cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nonkonformizmas (krikščionybė)
1665 m. priimtas Klarendono ediktas draudė nonkonformistams eiti pareigas valstybės tarnybose, jiems buvo atimtos politinės teisės, buvo suvaržyta laisvė praktikuoti savo religinį kultą. XVII a. pabaigoje daug nonkonformistų bendruomenių išaugo, sustiprėjo, iškilo daug žymių teologų (Dž. Banjanas, Dž. Miltonas, Dž. Ovenas, R. Baksteris). XVIII a. tarp nonkonformistų gausiausi buvo metodistai. 1689 m. valdant Vilhelmui III buvo priimtas Tolerancijos aktas, jis įteisino visų protestantų nonkonformistų (išskyrus antitrinitorius) tikėjimo išpažinimo laisvę. XIX a. visi nonkonformistus varžantys įstatymai buvo panaikinti. XX a. nonkonformistų bažnyčios pradėtos vadinti Laisvosiomis bažnyčiomis.
Laoso futbolo varžybos 2019 m.
Laoso futbolo varžybos 2019 m.
Laoso futbolo taurė
<...>
ITunes Store
iTunes Store – skaitmeninė Apple sukurta platforma, leidžianti įsigyti filmus, serialus, TV laidas, muzikos įrašus bei tinklalaides. Programa veikia nuo 2003 m. balandžio 28 d. Nuo 2008 m. tai yra didžiausia garso įrašų prekybos sistema JAV, o pasaulyje nuo 2010 m. 2017 m. pradžioje parduotuvėje buvo pasiekiami apie 40 milijonų muzikos įrašų, 2,2 milijonai programėlių (App Store), 25 000 TV laidų ir 65 000 filmų. iTunes Store pirmojo ketvirčio apyvarta 2011 m. siekė 1,4 milijardo USD.
2013 m. programa naudojosi virš 500 milijonų aktyvių naudotojų visame pasaulyje tokiuose įrenginiuose kaip Apple Watch, iPod, iPhone, Apple TV ir iPad.
Savo veiklą Lietuvoje parduotuvė pradėjo 2011 m. rugsėjo 29 d.
Dainava (Benekainys)
Dainava  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Benekainių apylinkėje. Įsikūręs 6 km į šiaurės rytus nuo Varanavo, prie Žižmos intako. Yra fermų kompleksas. Keliai į Varanavą, Juodkiškes.
Šantarai
Šantarai – kaimas šiaurės Baltarusijoje, 3 km į pietryčius nuo Porpliščos.
Dainava (Benekainys)
Istorija
XVIII a. pab. buvo Ašmenos pavieto Armoniškių dvaro valda. 1790 m. priklausė Vilniaus vyskupui Ignotui Masalskiui, buvo 18 valakų žemės.
Šantarai
Istorija
XIX a. buvo dvaras, kurį laiką veikė Porpliščos valsčiaus centras.
Dainava (Benekainys)
Istorija
XIX a. pab. Armoniškių Dainavoje veikė mokykla, kaimas buvo Ašmenos apskrities Sedliškės valsčiuje, barono Leforto valda.
Vežimų lenktynės
Vežimų lenktynės – viena iš populiariausių senovės Graikijos, senovės Romos ir Bizantijos pramogų. Lenktynės rengiamos jau nuo VI a. pr. m. e. Tapo olimpiados dalimi 680 m. pr. m. e. Atsirado senovės Graikijoje, bet Romos imperija tradicijas perėmė iš Etrūrijos.
Didžiausio masto lenktynės vykdavo imperijos sostinės hipodrome „Circus Maximus“, kuris talpino 200 000 žiūrovų. Tai buvo pavojinga pramoga, kuri neretai baigdavosi rimtais vadeliotojų ir arklių sužalojimais ar net mirtimis. Vadeliotojais paprastai tapdavo vergai arba žemiausių visuomenės sluoksnių atstovai. Romos imperijos laikais žaidimas politizuotas. Komandos turėjo finansinius rėmėjus, buvo paplitusios lažybos, kildavo riaušės. Varžybų reikšmė nunyko sugriuvus Romos imperijai, tačiau dar keletą amžių buvo reikšmingos Bizantijoje.
II a. Romos imperijoje gyveno Gajus Apulėjus Dioklas. Geriausias visų laikų vadeliotojas. Per savo karjerą jis dalyvavo 4257 lenktynėse: 1462 baigė pirmas, daugumą likusių 1438 – antras. Dalyvaudamas vežimų lenktynėse, susikrovė 35 mln. sestercijų turtą, kurie šiais laikais prilygtų 15 milijardų JAV dolerių.
Kunenės regionas
Kunenės regionas – vienas iš 13-os Namibijos regionų, esantis šalies šiaurinėje dalyje, prie Atlanto vandenyno. Administracinis centras – Opuvas. Plotas 144 255 km². Gyventojų – 68 244 (2001 m. duomenys). Gyventojų tankumas – 0,6/km². Regione daugumą sudaro himbų tautos atstovai.
Regionas skirstomas į 6-ias apygardas. Šiaurės rytuose Kunenės regionas ribojasi su Erongo, Ošanos, Ošikoto, rytuose – Otdžozondžupos, pietuose – Erongo regionais.
Kiarizas
Kiarizas – Irane ir buvusioje Didžiojoje Persijoje (Vidurinėje Azijoje, Afganistane, Užkaukazėje) įrengiama požeminė hidrotechninė sistema, skirta gruntinio vandens surinkimui ir tiekimui.
Technologija
Sudarytas iš požeminių vandens surinkimo galerijų (jų aukštis 1–1,4 m, plotis 0,5–0,6 m, ilgis siekia kelis kilometrus), statmenų vėdinimo šulinių ir nuvedamųjų kanalų, kuriais vanduo teka į žemės paviršių arba į surenkamuosius šulinius.
Įvairovė
Terminas kiarizas kilęs iš persų kalbos. Egzistuoja ir kiti alternatyvūs terminai. Terminas kanatas yra arabiškas jo variantas, kilęs iš arabiško žodžio, reiškiančio kanalą. Taip pat šis reiškinys rytiniame Irane gali būti įvardijamas kaip kahanas (, beludžių: kahn), Maroke - kaip khettara, arabų šalyse - kaip faladžas (, daugiskaita - aflaj), Šiaurės Afrikoje - kaip fogara (foggara).
Krasnėnai
Krasnėnai – kaimas šiaurės Baltarusijoje, į šiaurės rytus nuo Medilo. Yra koplyčia.
Istorija
XIX a. buvo dvaras, priklausęs Janiševskiams.
Ivanas Vygovskis
thumb|Ivanas Vygovskis Ivanas Estafjevičius Vygovskis (kartais Ostafjevičius ; ; mirė 1664 m.) − Ukrainos karinis veikėjas, Ukrainos etmonas nuo 1657 iki 1659 metų, generalinis raštininkas (1648−1657), Kijevo bajoras.
Biografija
Ivanas Vygovskis gimė XVII a. Kijevo vaivadijoje, Gogolevo kaime. Jis kilo iš Ukrainos stačiatikių bajorų Vygovskių giminės, minimos nuo 1511 m.
Mokslo metai
Aie busimo etmono jaunystę beveik niekas nežinoma. Jis gavo gera išsilavinimą, galimai Kijevo-Bratsko kolegiume, valdė bažnytinę slavų, lenkų, lotynų kalbas, buvo patyręs kaligrafas.
