cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pamanteikiai
Pamanteikiai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 6 km nuo Siesikų.
DFDS Lisco
thumb|right|250px|LISCO Maxima keltas DFDS Lisco – vandens transporto paslaugas teikusi Lietuvos įmonė, kuri 2010 m. tapo Danijos įmonės DFDS Seaways dalimi. Įmonė plukdė keltus tarp Lietuvos ir Vokietijos bei Švedijos. Įmonė turėjo 5 keltus LISCO Maxima (Klaipėda-Kylis), Baltic Amber (Klaipėda-Kylis), Vilnius (Klaipėda-Zasnicas), LISCO Optima (Klaipėda-Karlshamnas) ir LISCO Patria (Klaipėda-Karlshamnas).
Ajutaja
Ajutaja arba Ajuthaja, pilnas pavadinimas Pra Nakon Si Ajutaja  – miestas Tailande, į šiaurę nuo Bankoko; provincijos centras. Miestas įsikūręs prie Menam Čao Prajos (ir jos intakų – Pasako ir Lopburio) žemupio, kanalų ir protakų labirinte, dėl to dar vadinamas „Rytų Venecija“.
Medžio apdirbimo, maisto (ryžių valymo, žuvų ir daržovių konservavimo, spirito varymo) pramonė. Amatinė sidabro kalyba. Prekyba ryžiais, kukurūzais, tabaku. Verčiamasi žvejyba. Ajutaja yra vienas svarbiausių Tailando turistinių centrų. Čia vyksta kasmetinės valčių lenktynės. Veikia muziejus.
Paveldas
Ajutajos istorinis centras – UNESCO pasaulio paveldo objektas. Yra išlikusios XIV-XVIII a. rūmų, pagodų ansamblių liekanos. Gausu šventyklų (žymiausia – Vat Čaivathanaramas), gausiai dekoruotų drožiniais, skulptūromis. Pra Monghom Bophito šventykloje yra VI-IX a. miegančio Budos statula.
Istorija
Ajutają 1350 m. įkūrė valdovas Utongas. Miestas pavadintas pagal Ramos gimimo vietą Ajodiją Indijoje. Nuo įkūrimo iki 1767 m. miestas buvo Ajutajos karalystės, valdžiusios Siamą, sostine. Buvo ovalaus plano, su taisyklinga stačiakampe gatvių sistema. Miestą juosė akmenų siena (aukštis 6 m, storis 3 m; joje buvo įrengta 16 fortų). 1767 m. Ajutają sugriovė mianmariečiai, sostinė perkelta į Tonburį. XIX a. Ajutaja atstatyta, bet šalies sostine tapo Bankokas.
Didžiažiotis upėtakinis ešerys
Didžiažiotis upėtakinis ešerys (Micropterus salmoides) – ausytųjų ešerių (Centrarchidae) šeimos gėlavandenė žuvis.
Kūnas iki 97 cm ilgio (tai didžiausia iš upėtakinių ešerių rūšis). Vidutiniškai išgyvena iki 16 metų. Minta smulkesnėmis žuvimis, vabzdžiais. Paplitęs Alabamos, Džordžijos, Floridos valstijų upėse, Misisipėje. Mėgsta gilesnes upes, taip pat didesnius ežerus ir tvenkinius.
Krinica (upė)
Krinica  – upė rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje, Vlodavos apskrityje. Dešinysis Zielavos upės intakas. Upė priklauso Vakarinio Bugo upės baseinui. Upės ištakos yra šalia Lubieno kaimo. Upė teka per Zahaikų ir Zahaiki Kolonijos kaimus.
Stalėriškiai
Stalėriškiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Žalvarių.
Istorija
1838 m. Giedraičių bažnyčios Status animarum knygoje minimas Stalevščiznos vienkiemis, kurį, atrodo, galima identifikuoti su dab. Stalėriškiais.
Viežbiškės
Viežbiškės – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Rūtelės valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietus nuo Rūtelės, apie 25 km į šiaurę nuo Suvalkų ir 132 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Zabločiai
Zabločiai – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, miškelyje į šiaurės rytus Suvėnų.
Auslas
Pagal 2016 m. atliktus žuvų išteklių tyrimus Auslo ežero žuvų išteklių būklė yra artima gerai, ypač lydekų ir karšių.
Vandenvardis Aũslas kildinamas iš žuvies pavadinimo,.
Lavoriškių gimnazija
Vilniaus rajono Lavoriškių gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Lavoriškėse (Vilniaus raj.), Miškų g. 8, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 195005347. Steigėjas LR švietimo ir mokslo ministerija.
Mokykloje vykdomas ankstyvasis anglų kalbos mokymas: anglų kalbos pradedama mokytis nuo antros klasės. Veikia dailės, anglų kalbos, lenkų kalbos, muzikos, kūno kultūros, choreografijos, informatikos, jaunųjų miško bičiulių, darbščiųjų rankų bei raiškiojo skaitymo būreliai, veikia Dienos centras.
Istorija
1998 m. rugsėjo 1 d. Vilniaus apskrities viršininko administracijos sprendimu netoli Baltarusijos sienos atidaryta lietuviška pradinė mokykla. Mokykla įkurta išnuomotame mediniame name netoli miestelio centro. Pirmosios dvi mokytojos: mokytoja Ramunė Katinauskienė, mokytoja Marytė Tališauskienė .Antrus mokslo metus pradėjo 17 mokinių, pagausėjo ir mokytojų kolektyvas. Trečiaisiais mokyklos gyvavimo metais, mokinių skaičiui dar labiau išaugus, mokykla reorganizuota į pagrindinę mokyklą.
12 m.
12 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Thermo Fisher Scientific Baltics
miniatiūra|Buveinė
Thermo Fisher Scientific Baltics – stambios mokslinių produktų bendrovės Thermo Fisher Scientific dukterinė įmonė Lietuvoje. Įmonė kuria/gamina gyvybės mokslų prekes tyrimams ir diagnostikai.
Istorija
„Fermento“ ištakos siekia moderniosios biotechnologijos pradžia Lietuvoje, kai 1975 m. Vilniuje buvo įsteigtas Sąjunginis taikomosios enzimologijos mokslinio tyrimo institutas (dabar – Biotechnologijos institutas).
1994 m. iš Instituto Molekulinės biologijos centro įsteigta individuali molekulinės biologijos instrumentų įmonė. Ji 1995 m. sausio 6 d. tapo akcine bendrove „Fermentas“.
Nuo 2002 m. „Fermentas“ yra uždaroji akcinė bendrovė.
1991 m. produktai pradėti pardavinėti tarptautinėje rinkoje su „Fermento“ prekės ženklu. Tais pačiai metais pradėtas kurti ir pasaulinis produktų platinimo tinklas (2006 m. baigtas formuoti tinklas apėmė 70 pasaulio šalių).
1993 m. įsteigta bendra kompanija Vokietijoje, 1996 m. – JAV ir Kanadoje.
Siekiant konsoliduoti tarptautinį verslą, 2002 m. Kanadoje įkurtas tarptautinis koncernas „Fermentas International“.
2009 m. Kinijoje įkurta pavaldžioji įmonė „Fermentas China“, kuri yra atsakinga už produktų platinimą visoje Kinijoje.
Nuo 2008 m. bendrovės generalinio direktoriaus pareigas eina Algimantas Markauskas, iki tol įmonei vadovavo prof. Viktoras Butkus.
