cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valerijus Borzovas
Biografija
1987 m. išrinktas Europos lengvosios atletikos asociacijos tarybos nariu.
1990–1997 m. vienu metu buvo Ukrainos jaunimo ir sporto ministras ir Ukrainos tautinio olimpinio komiteto prezidentas (šį postą paliko 1998 m.).
Nuo 1994 m. – Tarptautinio olimpinio komiteto narys.
1996–2012 m. – Ukrainos lengvosios atletikos federacijos prezidentas.
1998–2002 m. – Ukrainos liaudies deputatas, 3–jo šaukimo Rados sporto, turizmo ir jaunimo politikos komiteto pirmininkas. 2002 m. vėl išrinktas į 4–ojo šaukimo Radą. Nuo 2003 m. – Ukrainos socialdemokratų partijos narys.
Olimpinio bėgiko V. Borzovo nuotrauka buvo įrašyta į auksinę plokštelę, iškeliavusią į kosmosą su „Voyager“ erdvėlaiviu.
Čeliuskino kyšulys
Čeliuskino kyšulys  – Taimyro pusiasalio šiaurinis galas. Čia šiauriausias Azijos žemyno taškas.
Kyšulį 1742 m., Didžiosios Šiaurės ekspedicijos metu, atrado ir aprašė Semionas Čeliuskinas. Iš pradžių vadintas Šiaurės rytų kyšuliu, 1842 m. Rusijos geografų draugija pavadino kyšulį atradėjo vardu. 1932 m. kyšulyje įkurta poliarinė stotis.
Vilkyškių šv. Onos bažnyčia
'''Vilkyškių šv. Onos bažnyčia''' – katalikų bažnyčia, stovinti Vilkyškių miestelyje, Pagėgių savivaldybėje, prie kelio. Įrengta 1958 m.
miniatiūra|200px|left|Bažnyčia 2017 m. Dešinėje – zakristija miniatiūra|200px|left|Varpinė
Istorija
Po Antrojo pasaulinio karo, pasikeitus gyventojų sudėčiai krašte, ėmė dominuoti katalikų tikėjimo žmonės. Katalikų bažnyčia 1958 m. įrengta privačiame gyvenamajame name.
1991 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas
1991 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas – trečiasis IAAF organizuotas tarptautinis lengvosios atletikos čempionatas, kuriame varžėsi pajėgiausi atletai iš 167 šalių. Tai buvo vientinelis čempionatas, kuriame nepasirodė nei vienas atstovas iš Lietuvos.
Vilkyškių šv. Onos bažnyčia
Kapitalinis remontas
2013 m. atliktas bažnyčios kapitalinis remontas. Atidengti bažnyčios pamatai, kapitališkai suremontuotos pažeistos vietos, įrengta pamatų ir cokolio hidroizoliacija, drenažo ir lietaus vandens surinkimo sistemos. Pastato išorė nutinkuota struktūriniu tinku. Sutvarkytos stogo konstrukcijos, užklota nauja stogo danga, pakeisti langai ir durys. Kapitališkai suremontuotos vidaus sienos, lubos, laiptai, paklota nauja grindų danga. Atnaujinta elektros instaliacija. Varpinės pastato išorinės sienos iš naujo nutinkuotos, nudažytos, pakeista stogo danga, langai, įvestas elektros įvadas ir pakeista elektros instaliacija, įrengta apšvietimo sistema, šviestuvai, taip pat varpinės pastato šildymas. Bažnyčios teritorija apjuosta nauja tvora, šventoriuje trinkelėmis išgrįsti takai. Už suaukotas lėšas įsigyti nauji vidaus baldai, altorius.
Varpinė
Varpinė su kitos paskirties patalpomis pradėta statyti 1996 m. Iki tol šventoriuje stovėjo senas medinės varpinės pastatas, kuris nepuošė nei bažnyčios, nei miestelio. Kunigui Romualdui Gečui, vėliau šv. Onos bažnyčioje pamaldas laikiusiam kunigui Ramūnui Gerdauskui pradėjus statyti naują pastatą, į pagalbą stojo miestelio bendruomenė – prisidėjo gyventojai savo jėgomis ir lėšomis. Po kelerių metų, 2003 m., Rambyno regioninio parko iniciatyva buvo siekiama sustabdyti savavališką statybą, nes nebuvo sutvarkyti reikiami leidimai. Šie nesutarimai su vietos bažnyčia išsiplėtojo iki teisinio konflikto, nes vėliau Tauragės apskrities administracija įpareigojo varpinę su parapijos namais apskritai nugriauti. Tik 2009 m. pabaigoje teismas minėtąjį įsakymą panaikino. Vilkyškių parapijai teko gauti trūkstamus dokumentus ir varpinę oficialiai įteisinti, be to, pasirūpinti ir jos išore, kad pastato sienos ir stogo spalva atitiktų regioniniame parke taikomus reikalavimus. 2013 m. remontuojant bažnyčią, buvo sutvarkyta ir varpinė, jos pastate įrengti parapijos namai.
Architektūra
Bažnyčia stačiakampio plano, su šonine zakristija, bokšteliu. Yra 3 altoriai. Šventoriuje stovi varpinės ir parapijos namų pastatas.
Padaugalaitis
Padaugalaitis – ežeras Lietuvoje, Alytaus rajone, 3,5 km į pietus nuo Daugų miesto. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,28 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 129,2 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę krūmais. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Į šiaurę už 0,15 km yra Didžiulio ežero pietvakarinės dalies įlanka. Pietuose iš ežero išteka upelis link Karmės upelio (Nedzingio ežero baseinas). Šalia įsikūrę Rimėnų ir Dvarčėnų kaimai.
Aloyzas Meškauskas
Aloyzas Meškauskas ( g. 1931 m. spalio 15 d. Norgalvių k., Plungės r.), muzikos mokytojas ir chorvedys.
Biografija
A. Meškauskas – Telšių ir Plungės rajonų dainų švenčių dirigentas, 1977 m. respublikinės moksleivių dainų šventės konsultantas, Respublikinio muzikos mokytojų mišriojo choro chormeisteris; parašė straipsnių vietinėje spaudoje, aranžavo kūrinių skudučiams, sukūrė dainų ir instrumentinių pjesių.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Regina Meilutienė-Bacevičienė
Regina Meilutienė-Bacevičiūtė (g. 1956 m. liepos 1 d. Komijos autonominė respublika, Rusija) – muzikos mokytoja ir choro dirigentė.
Biografija
1974 m. baigė Kauno 15-ąją vidurinę mokyklą ir 1973 m. – Kauno 1-ąją vaikų muzikos mokyklą (V. Racevičiaus akordeono klasė). 1974–1978 m. Kauno Juozo Gruodžio aukštesniojoje muzikos mokykloje mokėsi groti akordeonu (dėst. V. Spitrys). 1981–1986 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (doc. Gedimino Purlio klasė).
Nuo 1994 m. – Kauno moksleivų kūrybos namų mergaičių choro „Lyra“ vadovė, jį parengė Kauno miesto dainų šventėms, su juo dalyvavo 1997 m. vaikų ir jaunimo chorų festivalyje „Baltijos bangelės“ Palangoje, 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventėje ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje.
1986–1989 m. – Kauno Politechnikos instituto studentų choro „Jaunystė“ chormeisterė. Chorą padėjo parengti 1987 m. tarprespublikiniam studentų mišriųjų chorų konkursui „Juventus“ Kaune, 1987 m. festivaliui „Jaunieji balsai“ Gorkyje, 1988 m. Baltijos respublikų studentų dainų šventei „Gaudeamus-X“ Vilniuje ir 1989 m. Europos aukštųjų mokyklų studentų festivaliui Vroclave (Lenkija).
