatas 4:1 HL naudai.
2021 m. liepos 31 d. rungtynėse prieš „Nevėžį“ pasižymėjo įvarčiu ir prisidėjo prie varžovų sutriuškinimo rezultatu 6:0.
2021 m. lapkričio 8 d. rungtynėse prieš FK Sūduva pelnė įvartį ir svariai prisidėjo prie HL pergalės rezultatu 2:1.
Išvykęs iš Lietuvos, runtyniavo Vokietijoje, FSV Frankfurt.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Vapniarka
Vapniarka  – miesto tipo gyvenvietė Ukrainoje, Vinycios srityje, 19 km nuo Tomašpilio. Pradėjo kurtis, 1870 m. pastačius geležinkelio stotį. 2021 m. mieste gyveno 7 316 gyventojų.
Istorija
Antrojo pasaulinio karo metais, prasidėjus operacijai „Barbarosa“, Vapniarką administravo Rumunija. Nuo 1941 m. spalio 22 d. iki 1944 m. kovo mėn. ji buvo įtraukta į Padniestrės guberniją ir tapo Rumunijos žydų bendruomenės narių koncentracijos stovyklos vieta.
1941 m. spalio mėn. rumunai Vapniarkoje įkūrė koncentracijos stovyklą. Tą mėnesį į šią vietą buvo atvežta tūkstantis žydų, daugiausia iš Odesos miesto. Apie 200 žmonių mirė nuo dėmėtosios šiltinės epidemijos, kiti buvo išvežti iš stovyklos dviem būriais, saugomi Rumunijos žandarmerijos kareivių, ir sušaudyti.
Urana FC
Urana Football Club d`Arlit, o trumpiau vadinamas Urana FC – profesionalus Nigerio futbolo klubas, rungtyniaujantis aukščiausioje lygoje. Įsikūręs Arlite. Namų rungtynes žaidžia Arlito miesto stadione, talpinančiame 7 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Žinoma, kad nuo 2000 m. rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
Nuo 2010–2011 m. sezono stipriausia šalies lyga vadinta Ligue 1. 2011–2012 m. buvo ketvirtoje vietoje.
Nuo 2018–2019 m. aukščiausioji lyga vadinta Superlyga. Keletą metų iš eilės likdavo dvyliktoje vietoje.
Ulcinis
Ulcinis – Adrijos pakrantės miestas (10 828 gyv.) Juodkalnijoje, Ulcinio opštinos (20 290 gyv.) centras. Ulcinyje vyraujanti etninė grupė yra albanai, šis miestas yra Juodkalnijos albanų bendruomenės centras.
Istorija
Ulcinio apylinkės gyvenamos nuo bronzos amžiaus, tai nustatyta pagal ilyrų kapus Zogajaus kaime netoli Ulcinio.
Manoma, kad miestą V a. pr. m. e. įkūrė kolonistai iš Kolchidės. Tai III a. pr. m. e. poemoje minėjo Apolonijus iš Rodo. Tuo metu regione gyveno ilyrai, kurie, paveikti graikų, statė didžiules ciklopines sienas.
163 m. pr. m. e. Kolchinijų, tada priklausiusį ilyrų genčiai olciniatams, užėmė romėnai ir pagal genties pavadinimą suteikė vardą Olcinijus ({{la|Olcinium, Ulcinium). Valdant romėnams miestas gavo miesto su specialiomis privilegijomis statusą ({{la|Opidum Civium Romanorum}}), o vėliau miestas tapo municipija. Vėliau Romos imperija skilo į dvi dalis, ir Olcinijus ėmė priklausyti Rytų Romos imperijai, kuri vėliau imta vadinti Bizantija.
Prieš viduramžius Ulcinis garsėjo kaip viena iš kelių Adrijos jūros piratų sostinių.
1183 m. Raskos didysis kunigaikštis Stefanas Nemania užkariavo Olciniją, miestas tapo svarbiu klestinčiu Raskos pakrantės miestu. Ulcinis buvo Nemaničių valdžioje iki imperatoriaus Stefano Urošo IV Dušano (Stephen Uroš IV) mirties 1355 m. antroje pusėje. 1356 m. kunigaikštis Balša I, Zetos Balšičių dinastijos įkūrėjas, iš Dušano sūnaus imperatoriaus Urošo VI gavo dalį buvusių Duklios žemių, o tada atsiskyrė nuo serbų imperijos ir įkūrė nepriklausomą valstybę Zetos kunigaikštystę. Valdant Balšičiams Ulcinyje buvo monetų kalykla, jis buvo kurortas.
1423 m. Ulcinį iš Balšos III atėmė Venecijos respublika. Venecijiečiai Ulcinį vadino Dulcigno, miestas buvo Venecijos Albanijos dalis. Ulcinio pakrantėje sudužo saracėnų laivas su vergais iš Afrikos. Vietiniai gyventojai afrikiečius išgelbėjo, ir šie netrukus asimiliavosi miesto gyventojų populiacijoje.