2010 m. gegužės 27 d. koncernas „Fermentas International“ ir JAV bendrovė „Thermo Fisher Scientific“ pasirašė susitarimą, pagal kurį JAV kompanija įsigijo 100 proc. „Fermentas International“ akcijų. 2010 m. liepos 16 d. „Fermentas“ tapo kompanijos „Thermo Fisher Scientific“ Analitinių technologijų padalinio dalimi.
Mokslinių tyrimų ir eksperimentinės plėtros centras
2003 m. bendrovėje buvo įsteigtas Mokslinių tyrimų centras. Nuo 2003 m. bendrovės mokslo direktoriaus pareigas eina prof. Arvydas Janulaitis.
2008 m., prie jo prijungus eksperimentinės plėtros darbus vykdančius bendrovės padalinius, įsteigtas Mokslinių tyrimų ir eksperimentinės plėtros centras (MTEPC).
2009 m. bendrovė į mokslinius tyrimus ir eksperimentinę plėtrą investavo beveik 7 mln. litų, MTEPC dirbo apie 80 mokslininkų ir tyrėjų.
MTEPC vykdo tikslinius fundamentinius ir taikomuosius mokslinius tyrimus bei eksperimentinę plėtrą. Apie 30 proc. visų pasaulyje žinomų restrikcijos endonukleazių buvo atrasta ir ištirta būtent „Fermento“ bei Biotechnologijos instituto laboratorijose.
„Fermento“ mokslininkai pirmieji pasaulyje dirbtinai sukonstravo restrikcijos endonukleazę, kuri kerpa tik vieną DNR grandinę. Taip pat pirmą kartą pasaulyje buvo pakeistas restrikcijos endonukleazės specifiškumas, t. y. gebėjimas atpažinti tam tikrą, specifinę seką.
Gamyba ir produktai
„Thermo Fisher Scientific“ Lietuvos padalinys kuria, gamina ir pasaulio rinkose platina produktus gyvybės mokslų tyrimams ir diagnostikai. Šie produktai yra plačiai naudojami tiriant genų sandarą, raišką ir įvairovę, kuriant naujus įgimtų, paveldimų ir užkrečiamųjų ligų diagnostikos metodus.
99 proc. Vilniuje kuriamos produkcijos yra eksportuojama į daugelį pasaulio šalių. Lietuvoje šiuos produktus naudoja šalies universitetai, mokslo institutai, medicinos ir diagnostikos įstaigos, veterinarijos, maisto, miško institutų tyrimų centrai ir biotechnologijos kompanijos.
2007 m. įrengusi kontroliuojamos aplinkos gamybos patalpas, bendrovė tapo pirmuoju pasaulyje molekulinės biologijos produktų kūrėju ir gamintoju, kuris visą gamybą perkėlė į geros gamybos praktikos standartus atitinkančias patalpas.
Darbuotojai
„Thermo Fisher Scientific“ Lietuvos padalinyje dirba daugiau nei 1800 aukštos kvalifikacijos specialistų, tarp jų – 4 profesoriai ir 60 mokslų daktarų. „Thermo Fisher Scientific“ visame pasaulyje dirba daugiau kaip 80 000 darbuotojų.
Bendrovės laboratorijose stažuojasi ir baigiamuosius darbus rengia pagrindinių Lietuvos universitetų – Vilniaus universiteto, Vilniaus Gedimino technikos universiteto, Kauno technologijos universiteto, Vytauto Didžiojo, Lietuvos sveikatos mokslų universiteto – studentai. Bendrovė taip pat bendradarbiauja su Vilniaus kolegija, kuri rengia biotechnologijos specialistus su aukštuoju neuniversitetiniu išsilavinimu.
ISO standartai
1996 m. „Fermentas“ vienas pirmųjų iš molekulinės biologijos produktų gamintojų pasaulyje įsidiegė kokybės vadybos sistemą pagal ISO 9002 standartą. „Fermentas“ tapo ir apskritai pirmąja bendrove Lietuvoje, įsidiegusia šią ISO sistemą.
2003 m. bendrovė įsidiegė ISO 9001 kokybės vadybos ir ISO 14001 aplinkos apsaugos vadybos standartus.
Įvertinimai
2010 m. Nacionaliniuose atsakingo verslo apdovanojimuose bendrovė pripažinta Metų aplinkosaugos įmone.
2009 m. LR ūkio ministras, įvertindamas inovacijų diegimą, bendrovei įteikė medalį „Už nuopelnus verslui“.
2008 m. pirmą kartą Lietuvoje organizuotuose Gerbiamiausios įmonės rinkimuose bendrovė buvo pripažinta socialiai atsakingiausia šalies įmone. Jai taip pat įteiktas lyderystės apdovanojimas už bendrovės viziją, reputaciją, vadovavimą ir strateginius sprendimus.
2007 m. pelnytas „LT tapatybės“ apdovanojimas už Lietuvos įvaizdžio gerinimą pasaulyje verslo srityje (įteikė LR Prezidentas Valdas Adamkus).
2004 m. įteiktas Metų žinių ekonomikos įmonės apdovanojimas už nuolatinį žinių kūrimą ir sklaidą, rezultatyvų bendradarbiavimą su mokslo įstaigomis bei aktyvų visuomeninį darbą skatinant žinių ekonomikos plėtrą Lietuvoje.
2001 m. Lietuvos pramonininkų konfederacija bendrovei suteikė „Lietuvos geriausios metų eksportuotojos“ apdovanojimą.
Heidaro Alijevo sporto ir parodų kompleksas
Heidaro Alijevo sporto ir parodų kompleksas – sporto arena ir parodų centras Azerbaidžane, Baku. Pavadintas prezidento Heidaro Alijevo garbei.
Istorija
Arena pradėta statyti 1977 m. ir atidaryta 1990 m. 2006 m. – 2007 m. arena renovuota. Renovacijos darbų vertė – 13,5 milijonai Jungtinių Valstijų dolerių.
2005 m. arenoje vyko pasaulio ritminės gimnastikos čempionatas. 2007 m. ir 2009 m. surengti Europos ritminės gimnastikos čempionatai. 2007 m. arenoje taip pat surengti Europos tekvondo čempionatas ir pasaulio imtynių čempionatas. 2011 m. Heydar Aliyev arenoje vyko pasaulio bokso čempionatas. 2015 m. Europos žaidynių metu arenoje vyko dziudo ir imtynių varžybos.
Miškiškiai I
Miškiškiai I – kaimas Molėtų rajono savivaldybės centrinėje dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Molėtų.
Istorija
1685 m. kaimas minimas Molėtų parapijos krikšto metrikų knygoje. XVIII a. pabaigoje – Molėtų klebono kaimas.
Šklėriai
Šklėriai – kaimas Trakų rajono savivaldybės rytuose, šalia kelio. Rytuose eina Vilniaus–Marcinkonių geležinkelis, yra Šklėrių geležinkelio stotelė. Seniūnaitijos centras. Veikia Šklėrių pagrindinė mokykla, biblioteka, kapinės, prie kelio Trakai–Rūdiškės stovi medinis kryžius.
Istorija
XIX a. kaimas buvo Tarpupio valsčiaus Anglininkų seniūnijoje.
Direct Connect
Direct connect (DC – „tiesioginis prisijungimas“) – peer - to - peer duomenų perdavimo protokolas. Populiariausias jį naudojantis programinės įrangos klientas yra atviro kodo DC++ ir jo įvairios versijos. Direct connect klientai jungiasi prie centrinio hubo (dažniausiai 411 portu) ir gali siųsti failus tiesiogiai iš vieno kompiuterio kitam.
