cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bijutiškis
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose Bijutiškis paminėtas 1385 m., kuomet LDK Jogaila vietovę kartu su Kernave padovanojo Vigandui Algirdaičiui. Bijutiškio vardas dar kartą minimas 1478 m., kai Nekrašo Eirudavičiaus našlė Ona Dubingių bažnyčiai užrašė kai kurias Bijutiškio dvarui priklausančias žemes, mišką, pievas, galvijų dešimtinę ir valstiečius. Nuo tada Bijutiškio vardas žinomas Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje ir ne kartą minimas jos dokumentuose. XV a. Bijutiškyje buvo įkurta Dubingių bažnyčios altarija. Dar vieną altariją Bijutiškyje įkūrė Barbora ir Kristupas Giedraičiai 1542 m.
Bijutiškis rašytiniuose šaltiniuose dar minimas XVI a. antrojoje pusėje, kuomet tarpusavyje konfliktavo Bijutiškio dvaro savininkas Jeronimas Daugėla Narbutas ir Dubingių klebonas Povilas Baltramiejavičius. XVIII a. kaimas priklausė Valentinavičiams. Vienas jų – Juozapas Valentinavičius – 1791 m. Bijutiškyje pastatė medinę bažnyčią.
Kabrilijos
Kabrilijos (Paralabrax) - akmeninių ešerių (Serranidae) šeimos žuvų gentis.
Kačingė
Kačingė – kaimas Varėnos rajono savivaldybės vakarinėje dalyje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Merkinės, Subartonių miškuose. Eina vieškelis. Apylinkėse telkšo ežerai Pakampys, Bedugnis, Ešerinis.
Etimologija
Kazimieras Būga šiam vietovardžiui priskyrė jotvingišką kilmę.
Istorija
XIX a. pab. Kačingės valstybinis užusienis pateko į Trakų apskritį. Buvo 2 namų ūkiai.
Antanas Sabaliauskas
Antanas Sabaliauskas:
426 m.
426 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Telšių miškų urėdija
Telšių miškų urėdija − viena iš 42 miškų urėdijų, turto patikėjimo teise valdanti, naudojanti valstybinius miškus, vykdanti juose kompleksinę miškų ūkio veiklą.
Telšių miškų urėdija įkurta 1919 m. Tuo metu urėdija valdė 16 765 ha valstybinių miškų. Urėdijos plotas ir girininkijų skaičius keitėsi daug kartų. Nuo 2004 m. Telšių miškų urėdija administruoja virš 33 000 ha valstybinės reikšmės miškų, suskirstytų į 12 girininkijų ir 28 eiguvas.
Bendras urėdijos miškų plotas 90 288 ha, iš jų valstybinės reikšmės − 34 727 ha. Urėdijos miškuose vyrauja eglynai ir pušynai. Medynų plotai pagal brandumo grupes − jaunuolynai, pusamžiai, bei pribręstantys ir brandūs − pasiskirstę tolygiai. Plungės medelynas įkurtas 1959 m., o nuo 2000 m. tapęs Telšių miškų urėdijos dalimi augina dekoratyvinius augalus. Urėdija taip pat turi Patausalės medelyną, kuriame auginami miško sodmenys.
Telšių miškų urėdas − Bronislavas Banys.
Daugiau nei 40 % Telšių miškų urėdijos valstybinės reikšmės miškų turi saugomų teritorijų statusą. Urėdijoje yra 26 rekreaciniai objektai, tarp kurių ir unikali žvėrių buveinė − „Žvėrinčius“. Urėdijoje yra šios saugomos teritorijos:
Telšių miškų urėdijos miškai suskirstyti į 12 girininkijų.
SC-ESV Parndorf 1919
SC-ESV Parndorf 1919 – Austrijos futbolo klubas iš Parndorfo.
Istorija
Klubas buvo įkurtas 1919 m. Nuo 2013 m. žaidė tuometinėje Pirmoje lygoje (antra pakopa). Nesubebėjo joje ilgam įsitvirtinti ir buvo perkelti į žemesnį divizioną.
Žaidė regioninėje lygoje (Rytų zonoje). 2018–2019 m. liko 13 vietoje ir buvo perkelti į Landesliga Burgenland.
Birutė Galinienė (1948)
Birutė Galinienė (g. 1948 m. liepos 17 d. Kupiškis) – Lietuvos ekonomistė, socialinių mokslų daktarė.
Biografija
1972 m. baigė Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultetą. 1984 m. ekonomikos mokslų kandidatė.
Vodzilkiai (ežeras)
Vodzilkių ežeras – ežeras, Sūduvos aukštumoje, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje ir Jeleniavo valsčiuje. Ežeras yra 175,4 m aukštyje virš jūros lygio. Apie 300 m į šiaurės vakarus yra Vodzilkių kaimas.
Sosna Korabiai
Sosna Korabiai  – kaimas Lenkijos rytuose, Suchožebrų valsčiuje, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Danijos futbolo varžybos 1964–1965 m.
Danijos futbolo varžybos 1964–1965 m.
Čerbai
Čerbai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Stakių, dešiniajame Snietalos krante.
Eišenas
Eišenas – miestas pietvakarių Liuksemburge, į vakarus nuo Hobšeido, prie Eišo upės pasienyje su Belgija. Neveikianti geležinkelio stotis. Yra bažnyčia.
Istorija
Viduramžiais pastatyta pilis. 1880 m. atidaryta geležinkelio stotis, 1969 m. uždaryta.
Sosna Kozulkai
Sosna Kozulkai  – kaimas Lenkijos rytuose, Suchožebrų valsčiuje, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Avingalviai karosai
Avingalviai karosai (Archosargus) – jūrinių karosų (Sparidae) žuvų gentis.
Pavandenė
Pavandenė – miestelis Telšių rajono savivaldybėje, į rytus nuo Varnių, Varnių regioniniame parke, prie kelio ir 2 km nuo  krašto kelio. Seniūnaitijos centras. Yra medinė Šv. Onos bažnyčia (pastatyta 1802 m.), šventoriaus koplyčia (XIX a. pr.), veikia Pavandenės pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-88045). Stovi Lietuvos nepriklausomybės dešimtmečio paminklas (pastatytas 1928 m., po karo nugriautas, 1988 m. atstatytas). Rytuose telkšo Gludo ežeras, netoliese Moteraičio, Sprūdės ir kiti piliakalniai. Yra išlikusių XVIII–XIX a. liaudies skulptūrų. Miestelis patenka į Varnių regioninį parką.
miniatiūra|240px|left|Miestelio panorama
Istorija
Yra išlikęs 1596 m. Pavandenės dvaro inventorius, surašytas dalybų proga. Iš jo matyti, kad iki 1596 m. dvarą valdė Jonas Burba Gervydas, kuris visą savo turtą paliko penkiems sūnums. Tada Pavandenę paveldėjo du jo sūnūs – Stanislovas ir Mykolas. Dvare buvo du dideli gyvenamieji namai, 2 seklyčios, pirkios, arklidės, virtuvės, klojimo, tvartų, svirnų ir kiti trobesiai. Inventoriuje pažymima, kad yra pabėgusių valstiečių; visų besidalijančių brolių esanti pareiga juos sugauti ir gražinti dvarui. 1667 m. minimas Pavandenės pavietas.