Santuokos ir šeima
XVII amžiauis 20-tų metų pabaigojje pirmą kartą vedė, apie tą saantuoką beveik nieko nežinoma. Nuo tos santuokos turėjo dukterį Marjaną, kuri ištekėjo už Rusijos stačiatikių bajoro Michailo Gunaševskio − garsios Lvovo kronikos autoriaus, kuris tarnavo Generalinėje kanceliarijoje per Nacionalinio išsivadavimo karo metus, vykdė Bogdano Chmelnickio diplomatines misijas. Tapęs našliu Vygovskis vedė antrą kartą 1656 m. Eleną Stetkevič − Rusios bajoro, Naugarduko klašteliono Bogdano Stetkevičiaus dukterį — kuris turėjo dvaro žemių Oršos paviete. Per savo uošvį Vygovskis įėjo į giministės ryšius su eile žymių ATR rusų ir lenkų kunigaikščių ir bajorų giminėmis, pavyzdžiui, su kunigaikčiais Solomireckiais.
Australijos ir Lietuvos santykiai
Australijos ir Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Australijos ir Lietuvos.
Ivanas Vygovskis
Santuokos ir šeima
Žinoma, kas Ivano Vygovskio seserį vedė kazokų pulkininkas Povilas Teteria.
Australijos ir Lietuvos santykiai
Australija Lietuvos nepriklausomybę pripažino 1991 m. rugpjūčio 27 d., pirmoji Okeanijoje. Diplomatiniai santykiai atkurti 1991 m. lapkričio 6 d.
Ivanas Vygovskis
Tarnyba ATR armijoje
Savo karinę karjerą pradėjo „draugu“ ATR armijoje. Karaliaus Vladislovo Vazos valdymo (1632−1648 m.) metu Vygovskis pasižymėjo kovoje prieš turkų-totorių agresiją.
Australijos ir Lietuvos santykiai
Abi šalys yra Jungtinių Tautų, EBPO, kitų tarptautinių organizacijų narės.
Ivanas Vygovskis
Tarnyba ATR armijoje
1638 metais jis tapo raštininku prie Jackaus Šemberko. Tada gi Vygovskis susipažino ir įstojo į artimą kontaktą su Bogdanu CVhmelnicku − tuometiniu Zaporožės armijos generaliniu raštininku.
Vygovskis iš pradžių buvo armijoje, vadovaijamoje Stepono Potockio, dalyvavo Geltonųjų vandenų mūšyje. Lemiamu mūšio metu netoli Knižų Bairakų (1648 m. gegužės 16 d.) jis kovėsi narsiai, bet pateko į nelaisvę. Tris kartus jis bandė bėgti, bet nevykusiai, ir tada jį prikaustė grandinėmis prie patrankos. Belaisvį išgelbėjo Bogdanas Chmelnickis, kuris išpirko jį iš chano Islamo III Girėjaus už arklį. Tada Vygovskis prisiekė ištikimybei etmonui ir ištikimai jam tarnauti.
Australijos ir Lietuvos santykiai
Veikia gausi Australijos lietuvių bendruomenė (įsteigta 1950 m.) XXI a. pradžioje Australijoje gyveno 13 600 lietuvių. 2011 metais apie 2000 Australijos gyventojų namuose kalbėjo lietuviškai, 2022 m. 551 Australijos gyventojas buvo Lietuvos pilietis. Tuo tarpu Lietuvoje 2022 m. pradžioje gyveno 62 Australijos piliečiai.
Kanberoje nuo 2021 m. rudens veikia Lietuvos ambasada (dabartinis ambasadorius – Darius Degutis), tuo tarpu Australiją Lietuvai atstovauja ambasada Varšuvoje, Lenkijoje (dabartinis ambasadorius Lloyd David Brodrick). Vilniuje veikia Australijos garbės konsulatas. Australijoje veikia keli Lietuvos garbės konsulatai: Melburne (vienas Pietų Australijai ir Vakarinei Australijai ir kitas Viktorijos ir Tazmanijos valstijoms), Darvine (Šiaurinėms Teritorijoms) ir garbės generalinis konsulatas Mosmane (Naujajam Pietų Velsui, Kvinslandui ir Australijos sostinės teritorijai).
Seime veikia Tarpparlamentinių ryšių su Australijos ir Okeanijos šalimis grupė grupė (dabartinis pirmininkas – Andrius Vyšniauskas (TS-LKD)).
Santykiai 1918–1940 m.
Nuo 1928 m. tarptautiniai susitarimai tarp Lietuvos ir Didžiosios Britanijos taikyti ir Australijai. 1929 metais J. Jasiūno ir V. Dapkaus iniciatyva Sidnėjuje įkurta Australijos lietuvių organizacija. 1933 metais ji turėjo apie 100 narių. 1939 m. duomenimis, visoje Australijoje gyveno apie 1000 lietuvių.
Santykiai Lietuvos okupacijos metais
Lietuvą okupavus Australija buvo viena iš dviejų Okeanijos valstybių, palaikiusi ryšius su Lietuvos diplomatinėmis atstovybėmis, išskyrus 1974–1975 m. laikotarpį. Po 1975 m. ji liko vienintele valstybe regione, de jure nepripažinusia Lietuvos aneksijos.
1947 m. vasarą Europos perkeltųjų asmenų stovyklose viešėjo Australijos imigracijos ministro Arturo Kolvelo vadovaujama Australijos pareigūnų delegacija, kuri pareiškė, jog yra suinteresuota baltų, t. y. lietuvių, latvių ir estų, perkėlimu į Australiją. Australija sutiko pateikti penkis laivus ir per metus priimti apie 12 000 asmenų iš Baltijos valstybių. Pirmieji laivai su 439 karo pabėgėliais iš Lietuvos į Australiją atvyko 1947 m. lapkričio 28 d., vėliau iš Vakarų Europos – dar 10 000 lietuvių. Iš viso į Australiją atvyko 182 159 imigrantų, iš kurių 36 000 asmenų iš Baltijos valstybių.
1948 m. gegužės 9 d. Australijos vyriausybė patarė į Australiją atvykstantiems išeiviams iš Baltijos valstybių ignoruoti Sovietų Sąjungos ambasados kvietimus registruotis ambasadoje pabrėždama, kad Australija nepripažįsta Estijos, Latvijos ir Lietuvos inkorporavimo į Sovietų Sąjungą.
1950 m. tarpukariu įkurta Australijos lietuvių organizacija pertvarkyta į Australijos lietuvių bendruomenę.
1948–1973 metais veikė Australijos lietuvių kultūros fondas, 1953 m. Melburne įkurta Australijos lietuvių fizinio auklėjimo sąjunga, 1954 m. – Australijos lietuvių katalikų federacija (ši nuo 1956 m. leidžia savaitraštį „Tėviškės aidai“. 1952 m. įkurta Australijos lietuvių studentų sąjunga (jos vėliau veikla išblėso). Nuo 1960 m. Australijos lietuvių bendruomenės Krašto tarybos suvažiavimų metu rengiamos Australijos lietuvių dienos. 1966 m. pradėta kurti Australijos lietuvių jaunimo sąjunga. 1967 metais įsteigta lietuvių kooperatinė kredito draugija „Talka“, 1972 m. – Australijos lietuvių fondas.
1974 m. Australijos leiboristų vyriausybė pripažino Lietuvos inkorporaciją į SSRS de jure, tačiau jau 1975 m. nauja vyriausybė pripažinimą atšaukė, palikdama tik pripažinimą de facto.