Hubai
Hubai dažnai būna specalizuoti, teikinatis pirmenybę konkrečioms failų rūšims ar net jų temoms. Taip pat hubai gali būti skirti ir palaikomi konkretaus interneto prieigos tiekėjo, tokiu būdu leidžiama greitai keistis failais to paties tiekėjo tinklo naudotojams. Hubai gali taikyti tam tikrus reikalavimus nautojoms, pvz., tam tikras skleidžiamų duomenų dydis, naudotojų išsiunčiamų duomenų slotų skč., didžiausias leistinas hubų skaičius ir pan. Hubai gali teikti nautotojų registravimo ir autentifikavimo paslaugą.
Pesliai (Ukmergė)
Pesliai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Paobelio.
Algis Vaičeliūnas
Algis Vaičeliūnas (g. 1964 m. lapkričio 13 d. Panevėžyje) – lietuvių karininkas (brigados generolas), karybos pedagogas. Buvęs Baltijos gynybos koledžo (BALTDEFCOL) komendantas (koledžo vadovas), Lietuvos kariuomenės Jungtinio štabo viršininkas, Nacionalinis karinis atstovas NATO vyriausiojoje jungtinių pajėgų vadavietėje Europoje (SHAPE), LR Krašto apsaugos ministerijos Generalinis inspektorius.
Kartu su karininkais Olegu Kirjanovu ir Ramūnu Pranckum Algis Vaičeliūnas išplėtojo kompiuterinio taktikos treniruoklio idėją.
Karjera
Baigęs karo technikos mokyklą, Algis Vaičeliūnas tarnavo TSRS kariuomenėje. Priklausė komunistų partijai.
Kandidatas į VSD vadovus
2007 m. gegužės mėnesį buvo svarstoma Algio Vaičeliūno kandidatūra į VSD vadovo postą. Žiniasklaidoje buvo įvairiai vertinamos aplinkybės, susijusios su pretendentu į institucijos vadovo pareigas:
13 m.
13 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Virikai-Kolonija
Virikai-Kolonija  – kolonija Lenkijos rytuose, Virikų valsčiuje, Vlodavos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kolonija yra apie 12 km į vakarus nuo Vlodavos ir apie 67 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XV a. iki 1795 m. kolonija priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Tautinė partija Lietuvos kelias
Tautinė partija Lietuvos kelias, TPLK – Lietuvos politinė partija. Pirmininkė dr. Lilijana Astra.
Istorija
Įkurta 2001 m. Vilniuje. 2003 m. birželio 23 d. partija įregistruota Teisingumo ministerijoje. Turėjo skyrius Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje, Druskininkuose. 2004 m. Seimo rinkimuose surinko 2577 balsų ir mandatų negavo. 2014 m. prijungta prie Lietuvos liaudies partijos.
Programinės nuostatos
„Spartėjanti globalizacija, tarptautinė migracija, naujosios technologijos bei komunikacijos lemia ir Vakarų civilizacijos pokyčius. Lietuva, norėdama atlaikyti tokį globalų spaudimą, turi būti visais atžvilgiais stipri valstybė. Mūsų šaliai reikia nepaprasto nacionalinio atsparumo, norint išsaugoti savo ilgaamžius tautinius siekius, idealus ir pamatines vertybes. Moderniojoje pasaulinėje multikultūrinėje aplinkoje Lietuva privalo būti stipri ne tik savo gynybine, ekonomine ar socialine galia, bet ir tautine kultūrine savikūra“.
Noriškiai
Noriškiai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, Plungės priemiestis. Seniūnaitijos centras. Nuo 1956 m. Noriškiuose veikia 0,85 MW galios mažoji Gondingos hidroelektrinė.
miniatiūra|200px|left|Riboženklis miniatiūra|200px|left|[[Mažoji Sruoja|Mažosios Sruojos intakas Sruojelė]]
Vyžuona (Rokiškis)
Vyžuona – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės rytus nuo Rokiškio, prie Vyžuonos ežero ir Vyžuonos upės ištakų. Praeina kelias, aplink – miškai. Stovi paminklinis akmuo 1943 m. spalio 13 d. vokiečių sudegintiems Miliūnų, Šlapekių ir Lauciūnų kaimams.
Divina Galica
Divina Galica (1944 m. rugpjūčio 13 d. Votforde) – Anglijos ordino nešiotoja, geriau žinoma dėl savo sportinės karjeros Olimpinėse žaidynėse ir autosporte.
Slidinėjimo karjera
Būdama 20-ties metų ji dalyvavo savo pirmojoje Olimpiadoje 1964 m. Insbruke. Ji varžėsi slalomo ir nusileidimo rungtyse. Vėliau ji dalyvavo dar dvejose Olimpiadose – 1968 m. Grenoblyje ir 1972 m. Sapore. Abejose šiose Olimpiadose Galica buvo olimpinės Didžiosios Britanijos slidinėjimo komandos kapitonė ir finišuodavo pirmajame dešimtuke didžiojo slalomo rungtyje. Vėliau, grįžusi iš autosporto, ji vėl dalyvavo vieneriose Olimpinėse žaidynėse 1992 m. Albervilyje.
Lenktynininkės karjera
Divina Galica stebino visus savo sugebėjimais automobilių sporte. Ji pradėjo lenktyniauti kartingais, o vėliau startavo Formulės 2 ir Formulės 1 čempionatuose.
Tiesa, Formulės 1 lenktynėse ji bandė kvalifikuotis tris kartus, tačiau visus nesėkmingai.
Iki 1980 m. ji dar sudalyvavo 6-iose Didžiosios Britanijos Formulės lenktynėse, per kurias sugebėjo vieną kartą finišuoti ant podiumo ir surinkti 22 taškus.
Taip pat skaitykite
Kitos moterys lenktynininkės Formulėje 1:
Ristynės
thumb|Ristynių piktograma. Ristynės – tradicinės lietuviškos imtynės.
Istorija
Ristynių varžybos vykdavo švenčių turguose ir mugėse. Ristynės buvo populiarios XIX a. viduryje, XX a. pradžioje visoje Lietuvoje, kaimo vietovėse.
2012 m. Šventojoje Lietuvos imtynių federacija kartu su Lietuvos kuraš federacija bei Tarptautine imtynių federacija (FILA) pirmą kartą nepriklausomos Lietuvos istorijoje surengė parodomąsias ristynių kovas.
Taisyklės
Imtynininkai susiima specialiu veiksmu, kuris vadinamas kryžminiu suėmimu. Kovotojai vienas kitam kiša ranką po pažastimi, o kitą ranką laiko virš anos. Tada už nugaros jas suima, ir pradeda imtis. Reikalaujamą varžovą iki trijų kartų numesti ant nugaros arba pakelti ir numesti ant žemės. Kai kuriuose regionuose užtekdavo vieno metimo.
Merbekas
Merbekas – kaimas Vokietijos šiaurinėje dalyje, Žemutinėje Saksonijoje, apie 35 km į vakarus nuo Hanoverio, netoli Vidurio Vokietijos kanalo, 2095 gyv. (2007 m.).
Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose pirmąkart paminėtas 1013 m., tada vadintas Meribiki. 1974 m. prie Merbeko prijungtos Folksdorfo ir Kukshageno vietovės.