1758 m. pirmą kartą paminėtas Pavandenės miestelis. Dvarui priklausė Pamoteraičių, Veldamų ir Negirkų kaimai. 1773 m. Pavandenė atiteko Pranciškui Bufalui, po jo – Sakelai, Danilevičiams. XIX a. pr. greta miestelio pastatytas magazinas. Pavandenę palietė abudu sukilimai prieš Rusiją. 1831 m. apylinkėse suformuotas sukilėlių pulkas (vadovaujamas D. Kalinovskio ir F. Rolando). Tų metų birželio 30 d. sukilėliai prie Pavandenės susirėmė su rusais. O 1861 m., vieno sekmadienio pamokslo metu vikaras kunigas Lukaševičius paskelbė rusų valdžios įsakymą, pagal kurį uždrausta giedoti himną. Kunigas pridūrė, jog šie įsakymai išleidžiami žmonėms engti. Už tai jis buvo ištremtas į Oloneco guberniją. Baudžiava Pavandenės apylinkėje ir dvare buvusi sunki. Dvarponiai nemėgo laisvųjų valstiečių ir stengėsi juos išgyvendinti. Šiam reikalui pasisamdydavo Kolainių rusus, kurie suardydavo žemaičių trobesius. XIX a. Pavandenė buvo Telšių apskrities miestelis ir dvaras, buvęs Varnių valsčiuje.
1846 m. Pavandenėje buvo 43 dūmai, gyveno ~100 žydų, veikė sinagoga. ~1890 m. Sakeliai dvarą perstatė į rūmus. 1901–1903 m. Pavandenės dvare mokytoja dirbo rašytoja Marija Pečkauskaitė-Šatrijos Ragana. 1912 m. įsteigtas Blaivybės draugijos skyrius. Tarpukariu Pavandenėje veikė kooperatyvas, smulkaus kredito draugija, pieninė, buvo amatininkų dirbtuvių. Dvaras tapo pavyzdiniu, turėjo vėjo malūną, žuvininkystės tvenkinius, plytinę, buvo auginami grynakraujai veisliniai gyvuliai. Pavandenėje gimė kompozitorius A. Rekašius.
Sovietmečiu buvo kolūkio centrinė gyvenvietė.
Gyventojai
thumb|250px|Nepriklausomybės paminklas thumb|250px|Šatrijos Raganos gatvė
Rudakis satyriukas
Rudakis satyriukas (Coenonympha hero) – pleštekių (Nymphalidae) šeimos drugys. Skraido gegužės – liepos mėn. drėgnose pievose, miškų ar krūmų aikštelėse, pelkių pakraščiuose.
Paplitęs Azijoje ir Europoje. Lietuvoje reta rūšis, įrašyta į Raudonąją knygą.
thumb|250px|Požymiai
Ledyno nacionalinis parkas
Ledyno nacionalinis parkas yra 2 nacionaliniai parkai:
Alūksnės savivaldybė
Alūksnės savivaldybė  – administracinis vienetas šiaurės rytų Latvijoje, Vidžemėje. Ribojasi su Smiltenės, Gulbenės ir Balvų savivaldybėmis, Rusijos Pskovo sritimi ir Estijos Veru apskritimi. Plotas 1697,6 km², 13 861 gyventojas (2021 m.). Administracinis centras – Alūksnė.
Istorija
Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Alūksnės rajono dalies.
FK Gariūnai
Vilniaus „Gariūnai“ – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus, Gariūnų mikrorajono.
Istorija
Nuo įsikūrimo gynė Gariūnų turgaus garbę, ne kartą tapo LFF II lygos nugalėtojais savo zonoje.
Era
Era vadinama:
FK Gariūnai
Istorija
2016 m. trumpam buvo tapęs Vilniaus Vytis dublerių ekipa.
Struvė
Struvė arba Pobeda (, nuo 1945 m., nuo 1950 m. liepos 4 d. Победа) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Bagrationovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Nivenskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Notangos žemės kaimo pavadinimas Strūvō prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Ylavos apskrities Arnsbergo valsčiaus palivarkas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kroicburgo rajono, vėliau Bagrationovsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Vladimirovo apylinkės kaimas, 1950 m. liepos 4 d. prijungtas buv. Arnsbergo dvaras.
Parndorfas
Parndorfas – miestas Austrijos rytuose, Burgenlando žemėje, netoli sienos su Vengrija. Yra bažnyčia, futbolo stadionas. Pagal 2016 m. duomenis buvo 4 475 gyventojai.
Istorija
1254 m. paminėta vietovė Perun. Viduramžais buvo pasienio ruožas tarp vengrų ir Habsburgų. Po turkų invazijos tapo svarbiu pasienio tašku ginant Vieną nuo Osmanų antpuolių.
Berisas
Berisas  – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijoje, La Platos miesto aglomeracijoje (Gran La Plata), 67 km į pietryčius nuo Buenos Airių, prie Arroyo del Gato upės. Beriso partido administracinis centras. 14,2 tūkst. gyventojų (2001 m.). Berisas įkurtas 1871 m. siaučiant epidemijai, kai sergantys gyventojai buvo išsiunčiami į priemiesčių barakus. Vėliau iš lūšnynų išsivystė miestas. Pavadintas Juan Berisso garbei. Į miestą atvyko nemažai imigrantų.
Lietuviai
Berise veikia nemaža lietuvių bendruomenė. Iki I pasaulinio karo čia buvo viena didžiausių Argentinos lietuvių kolonijų. 1909 m. Juozas Baltušnikas, I. Rimkūnas, J. Šatkauskas įkūrė savišalpos ir kultūros draugiją „Vargdienis“ (1944 m. pavadinta „Nemunu“): nuo 1931 m. iki 1936 m. veikė jos klubas.
1919 m. Lietuvių socialistų sąjunga išleido pirmąjį Pietų Amerikoje leidinį lietuvių kalba „Biuletinas“. 1920 m. pradėtas leisti „Proletaras“.
1931 m. įkurta lietuvių katalikų savišalpos ir kultūros draugija „Mindaugas“. 1935 m. Berise ir jo apylinkėse gyveno apie 3000 lietuvių. Dauguma jų dirbo skerdyklose, šilko, baldų fabrikuose. Veikė lietuvių mokykla. Mindaugo draugija turėjo tautinių šokių grupę, chorą, organizavo lietuvių kalbos pamokas. 1999 m. Berise gyveno ~1500 lietuvių kilmės žmonių. Iš Beriso nuo 2003 m. gegužės 18 d. vyksta „Ecos de Lituania“ lietuviškų laidų transliacija Pietų Amerikos lietuviams, kitiems gyventojams (lietuviško radijo iniciatorius – Argentinos lietuvių bendruomenės narys Juan Ignacio Fourment Kalvelis). Argentinos radijo programų konkursuose „Ecos de Lituania“ yra pelniusi nemažai apdovanojimų (kitataučių bendruomenių radijo programų kategorijoje).
UTC-6
thumb|400px|UTC-6 laiko juosta: mėlyna – žiemą, oranžinė – vasarą, geltona – visus metus
UTC-6 – viena iš pasaulio laiko juostų, einanti šešiomis valandomis vėliau už pasaulinį laiką. Driekiasi per Amerikos žemyną.
Išskiriamos šios UTC-6 laiko juostos zonos:
Kaip standartinis laikas, visus metus
Kaip standartinis laikas, šiaurės pusrutulio žiemą
Kaip vasaros laikas, šiaurės pusrutulyje
Časové pásmo
Toporkai
Toporkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kleščelių valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į šiaurę nuo Kleščelės, apie 18 km į pietvakarius nuo Hainuvkos ir apie 54 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Sosna Trojankai
Sosna Trojankai  – kaimas Lenkijos rytuose, Suchožebrų valsčiuje, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Silikatai
Silikatai – didžiausia mineralų klasė. Daugiausiai susideda iš silicio ir deguonies ir dar kartu su aliuminio, magnio, geležies ir kalcio jonais.