Būta bendradarbiavimo su estų, latvių ir lenkų išeivių bendruomenėmis pavyzdžių: 1974–1990 m. Tasmanijoje veikė šių keturių tautų kilmės australų draugija HELLP. 1980–1990 m. Sidnėjuje veikė Australų–lietuvių draugija žmogaus teisėms ginti.
Australijos lietuviai įkūrė ir keletą su švietimu susijusių susivienijimų. 1981 m. Melburne įkurtas Lietuviškų studijų komitetas, siekęs lietuvių kalbos dėstymo kuriame nors iš Australijos universitetų. Tais pačiais metais įkurtas Baltijos studijų plėtros asociacijos skyrius. Nuo 1987 m. Tasmanijos universiteto Lietuvos studijų sambūris teikia stipendijas lietuviškos tematikos tyrimams. 1988 metais Adelaidėje įkurtas Australijos lietuvių bendruomenės archyvas.
XX a. devintajame dešimtmetyje Australija dar porąkart oficialiai deklaravo nepripažįstanti sovietinės okupacijos. 1982 m. Australijos ministras pirmininkas pasveikino Latviją nepriklausomybės proga, o 1985 m. vasario 28 d. Australijos parlamentas priėmė Baltų rezoliuciją, smerkiančią sovietinę okupaciją ir aneksiją.
Santykiai po 1991 m.
thumb|Vilniaus centre esantis Australijos konsulatas. Australija Lietuvos nepriklausomybę pripažino 1991 m. rugpjūčio 27 d., o diplomatiniai santykiai atkurti 1991 m. lapkričio 6 d.
1998 m. pasirašyta sutartis dėl investicijų skatinimo ir apsaugos.
2021 m. rudenį atidaryta Lietuvos Respublikos Ambasada Australijoje, liudijanti apie glaudesnį dvišalių santykių etapą.
Švietimo, meno mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
Į lietuvių kalbą išversta Piterio Kerio, Dimfnos Kiuzak, Franko Hardžio, Deivido Malufo, Alano Maršalo, Kolinos Makalou, Katerinos Suzanos Pričard, Petriko Vaito ir kitų Australijos rašytojų kūrinių.
XX a. dešimtajame dešimtmetyje pagal Australijos mokymo programą Rytų Europai Australija kelerius metus organizavo Lietuvos vadybininkų ir verslininkų teorines bei praktines stažuotes.
Tarp Australijos lietuvių yra prisidėjusio prie meno sklaidos Australijoje. Lietuviai Vincas Jomantas ir Teisutis Zikaras kartu su kitais skulptoriais imigrantais įkūrė Centre Five grupę, propagavusią kamerinę, smulkiąją skulptūrą. Kanberoje stovi Eglės Žalčių karalienės skulptūra.
Baleto trupėse šoko ir lietuvių baleto šokėjai: R. Ratas, R. Plokštys, J. Janusaitis ir kiti. Kaip pedagogė garsėjo N. Drazdauskaitė. 1947 metais į Australiją atvykusi Dana Nasvytytė įkūrė Danos Nasvytis moderniojo šokio mokyklą. Australijos lietuviai J. Žalkauskas, R. Ratas įsteigė Lietuvos baleto bičiulių draugiją jauniesiems lietuvių baleto šokėjams remti. Kanberoje stovi Eglės Žalčių karalienės skulptūra.
Ekonominiai santykiai
2020 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Australijos siekė 108 mln. eurų, o Australija buvo 41-a pagal prekybos apimtis Lietuvos prekybos partnerė.
Prekybos balanse dominuoja eksportas iš Lietuvos į Australiją.
Australijos tiesioginės investicijos Lietuvoje 2020 m. buvo neigiamos. Savo ruožtu apie Lietuvos tiesiogines investicijas duomenų nėra.
Pasiuntiniai Lietuvai
Sąrašas nėra baigtinis
Skiduliškė
Skiduliškė – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Kimbartiškės.
Australijos ir Lietuvos santykiai
Australijos ordinų kavalieriai lietuviai ir Lietuvos ordinų kavalieriai australai
21-am Australijos piliečiui, daugiausia lietuvių kilmės, yra įteikti Lietuvos valstybiniai apdovanojimai. Žemiau pateikiamas apdovanotųjų sąrašas:
Skiduliškė
Istorija
XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvų valsčius).
Sartangas
Sartangas  – upė Rusijoje, centrinėje Jakutijoje; dešinioji Janą sudaranti ištaka. Prasideda Verchojansko kalnagūbrio šiauriniame šlaite, Sis Kiuelė ežere. Teka į šiaurę, žemupyje kerta Janos plokščiakalnį. Susilieja su Dulgalacho upe ir sudaro Janą.
Didžiausi intakai: Chospochtochas, Alachas (kairieji), Tankalachas (dešinysis). Upės baseine yra ~500 ežerų, 14 ampalų (jų bendras plotas 28 km²). Upė užšąla spalio pabaigoje, peršąla nuo lapkričio pabaigos iki gegužės, o atitirpsta gegužės pabaigoje arba birželio pradžioje. Sartangas laivuojamas 174 km nuo žiočių ruože.
Pasieniečio diena
thumb|150px|TSRS KGB pasienio kariuomenės emblema rankoviniame antsiuve thumb|250px|right|TSRS pašto ženklas pasienio kariuomenės 70-mečiui pagerbti (1988 m.) Pasieniečio diena – profesinė TSRS KGB pasienio kariuomenės šventė. Būdavo švenčiama kasmet gegužės 28 d. Šią tradiciją palaiko kai kurių NVS valstybių pasieniečiai. .
Istorija
1918 m. gegužės 28 d. Tarybų Rusijos Liaudies komisarų tarybos nutarimu buvo įkurta Rusijos pasienio apsauga. Tada buvo sukurta ir Vyriausioji pasienio apsaugos valdyba, į kurią perėjo buvusios Rusijos atskirojo pasienio sargybos korpuso valdybos karininkai. Dabar šių ir vėlesnių pasienio apsaugos struktūrų palikuonis yra Rusijos Federacijos Saugumo ministerijos Pasienio tarnyba, įkurta 1993 m. gruodžio 30 d. Rusijos prezidento įsaku. Nuo 2003 m. gegužės Pasienio tarnyba tapo pavaldi Rusijos Federacijos federalinei saugumo tarnybai
Šventė
Šventimo esmė būdavo parodyti pasienio kariuomenės galią, pakelti pasienio kariuomenės karininkų, kareivių ir jūrininkų kovinę dvasią atliekant tarnybines pareigas.
Pasieniečio dieną būdavo priimta dėti gėles ir vainikus ant nežinomo kareivio kapo. Taip buvo parodoma pagarba tiems, kurie pirmieji kovėsi ir žuvo atremdami Vokietijos ir sąjungininkų kariuomenių puolimą TSRS-Vokietijos karo pradžioje.
Pasieniečio diena posovietinėse šalyse
Dalis buvusių TSRS respublikų po nepriklausomybės gavimo išlaikė šią šventę kaip pagarbos tarybiniams kareiviams pasieniečiams ženklą. Pvz., Baltarusijoje, Kirgizijoje , Tadžikistane ir Ukrainoje gegužės 28 d. Pasieniečio dieną švenčia, kaip kad ji švenčiama Rusijoje.
Turkmėnijoje Pasieniečio diena švenčiama rugpjūčio 11 d., nes tą dieną 1992 m. buvo įkurta Turkmėnijos Valstybinė pasienio tarnyba. .