Venecijiečiai valdė iki 1571 m., kai osmanai užkariavo Dulcigno ir likusią Venecijos Albaniją. 1867 m. Ulcinis tapo Škoderio sandžako (Rumelijos vilajetas) miestu.
1878 m. sausio 11 d. Berlyno kongreso nutarimu Ulcinį atskyrė nuo Osmanų imperijos, o 1880 m. lapkričio 30 d. jis buvo prijungtas prie Juodkalnijos.
Gyventojai
thumb|left|200px|Trikalbis ženklas Ulcinyje Ulcinis yra Juodkalnijos albanų bendruomenės centras. Albanai čia sudaro beveik absoliučią gyventojų daugumą.
Ulcinio miesto gyventojų skaičiaus kitimas:
Turizmas
right|thumb|200px|Ulcinio senamiestis
Ulcinio regionas yra populiari turizmo vieta. 2010 m. sausio mėn. „New York Times“ priskyrė Ulcinio regioną prie „31 geriausios vietovės, kur reikia nukeliauti 2010 m.“
Daugelis į Ulcinį atvykstančių turistų yra Albanijos, Vokietijos, Italijos, Rytų Europos šalių gyventojai. Atvyksta daug albanų kilmės amerikiečių.
Ulcinis garsėja 17 km ilgio smėlio paplūdimiu.
Klimatas
Ulcinyje klimatas yra Viduržemio jūros tipo, su vėsiomis lietingomis žiemomis ir karštomis sausomis vasaromis. Temperatūra retai viršija +35 °C ir retai krenta žemiau 0 °C.
Sportas
FK Otrant - futbolo klubas.
Kristina Wayborn
Kristina Wayborn (g. 1950 m. rugsėjo 24 d. Nibru) – švedų aktorė, dažniausiai vaidinusi JAV ir Didžiosios Britanijos filmuose.
1970 m. ji laimėjo grožio konkursą „Mis Švedija“ ir atstovavo šalį „Mis pasaulis“, kur pateko į pusfinalį. 1971 m. ji taip pat laimėjo konkursą „Mis Skandinavija“.
1980 m. televizijos filme „The Silent Lovers“ įkūnijusi Greta Garbo, Wayborn sulaukė kvietimo vaidinti bondiados filme „Aštunkojytė“, tačiau didžiąją karjeros dalį filmavosi TV serialuose, tokiuose kaip „The Love Boat“ (1982-86) ar „Gelbėtojai“ (1993-99).
Jurašė
Jurašė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Sidros valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į rytus nuo Sidros, apie 17 km į šiaurę nuo Sokulkos ir 53 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Patrankinis kateris
right|thumb|250px|Buvęs patrankinis kateris MGB-81 Beaulieu upėje (Anglija) right|thumb|250px|Buvęs patrankinis kateris MGB-81 Beaulieu upėje (Anglija) Patrankinis kateris  – mažų karo laivų klasė D. Britanijos Karališkajame kariniame laivyne Antrojo pasaulinio karo metais. Patrankiniai kateriai konstrukcija labai panašūs į torpedinius katerius, bet jų pagrindinis ginklas ne torpedos, o kelių kalibrų patrankos. Dėl mažo dydžio, didelio greičio ir manevringumo sunkus taikinys torpediniams kateriams ar bombonešiams. Netinkami naudoti audringais orais. Įgulos didelės, iki 30 žmonių, nes jų reikia patrankomis šaudyti.
Veiksmai karo metu
Antrojo pasaulinio karo pradžioje patrankiniai kateriai pietinėje ir rytinėje D. Britanijos pakrantėse buvo naudojami laivams saugoti nuo vokiečių torpedinių katerių. Tam jie buvo naudojami ir po Normandijos išsilaipinimo.
Viduržemio jūroje patrankiniai kateriai buvo naudojami Italijos ir Vokietijos laivybai blokuoti. Jie veikė bendrose flotilėse su torpediniais britų ir amerikiečių kateriais ir 1943 m. trikdė krovinių siuntimą iš Italijos į Šiaurės Afriką.
Po to jie parėmė išsilaipinimus Sicilijoje, Sardinijoje, Korsikoje ir Elboje. Iš šių salų patrankiniai kateriai iki 1944 m. vidurio patruliavo vakarinėse Italijos pakrantėse ir atakuodavo smulkius kabotažinius laivus ir vokiečių torpedinius katerius.
Užėmus didelę Italijos dalį dalis flotilių (pvz., 56-oji) atsilaisvino, tad buvo pasiųstos į Adrijos jūrą, kur Jugoslavijos pakrantės salose rėmė partizanus.