Sorosilikatai
thumb|200px|Epidotas
Ciklosilikatai
thumb|200px|Berilas
Kybartų Kristijono Donelaičio gimnazija
miniatiūra|265px|right miniatiūra|265px|right
Kybartų Kristijono Donelaičio gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kybartuose (Vilkaviškio raj.), J. Basanavičiaus g. 72, vykdanti vidurinio ugdymo programas. Įstaigos kodas 190485294.
Silikatai
Vienos grandinės
Piroksenai Piroksenoidai
Kybartų Kristijono Donelaičio gimnazija
Pavadinta poeto Kristijono Donelaičio vardu.
Istorija
1861 m. per Kybartus nutiestas geležinkelis Kaunas-Virbalis, sujungęs Rusiją ir Prūsiją, paskatino miesto ir jo gyventojų skaičiaus augimą. 1912 m. Kybartuose įkurta Caraičio Aleksejaus Virbalio berniukų gimnazija, kurioje buvo paruošiamoji, pirmoji ir antroji klasės, mokėsi 86 mokiniai. Tačiau, prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, mokykla buvo uždaryta.
1919 m. „Žiburio“ draugija buvusioje Kybartų klebonijoje įkūrė vidurinę mokyklą, išaugusią į gimnaziją. Mokyklos direktoriumi paskirtas Juozas Prapuolenis. 1925 m. pastatytas mūrinis gimnazijos pastatas. 1934 m. sausio 27 d. gimnazija tapo valstybine įstaiga.
Fašistinės okupacijos metais mokyklos patalpas vokiečiai naudojo saviems reikalams, gimnazija buvo priversta glaustis nepritaikytose patalpose. Po Antrojo pasaulinio karo gimnazijos pastatas dar ilgai stovėjo apgriuvęs. 1945 m. Kybartų vidurinė mokykla pradėjo veikti mažiau nukentėjusiame 1923 m. statytame raudonų plytų name. Anksčiau šiame pastate glaudėsi protestantų bažnyčia ir vidurinė mokykla, kurioje tebuvo keturios gimnazijos klasės. Pirmuoju Kybartų vidurinės mokyklos direktoriumi buvo paskirtas J. Norkus.
Silikatai
Tektosilikatai
200px|right|thumb|Kvarcas
Kybartų Kristijono Donelaičio gimnazija
Istorija
Nuo 1960 m. pradėtos organizuoti pirmosios talkos išgelbėti Kristijono Donelaičio bažnytėlės liekanas, šventorių, poeto išvaikščiotus takus. Buvo galvojama, kad šventoriuje palaidotas ir pats K. Donelaitis. Artėjant 250-osioms jo gimimo metinėms, mokytojai tarp 4 ąžuolų įrengė simbolinį kapą, o mokytojas G. Mikutaitis pagamino kuklų paminklėlį. Už darbus, puoselėjant K. Donelaičio atminimą, meninę saviveiklą, estetinį mokinių auklėjimą 1964 m. Kybartų vidurinei mokyklai suteiktas Kristijono Donelaičio vardas.
Silikatai
Tektosilikatai
Piroksenoidi Силикат Piroksenoidi
Kybartų Kristijono Donelaičio gimnazija
Istorija
1981 m. pastatytas mokyklos bendrabutis. Direktorius Juozas Jurkynas, atvykęs iš Virbalio vidurinės mokyklos, pradėjo mokyklos priestato projektavimo darbus. 2004 m. mokyklai suteiktas gimnazijos statusas.
Žymūs mokiniai
miniatiūra|250px|right|Rodyklės mokyklos kieme
1889 m.
1889 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Kovas thumb|Eifelio bokštas Paryžiuje;
Antanas Merčaitis
Antanas Juozas Merčaitis (1936 m. vasario 5 d. Giedručiuose – 2013 m. rugsėjo 22 d. Vilniuje) – Lietuvos ekonomistas, statistikas, buvęs LR ekonomikos viceministras, Vilniaus universiteto docentas.
Biografija
1959 m. baigė VU Ekonomikos fakultetą. 1967 m. apgynė disertaciją „Lietuvos TSR gyventojų reprodukcija“, ekonomikos mokslų kandidatas (laipsnis nostrifikuotas į socialinių mokslų ekonomikos krypties daktaro laipsnį).
Nuo 1957 m. iki 1958 m. VU darbuotojas, nuo 1959 m. iki 1973 m. dėstytojas, nuo 1967 m. iki 1969 m. VU Ekonomikos fakulteto prodekanas, nuo 1970 m. iki 1973 m. Statistikos katedros vedėjas; nuo 1970 m. docentas. 1973–1984 m. Valstybinės plano komisijos Liaudies ūkio planavimo ir ekonomikos instituto direktoriaus pavaduotojas mokslo reikalams, 1985–1990 m. Valstybinio plano komiteto pirmininkas pavaduotojas. 1990–1994 m. LR ekonomikos ministro pavaduotojas, 1994–1996 m. LR EM ministerijos sekretorius, 1997–2000 m. LR ūkio ministerijos sekretorius, 2000–2003 m. patarėjas.
Mokslinė veikla
Mokslinių darbų pagrindinė kryptys – statistikos metodų taikymas ekonomikoje, demografinių problemų (Lietuvos gyventojų skaičiaus ir sudėties, natūralaus gyventojų judėjimo, migracijos) tyrimai. Paskelbė straipsnių demografijos klausimais.
Jonas Sadaunykas
Jonas Sadaunykas-Sadūnas (g. 1925 m. vasario 22 d. Kaliekiai, Vyžuonų valsčius, Utenos apskritis) – Lietuvos žurnalistas, rašytojas, publicistas.
Biografija
1944 m. baigė Utenos gimnaziją, 1945–1948 m. studijavo tapybą Vilniaus dailės institute. Studijuodamas pradėjo dirbti laikraščio „Tiesa“ redakcijoje: buvo bibliotekininkas, korektorius, literatūrinis darbuotojas. 1950–1951 m. – Kinematografijos ministerijos filmų gamybos skyriaus viršininkas, 1951 m. – Valstybinės politinės ir mokslinės literatūros leidyklos redaktorius, 1951–1956 m. – žurnalo „Švyturys“ apybraižininkas, literatūros skyriaus vedėjas. 1956–1957 m. žurnalo „Tarybinė moteris“ atsakingasis sekretorius. 1957–1987 m. žurnalo „Šluota“ atsakingasis sekretorius.
Rašinius pasirašinėjo slapyvardžiu J. Sadūnas.
Valstybės apdovanojimas
Istorija
Pirmieji šiuolaikiniai materialūs pasižymėjimo ženklai – ordinai atsirado Kryžiaus žygių metu, kai dėl didelio atstumo nuo tėvonijos karinio dalinio (ordino) karo vadas savo karių negalėjo tradiciškai apdovanoti žemės valda. Skirtą ženklą pakeisti į žemę karys galėjo grįžęs iš žygio. XV-XVI a., kai skirtinių žemių gerokai sumažėjo, pasižymėjimo ženklus imta puošti auksu, sidabru, brangakmeniais ir jie tapo bižuterijos dalimi. Vienodu pasižymėjimo ženklu apdovanoti kavalieriai tapdavo to ženklo ordino nariais.
