cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Malajų valstybės
Regiono geografija
Malajų istorinės sritys koncentravosi derlingose lygumose rytų Sumatroje ir Malakos pusiasalyje, kurie, apglėbę Malakos sąsiaurį, vieną iš nedaugelio įėjimų į Malajų salas. Dėl savo strateginės padėties malajų valstybės visada vaidino ypač svarbų vaidmenį Malajų salyno istorijoje, o malajai buvo viena svarbiausių tautų greta javiečių, sundų, baliečių, bugių ir kitų.
Visos malajų valstybės pirmiausia koncentravosi ties jūra, ir jų centrai dažniausiai būdavo pakrantėse. Pirmiausia jos kontroliavo derlingas lygumų sritis Malakos pusiasalyje ir Sumatroje. Nuo Minangkabau regiono Vakarinėje Sumatroje ir Ačeho šiaurėje jas skyrė batakų gyvenamos aukštumos – Barisano kalnai. Panašios aukštumos (Titivangsa kalnynas), gyvenamos orang aisli, įsiterpė ir Malajos pusiasalio centrinėje dalyje. Šiaurėje nuo žemyno malajus atskyrė kra sąsmauka ir Tenaserimo kalnagūbris. Sumatros pietuose buvo lampungų teritorijos.
Transmalakinė prekyba (iki VIII a.)
Anksčiausiai vystėsi Malakos pusiasalio dalis, kuri dabar yra šiaurės Malaizijoje ir Pietų Tailande. Ją veikė transmalakinė prekyba. Jau pirmaisiais mūsų eros amžiais čia kūrėsi tokie miestai kaip Kedahas, Panpan (dab. Kelantane), Langkasuka (Tailando Pattani provincijoje), Tambralinga (Tailando Nakhon Si Thammarat provincijoje) ir kiti. Malajų gyvenamos sritys ir valstybės driekėsi iki pat siauriausios Kra sąsmaukos dalies. Jie kontroliavo intensyvią prekybą tarp Indijos ir Kinijos. Kurį laiką čia hegemoniją buvo įgijusi Langkasuka, tačiau atskiros valstybės turėjo nemažai savivaldos.
Šrividžajos iškilimas (VIII–XI a.)
thumb|250px|Šrividžajos imperija
Tuo pat metu malajų protėviai sukūrė valstybes didžiojoje Sumatros dalyje prie didžiųjų upių slėnių. Viena jų buvo Melaju, kuri davė pradžią malajų savivardžiui. Pati žymiausia Sumatros malajų hinduistinė valstybė buvo Šrividžaja, kilusi Palembange. Nuo VII a. ji vykdė ekspansiją, kontroliavo ir kolonizavo didžiules teritorijas: rytų Sumatrą, Malakos pusiasalį. Jos užkariavimų metu konsolidavosi bendra malajų kultūra, kalba, susikūrė kultūrinis malajų regionas. Tuo metu malajai kolonizavo ir vakarinį Borneo, kur susiformavo hinduistinės valstybėlės.
Didžiausio klestėjimo metu Šrividžaja šiaurėje ribojosi su Khmerų imperija. Be to, ši valstybė XI a. pradžioje nusiaubė ir Javos valstybes Sundą bei Medangą, tapdama svarbiausia galybe visoje Pietryčių Azijoje.
Islamo laikotarpis
thumb|250px|Ačeho užkariavimai Islamas malajus pasiekė labai anksti. Pirmoji, jau XII a., islamą priėmė Kedaho valstybė, tapusi sultonatu. XIII a. islamizuota šiauriau buvusi Langkasuka, pasivadinusi Pattani, taip pat Sumatros šiaurėje buvusi Samudera. Šiose pirmosiose musulmoniškose Malajų salyno valstybėse formavosi islamiška malajų kultūra.
Melaka ir Džohoras (XV–XVII a.)
Didžiausias islamo suklestėjimas malajų istorijoje yra siejamas su Melakos sultonatu. Jį įkūrė Palembango princas Paramešvara. 1400 m. jis pabėgo iš Palembango, kurį laiką gyveno Singapūre, o vėliau įkūrė Melakos uostą, tapusį stipriausiu Malajų salyno miestu. Šis uostas ilgainiui ėmė kontroliuoti visas malajų istorines sritis. Buvo vykdoma ir intensyvi kolonizacija kitose salose: malajai apgyvendino Brunėjų ir nešė islamą į Filipinų salas.
1511 m. portugalai užėmė Melaką, tokiu būdu pradėdami kolonizacijos laikotarpį Malajų salyne. Nors malajai ne kartą puolė tvirtovę, norėdami ją atsiimti, jiems nepavyko. Sultonato sostinė buvo perkelta į Džohoro miestą. Džohoro sultonatas dar šimtą metų išlaikė hegemoniją malajų teritorijose, kovodamas su svarbiausiais priešais: portugalais ir ačehais.
Nuosmukis (XVIII–XIX a.)
XIX a. visi smulkūs malajų sultonatai po olandų ir britų kolonizacijos atsidūrė šių dviejų valstybių valdžioje, taip de facto baigdami egzistenciją (nors de jure kai kurie sultonatai išlaikyti iki dabar). Tai nulėmė istorinių malajų žemių padalinimą tarp dviejų politinių jėgų: Britų Malajos ir Nyderlandų Rytų Indijos, kuris iki šiol išlikęs šiame teritorijų padalinime tarp Malaizijos ir Indonezijos.
Laikinasis Pagrindinis įstatymas
Laikinasis Pagrindinis įstatymas – laikinosios konstitucijos funkciją atlikęs teisės aktas, priimtas kartu su 1990 m. kovo 11-osios aktais. Jame buvo įtvirtinti bendri nuostatai apie Lietuvos pilietybę, pagrindinės Lietuvos piliečių teisės, laisvės ir pareigos, ekonominė sistema, teismas, prokuratūra, vyriausybė, rinkimų sistema, socialinis vystymasis ir kultūra, LR Aukščiausioji Taryba, baigiamieji nuostatai.
Laikinajame Pagrindiniame Įstatyme įtvirtinta, jog aukščiausioji valdžia priklauso Aukščiausiajai Tarybai, Lietuvos Respublikos Vyriausybei ir Teismui.
Per visą šio įstatymo galiojimo laikotarpį buvo pakeista maždaug trečdalis Laikinojo pagrindinio įstatymo straipsnių, kai kurios normos buvo redaguojamos po kelis kartus. Esant didelei demokratijos plėtrai, Laikinojo pagrindinio įstatymo neužteko, nes buvo siekiama, kad Lietuva taptų lygiateise tarptautinės bendrijos nare, šis įstatymas taip pat nesugebėjo įgyvendinti ir valstybės vidaus poreikių.
Graikijos moterų futbolo rinktinė
Istorija
1991 m. liepos 3 d. sužaidė pirmąsias tarptautines rungtynes prieš Italijos rinktinę.
2015 m. kovo 12 d. pasiekė triuškinančią pergalė prieš Libaną, rekordiniu rezultatu 14-0. 2014 m. rugsėjo 13 d. patyrė triuškinantį pralaimėjimą, kai rezultatu 0-11 nusileido Belgijai.
Šukeliškė
Šukeliške vadinami kaimai:
Hassan Rouhani
Hasanas Ruhanis (Hassan Rouhani, ), tikr. Hasanas Fereidunas, (Hassan Fereydoun, ; g. 1948 m. lapkričio 12 d. Sorchėje, Semnano provincijoje) – Irano religinis, dvasinis ir valstybės veikėjas, politikas, šiitų teologas, 7–asis Irano prezidentas (2013–2021). miniatiūra|250px|left|Ruhanis kariniame parade, surengtame atminti [[Irano-Irako karas|Irano-Irako karą, 2018 m.]]
