cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Antanas Terleckas
Biografija
1979 m. spalio 30 d. suimtas ir nuteistas trejiems metams lagerio, penkeriems – tremties. Kalėjo Urale, ketverius metus praleido tremtyje Magadano srityje. Į Lietuvą sugrįžo 1987 m. sausio 9 d., įsitraukė į Lietuvos politinę veiklą. 1987 m. rugpjūčio 23 d. A. Terlecko vadovaujama Laisvės lyga prie Adomo Mickevičiaus paminklo Vilniuje organizavo mitingą Molotovo-Ribentropo sąmokslui paminėti. 1989 m. rugpjūčio 6 d. Gotlando saloje (Švedija) kartu su Sąjūdžio ir išeivijos atstovais pasirašė Gotlando komunikatą.
2000–2003 m. Panevėžio miesto savivaldybės tarybos narys.
Nuo 2005 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) narys. Reiškiasi kaip individualus publicistas. Išleido 10 studijų apie „dainuojančią revoliuciją“, iš kurių svarbiausia – „Didysis sąmokslas prieš Lietuvą“.
Brolis Vladas Terleckas (g. 1939 m.). Kartu su žmona Elena išaugino du sūnus ir dukrą.
2012 m. apie A. Terlecką sukurta dokumentinė filma „Neokupuotas“ (autorės Ramunė Sakalauskaitė ir Edita Mildažytė).
Įvertinimas
thumb|Antanas Terleckas ir [[Laima Pangonytė mitinge Kalnų parke, 1989-09-02]]
Grudekas (Sokoluvas)
Grudekas – kaimas Lenkijos rytuose, Jablona Lackos valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į rytus nuo Jablona Lackos, apie 21 km į šiaurės rytus nuo Palenkės Sokoluvo ir apie 108 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos.
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1401 metais. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Hadriano vila
Istorija
Vila buvo pastatyta Tibure (dab. Tivolis), kaip vieta, skirta Romos imperatoriui Hadrianui pabėgti nuo Romos šurmulio. Adrianas sakė, kad jis nemėgsta rūmų ant Palatino kalvos Romoje ir įsakė jam pastatyti atskirą pastatą netoli Romos. Vėlesniais karaliavimo metais, jis imperiją valdė būtent iš šios vilos. Dėl to didžiuliai karališki rūmai buvo gyvenami nuolat, o pašto paslaugos be paliovos palaikė ryšius su Roma.
Po Hadriano mirties viloje gyveno jo paveldėtojai. Romos imperijos žlugimo metais rūmai tapo nebegyvenami ir buvo praktiškai sunaikinti. Šešioliktame amžiuje kardinolas Ipolitas II daug marmuro ir statulų iš Hadriano vilos perkėlė į savo Vila d'Estė ir juos panaudojo savo namo dekorui.
Struktūra ir architektūra
Viloje yra daugybė architektūrinių užsakymų iš Graikijos ir Egipto, todėl čia atsispindi tiek graikiškas, tiek egiptietiškas, tiek romėniškas stiliai. Be to, Hadrianas gan daug keliaudavo, todėl daugelį savo vilos dalių jis vadindavo vietovių, kuriose yra buvęs, pavadinimais.
Vienas iš nuostabiausių ir labiausiai išlaikytų vilos vietų yra baseinas ir dirbtinis urvas, kuris yra pavadintas Kanopijaus ir Serapiumo vardu. Kanopijus – senovės Egipto miestas, kuriame šventykla (dar kitaip vadinama serapiumu) buvo paskirta dievui Serapiui. Čia architektūra yra įtakota Graikijos (tai tipiška daugeliui romėniškosios architektūros pavyzdžių), tai matoma iš korintinių kapitelių ir žymių graikų skulptūrų kopijų, kurios supa baseiną.
Įdomi struktūra viloje yra, taip vadinamas, „Pajūrio teatras“. Jį sudaro ratu einantis portikas su kolonomis aplink. Jo viduje yra apvalus baseinas su centrine salele. Antikos laikais portikas su sala buvo sujungtas dviem pakeliamaisiais tiltais. Saloje buvo mažas romėnų namelis, kurio viduje egzistavo atriumas, biblioteka, kvadratinis pietų stalas ir maža pirtelė. Namelis tikriausiai buvo naudojamas kaip imperatoriaus poilsio vieta po įtemptos dienos rūmuose.
Viloje panaudota daugybė architektūrinių stilių ir naujovių. Garinių pirčių kupolai turėjo apvalias angas ant stogo, kurios leido išeiti garams. Tai labai primena Panteoną. Vila taip pat turi požeminių tunelių tinklą, kuris dažniausiai buvo naudojamas pervežti tarnus ir įvairų gėrį iš vienos vietos į kitą. thumb|800px|center|Didžiosios termos
Skulptūros ir meno kūriniai
thumb|Komedijos ir tragedijos kaukės, pavaizduotos mozaikoje (Kapitolijaus muziejai, Roma) Daug nuostabių dalykų buvo iškasta ir restauruota viloje, pavyzdžiui, marmurinės Antino, Hadriano dievinamo meilužio, skulptūros, kurios per nelaimingą atsitiktinumą nuskendo, ir mozaikos iš teatro bei pirčių. Rastos mozaikos dažniausiai būdavo kopijos mozaikų, kurios jau neišliko. Viena jų yra Balandžiai dubenyje, kuriuos pavaizdavo Plinijus Vyresnysis. Taip pat čia buvo rasta daugybė graikų skulptūrų kopijų. Dauguma jų buvo nugabentos į Romą restauracijai, o jas pamatyti galima Kapitolijaus arba Vatikano muziejuose. Tačiau dauguma jų buvo iškastos XVIII a. ir parduotos antikvarams, o likusios šiuo metu yra pagrindinėse antikinėse kolekcijose Europoje ir Šiaurės Amerikoje.
Keli iš daugelio meno kūrinių rastų viloje:
Šių dienų reikšmė
Hadriano vila yra įtraukta į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą. Be to, tai yra svarbi kultūrinė ir archeologinė vieta, kuri su Vila d'Estė yra vienas iš turistų traukos objektų Tivolyje. thumb|center|upright=2|Pajūrio teatras
Šaipiai
Šaipiai (arba Šaipai) – kaimas šiaurės vakarinėje Klaipėdos rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietvakarius nuo Girkalių, 2 km nuo jūros, prie Nemirsetos pelkynų. Išlikusios dvi XX a. pradžios sodybos – medinės, stačiakampio plano, vienaukštės. Sodybos apsodintos medžiais, šalia užveisti sodai.
Etimologija
XVII a. viduryje šioje vietovėje gyveno ūkininkas Šaipis (Tom Scheip), iš kurio ir kilo kaimo pavadinimas (asmenvardinis vietovardis).
Istorija
XIX amžiaus 2-ojoje pusėje kaimas susiformavo iš 3 kaimaviečių – Szurlig Michel, Pleiken Gerge ir Scheipen Thoms. Po kaimų suvienijimo 1905 m. jame gyveno 175 gyventojai, iš kurių 171 buvo lietuviai.
Činantekai
Činantekai (, sav. chu-chmej, vach-chmi, dzach-chmi) – Mezoamerikos indėnų tauta. Gyvena Meksikoje, šiaurinėje Oašakos valstijos dalyje. Populiacija apie 75 000 žmonių. Kalba činantekų kalba, priklausančia otomangų kalbų šeimai bei ispanų kalba.