800px|miniatiūra|center|Pasieniečio dienos šventimas Chabarovske. Amūro pasienio flotilės laivų paradas; Vokietijos kariuomenės užpuolimo 1941 m. birželio 22 d. inscenizacija; pasieniečiai ginasi; po inscenizuoto mūšio.
Lietuvoje
Lietuvoje pasieniečių diena pirmą kartą paminėta 1922 m. birželio 22d. Tų metų sausį tuometinis Lietuvos krašto apsaugos ministras Petras Šimkus pasirašė įsakymą kariuomenei, kuriuo įteisino profesinę pasieniečių dieną – birželio 29-ają kaip Pasienio pulko šventę. 1999 m. pirmą kartą po antrojo nepriklausomybės atgavimo 1990 m. kovo 11 d. Pasieniečių dienos minėjimas buvo atkurtas ir Valstybės sienos apsaugos tarnyboje ir jos padaliniuose ji vėl pradėta minėti birželio 29-ąją.
Pavėzgių dvaras
Pavėzgių dvaras – dvaras, esantis Pavėzgiuose, Lygumų seniūnijoje, Pakruojo rajone. Prie kelio, maždaug 5 km pasukus Radviliškio link iš kelio , Vėzgės upelio krante.
XIX a. pabaigoje dvaras priklausė Adolfui Landsbergiui. Nuo 1935 m. dvaro savininkas - prezidento Antano Smetonos adjutantas Tadas Šakmanas.
Skiečiai
Skiečiai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Pašušvio, Šušvės dešiniajame krante, prie Žadikės ir Grindupio žiočių. Šalia eina kelias.
2021 m. pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo sprinto čempionatas
2021 m. pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo sprinto čempionatas – tarptautinės baidarių ir kanojų irklavimo federacijos organizuotas geriausių pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo sprinto sportininkų čempionatas, kuris vyko rugsėjo 16 d. – rugsėjo 19 d. Danijoje.
Lietuva čempionate
Dėl teigiamo COVID-19 testo į pasaulio čempionatą neišvyko keturvietę baidarę turėję irkluoti Rio de Žaneiro olimpinių žaidynių prizininkai Aurimas Lankas ir Edvinas Ramanauskas bei baidarininkų treneris Romas Petrukanecas.
Young Elephant FC
„Young Elephant FC“ – Laoso futbolo klubas iš Vientiano.
Istorija
Įkurtas 2015 m. Klube rungtyniavo nemažai šalies futbolo talentų, kurie kviečiami į nacionalinę rinktinę. Visi žaidėjai vietiniai.
2018 m. klubas žaidė Premjer lygoje ir užėmė šeštą vietą.
2019 m. klubas turėjo dvi komandas. Pagrindinė žaidė šalies Premjer lygoje, užėmė trečią vietą, o antroji komanda Pirmoje lygoje užėmė antrą vietą.
Gambela
Gambela  – miestas vakarų Etiopijoje, prie Baro upės ir jos intako Džadžabos; Gambelos regiono centras. Yra oro uostas, veikia du turgūs. Netoliese yra Gambelos nacionalinis parksd. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (medvilnė, gyvuliai).
Mieste gyvena anuakai (33,8 %), oromai (26,1 %), amherai (14 %), nuerai (10,4 %), tigrajai (6,5 %), kambatai (4,3 %). Apie pusė tikinčiųjų – protestantai, trečdalis priklauso Etiopijos stačiatikių bažnyčiai.
Istorija
1907 m. britai Gambeloje įkūrė uostą prie Baro upės, per kurį buvo išvežama kava iš Etiopijos kalnyno link Nilo upės. Britų valdžia Gambeloje išliko ir italų okupacijos metu. 1944 m. šis britų anklavas išliko, bet jo savivalda pamažu mažinta. 1956 m. Gambela tapo Etiopijos valda. 1974 m. valdžią paėmus komunistams, Gambelos uostas buvo uždarytas. Jis nebeatidarytas dėl nestabilios padėties Sudane bei kilusio separatistinio judėjimo.
Jonas Katilius
Jonas Katilius (1854 m. Tarpučių kaime, Marijampolės apskritis – 1930 m. kovo 15 d.) – Romos katalikų kunigas, visuomenininkas, draudžiamos spaudos platintojas.
Nuo 1897 m. Igliaukos klebonas. Platino draudžiamą lietuvišką spaudą. 1906 m. pabaigoje įkūrė „Žiburio“ draugijos skyrių, o 1907 m. įsteigė mokyklą, biblioteką – skaityklą. Nuo 1909 m. rengė viešus lietuviškus vakarus su vaidinimais. Parašė ir išleido keletą religinių knygų.
Ainas
Ainas (arba al Ainas) – miestas rytiniuose JAE, 160 km į rytus nuo Abu Dabio ir 120 km į pietus nuo Dubajaus, pasienyje su Omanu. Ketvirtasis pagal dydį šalyje ir antrasis pagal dydį Abu Dabio emyrate. Išvystytas turizmas, daug žalių plotų, plačios gatvės, keli muziejai.
Valentinas Laskys
V. Laskys dar kūdikystėje buvo atimtas nuo motinos kaip nemaitinamas kūdikis. Augo globos namuose, pradinėje mokykloje perkeltas į specializuotus globos namus. Iki mirties bausmės paskyrimo buvo teistas septynis kartus.
1991 m. po įvykdytos žmogžudystės Minske slaptėsi Rusijoje, Gruzijoje ir Moldovoje.
1993 m. rugpjūčio 5 d. buvo pripažintas kaltu dėl mažiausiai trijų žmogžudysčių, įvykdytų nuo 1990 m. Teismas jam skyrė mirties bausmę sušaudant.
V. Laskys atsisakė rašyti malonės prašymą prezidentui, jis norėjo kuo greičiau būti sušaudytas. Nuosprendis įvykdytas 1993 m. gruodžio 12 d. Tą pačią dieną buvo sušaudytas ir Vladimiras Ivanovas, nužudęs ketverių metų mergaitę ir jos motiną. Po Nepriklausomybės atkūrimo Lietuvoje mirties nuosprendis buvo vykdomas antrą kartą.
Storių apylinkė
Storių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos šiaurės rytuose.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Anykščių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Anykščių rajonui. 1954 m. prijungta Šlavėnų apylinkė, 1963 m. – dalis Bikūnų apylinkės. 1971 m. kovo 12 d. Storių apylinkė prijungta prie Anykščių apylinkės.
Kauno apskritis (1915–1950)
Istorija
I pasaulinio karo metu Rusijos imperijos Kauno ujezdas buvo įjungtas į Vokietijos imperiją. Vokiečiams reorganizuojant Lietuvos srities teritorijas, senieji ujezdai buvo skaidomi. Kauno ujezdas buvo suskaidytas į Kėdainių, Raseinių ir Kauno apskritis.
Po karo atkūrus Lietuvos valstybę, 1918 m. gruodžio 20 d. atlikta administracinė reforma, kurios metu buvo remiamasi vokiečių suformuotomis apskritimis. Kauno apskritis oficialiai patvirtinta pirmoji Lietuvoje. 1919 m. sausio 16 d. paskelbtas vidaus reikalų ministro cirkuliaras Nr.1 „Dėlei savivaldybių Lietuvoje“, pagal kurį Lietuva buvo padalinta į 20 apskričių. Apskrities teritorijai priklausė apskrities valsčiai, seniūnijos ir antraeiliai miestai. Kauno miestas buvo respublikinio pavaldumo, todėl į apskrities teritoriją neįėjo. Apskrities administracija buvo įsikūrusi rūmuose Vytauto pr. 91, kuriuos suprojektavo Vytautas Landsbergis-Žemkalnis.
