cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Holtvislas
Religiniai objektai
Šiaurės krašto bažnyčia buvo pastatyta XIII a. Jos presbiterija yra 14,0 x 6,1 m dydžio, su smailiais ir ilgais langais, kombinuotais iš trijų langų rytiniame gale ir keturiais pavieniais langais kiekvienoje pusėje, o sienos paremtos kontraforsais. Viduje yra sakrariumas ir trys sedilijos (vietos dvasininkams). 19 x 14 m dydžio nava turi šonines navas, virš kurių yra klerestoriniai langai. Keturių nišų su apvaliomis kolonomis ir smailiomis arkomis pastatas viduje atrodo labai erdvus. Ant 1676 m. datuojamos krikštyklos yra keletas įdomių grubių raižinių, taip pat yra dar vienas didelis apvalus dubuo, kuris tikriausiai yra ankstesnė krikštykla. Vakariniame bažnyčios gale yra smailūs ir ilgi langai ir Šiaurės kraštui būdinga varpinė.
Netoliese esančiame Koanvudo kaime stovi nedidelė, bet istorinė koplyčia, kurią Anglijos paveldas yra priskyręs II* laipsniui. Santraukoje teigiama: „sąramos ant prieangio yra datuojamos 1760 m. Tai kvadratinis akmuo su rustikuotais apvadais“. Koanvudo draugų susirinkimo namai buvo kvakerių maldos namai, kurie iki šiol saugomi kaip lankytojams atvira istorinė vieta.
Valdyba
Holtvislas šiuo metu yra Heksamo parlamento rinkimų apygardoje. Jai atstovauja parlamento narys Gajus Opermanas iš Konservatorių partijos.
Vietos valdžios požiūriu jis priklauso Nortumberlando grafystės tarybai, kuri yra unitarinė valdžia, o Holtvislas priklauso Taindeilio skyriui. Iki 2009 m. Anglijos vietos valdžios struktūrinių pokyčių ji priklausė Taindeilio tarybai.
Didžiosios Vaišnoriškės
Didžiosios Vaišnoriškės  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Ašmenos rajone, Graužiškių kaimiškoje apylinkėje. Įsikūręs 15 km į pietus nuo Ašmenos, 6 km į pietryčius nuo Graužiškių. Didžiosios Vaišnoriškės – gatvinis kaimas. Šalimais įsikūrusios Mažosios Vaišnoriškės. Veikia parduotuvė.
Holtvislas
Geležinkelis
right|thumb|240px|Holtvislo geležinkelio stotis Miestą aptarnauja Holtvislo geležinkelio stotis, esanti Niukaslo ir Karlailo geležinkelio linijoje, dar vadinamoje „Tyne Valley Line“. 1838 m. atidaryta linija jungia Niukaslą prie Taino, Taino ir Viro grafystėje su Karlailu, Kambrijos grafystėje. Linija per Nortumberlandą tęsiasi palei Taino vagą.
Keleivių vežimo paslaugas „Tyne Valley Line“ geležinkelio linijoje teikia „Northern“ ir „ScotRail“ traukinių vežimo bendrovės. Linija taip pat naudojama kroviniams vežti. Holtvislo geležinkelio stotis yra pietinėje miesto dalyje, netoli Pietų Taino.
Iki 1976 m. nuo Holtvislo geležinkelio stoties taip pat atsišakojo 21 km ilgio geležinkelio linija į Olstoną Kambrijoje. Dalis pietinės Holtvislo–Olstono linijos atkarpos tarp Olstono ir Slagifordo buvo atnaujinta kaip 610 mm pločio vėžės siaurasis geležinkelis, vadinamas „South Tynedale Railway“. Geležinkelį valdantis ir eksploatuojantis fondas ketina vėl atidaryti visą geležinkelio atšaką nuo Olstono iki Holtvislo.
Keliai
Magistralinis kelias A69, jungiantis Karlailą ir Niukaslą prie Taino, anksčiau ėjo vakariniu pakraščiu į pietus nuo miesto centro, iki kol 1997 m. buvo atidarytas aplinkkelis.