Tradicinis verslas: lydiminė ir laistomoji žemdirbystė (pupelės, moliūgai, aitriosios paprikos, ananasai, tabakas, kavamedžiai). Gyvena miškuose arba kalnuose. Iki ispanų užkariavimo činatekai turėjo keletą valstybėlių.
David Ricardo
Davidas Rikardas (David Ricardo, 1772 m. balandžio 18 d. Londonas – 1823 m. rugsėjo 11 d. Glosteršyras) – britų politinis ekonomistas, kuriam priskiriamas ekonomikos susisteminimas, buvo vienas įtakingiausių klasikinės ekonomikos atstovų. Taip pat jis buvo sėkmingas verslininkas, finansininkas ir spekuliantas, stebinęs didele sėkme.
Veikla
1817 m. išleido „Politinės ekonomijos ir apmokestinimo principus”, joje D. Rikardas darbinės vertės teoriją vystė toliau ir pritaikė šiuolaikinei ekonomikai. Jis pripažino, kad darbas visada nulemia vertę. Tačiau, paskirstymą paskelbęs svarbiausiu tyrimo objektu, gamybos dėsnius skelbė esančius natūralius ir amžinus, o paskirstymo dėsnius – visuomeninius ir istorinius. Pagrindinė problema, kurią bandė išspręsti D. Rikardas – tai nekintančio vertės mato nustatymas.
Juodoji Volga
thumb|right|250px|Juodos spalvos [[GAZ-21|GAZ-21 „Volga“ automobilis]] Juodoji Volga (len. czarna wołga) – XX a. septintame ir aštuntame dešimtmečiuose Lenkijoje, Rusijoje, Ukrainoje ir Mongolijoje plačiai paplitusi sąmokslo teorija. Pagal ją, juodos Volgos automobilių vairuotojai grobdavo vaikus. Buvo teigiama, kad šiuos automobilius vairuoja kunigai, vienuolės, žydai, vampyrai, satanistai ar pats šėtonas. Pagrobtų vaikų kraujas buvo naudojamas gydyti turtingiems Vakarų pasaulio ir Arabijos piliečiams, sergantiems leukemija. Kai kurie tikėdavo, kad vaikai būdavo grobiami kūno dalių prekybai.
Ši legenda dar kartą išryškėjo vėliau, tik vietoj Volgos automobilių buvo naudojami BMW ir Mercedes markių automobiliai. Pasak naujos teorijos, žmonės ir vaikai būdavo nužudomi, kuomet juos užkalbindavo vairuotojai.
Eglė žalčių karalienė
thumb|Eglė žalčių karalienė (1960 m.). [[Robertas Antinis (1898)|Roberto Antinio (1898–1981 m.) skulptūra Palangos Botanikos parke]] thumb|Viršutinė skulptūros „Eglė žalčių karalienė“ Glebe parke [[Kanbera|Kanberoje dalis, Ieva Pocius, 1988]]
Vincas Laurutis
Vincas Laurutis (g. 1946 m. lapkričio 27 d. Šiauliuose) – pedagogas, Šiaulių universiteto profesorius, Lietuvos ir Šiaulių miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Eglė žalčių karalienė
Eglė žalčių karalienė − viena žymiausių lietuvių liaudies pasakų. Žinoma daugiau kaip šimtas skirtingų šios pasakos variantų, panašių motyvų savo tautosakoje turi baltai, finai, slavai ir kitos tautų grupės. Siužetas, struktūra, kompozicija bei kiti pasakos elementai gali būti perimti iš indoeuropiečių mitologijos. Jos likimą vaizduojanti pasaka artima antikiniams mitų siužetams.
Vincas Laurutis
Biografija
1964 m. baigė Šiaulių Juliaus Janonio vidurinę mokyklą. 1969 m. baigė Kauno politechnikos institutą (KPI), radijo inžinierius. 1996 m. suteiktas profesoriaus pedagoginis mokslo vardas. Technikos mokslų, elektronikos ir elektrotechnikos mokslų habilituotas mokslų daktaras, apgynė habilitaciją tema „Žmogaus žiūros linijos orientavimo sistema“.
1969–1980 m. KPI Šiaulių vakarinio fakulteto Radiotechnikos ir elektrotechnikos katedros bendradarbis, 1980–1997 m. Radiotechnikos ir elektrotechnikos katedros docentas, 1985–1995 m. Radiotechnikos katedros vedėjas, 1992–1997 m. Kauno technologijos universiteto Šiaulių fakulteto dekanas, 1997–2007 m. Šiaulių universiteto rektorius.
Eglė žalčių karalienė
Siužetas
Kartu su dviem seserimis Baltijos jūroje besimaudžiusi jauna mergina Eglė savo drabužiuose suranda žaltį − Žilviną. Šis žmogaus balsu, mainais už drabužius, prašo Eglės pasižadėti už jo tekėti, ką ji lengvabūdiškai padaro. Po trijų dienų tūkstančiai žalčių iš jūros apsilanko Eglės tėvų sodyboje ieškodami pažadėtosios nuotakos, tačiau šeimyna tris kartus iš eilės bando juos apgauti pakišdama žąsį, avį ir karvę. Visus kartus apie apgaulę žalčius perspėja gegutė. Žalčiams užpykus dėl apgavystės, tėvai išsigandę išleidžia Eglę tekėti už Žilvino.
Vincas Laurutis
Biografija
Nuo 1993 m. Lietuvos centro sąjungos narys, Šiaulių skyriaus pirmininkas. Nuo 2003 m. Lietuvos liberalų ir centro sąjungos narys, 2003–2004 m. LiCS Šiaulių skyriaus pirmininkas. 1995-1997 m. 1997-2000 m., 2000-2003 m., ir 2003–2007 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys.
1989 m. su bendraautoriais profesoriumi Kęstučiu Kriščiūnu ir docentu Vidu Lauruška už darbą „Nauji žmogaus ir mašinos informacinės sąveikos būdai ir priemonės“ gavo Lietuvos valstybinę premiją mokslo ir technikos srityje. Su bendraautoriais parengė monografiją „Aukštųjų mokyklų administratorių geros patirties vadovas“.
Žmona Nijolė, dukros Diana Balvočienė, Miglė Plukienė.
Eglė žalčių karalienė
Siužetas
Iškeliaujančiai Eglei Žilvinas papasakoja, kaip jį prisikviesti. Tam naudojamas užkalbėjimas, kurį žino tik ji ir jos vaikai:
Kutnohoritas
Kutnohoritas (, iš vietovardžio ) – retas kalcio ir mangano karbonatų mineralas su magnio ir geležies priemaišomis. Priklauso dolomitų grupei, sudaro seriją su dolomitu ir ankeritu. Gryno mineralo formulė yra CaMn2+(CO3)2,. Tačiau paprastai Mg ir Fe2+ pakeičia Mn2+ (mangano kiekis svyruoja nuo 38% iki 84%), tad mineralo formulė Ca(Mn2+,Mg,Fe2+)(CO3)2 geriau atspindi dalyvaujančius cheminius atmainius.
Mineralą 1901 m. pavadino profesorius Bukovskis (Bukowsky) pagal vietovė Kutná Hora Bohemijoje. Pradinis pavadinimo variantas buvo kutnahorite, bet dabartinis pavadinimas yra kutnohorite.