1988–1991 m. – Kauno 3-osios klinikinės ligoninės moterų choro meno vadovė ir dirigentė. Chorą parengė 1989 m. Vilniaus dainų šventei, skirtai 1-osios Lietuvos dainų šventės 65-mečiui, 1989 m. su juo koncertavo Vokietijoje (Leipcige), dalyvavo 1990 m. Lietuvos tautinėje dainų šventėje. 1989–1991 m. – Kauno valstybinės įmonės „Šilkas“ dainų ir šokių ansamblio „Verpstė“ choro vadovė ir dirigentė. Kolektyvas nemažai koncertavo, dalyvavo 1990 m. Lietuvos tautinėje dainų šventėje.
Nuo 1991 m. – Kauno mokytojų švietimo ir kultūros centro mišriojo choro (38 dalyviai) „Diemedis“ meno vadovė ir dirigentė. Choras daug koncertuoja Lietuvos miestuose ir miesteliuose, gieda bažnyčiose, dalyvauja įvairiuose kultūros renginiuose.
1993 m. dalyvavo chorų festivalyje Marijampolėje, skirtame Jono Bendoriaus atminimui, taip pat 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventėje Kaune ir Vilniuje, gražiai pasirodė ir chorų konkurse, dalyvavo 1995 m. Baltijos ir Siaurės šalių chorų festivalyje Rygoje (Latvija) ir tų metų X tarptautiniame Stasio Šimkaus chorų konkurse Klaipėdoje, 1995 ir 1996 m. Juozo Naujalio konkursuose Raudondvaryje, 1996 m. koncertavo Austrijoje (Weinberge ir Salzburge). Kolektyvą parengė 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. Choro repertuare įvairių epochų ir stilių kūriniai bei lietuviška muzika.
R. Meilutienė – Kauno miesto dainų švenčių dirigentė, nuo 1990 m. – Lietuvos chorų sąjungos narė, Kauno miesto mokytojų metodinės tarybos (nuo 1992 m.) narė. 1995 m. suteikta vyresniosios muzikos mokytojos kvalifikacijos kategorija.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Rostovas
Rostovas – miestas Rusijoje, Jaroslavio srityje, prie Nero ežero kranto ir Maskvos-Jaroslavlio kelio, už 53 km į pietvakarius nuo Jaroslavlio. Rajono centras. 33,6 tūkst. gyventojų (2005 m.).
Jurkonis
Jurkonis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Rostovas
Ekonomika
Lengvoji (linų apdirbimo), maisto, optikos pramonė. Tradicinė emalinių dirbinių gamyba.
Jurkonis
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Jurkonienė (ištekėjusi moteris) ir Jurkonytė (mergautinė pavardė).
Rostovas
Istorija
Rostovas – vienas seniausių Rusijos miestų. Šaltiniuose minimas nuo 862 m., bet manoma, kad įkurtas gerokai seniau. Iki 1125 m. Rostovas buvo Rostovo-Suzdalės kunigaikštystės sostine. Vėliau ją Jurijus Dolgorukis perkėlė į Suzdalę. 988 m. mieste įkurta vyskupija. XIII a. tapo savarankiškos Rostovo kunigaikštystės sostine. XV a. miesto reikšmė gerokai sumažėjo, nes vis labiau kilo Maskva.
Jurkonis
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Rostovas
Lankytini objektai
Rostovui būdinga unikali architektūra. Jis įeina į vadinamąjį „Aukso Žiedą“ (senovinius Rusijos miestus). Yra XVI–XIX a. architektūros paminklų: Rostovo kremlius, Spaso-Jakovlevo vienuolynas, Uspenskio soboras, cerkvės, turgaus aikštės. Svarbus turistinis Rusijos centras.
Jurkonis
Panašūs:
Rostovas
Pavadinimas
Vengiant painiavos su pietų Rusijos miestu Rostovu prie Dono, miestas dažnai vadinamas Didžiuoju Rostovu (Ростов Великий) arba Jaroslavlio Rostovu (Ростов-Ярославский).
Donatas Kačerauskis
Donatas Kačerauskis (g. 1932 m. gegužės 10 d. Telšiuose) – Lietuvos maisto technologijos inžinierius, habilituotas technologijos mokslų daktaras.
Biografija
1956 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1962 m. apgynė disertaciją „Technologinių faktorių įtaka raugintos grietinėlės sviesto konsistencijai“. 1987 m. Maskvos mėsos ir pieno pramonės technologijos institute apgynė disertaciją „Geros kokybės sviesto tradicinės technologijos efektyvumo didinimas“, technikos mokslų daktaras.
Bavarijos elito tinklas
Struktūra
Programos:
Donatas Kačerauskis
Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritis – maisto produktų biotechnologija ir reologija. 21 išradimo autorius.
Parke Čakabukas
Parke Čakabukas – kvartalas centrinėje Argentinos sostinės Buenos Airių dalyje.
Kvartalą riboja šios gatvės: Emilio Mitre, Eva Perón, Curapaligüe ir Asamblea. Pavadintas Čakabuko mūšio garbei. Kvartale yra didelis parkas. Taip pat yra nemažai mokyklų, vaikų darželių, kavinių.
thumb|left|240px|Čakabuko parkas
Valerija Gruodytė
Biografija
Vyras - režisierius Stasys Ratkevičius, duktė Janina. Su tėvais grįžusi į Lietuvą, 1948 m. baigė Klaipėdos muzikinio teatro dramos studiją, 1954 m. – Klaipėdos pedagoginę mokyklą. 1945–1962 m. vaidino Klaipėdos, Žemaičių teatre Telšiuose, Kapsuko (dab. Marijampolė), Kauno dramos teatruose. 1958 m. su vyru įkūrė lėlių teatrą Kapsuke, 1960 m. jis perkeltas į Kauną. 1995 m. įkūrė Lėlių muziejų Kauno lėlių teatre. 1963–1991 m. Kauno lėlių teatro aktorė, teatro pedagoginės dalies vedėja. Sukūrė vaidmenų kino filmuose, Kauno lėlių teatre režisavo spektaklių (A. Žekas. „Smailiaragės bičiuliai“ 1964 m., su V. Vaičekausku).
Žymesni vaidmenys
Dramos teatruose:
Lėlių spektakliuose
1948 m. pasaulio šachmatų čempionatas
thumb|500px |1948 m. Pasaulio šachmatų čempionato Maskvoje dalyviai, iš kairės: [[Maksas Euvė|M. Euvė, V. Smyslovas, P. Keresas , M. Botvinikas ir S. Reševskis]] '''1948 m. pasaulio šachmatų čempionatas''' – 1948 m. kovo 1–gegužės 16 d. Hagoje ir Maskvoje vykęs mačas-turnyras, kuriame buvo išaiškintas pasaulio šachmatų čempionas. Dalyvavo penki vedantieji to meto šachmatininkai, kurie kiekvienas su kiekvienu žaidė po 5-ias partijas. Mačą-turnyrą, surinkęs 14 taškų iš 20 galimų, laimėjo Michailas Botvinikas. Jis ir tapo šeštuoju pasaulio šachmatų čempionu.