Tarybų Sąjungai okupavus Lietuvą senoji administracinė teritorinė valdymo struktūra buvo išlaikyta, tačiau po karo pradėta smulkinti. 1946 m. Kruonio ir Rumšiškių valsčiai perduoti naujai Kaišiadorių apskričiai, Pakuonio valsčius – naujai Prienų apskričiai, 1947 m. Veliuonos valsčius – Jurbarko apskričiai, 1948 m. Babtų, Čekiškės, Seredžiaus, Vilkijos valsčiai – Vilkijos apskričiai. 1949 m. Kauno apskričiai atiteko Marijampolės apskrities Veiverių valsčius.
1950 m. birželio 20 d. Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku įkurta nauja administracinio suskirstymo sistema – apskritys panaikintos, o Lietuva padalinta į keturias sritis: Vilniaus, Kauno, Klaipėdos ir Šiaulių. Kauno apskritis pertvarkyta į Panemunės (41 apylinkė) ir Vilijampolės (27 apylinkės) rajonus, dalis teritorijos perduota Jonavos (14 apylinkių), Kazlų Rūdos (12 apylinkių) ir Kėdainių (4 apylinkės) rajonams.
(išsamiau) || 2618 || 98 918 || 16 valsčių: Aukštosios Panemunės valsčius, Babtų valsčius, Čekiškės valsčius, Garliavos valsčius, Jonavos valsčius, Lapių valsčius, Pakuonio valsčius, Pažaislio valsčius, Raudondvario valsčius, Rumšiškių valsčius, Seredžiaus valsčius, Turžėnų valsčius, Vandžiogalos valsčius, Veliuonos valsčius, Vilkijos valsčius, Zapyškio valsčius ||
Administracinis suskirstymas
Apskrities valsčiai 1918–1950 m.:
Tamisaris
Tamisaris  arba Ekenesas (SV Ekenäs) – miestas pietų Suomijoje. Ūsimos regionui priklausančiame mieste 81 % gyventojų yra švediškai kalbantys, o 17 % šneka suomių kalba.
Istorija
XIII a. prasidėjo čia gyvenusių genčių kolonizacija ir užkariavimas. Švedai rengė religinius, grobiamuosius karus, vėliau regione papilto katalikybė ir švedų kalba.
1564 m. laikomi miesto įkūrimo metais. Po Rusijos-Švedijos karo 1809 m. Suomijos didžioji kunigaikštystė buvo prijungta prie Rusijos ir miestas atiteko rusams.
1917 m. gruodžio 6 d. Suomija paskelbė nepriklausomybę ir miestas nuo to laiko priklauso Suomijai.
Skiedrynė
Skiedrynė – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 11 km nuo Berčiūnų.
Malakalis
Malakalis – miestas Pietų Sudano šiaurės rytuose, prie Baltojo Nilo, 650 km į šiaurę nuo sostinės Džubos. Yra oro uostas, upių uostas, stadionas, Aukštutinio Nilo universitetas.
Stanislovas Vencius
Biografija
Baigė Seinų kunigų seminariją. Kunigu įšventintas 1915 m. liepos 25 d. Pirmojo pasaulinio karo metais buvo pasitraukęs į Rusiją. Grįžęs vikaravo Pilypave (1918–1919 m.) ir Punske (1919–1927 m.).
1926 m. Balstogės vaivada informavo Lomžos vyskupiją, kad S. Vencius aktyviai dalyvauja kuriant lietuviškas organizacijas ir agituoja už lietuviškas mokyklas. Tais pačiais metais Suvalkų policija informavo savo vyresnybę, kad vikaras Vencius, dėstydamas Punsko mokykloje religiją, dažnai pereina į lietuvių kalbą. 1926 m. kovo 13 d. Suvalkų apygardos prokuroras informavo vyskupiją, kad tolimesnis kunigo buvimas pasienyje su Lietuva yra nepageidaujamas. Po metų buvo tardomas dėl kratos metu rastų Lietuvoje spausdintų knygų. 1927 m. gruodžio 6 d. areštuotas ir po kurio laiko deportuotas į Lietuvą. Tolimesnis likimas nežinomas.
Esteban Andrada
Estebanas Maksimiljanas Andrada (Esteban Maximiliano Andrada, 1991 m. sausio 26 d.) – Argentinos futbolininkas, rungtyniaujantis vartininko pozicijoje. Yra Argentinos klubo „Boca Juniors“ žaidėjas.
Nuo 2019 m. kviečiamas į Argentinos rinktinę. Į startinę sudėtį pirmąkart įtrauktas 2019 m. kovo 26 d., kuomet buvo žaidžiamos draugiškos rungtynės su Maroku. Estebanas Andrada buvo vienas iš trijų trenerio Lionelio Skalonio į rinktinę 2019 m. Copa América turnyrui pakviestų vartininkų. Birželio 14 d. dėl patirtos kelio traumos E. Andrada iš komandos pasitraukė, jį pakeitė Juan Musso.
Laimėjimai
Lanús
Boca Juniors
Etrūrija
Etrūrija (Tirenija, Tuscija) – antikos laikais etruskų apgyvendinta teritorija dabartinėje Šiaurės Vidurio Italijoje, Toskanos, Umbrijos ir Lacijaus regionuose. Etrūrija niekad nebuvo vieninga valstybė – tik laisva miestų konfederacija. Etrūrija klestėjo apie 800–400 m. pr. m. e. III a. pavergta romėnų ir įjungta į Senovės Romos valstybę.
Miestai
thumb|right|250px|[[Antika|Antikos laikais etruskų apgyvendinta teritorija ir jų miestai.]]
Oberhofas
Geografija
Oberhofas įsikūręs Tiuringijos Miško kalnuose, 37 km į pietvakarius nuo Erfurto. Miestas išsidėstęs plynaukštėje, todėl užstatytoje miesto dalyje reljefas gana lygus. Apie 4 km į pietvakarius nuo miesto yra du didžiausi Tiuringijos kalnai – 983 m aukščio Bėrbergas ir 978 m aukščio Šnėkopfas. Miestą supa miškai, daugiausiai – eglynai.
Istorija
Pirmąkart minimas 1470 m. Priklausė įvairioms kunigaikštystėms, nuo 1826 iki 1918 m. buvo Saksonijos-Koburgo-Gotos kunigaikštystės sudėtyje. Iki XIX a. pabaigos buvo nedidelė gyvenvietė. Oberhofo raidą paskatino 1884 m. per gyvenvietę nutiestas Noidytendorfo (Erfurto)–Ritšenhauzeno geležinkelis – Oberhofą pradėjo lankyti slidininkai ir kiti turistai. XX a. pradžioje tapo žiemos sporto centru. Pastatyti slidžių tramplinai, ledo trasa, įrengtos kalnų slidinėjimo trasos su keltuvais, įrengta biatlono trasa ir pastatytas stadionas. 2009 m. atidaryta uždara dirbtinio sniego slidinėjimo arena.
Sporto arenos
thumb|left|Kanclersgrundo tramplinai Kanclersgrundo šuolių su slidėmis tramplinai, 3 km į pietvakarius nuo Oberhofo. Didysis tramplinas (K 120) pastatytas 1961 m., normalusis (K 90) – 1987 m. Nuo 1989 iki 2010 m. tramplinuose buvo rengiamos šuolių su slidėmis ir šiaurės dvikovės pasaulio taurės etapų varžybos, vėliau dėl tramplinų nusidėvėjimo neberengtos. Abu tramplinai renovuoti 2013–15 m.