Savivalda
Merbeko komunos tarybą sudaro 13 narių. 2006 m. rugsėjo 10 d. išrinktoje taryboje 9 narius turi Vokietijos socialdemokratų partija, 4 – Vokietijos krikščionių demokratų sąjunga.
Lietuviai
1945 m. liepos mėn. Merbeke įkurta lietuvių pabėgėlių stovykla. 1946 m. joje gyveno 750 lietuvių. Veikė vaikų darželis (įkurtas 1945 m., 30–40 vaikų, vadovės A. Dantienė, A. Balsiukevičienė, M. Simonienė), pradžios mokykla (įkurta 1945 m., 58-62 mokiniai, direktorius Mykolas Rauchas), progimnazija (įkurta 1945 m., 30 mokinių, direktorius M. Rauchas), gimnazija (įkurta 1946 m., direktorius J. Pečkaitis), Liaudies universitetas (įkurtas 1945 m., vadovai V. Ignaitis, P. Jurėnas, J. Pečkaitis), koplyčia (kunigai A. Petraitis, I. Račys, J. Kardauskas). 1945 m. išrinktas lietuvių komitetas.
Veikė mišrus choras (vadovas Vincas Mamaitis), tautinių šokių grupė (vadovė O. Brazdžionienė), teatras (vadovai J. Valentinas ir O. Pankienė), krepšinio, tinklinio, stalo stalo teniso, lengvosios atletikos ir šachmatininkų sekcijos, skautai (vadovai J. Pažėrūnas, P. Čeponis, Pranas Enskaitis), Lietuvių katalikų moksleivių ateitininkų sąjungos kuopa.
Stovykloje leisti laikraščiai: „Žinių biuletenis“ (1945 m.), „Meerbeck Bulletin“ (lietuvių ir kitomis kalbomis). „Radijo žinios“ (1945–1946 m.), „Mūsų žingsniai“ (1945–1946 m.), „Viltis“ (1945–1948 m.), „Rytojus“ (1946 m.), „Palėpių žiurkė“ (1945 m.), „Pjūklas“ (1945–1946 m.), „Spragilai“ (1946 m.), „Šypsniai“ (1946 m.), „Velnio Liūnas“ (1946–1947 m.), „Žirklės“ (1945 m.). Veikė R. Indreikos ir J. Narbuto leidykla (1946–1948 m. išleido 18 knygų), paštas (turėjo savo pašto ženklus; dail. V. Vaičaitis), 1948 m. rugpjūčio mėn. lietuvius perkėlus į Veneną stovykla uždaryta.
Buick Rendezvous
Buick Rendezvous yra visureigis, kurį gamina Buick. Visureigis buvo pristatytas 2001 metais kaip 2002 metų modelis. Rendezvous gamyba baigėsi 2006 metų gruodį, jį 2008 metais pakeis Buick Enclave visureigis.
250px|thumb|left|2002 m. Buick Rendezvous
Žemaičių Alkas
250px|thumb|Žemaičių Alka Šventojoje
Žemaičių Alka – 1998 m. birželį Šventojoje atstatyta pagoniška šventvietė su paleoastronomine observatorija, XV amžiuje stovėjusi ant Birutės kalno Palangoje. Menininkų išdrožti baltų dievų stulpai: Perkūnas, Aušrinė, Žemyna, Austėja, Ondenis, Patrimpas, Patulas, Velnias, Lada. Saulei leidžiantis į jūrą, naudojantis stulpais galima apskaičiuoti kalendorines šventes: Rasas, Gandro dieną, Užgavėnes, Kalėdas ir kt.
Kauno Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia
miniatiūra|Bažnyčios interjeras
Žemaičių Alkas
Istorija
1966–1976 m. netoli Šventosios archeologinius kasinėjimus atliko dr. Rimutė Rimantienė. Ji rado vieną įdomiausių akmens amžiaus gintaro lobį. Žemaičių alkos skulptūra atkartoja kasinėjimų metu rastą 5000 metų senumo 2 metrų aukščio medinį stulpą su pelėdos bruožų deivės kauke.
Kauno Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia
'''Kauno Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Žemuosiuos Šančiuose (Kaunas). Architektūros paminklas, nuo 2016 m. įrašytas į LR Kultūros vertybių registrą. Šalia stovi ir Šančių senoji katalikų bažnyčia.
Istorija
Ilgą laiką Šančiai priklausė Karmelitų parapijai. Prieš pat Pirmąjį pasaulinį karą kun. Teodoro Benediktavičiaus (klebonavo 1914–1924 m.) iniciatyva iš fabrikanto Rakošiaus buvo gautas medinis sandėlis, kuris buvo pritaikytas bažnyčiai. Jai suteiktas Švč. Jėzaus Širdies titulas, buvo pastatyti trys altoriai. Šiuo metu pastatas neišlikęs, jo vietoje 5-ojo Kranto gatvėje pastatyta 1-oji pradinė mokykla.
Pasibaigus karui, 1919 m. Šančių tikintiesiems buvo perduotas carinės kariuomenės parako sandėlis (dab. A. Juozapavičiaus pr. 64). Kun. T. Benediktavičiaus rūpesčiu, sandėlis pertvarkytas į maldos namus – senąją katalikų bažnyčią: įrengti trys altoriai, naujos klausyklos, pastatyta medinė varpinė, įsigyti du varpai. Pamaldos joje vyko 1919-1938 m.
Šančių gyventojo Jurgio Stančiausko iniciatyva ir lėšomis šiame rajone 1929 m. pradėta statyti mūrinė katalikų bažnyčia pagal Povilo Taračkovo projektą (dab. Vokiečių g. pabaigoje). Šie maldos namai, statyti be bažnytinės valdžios pritarimo, oficialiai taip ir nebuvo atidaryti. Jų poreikis sumenko, kai 1935 m. buvo pradėta statyti naujoji bažnyčia. Galutinai neužbaigtas J. Stančiausko statinys pamažu buvo tyliai sunaikintas.
Nuo 1926 m. Šančių bažnyčios klebonu dirbo Mamertas Lumbė (1884-1942). Jo rūpesčiu ir tikinčiųjų lėšomis pastatyti nauji vargonai, įrengti nauji suolai, pertvarkytas didysis altorius. 1930 m. Šančiai buvo atskirti nuo Karmelitų parapijos ir jiems suteiktos visos parapijos teisės. Šančių parapijai greitai plečiantis, nuspręsta joje statyti naują bažnyčią. M Lumbės rūpesčiu 1935-1938 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia (pagal supaprastintą archit. Algirdo Šalkauskio projektą). Statybos prižiūrėtoju buvo architektas Adolfas Netyksa, kurį 1937 m. pakeitė inžinierius Pranciškus Markūnas. 1938 m. gruodžio 24 d. po šv. Mišių, atlaikytų senojoje bažnyčioje, Švč. Sakramentas buvo iškilmingai atneštas į naująją bažnyčią. Bažnyčios šventinimo apeigas arkivyskupo Juozapo Skvirecko pavedimu atliko pats parapijos klebonas kun. M. Lumbė. Naujajai bažnyčiai buvo paliktas Švč. Jėzaus Širdies titulas. Šalia stovinti senoji bažnyčia pokaryje paversta sovietų kariškių sandėliu, po 1990-ųjų – privatizuota (dalyje patalpų veikė baldų įmonė, įrengtos šarvojimo salės).