Biografija
Ruhanis (tikr. Fereidunas) gimė 1948 m. lapkričio 12 d. Sorchės mieste netoli Semnano šiauriniame Irane. Jo tėvas buvo prieskonių parduotuvės savininkas Haj Asadollah Fereydoun. Nėra tiksliai žinoma, kada būsimasis politikas pasikeitė pavardę (ji reiškia „dvasinis“), bet maždaug 2013 m. prezidentinės kampanijos laikotarpio nuotraukose jau buvo vadinamas „Ruhaniu“.
1960 m. Ruhanis pradėjo religijos studijas Sorchės seminarijoje. Dvasinį išsilavinimą įgijo seminarijoje Kume. 1968–1972 m. studijavo teisę Teherano universitete, kur įgijo bakalauro laipsnį. 1995 m. Glazgo Kaledonijos universitete (Škotija) apsigynė magistro darbą tema „Islamo įstatymų leidybos galia atsižvelgiant į Irano patirtį“. 1999 m. tame pačiame universitete įgijo viešosios teisės daktaro laipsnį (PhD).
Alkūninis raumuo
thumb|200px|dešinėje|Alkūninio raumens topografija.
Alkūninis raumuo – nedidelis žasto srityje esantis raumuo. Prasideda ant žastikaulio šoninio antkrumplio. Eidamas užpakaline alkūnės sąnario dalimi dengia jį ir sausgysle tvirtinasi ant užpakalinio alkūnkaulio paviršiaus į šoną ir žemyn nuo alkūnės.
Susitraukdamas raumuo kartu su trigalviu žasto raumeniu ištiesia sulenktą ranką. Kita jo funkcija yra stabilizuoti alkūnės sąnarį. Raumens antagonistai yra žasto lenkiamieji raumenys: dvigalvis žasto raumuo ir žastinis raumuo.
Hassan Rouhani
Šeima
1968 m. vedė Sahebeh Erabi (g. 1954 m.). Šeimoje gimė penki vaikai. Turi tris seseris ir vieną jaunesnį brolį. Brolis - Huseinas Fereidunas, buvęs Irano prezidento specialusis pasiuntinys Irano branduolinės programos srityje. Šalies valdžios institucijų 2017 m. liepos mėn. prezidento brolis buvo sulaikytas įtariant jį finansiniais nusikaltimais.
Politinė karjera
15-metis Ruhanis prisijungė prie islamo revoliucinio judėjimo. Po kelerių metų jis pradėjo keliauti po šalį, agituoti už ajatolą Chomeinį. Buvo ne kartą kalinamas už antivyriausybines kalbas, o po to buvo priverstas bėgti į Paryžių paskui Chomeinį. 1978 m. Irane prasidėjo Islamo revoliucija, nukreipta prieš šacho Pehlevio vykdytą šalies vesternizaciją, Chomeinis grįžo į Teheraną. Juo pasekė ir Ruhanis. Patekęs į medžlisą 1980 m., ten praleido 20 metų – buvo pirmininko pavaduotoju, saugumo komiteto vadovu.
Jis buvo Ekspertų tarybos narys nuo 1999 m., Tikslingumo tarybos narys nuo 1991 m., Aukščiausiosios nacionalinio saugumo tarybos narys nuo 1989 m., Strateginių studijų centro vadovas nuo 1992 m. Būdamas Aukščiausiosios nacionalinio saugumo tarybos pirmininku, vedė derybas su Europos valstybėmis dėl Irano branduolinės programos.
2017 m. gruodžio mėn. – 2018 m. sausio mėn. Irane vyko plataus masto antivyriausybiniai protestai, tarp protestuotojų iškeltų šūkių skambėjo ir šūkis „Ruhaniui mirtis“.
Mūšis prie Česterio
Mūšis prie Česterio  – vienas iš ankstyvųjų viduramžių mūšių anglosaksų Britanijos užkariavimo laikais, įvykęs 613 metais.
VII amžiaus pradžioje Nortumbrija pradėjo kaimyninių britiškų karalysčių užgrobimą. Britiškos karalystės apsijungė, nujausdamos mūšį. 613 metais prie Kaer Legiono susidūrė dvi didelės armijos. Iš britų pusės žymiausi dalyviai buvo Selifas ir Dinoganas ap Kinanas iš Povio, Bledrkas ap Geraintas iš Dumnonijos, Iago ap Brochvailas ir Maunas ap Brochvailas iš Pengverno, Kindruinas Didysis iš Luitko, Kadvalas ap Kingenas iš Roso, Iago ap Beli ir Edrenas ap Beli iš Gvinedo, Rinas ap Idvalas (antros eilės karaliaus Kalchvinedo pusbrolis), Karadogas apa Gvalogas iš Elmeto, Gvaidas ap Dvuigas iš Pietų Regedo ir daugelis kitų. Iš anglosaksų pusės: Nortumbrijos karalius Etelfritas ir Mersijos karalius Keorlas. Anglosaksai visiškai sutriuškino britų armiją.
Mūšio rezultate Velsas buvo atkirstas nuo Senovės Šiaurės, Pietų Regedas nustojo egzistuoti, o jo teritorija perėjo Nortumbrijai. Iš britų pusės žuvo daugelis karalių ir jų giminių. Tarp išgyvenusių buvo, tame tarpe, Kindruinas Didysis, Bledrikas ap Geraintas, ir kai kurie kiti.
Surinamiečiai
Surinamiečiai (, srn. Srananman) – kreolinė tauta, susiklosčiusi Surinamo valstybėje. Didelė surinamiečių išeivija gyvena Nyderlanduose, taip pat Belgijoje, Prancūzijos Gvianoje. Vartoja daugiausia kreolinę, anglų kalbos pagrindu susidariusią srnantongo kalbą, taip pat paplitusi olandų kalba. Dauguma tikinčiųjų priklauso protestantų bažnyčioms (ypač moraviečiams).
Neottiglossa
Europoje gyvena 5 rūšys, Lietuvoje – tik 1 rūšis:
Surinamiečiai
Iki atvykstant europiečiams, dabartinio Surinamo žemėse gyveno indėnų aravakų ir karibų tautos. Nuo XVI a. ėmė steigtis anglų, o nuo XVIII a. olandų gyvenvietės. XVI–XIX a. į darbus plantacijose buvo vežami vergai iš Afrikos (daugiausia ašančiai, eviai). Nemaža jų dalis pabėgo į džiungles, kur gyveno atskirtyje ir sudarė „miškinių negrų“ tautą. Likusieji metisizavosi su kitomis rasėmis ir tapo surinamiečiais-kreolais.
Kaip tauta surinamiečiai ėmė sparčiau klostytis po 1975 m., kai buvo paskelbta šalies nepriklausomybė. Kreolai sudaro tautos branduolį, tačiau į ją palaipsniui įsilieja Surinamo indai, „miškiniai negrai“, kinai, javiečiai, indėnai ir kitos Surinamo tautos.
1938 m. Lietuvos Konstitucija
1938 m. Lietuvos Konstitucija – trečioji Lietuvos Respublikos konstitucija priimta 1938 m. vasario 11 d. ir įsigaliojusi tų pačių metų gegužės 5 d.
Surinamiečiai
Dauguma surinamiečių susitelkę sostinėje Paramaribe bei apie Karonteino ir Maroveino upes. Dirba žemės ūkyje, pramonėje, aptarnavime, sudaro inteligentiją.
Kaimuose stato medinius namus ant polių dvišlaičiais stogais.
Kultūra europeizuota. Afrikietiškos tradicijos išlikusios folklore, liaudies tikėjimuose.
1938 m. Lietuvos Konstitucija
Valstybės valdžios institucijos
Valstybės valdžia skelbiama nedaloma, ją vykdo Prezidentas, Seimas, Vyriausybė ir Teismas.