Optinės savybė
Kutnohoritas būna baltas, blyškiai rausvas ar šviesiai rudas. Mineralas būna rausvesnis, jei turi daugiau mangano, ir rudesnis, jei turi daugiau geležies. Mineralas pusskaidris, brėžiamas sudaro baltą ar rausvoką brūžį. Blizgesys nuo stikliško iki blausaus. Jų spindulių laužimas vienašis, o lūžio rodikliai yra No = 1,710-1,727 ir Ne = 1,519-1,535, panašūs kaip dolomito. Paprastasis lūžio rodiklis (ordinary refractive index) No yra didelis, maždaug lygus špinelio indeksui (1,719).
Radavietės
Kutnohoritas tipiškai aptinkamas manganingose nuosėdose, asocijuojasi su rodochrozitu, aragonitu ir kalcitu. Žymios radavietės yra Toskanoje (Italija) ir Kutna Hora (Čekija). Manoma, aptinkami Trepčos ir Stari Trg kasyklose (Kosovas).
Eglė žalčių karalienė
Siužetas
Nenorėdami paleisti Eglės iš namų, dvylika jos brolių bando iš vaikų iškvosti, kaip galima prisišaukti Žilviną. Mušami sūnūs užkalbėjimo neišduoda, tačiau prievartos išsigandusi Drebulė viską pasako. Panaudoję užkalbėjimą, broliai prisikviečia Žilviną ir jį užkapoja dalgiais.
Atgal į jūrą susiruošusi Eglė šaukia savo vyrą, tačiau jis jai pasirodo kraujo puta. Žilvinas pasako, kas jį nužudė ir kas išdavė slaptą užkalbėjimą. Sielvartaujanti Eglė užkeikia savo vaikus − už savo stiprybę sūnūs paverčiami tvirtais ąžuolu, uosiu ir beržu, o išsigandusi dukrelė − amžinai virpančia drebule. Pati našlė pasiverčia egle.
Išskirtinumas ir simboliai
„Eglę žalčių karalienę“ G. Beresnevičius laiko lietuviškuoju teogonijos mitu. Ji tyrinėtojams įdomi ypač tuo, kad joje galima surasti ne tik žmogaus virtimo ropliu, bet ir negrįžtamo žmogaus pavertimo medžiu simbolius. Taip pat tai yra viena iš retų lietuvių liaudies pasakų, kurios pabaiga yra nelaiminga.
Sociologas Vytautas Kavolis joje įžvelgia ištekėjusios moters santykių su tėvais, broliais, vyru ir vaikais modelį. Istorikas ir filosofas Juozapas Algimantas Krikštopaitis pasaką aiškina kaip mišrios šeimos tragediją (Eglė yra iš „normalaus“ sausumos pasaulio, o Žilvinas − iš jūros, požemių), kurios pabaigoje atstatoma pasaulio harmonija − iškyla amžinąjį atgimimą ir persikūnijimo ciklą demonstruojantys medžiai.
Pasaka mene ir kultūroje
Pirmą kartą „Eglė žalčių karalienė“ buvo publikuota 1837 m. M. Jasevičiaus. 1940 m. šios pasakos motyvais parašytą poemą išleido Salomėja Nėris. Eduardo Balsio baletas tokiu pačiu pavadinimu pirmą kartą buvo parodytas 1946-aisiais, jį pastatė Juozas Gustaitis. Šios pasakos motyvais sukurta ir folkroko grupės „Atalyja“ daina „Eglės užkeikimas“.
Bronzinė Roberto Antinio sukurta skulptūra, vaizduojanti Eglę ir žaltį, 1960 m. pastatyta Palangos botanikos parke.
Lačplėsio lova
miniatiūra|250x|right|Lačplėsio „lova“
Lačplėsio „lova“, taip pat Perkūno strėlė, Pumpuro akmuo (Pērkona bulta, Pumpura akmens) – akmuo Uogrės savivaldybėje, Latvijoje. Pavadintas legendinio galiūno Lačplėsio vardu.
Riedulys yra netaisyklingos formos: 2,1 m aukščio, 4,8 m ilgio, 3,5 m pločio, jo perimetras 15 m, tūris 20 m³. Netoliese guli Lačplėsio „antklodė“ (Lāčplēša sega), minėto riedulio atskala: 1 m aukščio, 4,8 m ilgio ir 2,7 m pločio.
Istorija
Iki 1938 m. akmuo slūgsojo Dauguvos aukštupyje ties Kegumo slenksčiais. 1938 m. perkeltas iš statomos Kegumo HE tvenkinio užliejamos zonos. Galiausiai 1976 m. jis atsidūrė Andrejaus Pumpuro (1841–1902), literatūrinio epo „Lačplėsis“ autoriaus, muziejaus teritorijoje Lielvardėje.
Analitikas
Analitikas gali reikšti:
Mūsų rūpesčiai
Mūsų rūpesčiai – laikraštis pagyvenusiems žmonėms, leistas 1989–1995 m. Vilniuje.
Istorija
Nuo 1989 m. rugsėjo mėn. leistas lietuvių kalba, nuo 1990 m. sausio mėn. ir rusų kalba. Iki 1991 m. Nr. 35 ėjo kaip Lietuvos karo ir darbo veteranų respublikinės tarybos ir Lietuvos invalidų draugijos (arba Lietuvos veteranų respublikinės tarybos) laikraštis. Savaitraštis, nuo 1993 m. – dvisavaitis laikraštis. Nuo 1992 m. rugpjūčio mėn. iki 1993 m. rugpjūčio mėn. nebuvo leidžiamas. Tiražas 1989 m. – 30 000 egz., 1993 m. – 8300 egz., 1995 m. – 1000 egz.
Rašė apie veteranų ir pensininkų gyvenimą, jų požiūrį į Lietuvos ekonomiką, politiką bei kultūrą.
Aberdynai-angusai
Aberdynai-angusai – mėsinių galvijų veislė. Išvesta Škotijoje, Aberdyno ir Anguso regionuose, gerinant beragius vietos galvijus grynuoju veisimu.
Mėsingi, trumpakojai, juodi. Labai greitai bręsta. Karvės aukštis ties ketera 119 cm, krūtinės plotis 45 cm, krūtinės apjuostis 190 cm, plaštakos apjuostis 19 cm. 7-8 mėnesių veršelio masė 200-225 kg, 15-16 mėnesių prieauglio 450-465 kg, buliaus masė 750-800 kg, kartais iki 1000 kg, karvės masė 500-550 kg. Karvės per metus duoda ~2000 kg pieno 65-70 %.
Aberdynai - angusai paplitę D. Britanijoje, JAV, N. Zelandijoje, Rusijoje.
Matuliškės
Matuliškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Magučių.
Antonie van Leeuwenhoek
Antonijus Levenhukas (1632 m. spalio 24 d. Delftas, Nyderlandai – 1723 m. rugpjūčio 26 d. – Delftas, Nyderlandai) – olandų prekybininkas ir mokslininkas. Labiausiai išgarsėjo kaip mikroskopo išradėjas, kurio pagalba pirmasis aptiko mikroorganizmus ir spermatozoidus.
Buvo dukart vedęs, susilaukė 6 vaikų.
Anglies dioksidas
Anglies dioksidas (pasenęs pavadinimas „angliarūgštės dujos“, neteisingas pavadinimas angliarūgštė) – atmosferos dujos, susidedančios iš vieno anglies ir dviejų deguonies atomų. Atmosferoje jos sudaro apie 0,04% bendro tūrio (423 ppm).
Cheminės savybės
Augalai fotosintezės metu iš anglies dioksido gaminasi angliavandenius. Šios reakcijos metu išsiskiria šalutinis produktas – deguonis.