Vadebergo šuolių su slidėmis tramplinai. 4 tramplinai, naudojami jaunųjų sportininkų treniruotėms ir varžyboms.
Renšteigo Lotto Thuringia Arena – biatlono stadionas, 2,5 km į vakarus nuo Oberhofo, 814 m vjl. Pastatytas 1982 m., 2001–03 m. perstatytas, talpina 13 000 žiūrovų. Dar 12 000 žiūrovų vietų – trasoje. Stadione 2008–13 m. vyko slidinėjimo pasaulio taurės, 2003–10 m. – šiaurės dvikovės pasaulio taurės etapų varžybos, 2004 m. – biatlono pasaulio čempionatas, nuo 1984 m. kasmet vyksta biatlono pasaulio taurės etapų varžybos. Oberhofo biatlono trasa laikoma viena iš sunkiausių pasaulio taurės varžybų trasų, o pačios varžybos – vienos iš lankomiausių.
Oberhofo ledo trasa, 1,5 km į šiaurės vakarus nuo Oberhofo. Atidaryta 1971 m., tuo metu buvo tik antra dirbtinė ledo trasa pasaulyje. Rekonstruota 1996 ir 2002 m. Laikoma greita ir tehniškai sudėtinga trasa. 1973, 1985 ir 2008 m. joje vyko pasaulio rogučių sporto čempionatai, nuo 1983 m. beveik kasmet vyksta rogučių sporto pasaulio taurės etapų varžybos. Nepritaikyta bobslėjaus varžyboms, naudojama tik treniruotėms.
Uždara, dirbtinio sniego Oberhofo slidinėjimo arena, atidaryta 2009 m., naudojama slidinėjimo kroso ir biatlono treniruotėms. Slidinėjimo trasos ilgis 1754 m.
Dėl klimatinių ypatumų Oberhofe žiemą vykstančioms varžyboms charakteringi dažni rūkai.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1983–1984 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1983–1988 m.
1983–1984 m. Šiaurės Airijos futbolo taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
Finalo rungtynės
---
Pavirinčių dvaras
Dvaro sodybą sudaro rūmų liekanos, oficina, ūkinis pastatas, arklidė, koplyčia.
Dvaro teritorijoje išlikusi sodyba dabar priklauso visų dvarų teritoriją apimančiam Pavirinčių kaimui, joje buvo 2 gyventojai (2000 m.).
XIX a. dvaras priklausė Žageliams. Apie 1898 m. mirus dvaro savininkui Eduardui Žageliui, jo turtą paveldėjo jo našlė Jadvyga Žagelienė ir dukterys Vanda Hoppen ir Marija Jokūbauskienė. XX a. pradžioje dvaro sodyba priklausė dvarininkei Vandai Žagelytei-Hoppen. 1923 m. Pavirinčių IV dvare buvo 1 sodyba – 32 gyventojai. Iki 1929 m. dvaro savininkei priklausė 251,5 hektaro žemės, dalį jos ji nuomodavo, dalį pardavė J. Galvonui.
1932 m. dvaro savininkė pardavė visą turtą ir išvyko į Lenkiją. Dvaro pastatą su 28 hektarais žemės tuo metu įsigijo ir jame šeimininkavo valstybės tarnautojas Alfonsas Naiduškevičius su šeima. Iki Antrojo pasaulinio karo paskutinis dvaro savininkas buvo Petras Češūnas, turėjęs 31,2 ha žemės.
Po Antojo pasaulinio karo nacionalizuotame dvare veikė Mašinų-taktorių stoties bendrabutis. 1960–1965 m. buvusio dvaro teritorijoje buvo įkurta Kurklių tarpkolūkinė paukščių ferma. Čia iki 1984 m. veikė ir veterinarijos įmonė – ambulatorija. 1965 m. paukštyną panaikinus, dvaras buvo prijungtas prie kolūkio "Auksinė varpa", vėliau priklausė Puntuko kolūkiui, kol šis 1992 m. iširo.
XX a. 9-ajame dešimtmetyje dvarvietė buvo apleista ir sunyko, liko pavienių medžių.
Priklauso Kurklių parapijai. Kapinių nebuvo.
Pavirinčių IV dvare 1826 m. gimė gydytojas, keliautojas Ignotas Žagelis, 1933 m. – mokslininkė biologė botanikė Jonė Naiduškevičiūtė-Vaičiūnienė.
Dabar dvaro sodyba priklauso UAB „Avių slėnis“.
Šaltiniai
2. Anykščių krašto vietovių žinynas. Pavirinčių dvaras.
Vidmarko formulė
Vidmarko formulė – alkoholio koncentracijos kraujyje apskaičiavimo formulė, besiremianti duomenimis apie išgertą alkoholį, jo kiekį, kūno masę. Atlikęs daugybę alkoholio metabolizmo organizme tyrimų, šią formulę praktiškai pritaikė švedų mokslininkas Erikas M. P. Vidmarkas.
Formulė
miniatiūra|270x270px| Erikas M. P. Vidmarkas, formulės autorius
Išsamiau:
Vidutiniam redukcijos koeficientui r ir vidutiniam eliminacijos koeficientui β taikomas vidurkis:
Vyrams: vidutinis redukcijos koeficientas rm = 0,68 l/kg ir vidutinis eliminacijos koeficientas β = 0,15 ‰/val;
Moterims: vidutinis redukcijos koeficientas rž = 0,61 l/kg ir vidutinis eliminacijos koeficientas β = 0,17 ‰/val.
Kadangi Vidmarko skaičiavime neatsižvelgiama į alkoholio dinamiką, formulė taikoma pagal bendrą išgerto alkoholio kiekį ir praėjusį laiką, galima gauti tik teorinę (o ne tikslią) alkoholio koncentraciją kraujyje, kuri gali būti didesnė arba mažesnė nei faktinė. Todėl Vidmarko skaičiavimu gaunama teorinė alkoholio koncentracija, pagal bendrą išgerto alkoholio kiekį. Formulėje neišskiriama alkoholis dalis, kuri prarandama dėl nuolatinio rezorbcijos deficito. Norint geriau interpretuoti Vidmarko skaičiavimo rezultatus, be pagrindinių duomenų apie suvartotą alkoholį ir kūno svorį, būtina gauti kuo daugiau duomenų apie suvartoto maisto kiekį, maisto vartojimo laiką, tiriamojo dinamiką, sveikatos būklę ir panašiai, kad būtų galima apskaičiuoti kuo tikslesnį alkoholio kiekį kraujyje.
Vestportas (Konektikutas)
Vestportas – miestas JAV, Konektikuto valstijos rytuose. Vystoma finansinių investicijų ir logistikos technologijų pramonė.
2018 m. Bloomberg sudarytame 100-o turtingiausių JAV gyvenviečių sąraše Vestportas užėmė 19-ą vietą.
Istorija
Vestportas buvo įkurtas 1835 m. gegužės 28 d.
Aleksandras Zilbernikas
Aleksandras Zilbernikas (1832 m. sausio 30 d. Viekšniuose – 1906 m. kovo 25 d. Varšuvoje) – Lietuvos žydų kilmės verslininkas, mecenatas, pirmosios esperanto kalbos knygos Unua Libro fundatorius.