Groningeno turnyras
Nors turnyro prizai nebuvo dideli, daug ką traukė galimybė patekti į mačą-turnyrą – dalyvavo beveik visi stipriausieji. Ne visi buvo patenkinti FIDE kongreso sprendimu. Rengiant turnyrą buvo pasiūlymų, kad jei M. Euvė nugalėtų Groningene, tai mačo turnyro nebereikėtų rengti – skelbti iškart M. Euvę pasaulio čempionu. Tad pasaulis laukė, kas bus po Groningeno, ar čempionu taps M. Euvė, ar bus išaiškintas tik 6-asis mačo turnyro dalyvis. Prieš paskutinį turą atmosfera buvo įkaitusi: M. Euvė nuo lyderio M. Botviniko buvo atsilikęs pustaškiu. Bet abiejų lyderių nervai neatlaikė: M. Botvinikas pralaimėjo M. Najdorfui (Argentina), o M. Euvė – A. Kotovui (SSRS). Tad M. Euvė liko antruoju ir jo šalininkų viltys neišsipildė. Šeštasis, laimingasis, paaiškėjo po to, kai trečiuoju prizininku tapo V. Smyslovas – jam buvo suteikta teisė žaisti mače turnyre. 1947 m. Hagoje vykęs FIDE kongresas (jau dalyvaujant SSRS) dėl mačo turnyro priėmė galutinį sprendimą – jis turėtų vykti 1948 m. pirmajame pusmetyje Hagoje ir Maskvoje.
Varžovai
Mače-turnyre turėjo dalyvauti 6 dalyviai. Neatvykus į turnyrą amerikiečiui R. Fainui, buvo siūloma jį pakeisti argentiniečiu M. Najdorfu, tačiau sovietų atstovai užprotestavo ir jis nebebuvo kviečiamas. Liko tik 5 dalyviai. Pagrindiniais pretendentais buvo laikomi M. Botvinikas ir P. Keresas: tuo metu varžybose jie pasiekdavo stabilių aukštų rezultatų. Pajėgus buvo ir amerikietis S. Reševskis – kai M. Botvinikas protestavo, kad M. Euvei būtų grąžintas titulas be žaidimo, jis motyvavo tuo, kad vėl tapęs čempionu M. Euvė tuoj pralaimėtų mačą S. Reševskiui ir „pasaulio čempiono titulas visam laikui nuplauktų į Ameriką“. Pasaulio eksčempionas M. Euvė, kaip vėliau paaiškėjo, besivydamas M. Botviniką, buvo išeikvojęs visas jėgas Groningene. Apie jaunąjį V. Smyslovą buvo kalbama mažai – jis dar buvo mažai žinomas.
Nuostatai
Pasaulio čempionato mačas-turnyras vyksta penkiais ratais: kiekvienas žaidėjas su kiekvienu žaidžia po 5-ias partijas. Dalyvis surinkęs daugiausia taškų skelbiamas pasaulio šachmatų čempionu. Tuo atveju, jei pirmąją vietą pasidalytų du, ar daugiau dalyvių, per 6 mėn po turnyro pabaigos, tarp pirmąją vietą pasidalijusių dalyvių turi būti surengtos naujos varžybos. Per savaitę žaidžiami 3 turai. Turų dienomis žaidimas vyksta 5 val., o žaidžiant atidėtąsias partijas – 6 val. Laiko kontrolė: 40 ėjimu skiriama po 2val. 30 min., o po to viena val. 16-kai ėjimų. Kiekvienas dalyvis gali pasirinkti sekundantą.
Turnyro eiga
Antrajame rate amerikietis visas savo partijas baigė lygiosiomis ir surinko 2 taškus iš 4-ių. O M. Botvinikas, dar kartą laimėjęs prieš P. Keresą – 2½ taško. Šis po Hagos iš esmės iškrito iš kovos dėl pasaulio čempiono titulo – turėjo surinkęs tik 50% taškų.
1948 m. pasaulio šachmatų čempionato mačas turnyras. Haga, kovo 1–27 d. ir Maskva, balandžio 10–gegužės 16 d.
Trečiasis ratas, kuris jau vyko Maskvoje, P. Keresui, po to kai jis laimėjo prieš M. Euvę ir S. Reševskį, dar teikė vilties, bet vėl – trečią kartą pralaimėjo M. Botvinikui. Pastarasis nors ir pralaimėjęs S. Reševskiui visas likusias 3-io rato partijas laimėjo. Po šio rato turnyro likimas buvo nulemtas: M. Botvinikas turėjo 9 iš 12, P. Keresas – 6½, S. Reševskis – 6, V. Smyslovas 5½, o M. Euvė – 3 taškus.
Piajaus kyšulys
Piajaus kyšulys (Piajis, MS Tanjung Piai, ) – kyšulys Malakos pusiasalio pietuose, Malaizijoje, prie Džohoro sąsiaurio, į vakarus nuo Singapūro. Piajaus kyšulyje yra piečiausias Azijos taškas.
1948 m. pasaulio šachmatų čempionatas
Turnyro eiga
Du likę ratai turnyrinėje lentelėje nedaug pakeitė žaidėjų išsidėstymą. M. Botvinikas pradėjo žaisti atsargiai ir tik dėka dviejų pergalių prieš S. Reševskį surinko +2. V. Smyslovas spurtavo ir išėjo į 2-ąją vietą. P. Keresas surinko pusę taškų ir jį pavijo S. Reševskis ir galutinis rezultatas: abu po 10½ taško. M. Euvė, kuriam keliaujant iš Hagos į Maskvą muitininkai atėmė „debiutų sąsiuvinius“ (kurie pateko sovietams), patyrė 6-is pralaimėjimus ir pasiekė tik dvi lygiąsias (abi su M. Botviniku). Pastarasis prieš tris turus iki pabaigos tapo nebepavejamu. Surinkęs 14 taškų iš 20-ies galimų M. Botvinikas tapo 6-uoju pasaulio čempionu.
Tukumas
Tukumas – Latvijos miestas, esantis senovės lyvių genties teritorijoje, šiuo metu priskiriamas Latvijos etnografinei sričiai Žiemgalai. Jame gyvena 20 134 gyventojai (2008 m.). Įsikūres Latvijos vakarinėje dalyje prie Rygos-Ventspilio geležinkelio linijos ir šalia Rygos-Ventspilio plento. Dailės ir kraštotyros muziejus.
Yra architektūros paminklų – pilies bokštas iš XIV amžiaus, Durbės pilis (1821 m.), Švč. Trejybės evangelikų liuteronų (1664 m.), Šv. Stepono katalikų (1897 m.) bažnyčios, XVIII a. pr. buvusi sinagoga ir rabino namai, Šv. Mikalojaus cerkvė (1871 m.).
Istorija
Tukumas paminėtas XIII amžiuje. Nuo 1253 m. miestą valdė Livonijos ordinas. Po Livonijos ordino žlugimo, vietoj jo įkurta nauja šalis – Kuršo hercogystė. Kaip ir kitoms gyvenvietėms, Tukumui teko patirti didelius feodalų karus. Valdant hercogui Jakobui (1642–1682 m.) Tukumas atsigavo ekonomiškai. Tuo metu buvo nutiestas naujas prekybos kelias nuo Tukumo į Jelgavą, Kuršo hercogystės sostinę. Kelias tiestas nuo dabartinės Jelgavos gatvės, o kitas tiestas nuo dabartinės Raudas gatvės. 1795 m. suteiktos miesto teisės. 1930 m. Tukume gyveno 8000 gyventojų.
Miestai partneriai
Miestai, su kuriais Tukumas yra užmezgęs partnerystės ryšius:
Vilkijos šv. Jurgio bažnyčia
miniatiūra|250px|right|Bažnyčios interjeras
'''Vilkijos šv. Jurgio bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Vilkijoje.
Neogotikinė bažnyčia pastatyta XX a. pradžioje.