1941 m. bažnyčia nukentėjo per bombardavimą – apgadintas galinis fasadas, altorius. 1942 m. pertvarkytas altorius ir galinė siena (arch. Bronius Elsbergas). 1942-1947 m. įrengta sakykla, naujos klausyklos, Kryžiaus kelio stotys. 1953-1963 m. vėl pertvarkytas didysis altorius. 2006 m. baigta restauruoti Liudo Truikio tapyta freska. 2012 m. suremontuota bažnyčios presbiterija, 2013-2014 m. – šoninės navos, dalis bažnyčios.
Šančių Juozapavičiaus prospekto kairėje pusėje, Vilijos parke, netoli Žemųjų Šančių kapinių stovėjo medinė karių bažnytėlė, kuri pokaryje buvo sudeginta. Dabar ten pastatytas kryžius.
Architektūra
Bažnyčia pasižymi monumentalumu, griežtomis eksterjero formomis ir saikingu interjeru. Ji yra reikšmingas ir retas moderniosios sakralinės tarpukario architektūros pavyzdys Lietuvoje. Statant bažnyčią, panaudotos novatoriškos gelžbetonio konstrukcijos. Stogo plonasienę kevalinę konstrukciją (vieną pirmųjų Lietuvoje) suprojektavo inžinierius P. Markūnas. Bažnyčia stačiakampio plano, masyvi, su dviem žemais bokštais, dviem zakristijomis prie šoninių fasadų, kurie sudaro taisyklingų geometrinių figūrų kompoziciją. Stogas šlaitinis, jo konstrukcija - gelžbetoninė kevalinė. Stogo danga – skardos lakštai. Pastato fasaduose įrengtos įgilintos vitražinio lango angos, profiliuotas kelių tarpsnių apvadas centrinėje priekinės sienos dalyje, pastogę vainikuojantis karnizas. Vidus – bazilikinė erdvė, 3 navų, su siauromis šoninėmis navomis ir galerijomis antrame aukšte, dvejomis siauromis laiptinėmis. Lubų cilindrinį skliautą formuoja įstrižos kryžminės sijos, sudarančios 121 rombinį kesoną (įdubą).
Bažnyčią puošia žymių lietuvių menininkų darbai: 1938 m. dailininko L. Truikio tapyta freska „Angelai“ presbiterijos arkoje,  1945-1947 m. dailininko Stasio Ušinsko įrengti vitražai galiniame fasade.
Šventoriuje stovi bažnyčios statytojo Mamerto Lumbės antkapis.
Boleslovas Povilas Dačiulis
Boleslovas (Balys) Povilas Dačiulis (1934 m. sausio 5 d. Buivėnuose, Pandėlio valsčiuje – 2020 m. vasario 2 d. Vilniuje ) – Lietuvos filologas, poetas, radijo žurnalistas, redaktorius.
Juodkalnija olimpinėse žaidynėse
Juodkalnija pirmą kartą Olimpinėse žaidynėse dalyvavo 2008 m. kaip nepriklausoma valstybė. 1920–1992 m. Juodkalnijos sportininkai dalyvavo kaip Jugoslavijos atstovai ir iki 2006 m. kaip Serbijos ir Juodkalnijos atstovai.
Boleslovas Povilas Dačiulis
Biografija
1942–1944 m. mokėsi Narteikių pradžios, 1944–1951 m. Pandėlio vidurinėje, 1951–1952 m. Vilniaus A. Vienuolio vidurinėje mokykloje. 1952–1957 m. Vilniaus universiteto Filologijos fakultete įgijo lietuvių kalbos ir literatūros specialybę.
1957–1958 m. laikraščio „Lietuvos geležinkelininkas“ fotokorespondentas. 1958–1973 m. dirbo Valstybinio radijo ir televizijos komiteto propagandos, muzikos, kultūros laidų redakcijose, televizijos scenarijų skyriuje. 1973–1992 m. Lietuvos radijo Literatūros ir dramos redakcijos vyriausiasis redaktorius, 1992–2001 m. šios redakcijos redaktorius.
Kūryba
Lietuvos radijuje organizavo kalbos valandėles „Gimtoji kalba“, „Taisyk žodžiui kelią“. Rengė kultūrines ir pramogines radijo laidas „Linksmasis subatvakaris“, „Pašaipūnė banga“, „Liaudies dainos, šokiai“, „Linksmos nuobiros“, „Literatūrinės miniatiūros“, laidų ciklą „Miestai prie mikrofono“, radiofonizacijas Radijo teatrui. Buvo nuolatinis respublikinių dainų švenčių Dainos dienos radijo transliacijų scenarijų autorius. 1969 m. kartu su kompozitoriumi Vytautu Juozapaičiu įkūrė Lietuvos radijo ir televizijos instrumentinį-vokalinį ansamblį „Armonika“. Parašė apie 300 dainų tekstų.
Išvertė per 20 detektyvinių apsakymų ir romanų, keletas jų išleisti atskiromis knygomis. Savo poeziją, satyrinius kūrinius spausdino respublikinėje spaudoje, almanachuose, įvairiuose literatūriniuose rinkiniuose. Bendradarbiavo spaudoje: „Akistata“, „Kalba Vilnius“, „Laisvas laikraštis“, „Kardas“, „Mūsų gamta“, „Sargyba“, „Šeimininkė“, „Šluota“, „Varpas“ ir kt.
1996 m. priimtas į Lietuvos nepriklausomųjų rašytojų sąjungą.
Zablotė
Zablotė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 14 km į pietryčius nuo Labanoro, 2 km į pietryčius nuo Lakajos kaimo, prie Lakajos upelio.
Gviana
Gviana, Guajana vietovardis turi keletą reikšmių, žyminčių objektus Pietų Amerikos šiaurės rytuose:
Valstybės
Kitos vietos
Pramislava (Siesikai)
Pramislava – buvęs viensėdis Ukmergės rajono savivaldybėje, 6 km nuo Siesikų.
AA
AA, aa arba A.A. gali reikšti:
Slidabudė
Slidabudė (Limacella) – skydabudinių (Pluteaceae) šeimos grybų gentis. Vaisiakūniai vidutinio dydžio, kepurėlė gleivėta, be apdangalo likučių. Lakšteliai laisvi. Kosmopolitai.
Gentyje 3 rūšys – visos valgomos, bet menkavertės:
Akademinis laipsnis
Akademinis laipsnis – kvalifikacinis laipsnis, suteikiamas baigus studijas aukštojoje mokykloje. Jį patvirtina specialus dokumentas - diplomas.
Bolonijos procesas Europoje
Europoje kilęs vad. Bolonijos procesas prasidėjo, siekiant palengvinti laisvosios darbo jėgos judėjimą Bendrojoje rinkoje nuo 2001 m., suvienodinant akademinius laipsnius. Unifikuojant pripažįstami šie laipsniai - bakalauras (B.A.), magistras (Master) ir daktaras (Lietuvoje - mokslo laipsnis).
Lietuvoje perimant akademines tradicijas, dominuoja Bolonijos proceso dėka visoje Europoje ėmę vyrauti akademiniai laipsniai.
Bulgarijos socialistų partija
Pradžia
Bulgarijos socialdemokratų partija, (BSDP, blg.:Bulgarska Socialdemokratičeska Partija) buvo įkurta 1891 m. rugpjūčio 2 d. Dmitrijaus Blagojevo iniciatyva. Laikėsi marksistinės krypties. 1894 m. susijungė su reformistine Socialdemokratų sąjunga ir pasivadino Bulgarijos darbininkų socialdemokratų partija (BSDDP). 1903 m. X suvažiavime atsiskyrė „platieji“ (dešinieji) ir „glaudieji“ (probolševikiniai) socialistai. Glaudieji, vadovaujami D. Blagojevo, evoliucionavo į komunistų partiją, platieji, vadovaujami Janko Sakjazovo, liko reformistinėse pozicijose, pasivadinę Bulgarijos darbininkų socialdemokratų partija (blg.: Българска работническа социалдемократическа партия /тесни социалисти/). Nuo 2002 m. vadinasi Bulgarijos socialdemokratai (BS).