Biografija
Gimė 1832 m. sausio 30 d. Viekšniuose. Būsimą žmoną Godą kilusią iš turtingos Balstogės Belochų šeimos sutiko Balstogėje, šiame mieste ir susituokė. Po kiek laiko išvyko gyventi į Kauną, kur susilaukė aštuonių vaikų, iš kurių žymiausia Klara Zamenhof buvo esperanto kalbos pradininko Liudviko Zamenhofo žmona. A. Zilbernikas valdydamas nedidelį Kauno muilo fabriką 1887 m. finansavo pirmosios esperanto kalbos Unua Libro leidybą. Mirė 1906 m. kovo 25 d. Varšuvoje.
Žmogžudystės yra mano verslas, brangioji
Žmogžudystės yra mano verslas, brangioji  – vokiška komedija, kuri pasirodė 2009 m.
Siužetas
Pagrindinis herojus Tonis yra samdomas žudikas. Julija dirba leidykloje. Turi įvykti knygos pristatymas ir visi laukia, kad atvyks pats rašytojas Puco, kuris rašo apie mafijos veiklą. Tonis nužudo Puco, o Julija atvyksta ir užklumpa jį nusikaltimo vietoje. Mergina galvoja, kad tai tikrasis rašytojas. Abu labai mėgsta šokoladinius dražė, kurių daugiau niekas negali pakęsti. Jie pradeda jausti vienas kitam šiltus jausmus, o mafijos vadeiva samdo žudikus, kad susidorotų su nekenčiamu Puco.
Skieriai
Skieriai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Juknaičių.
Iivo Niskanen
Iivo Niskanen (g. 1992 m. sausio 12 d.) – Suomijos slidinėjimo kroso sportininkas, daugkartinis olimpinis čempionas.
Biografija
2011 m. pasaulio jaunimo čempionate Niskanen kartu su Suomijos nacionaline rinktine laimėjo bronzos medalius vaikinų estafetės varžybose. 2014 m. suomis laimėjo savo pirmąjį pasaulio taurės etapą. Tais pačiais metais debiutavo 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse ir startavo penkiose rungtyse. 30 km skiatlono varžybose suomis liko 25-as, 50 km masinio starto varžybose finišą kirto 10-as, 15 km rungtyje liko 4-as, estafetėje finišavo 6-as, o komandinio sprinto varžybose kartu su Sami Jauhojärvi iškovojo aukso medalius.
2015 m. Niskanen debiutavo pasaulio čempionate, bet medalių nepelnė. 2017 m. pirmą kartą tapo pasaulio čempionu.
2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Niskanen iškovojo auksą 50 km masinio starto varžybose. 2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse suomis pelnė bronzą skiatlono rungtyje.
Cossacks: European Wars
Cossacks: European Wars – realaus laiko strategijos vaizdo žaidimas, kurį sukūrė „GSC Game World“. Žaidimo veiksmas vyksta XVII ir XVIII amžiuje Europoje. Jame yra šešiolika žaidžiamų tautų, kurių kiekviena turi savo architektūros stilių, technologijas ir neribotą karių skaičių.
Žaidėjai turi išvengti bado, plėsti kariuomenę, statyti pastatus ir rinkti išteklius. Misijų scenarijai apima įvairius konfliktus, tokius kaip Trisdešimtmetis karas ir Austrijos įpėdinystės karas, o žaidimas garsėja tuo, kad žaidėjai gali valdyti, regis, neribotą skaičių karių. Ši galimybė jį išskyrė iš kitų to meto žaidimų, tokių kaip „Age of Empires“ ir „Empire Earth“.
Tai pirmoji „Cossacks“ kompiuterinių žaidimų serijos dalis. Žaidimas pelnė du apdovanojimus ir buvo teigiamai įvertintas daugumos recenzentų. Jis buvo finansiškai sėkmingas.
Žaidimo eiga
miniatiūra|250x250px|Nuotrauka iš žaidimo Žaidime yra 6 pagrindiniai ištekliai, kurie yra labai svarbūs žaidėjo karinei pergalei: auksas, mediena, maistas, uoliena, geležis ir anglis. Aukso, geležies ir anglių galima gauti tik statant kasyklas nustatytoje išteklių teritorijoje ir siunčiant į jas valstiečius, o maistas auginamas malūnuose ir naudojant žvejybos laivus. Mediena ir uoliena renkami įprastiniais būdais, taip pat yra tam tikros teritorijos, kuriose juos galima rinkti. Dėl išeikvotų išteklių žaidėjas gautų nepageidaujamą nuobaudą, pavyzdžiui, maisto trūkumas reikštų badą valstybėje, o žaidėjo daliniai žūtų dėl atsargų trūkumo. Panašiai anglies ir geležies trūkumas reiškia, kad šauliai ir patrankos nustos šaudyti iš savo ginklų, o aukso trūkumas reikš, kad kariai ir valstiečiai, kuriems reikia mokėti už išlaikymą, sukils prieš valstybę. Ekonominę darbo jėgą sudaro valstiečiai, kurie gali atlikti kelias užduotis ir taip pat pulti priešo karius. Tačiau juos taip pat gali paimti į nelaisvę priešo kariai ir paversti ištikimais priešui.
Cossacks: The Art of War
2002 m. balandžio 1 d. išleistas „The Art of War“ yra pirmasis atskiras papildymas. Kaip ir originaliojo „Cossacks“, žaidimo veiksmas vyksta XVII ir XVIII amžiuje, o valdyti iš viso galima 8000 žmonių. „The Art of War“ pridedamos 5 naujos kampanijos, 2 naujos tautos (Danija ir Bavarija), žemėlapių redaktorius ir 16 kartų didesni žemėlapiai su naujomis vietovėmis. Abi naujos tautos turi XVIII a. muškietininkų dalinius, kurie pasižymi skirtingais atributais.
Cossacks: Back to War
2002 m. spalio 18 d. išleistas „Back to War“ yra antrasis papildymo paketas, kurį galima žaisti ir atskirai. Papildyme pridedamos dvi naujos tautos (Šveicarija ir Vengrija), dėl jų įtakos Europos istorijai. Taip pat yra naujų žemėlapių, mokomoji kampanija ir žemėlapių redaktorius. Prie papildymo taip pat pridėta modifikacija, kuri prideda kelis įvairių šalių dalinius, naujus patrankų tipus ir pakeičia kai kuriuos parametrus, pavyzdžiui, statybos laiką, patobulinimų ir pastatų kainas.
Klara Zamenhof
Klara Zamenhof (1863 m. spalio 5 d. Kaune – 1924 m. gruodžio 6 d. Varšuvoje) – Lietuvos žydų kilmės esperantininkė.
Petkūnų dvaras
Petkūnų dvaras – dvaras, esantis Petkūnuose, Troškūnų seniūnijoje, Anykščių rajone.
Klara Zamenhof
Biografija
Gimė 1863 m. spalio 5 d. Kaune, Aleksandro Zilberniko (1832–1906) šeimoje. 1881 m. baigė Kauno žydų gimnaziją. Daug prisidėjo prie pirmosios knygos esperanto kalba Unua Libro parengimo ir išleidimo. 1887 m. rugpjūčio 9 d. susituokė su Liudviku Zamenhofu su kuriuo susilaukė trijų vaikų Adam Zamenhof (1888–1940), Zofia Zamenhof (1889–1942) ir Lidia Zamenhof (1904–1942). 1909 m. tapo Kauno esperantininkų draugijos nare. Po vyro mirties 1917 m. toliau aktyviai dalyvavo esperantininkų veikloje, dalyvaudavo pasauliniuose kongresuose. Mirė 1924 m. gruodžio 6 d. Varšuvoje, palaidota Varšuvos žydų kapinėse.