Lietuvos valstybės apdovanojimai
Lietuvoje pasižymėję ir valstybei nusipelnę asmenys apdovanojami ordinais, medaliais, jiems suteikiamos Lietuvos valstybinės premijos, o kaip papildomas apdovanojimas – skiriama valstybės pensija.
Vengrijos futbolo federacija
Federacija įkurta 1901 m. ir yra įsikūrusi Budapešte. Nuo 1907 m. yra FIFA ir nuo 1954 m. UEFA narė.
Dabartinis federacijos prezidentas yra Sándor Csányi.
Birbilai
Birbilai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Stakių. Pro kaimą teka Snietala.
Velso futbolo asociacija
Velso futbolo asociacija – Velso futbolo vykdomoji institucija.
Velso futbolo asociacija yra trečia seniausia futbolo asociacija pasaulyje. Įkurta 1876 m. Kartu su FIFA, Anglijos Futbolo Asociacija, Škotijos futbolo asociacija ir Šiaurės Airijos futbolo asociacija yra atsakinga už futbolo taisyklių priežiūrą. Nuo 1910 m. yra FIFA ir nuo 1954 m. – UEFA narė. Įsikūrusi Kardife.
Asociacija taip pat kuruoja Velso vyrų futbolo rinktinę ir Velso futbolo klubus, kurie žaidžia Anglijos futbolo sistemos varžybose.
428 m.
Įvykiai
Nedatuoti
Mirtys
Nedatuota
FK Horizont Turnovo
Turnovo „Horizont“ – Makedonijos futbolo klubas iš Turnovo (netoli Strumicos).
Istorija
Klubas įkurtas 1950 m. Nuo 2008 m. vadinasi Horizont.
Amatos savivaldybė
Amatos savivaldybė  – buvęs administracinis vienetas vidurio Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Drabešiai. Savivaldybė sudaryta 2000 m. reformos metu iš Cėsių rajono dalies, 2009 m. praplėsta. Buvo padalinta į 5 valsčius: Amatos, Drabešių, Nytaurės, Skujenės ir Zaubės. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Cėsių savivaldybės.
2005 m.
2005 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių. Tai taip pat:
Kurmiškė
Kurmiške vadinami kaimai:
2005 m.
Įvykiai
Sausis Vasaris Kovas Lapkritis Gruodis
Vincentas Senkus
Vincentas Senkus (1840 m. rugsėjo 5 d. Ašmonuose, Šunskų valsčius, Rusijos imperija - 1911 m. balandžio 10 d. Marijampolėje, Rusijos imperija) – kunigas, marijonų vienuolis ir vienuolijos generolas.
Danijos futbolo varžybos 1965–1966 m.
Danijos futbolo varžybos 1965–1966 m.
2005 m.
Įvykiai
Sausis Vasaris Kovas Balandis Gegužė Birželis Liepa Rugpjūtis Spalis
Nobelio premijos
Nobelio premijos laureatai:
Vincentas Senkus
Biografija
Gimė 1840 m. rugsėjo 5 d. Ašmonuose, Šunskų valsčiuje. Tėvai ūkininkai Motiejus Senkus ir Ona Brundzaitė, nuo vaikystės pasirašinėdavo sulenkinta savo pavarde Senkovskis. Mokėsi Marijampolės keturklasėje mokykloje, 1858 m. įstojo pas marijonus, kur Marijampolėje buvo paruoštas kunigystei. Egzaminus laikė Seinuose, o subdjakono šventimus suteikė Žemaičių vyskupas Motiejus Valančius. Vėliau Senkus studijavo Varšuvos dvasinėje akademijoje 1862-1866 metais.
Būdamas kunigas ir teologijos mokslų daktaras grįžo į Lietuvą, kurį laiką dirbo Marijampolėje, po to iki 1871 m. darbavosi kaimyninėje Sasnavos parapijoje, buvo vienas iš bažnyčios statybų iniciatorių. 1871 m. grįžo į Marijampolę, kur ėjo prokuratoriaus pareigas Marijampolės vienuolyne.
Mirus kunigui Jurgiui Čėsnai praktiškai nebebuvo kam vadovauti vienuolynui. Sudėtingomis okupacijos sąlygomis kunigas 1892 m. lapkričio 24 d. jau nedaugelio dar gyvų likusių vienuolių buvo išrinktas marijonų generolu ir tose pareigose išbuvo iki mirties. Būdamas merdėjančios vienuolijos vadas, išbandė visus galimus būdus, kad išgelbėtų nuo išnykimo mirštančią kongregaciją. Bet nei prašymai, nei aukštų asmenų protekcijos nieko nepadėjo: rusų valdžia neleido priimti naujų kandidatų į vienuolyną.
Netgi po 1904 m. spaudos lotyniškomis raidėmis atgavimo Lietuvoje ir po 1905 m. revoliucinio sąjūdžio, kai valdžia šiek tiek laisviau leido veikti vienuolynams, tokio leidimo negavo marijonai, kurių vienuolynas buvo galutinai uždarytas 1904 m., o kunigas V. Senkus oficialiai liko tik Marijampolės parapijos klebonu. Nuo 1908 m. jis liko ir vienintelis vienuolis Marijampolėje caro administracijos formaliai uždarytame vienuolyne.
Iki 1908 m. dar buvo viliamasi, kad marijonų veiklą galima bus atgaivinti oficialiai. Tačiau pagal Rusijos Valstybės Dūmos sprendimą, kuriuo buvo leidžiama atnaujinti veiklą ir steigti naujus vienuolynus, į jį nebuvo įtrauktas Marijampolės marijonų vienuolynas. Taigi, žlugus paskutinėms viltims, kunigai Jurgis Matulaitis, Pranciškus Būčys ir V. Senkus ėmėsi nelegalaus atgaivinimo projekto. Toks projektas nebuvo visiškai naujas okupuotos Lenkijos ir Lietuvos teritorijoje. Vien tik Lietuvos vyskupijose (Žemaičių, Vilniaus ir Seinų) dar 1897 m. veikė 21 slaptas vienuolynas.
Gana sudėtingomis slaptumo sąlygomis 1909 m. rugpjūčio 29 d., Varšuvoje vyskupo Kazimiero Rūškio privačioje koplyčioje Jurgis Matulaitis, Senkaus akivaizdoje, padarė marijono įžadus. Taip pogrindžio sąlygomis įsižiebė begęstanti viltis, kad vienuolynas išliks. V. Senkus dar savo akimis regėjo, kaip į jo vadovaujamą vienuoliją, caro okupacijos režimo sąlygomis įsilieja nauji žmonės. Mirė 1911 m. balandžio 10 d. Marijampolėje, palaidotas šalia Marijampolės Šv. arkangelo Mykolo mažosios bazilikos esančiose kapinėse.
Kanachas
Kanachas – miestelis pietryčių Liuksemburge, prie Leningeno, į šiaurę nuo Rėmicho. Yra bažnyčia, veikia didžiausias šalyje golfo klubas.
Bulgarijos himnas
Mila Rodino ("Мила Родино", lietuviškai "Brangi Tėvyne") yra dabartinis Bulgarijos himnas. Muzika ir žodžius 1885 m. parašė Tsvetanas Radoslavovas prieš išvykdamas į Serbijos-Bulgarijos karą. Tekstas keistas daugelį kartų, paskutinį syki 1990 m.