Pirmoji bažnyčia
Vilkijos klebono valdos minimos 1525 m. 1542 m. bažnyčiai dovanota 50 valakų žemės, Pikčiūnų, Dokelių ir Lebedžių kaimai (pastarieji 2 bažnyčiai priklausė iki 1842 m.), 2 sklypai miestelyje ir kasmetinė 80 auksinų duoklė. 1579 m. bažnyčios stogas buvo kiauras, metrikų knygos nerašomos, kapinės neaptvertos. Parapiją aptarnavo nuo 1573 m. Veliuonoje gyvenęs kunigas J. Laskovskis, kuris menkai mokėjo lotyniškai, nežinojo, kokios klebono pareigos. 1601 m. bažnyčiai skirta vieta miestelyje su 14 sodybų. 1606 m. įsteigta parapinė mokykla. Manoma, kad 1721 m. bažnyčia sudegė ir buvo atstatyta. 1730 ar 1731 m. ji vėl sudegė (pastatyta laikina).
1732 m. bažnyčiai skirtas didesnis žemės sklypas prie klebonijos. Nauja bažnyčia pastatyta 1751 m. 1808 m. miestelio plane pažymėta bažnyčia su bokšteliu ir kapinių koplyčia (Vilkijos pietuose, netoli Nemuno). 1841 m. čia gyveno 3 kunigai, bažnyčiai priklausė 14 valakų žemės. Vilkijos vikaru 1862–1864 m. dirbo tautosakos rinkėjas kunigas Antanas Juška. 1892 m. bažnyčia sudegė.
Bažnyčios statyba
1901 m. pradėta statyti nauja mūrinė bažnyčia jau kitoje vietoje, ant kalno. Kunigavo tada Butkus. Apie jį seni žmonės pasakojo legendas. Jis caro kariuomenėje dirbęs kapelionu, gavęs aukštą laipsnį ir krūvą medalių. Kai susiruošė statyti bažnyčią, į susirinkimą sušauktiems parapijiečiams pasakė, kad bažnyčios negalima statyti kišenėje, bažnyčia turi rodyti kelią dangun. Žmonėms buvo pikta, kad klebonas už surinktus pinigus pirmiausia supirkinėjo žemės sklypus ant kalno. Nepaisydamas priekaištų padarė masyvius betoninius pamatus ir nuklojo kelias eiles plytų. Susirgo ir mirė.
Butkaus išsirinktas įpėdinis K. Bučnys buvo šviesios, kilnios sielos žmogus, bet silpno kūno vyras. Vykdė pirmtako priesaką: „Dievo namai turi rodyti kelią dangun“. Išmūrijo sienas ligi langų, nors parapijiečiai maištavo, kad Vilkijai nereikia tokio didelio mūro. Maištą nutildė, o pats mirė.
1906 m. Vilkija gavo energingą, sveiką kleboną Stanislovą Bačkį. Jis rado tuščią parapijos kasą ir maištaujančius žmones. Suprato, kad aukų nesurinks, todėl griebėsi ūkininkavimo. Jaučakiuose bei Vilkijos kaime įkūrė plytines. 1906–1908 m. bažnyčion įmūrytos plytos ir šiandien gerai laikosi. Viską dirbo patys valstiečiai: kasė, rankiojo kalkakmenius, mynė kojomis bei arkliais, degė, ant savo pečių nešiojo pastoliais. Dirbo veltui. Yra legendų, bylojančių, kad šios bažnyčios statyme dalyvavo ir prijaukinta meška.
1908 m. statyba buvo baigta. Naujosios bažnyčios statyba kainavo apie 45 tūkstančius rublių, o dar 20 tūkstančių reikėjo norint baigti vidaus darbus. Rugsėjo 21 d. Vilkijoje buvo pašventinta naujai pastatyta šv. Jurgio parapijos bažnyčia. Tai buvo didingas raudonų plytų pastatas, iškilęs ant kalno ir tapęs pagrindiniu miesto akcentu. Į bažnyčios pašventinimo iškilmes susirinko apie 10 tūkstančių žmonių (dabar Vilkijos parapijoje yra maždaug 5 tūkstančiai). Tokio žmonių gausaus susitelkimo Vilkija nėra mačiusi. Iškilmėse dalyvavo 10 kunigų iš aplinkinių parapijų. Pašventinimo apeigas atliko Skapiškio klebonas kun. Daleckis, kuris dirbo vikaru Vilkijos bažnyčioje, sudegusioje 1892 m. Pirmąsias iškilmingas šv. Mišias aukojo Josvainių dekanas kun. Novickis, o pamokslą pasakė Butkiškės klebonas kun. Labokas (jų vardai nežinomi). Per šv. Mišias gražiai giedojo bažnyčios choras, kurį organizavo naujasis Vilkijos klebonas kun. Stanislovas Bačkis. Mišparus iškilmingai laikė Ariogalos klebonas kun. Gudzinskis (vardas nežinomas). Po pašventinimo iškilmių susirinkusieji iškilminga procesija ėjo aplink bažnyčią.
Bažnyčią baigė statyti (įrengti) klebonas Stanislovas Bačkis. Išsaugota nuo sunaikinimo Vilkijos bažnyčia 1920 m. gegužės 18 d. buvo konsekruota (t. y., buvo pašventinta bažnyčia, altoriai, varpas ir liturginiai indai). Šias apeigas Žemaičių vyskupo Pranciškaus Karevičiaus pavedimu atliko vyskupas Juozas Skvireckas. Į didįjį altorių buvo įdėtos šventųjų relikvijos ir suteikti atlaidai kasmet minint bažnyčios konsekravimo metines. Bažnyčioje sumontuoti garsaus lietuvių meistro Jono Garalevičiaus pagaminti vargonai.
S. Bačkis savo sumanumo dėka apsaugojo šventovę nuo sugriovimo Pirmojo pasaulinio karo metais. Užėjus frontui, Bačkis atsisakė vykdyti rusų karinės vadovybės įsakymą išvykti iš parapijos. Pasilikęs jis vaišino kareivius, kurie „pamiršo“ vykdyti įsakymą, be to susisiekė su vokiečių vadovybe, kuriai pranešė, kad Vilkijoje nebuvo rusų ir nebuvo reikalo apšaudyti miestelio.
1936 m Vilkijos parapiją apjungė 5563 parapijiečiai.
2008 m. Vilkijoje vyko bažnyčios 100 metų minėjimas.
Architektūra
Bažnyčia yra pagrindinis Vilkijos miesto akcentas ir ryški dominantė ilgoje Nemuno slėnio atkarpoje (jos bokštų aukštis 35 m). Projekto autorius nėra žinomas.
Bažnyčia neogotikinė, lotyniško kryžiaus plano, su daugiasiene apside, dvibokštė. Vidus 3 navų. Priekinis fasadas sudėtingas, suskaidytas šiektiek atgal patrauktu frontonu tarp dviejų aukštų bokštų. Šventoriuje 1960 m. pastatytas tautodailininko J. Mikutaičio medinis koplytstulpis, 2014 m. atidengtas akmuo su prezidento Valdo Adamkaus bareljefu.
Krepinis popierius
thumb|right|200px|Krepinis popierius thumb|right|200px|Iškilmių programa krepiniu popieriumi papuošta statula Teksaso techniniame universitete. Krepinis popierius  – rūšis minkštojo popieriaus, kuris gaminant klijinamas, o tada krepuojamas (taip apdorojamas, kad sudarytų smulkias raukšleles). Taip krepinis popierius įgyja raukšlėtą paviršių, dėl ko pasižymi didesniu tąsumu negu glotnusis popierius.
Gamyba
Krepavimui skirtas popierius gaminamas tinkline mašina, kuri turi vieną didelį garu kaitinamą džiovinimo cilindrą su karšto oro gaubtu. Žaliava yra plaušiena. Cilindras apipurškiamas klijais, kad popierius priliptų.