Fotosintezės lygtis: 6CO2 + 6H2O --> C6H12O6 + 6O2
Reaguoja su įkaitusia anglimi:
Biologinis vaidmuo
Anglies dioksidas yra gautinis produktas organizmuose, kurie gauna energiją skaidydami cukrus, riebalus ir aminorūgštis procese, žinomame kaip ląstelinis kvėpavimas. Jis vyksta visuose augaluose, gyvūnuose, daugelyje grybų ir kai kuriose bakterijose. Aukštesniuosiuose gyvūnuose anglies dioksidas keliauja kraujyje iš kūno audinių į plaučius, kur yra iškvėpiamas. Augaluose, naudojant fotosintezę, anglies dioksidas yra gaunamas iš atmosferos.
Fotosintezė ir anglies fiksacija
thumb|200px|Fotosintezės ir kvėpavimo apžvalga. Overview of photosynthesis and respiration. Anglies dioksidas (dešinėje) kartu su vandeniu suformuoja deguonį ir organinius junginius (kairėje) fotosintezės metu, kurie gali būti sugrąžinti į vandenį ir CO2.
thumb|left|300px|Figure 2. [[Kalvino ciklas ir anglies fiksacija]]
Anglies fiksacija yra anglies pašalinimas iš anglies dioksido, kuris gaunamas iš oro, jo įtraukimas į kietus junginius. Augalai, dumbliai ir daugelis bakterijų rūšių (cianobakterijos) fiksuoja anglį ir susikuria savo maistines medžiagas fotosintezės dėka. Fotosintezė naudoja anglies dioksidą ir vandenį, kad būtų pagamintas vanduo ir cukrūs, bei kiti organiniai junginiai, atpalaiduojant deguonį kaip pašalinį produktą.
Toksiškumas
thumb|right|270px|Pagrindiniai simptomai apsinuodijus anglies dioksidu.
Anglies dioksido kiekis šviežiame ore (vidurkis tarp jūros lygio ir 10 kPa lygio, pvz., apie 30 km aukštis) keičiasi apie 0,036 % (360 ppm) ir 0,039 % (390 ppm) priklausomai nuo vietos.
Manefa Miškinienė
Manefa Miškinienė (g. 1941 m. lapkričio 19 d. Rastiniuose, Obelių valsčius) – Lietuvos biologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.
Džaulis
Džáulis (žymimas raide J) – išvestinis SI sistemos energijos arba darbo mato vienetas, lygus darbui, kurį atlieka 1 niutono (N) jėga, pastumdama kūną 1 m, ir išreiškiamas lygtimi kg·m²/s² (N·m). Remiantis šia formule, tas pats dydis gali būti apibrėžtas kaip vienas niutonmetras ir žymimas simboliu N·m. Tačiau niutonmetras dažniausiai naudojamas ne energijos, tačiau jėgos momento kiekiui matuoti.
Bazinių vienetų išvestinę taip galima gauti pasinaudojus lygtimi E=mc², kur E yra energija džauliais, m - masė kilogramais ir c yra šviesos greitis metrais per sekundę.
Džaulis yra pavadintas mokslininko Džeimso Preskoto Džaulio garbei.
Grudek Dvuras
Grudek Dvuras  – kaimas Lenkijos rytuose, Jablona Lackos valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Manefa Miškinienė
Biografija
Nuo 1968 m. Vilniaus pedagoginio instituto (nuo 1996 m. Vilniaus pedagoginis universitetas) mokslo darbuotoja, nuo 1993 m. dėstytoja, 1993–2000 m. Mokslo skyriaus vedėja; nuo 2000 m. Technologinio ugdymo katedros profesorė.
Su kitais 1987–1995 m. parengė viščiukų broilerių lesinimo ir lesalų papildymo fermentiniais preparatais 6 rekomendacijas. Paskelbė apie 100 mokslinių straipsnių.
Garage Rock
Garažinis rokas, garažo rokas  – neapdorota rokenrolo forma, kuri pirmiausia išpopuliarėjo JAV ir Kanadoje, buvo populiari nuo 1963 iki 1967 m. XX a. 6-ajame dešimtmetyje šis muzikinis žanras nebuvo laikomas atskiru muzikiniu žanru ir neturėjo atskiro pavadinimo. Ankstyvajame XX a. 7-ajame dešimtmetyje kai kurie roko kritikai vadino jį pankroku. Vis dėlto vėliau šis muzikinis stilius buvo pavadintas garažiniu roku arba 6-ojo deš. panku, kad būtų išvengta maišymo su vėlyvojo 7-o deš. pankroko muzikos grupėmis, tokiomis kaip Sex Pistols arba The Clash.
Istorija
Stilius evoliucionavo iš regioninių scenų nuo 1958 metų. The Wailers ir Link Wray „Rumble“ galėtų būti šio žanro pavyzdžiais, kai jis dar tik formavosi.
1963 m. garažinio roko singlai jau ėjo į nacionalinius populiariausių įrašų sąrašus, užimdami gan aukštas vietas, su atlikėjais kaip the Kingsmen, Paul Revere and the Raiders, the Trashmen ir the Rivieras. Kitos įtakingos garažinio roko grupės kaip The Sonics niekad nepasiekė Billboard Hot 100 sąrašo.
Šiuo ankstyvuoju laikotarpiu vyko susimaišymas tarp garažinio roko ir frat rock.
1964–1966 m. britų muzikinė invazija padarė gan didelę įtaką garažinio roko grupių garsui. Dauguma JAV grupių pradėjo įdėti į savo muziką britų muzikinės invazijos ritmo. Britų muzikinė invazija taip pat įkvėpė daug naujų ir dažnai neapdorotų grupių susikūrimą. Garažinio roko grupės daugiausia buvo įkvėptos britų grupių su sunkesne, bliuzu paremta muzika. Tokio įkvėpimo grupės sėmėsi iš The Kinks, The Who, The Yarbirds, The Rolling Stones. Taip pat garažinio roko grupės sėmėsi įkvėpimo iš folkroko ir tokių atlikėjų kaip Byrds ir Bob Dylan.
Dabar yra manoma, kad garažinis rokas savo apogėjų 1966 m., nes 1968 ir 1969 metais vis mažiau ir mažiau buvo išleidžiama įrašų. Ir taip iki 1970 m. garažinis rokas išsisėmė.
Sąvoka „garažinis rokas“ eina iš suvokimo, kad dauguma garažinio roko atlikėjų buvo jauni ir mėgėjiški ir dažnai repetuodavo savo tėvų garažuose. Šitas priereikšmis taip pat primena priemiestinį, vidurinės klasės išsidėstymą. Bet ne visada šitas suvokimas pasiteisina, nes garažinio roko grupės gali kilti ir iš priemiesčių ir iš didmiesčių centro.
Pasirodymai buvo dažnai mėgėjiški ir naivūs. Tipiškos dainų temos – apie vidurinė mokyklą. Dainų žodžiai ir jų pateikimas dažnai agresyvūs, su šauksmais, kurie perauga į užuomazginį riksmą. Dainos apie „meluojančias merginas“ buvo dažnos. Tai duoda suprasti, kad muzika buvo labai ribota. Bet iš tikrųjų garažinio roko grupės buvo labai skirtingos savo muzikiniais gebėjimais ir stiliumi. Grupės varijavo nuo vieno akordo šiurkštumo (pvz.: The Seeds) iki puikių muzikinių gebėjimų (pvz.: The Knickerbockers, The Remains, The Fifth Estate).
Tūkstančiai garažinio roko grupių išliko toje eroje JAV ir Kanadoje. Kai kurios išleido nacionalinius hitus, tokius kaip The Kingsmen „Louie, Louie“, The Count Five „Psychotic Reaction“, The Music Machine „Talk Talk“ ir daug kitų.