Catherine Ferry
Catherine Ferry (g. 1953 m. liepos 1 d.) – prancūzų dainininkė. 1976 metais Catherine atstovavo Prancūzijai Eurovizijos dainų konkurse su daina „Un, Deux, Trois“ (dainos autoriai – Tony Rallo ir Jean Paul Cara). Finale užėmė antrąją vietą.
1977 m. dalyvavo „Yamaha“ festivalyje, vykusiame Japonijoje. 1984 metais atlikėja išleido albumą „Vivre avec la musique“.
Charlton Athletic (moterys)
Istorija
1991 m. suburta Bromley Borough komanda. 1994 m. (Croydon W.F.C.) ir 2000 m. (Charlton Athletic W.F.C.) įvyko rebrendingai.
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia The Oakwood stadione, kuris talpina 1,8 tūkst. žiūrovų.
AuGalingas pirmadienis
AuGalingas pirmadienis  – tarptautinė kampanija, kuri skatina žmones nevalgyti mėsos pirmadieniais, siekiant pagerinti jų sveikatą ir planetos būklę.
AuGalingas pirmadienis yra „The Monday Campaigns Inc.“ ir Johns Hopkins Bloomberg visuomenės sveikatos mokyklos (angl. Johns Hopkins Bloomberg School of Public Health) Gražios ateities centro (angl. Center for a Livable Future) ne pelno siekianti iniciatyva. AuGalingą pirmadienį 2003-iais metais įkūrė rinkodaros specialistas – Sid Lerner. Programa vadovaujasi Jungtinių Valstijų žemės ūkio departamento (angl. United States Department of Agriculture – USDA) parengtomis mitybos gairėmis. AuGalingas pirmadienis yra „Sveiko pirmadienio“ (angl. Healthy Monday) iniciatyvos dalis. „Sveikas pirmadienis“ skatina amerikiečius priimti sveikesnės mitybos sprendimus kiekvienos savaitės pradžioje. Kitos „Sveiko pirmadienio“ kampanijos: „Vaikai gamina pirmadieniais“ (angl. The Kids Cook Monday), „2000-ųjų pirmadienis“ (angl. Monday 2000), „Mesk rūkyti ir negrįžk atgal pirmadieniais“ (angl. Quit and Stay Quit Monday), „Judėk pirmadieniais“ (angl. Move it Monday), „Pirmadienio mylia“ (angl. The Monday Mile) ir kt.
AuGalingas pirmadienis koncentruojasi į pirmadienius dėl keleto svarbių priežasčių. Tradiciškai katalikų ir stačiatikių gretose mėsa nėra vartojama penktadieniais. Paprastai pirmadienis reiškia darbo savaitės pradžią. Tai yra diena, kai žmonės grįžta į savo savaitinę rutiną. Įpročius, kurie vyravo savaitgalį, galima pamiršti ir keisti kitais pasirinkimais. Kassavaitinis priminimas iš naujo integruoti sveikus įpročius taip pat paskatina sėkmę mūsų gyvenimuose. Amerikos prevencinės medicinos žurnalo (angl. American Journal of Preventive Medicine) paskelbtas tyrimas 2009-ais metais kas savaitę skatino žmonių sveikatingumą ir su jais dalinosi sveikatos patarimais. Apytiksliai du trečdaliai dalyvių pajuto bendros sveikatos ir valgymo įpročių pagerėjimą bei fizinio aktyvumo pakilimą.