ASM
ASM, Asm arba asm be taškų arba su taškais gali reikšti:
1938 m. Lietuvos Konstitucija
Valstybės valdžios institucijos
Prezidentą 7 metams renka Tautos atstovai. Pagal Konstituciją Prezidentas už savo galios veiksmus neatsako, už kitus veiksmus, kol vadovauja valstybei, taip pat negali būti traukiamas atsakomybėn. Prezidentui suteikti įgaliojimai paleisti Seimą ir skelbti naujo Seimo rinkimus, šaukti ir uždaryti Seimo sesijas (Prezidentas turėjo teisę baigti Seimo sesiją anksčiau nei numatytas jos pabaigos laikas, o nepaprastąją sesiją – neapsvarsčius visų tai sesijai numatytų reikalų), šaukti Ministrų Tarybos posėdžius, skirti ir atleisti ministrus, nesant Seimo ar tarp jo sesijų leisti įstatymus. Pabrėžiant Prezidento savarankiškumą jis eliminuotas iš Vyriausybės, kuri susidėjo iš ministro pirmininko ir ministrų, sudarančių Ministrų Tarybą.
Konstitucijoje realiai nustatyta Vyriausybės politinė atsakomybė Prezidentui ir reikalavimas turėti jo pasitikėjimą: sprendimą dėl ministro pirmininko skyrimo ir atleidimo, dėl sutikimo iškelti jam baudžiamąją bylą Prezidentas galėjo priimti savarankiškai, tam skirtiems jo aktams nereikėjo kontrasignacijos.
Seimui nesuteikta teisė reikalauti Ministrų Tarybos atsistatydinimo, Seimas galėjo tik svarstyti ir priimti įstatymų projektus, kuriuos tvirtino ir skelbė Prezidentas. Prezidentui suteikta teisė vetuoti Seimo siūlomus įstatymus, o šį veto (Prezidentui nepritarus Seimo nutarimui atmesti veto) galėjo įveikti tik naujai išrinktas Seimas.
Konstitucijos galiojimo atstatymas ir sustabdymas
1990 m. kovo 11 d. Lietuvos Respublikos Aukščiausioji Taryba, pabrėždama nepriklausomos Lietuvos valstybės ir jos konstitucinės tvarkos tęstinumą, priėmė įstatymą Dėl 1938 m. gegužės 12 dienos Lietuvos Konstitucijos galiojimo atstatymo.
Hosai
thumb|right|150px|Vyriškis, dėvintis hosus, kurių vienas yra dvispalvis (~1470 m.) Hosai (, sen.dgs. hosen; ) – įvairių stilių vyriški drabužiai, dengę kojas ir dubens sritį. Naudoti nuo viduramžių iki XVIII a., kai hosus pakeitė bridžai ir ilgos kojinės.
Ankstyvieji vilnoniai hosai būdavo aptempę kojas. XV a. hosai dažnai būdavo kiekvienai kojai skirtingų spalvų, kartais net vienos kojos hosas būdavo dvispalvis. Tie ankstyvieji hosai turėjo pėdos dalį, kaip kad dabartinės pėdkelnės. Kirkšnių sritis būdavo atvira, todėl laikais, kai buvo madingi trumpi dubletai, šią atvirą vietą pridengdavo „ankštimi“.
XVI a. hosus kaip drabužius pakeitė du atskiri drabužiai – „viršutiniai hosai“ (bridžai) ir „apatiniai hosai“ (kojinės).
Nuo XVI a. vidurio iki XVII a. pradžios madoje buvo labai įvairių stilių hosai. Populiarūs hosų stiliai buvo:
Ereliukas
miniatiūra| V-72 dviratis Ereliukas, pagamintas Šiaulių „Vairo“ dviračių-variklių gamykloje, 1962 m. Ereliukas – sovietinis masinis dviejų ratų rėminis dviratis, kurio ratai – 533 mm (24 colių) skersmens, skirtas 7–14 metų vaikams.
Istorija
Pirmuosius V-72 modelio „Ereliuko“ dviračius gamino Minsko motociklų ir dviračių gamykla, kuri buvo sukurta, išvežus iš Vokietijos dviračių gamybos linijas po Antrojo pasaulinio karo. Be „Ereliukų“ gamykloje masiškai gaminti ir dviračiai V-16 bei mergaitėms skirti V-82 modelio dviračiai „Kregždutė“ (Ласточка). Visi modeliai gaminti pagal prieškarinių vokiškų dviračių dizainą.
Dviračius „Ereliukas“ ir „Kregždutė“ Minsko gamykla gamino 1949–1951 m. Dėl motociklo M-1M (vokiečių DKW RT-125 kopija) gamybos plėtros, dviračių gamyba buvo perkelta į Šiaulių „Vairo“ dviračių ir variklių gamyklą. „Ereliuko“ V-72 modelis buvo gaminamas be reikšmingų dizaino pakeitimų nuo 1951 iki 1978 m. „Ereliuko“ modeliai turėjo išlenktą dvigubą viršutinį rėmo vamzdį, pereinantį į viršutinę galinių šakių dalį. Vėliau, naujasis 171-812 modelis buvo gaminamas su tiesiu viršutiniu vamzdžiu pagal Charkovo dviračių gamykloje gaminamų suaugusiems skirtų „Ukrainos“ dviračių (V-110 modelio) pavyzdį.
Dviratis buvo labai populiarus Sovietų Sąjungos teritorijoje, eksportuotas ir į užsienio šalis. Iki 1960 m. pagamintas 1 mln., o iki 1984 m. – 10 mln. „Ereliukų“; 1986 m. jų pagaminta 389 700.
K. C. Rivers
Kelvinas Kresvelas Riversas (Kelvin Creswell Rivers; g. 1987 m. kovo 1 d.) – JAV krepšininkas, rungtyniaujantis atakuojančiu gynėju arba lengvuoju krašto puolėju.
Baigė Ouk Hilo akademiją Virdžinijoje, rungtyniavo jos krepšinio komandoje. 2005–2009 m. rungtyniavo Klemsono universiteto „Clemson Tigers“ komandoje. 2009 m. NBA naujokų biržoje nebuvo pašauktas, išvyko rungtyniauti į Europą. Žaidė Italijoje, Rusijoje, 2013–2014 m. sezonui grįžo į NBA D lygos klubą Rino „Bighorns“. 2014 m. perėjo į Madrido „Real“ su kuriuo laimėjo „Eurolygą“. Vėliau nuolat keitė klubus. 2019–2020 m. sezonui pasirašė sutartį su Kauno „Žalgiriu“.
Šukeliškė (Dūkštas)
Šukeliškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 4 km nuo Dūkštelių.
AND
AND, And arba and be taškų arba su taškais gali reikšti:
Fotoemulsija
Fotoemulsija – sidabro halogenidų grūdelių ir apsauginio koloido mišinys, fotografijos želatinos pagrindu.
Esant didesnei nei 40 °C temperatūrai fotoemulsija yra klampus skystis, kuris krentant temperatūrai kietėja. Ja, plonu sluoksniu, padengiamas stiklas, celiuliodinė juosta ir popierius, kurie po džiovinimo įgauna šviesai jautrų fotomedžiagos sluoksnį.
Fotoemulsijos gamyba
Fotoemulsijos gamybos procesas susideda iš specialių etapų: emulsifikacijos ir pirmojo brandinimo, pirminio aušinimo ir plovimo, antrojo brandinimo ir antrojo vėsinimo. Pirmasis etapas – emulsifikacija, kurios metu susidaro sidabro halogenidai – sidabro jodidas ir sidabro bromidas, o kartais ir sidabro chloridas. Tai vyksta želatinoje reaguojant sidabro nitrato tirpalui, kalio bromidui, kalio jodidui ir natrio chloridui. Emulsifikacijos proceso pabaigoje susiformuoja fotoemulsija, kuriai, gerinant fotografines savybes taikomi tolimesni etapai: pirmasis ir antrasis brandinimai.