Krepuojama specialiu peiliu nugremžiant išdžiūvusį popierių nuo cilindro paviršiaus. Raukšlelių dydį lemia klijų kibumas, peilio geležtės forma, džiovinimo cilindro ir galutinės popieriaus mašinos dalies greičių skirtumas, plaušienos savybių.
Savybės
Krepinis popierius priskiriamas lengviausioms popieriaus rūšims. Jo plotinis tankis paprastai būna iki 35 g/m².
Krepinis popierius gaminamas tiek baltas, tiek spalvotas (ryškiomis ar pastelinėmis spalvomis). Spalvotas gali blukti, pvz., nuo drėgmės. .
Krepo santykis atspindi, kiek popierius sutrumpėjo krepavimo metu. Krepo santykis paprastai būna 10-30% intervale. Krepuojant popierių galima modifikuoti. Taip keičiamas popieriaus tąsumas ir storumas. Abu jie žymiai veikia popieriaus minkštumą ir gebėjimą sugerti.
Krepuojami ir kai kurie specialiosios paskirties popieriai, pvz., mikrokrepinis maišinis popierius.
Pagrynių apylinkė
Pagrynių apylinkė (arba Pagrynų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šilutės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šilutės rajonui. 1954 m. prijungta dalis Gaidelių apylinkės ir Užlieknių apylinkė. 1963 m. sausio 12 d. Pagrynių apylinkė prijungta prie Juknaičių apylinkės.
Bočių žemė
Bočių žemė – Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Kauno rajono tarybos laikraštis, leistas 1990–1991 m. Kaune.
Istorija
Tiražas 1990 m. – 5000 egz., 1991 m. – 3000 egz. Išėjo 8 numeriai.
Vyr. redaktorius Juozas Mozeris.
Federico Kammerichs
Giljermas Federikas Kamerichsas (g. 1980 m. birželio 21 d.) – Argentinos krepšininkas, olimpietis, žaidžiantis krašto puolėjo pozicijoje.
Hajai
Hajai, bahajai (bahaya) – Tanzanijos etninė grupė, kuri kalba oluhaja kalba, priklausančia bantu kalboms. 1991 m. jų buvo priskaičiuojama 1,2 mln.
Federico Kammerichs
Atstovauja Korienteso „Regatas“ klubui ir Argentinos rinktinei. Turi taip pat ir Vokietijos pilietybę, kadangi yra vokiečių kilmės. Iš viso Argentinos sudėtyje žaidė 2008 ir 2012 m. olimpinėse žaidynėse ir 2010 m. pasaulio čempionate.
Hajai
Geografija
Jų gyvenamas istorinis regionas yra vadinamas Buhaja. Tai – buvusi smulkių karalysčių grupė, dab. Tanzanijos šiaurės vakaruose. Apima didžiąją dalį Kageros administracinio regiono, ypač jo rytinę dalį prie Viktorijos ežero. Buhaja yra derlingose Viktorijos ežero vakarinėse pakrantėse, kur gausiai auginami bananai. Į rytus nuo jos yra Karagvė, šiaurėje ribojasi su Buganda, šiaurės vakaruose – su Ankole. Pietuose yra Buzinza.
Regione yra svarbus miestas Bukoba.
Federico Kammerichs
2002 m. dalyvavo NBA naujokų biržoje, kur antrajame rate 51-uoju šaukimu pakviestas Portland Trail Blazers klubo.
Hajai
Istorija
Buhaja kaip atskiras kultūrinis regionas, egzistuoja nuo XV–XVI a. Legendos pasakoja, kad į teritoriją įsiveržė gyvulių augintojai buhima. Jie įkūrė daug smulkių valstybėlių. Tarp jų buvo: Kartais Buhajos regionui priskiriamos ir gretimos valstybės šiaurėje (Misenji), vakaruose (Karagvė), pietryčiuose (Buzinza).
Skirtingai nei gretima Buganda, Buhaja nemėgino susivienyti, nors ir egzistavo tam tikra regioninė tapatybė, kuri nulėmė bahajų etninės grupės atsiradimą. Šios valstybės priklausė bananų zonai, ir bananų auginimu buvo paremtas visas krašto ūkis. Dėl tos priežasties čia nesusiformavo klasinė prieštara tarp žemdirbių (bahutu) ir gyvulių augintojų (batutsi/bahima), kaip tai atsitiko vakariau buvusiose karalystėse. Vietoj to, susiformavo pasidalinimas į žemvaldžių (abatwazi) ir priklausomųjų žemdirbių (abatwarwa). Buhajos karalysčių monarchai omukama skirdavo specifines žemės valdas nyarubanja už lojalumą, taip kurdami afrikietišką feodalinę visuomenę.
Po Tanganikos nepriklausomybės, 1962 m. bahajų karalystės buvo panaikintos.
Hardijs Baumanis
Hardijus Baumanis (1967 m. gruodžio 10 d. – 2015 m. balandžio 6 d.) – Latvijos diplomatas, buvęs ambasadorius Lietuvai.
Biografija
1994–1997 m. Latvijos Respublikos ambasados Danijos Karalystėje 1-asis sekretorius. 1997–1998 m. Latvijos Respublikos ambasados Rusijos Federacijoje Konsulinio skyriaus vadovas. 1998–2001 m. Latvijos Respublikos ambasados vadovo pavaduotojas, patarėjas politiniais klausimais Rusijos Federacijoje.
2002 m. Londono Karališkojo koledžo Saugumo studijų narys. 2003–2004 m. Latvijos Respublikos Užsienio reikalų ministerijos Konsulinio departamento direktorius. 2004–2006 m. Latvijos Respublikos Generalinis konsulas Sankt Peterburge, Rusija. 2006–2010 m. Latvijos Respublikos ambasadorius Lietuvos Respublikoje. Nuo 2010 m. buvo Latvijos ambasadorius Azerbaidžane.
Dežniovo kyšulys
Dežniovo kyšulys  – kyšulys Čiukčių pusiasalyje, prie Beringo sąsiaurio, ryčiausias Azijos žemyno taškas.
Kalnuotas (iki 741 m), stačiais skardžiais leidžiasi jūron.
Pirmieji kyšulį apiplaukė S. Dežniovas ir F. A. Popovas 1648 metais. Dežniovo vardą kyšulys gavo XIX a. pabaigoje (jį 1879 m. suteikė A. Nordenšeldo ekspedicija). Stovi paminklas Semionui Dežniovui.
Jonas Kabelka
Jonas Kabelka (1914 m. lapkričio 8 d. Zviniškiai, Liudvinavo valsčius – 1986 m. gruodžio 26 d. Vilnius) – Lietuvos kalbininkas, filologijos mokslų kandidatas, baltistas, vertėjas.
Brent Sancho
Brentas Sančas (g. 1977 m. kovo 13 d.) – futbolininkas, Trinidado ir Tobago rinktinės ir North East Stars klubo gynėjas.
Jonas Kabelka
Biografija
Mokėsi Marijampolės marijonų gimnazijoje, nuo 6 klasės – Rygiškių Jono gimnazijoje. Grojo mokinių pučiamųjų orkestre. Bendraklasiai – būsimi kalbininkai Algirdas Julius Greimas ir Juozas Vaišnys. 1934–1937 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą, 1937–1939 m. baltistiką Berlyno, 1939–1941 m. Latvijos universitete. 1947 m. baigė Kauno universitetą. Mokytojai Jurgis Gerulis, Janis Endzelynas, Maksas Fasmeris. 1964 m. filologijos mokslų kandidatas.