Diktatorius (filmas)
Diktatorius – 2012 m. amerikiečių politinės satyros komedija. Joje vaizduojami išgalvotos Šiaurės Afrikos valstybės Vadijos diktatoriaus Aladino nuotykiai JAV. Pagrindinį vaidmenį sukūrė britų komikas Sacha Baron Cohen. Tai pirmasis tokio lygio Koheno filmas, sukurtas grynai kaip vaidybinis. Ankstesni jo filmai „Boratas“, „Brüno“ buvo pseudodokumentinio pobūdžio. Filmą, kaip ir ankstesnius Koheno filmus, režisavo Larry Charles.
Siužetas
Vadija jau 14 metų valdoma diktatoriaus Aladino, kuris nusiteikęs prieš vakarus, žydus, kuria atominį ginklą ir yra saugomas sargybinių-amazonių. JTO saugumo tarybai pagrasinus karine intervencija į Vadiją, Aladinas išvyksta į JAV sakyti kalbos JTO rūmuose. Tačiau čia jis pagrobiamas, o Aladino dėdė Tamiras paskiria vaidinti Aladiną piemenį Efavadą. Tamiras siekia paskelbti demokratiją ir ja prisidengęs gauti pelną iš naftos eksporto. Tikrasis Aladinas išsigelbėja, bet netenka savo barzdos, todėl yra nebeatpažįstamas. Jis susipažįsta su feministe Zoja, o vėliau sutinka buvusį Vadijos branduolinės programos vadą Nadalį (kurį pasiuntė myriop, bet jis liko gyvas). Nadalis siekia padėti Aladinui grįžti į valdžią, kad toliau galėtų gaminti raketas. Aladinas įsidarbina Zojos parduotuvėje, kuri tiekia maistą „Lancaster“ viešbučiui, kur gyvena Vadijos delegacija, ir tikisi per ją patekti vidun. Su Nadalio pagalba Aladinas gauna barzdą ir ruošiasi pasirodyti JTO taryboje, tačiau Zoja, sužinojusi, kad bendrauja su diktatoriumi, nenori jam padėti. Patekęs į tribūną, Aladinas, priešingai nei visi tikėjosi (pagal Tamiro planą), paskelbė, kad diktatūra yra daug geriau, negu demokratija, tačiau vėliau išvydęs Zoją, persigalvoja, ir paskelbia įvesiąs demokratiją Vadijoje.
Vėliau vaizduojama, kad Vadijos „laisvuose rinkimuose“ visi balsavo už Aladiną. Po metų vyksta jo vestuvės su Zoja, tačiau paaiškėja, kad ji yra žydė.
Gamyba ir reakcijos
Filmas filmuotas Ispanijoje (Sevilijos „Plaza de España“ rūmuose, Fuerteventuroje), JAV (Niujorke). Buvo svarstymų taip pat filmuoti Maroke. Filme panaudoti vaizdo įrašai iš viešų Barako Obamos, Hilari Klinton ir Deivido Kamerono kalbų, smerkiančių Muamarą al Kadafį. Filmo garso takeliui panaudota Panjabi MC, Souad Massi, Khaled, Ali Hassan Kuban ir kt. muzika.
Kritikų vertinimai buvo teigiami, bet konservatyvūs ir mažesni, nei už „Boratą“. Filmą oficialiai uždrausta rodyti Tadžikistane, galimai Turkmėnistane ir Baltarusijoje.
Kauno technologijos universiteto Humanitarinių mokslų fakultetas
miniatiūra|250px|rigt|Fakultetas įsikūręs Kaune, Gedimino g. 43 Kauno technologijos universiteto Humanitarinis fakultetas - KTU padalinys, fakultetas.
Istorija
Įgyvendinant KTU humanitarizavimo idėją, 2000 m. sujungus Humanitarinių mokslų institutą ir Užsienio kalbų centrą buvo įkurtas Humanitarinių mokslų fakultetas. Jo misija – ne tik mokyti filosofijos, lietuvių ir užsienio kalbų, bet ir skleisti humanitarinę dvasią visame Universitete bei būti atviru plačiajai visuomenei.
Tai viena iš nedaugelio vietų Lietuvoje, kur atliekami tarpdalykiniai filosofijos, filologijos bei menotyros sąveikos su technologijomis tyrimai. Nors fakultetas yra jaunas, tačiau per šį laiką sukurtos naujos mokslo tyrimų kryptys padėjo fakultetui įgyti pripažintą pažangių mokslo tyrimų terpės autoritetą.
Be to, fakultetas vienintelis Lietuvoje turi savo radijo stotį „Gaudeamus“, transliuojančią nekomercinę muziką (93.6 MHz FM), profesionalią garso įrašų studiją. Fakultete taip pat veikia Užsienio kalbų centras, Lietuvos – Prancūzijos asociacijos Robero Šumano centras, Vokiečių informacinis centras.
Taurėlapis
thumb|250px|Petunijos apyžiedis Taurėlapis – žiedo dalis. Taurėlapių visuma sudaro taurelę. Taurėlapiai įprastai būna žali, jie dengia ir apsaugo neprasiskleidusio žiedo dalis. Kartu su vainiklapiais sudaro apyžiedį.
Kartais taurėlapiai ir vainiklapiai būna vienodi – visi žali (pvz., kvietys) arba visi spalvoti (tulpė).
Taurėlapių, kaip ir kitų žiedo dalių, skaičius svarbus augalų klasifikacijai. Lelijainių taurėlapių skaičius – kartotinis trims (3, 6), o magnolijainiai dažniausiai turi 4–5 taurėlapius, nors pasitaiko išimčių, pvz., vandens lelija.
Zalešanai (Hainuvkos apskritis)
Zalešanai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kleščelių valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į šiaurę nuo Kleščelės, apie 19 km į pietvakarius nuo Hainuvkos ir apie 53 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 2007 m. kaime įkurtas ''Šv. Kotrynos stačiatikių moterų vienuolynas''.
Peru-Čilės lovys
Peru-Čilės lovys (dar vadinamas Atakamos loviu) – povandeninė įduba Ramiojo vandenyno rytuose, maždaug 160 km nuo Peru ir Čilės parantės. Lovio ilgis – iki 5 900 km (kai kurie šaltiniai nurodo mažiau), vidutinis plotis 65 km, užimamas plotas – apie 590 000 km², didžiausias gylis – 8 180 m.
thumb|350px|Peru-Čilės lovys (dešinėje) yra Ramiojo vandenyno „Ugnies žiedo“ geologinės struktūros dalis Lovys susidarė Naskos ir Pietų Amerikos tektoninių plokščių destruktyviajame pakraštyje, ties kuriuo į rytus judanti vandenyninė Naskos plokštė nyra po Pietų Amerikos plokšte (subdukcijos zona) ir, ją keldama, formuoja Andų kaln
Kadangi tai geologiškai labai aktyvi teritorija, Peru-Čilės lovio zonoje dažni galingi žemės drebėjimasi, tarp kurių paminėtinas stipriausias užregistruotas 9,5 magnitudės Didysis Čilės žemės drebėjimas 1960 m. gegužės 22 d.