Fizinis brendimas
Pirmasis brandinimas – fizikinis, kurio metu fotoemulsija laikoma pastovioje temperatūroje nuolat pamaišant. Brandinimo metu mažėja mikrokristalų kiekis, o jų vidutinis dydis didėja, nes tirpsta mažesni kristalai. Emulsifikacijos ir pirmojo brandinimo metu fotoželatina neleidžia sulipti ir nusėsti ant indo dugno sidabro halogenidų kristalams.
Pabaigus pirmąjį brandinimą fotoemulsija aušinama žemesnėje temperatūroje, po to smulkinama į pailgus gabalėlius, kurie kelias valandas palunami tekančiu vandeniu. Plovimas reikalingas tam, kad pašalinti pašalines chemines medžiagas: amoniaką, kalio nitratą, kalio bromido likučius ir kitas medžiagas, kurios susidarė emulsifikacijos proceso metu.
Cheminis brendimas
Po plovimo seka antrasis arba cheminis brandinimas. Jo metu ant emulsijos mikrokristalų, susidariusių pirmojo brendimo metu, paviršiaus vyksta cheminiai procesai. Jie susidaro reaguojanr sidabro bromidui su priemaišomis, susidariusiomis želatinoje, kurių dėka susidaro brendimo centrai, kurie susideda iš labai mažų sidabro ir sidabro sulfido dalelių. Veikiant temperatūrai, brendimo centrai palaipsniui virsta šviesai jautriais centrais, kurių susidarymas nusako jautrumą šviesai. Pabaigus antrąjį brandinimą emulsija vėl aušinama ir saugoma 4-6 °C temperatūroje iki pagrindo dengimo.
Liejimas
Pasiruošimas emulsijos liejimui susideda iš jos lydymo, pasiekiant skystą būvį, filtracijos ir papildomų medžiagų įmaišymo:
Kai fizikinės ir cheminės emulsijos savybės atitinka numatytus reikalavimus, ji, specialiomis mašinomis, padengiama ant numatyto pagrindo, ir džiovinama griežtai laikantis numatytos temperatūros ir drėgnumo. Didelę reikšmę, džiovinant, turi oras, kuris pastoviai valomas nuo dulkių. esant džiovinimo trikdžiams, gaminiai brokuojami.
Fotoemulsijos sudėtis ir sąnaudos
6 % pagamintos emulsijos sudaro sausa želatina, 4 % – sidabro halogenidai. Kiekvienam kvadratiniam metrui negatyvinės medžiagos tenka nuo 12 iki 15 g sidabro, pozityvinei – 1,5-8 g.
Archimedo kūnas
Archimedo briaunainiai – labai simetriški pustaisyklingiai iškilieji briaunainiai, sudaryti iš dviejų ar daugiau rūšių taisyklingųjų daugiakampių, kurie susieina identiškose viršūnėse. Jie skiriasi nuo Platono kūnų tuo, kad pastaruosius sudaro išimtinai vienodi ir tarpusavyje lygūs daugiakampiai, susieinantys į vienodas viršūnes, o nuo Džonsono kūnų tuo, kad šių sienas sudarantys taisyklingi daugiakampiai sudaro nevienodas viršūnes.
Prizmės ir antiprizmės, kurių simetrijos grupės yra dvisienės, bendru atveju nelaikomos Archimedo briaunainiais, nors jos ir atitinka tik ką pateiktą apibrėžimą. Taikant tokį apribojimą, turime tik baigtinę aibę Archimedo kūnų. Visus juos (išskyrus pseudorombinį kuboktaedrą), taikant Vithofo konstrukcijas (Wythoff constructions), galima sukurti iš Platono kūnų, kuriems būdinga tetraedrinė, oktaedrinė ir ikosaedrinė simetrija.
Pavadinimo kilmė
Šie briaunainiai pavadinti Archimedo vardu, kuris aprašė juos savo dabar jau prarastame veikale. Bet šį veikalą cituoja Papus Aleksandriškis, kuris teigia, kad Archimedas nurodė 13 briaunainių. Renesanso periodu menininkai ir matematikai labai vertino grynas formas ir jas tyrinėjo bei atrado iš naujo. Šias paieškas beveik galutinai užbaigė Johanas Kepleris, kuris apibrėžė prizmes, antiprizmes ir neiškilius briaunainius vėliau imtus vadinti Keplerio-Puanso biriaunainiais.
Kepleris, tikėtina, atrado ir prailgintą kvadratinį girobikupolą (pseudorombinį kuboktaedrą): bent vieną kartą jis tikrai paminėjo, kad yra 14 Archimedo briaunainių. Deja, jo pateiktuose sąrašuose yra tik 13 tolygių briaunainių, o pirmą aikvaizdų liudijimą apie pseudorombinį kuboktaedrą sutinkame 1905 metais, Dunkano Somervilio (Duncan Sommerville) darbe.
Klasifikacija
Iš viso yra: 13 Archimedo briaunainių (pagal moderniausią apibrėžimą neįtraukiant pseudorombinio kuboktaedro, arba pailgo stačiakampio girobikupolo, kaip jis neretai vadinamas); 15 Archimedo briaunainių, jei dviejų enantiamorfiškų briaunainių veidrodinius atspindžius laikysime skirtingais kūnais.
Lentelės viršūnės plano langelyje įrašytos skaitinės reikšmės rodo, kokio tipo taisyklingi daugiakampiai susieina šioje viršūnėje. Pavyzdžiui, viršūnės plano skaitinės reikšmės (4,6,8) reiškia, kad viršūnėje susieina kvadratas, šešiakampis ir aštuoniakampis (daugiakampiai surašomi pagal laikrodžio rodyklę). Pagal kai kuriuos pustaisyklingių briaunainių apibrėžimus, į šią šeimą įtraukiamas dar vienas briaunainis, pseudorombinio kuboktaedro, arba dar kitaip vadinamas pailgas stačiakampis girobikupolas.
Savybės
Kuboktaedras ir ikosidodekaedas yra izotoksai (turi viebodas briaunas) ir priskiriami kvazitaisyklingiams briaunainiams.
Archimedo kūnų dualai yra vadinami Katalano kūnais. Kartu su bipiramidėmis ir trapecoedrais, jie yra tokie izoedrai, kurie turi taisyklingas viršūnes.
Chirališkumas
Nusklembtas kubas ir nusklembtas dodekaedras yra chirališki, nes jie būna kairinės ir dešininės formos, todėl kūno trimatis pavidalas nesutampa su jo veidrodiniu atspindžiu. Kūno savybė turėti kairinę ir dešininę formą vadinama enantiomorfizmu, o patys kūnai gali būti vadinami enantiomorfais. Taigi minėtos dvi figūros (nusklembtas kubas ir nusklembtas dodekaedras) yra enantiomorfinės, arba tiesiog, enantiomorfai.
Archimedo kūnų konstravimas
300px|Archimedo kūnus galima konstruoti naudojant Vithofo [[Vithofo briaunainių konstravimo būdas|konstravimo schemos pakopas.]]
Atkreipkite dėmesį į dualumą tarp kubo ir oktaedro bei tarp dodekaedro ir ikosaedro. O taip pat į tai, kad tetraedrinę simetriją turi tik vienas Archimedo kūnas, iš dalies dėl to, kad tetraedras yra dualus pats sau.
Valters & Kaža
Valters & Kaža – latvių duetas, atstovavęs Latvijai 2005 m. Eurovizijoje. Su balade „The War Is Not Over“ atlikėjai užėmė 5 vietą. Dueto nariai – Valters Frīdenbergs ir Kārlis Būmeisters.