Istorija
Per Pirmąjį pasaulinį karą prezidentas Woodrow Wilson paskelbė deklaraciją, kurioje buvo reikalaujama, kad kiekvieną antradienį būtų atsisakoma mėsos, o likusias savaitės dienas būtų sekamas mėsos ir miltų suvartojimas, siekiant įtraukti devynis augalinius pusryčių, pietų ir vakarienės patiekalus. Jungtinių Amerikos Valstijų maitinimo administracija (angl. United States Food Administration – USFA) paragino šeimas sumažinti pagrindinių jų dietą sudarančių patiekalų suvartojimą, taip siekiant karo eigoje išvengti maisto nepritekliaus. Tokie veiksmai padėjo išmaitinti JAV kariuomenę ir Europos gyventojus, kur maisto produktų gamyba ir platinimas buvo nutrūkęs karo metu. Siekdama skatinti savanorišką normavimą, Jungtinių Amerikos Valstijų maitinimo administracija sukūrė šūkį „Maistas laimės karą“ ir terminus „Antradienis be mėsos“ bei „Trečiadienis be kviečių“, kurie primintų amerikiečiams, jog reikia mažinti šių produktų vartojimą.
Herbert Hoover vadovavo Maisto (angl. Food Administration) ir Amerikos ambulatorinei administracijoms (angl. American Relief Administration), pirmininkaujant Woodrow Wilson, ir atliko svarbų vaidmenį įgyvendinant kampaniją, kuri buvo viena iš Hoover daugybės bandymų skatinti savanorystę ir pasiaukojimą tarp amerikiečių karo metu. Jungtinių Amerikos Valstijų maitinimo administracija, pasitelkusi reklamą, pateikė daug įvairios pagalbinės medžiagos, įskaitant receptų knygas ir receptus žurnaluose, laikraščiuose ir vyriausybės finansuojamuose leidiniuose.
Kampanija sugrįžo Antrojo pasaulinio karo pradžioje. Buvo tikimasi paraginti aktyvią moterų veiklą, remiant karines pastangas. Šiuo laikotarpiu mėsa buvo normuojama kartu su kitomis prekėmis, tokiomis kaip cukrus ir benzinas. 1947 metų rudenį Harry Truman valdoma administracija piliečių maisto komiteto (angl. Citizens Food Committee) metu paragino „Antradienius be mėsos“ ir „Ketvirtadienius be paukštienos“. Nepasitenkinimo atsakas į šiuos pakeitimus buvo greitas, nepaklusnumas – nesuvaldomas, o paukštienos gamintojai atsakė nacionalinės padėkos dienos kalakuto pristatymu (angl. National Thanksgiving Turkey Presentation), kuris šiuo metu yra žinomas kaip „Kalakuto dovanojimas“ (angl. turkey pardon).
AuGalingas pirmadienis buvo atnaujintas 2003 metais kaip visuomenės sveikatos informavimo programa. Kampaniją patvirtino Johns Hopkins Bloomberg visuomenės sveikatos mokyklos Gražios ateities centro padalinys bei daugiau kaip 20 visuomenės sveikatos mokyklų. 2009 metų balandžio mėnesį auGalingi pirmadieniai paskelbė informacinį vaizdo įrašą, kuriame buvo minima mėsos vartojimo įtaka klimato kaitai.
Nors auGalingi pirmadieniai prasidėjo JAV, savaitės dienos be mėsos (ypač pirmadieniai) tampa vis populiaresnės visame pasaulyje. AuGalingi pirmadieniai Jungtinėje Karalystėje egzistuoja kaip „Maisto sveikam gyvenimui“ (angl. Goodlife Foods) reklamos ir aplinkosaugos kampanija.
Kiti įvykiai
Keletas kitų šalių, įskaitant Kanadą, taip pat turi auGalingų dienų. Nuo 2017 m. balandžio mėn. iniciatyva „auGalingi pirmadieniai“ veikia 44 šalyse.
Opozicija
Politinės Žaliųjų partijos bandymui Anglijos mieste Braitone inicijuoti auGalingus pirmadienius, siekiant pristabdyti bet kokių mėsos produktų pardavimus vietinės tarybos kavinėje, užkirto kelią prieštaraujantys tarybos darbuotojai.
Šauška
thumb|180px|Deivės Šauškos bareljefas Jazilikajoje. Šauška arba Šavuška (, vėliau Šawuška) – huritų meilės ir vaisingumo deivė. Iš huritų panteono šią deivę perėmė hetitai.