Peru-Čilės lovys daro ryškų poveikį Pietų Amerikos vakarinės pakrantės jūrinei ekosistemai. Šiame regione pučiantys pasatai stumia į vakarus šiltą paviršinį Ramiojo vandenyno vandenį, o į jo vietą iš Peru-Čilės lovio gelmės kyla šaltas vanduo, prisotintas mineralinių medžiagų, kurios duoda pradžią mitybinei jūros ekosistemos grandinei (vadinamasis El Ninjo efektas, arba El Ninjo anomalija (isp. El Niño). Todėl iki šiol Peru ir Čilės pakrantės buvo viena iš žuvingiausiųjų Pasaulinio vandenyno vietų. Tačiau pastaruoju metu ši vandens apykaita pradėjo keistis, atitinkamai prasidėjo žuvų rūšių migracija ir/arba nykimas, ir tai sukėlė rimtų problemų Peru ir Čilės žvejybos verslui.
Oro kondicionierius
thumb|Oro kondicionieriaus vidinė pusė (patalpoje) thumb|Oro kondicionieriaus išorinė pusė (lauke) Oro kondicionierius – patalpas vėsinantis prietaisas. Bendresne prasme kondicionierius yra prietaisas, vėdinantis patalpas ir palaikantis patalpose nustatytas sąlygas: temperatūrą ir drėgnumą.
Istorija
Pirmieji oro vėsinimo prietaisai naudoti Persijoje prieš tūkstančius metų, kur stoge buvo įrengiamos orlaidės, gaudančios vėją, kuris vėliau praeidavo per vandens talpyklą ir šitaip atvėsintas oras patekdavo į pastatą.
XIX amžiuje britų mokslininkas M. Faradėjus atrado, kad spaudžiant orą ir verčiant tam tikras dujas į skystą pavidalą, vėliau leidžiant šiam skysčiui garuoti, vėsinamas oras. Tačiau idėja nebuvo panaudota praktiškai.
Pirmieji modernūs oro kondencionieriai sukurti XX a. – Willis Havilandas Carrieris 1902 metais sukūrė elektrinį oro kondicionierių vienai Niujorko spaustuvių. Šis įtaisas ne tik vėsino patalpas, bet ir išlaikė žemą oro drėgnumo lygį. 1911 metais W. H. Carrieris atskleidė oro kondicionieriaus formulę, 1915 metais sukūrė Carrier kompaniją, gaminančią oro kondicionierius biurams, vėliau kondicionieriai pritaikyti namams bei automobiliams.
Patį oro kondicionavimo terminą pirmasis panaudojo tekstilės inžinierius Stuartas H. Crameris 1906 metais, terminas panaudotas oro drėkinimo sistemai įvardinti.
Pirmųjų kondicionierių šaldymo sistemoje, kaip ir to laiko šaldytuvuose, buvo naudojamos nuodingos dujos (amoniakas, metilo chloridas), kurios atsiradus nuotekiui galėjo sukelti mirtinus apsinuodijimus. 1928 metais Thomas Midgley, Jr. sukūrė šaldymo sistemas, naudojančias chlorofluorokarbono dujas (freoną), kuris nebuvo kenksmingas žmonėms, bet kenkė atmosferos ozono sluoksniui.
Oro kondicionieriai gyvenamuosiuose namuose
Gyvenamųjų namų oro kondicionavimo sistemos yra ypač paplitusios turtingose Rytų Azijos šalyse (Japonija, Pietų Korėja, Taivanas ir kt.). Šiame regione dėl aukštos temperatūros vasarą ir gana aukšto pragyvenimo lygio oro kondicionavimas laikomas būtinybe, o ne prabanga.
JAV gyvenamojo būsto kondicionavimo sistemos labiau paplitusios pietinėse ir Rytų pakrantės valstijose, kur jų skaičius siekia Rytų Azijos šalių lygį. Vakarinėje pakrantėje, nepaisant klimato sąlygų oro kondicionavimas tebelaikomas prabanga.
Europoje oro kondicionieriai gyvenamuosiuose pastatuose mažiau paplitę, dėl to karščio bangos nusineša daug gyvybių, kaip kad per 2003 m. karščio bangą.
FK Kauno Žalgiris
Futbolo klubas „Kauno Žalgiris“, o trumpai FK „Kauno Žalgiris“ bei „Kauno Žalgiris“  – Lietuvos futbolo klubas iš Kauno.
Istorija
Futbolo klubo „Spyris“ idėja gimė Kauno futbolo mokykloje „Tauras“ dar 2004-aisiais, kai mokyklos treneriai nutarė sudaryti galimybę mokyklą baigusiems futbolininkams tęsti profesionalų karjerą.
Nuo 2005-ųjų septynerius metus klubas su „Tauro“ mokyklos auklėtiniais dalyvavo LFF II lygos pietų zonos pirmenybėse.
2012 m. subyrėjo FBK Kaunas ir kauniečiai liko be reprezentacinės futbolo komandos. 2013 m. buvo sukurtas FK „Spyris“ ir debiutavo LFF I lygos pirmenybėse.
Naujas klubo istorijos puslapis buvo atverstas 2015-aisiais metais – jis tapo legendinio ir stipriausio Lietuvos krepšinio klubo Kauno „Žalgiris“ dalimi ir startavo A lygoje, prisidėdamas prie futbolo atgaivinimo laikinojoje sostinėje.
Per daugiau nei 40 veiklos metų futbolo mokykla „Tauras“ išugdė tokius Lietuvos futbolininkus kaip Igoris Pankratjevas, Robertas Fridrikas, Sigitas Jakubauskas, Robertas Tautkus, Stasys Baranauskas, Alvydas Koncevičius, Vladimiras Buzmakovas, Aurelijus Skarbalius, Dainius Šuliauskas, Darius Maciulevičius, Audrius Kšanavičius, Andrius Velička, Mantas Samusiovas, Ignas Dedura, Andrius Upstas, Marius Žaliūkas, Gediminas Vičius.
Nuo 2016 m. Kauno Žalgiris
2016 m. sausį futbolo klubui „Spyris“ LFF sprendimu buvo leista pasikeisti pavadinimą į FK „Kauno Žalgiris“. Tačiau dėl „Žalgirio“ vardo naudojimo prasidėjo teisminiai ginčai su Vilniaus „Žalgiriu“. Apeliacinis teismas uždraudė naudotis šiuo vardu. Nuo 2016 m. balandžio pabaigos klubas kartais imtas vadinti tiesiog „Kauno A lygos futbolo klubu“. 2016 m. sezone A lygoje liko paskutiniai, aštunti ir turėjo iškristi iš elito diviziono.
2017 m. klubas ruošėsi Pirmos lygos pirmenybėms, tačiau kai Kazlų Rūdos „Šilas“ atsisakė dalyvauti A lygoje, „Kauno Žalgiris“ sėkmingai licencijavosi į A lygą ir užėmė „Šilo“ vietą elito divizione. Komanda buvo sukomplektuota Pirmos lygos pirmenybėms, todėl ilgai nepavyko iškovoti taškų. Gegužės 2 d. buvo atleistas komandos vyr. treneris Vitalijus Stankevičius. Tuo metu klubas buvo surinkęs vos du taškus po devynių turų. Treniravo komandą ir Ignas Dedura, ir Andrius Velička, o jiems talkino Laimis Bičkauskas. Vėliau komandos vairą perėmė specialistas iš Šiaurės Airijos Johnatan McKinsty, klubas surinko taškų, bet jų neužteko ir liko paskutiniai (aštunti).