Kvala Terenganu
Kvala Terenganu (MS Kuala Terengganu) – miestas Malaizijoje, Terenganu valstijoje. Didžiausias valstijos miestas bei sostinė. 2008 m. sausio 1 d. miestas gavo oficialių miesto statusą. Miestas yra 500 km į šiaurės rytus nuo šalies sostinės Kvala Lumpūro, iš trijų pusių apsuptas Pietų Kinijos jūros. Mieste gimė dabartinis Malaizijos sultonas Mizan Zainal Abidin.
Valters & Kaža
Dueto narys Valters dalyvavo Latvijos atrankoje į 2009 m. Eurovizijos dainų konkursą, tačiau į atrankos finalą nepateko. Be to, per 2012 m. Eurovizijos konkurso finalą Valters pristatė Latvijos balsavimo rezultatus.
K2-136 b
K2-136 b (taip pat K2-136 A b, EPIC 247589423 b, LP 358-348 b ) – egzoplaneta, skriejanti apie K spektrinės klasės žvaigždę K2-136 A (viena iš dvinarės žvaigždės komponenčių), esančią Tauro žvaigždyne, Hiadų spiečiuje. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 193,7 šviesmečio (59,4 parseko).
K2-136 b – Žemės tipo planeta, jos dydis artimas Žemės dydžiui. Planetos masė siekia 0,937 Žemės masės, o spindulys – apytikriai 0,99 Žemės spindulio. Apie savo žvaigždę ši egzoplaneta apskrieja per ~7,98 paros, jos orbitos ekscentricitetas – 0,1 (-0,07 +0,19). K2-136 b skrieja per arti savo žvaigždės, kad patektų į K2-136 sistemos gyvybės zoną. Temperatūra šioje planetoje siekia apie 553 K.
Apie K2-136 b atradimą pranešta 2017 m. Planeta aptikta tranzitų metodu. Be K2-136 b, K2-136 sistemoje atrastos dar dvi planetos – K2-136 c bei K2-136 d (2020 m. duomenimis).
Vengrijos futbolo varžybos 2018–2019 m.
Vengrijos futbolo varžybos 2018–2019 m.
Finalo rungtynės
---
AGO
AGO, Ago arba ago be taškų arba su taškais gali reikšti:
Raimondas Vainoras
Raimondas Vainoras (g. 1965 m. liepos 16 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, žaidęs gynėjo pozicijoje.
AIA
AIA, Aia arba aia be taškų arba su taškais gali reikšti:
Vladislavas Ilič Svityčius
Vladislavas Ilič Svityčius (, 1934 m. rugsėjo 12 d. Kijeve, Ukrainoje – 1966 m. rugpjūčio 22 d. Ščiolkove, Maskvos srityje) – iš Ukrainos kilęs Rusijos kalbininkas komparatyvistas, įnešęs didelį indėlį į slavų kalbų akcentologiją ir ginčytiną nostratinę teoriją. Nesulaukęs 32 metų, žuvo partrenktas automobilio.
Biografija
Gimė Marko Ilič Svityčiaus (1886–1963) ir Karlos Desner (1901–1955) šeimoje. 1923 m. jie susituokė Kijeve. Tėvas domėjosi literatūra, buvo išleista jo knyga „Priešai“ (sudaryta iš apysakų „Priešai“ ir „Meilė“) ir Kijevo serijoje „Kelioninė biblioteka“ 1930 m. apsakymas „Pokštas“. Senelis, Vladislavas-Ignatijus Ilič Svityčius (tikroji pavardė Svityčius, 1853–1916), kilęs iš lenkų dvarininkų giminės, buvo titulinio patarėjo iš Mogiliavo sūnus; dalyvavo revoliuciniame I. Kovalskio būrelyje, agitavo darbininkus, 1878 m. sausio 30 d. suimamas pasipriešino ginklu ir buvo sužeistas, tų metų liepą Odesos apylinkės karo teismas jį nuteisė 8-eriems metams katorgos. XX a. pirmajame dešimtmetyje apsigyveno Kijeve.
1941 m. Ilič Svityčių šeima iš Kijevo buvo evakuota į Čkalovą, kur tėvas vietinėje pramonės taryboje dirbo buhalteriu-revizoriumi, o motina Čkalovo lėlių teatre – režisiere statytoja (nuo 1952 m. – pagrindine režisiere). 1952 m. V. Ilič Svityčius aukso medaliu baigė 10-ą Orenburgo mokyklos klasę ir tais pačiais metais įstojo į Maskvos valstybinį M. Lomonosovo universitetą, filologijos fakultetą (slavų kalbų skyrius, bulgarų kalba ir literatūra).
Diplominis darbas buvo skirtas slavų prokalbės *-ū- kamieno vardažodžių istorijai, vėliau Ilič Svityčius šia tema publikavo ne vieną straipsnį.
Stodamas į aspirantūrą, Ilič Svityčius iš egzamino apie TSKP istoriją gavo tik patenkinamą pažymį ir todėl į aspirantūros studijas nepateko.
Vis dėlto Ilič Svityčiui pavyko rasti artimą savo moksliniams interesams darbą – vietą Valstybinėje užsienio ir nacionalinių žodynų leidykloje (slavų kalbų redakcijoje), kur, S. Bernšteino manymu, prabudo jo susidomėjimas leksikografija.
Nuo 1958 m. Ilič Svityčius Rusijos mokslo akademijos slavistikos institute ėmė dirbti jaunesniuoju mokslo darbuotoju, kur pradėjo gilintis į akcentologiją. 1963 m. buvo išleista monografija „Vardažodžio kirčiavimas baltų ir slavų kalbose“, Ilič Svityčiui už ją buvo skirtas mokslų kandidato laipsnis (tik vienas balsas buvo prieš). Oponavo V. Gornungas ir V. Toporovas, beje, V. Toporovas savo kalbą baigė sakydamas, kad už šį darbą Ilič Svityčius nusipelno daktaro, o ne mokslų kandidato laipsnio. Nors sėkmingai gavo mokslų kandidato laipsnį, Ilič Svityčius iki pat mirties liko dirbti jaunesniuoju mokslo darbuotoju.
Apie knygą palankiai atsiliepė R. Jakobsonas, ji buvo pripažinta geriausiąja TSRS Mokslų akademijos 1963 m. kalbotyros knyga.
Kitu Ilič Svityčiaus mokslinės veiklos etapu tapo pagrindimas nostratinės hipotezės, kurią XX a. pradžioje iškėlė danų mokslininkas H. Pedersenas, bet tik V. Ilič Svityčiui sudarius nostratinių kalbų etimologinį žodyną ir lyginamąją fonetiką hipotezė virto galima įrodyti moksline teorija.
Maskvos valstybinio universiteto filologijos fakultete Ilič Svityčius dėstė indoeuropiečių kalbų lyginamąją gramatiką.
1966 m. vasaros pabaigoje Ilič Svityčius rengėsi vyksti į Užkarpatės vengrų tarmių tyrinėjimo ekspediciją, tačiau rugpjūčio 21 d. jį partrenkė automobilis, kitą dieną jis mirė, nespėjęs baigti pagrindinio savo gyvenimo darbo – „Nostratinių kalbų lyginimo patirtis“. Daugybė tarybinių ir užsienio kalbininkų šį tragišką įvykį įvertino kaip genialaus jauno mokslininko netektį.
Palaidotas Obrazcovskojės kapinėse Ščiolkovo rajone, Maskvos srityje.
Mokslinis palikimas
Anot V. Dybo, monografija „Vardažodžio kirčiavimas baltų ir slavų kalbose“ susiejo baltų-slavų kirčiavimo sistemą su praindoeuropietiškąja, atkuriamą indoiranėnų, senovės graikų ir germanų kalbų duomenimis, taip pat ši monografija nulėmė tolesnę baltų ir slavų kalbų akcentologijos raidą.