Brent Sancho
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 1999 m. spalio 12 d., su rinktine žaidė visose trejose 2006 m. pasaulio čempionato rungtynėse, paskutinėse rungtynėse po Roberto Acuna smūgio galva nukreipė kamuolį į savo vartus.
Jonas Kabelka
Biografija
1944–1946 m. dirbo mokytoju Marijampolėje, 1946–1950 m. dėstė Kauno universitete, nuo 1950 m. Vilniaus universitete, 1970 m. docentas. 1948–1965 m. dirbo leidykloje „Mintis“, nuo 1957 m. vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. Lietuvių kalbos žodyno (3–6 t.) redakcinės kolegijos narys.
Mokslinė veikla
Tyrinėjo lietuvių kalbos istorijos ir latvistikos problemas. Veikale „Kristijono Donelaičio raštų leksika“ nagrinėjo K. Donelaičio kalbos ypatybes, pateikė apie 3000 žodžių žodyną. Parašė vadovėlių aukštosioms mokykloms, pirmąjį baltų filologijos vadovėlį aukštosioms mokykloms lietuvių kalba. Paskelbė straipsnių baltistikos, kalbos kultūros klausimais.
Išvertė A. Reformatskio „Kalbotyros įvadą“ (su J. Iškausku, 1963 m.), A. Upyčio, V. Lacio, E. M. Remarko ir kitų rašytojų kūrinių.
Anchelio krioklys
300px|thumb|Anchelio Krioklys
Anchelio krioklys (, pem. Kerepakupai Vená) – Venesuelos pietryčiuose, Bolivaro valstijoje, Kanaimos nacionaliniame parke, krintantis aukščiausias pasaulyje krioklys – 979 m, iš kurių nenutrūkstamas srautas – 807 m.
Krioklys krinta nuo aukšto stalakalnio (tepui), vadinamo Aujantepui. Krioklys yra Kerepo upėje (Čuruno intakas, Orinoko baseinas).
Atradimas
Vietiniai indėnai šį krioklį vadina Kerekupai-merú. Pirmasis tyrinėtojas, jį išvydęs 1910 m., buvo Ernesto Sánchez La Cruz, bet informacija apie tai nebuvo plačiau paskleista.
1933 m. jį pamatė amerikiečių lakūnas iš Misurio, buvęs Lindbergo skraidančio cirko (Lindbergh’s Flying Circus) pilotas, Jimmy Crawford Angel (mirė 1956 m.), šiose teritorijose ieškojęs naudingųjų iškasenų. Po trejų metų, 1936 m., jam pavyko nutūpti šalia krioklio viršūnės, bet lėktuvas (Flamingo monoplanas „El Rio Caroni") užklimpo ir išbuvo ten 33 metus, kol buvo nukeltas sraigtasparniu ir dabar saugomas muziejuje Bolivaro mieste (ant kalno pastatyta lėktuvo kopija), o J. Angel su trimis bendrakeleiviais (viena iš jų jo žmona Mary) per 11 dienų sugebėjo nusileisti nuo plokštikalnio. Nors Anchelio krioklys yra labai nuošalioje vietovėje ir iki jo reikia skristi užsakomaisiais reisais, jį nuolatos lanko turistai. Viena iš ekstremalaus turizmo atrakcijų – šokti su parašiutu nuo uolos iškyšulio šalia krioklio viršūnės ir išskleisti parašiutą kiek galima žemiau.
Pirmasis šaltiniuose užfiksuotas žmogus, pasiekęs upę, kuri krisdama sudaro krioklį, buvo latvis Aleksandrs Laime, (vietiniams indėnams pemonams – Alejandro Laime). Upei, kurią maitina krioklys, jis davė Gaujos vardą, pagal Latvijoje tekančią upę Gaują, nors pemonai ir toliau upę vadina Kerepo vardu. 1955 m. jis pirmasis užkopė į Aujantepui ir atrado ten jau 18 metų įklimpusį J. Angelo lėktuvą. A. Laimės vardu pavadinta viena stalkalnio apžvalgos aikštelė.
thumb|centre|750px
Julius Anusavičius
Biografija
Pradinį mokslą ėjo Troškūnuose, gimnaziją Panevėžyje, privačiai išmoko matininko profesijos. Dalyvavo 1863 m. sukilime, vadovavo Panevėžio apskrityje veikusio E. Liutkevičiaus dalinio būriui. Buvo suimtas ir nuteistas katorgai Sibire. Paleistas po 1880 m. gyveno Latvijoje (Rygoje, Skaistkalnėje), 1900 m. grįžo į tėvų dvarelį Daniūnuose.
Sukūrė eilėraščių ir poemoms artimų eiliavimų (~ 20 000 eilučių): „Pavasaris 1863 metų“, „Upe tėvynės“, „Tatula miela“, „Viena pavasario diena“ ir kt. Eiliavimai aprašomojo pobūdžio, ištęsti, poetika elementari, mechaniškai taikoma silabinė eilėdara.
Aleksandras Goldenveizeris
Aleksandras Goldenveizeris (, 1875 m. vasario 26 d. Kišiniove, Moldavija – 1961 m. lapkričio 26 d. Nikolina Gora kaime, prie Maskvos) – rusų pianistas, kompozitorius, pedagogas, rašytojas ir visuomenės veikėjas.
Biografija
Aleksandras Goldenveizeris gimė 1875 m. vasario 26 d. Kišiniove (Moldavija) advokato šeimoje. 1895 m. baigė Maskvos konservatorijos fortepijono klasę pas A. Zilotį ir P. Pabstą, 1897 m. kompozicijos klasę pas M. Ipolitovą–Ivanovą ir A. Arenskį , bei kontrapunkto klasę pas A. Tanejevą.
1897 m. pradėjo dirbti muzikos mokytoju imperatoriaus Nikolajaus I vardo našlaičių institute, paskui 1904–1906 m. – Maskvos filharmonijos mokykloje ir nuo 1906–1961 m. buvo Maskvos konservatorijos profesorius : 1936–1939 m. – fortepijono katedros vedėjas, 1948–1922 m. ir 1932–1939 m. – prorektorius, 1922–1924 m. ir 1939–1942 m. – rektorius.
1932–1934 m. buvo Maskvos kompozitorių Sąjungos pirmininko pavaduotojas. 1931 m. prie konservatorijos organizavo „Ypatingą vaikų grupę“, 1936–1941 buvo Centrinės muzikos mokyklos prie konservatorijos meno vadovu, įkūrė fortepijono mokyklą, kurios mokiniais buvo:
Mokiniai apie savo mokytoją rašė:
„Goldenveizeris buvo nepralenkiamas, aiškindamas mums muzikos prasmingumą. Jo padedamas aš suvokiau, kad natose nebūna atsitiktinai pažymėtų diminuendo ar crescendo nuorodų. Kiekvienam ženklui mes turime surasti priežastį, kompozitoriaus sugalvotą. Mokytojas įvedė mane į muzikos dvasingumo pasaulį“.
„Buvo reikalaujama labai kruopštaus ir sistemingo darbo. Gamos buvo grojamos visais galimais būdais – keičiant kirčius, ritmines bei artikuliacines figūras, Hanono pratimai buvo atliekami bet kurioje tonacijoje, studijuoti visi Cerni op. 299 ir op. 740 etiudai. Oktavinė technika ugdyta oktavomis grojant J. S. Bacho dvibalses invencijas“.
1946 m. A. Goldenveizeriui suteiktas „TSRS Liaudies artisto“ vardas. 1947 m. įteikta Stalino premija.