Nors po 2017 m. sezono klubui derėjo iškristi į I lygą, 2018 m. Kauno Žalgiriui vėl pasisekė dalyvauti A lygoje. Utenos Utenis pasitraukė iš A lygos, ir Kauno Žalgiris užėmė jo vietą. Sezonas buvo sėkmingas, buvo užimta 5-oji vieta. Kai 2019 m. FK Stumbrui buvo atimta UEFA licencija, Kauno Žalgiris užėmė jo vietą dalyvauti 2019-2020 m. UEFA Europos lygos varžybose. Debiutinėse Europinėse varžybose Kauno Žalgiris pralaimėjo Limossolio Apollon klubui 0:2 ir 0:4.
2019 m. rugsėjo 28 d. Panevėžyje įvyko incidentas tarp Martyno Matuzo ir Rudinilson Silva. Rugsėjo 30 d. Kauno Žalgirio futbolo klubas išplatino pranešimą, kad Matuzas palieka klubą, o Rudinilson Silva suspenduotas dviem savaitėms.
Po 2019 m. sezono baigėsi sutartis su vyr. treneriu Mindaugu Čepu. 2019 m. gruodžio 4 d. pranešta, kad naujuoju treneriu tapo Rokas Garastas. 2020 m. sausio 6 d. paskelbta, kad jo asistentu bus Nerijus Mačiulis.
2020 m. sezonas A lygoje klostėsi sėkmingai. Jau po XVI (16) turo tapo aišku, kad komanda žemiau trečios vietos nebenukris. Tuo tarpu 2020–21 m. Europos lygos atranka susiklostė ypač nesėkmingai. Kauniečiai išvykoje beviltiškai pralaimėjo Norvegijos čempionato lyderiams Budės „Glimt“. Galutinis rezultatas 6-1, šeimininkų naudai, o kauniečiai pasirodymą Europoje baigė. (Dėl pandemijos buvo žaidžiamos vienerios rungtynės.) Nepaisant šios nesėkmės Europos lygoje, vietiniame fronte koamnda užėmė trečią vietą. Po kartą A lygoje buvo nugalėti FK Žalgiris bei FK Sūduva.
Futsalo komanda
2016 m. buvo suburta salės futbolo komanda, šeimininkų teisėmis dalyvavo Žalgirio arena Futsal Cup 2016, tačiau po to nedalyvavo jokiose futsalo varžybose ir iširo.
pasirodė naujienos kad prie FK Kauno Žalgiris prisijungs Kauno FK Vytis Futsal klubas. FK Kauno Žalgiris siekė sukurti visą futbolo „piramidę“, o iki šiol futsalo komandos neturėjo. Oficialiai futsalo komandos pavadinimas buvo pakeistas į Kauno Žalgirį nuo 2020–2021 m. sezono pradžios.
Spalvinė gama
Iki 2015 metų buvo geltoni marškinėliai ir mėlynos spalvos šortai, o nuo 2015 metų pagal žalgirietiškas tradicijas spalvinė gama tapo žalia ir balta.
Sumaištis dėl „Žalgirio“ vardo naudojimo
2015 m. sezono pradžioje FK Spyris savo spalvinę gamą (mėlyni šortai ir geltoni marškinėliai), pakeitė į žaliai-baltą ir naudojo Žalgirio vardą, bei krepšinio klubo Žalgiris logotipą. Tam prieštaravo Vilniaus FK Žalgiris. LFF neleido persivadinti klubui „Žalgirio“ vardu ir kauniečiai 2015 metų A lygos sezone žaidė FK Spyrio pavadinimu.
2016 m. LFF leido klubui pasikeisti pavadinimą ir FK „Spyris“ tapo FK „Kauno Žalgiriu“. Tada kilo teisiminiai ginčai dėl „Žalgirio“ vardo naudojimo su Vilniaus futbolo klubu. Po ilgai trukusių teisminių ginčų 2016 m. balandžio 20 d. apeliacinis teismas uždraudė Kauno ekipai naudotis „Žalgirio“ žymeniu. Lietuvos apeliacinio teismo 2016 metų balandžio 20 dienos nutartis: „Uždrausti atsakovui VšĮ Futbolo klubui ,,Kauno Žalgiris“ iki teismo sprendimo įsiteisėjimo dienos savo sportinėje ir/ar ūkinėje–komercinėje veikloje, susijusioje su futbolu, bet kokiu būdu ir forma naudoti žymenį Žalgiris, įskaitant šio žymens naudojimą futbolo komandos ir/ar juridinio asmens pavadinime, reklamoje, komercinėje dokumentacijoje, interneto tinklalapiuose, domenų pavadinimuose, taip pat bet kokį kitą naudojimą”.
Kauno klubas nepasikeitė pavadinimo ir toliau naudojo jiems uždraustą žymenį, todėl 2017 m. vasario 7 d. Vilniaus FK „Žalgiris“ kreipėsi į Vilniaus apygardos teismą prašydamas įpareigoti Lietuvos Futbolo Federaciją (LFF) vykdyti Lietuvos apeliacinio teismo nutartimi pritaikytas laikinąsias apsaugos priemones ir LFF vykdomose varžybose neleisti rungtyniauti FK „Kauno Žalgiris“ ekipoms, jeigu pavadinime naudojamas žymuo „Žalgiris".
Sudėtis
Atnaujinta
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" | 12px kapitonas
🇸🇷
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" | 🇫🇷
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" | Kauno Žalgiris / Kauno Žalgiris B
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" | Išnuomoti / paskolinti žaidėjai (į FK Sūduva)
2022 m. prisijungę žaidėjai
2022 m. išvykę žaidėjai
2023 m. išvykę žaidėjai
Mėlyna
Mėlyna – spalva, vienos iš spalvų grupės pavadinimas. Viena iš trijų pagrindinių spalvų RGB spalvų maišymo sistemoje.
Simbolizmas
Mėlyna siejama su:
Fadaengo nacionalinis parkas
Fadaengo nacionalinis parkas  – nacionalinis parkas šiaurės Tailande, Čiangmajaus provincijoje. Parkas įkurtas 2000 m. lapkričio 2 d.
Flora ir fauna
Fadaengo nacionaliniame parke vyrauja: Iš retų augalų parke sutinkama: michelija (Michelia floribunda), aukštasis sparnenis (Dipterocarpus alatus), bukalapis sparnenis (Dipterocarpus obtusifolius), kvapioji hopėja (Hopea odorata), cinamonas (Cinnamomum iners), baltasis svimburis (Schima wallichii), Vietnaminė pušis (Pinus merkusii), gumbuotasis sparnenis (Dipterocarpus tuberculatus), stambiavaisis koralmedis (Pterocarpus macrocarpus), morinda (Morinda coreia), krausva (Lagerstroemia tomentosa) ir (Lagerstroemia venusta), paprastoji skėtra (Chukrasia tabularis), rudoji šorėja, shorea siamensis , jonamedis (Cratoxylum maingayi), plaukuotasis viršūklis (Terminalia chebula), (Careya sphaerica) ir tikrasis bambukas (Bambusa bambos). Parke gyvena įvairių rūšių paukščiai: vikšralesinių (Pericrocotus flammeus) ir (Pericrocotus brevirostris), (Chloropsis hardwickii), (Phaenicophaeus tristis) , (Dicrurus aeneus) , (Dicrurus leucophaeus) , (Lanius cristatus) , (Lanius tephronotus) , šelmeninė kregždė ir kt.
Mykolas Sluckis
Mykolas Sluckis (1928 m. spalio 20 d. Panevėžyje – 2013 m. vasario 25 d. Vilniuje) – lietuvių prozininkas.