Ilič Svityčiaus akcentologinių idėjų priešininkas Z. Babikas šią akcentologijos kryptį vadina „post Ilič Svityčiaus“ mokykla ir mano, kad knyga „Vardažodžio kirčiavimas baltų ir slavų kalbose“ buvo mitologizuota ir nesulaukė įprastos mokslinės kritikos.
Iilič-Svityčiaus vardu buvo pavadintas jo atrastas slavų prokalbės fonetinis dėsnis, pagal kurį *-o- kamieno baritoniniai (Ch. Stango priskiriami b paradigmai) vyriškosios giminės daiktavardžiai perėjo į kilnojamąją-oksitoninę paradigmą (Ch. Stango vadinamą c paradigma).
Be to, Ilič Svityčius publikavo darbų apie laringalų teoriją ir makedonų kalbą. Jis prisidėjo ir prie „Karpatų dialektologinio atlaso“ sudarymo.
Po Ilič Svityčiaus mirties jo nebaigtą darbą „Nostratinių kalbų lyginimo patirtis“ ėmėsi publikuoti kolegos V. Dybo ir A. Dolgopolskis, 1971 m. jie išleido pirmąjį tomą. Šios knygos išleidimo proga buvo surengta konferencija, skirta nostratinei kalbotyrai, vėliau konferencijos dalyviai suorganizavo „V. Ilič Svityčiaus nostratinės hipotezės seminarą“, skirtą tolimojo giminingumo kalbų problemoms. Nuo 1992 m. seminarą rengia Rusijos valstybinio humanitarinio universiteto rytų kultūrų ir antikos institutas.
Antrasis tomas buvo išleistas 1976 m., o trečiasis, sudarytas pagal Ilič Svityčiaus kartotekos medžiagą, – tik 1984 m.
Nors nostratinės makrošeimos idėja priklauso H. Pedersenui, būtent Ilič Svityčius yra nostratikos kaip istorinės lyginamosios kalbotyros šakos pagrindėjas. Jis apdorojo milžinišką indoeuropiečių, Uralo, Altajaus, kartvelų, dravidų ir semitų-chamitų kalbų medžiagą, nustatė tolydžias šių kalbų šeimų fonetinių atitikmenų sistemas, rekonstravo fonetinį prokalbės pavidalą, apibendrino ir pateikė apie 600 etimologijų, taip pat išaiškino daugybę nostratinės makrošeimos šakų istorijos faktų, kurie be išorinio lyginimo liktų nesuprantami.
Ilič Svityčiaus nostratinės kalbotyros idėjos buvo labai gerai įvertintos tiurkologės L. Levitskajos, kartvelisto G. Klimovo, uralisto B. Kolinderio (SV B. Collinder), V. Ivanovo, A. Lamprechto ir M. Čejkos, P. Gardo, N. Popės, V. Skaličkos, R. Ekerto , B. Čopo , A. Jokio  ir J. Rasmuseno.
Tarp Ilič Svityčiaus kritikų buvo uralistas ir tiurkologas B. Serebrenkovas, tiurkologai A. Ščerbakas, Dž. Klosonas ir G. Diorferas, V. Pizanis , uralistas P. Haidu , A. Erhartas , L. Palmaitis.
Greta A. Dolgopolskio, V. Dybo, V. Ivanovo ir A. Zalizniako, V. Ilič Svityčius laikomas vienu iš Maskvos komparatyvistikos mokyklos įkūrėjų.
Šukeliškė (Daugėliškis)
Šukeliškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 9 km nuo Naujojo Daugėliškio.
Baldono geomorfologinis draustinis
Baldono geomorfologinis draustinis – valstybinis gamtinis draustinis Lietuvoje, Molėtų rajone, 3,5 km į šiaurę nuo Balninkų, šalia Dapkūniškių, Anykščių rajono paribyje. Apima gilų dubaklonį su Baldono, Keršių, Laumežerio ežerais. Įsteigtas 1988 m.
Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti gilų ežeruotą dubaklonį Aukštaičių moreninėje aukštumoje. Draustinio teritorija yra Natura 2000 objektas. Ten saugomos šios gamtos buveinės: šienaujamos mezofitų pievos, griovų ir šlaitų miškai.
JS Saoura
JS Saoura arba Jeunesse Sportive de la Saoura – profesionalus Alžyro futbolo klubas, rungtyniaujantis aukščiausioje lygoje. Įsikūręs Meridžoje. Namų rungtynes žaidžia Rugpjūčio 20 d. stadione, talpinančiame 20 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Klubo ištakos siekia 2008 m. 2008–2009 m. sezone rungtyniavo Ketvirtoje lygoje, nuo 2009–2010 m. – Trečioje lygoje.
2011–2012 m. sezone Antroje lygoje buvo antri ir po sezono perkelti į aukštesnį divizioną.
Nuo 2012–2013 m. žaidė aukščiausioje lygoje. 2015–2016 ir 2017–2018 m. sezonuose iškovojo sidabro medalius.
Atstovavo šaliai Afrikos žemyno turnyruose.
Sudėtis
Atnaujinta: 2022 m. gruodžio 20 d.
ATG
ATG, Atg arba atg be taškų arba su taškais gali reikšti:
Surinamo indai
Surinamo indai  – tautinė bendruomenė, susiklosčiusi Suriname iš indų, 1873–1916 m. atgabentų į darbus plantacijose. Jie sudaro beveik trečdalį šalies gyventojų ir yra gausiausia tautinė bendrija Suriname. Taip pat gyvena išeivijoje Nyderlanduose. Šneka vietine hindustani kalbos tarme (Karibų hindi), kitomis indų kalbomis, taip pat angliškai bei vietinėmis olandų ir srnantongo kalbomis. Apie 3/4 – hinduistai, kiti – musulmonai-sunitai, nedidelė dalis – krikščionys (katalikai, protestantai). Gyvena daugiausia kaimiškose vietovėse šalies šiaurėje (Vanikos, Nikerio, Komeveino ap.) bei Paramaribe.
XIX a. antroje pusėje Olandų Suriname panaikinus vergiją, kolonija pritrūko darbo jėgos. 1870–1871 m. olandai pasirašė sutartį su Jungtine Karalyste dėl darbo jėgos įvežimo iš Britų Indijos. 1873 m. į kraštą atvyko pirmieji užverbuoti indų darbininkai (daugiausia iš dab. Utar Pradešo ir Biharo). Panašią sistemą britai taikė Gajanoje (žr. Gajanos indai). Pradžioje indai gabenti ir įdarbinti vergiškomis sąlygomis, kentėjo nuo ligų, bado, nepritekliaus, vėliau po 1870 m. susirūpinta jų gerove, pagerintos kelionės ir darbo sąlygos.
Ryšys su kitomis tautinėmis grupėmis ribotas, iš dalies išlikusi kastų sistema (nors palengva nyksta).
Borisas Ryžas
Borisas Ryžas (, 1974 m. rugsėjo 8 d. – 2001 m. gegužės 7 d.) – rusų poetas ir geofizikas. Labiausiai žinomas dėl savo eilėraščio „Emaliuotas dubuo“ (Эмалированное Судно, 1997 m.).
Biografija
Rašyti pradėjo būdamas 14 metų. Iš viso jis parašė daugiau nei 1300 eilėraščių, iš kurių apie 350 buvo išleisti.