Goldenveizeriai buvo A. Sacharovo krikšto tėvai, artimai draugavo su L. Tolstoju ir dažnai grojo Jasnaja Polianos dvare.
A. Goldenveizeris mirė 1961 m. lapkričio 26 d. Nikolina Gora kaime prie Maskvos. right|thumb|300px|A. Goldenveizerio žmonos Anos portretas. [[Nikolajus Višeslavcevas, 1920 m., pieštukas.]]
Šeima
Be Aleksandro šeimoje augo dar dvi seserys:
1903 m. sausio 24 d. A. Goldenveizeris vedė pedagogę, pianistę Aną Sofijaną (1881 m. gruodžio 9 d. – 1929 m. lapkričio 14 d.). Anos sesuo Jekaterina buvo A. Sacharovo motina.
Kūryba
A. Goldenveizeris yra 3–jų operų autorius: Autorius daugiau nei 40 muzikinių kūrinių: fortepijonui (Op. 3, 4, 6, 7, 10), chorams ir 26–ių romansų (Op. 1, 5, 8, 9), atliko daugelio fortepijoninių kūrinių redakcijas.
Parašė daug kritikos straipsnių ir knygas:
Refleksija
Refleksija ( – „atgręžimas“) – savo psichikos stebėjimas ir mąstymo procesas, skirtas suprasti, kritiškai analizuoti savo paties prielaidas ir pažinimo formas; pažinimas, kurio objektas yra pats pažįstantysis subjektas; vienas pagrindinių filosofijos metodologinių principų, introspektyviojoje psichologijoje juo paremta introspekcijos metodai.
Eimear Quinn
Eimara Kuin (Eimear Quinn, g. 1973 metais) – airių dainininkė. 1996 metais su daina „The Voice“ laimėjo 1996 m. Eurovizijos dainų konkursą.
Ketverius metus ji dainavo chore. 1995 m. tapo Keltų kamerinės grupės „Anuna“ narė, kuri yra populiari Airijoje.
Ferdinandas III (Leonas)
Ferdinandas III (1201 m. liepos 30 d. arba 1199 m. Monte de Valparaíso, Samora, Ispanija – 1252 m. gegužės 30 d. Sevilija, Ispanija) – Kastilijos karalius, valdė nuo 1217 m. birželio 6 d. iki mirties. Leono karalius, valdė nuo 1230 m. rugsėjo 24 d. iki mirties. Galisijos karalius, valdė nuo 1230 m. rugsėjo 24 d. iki mirties.
Santuokos ir vaikai
1-ji žmona: nuo 1219 metų lapkričio 30 d. Elžbieta fon Hohenštaufen (1203 kovas/gegužė – 1235 lapkričio 5), Vokietijos karaliaus Filipo Švabo ir Irinos Angelinos duktė. Vaikai:
2-ji žmona: nuo 1237 Žana de Damerten (apie 1220 – 16 марта 1279), Omalio grafienė nuo 1239, Pontje ir Montrejo grafienė nuo 1250, Omalio grafo Simono de Damarteno ir grafienės Marijos de Pontje duktė
Atvira sistema
Atvira sistema – sistema, kuri laikui bėgant sąveikauja su jos aplinka. Sąveika gali būti informacijos, energijos ar medžiagos formoje.
Gulkevičiai
Gulkevičiai  – miestas Rusijoje, Krasnodaro krašte, 176 km į šiaurės rytus nuo Krasnodaro, 5 km nuo Kubanės upės; rajono centras. Geležinkelio stotis prie Rostovo–Vladikaukazo linijos. Kelias į Kropotkiną, netoliese eina „Kaukazo“ plentas. Statybinių medžiagų, maisto (cukraus, miltų, duonos, krakmolo) pramonė. Veikia cukraus ir cukrinių runkelių tyrimų instituto padalinys.
Istorija
Gulkevičiai įkurti 1875 m., nutiesus geležinkelį ir pastačius stotį. XX a. pradėta plėtoti maisto, ypač cukraus, pramonė. Nuo 1959 m. – miesto tipo gyvenvietė, nuo 1961 m. – miestas.
Garry O'Connor
Garis O’Konoras (g. 1983 m. gegužės 4 d. Edinburge) – Škotijos futbolininkas. Buvęs Škotijos rinktinės puolėjas.
Karjerą pradėjo gimtojo Edinburgo Hibernian FC klube, kur per 7 sezonus įmušė 46 įvarčius. Vėliau bandė legionieriaus karjerą Rusijoje, bet 2007 m. grįžo į JK. Žaidė Birmingham City ir Barsnley klubuose.
Vasarinis krantas
thumb|300px|Vasaros krantas [[Jagrai|Jagrų saloje]] Vasarinis krantas  – kranto ruožas vakariniame Dvinos įlankos krante (pietinė Baltosios jūros dalis). Driekiasi nuo Šiaurės Dvinos žiočių iki Uchtnavoloko kyšulio.
Centrinėje Vasarinio kranto dalyje yra Unos užutėkis, o pietinėje dalyje pakrantėje yra grupė salų, kurių didžiausia – Jagrai. Krantas akmenuotas tik šiaurės vakarų dalyje. Tarp Žižgino salos ir Unos užutėkio krantas sudaro iki 45 m aukščio smėlio ir molio skardį, virš kurio išsidėstę miškingi Vasariniai kalnai (Летние горы), sudaryti iš molio klodų. Į pietryčius nuo jų pakrantė smėlėta, lėkšta.
Krante teka upės Solza, Verchovka, Siuzma, Jarenga, Lopšenga ir kitos. Krante yra kyšuliai Krasnogorskij Rogas (Красногорский Рог), Jarengskij Rogas (Яренгский Рог) ir Lopšengos kyšulys.
Priekrantės vandenys yra verslinės žūklės vietos. Svarbiausias uostas – Severodvinskas. Kitos kranto gyvenvietės – Sojaza, Nionoksa, Siuzma, Krasnaja Gora, Petrominskas, Unskis, Jarenga, Lopšenga ir Letnij Navolokas (Летний Наволок).
Bostono lietuviškas laikraštis
Bostono lietuviškas laikraštis – JAV lietuvių laikraštis, ėjęs 1895 m. spalio – groudžio mėn. Bostone.
Istorija
Išleisti 7 numeriai. Leidėjas ir spaustuvininkas A. Zdanavičius.
Redagavo J. Žebrys.
Naujienėlės piliakalnis
Naujienėlės piliakalnis, Aukštakalnis, Kovakalnis – piliakalnis Kalvarijos savivaldybės teritorijoje, Naujienėlės kaime, Kalvarijos seniūnija. Pasiekiamas keliu Kalvarija – Bartininkai per Patilčius Margiuose pasukus į dešinę rytų link Naujienėlės, yra kairėje šiaurės kryptimi nuo kelio, 150 m neprivažiavus kanalizuoto Vyžupio.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje esančioje kalvoje. Šlaitai statūs, 12­-20 m aukščio, viršutinėje 4­-5 m aukščio dalyje buvę pastatinti. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 28x25 m dydžio, 2 m iškiliu viduriu. Jos šiaurinėje pusėje supiltas 18 m ilgio, 0,8 m aukščio, 9,5 m pločio pylimas, kurio išorinis 1,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 16 m pločio, 1 m gylio griovį.
Į šiaurę nuo piliakalnio yra trapecinis papilys, pailgas šiaurės – pietų kryptimi, ilgesniu vakariniu šonu. Jo aikštelės dydis -­ 40(30)x34 m.
Piliakalnis labai apardytas arimų, Antrojo pasaulinio karo vokiečių apkasų, statant trianguliacinį bokštą. Aikštelė dirvonuoja, šlaitai apsodinti eglutėmis.