Biografija
Gimė Panevėžio žydų šeimoje. Prasidėjus TSRS-Vokietijos karui, buvo pionierių stovykloje Palangoje, iš čia, kilus vokiečių-sovietų karui, evakuotas į TSRS gilumą, gyveno vaikų namuose.
Ankstyvaisiais kūrybos metais išleido mažosios prozos rinkinius vaikams, vėliau išgarsėjo prozos kūriniais, apsakymų ir novelių rinkiniais. Jo kūrybai būdingas lyrizmas, impresionistinė pasakojimo maniera, gili veikėjų psichologinė analizė, vidinio monologo įtaiga.
M. Sluckio kūriniai išversti į 14 užsienio kalbų. Pagal jo scenarijų 1966 m. LKS sukurtas meninis filmas „Laiptai į dangų“ (rež. Raimondas Vabalas).
1965 m. kartu su E.Mieželaičiu lydėjo Ž.P.Sartrą jo kelionės po Lietuvą metu.
Aloyzas Juodis
Aloyzas Juodis (g. 1957 m. gegužės 20 d. Kaune) – gydytojas, Lietuvos ir Radviliškio rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1975 m. baigė Kauno 29-ą vidurinę mokyklą, 1983 m. Kauno medicinos instituto Gydomąjį fakultetą. Nuo 1983 m. Radviliškio ligoninės gydytojas, nuo 2001 m. Radviliškio pirminės sveikatos priežiūros centro direktoriaus pavaduotojas medicinai. 1990 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 1994–1999 m. LSDP Radviliškio rajono skyriaus pirmininkas, 1995–1999 m. LSDP tarybos narys. Nuo 1999 m. partijos „Socialdemokratija – 2000“, nuo 2002 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos, nuo 2004 m. Tėvynės sąjungos narys.
2011 m. A. Juodžiui pateikti įtarimai dėl piktnaudžiavimo tarnyba, sukčiavimo ir dokumentų klastojimo.
Sutuoktinė Palmira, duktė Elžbieta.
Eterinis aliejus
thumb|250px|[[Levanda|Levandos eterinis aliejus prekyvietėje]] miniatiūra|250px||Eterinio aliejaus gamyba distiliacijos būdu
Eterinis aliejus – daugybės junginių mišinys, gaunamas iš augalų lapų, vaisių, žiedų, medienos, šaknų, žievės bei medžio dervų. Į vieno augalo eterinio aliejaus sudėtį gali įeiti nuo keleto iki keliasdešimties komponentų.
429 m.
429 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Eterinis aliejus
Augalai, sintetinantys eterinius aliejus ar kitas kvapias medžiagas, vad. aromatiniais. Dauguma jų yra dekoratyvūs, medingi, vaistiniai, o jų eteriniai aliejai vartojami aromaterpijoje, parfumerijoje, farmacijoje, kosmetikoje, konditerijoje.
Daugelis eterinių aliejų stiprina imuninę sistemą, stabdo mikrobų ir grybelių dauginimąsi, ramina ir padeda atsipalaiduoti, stimuliuoja ir suteikia energijos, mažina nuovargį, stresą, nervinę įtampą, depresiją, gerina nuotaiką. Eteriniai aliejai,taip pat naudojami namų kvapų gamyboje
Istorija
Jau prieš mūsų erą indai žinojo būdų gauti rožių eteriniam aliejui. Taip pat prieš mūsų erą japonai išskyrė mentolį iš mėtų eterinio aliejaus. Europoje eterinį aliejų iš augalų pirmieji pradėjo išgauti romėnai. Vėliau arabai išskyrė aliejų distiliavimo būdu, sukūrė tam skirtus aparatus.
XII a. pirmąkart pradėta skelbti apie kai kurių augalų aterinio aliejaus sudėtį. Pirmąkart eterinių aliejų gavimas distiliacijos būdu plačiai aprašomas J. Brušveigo knygoje, vėliau K. Hesnerio.
XV a. buvo žinoma tik 13, 1540 m. – 34, 1598 m. – 108, 1708 m. – 120 augalų rūšių, iš kurių išskiriamas eterinis aliejus.
Medeljinas
Medeljinas (isp. Medellín) – miestas Kolumbijoje, prie Medeljino upės. Antiokijos departamento centras. 2013 m. Medeljino savivaldybėje gyveno 2,44 mln. gyventojų, ir tai yra 2 pagal dydį šalies miestas po Bogotos. Medeljinas taip pat yra Valle de Aburrá metropolinės teritrorijos, kurioje gyvena 3,3 mln. gyventojų, centras. Iki 1990 m. Medeljinas buvo vienas svarbiausių pasaulio narkotikų (ypač – kokaino) gabenimo centrų. Tačiau atlikus socialines reformas, Medeljinas tampa saugiu miestu.
Istorija
Aburrá slėnis atrastas ispanų keliautojo Jeronimo Luis Tejelo 1541 m., tačiau Medeljino gyvenvietė įkurta tik 1675 m. lapkričio 2 d. ispanų konkistadoro Miguel de Aguinaga. Tik 1813 m. Medeljinas gavo miesto vardą. O po 13 metų tapo Antiokijos departamento centru. Miestas turėjo daugybę įvairių pavadinimų: Aburrá de los Yamesíes, San Lorenzo de Aburrá, San Lorenzo de Aná, Valle de San Bartolomé, Villa de la Candelaria de Medellín ir Medellín. Medeljinas – pavadinimas parinktas pagal Ispanijos miestą Medeljiną.
Ekonomika
Medeljinas – antras pagal dydį Kolumbijos pramonės centras. Vystoma plieno, tekstilės, maisto, chemijos, naftos rafinavimo pramonė. Apylinkėse išvystytas žemės ūkis.
Švietimas
Medeljine yra dauguma Antiokijos universitetų: Universidad de Antioquia, Universidad Nacional, Universidad EAFIT, Universidad de Medellín, Universidad Pontificia Bolivariana, Escuela de Ingenieria de Antioquia, Universidad Santo Tomas.
Šalia Medeljino yra 2 oro uostai: tarptautinis José María Córdova ir vietinis – Olaya Herrera.
Hošaražas
Hošaražas – miestelis pietvakarių Liuksemburge, netoli Bašaražo. Yra XVIII a. bažnyčia.
Graikijos demografija
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie Graikijos demografiją.
Gyventojų skaičius: 10 737 428 (2009 m. apskaičiavimai) thumb|right|280px|Gyventojų amžiaus piramidė thumb|right|280px|Populiacijos kitimas 1961 - 2003 m. Gyventojų skaičius pateikiamas tūkstančiais. Struktūra pagal amžių: Gyventojų amžiaus mediana:
Metinis populiacijos prieaugis: 0,127 % (2009 m. apsk.)
Šaltasis karas
thumb|220px|[[JAV prezidento Ronaldo Reigano (kairėje) ir SSKP generalinio sekretoriaus Michailo Gorbačiovo susitikimas Ženevoje 1985 metais]]
Graikijos demografija
Gimstamumas: 9,45 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)
Šaltasis karas
Šaltasis karas – geopolitinė, ekonominė ir ideologinė konfrontacija tarp Jungtinių Amerikos Valstijų ir Sovietų Sąjungos bei jų sąjungininkų, trukusi nuo 1946 iki 1991 metų (nors faktiškai konfrontacija baigėsi jau 1989 m.).
Graikijos demografija
Mirtingumas: 10,51 mirčių/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)