Šimtai garažinių grupių išleido regioninius hitus. Deja, dauguma grupių buvo komerciškai nesėkmingos.
1968 m. stilius masiškai pranyko iš nacionalinių populiariausių įrašų sąrašų. Detroite garažinis rokas užsiliko iki ankstyvojo 8-ojo dešimtmečio, bet buvo agresyvesnis negu ankstyvasis garažinis rokas.
Garažo roko atgimimas
Garažinio roko atgimimas yra muzikinis fenomenas, įkvėptas originaliojo garažinio roko. Jo pačią užuomazgą galima pastebėti 1972 metais ir jis tęsiasi iki dabar. Garažinio roko atgaivintojai buvo proto punk grupės (The Stooges, The New York Dolls) iš ankstyvojo 7-ojo deš. 7-ajame dešimtmetyje atsirado daug naujų garažinio panko grupių, kurios įkvėpė kurtis garažinio roko grupes. Labiausiai jas įkvėpė The Ramones. Taip pat puikus pavyzdys Detroito garažinio roko scenos iš šio laikotarpio – The Romantics.
Judėjimas (8-ajame deš. susidėjęs iš alternative rock ir grunge rock) evoliucionavo į primityvesnę garažinio roko formą – garage punk. Šio stiliaus muzika buvo garsesnė, primityvesnė, nuolat įjungianti proto punk ir 7-ojo deš. punk rock elementų.
Garažinio roko atgimimas ir garažinis pankas egzistavo kartu visą laiką nuo XX a. 9-ojo dešimtmečio su daugeliu nepriklausomų įrašų studijų ir grupėmis, grojančiomis įvairių stilių neapdorotą rokenrolą visame pasaulyje. XXI a. pradžioje garažinio roko atgimimas sulaukė aplinkinių dėmesio ir tapo komerciškai populiarus, priešingai negu jo pirmtakas – garažinis rokas.
Garažinio roko atgimimo atlikėjai: The White Stripes, The Vines, the Strokes, The Go, The Kills, The Libertines.
Fernandinos sala
thumb|250px|La Kumbrės ugnikalnis
Fernandinos sala  – sala Ekvadorui priklausančiame Galapagų salyne, esanti į vakarus nuo Isabelos. Plotas – 642 km².
Sala negyvenama.
FK Varšas-Alnis Klaipėda
Klaipėdos „Varšas-Alnis“ – Lietuvos futbolo klubas iš Klaipėdos.
Tadas Aleliūnas
Tadas Aleliūnas (1872 m. Maženiai, Panevėžio valsčius, Rusijos imperija – ?) – Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
Tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje, buvo išvykęs į JAV. Grįžęs ėjo Panevėžio valsčiaus viršaičio pareigas.
1920 m. spalio 20 d. Nepriklausomybės kovose žuvus Steigiamojo Seimo nariui Antanui Matulaičiui, nuo 1921 m. balandžio 5 d. – Steigiamojo Seimo narys. Priklausė Steigiamojo Seimo Darbo federacijos frakcijai, įėjusiai į LKDP bloką. 1922 m. lapkričio 13 – 1923 m. kovo 13 d. Pirmojo Seimo, 1923 m. birželio 5 d. – 1926 m. birželio 2 d. Antrojo Seimo atstovas.
Mirties data nežinoma.
Eršketinės
Eršketinės (Acipenseridae) – eršketžuvių šeima. Išilgai kūno eina 5 eilės kaulinių rombo formos plokštelių: 2 šoninės, 2 pilvinės ir 1 nugarinė. Šnipo apačioje yra 4 ūseliai.
Gyvena Šiaurės Amerikos, Europos ir Azijos upėse. Didžiąją dalį gyvenimo praleidžia jūrose, tačiau reguliariai grįžta į didžiąsias upes, kai kurios rūšys pavasarį išleisti ikrus, kai kurios vėliau dėl ne iki galo aiškių priežasčių. Tik kelios rūšys gyvena išimtinai gėluose vandenyse. Neaptinkamos tropikuose ir Pietiniame pusrutulyje.
Šeimoje 4 gentys ir 28 rūšys.
Audronė Kaušpėdienė
Audronė Kaušpėdienė (g. 1953 m. gegužės 27 d. Radviliškyje) – Lietuvos architektė, interjerų kūrėja, visuomenininkė. Lietuvos architektų Sąjungos, Santaros Šviesos bendruomenės ir Lietuvos architektų Sąjungos Kauno skyriaus valdybos narė. Kaunas 2022 Europos kultūros sostinė ambasadorė.
Biografija
1976 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą. 1976-1980 m. Pramonės statybos projektavimo instituto, 1980-1993 m. Komunalinio ūkio projektavimo instituto Kauno filialų, nuo 1994 m. architektūros bendrovės „Jungtinės pajėgos“ Kaune architektė, nuo 2000 m. projektų vadovė. Projektuoja daugiausia visuomeninius objektus ir interjerus, nuo 1994 m. Studijoje dirbantys architektai: Arūnas Kavaliauskas, Mindaugas Skrupskelis, Rūta Dambrauskaitė, Virginija Rimkienė, Ramunė Dambrauskienė, Gintautas Kažemėkas.
Bulgarija
Bulgarija, oficialiai Bulgarijos Respublika  – valstybė Pietryčių Europoje, užimanti visą rytinę Balkanų dalį. Bulgarija ribojasi su Rumunija šiaurėje, Serbija ir Šiaurės Makedonija vakaruose, Graikija ir Turkija pietuose bei Juodąja jūra rytuose. Šalis užima 110 994 kvadratinių kilometrų teritoriją ir yra šešiolikta pagal dydį Europos šalis. Šalies sostinė ir didžiausias miestas – Sofija. Kiti didieji miestai yra Plovdivas, Varna ir Burgasas.
Audronė Kaušpėdienė
Biografija
Santuokoje su Algirdu Kaušpėdu susilaukė dviejų dukrų.
Bulgarija
Bulgarija yra besivystanti šalis, kurios ekonomika yra aukštesnių vidutinių pajamų ir užima 56 vietą pagal žmogaus socialinės raidos indeksą. Jos rinkos ekonomika yra Europos bendrosios rinkos dalis ir daugiausia grindžiama paslaugomis, o toliau seka pramonė, ypač mašinų gamyba ir kasyba, bei žemės ūkis. Plačiai paplitusi korupcija yra pagrindinė socialinė ir ekonominė problema; Bulgarija 2018 m. buvo labiausiai korumpuota šalis Europos Sąjungoje. Šalis taip pat susiduria su demografine krize – maždaug nuo 1990 m. jos gyventojų skaičius kasmet mažėja. Šiuo metu gyventojų yra apytiksliai 7 mln., o 1988 m. jų buvo beveik 9 mln. Bulgarija yra Europos Sąjungos, NATO ir Europos Tarybos narė. Bulgarija taip pat yra viena iš ESBO steigėjų ir yra tris kartus užėmusi vietą Jungtinių Tautų Saugumo Taryboje.
Audronė Kaušpėdienė
Visuomeninė veikla
Aktyviai dalyvavo Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo, Sąjūdžio veikloje. "Pramprojekte“ (Pramoninės statybos projektavimo institutas) pastato 11-ajame aukšte, kartu su kolegomis įkūrė "konspiracinį kambarėlį" Čia vykdavo idėjų mainai ir diskusijos, erdve naudojosi ir kiti Kauno menininkai. Labiausiai kambarėlis pagarsėjo po architekto Audrio Karaliaus organizuoto naujametinio vakaro 1984 gruodžio 31 d., kur debiutavo „Folksvagenų“ projektas, vėliau sugrįžęs kaip „Antis“. Veikla galiausiai nuvedė iki „Roko maršų“.