Nusižudė 2001 m. Jekaterinburge (pasikorė). Paliko savižudžio laišką: „Visus mylėjau. Be kvailių.“
Telia Customer Service LT
Istorija
2000 m. Radviliškyje atidarytas pirmasis kontaktų centras, kur buvo pradėta teikti paslauga „Informacija telefonu 118“. Dabar kontaktų tinklą sudaro 6 centrai Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje, Panevėžyje, Radviliškyje, Šiauliuose. Keičiantis vartotojų poreikiui, paslauga pradėta teikti ir skaitmeniniais kanalais – paleistas internetinis portalas www.118.lt (2008 m.) bei programėlė „118“ (2012 m.). 2007 m. UAB „Lintel“ buvo įteiktas sertifikatas, įrodantis, jog įmonės kokybės vadybos sistema atitinka tarptautinio standarto ISO 9001 reikalavimus.
Paslaugos
Gyventojams informacija teikiama telefonu ir skaitmeniniais kanalais. www.118.lt teikia šią informaciją: įmonių kontaktus, privačių asmenų kontaktus, transporto tvarkaraščiu ir atsako į kitus klientams kilusius klausimus greituoju informacijos numeriu 118. Verslo klientams teikiami nuotolinio klientų aptarnavimo sprendimai bei pardavimo ir telefoninės rinkodaros paslaugos.
Dysnos hidrografinis draustinis
Dysnos hidrografinis draustinis – valstybinis gamtinis draustinis Lietuvoje, Ignalinos rajone, 3 km į vakarus nuo Tverečiaus. Apima Dysnos slėnio atkarpą tarp Triburčių ir Būkliškės. Šiaurinė riba eina siena su Baltarusija, pietinė siekia kelią. Įsteigtas 1988 m.
Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti nepakeistą Dysnos upės slėnio atkarpą limnoglacialinėje lygumoje. Dalyje draustinio teritorijos yra Natura 2000 objektai – Dietkaučiznos pievos ir Šakeliškės pievos. Ten saugomos šios gamtos buveinės: melvenynai, aukštieji eutrofiniai žolynai, aliuvinės pievos, šienaujamos mezofitų pievos, šarmingos žemapelkės, pelkėti lapuočių miškai, aliuviniai miškai, tarpinės pelkės ir liūnai, dvilapio purvuolio, žvilgančiosios riestūnės radavietės, ūdrų buveinės.
Šukeliškė (Švenčionys)
Šukeliškė – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 10 km į pietus nuo Magūnų, šalia pat sienos su Baltarusija.
Martinas Geben
Martinas Gebenas (Martinas Geben; g. 1994 m. spalio 20 d.) – Lietuvos krepšininkas, rungtyniaujantis vidurio puolėju.
2014–2018 m. rungtyniavo Notre Dame universiteto „Fighting Irish“ komandoje. 2018 m. NBA naujokų biržoje nebuvo pašauktas, grįžo į Lietuvą ir pasirašė sutartį su Kauno „Žalgiriu“. . Vienam sezonui buvo paskolintas Utenos Juventus komandai.
2021 m. vasarą sudarė 1 metų sutartį su Vokietijos klubu Bambergo „Brose Baskets“. 2022 m. gruodžio viduyje pasiašė sutartį iki sezono pabaigos su Manresos „BAXI“ klubu.
Martinas Gebenas su Lietuvos U-19 rinktine laimėjo bronzą 2013 m. pasaulio čempionate Čekijoje ir auksą 2017 m. vasaros universiadoje.
Adnan Bašić
Adnanas Bašičius (Adnan Bašić; g. 1996 m. gruodžio 13 d.) – futbolininkas iš Bosnijos, puolėjas. Buvęs Bosnijos ir Hercegovinos jaunimo rinktinių narys.
Karjera
Karjerą pradėjo gimtosios šalies Mostaro „Velež“ klube.
2014 m. išvyko į Slovėniją, kur atstovavo „Celje“ klubui. Buvo skolinamas Prujaus Drava.
2017 m. persikėlė į Liuksemburgą. Rungtyniavo Petanžo „Union Titus“ ir Štraseno UNA klubuose.
2020 m. pradžioje pasirašė sutartį su Prahos „Slavoj Vyšehrad“.
Nuo 2021 m. pradžios du sezonus praleido OFK Petrovac. Juodkalnijos Pirmoje lygoje per 32 rungtynes pelnė 14 įvarčių ir tapo rezultatyviausiu pirmenybių žaidėju.
FK Panevėžys
2022 m. liepos 29 d. pranešta, kad atstovaus „Panevėžio“ klubui.
2022 m. rugpjūčio 27 d. rungtynėse prieš Džiugo klubą pelnė lemiamą įvartį. Tuo metu rezultatas buvo lygus, o pačioje rungtynių pabaigoje A. Bašičius tiksliai smūgiavo į vartus ir panevėžiečiai šventė pergalę rezultatu 3:2.
2022 m. gruodžio 28 d., dar metus turėjusi galioti sutartis, buvo nutraukta abipusiu susitarimu. 2022 m. A lygoje sužaidė dvylika rungtynių ir pelnė vieną įvartį. Dar vienerias rungtynes sužaidė LFF taurės turnyre, rungtynėse prieš Marijampolė City.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Alfa Kaprikornidai
Alfa Kaprikornidai – meteorų srautas, kasmet matomas apytikriai nuo liepos 3 d. iki rugpjūčio 15 d. Taip pavadintas dėl to, kad jo radiantas yra ties Ožiaragio Alfa (Alpha Capricorni). Pagrindinis maksimumas būna apie liepos 30 d. Didžiausio intensyvumo metu per valandą galima išvysti maždaug 10 meteorų. Palyginti su kitais meteorų srautais, atrodo, kad Alfa Kaprikornidai skrieja lėčiau ir yra ryškesni. Alfa Kaprikornidų šaltinis – kometa 169P/NEAT.
Alfa Kaprikornidų atradėju laikomas vengrų astronomas Miklós von Konkoly. 1871 m. liepos 28 ir 29 d. naktimis jis pirmasis išvydo keletą meteorų, atskriejančių iš dangaus ploto ties Ožiaragio Alfos žvaigžde. XIX a. pabaigoje kitų astronomų stebėjimai patvirtino šio meteorų srauto egzistavimą.
Astronomas mėgėjas iš Naujosios Zelandijos Ronald A. McIntosh 1935 m. prie pat pagrindinio radianto manė aptikęs dar vieną – silpnesnį. 1956 m. Harvardo universiteto astronomai, pasitelkę meteorų srauto nuotraukas, priėjo išvadą, kad Alfa Kaprikornidus galbūt sukelia du ar daugiau srautų.
Prognozuojama, kad 2220–2420 m. Alfa Kaprikornidai bus ryškus meteorų srautas, pranokstantis visus, matomus šiais laikais.
Baltic Beverages Holding
Baltic Beverages Holding (BBH) – alaus gamintoja, priklausanti „Carlsberg“ įmonei. BBH yra stambi aludarė Rusijoje, Ukrainoje ir Baltijos Šalyse. Ši bendrovė šiuo metu valdo 19 alaus daryklų, iš kurių dešimt yra įsikūrusios Rusijoje, keturios Baltijos šalyse, trys Ukrainoje ir viena Kazakstane bei Uzbekistane. Iš visų paminėtų alaus daryklų didžiausia yra „Baltika“. BBH priklausanti „Baltika“ vertinama kaip stambiausia alaus gamintoja ir pardavėja Rusijoje ir antra – Europoje. Lietuvos alaus rinkos lyderė UAB „Švyturys-Utenos alus“, irgi yra valdoma Skandinavijos koncerno „Baltic Beverages Holding“.
Istorija
„Baltic Beverages Holding“ buvo įkurtas 1990 m. dviejų skandinavų alaus daryklų – suomių „Oy Hartwall Ab“ ir švedų „Pripps“. 1994 m. Panevėžio „Kalnapilis“ prisijungė prie šios tarptautinės alaus kompanijos. BBH įsigijo 86% Lietuvos alaus daryklos akcinio kapitalo. 1998 m. BBH investavo į UAB „Utenos alus“.