Petkūnų dvaras
Dvaro sodybos fragmentai: sandėliai vyno bosams, bravoras, tarnų namai.
Dvaras pastatytas XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje, matyti buvo orientuota į alkoholio gamybą. Tai matyti iš išlikusių vadinamo „plytų stiliaus“ pastatų paskirties.
Dabar dalinai rajono savivaldybės, dalinai – privačių asmenų nuosavybė. Nepakankamai prižiūrimi, dvaro sodybos fragmentai nyksta.
Lietuvos karių kapai (Subačius)
Lietuvos karių kapai – Senojo Subačiaus (Kupiškio r.) kapinėse palaidoti 3 Lietuvos kariai savanoriai žuvę per Lietuvos nepriklausomybės kovas. Kodas Kultūros vertybių registre –. miniatiūra|Lietuvos karių kapai Subačiuje
Istorija
1919 m. vykstant kautynėms su Sovietų Rusijos kariuomenės daliniu, žuvo Antrojo pėstininkų Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio Algirdo pulko eiliniai:
2017 m. artėjant Lietuvos valstybės atkūrimo, Lietuvos kariuomenės ir Lietuvos šaulių sąjungos šimtmečiams, kapai Lietuvos kariams atnaujinti.
Kapų apsauga
2016 m. kapai registruoti Kultūros vertybių registre (u. k. 38501) ,
Hiperbolė (retorika)
Hiperbolė (🇬🇷 'padidinimas, persistengimas, perviršis') – retorinė figūra: tyčinis išdidinimas, objekto savybių perdėtas iškėlimas siekiant pabrėžimo arba komiško efekto. Gali būti perdedamas daiktų dydis, jų reikšmė, galia, kiekis, veiksmo ar būsenos trukmė, intensyvumas. Hiperbolė skirta sukurti dramatiškam efektui, tačiau perdėtas hiperbolizavimas gali virsti komizmu.
Hiperbolės gausiai naudotos antikinėje poezijoje, pasakojimuose apie karalių, didvyrių žygdarbius, dažnos meilės poezijoje, išreiškiant begalinę meilę. Platesne prasme, hiperbolės plačiai taikomos politinėje retorikoje, reklaminiuose pranešimuose. Hiperbolės priešingybė – litotė.
Pavyzdžiai
- Bhartiharis
"žalio vyno dunojai plaukė, saldaus midaus ežerai stovėjo"
- Vincas Krėvė
Čota Nagpuras
thumb|230px|Čota Nagpuro padėtis thumb|230px|Damodaras, besigraužiantis pro Čota Nagpuro uolynus
Čota Nagpuras (arba Čhota Nagpuras, ) – plynaukštė Indijoje, šiaurės rytinėje Dekano plokščiakalnio dalyje, daugiausia Džharkhando valstijoje (t. p. dalyje Biharo, V. Bengalijos, Orisos ir Čhatisgarho). Ilgis apie 400 km, plotis iki 200 km, plotas apie 70 000 km², vidutinis aukštis 700 metrų. Aukščiausia vieta – 1366 m (Parasnatho kalnas).
Tai banguota lyguma, susidariusi daugiausia iš kristalinių uolienų, bazaltinės lavos; yra bokšto pavidalo smiltainio atlikuonių. Klimatas musoninis subekvatorinis. Plyti savanos, sukultūrinti plotai. Gausūs naudingųjų iškasenų telkiniai (akmens anglys, geležies, vario, mangano rūdos, boksitas). Per Čota Nagpurą teka Damodaras. Didžiausi miestai – Džamšedpuras, Rančis.
Plynaukštės pavadinimas Nagpuras ('nagų miestas') kildinamas nuo šitas vietas valdžiusios Nagavanšių dinastijos, o žodis Čhota ('mažas') – greičiausiai iškraipytas Čhuitos miestelio netoli Rančio pavadinimas.
Lenkijos nacionalinė rinkimų komisija
miniatiūra|250px|right|Nacionalinės rinkimų komisijos būstinė Varšuvoje
Nacionalinė rinkimų komisija (NRK) – rinkimus Lenkijoje organizuojanti, nuolat veikianti administracinė įstaiga Lenkijoje. Jos būstinė įsikūrusi Varšuvoje, Prezidento kanceliarijos pastatų komplekse, ul. Wiejska 10. NRK dabartine organizacine forma, tačiau šiek tiek siauresne kompetencija, buvo sukurta 1991 m. birželio 28 d.
Komisijos sudėtis
Lenkijos Nacionalinę rinkimų komisiją sudaro 9 nariai: Komisijos nario kadencijos trukmė siekia 9 metus, bet ne ilgiau kaip iki 70 m. amžiaus. Komisijos narį paskyręs teismo vadovas gali jį atšaukti esant konkrečiai priežasčiai.
Veikla
Nacionalinė rinkimų komisija yra aukščiausia rinkimų komisija Lenkijoje. Jai vadovauja vienas pirmininkas ir du pirmininko pavaduotojai. NRK suformuoja laikinąsias teritorines rinkimų komisijas, organizuoja visus rinkimus Lenkijoje:
Kiaukutynas
thumb|250px|Kiaukutynas Čilėje
Retoromanų kalbos
300px|thumb|Retoromanų kalbos vartojamos vidurio ir pietryčių [[Alpės|Alpių kalnų regione]] Retoromanų kalbos – sąlyginis pavadinimas grupės archajiškų romanų kalbų, vartojamų galų-italų kalbų arealo pakraštyje.
Retoromanų kalbos yra arealinis junginys, o ne genetinė kalbinė grupė.
Etimologija
Žodis retoromanų sudarytas pagal Romos imperijos provinciją Retiją.
Savičiūnų dvaras
Savičiūnų dvaras – dvaras, esantis Savičiūnuose, Svėdasų seniūnijoje, Anykščių rajone. Netoli kelio.
Dvaro sodybos fragmentai: medinis gyvenamasis namas, samdinių namas, svirnas, tvartas.
Dvaras žinomas nuo XVIII a. Pagal vietinių žmonių prisiminimus baudžiavos laikais dvarą valdė Pomarnackis, gyvenęs Alantoje. Pagrindiniai Savičiūmų dvaro pastatai statyti 1754–1763 metais. Po Pomarnackio dvaro savininkai dažnai keitėsi: Venclavovičius, Buterlevičius, Krasauskas, Ramanauskas.
Pirmojo pasaulinio karo metais dvare įsikūrė vokiečių štabas. 1924 m. dalis dvaro žemės buvo išdalinta savanoriams.
Vladimiras Ivanovas
Vladimiras Ivanovas (1963 m. Klaipėdoje – 1993 m. gruodžio 12 d.) – Lietuvos nusikaltėlis, nužudęs ketverių metų mergaitę ir jos motiną. Už šiuos nusikaltimus jis buvo nuteistas mirties bausme sušaudant.
V. Ivanovas buvo pripažintas kaltu dėl ketverių metų mergaitės ir jos motinos nužudymo. 1993 m. liepos 21 d. teismas jam skyrė mirties bausmę sušaudant.
Nuosprendis įvykdytas 1993 m. gruodžio 12 d. Tą pačią dieną buvo sušaudytas ir Valentinas Laskys, nužudęs mažiausiai 3 žmones. Po Nepriklausomybės atkūrimo Lietuvoje mirties nuosprendis buvo vykdomas antrą kartą.
Skindariškės
Skindariškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km nuo Sužionių.