Nauja partija
Bulgarijos socialistų partija iš naujo įkurta 1990 m. reformavus BKP nacionaliniame referendume, ji laikoma BSDP įpėdine. 1994 m. priimta SI siekius atitinkanti programa.
1990 m. Didžiosios nacionalinės asamblėjos rinkimuose gavo 211 vietų iš 400, tačiau 1991 m. parlamento rinkimuose tik su 10 partijų koalicija iškovojo 110 vietų iš 240.
Polovcės-Pieščatkos pasienio punktas
thumb|right|250px|Pasienio punktas Polovcės-Pieščatkos pasienio punktas - Baltarusijos-Lenkijos valstybinės sienos pasienio punktas, šalia Polovcės kaimo, Čeremchos valsčiuje, Hainuvkos apskrityje iš Lenkijos pusės ir šalia Pieščatkos kaimo iš Baltarusijos pusės. Tai kelių transportui ir tik lengvajam transportui skirtas pasienio patikros punktas.
Bulgarijos socialistų partija
Nauja partija
1994 m. kartu su agrarinėmis partijomis gavo 125 vietas, 1997 m. keturių partijų bloke – 137 vietas, 2001 m. Nacionalinio susirinkimo rinkimuose dalyvavo Koalicijoje už Bulgariją ir gavo 48 vietas. 2005 m. koalicija laimėjo 82 vietas 240 vietų parlamente ir suformavo Sergejaus Staniševo vyriausybę.
Struktūra
Struktūra teritorinė, veikia vietinės, bendruomeninės, srities organizacijos. Kongresas, šaukiamas kas 3 metai, arba reikalaujant pusei bendruomeninių organizacijų ar trečdaliui narių, renka Aukščiausią tarybą, jos pirmininką ir Kontrolės komisiją. AT nariai yra ir parlamento nariai. AT, šaukiama kas du mėnesiai, renka Vykdomąjį biurą, sudaro nuolatines komisijas, skiria sekretoriatą ir kalbėtojus.
AFC Bournemouth
AFC Bournemouth – Anglijos futbolo klubas iš Bornmuto (Dorseto grafystė).
Sudėtis
Atnaujinta 2021 m. lapkričio 23 d.
Račiškiai (Molėtai)
Račiškiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Žalvarių.
Istorija
1838 m. Giedraičių bažnyčios Status animarum knygoje minimas Račiškių vienkiemis.
Petraičiai (Šakiai)
Petraičiai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, šalia kelio. Yra molio telkinys.
Kauno šv. Vincento Pauliečio bažnyčia
'''Kauno šv. Vincento Pauliečio bažnyčia''' (arba Petrašiūnų bažnyčia) – katalikų bažnyčia, stovinti Kaune, rytinėje jo dalyje, dešiniajame Nemuno krante, Petrašiūnų mikrorajone. Bažnyčia įsikūrusi pramoniniame Kauno priemiestyje, ji tituluota visų labdaringų veiklų ir organizacijų globėjo, kilusio iš Prancūzijos Šv. Vincento Pauliečio (1581-1660) vardu. Petrašiūnų kapinės yra už 1,5 km į pietryčius.
miniatiūra|240px|left|Bažnyčios interjeras
Šv. Vincento Pauliečio parapijoje yra Pažaislyje stovinti Kauno Švč. M. Marijos Apsilankymo pas Elzbietą bažnyčia rektorato teisėmis. Parapija ribojasi su Švč. Jėzaus Širdies (Šančių), šv. Antano Paduviečio (Naujamiesčio), Gerojo Ganytojo (Dainavos) ir Švč. M. Marijos Rožančiaus Karalienės (Palemono) parapijomis bei Vilkaviškio vyskupija.
Istorija
1934 m. Petrašiūnuose įsikūrė kapucinai. Jie pagal architekto Nikolajaus Mačiulskio projektą 1934 m. pastatė mūrinę bažnyčią (rūpinosi kun. Vincas Mieleška). Ją 1936 m. konsekravo apaštalinis nuncijus vysk. Antonijus Arata, o homiliją pasakė vysk. Teofilius Matulionis.
Iki parapijos įsteigimo 1948 m. bažnyčia Petrašiūnuose buvo Kauno Šv. Kryžiaus (Karmelitų) parapijos filija. Broliai kapucinai būdavo skiriami Karmelitų parapijos vikarais, kurie dirbo ir Petrašiūnų filijoje.
Bažnyčios rūsyje buvo įrengta kino salė rodyti religinio turinio filmams. Kapucinai leido religinį „Lurdo“ žurnalą.
1948 m. buvo uždaryti Petrašiūnų kapucinų vienuolynas ir filija. Tais pačiais metais vyskupo dekretu įsteigta Petrašiūnų parapija, kad ji nebūtų sovietinės valdžios panaikinta. Nors sovietmečiu vienuolynas buvo uždarytas, vienuoliai persekiojami, tačiau bažnyčioje veikiančioje jaunimo zakristijoje apie 1970 m. ėmė rinktis Petrašiūnų jaunuoliai ir pogrindyje veikusios vienuolės. Jie dalyvaudavo pamaldose ir slapta mokė vaikus tikėjimo tiesų, ruošė sakramentams. Toje pačioje zakristijoje 1988 m. buvo kuriami ir pasirašomi reikalavimai sovietų valdžiai grąžinti tikintiesiems bažnyčias.
Lietuvai atgavus nepriklausomybę, kardinolas Vincentas Sladkevičius pakvietė kapucinus į Dotnuvos vienuolyną, o 1995 m. grąžino ir Petrašiūnų bažnyčią. Šiuo metu kapucinai darbuojasi Petrašiūnuose, Kaune, ir Paulių kaime (Jurbarko rajone).
2006 m. spalio mėn. parapija pažymėjo Petrašiūnų bažnyčios pašventinimo 70-mečio jubiliejų.
Architektūra
Petrašiūnų bažnyčia yra viena iš keturių tarpukario modernizmo bažnyčių Kaune. Turi romaninio ir gotikinio stilių požymių. Statinys stačiakampio plano, masyvus, vienabokštis, su 2 priestatais, yra rūsys. Sienose įrengti grakštūs aukšti langai. Šventoriuje ant kalvelės yra kapinaitės, kurias puošia kryždirbio Adolfo Teresiaus koplytstulpiai.