1997 m. Danijos alaus koncernas „Carlsberg“ per BBH nusipirko „Utenos alų“. 1999 m. „Carlsberg“ įsigijo 95% AB „Švyturys“ akcijų. „Carlsberg“ apjungė „Švyturį“ ir „Utenos alų“, įkurdamas naują kompaniją „Švyturys-Utenos alus“.
2001 m. BBH buvo įpareigotas Konkurencijos Tarybos parduoti valdomą alaus daryklą „Kalnapilis“, kurį įsigijo „The Danish Brewery Group“ (DBG; 2005 m. pakeitusi pavadinimą į „Royal Unibrew“). Nuo 1999 m. „Vilniaus Taurą“ valdo taip pat DBG. 2001 m. jis apjungė abi savo alaus daryklas ir pervadino „Kalnapilio-Tauro grupė“
Nuo 2002 m. iki 2008 m. „Carlsberg“ kartu su „Scottish & Newcastle“ valdė „Baltic Beverages holdingo“ bendroves.
2008 m. Didžiausia britų aludarė „Scottish & Newcastle“ priėmė Danijos „Carlsberg“ ir Nyderlandų „Heineken“ perėmimo pasiūlymą įsigyti škotų bendrovę už 7,8 mlrd. GBP ($15,4 mlrd. USD). Šis sandoris reiškia, kad škotų dalis „Baltic Beverages Holding“ kontroliuojančiojoje bendrovėje, kuri valdo „Švyturį-Utenos alų“, kitas alaus daryklas Baltijos šalyse ir NVS, taip pat atiteks „Carlsberg“.
Gibraltaro moterų futbolo rinktinė
Gibraltaro moterų futbolo rinktinė – nacionalinė šalies moterų rinktinė, Gibraltaro atstovaujanti futbolo tarptautinėse varžybose.
Istorija
2021 m. birželio 24 d. sužaidė pirmąsias tarptautines rungtynes prieš Lichtenšteino rinktinę.
2021 m. lapkričio 26 d. pasiekė triuškinančią pergalė prieš Lichtenšteino rinktinę, rekordiniu rezultatu 1-0. 2022 m. rugsėjo 5 d. patyrė triuškinantį pralaimėjimą, kai rezultatu 0-12 nusileido Vengrijos rinktinei.
Šukėniškė
Šukėniškė – buvęs kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Svirkų.
Vulstorpas prie Kolsterverto
Vulstorpas prie Kolsterverto – kaimas Rytų Anglijoje, Linkolnšyre, Pietų Kestiveno administraciniame rajone, netoli Grantamo miesto. Įsikūręs kaimiškoje vietovėje, už 150 km į šiaurę nuo Londono, 1 km į šiaurės vakarus nuo Kolsterverto prie kelio A1 (Londonas-Edinburgas). miniatiūra|220px|left|Kaimo vaizdas miniatiūra|220px|left|Saugoma obelis priešais Niutono namus. Manoma, nuo jos nukrito garsusis obuolys
Vulstorpas prie Kolsterverto žinomas kaip garsaus fiziko Izaoko Niutono gimtinė, išlikusi dvaro sodyba, kurioje jis 1643 m. gimė. Vulstorpas išaugęs iš kelių namų kaimelio XVII a. į nedidelį kelių šimtų namų kaimą.
Istorija
Vulstorpo apylinkėse buvo randama geležingo smėlio. XX a. kaimas buvo apsuptas atvirų geležies rūdos karjerų. Rūda čia buvo kasama iki 1973 m., kol ją nukonkuravo importuojama žaliava. Tais pačiais metais užsidarė geležinkelio atšaka, kuri buvo pastatyta 1916 m. rūdos išvežimui. Buvo bandoma šią liniją išsaugoti, nes stovėjo vienas tiltas geležinkeliui ir plentui A1. Tiltas buvo nugriautas 2009 m. rekonstruojant kelio sankryžą.
Vulstorpo dvaras, kuriame gimė Niutonas, yra tipiška XVII a. anglų jomeno (žemės savininko) sodyba su klinčių mūro namu ir vėliau pastatytais ūkiniais trobesiais. Sodyba priklauso Nacionaliniam paveldo fondui, atidaryta visuomenės lankymui. Vienas iš ūkio pastatų įrengtas taip, kad lankytojai galėtų atlikti praktinius bandymus, kuriuos darė Niutonas savo namuose.
Iš šio kaimo Niutonas 12–kos metų išvyko mokytis į miesto mokyklą. Sugrįžo čia tik 1666 m., kai turėjo palikti dėl maro epidemijos uždarytą Kembridžo universitetą. Šiuose namuose jis padarė savo svarbiausius mokslo atradimus.
Wandisa Guida
Vandisa Gvida (g. 1935 m. balandžio 21 d. Tranyje) – buvusi italų kino, televizijos ir teatro aktorė, dar žinoma Wandisa Leigh pseudonimu.
Biografija
right|thumb|150px Gvidos karjera prasidėjo 1954 m. dalyvavimu grožio konkurse Mis Italija, kuriame ji buvo apdovanota „Mis Cinema“ prizu. Po poros metų ji išvyko gyventi į Romą, kur mokėsi Eksperimentinio kino centre. 1956 m. gavo pirmą vaidmenį kine ir dešimtmetį filmavosi įvairaus žanro juostose: nuotykių, siaubo filmuose, komedijose. Ji žinoma kaip viena pagrindinių istorinių nuotykių filmų („peplum“) žvaigždžių.
Gvida buvo ištekėjusi už prodiuserio ir režisieriaus Luciano Martino, susilaukė dukterų Leos ir Danios.
Filmografija
right|thumb|150px right|thumb|150px
Gyvumas (kalbotyra)
Gyvumas kalbotyroje – semantinis kategorinis vardažodžio požymis, grindžiamas kalbos vartotojų suvokimu kaip klasifikuoti objekto atžvilgiu, apie kurį kalbama, daiktavardžius ir įvardžius: nuo besąlygiškai gyvų (žmogus, šuo, uodas) iki visiškai negyvų (akmuo, stulpas, begalybė), taip pat neaplenkiant tam tikros imties tarpinių atvejų (tuopa, klasė, ūmėdė). Esama hipotezės, kad gyvųjų ir negyvųjų dalykų priešprieša – tai universali hierarchinė skalė, kurioje žmonės iškeliami aukščiau už gyvūnus, tada eina augalai, stichijos, konkretūs objektai, abstraktūs dalykai. Vardažodžių ir asmenų klasėje galima išskirti savą mikrohierarchiją, kurios viršūnėje yra pirmojo ir antrojo asmenų įvardžiai.
Toks kategorinis skirstymas tam tikromis ypatybėmis gali reikštis kalbos leksikoje, sintaksėje, bet dažniau kalbininkai nurodo gyvumo morfologines ir žodžių darybos apraiškas, pavyzdžiui, jos matomos japonų kalboje, daugumoje rytų ir vakarų slavų kalbų. Šiuo atveju gyvumas/negyvumas vertinamas kaip nominatyvinė žodžio klasifikavimo gramatinė ir žodžių darybos kategorija, kas teoriniu atžvilgiu gana įdomu, nes formali šių kategorijų požymių raiška apskritai yra perteklinė, nes gyvųjų ir negyvųjų objektų skirtumas yra ir taip iš anksto žinomas ir sisteminio patvirtinimo gramatinėmis priemonėmis nereikalauja. Semantiškai gyvumas susijęs su kitomis kategorinėmis koncepcinėmis opozicijomis: aktyvumu/pasyvumu, kryptingumu/stichiškumu. Skirstymas į gyvuosius (aktyviuosius) ir negyvuosius (pasyviuosius) objektus aktyvinėse kalbose yra pagrindinis.