Bulgarija
Istorija
Dabartinės šalies teritorijoje gyventojų pėdsakų randama nuo paleolito laikotarpio. VIII–VI a. pr. m. e. šiose teritorijose apsigyveno trakų gentys. I amžiuje trakus užkariavo Romos imperija, buvo įkurtos Mezijos, Trakijos ir Makedonijos provincijos, nuo 395 metų jau priklausiusios Bizantijos imperijai.
Audronė Kaušpėdienė
Visuomeninė veikla
Audronė Kaušpėdienė priklausė Kauno architektų kartai ryškiai prisidėjusiai prie Lietuvos laisvės. 1988 m. birželio 10 d. Kauno senamiestyje įkurtų Architektų namų pirmojo aukšto salėje įsteigta Kauno Sąjūdžio iniciatyvinė grupė. Šiame pastate Audra tęsė veiklą ir po Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo. Vadovavo „Jungtinių pajėgų projektų“ grupei iki pat pasaulinės finansinės krizės 2008 m.
Bulgarija
Istorija
Maždaug VI–VII amžiuje čia apsigyveno slavų gentys. Apie 680 m. tiurkų protobulgarų gentis, vadovaujama chano Asparucho, įsiveržė į šiaurės Balkanus, taip jie susimaišė su vietiniais slavais ir trakais. 681 m. susikūrė pirmoji Bulgarijos valstybė su sostine Pliska. Nuo vengrų ir pečenegų antpuolių susilpnėjusi valstybė 966 m. buvo užimta senrusių, 971–1018 m. Bizantija išstūmė senrusius ir prisijungė šias teritorijas, paversdami ją savo provincija. Po 1185–1187 metų sukilimo buvo sukurta antroji Bulgarijos valstybė. XIII a. pirmoje pusėje valstybei priklausė teritorijos, kuriose šiuo metu įsikūrusios Albanija, Epyras, Serbija, Makedonija, Vakarų Trakija, vėliau valstybė pradėjo silpti. 1330 m. atskirta Makedonija, XIV a. viduryje – Dobrudža. Apie 1363 metus valstybė suskilo, o 1393–1396 m. abi karalystės užimtos turkų. Turkai sunaikino bulgarų bajoriją, suvaržė religinę laisvę, bet baigus kariauti, pradėjo kilti ūkis, plėtėsi miestai.
Virbalas
thumb| Virbalas – mezgimo įrankis. Gali būti plieniniai, plasmasiniai, aliumininiai, plieniniai su kaprono valu. Ilgis - nuo 20 iki 45 cm. Komplektuojami po 2, 5 ar 6. Virbalų numeriai nuo 1 iki 8.
Audronė Kaušpėdienė
Visuomeninė veikla
Šiuo metu pasitraukusi iš projektavimo veiklos ir užsiima visuomeninėmis iniciatyvomis, architektūros švietimo veikla. Rengia skaitymus Žemaitkiemio-Babtyno dvaro knygų klube, organizuoja savitarpio pagalbos grupių susitikimus, savanoriauja moterų pagalbos linijoje.
Egidijus Barkauskas
Egidijus Barkauskas (g. 1939 m. sausio 5 d. Kretinga) – Lietuvos gydytojas chirurgas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
Bulgarija
Istorija
Šalis 1912–1913 m. dalyvavo I Balkanų kare, svariai prisidėjo prie pergalės prieš turkus, tačiau vėliau sukėlusi antrąjį Balkanų karą, jame pralaimėjo ir neteko daugumos įgytų žemių.
Šilalės rajono savivaldybės taryba
Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.
Bulgarija
Istorija
thumb|180px|Bulgarijos herbas [[1881–1927 m.]]
Zacky Vengeance
Zacky Vengeance (Zachary James Baker, g. 1981 m. gruodžio 11 d., Kalifornijoje, JAV) – grupės Avenged Sevenfold įkūrėjas ir gitaristas.
Virbalas
Nadel
Audronė Kaušpėdienė
Visuomeninė veikla
Ambasadorė Kaunui – Europos kultūros sostinė 2022.
Zacky Vengeance
Biografija
Jis su vokalistu M. Shadows 1999 metais sukūrė grupę Avenged Sevenfold. Jis buvo vienintelis gitaristas, tol kol neatėjo Synyster Gates. Zacky sukūrė Avenged Sevenfold sutrumpintą pavadinimą A7X.
Gitaros
Zacky Vengeance naudoja Schecter gitaras:
Egidijus Barkauskas
Biografija
1963 m. baigė Vilniaus universiteto Medicinos fakultetą. 1968 m. apgynė eksperimentinį darbą – mokslų kandidato disertaciją „Juosmens simpatektomijos poveikis šlaunies arterijos protezavimo rezultatams“. 1982 m. apgynė disertaciją „Slankstelinės arterijos operacijų reikšmė brachiocefalinių arterijų chirurgijoje“, medicinos mokslų daktaras.
Bulgarija
Istorija
Po Pirmojo pasaulinio karo, kuriame dalyvavo Centro valstybių pusėje, neteko Vakarų Trakijos, turėjo mokėti reparacijas. 1920–1923 m. buvo įvykdyta radikali žemės ūkio reforma, plėtotas švietimas. 1923 m. šalyje įvyksta perversmas, tuoj po jo numalšintas komunistų rengtas Rugsėjo sukilimas, buvo apribotos pilietinės laisvės. Po 1934 m. įvykusio dar vieno perversmo buvo sustabdytas konstitucijos galiojimas, uždraustos politinės partijos. Dar po metų įvykdytas jau trečiasis perversmas tarpukariu įtvirtino autoritarinę Boriso III diktatūrą.
Gaveikiai (Vilnius)
Gaveikiai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės rytus nuo Visalaukės I. Šiaurinė kaimo dalis yra Molėtų rajone.
Bulgarija
Istorija
Antrojo pasaulinio karo metu iki 1941 m. šalis liko neutrali, bet vėliau prisijungė prie Berlyno pakto, prisijungė kaimynines teritorijas. Artėjant Rytų frontui, 1944 m. rugsėjo 5 d. vėl paskelbė šalies neutralumą. Tačiau tą pačią dieną įžengė sovietų kariuomenė, o rugsėjo 8 d. Bulgarija paskelbė karą Vokietijai. Po karo valdžioje įsitvirtino komunistai, remiami SSRS. 1946 rugsėjį buvo panaikinta monarchija, 1947 m. parengta konstitucija SSRS pavyzdžiu, Bulgarija paskelbta socialistine liaudies respublika. 1971 m. konstitucijoje įtvirtinta komunistų partijos valdžia. 1984–1989 m. vykdyta prievartinė Repatriacija, tuo laikotarpiu į Turkiją išvyko apie 300 000 turkų tautybės žmonių. 1989 m. pradėjo kurtis opozicinės grupuotės, 1990 m. atsisakyta konstitucijos punkto, valdžioje įtvirtinančio komunistus. 1991 m. lapkričio rinkimus nežymia persvara laimėjo opozicinė Demokratinių jėgų sąjunga, taip pabaigdama socialistinės Bulgarijos laikotarpį.