Tirkšliai
Tirkšliai – miestelis Mažeikių rajono savivaldybėje, šalia kelio, prie Viešetės upelio. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Miestelyje stovi Tirkšlių Kristaus Karaliaus bažnyčia (pastatyta 1939 m.), yra Tirkšlių Juozo Vitkaus-Kazimieraičio pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-89031). Miestelio centre stovi Tirkšlių širdžių koplytstulpis, prie miestelio – Tirkšlių pušynas. Yra kapinės su Tirkšlių kapinių koplyčia (1862 m.).
thumb|left|[[Tirkšlių širdžių koplytstulpis]]
Istorija
thumb|left|Tirkšliai (Tyrxelle) pavaizduoti [[1706 m. Livonijos ir Kuršo žemėlapis|1706 m. Livonijos ir Kuršo žemėlapyje]]
Spėjama, kad Tirkšlių miestelis įsikūręs XVI a. pradžioje. Literatūros šaltiniuose nurodoma, kad 1569 m. miestelis buvo gerokai išaugęs. Tų metų išlikusiame inventoriuje aprašyta Tirkšlių miestelio sklypai, žemės ribos, gyventojai, turgavietė, alinės su nuomos mokesčio dydžiu. 1605 m. į Tirkšlius atvykęs karaliaus revizorius E. Ilgovskis vėl surašė inventorių. Tada Tirkšlių valdai priklausė daugiau kaip 150 valakų. 1667 m. Tirkšlių seniūnu buvo Jeronimas Važinskas. Nuo XVII a. pradžios minima Tirkšlių bažnyčia.
XVII a. pradžioje Tirkšlių apylinkėse dar buvo daug prietarų. 1630 m. birželio 12 d. už „raganavimą” sudeginta Regina Kosciukienė. Kiek vėliau čia sudegintos dar dvi raganos. thumb|left|Tirkšlių atsiskyrėlio (pustelninko) kryžius
Tirkšliai labai nukentėjo Šiaurės karo metu ir per 1710 m. maro epidemiją. 1721 m. inventoriuje surašyti miestelio gyventojai, aprašyta Tirkšlių dvaro rūmai ūkiniai pastatai, bravoras, tvenkiniai, žemė su dvarui priklausančių kaimų baudžiauninkais. Vietos gyventojai aktyviai dalyvavo 1863 m. sukilime, veikė atskiras Antano Mitkevičiaus vadovaujamas maždaug 40 sukilėlių būrys, sugebėjęs užimti Tirkšlius, bet vėliau susidūręs su gausesne ir geriau ginkluota rusų kariuomene ir mūšį pralaimėjęs. Dalis sukilėlių pasitraukė į miškus ir bandė tęsti kovą, tačiau nesėkmingai. Po sukilimo žymesni sukilimo dalyviai buvo ištremti į Sibirą arba nužudyti. XIX a. pabaigoje Tirkšliai – Telšių apskrities miestelis, valsčiaus ir parapijos centras.
1853 m. Tirkšliuose veikė parapinė pradžios mokykla su 32 mokiniais. Po 1863 m. sukilimo 1867 m. įsteigta rusiška mokykla, kuri buvo viena iš seniausių krašte. Mokykla iškilmingai atidaryta 1867 m. vasario 5 d. Iš pradžių joje buvo 25, vėliau – 50 mokinių. 1909 m. šioje mokykloje pradėjo dirbti ir lietuvis mokytojas. 1905 m. revoliucijos metu Tirkšlių sukilėliai sudaužė degtinės monopolio parduotuvę ir platino atsišaukimus prieš caro valdžią. Buvo suimtas mokytojas Stančiukas ir keli kiti aktyvūs sukilimo dalyviai.
Sovietmečiu miestelis buvo „Jaunosios gvardijos“ kolūkio gyvenvietė, 1978 m. gavusi I laipsnio diplomą SSRS liaudies ūkio pasiekimų parodoje. 2004 m. patvirtintas Tirkšlių herbas.
Įžymybės
Kristaus Karaliaus bažnyčia yra plytų mūro, neogotikinė, stačiakampio plano, vienabokštė, su apside. 1612 m. Tirkšlių bažnyčiai dovanota žemės. 1616 m. Lietuvos didysis kunigaikštis Zigmantas Vaza paragino Tirkšlių seniūną E. Fitingą pastatyti bažnyčią. 1766 m. pastatyta nauja bažnyčia. 1936 m. bažnyčia sudegė. 1937–1939 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Statyba rūpinosi kunigas Antanas Kiela (1899–1983). Klebonas Bronislovas Burneikis (1923–1991) pastatė kleboniją.
Apie 1780 m. į Tirkšlių pušyną gyventi atsikėlęs Tadeušas Drazdauskas. Jį čia atsiuntęs vyskupas Giedraitis, kad patrauktų daugiau žmonių į katalikų tikėjimą. Drazdauskas pasistatęs medinį be langų namelį, jame gyvenęs atsiskyrėliškai. Čia ir miręs. Tirkšlių atsiskyrėlio (pustelninko) kryžius pastatytas Tirkšlių pušyno glūdumoje. Kryžius metalinis, įtvirtintas akmeniniame pagrinde. Paminklą juosia tvora, kurią laiko aštuoni kuoleliai. Vienoje pusėje akmeninio pundamento užrašyta „ČE GIVENA PUSTELNIKS DRAZDAUSKIS IR MIRE 1835“, kitoje – „PASTATĖ AVGUSTINAS ŠAKIS 1918 m.“
Gudoniai (Upninkai)
Gudoniai – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 1 km nuo Upninkų, 2 km į pietus nuo Šventosios, prie kelio.
Istorija
Sovietmečiu buvo tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė, o maždaug 1970 m. kaimą nustelbė gretimi Upninkai. Upninkų apylinkės Gudonių kaimas 1979 m. lapkričio 28 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku, bet 2015 m. gegužės 27 d. atkurtas.
Elnininkystė
thumb|250px|Elnių banda Švedijoje
Elnininkystė – gyvulininkystės šaka; šiaurinių elnių auginimas ir panaudojimas žmogaus reikmėms. Kada įvyko elnių domestikacija nėra žinoma, tačiau jau apie 1000 m. pr. m. e. jie plačiai auginti šiaurės Sibire.
Raimondas Kurlianskis
Raimondas Kurlianskis (g. 1965 m. rugsėjo 10 d.) – vadybininkas, koncerno „MG Baltic" viceprezidentas, UAB „MG Baltic Media" ir UAB „Alfa Media" vadovas.
Sent Lusijos istorija
Pirmieji gyventojai Sent Lusijoje buvo Aravakų indėnai, kuriuos iki apytiksliai 800 metų iš salos išvijo Karibų gentis. Pirmieji europiečiai atkeliavo 16 amžiuje. Europiečiai įnirtingai kovėsi dėl salos su Karibų gentimi, ir 1660 -1814 m. laikotarpiu Sent Lusija buvo užkariauta net 14 kartų.
Raimondas Kurlianskis
Biografija
Studijavo Vilniaus universitete, baigė VU Ekonomikos fakultetą, įgijo darbo ekonomikos specializaciją. Vilniaus universiteto Tarptautinio verslo mokykloje baigė tarptautinio verslo administravimą.
Sent Lusijos istorija
1814 m. Sent Lusija tapo Didžiosios Britanijos kolonija: nuo 1833 m. buvo valdoma kaip Britų Priešvėjinės salos, nuo 1958 - kaip Vakarų Indijų Federacija, nuo 1962 - kaip atskira kolonija.
1979 m. Vasario 22 d. gavo nepriklausomybę. Kenis Antonis tapo ministru pirmininku 1997 m., kai jo Sent Lusijos darbo partija laimėjo 16 iš 17 vietų parlamente.