Tyrimai
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Edwin Herbert Land
Edvinas Herbertas Landas (Edwin Herbert Land, 1909 m. gegužės 7 d. – 1991 m. kovo 1 d.) – JAV mokslininkas ir išradėjas. Vienas žymiausių jo išradimų – 1947 m. vasario 21 d. pristatytas momentinis fotoaparatas „Polaroid“.
thumb|left|[[fotoaparatas „Polaroid“]]
Botanika (Kišiniovas)
thumb|left|250px|Kišiniovo municipijaus sektoriai thumb|right|250px|Namų kompleksas Botanikoje „Miesto vartai“. Botanika – pietrytinis Kišiniovo municipijaus sektorius, apribotas Rožių slėnio, Kryžių slėnio, Grenoblio gatvės ir geležinkelio. Plotas – 1300 ha.
Į Botanikos sektorių įeina Kišiniovo rajonai ir priemiesčiai – Frumušika (Frumuşica), Munčeštis, Galata, Fulguleštis, Malina Marė.
thumb|left|250px|Rožių slėnio parkas Botanikoje Sektorius pavadinimą Botanika gavo pagal Sodininkystės mokykloje buvusį valdišką botanikos sodą (įkurtą 1842 m.). Prie mokyklos buvo nedidelė priemiestinė gyvenvietė, įkurta tuo pačiu metu, kuri vėliau tapo Kišiniovo dalimi. Pati mokykla vėliau (1890 m.) buvo reorganizuota į Besarabijos vyndarystės mokyklą. 1929 m. ji tapo Vynuogininkystės mokykla, 1963 m. – Vynuogininkystės ir vyndarystės mokykla.
Botanikos sektoriuje yra ir dabartinis Moldavijos Mokslų Akademijos Botanikos sodas, įkurtas 1973 m. ir po dvejų metų gavęs mokslo tiriamojo instituto statusą. Botanikos sodas yra gatvėje, kuri iki 1964 m. vadinosi Vyndarystės gatvė.
thumb|left|250px|Dačijos bulvaras Botanikoje Iki 1960 m. šiame miesto rajone vyravo mažaukščiai pastatai. Nuo 1960 m. prasidėjo planingas užstatymas. Buvo sukurtas stambus gyvenamasis rajonas. Pirmieji 4, 5 aukštų namai buvo pastatyti N. Titulesku gatvėje (buvusi Tolbuchino gatvė). Nuo 1966 m. Munčeščio gatvėje buvo statomi 9-aukščiai stambiablokiai ir monolitiniai namai. Paskutiniais tarybiniais metais buvo pastatyta eilė 13- ir 20-aukščių namų.
Pagrindinės sektoriaus magistralės (skliausteliuose – senieji gatvių pavadinimai):
Administracinis suskirstymas
Į sektorių taip pat įeina:
Administracija
Sektoriaus pretūra yra Teiloro gatvėje (buvusi Plovdivo gatvė), name Nr. 10. Pretorius – Vladimiras Guricenka.
Vėlaičių apylinkė
Vėlaičių apylinkė (arba Vielaičių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Piktupėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pagėgių rajonui. 1954 m. prijungta dalis Piktupėnų apylinkės ir dalis Griežpelkių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Vėlaičių apylinkė prijungta prie Natkiškių apylinkės.
Sigitas Blėda
Sigitas Blėda (g. 1933 m. spalio 3 d. Meškučiuose, Alytaus apskritis – 2011 m. liepos 19 d. Šiauliuose, palaidotas Ginkūnų kapinėse) – Lietuvos žurnalistas.
Biografija
1957 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakulteto žurnalistikos specialybę.
Rašė socialinio gyvenimo, moralės, ekonomikos temomis.
Johanas Daubmanas
Johanas Daubmanas (, m. 1573 m. Karaliaučiuje) – Mažosios Lietuvos spaustuvininkas.
Biografija
Kilęs iš Torgau (Saksonija). 1545–1553 m. spaustuvininkas Niurnberge. Prūsijos kunigaikštis Albrechtas Brandenburgietis jį 1553 m. pakvietė atvykti į Karaliaučių ir suteikė privilegiją leisti Karaliaučiaus universiteto profesorių raštus. Daubmano spaustuvė įsteigta 1554 m., o 1564 m. gavo monopolį Prūsijos kunigaikštystėje spausdinti knygas vokiečių, lotynų, lenkų kalbomis. Nuo 1559 m. Karaliaučiuje antrasis po H. Veinreicho spausdino knygas lietuvių bei prūsų kalbomis. Pirmasis sugebėjo derinti knygų leidimą, spausdinimą ir prekybą. 1557 m. su knygų kroviniu lankėsi Vilniuje.
Konformizmas
Konformizmas ( – panašus) – moralinė ir politinė koncepcija, perteikianti prisitaikėlišką požiūrį, pasyvumą visuomeninės veiklos ar dominuojančių pažiūrų atžvilgiu, savo nuomonės reiškimo vengimą, nekritinį požiūrį.
Autoritarinės institucijos (sukarintos organizacijos, religinės sektos), taip pat stambios korporacijos yra linkusios stiprinti konformizmą savo gretose.
Psichoanalizėje (E. Fromas) naudojamas terminas automatinis konformizmas, išreiškiantis elgesio apsauginę reakciją, siekiančią pašalinti prieštaravimą tarp individo ir visuomenės atsisakant asmeninio savitumo.
Konformizmas psichologijoje
Kitas skirstymas yra į:
<DIV style='margin-top:14pt'>Žinomesni testai prisitaikėliškumui nustatyti:</DIV>
Padaugalaitis (Abista)
Padaugalaitis – ežeras Lietuvoje, Alytaus rajone, Daugų miesto vakarinėje dalyje. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,47 km, plotis – iki 0,23 km. Altitudė 128,8 m. Pietvakarinis ir pietrytinis krantai aukštoki, kiti krantai žemi. Krantai vietomis apaugę medžiais. Šiaurinėje pakrantėje plyti pievos, pietinėje ir vakarinėje pakrantėse stovi miesto gyvenamieji namai. Ežerą prateka Abistos upė (iš Gilūšio ežero į Didžiulio ežerą).
Kumpuoliškis
Kumpuoliškis – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Aleksandravėlės.
Etimologija
Kaimas pavadintas pagal Kumpuolio ežerą, kuris telkšo už 7 km į pietryčius nuo Kumpuoliškio.
Botagas (laikraštis)
Botagas – literatūros, politikos ir humoro dvisavaitis visuomenės laikraštis, leistas 1914–1915 m. Rygoje.
Istorija
Leistas kaip laikraščio „Rygos naujienos“ priedas. Kritikavo caro valdininkų piktnaudžiavimą, spausdino satyrinius eilėraščius, anekdotus, 1915 m. smerkė kaizerinę politiką. Išėjo 8 numeriai. Spausdino Lietuvos spaustuvė Rygoje.
Leidėjas-redaktorius Liudvikas Jakavičius.
Wig Wam
Moto
Grupės moto – „Rock'n'Roll is the new schläger“.
Dalyvavimas Eurovizijoje
Eurovizijos dainų konkurse 2005 m. grupė Wig Wam atstovavo Norvegijai, laimėjusi Norvegijos atrankos turą Melodi Grand Prix. Wig Wam Kijeve užemė 9-ą vietą. Grupė atliko dainą „In My Dreams“ (autorius – Wig Wam gitaristas Teeny).
Juodvadis
Juodvadis – pelkė Panevėžio rajone, 6 km į šiaurę nuo Karsakiškio, Žaliojoje girioje.