Egidijus Barkauskas
Mokslinė veikla
Pirmasis Lietuvoje padarė kai kurių arterijų operacijas – miego arterijos endarterektomiją, vidinės miego arterijos aneurizmos rezekciją, pakinklio ir blauzdų arterijų dvigubos distalinės autoveninės jungties operaciją. Sukūrė smegenų kraujotakos išeminių sutrikimų diagnostikos ir gydymo, slankstelinių arterijų rekonstrukcijos operacijų metodų. 5 išradimų autorius.
Šilalės rajono savivaldybės taryba
Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.
Audronė Kaušpėdienė
Projektai
miniatiūra|Europa Royale Kaunas Hotel
Šilalės rajono savivaldybės taryba
Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Tedženas
Tedženas įsikūręs šalia Tedženo upės (Afganistane ši upė turi kitą pavadinimą – Hari Rud). Miestas yra Transkaspijos geležinkelio kelyje. 1990 m. buvo atidaryta nauja linija į Mešhedą, Irane.
Bulgarija
Istorija
2004 m. šalis įstojo į NATO karinį bloką ir pradėjo siųsti savo karius į misijas Afganistane.
Vardo istorija
Bulgarijos vardas kilęs iš tiurkų gentims priklausančių Volgos bulgarų (dar vad. bolgarų), kurie VII a. antroje pusėje migravo į Šiaurės Balkanus, maišėsi su VI a. į Balkanus migravusiais slavais ir toje teritorijoje gyvenusiais trakais. 681 m. buvo įkurta Bulgarų valstybė.
Politinė sistema
Valstybės santvarka – parlamentinė respublika. Galioja 1991 m. konstitucija. Valstybės vadovas – penkeriems metams tiesioginiuose rinkimuose renkamas prezidentas, kuris yra ir kariuomenės vadas. Renkant prezidentą, antrąją vietą pagal balsus užėmęs kandidatas tampa viceprezidentu.
Vykdomoji valdžia – Ministrų Taryba. Sritis administruoja Ministrų Tarybos skiriami valdytojai. Savivaldybių tarybos renkamos 4 metams.
Pagrindinis politinis susivienijimas – Demokratinių jėgų sąjunga, sudaryta iš 12 organizacijų (Bulgarijos žemdirbių liaudies sąjunga, Bulgarijos socialdemokratų partija, Demokratų partija ir k.t.). kitos partijos – nacionalinis judėjimas Simeonas II, Bulgarijos socialistų partija, Judėjimas dėl teisių ir laisvių.
Administracinis suskirstymas
Bulgarija suskirstyta į 28 sritis (oblasti).
thumb|upright=1.5|
Geografija
thumb|260px|thumb|[[Rodopai|Rodopų kalnai]]
Šiaurėje, pagal Dunojaus upę, driekiasi Dunojaus žemupio lygumos dalis, pietuose pereinanti į Dobrudžos plynaukštę. Toliau pietuose per visą šalį iškilę, kalnai užimantys apie 60 % šalies ploto. Tai Stara Planina (arba Balkanų kalnai, aukštis iki 2376 m, Botevo k.), tektoniniais Kazanlenko bei Karlovo slėniais, atskirti nuo piečiau stūksančių Rilos (aukščiausia vieta – Musalos kalnas, 2925 m), Rodopų bei Pirino kalnų. Pietryčiuose plyti derlinga aliuvinė Aukštutinės Trakijos žemuma. Gausu karstinių urvų.
Klimatas daugiausiai vidutinių platumų žemyninis, pietuose bei pajūryje subtropinis, Viduržemio tipo. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra lygumose tarp -2 °C ir 2 °C, kalnuose – iki -10 °C. Liepą lygumose įšyla iki 19–25 °C, o kalnuose vietomis neviršija 10 °C. Per metus lygumose iškrenta 450–600 mm kritulių, o kalnuose – iki 1300 mm. Žiemą šiauriniuose kalnų šlaituose susidaro nuolatinė sniego danga.
Bulgarijos teritorijos pakraščiu teka Dunojus (vienintelė laivybinė šalies upė), jo baseinui priklauso kitos upės – Iskeras, Jantra, Osemas, Lomas, Ogosta. Link Egėjo jūros teka Marica, Struma, Mesta, tiesiai į Juodąją jūrą – Kamčija. Daugumos upių vandeniu drėkinami laukai. Kalnuose yra nedidelių ežerų, įrengta tvenkinių.
Apie trečdalį Bulgarijos ploto dengia miškai, augantys daugiausia kalnuose. Būdingi plačialapių medžių miškai, sudaryti iš bukų, ąžuolų, skroblų, augantys pramaišiui su spygliuočiais (pušimis, eglėmis, kedrais). Aukštikalnėse veši kalnų pievos. Pietų ir pietryčių lygumos apaugę krūmokšnių sąžalynais (šibliakas). Įsteigti Rilos, Pirino, Vidurio Balkanų nacionaliniai parkai.
Ekonomika
Ekonomiškai nestipri valstybė. Kasamas lignitas, rusvosios anglys, akmens anglis, geležies, vario, cinko, švino bei mangano rūdos, auksas, sidabras, boksitas, išgaunama nafta, gamtinės dujos. Apdirbamoji pramonė 2000 metais sukūrė 14,5 % BVP. Svarbesnės maisto pramonės šakos – cukraus, tabako, rožių aliejaus, vyno, augalinio aliejaus, vaisių bei daržovių perdirbimas, mėsos, žuvų.
Pajamos iš turizmo 2001 m. sudarė 1,2 mlrd. dolerių, šalyje apsilankė 4,5 mln. turistų.
Demografija
2001 m. 83,6 % gyventojų sudarė bulgarai, 9,5 % – turkai, 4,6 % – čigonai (romai). Dauguma gyventojų priklauso Bulgarijos stačiatikių bažnyčiai (85 %), taip pat yra musulmonų (13 %), judėjų (0,8 %) bei katalikų (0,5 %). Bedarbių 2001 m. – 17,5 %. Tankiausiai gyvenama palei Juodosios jūros pakrantę, Aukštutinės Trakijos žemumoje, upių slėniuose. Miestuose gyvena 69 % žmonių.
Pravardė
thumb|right|240px|Amerikiečių susprogdinta atominė bomba virš [[Nagasakis|Nagasakio buvo vadinama „Dručkiu“.]] thumb|right|240px|JAV valstijų pravardės. thumb|right|240px|[[Haraldas I Kiškio Koja.]] Pravardė – tai netikra, išgalvota pavardė, neoficialus žmogaus, gyvūno, daikto ir pan. vardas. Jei tikrasis vardas suteikiamas dažniausiai norint pabrėžti pageidaujamas teigiamas savybes, tai pravardės paprastai atspindi realias asmens ar daikto savybes, jo kilmės vietą ir t. t. Pravardės gali būti suteikiamos asmeniui tam tikru jo gyvenimo laikotarpiu, atsitikus reikšmingam įvykiui ir būti žinomomis vien aplinkiniams. Pravardė ją turinčiam gali būti miela, įžeidžianti, pašiepianti.
Nuorodos
Прозвище
MTK Budapest FC
Budapešto MTK – Vengrijos futbolo klubas iš Budapešto.
Istorija
1935 m. rugpjūčio 10-13 d. „Hungaria“ viešėjo Lietuvoje, kur pirmose rungtynėse Makabi aikštėje 3:2 (2:0) nugalėjo Kauno ŠŠ Kovą, paįvairintą 3 Makabi žaidėjais, ir viešnagę Kaune užbaigė Kauno valstybiniame stadione lygiosiomis 2:2 (1:0) su Lietuvos rinktine.