Raimondas Kurlianskis
Biografija
1990-1991 m. VU Ekonomikos fakulteto Valdymo ir tarptautinių ekonominių santykių katedros dėstytojas-stažuotojas; 1992 m. TŪB „Lietuvos investicija" ekonomistas-ekspertas; 1992–1996 m. IAB „Investicijos fondas" investicijų valdytojas; 1997–1998 m. UAB „Ifanta", direktoriaus pavaduotojas; Nuo 1998 m. „MG Baltic Investment" (buv. „Ifanta") generalinis direktorius; 2004-2005 m. Lietuvos telegramų agentūros „ELTA“ generalinis direktorius. Žmona Rima. Dukterys Ieva ir Agnė.
Pomėgiai: istorija, knygos (temos: kariniai konfliktai, valstybių lyderiai), žvalgyba.
Sent Lusijos istorija
2002 m. tropinė audra "Lili" nuniokojo bananų derlių.
LR (reikšmės)
LR gali būti:
Į pagalbą (žurnalas)
Į pagalbą – Lietuvos liaudies pagalbos sąjungos valdybos mėnesinis žurnalas, ėjęs 1940–1941 m. Kaune.
Istorija
Leistas vietoj to paties pavadinimo laikraščio. išėjo 10 numerių. Redaktorius Aleksas Maginskas.
Reniūnai
Reniūnai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 9 km į pietus nuo Siesikų, 4 km į šiaurės rytus nuo Bukonių, prie kelio. Šalia kaimo prasideda Lankesa, pietuose plyti Milagainių miškas. Yra autobusų stotelė.
thumb|left|255px|Reniūnai iš rytų
Kamasta
Kamasta – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 15 km nuo Dubingių.
Istorija
1838 m. Giedraičių bažnyčios Status animarum knygoje minimas Kamastos kaimas, 1843 m. – kaimas ir karčema.
Zubkų-Berastavicos pasienio punktas
thumb|right|250px|Vaizdas iš Lenkijos pusės Zubkų-Berastavicos pasienio punktas - nebenaudojamas Baltarusijos-Lenkijos valstybinės sienos pasienio punktas, šalia Zubkų kaimo, Grudeko valsčiuje, Balstogės apskrityje iš Lenkijos pusės ir šalia Didžiosios Berastavicos kaimo iš Baltarusijos pusės. Tai buvo traukinių transportui skirtas pasienio patikros punktas.
Perkūnas
Perkūnas (Dievaitis, Dundusėlis, Dundulis, Dudutis, Danguvinis, Poškutis, Akmeninis, Kalvis, Bruzdulis, Dūdų Senis, Karalius Perkūnėlis, Šarkutis) – senovės lietuvių ir baltų mitologijos dievas.
Vieta dievybių hierarchijoje
Perkūnas yra viena iš pačių ryškiausių baltų mitologijos būtybių. Dievaitis Perkūnas laikytas galingesniu už daugelį kitų patriarchalinio panteono dievų, bet visgi neužėmė pagrindinės vietos ir buvo priklausomas nuo aukščiausiojo dangaus ir žemės dievo. Perkūną sukūrė Dievas, apgyvendino aukštame neprieinamame kalne (puikiuose rūmuose, esančiuose debesyse) ir pavedė valdyti orą. Perkūnas buvo jo valios vykdytojas, dar greičiausiai vadintas Dievo rykštė arba Dievo rikis (Diveriks), tačiau šis spėjimas nėra visiškai patikimas.
Tikruoju vardu – Perkūnu – vadinti bijota, ypač drausta vaikams. Jį galėjo ištarti tik suaugusieji, bet tik ne per audrą, kad jį paminėjus čia pat nepasirodytų.
Šeima
Perkūnas turėjo žmoną Žemyną ir devynis sūnus. Kitur pažinojo devynis Perkūnus – aštuonis vyrus, devintą moterį Perkūnę, seniausią griaustinio ir žaibų deivę, kurią patriarchato laikais pakeitė vyras Perkūnas.
Kai kur sakoma, kad Perkūnas neturi šeimos, nes dėl savo rūstumo nerado žmonos, neturi brolių nei seserų.
Dar kitur yra keturi broliai Perkūnai: Rytų, Vakarų, Pietų, Šiaurės.
Perkūno reikšmė mitologijoje
Perkūnas – atmosferos ir gamtos valdytojas, jam priskiriama žemės augalijos priežiūra, globa, rūpinimasis vaisingumu, įvairiais atmosferos reiškiniais, jo žinioje neišsenkamos vandens atsargos, sukauptos virš „akmeninio dangaus skliauto“. Šiuo vandeniu pavasarį per pirmąjį griaustinį Perkūnas, besitrankydamas dangaus skliaute, mosuodamas „dievo rykšte“ – žaibais, svaidydamas akmeninius kirvukus ar strėles, apvaisina deivę Žemyną, kuri įgauna galią gimdyti vaisius. Nukritus pirmiesiems Perkūno „kirvukams“, kuriems priskiriama nepaprasta galia pažadinti ir apvaisinti deivę Motiną, pabunda žemė, pradeda želti žolė, ima sprogti medžiai.
Atėjus sausrai, Perkūnas užmuša vandenį uždarančias chtonines būtybes (sparnuotą gyvatę, sparnuotą slibiną), kurios pavogusios dievaičio griaustinio instrumentą, vėl jį atgauna, sugriaudžia, sparnuota gyvatė krinta negyva, pasipila lietus ir atgaivina išdžiuvusią žemę.
Perkūnas globojo žmogų, jo dorovę, moralę, teisingumą, gėrį. Jis dažnai nužengdavo į žemę, kad sužinotų, kaip gyvena žmonės. Šis dievaitis nekantrus, bet teisingas, o nusikaltusiems kaltės nedovanodavo. Tikėta, kad neteisingą žmogų jis nutrenkia. Perkūnas Dievui padėdavo tvarkyti pasaulį – Dievas nurodydavo, kur Perkūnui trenkti: ''Nepykinkim Dievo! Jis atsiųs Perkūną, kuris nutrenks, namus sudegins''. Perkūnas galėjo užmušti gyvulius, sudeginti trobas, suskaldyti akmenis, šventyklas, medžius. Jis galėjo pakeisti žemės reljefą, išrausti duobes, pripildyti jas vandens ir paversti kūdromis, pelkėmis ir pan.
Perkūnui skirta diena – ketvirtadienis (kitur penktadienis). Palabio slavai dar neseniai ketvirtadienį vadino perimtu iš baltų archajišku vardu „perundien“, „parundien“ – Peruno (Perkūno) diena. Vilniuje šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčios vietoje kadaise buvusi salė, kurioje žyniai ketvirtadieniais degindavo žvakes Perkūno ir kitų dievų garbei. Visoje Lietuvoje liepos 20 d. buvo švenčiama Perkūno šventė, kuri krikščionybės laikais sutapatinta su šv. Elijo švente. Dar ilgai žmonės pagonišku papročiu tą dieną aukojo Perkūnui jaučius ir kitus gyvulius.
Perkūno vaizdavimas
Seniausiuose vaizdiniuose Perkūnas nebuvo personifikuotas. Vėlesniais laikais Perkūnas vaizduojamas zoomorfiniu pavidalu – kaip žvengiantis eržilas, baubiantis bulius, bliaunantis ožys. Jaučius, ožius aukodavo, kad audros neišmuštų javų, ožys buvo Perkūno palydovas, Perkūno oželis siųstas pranešti žmonėms apie besiartinančią perkūniją ir audras (prieš audrą šis paukštis tyliai kyla aukštyn ir staiga leidžiasi žemyn, bliaudamas lyg ožio balsu, o pavasarį, kai pirmą kartą sumekena Perkūno oželis, tikėta – greitai ateis Perkūnas.