2022–2023 m. sezone Antroje lygoje buvo antoje vietoje. Po sezono perkelti į aukščiausią divizioną.
Mongolijos himnas
Himnas kelis kartus keistas dėl politinių aplinkybių. Komunistiniu laikotarpiu himne buvo minimas Stalinas, Leninas, Suche Batoras ir Chorloginas Čoibalsanas. Vėliau šie paminėjimai išimti. 2006 m. pridėtas Čingischano paminėjimas.
Gaštautiškių ežeras
Gaštautiškių ežeras – ežeras Lietuvoje, Elektrėnų savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Beižionių, Eitulionių miško šiaurrytiniame pakraštyje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,12 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 183,5 m. Krantai žemi, apaugę medžiais, tik rytinis krantas aukštas, plyti pievos. Šiaurės vakaruose išteka J-2 upelis link Juodupio upelio (Spenglos intakas). Į rytus buvo įsikūręs Gaštautiškių kaimas. Šiaurine pakrante eina kelias.
Jablona Kolonija
Jablona Kolonija  – kaimas Lenkijos rytuose, Jablona Lackos valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Kvecių kapinynas
Vieta
Teritorija – 1,78 ha.
0,62 km į šiaurės rytus buvo Kvecių II pilkapynas, vadinamas Katmilžiais, Kaukuru.
Tyrimai
Tyrė: 1963 m. – Lietuvos istorijos institutas ir Kretingos muziejus (tyrimų vadovas Algimantas Merkevičius), 1980 m. – Ignas Jablonskis.
Žvalgė: 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (ekspedicijos vadovas Romas Olišauskas), 1992 m. – Kultūros paveldo centras (ekspedicijos vadovas Vilnius Morkūnas).
1963 m. ištirtas 1 degintinis X–XI a. kapas su žalvarinėmis ir geležinėmis įkapėmis. 1980 m. aptiktas degintinis kapas urnoje su įkapėmis, kurios datuojamos XI–XII a. Kapinyno teritorijoje rasta degintinių kauliukų, žalvarinis įvijinis žiedas, lankinės segės dalis, gintaro karoliukas.
Radinius saugo Kretingos muziejus.
Meksikos kalnynas
thumb|250px|[[Bachijas|Bachijo lyguma Guanachuate. Meksikos kalnynas]]
Kvecių kapinynas
Tyrimai
1992 m. kapinynas įrašytas į Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašą, 1997 m. registruotas kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąraše, 1998 m. paskelbtas kultūros paminklu, 2005 m. pripažintas valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.
Meksikos kalnynas
Meksikos kalnynas arba Meksikos Altiplanas  – gamtinė sritis Šiaurės Amerikos Kordiljerų centrinėje juostoje, driekiasi per pietų JAV ir Meksiką. Sudaro plokščiakalnis ir jį ribojančios kalnų grandinės – Rytų Siera Madrė, Vakarų Siera Madrė ir Neovulkaninė ašis. Šiaurėje palaipsniui pereina į Kolorado plynaukštę ir Didžiąsias lygumas. Kalnynas sudarytas daugiausia iš klinties, smiltainio, mergelio, taip pat daug lavos dangų ir aliuvinių-deliuvinių nuogulų. Spalvotųjų ir brangiųjų metalų rūdų (aukso, sidabro, cinko, švino) telkiniai. Būdingas 1000–1200 m aukštis.
Plynaukštė dalijama į:
Meksikos kalnyne klimatas tropinis, šiaurėje – sausas ir žemyninis, o pietuose – drėgnas ir švelnus. Vidutinė mėnesio temperatūra nuo 9 iki -15 °C (minimali -20 °C) žiemą bei 15-20 °C vasarą. Metinis kritulių kiekis nuo 200–400 mm per metus vidinėse srityse iki 2000-3000 mm išoriniuose kalnų šlaituose. Šiaurėje dauguma upių nevandeningos, išdžiūstančios, o pietuose vandeningesnės.
Pasvalio valsčius
Pasvalio valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje. Centras – Pasvalys.
Istorija
Įkurtas 1918 m. pabaigoje. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Pasvalio rajonui (9 apylinkės).
Kobulbudžiai
Kobulbudžiai arba Bobrovas (, nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Sembos pusiasalio pietuose, nuo 1997 m. spalio 9 d. Svetlo miesto apygardos kaimas.
Santjago sala (Galapagai)
thumb|250px|Lavos laukas Salivano įlankoje
Kobulbudžiai
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas sembiškos kilmės. 1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities kaimas. 1910 m. buvo 133 gyventojai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 1997 m. spalio 9 d. Pereslavskojės apylinkės kaimas.
Santjago sala (Galapagai)
Santjago sala, dar vadinama San Salvadoro bei Džeimso sala – sala Ekvadorui priklausančiame Galapagų salyne, esanti tarp Isabelos ir Santa Kruso salų. Plotas – 585 km².
Sala vulkaninės kilmės, visą ją užima skydinis ugnikalnis (aukštis 907 m). Plyti lavos laukai. Santjage lankosi jūrinės iguanos, tanagros, jūrų liūtai, flamingai, delfinai, kotikai ir kt.
Pienvežis
thumb|left|250px|Šiuolaikinis pienvežis thumb|right|250px|Rusiškas nedidelės talpos pienvežis thumb|right|250px|Suomiškas pienvežis thumb|left|250px|Pienvežis pašto ženkle Pienvežis – specializuotas cisterninis automobilis, skirtas pienui pervežti. Jie taip pat naudojami geriamajam ar mineraliniam vandeniui, aliejams pervežti. Cisterna paprastai turi termoizoliaciją, kad esant oro temperatūrai +35 °C pienas išliktų šviežias 10 valandų.
Pienvežio cisterna paprastai gaminama iš nerūdijančio plieno, kadangi šis besiliesdamas su maisto produktais nesioksiduoja. Tarybų Sąjungoje pienvežių cisternas gamindavo iš aliuminio lydinių, tačiau šie neatitinka higieninių reikalavimų, nes aliuminio lydiniai. liesdamiesi su maisto produktais, gali imti oksiduotis.
Jacques Minkus
Jacques Minkus (1901 m. gruodžio 15 d. – 1996 m. rugsėjo 17 d. Niujorke) – lenkų kilmės JAV verslininkas, filatelistas.
Biografija
Gimė Lenkijoje. 1992 m. persikėlė gyventi į JAV. 1931 m. atidarė pašto ženklų parduotuvę. Iki 1961 m. veikė 38 parduotuvių tinklas visoje JAV.
Nuo 1953 m. leido pašto ženklų katalogus ir daugiau nei šimtą įvairių temų albumų pašto ženklams.
1966 m. pardavė savo verslą.
Jacques Minkus buvo suteikta daug apdovanojimų už indėlį į filatelijos populiarinimą.
Dargužiai (Klaipėda)
Dargužiai – kaimas šiaurės vakarinėje Klaipėdos rajono savivaldybės dalyje, 5 km į šiaurės rytus nuo Girulių. Yra žirgynas ir akvakultūros ūkis; įsteigta kaimo bendruomenė.
2003 m. aptiktos XI–XII a. kuršių gyvenvietės liekanos.
Sportas
2011 m. kaime vyko Lietuvos konkūrinio jojimo nacionalinis čempionatas.
Bignonijiniai
Bignonijiniai (Bignoniaceae) – magnolijūnų (Magnoliophyta) augalų šeima, kuriai priklauso medžiai, krūmai, lianos ir kai kurie žoliniai augalai.