Deivės Ištarės atitikmuo, kartais hetitų dantiraštyje taip ir įvardijama. Būdingi ir kai kurie karo dievybės bruožai, atsiskleidžiantys hetitų „Giesmėje apie Ulikumį“. Buvo siejama su požemio pasauliu, buvo tikima, kad rūpinasi šeimos gerove, o ją supykdžius, iš vyrų galinti atimti jėgas. Šventasis gyvūnas – liūtas. Vaizduojama su dviem sparnais, šalia liūto, drauge su dviem tarnaitėmis. Vardas bandomas sieti su huritų žodžiu *šauri, reiškiančiu ginklą. Brolis – huritų audros dievas Tešubas.
Jazilikajos, šventovės prie istorinės hetitų sostinės Hatušo, bareljefuose pavaizduota dukart. Viename bareljefe Šauška vaizduojama tarp vyriškos lyties dievų, kitame – tarp deivių. Pasak hetitų tekstų, Šauška apsirengusi ir kaip vyras, ir kaip moteris, tarp jos atributų – kirvis ir ginklai. Kartais tai interpretuojama kaip šios dievybės androginiškumas.
Šauškos kulto centras buvo Lavazantijoje (Kizuvatnos valstybėje), taip pat Eufrato aukštupyje buvusiame hetitų Samuhos mieste.
Chrudimo rajonas
Chrudimo rajonas – vienas iš keturių Pardubicių krašto rajonų. Administracinis centras – Chrudimas. 103 945 gyventojai (2016 m. duomenys).
Svarbesnės gyvenvietės
Žemiau yra pateikiami didžiausi rajono miestai ir miesteliai:
Agnia Grigas
250px|thumb|Agnia Grigas 2016 m. Agnia Grigas (g. 1979 m. lapkričio 21 d. Kaune) – lietuvių kilmės JAV mokslininkė politologė, energetikos politikos ekspertė.
Biografija
Būdama dešimties metų kartu su motina Virginija Šiaučiūnaite–Baranauskiene išvyko gyventi į Jungtines Amerikos Valstijas. 2002 m. Kolumbijos universitete įgijo politikos ir ekonomikos bakalauro laipsnį. Oksfordo universitete 2006 m. tapo tarptautinių santykių magistre, 2011 m. Brasenos koledže (Didžioji Britanija) apgynė filosofijos daktaro disertaciją.
2002 m. pradėjo dirbti Londono finansinių paslaugų įmonėje „JPMorgan Chase“, kuravo vyriausybinių ir korporacinių euroobligacijų išleidimo sritį. Po studijų magistrantūroje, nuo 2007 m. įsidarbino konsaltingo kompanijoje „Eurasia Group“ – patarinėjo gausiam klientų skaičiui Centrinėje ir Rytų Europoje, įskaitant ir Baltijos šalis. 2008–2009 m. buvo Lietuvos užsienio reikalų ministerijos patarėja ekonomikos ir energetinio saugumo klausimais – konsultavo ministerijos darbuotojus Klaipėdos suskystintų gamtinių dujų terminalo įrengimo ir Barclays technologijų centro Vilniuje įsteigimo klausimais. 2014 m. tapo Los Andželo Vakarų koledžo McKinnon centro vyresniąja moksline bendradarbe. Nuo 2015 m. priimta vyresniąja moksline bendradarbe analitinės įstaigos „Atlanto taryba“ Dinu Patriciu Eurazijos centre.
Yra ištekėjusi, su vyru Pauliumi Grigu augina du vaikus.
Serbijos futbolo varžybos 2023–2024 m.
Serbijos futbolo varžybos 2023–2025 m.
Rudeninė snaudalė
Rudeninė Snaudalė (Leontodon autumnalis) – astrinių (Asteraceae) šeimos snaudalių (Leontodon) genties žolinis augalas. Natūraliai paplitęs Eurazijoje, nuo Europos rytų iki vakarų Sibiro, ir introdukuotas Šiaurės Amerikoje. Lietuvoje labai dažnas.
Ekologija
thumb|left|200px| Auga pievose, ganyklose, dirvonuose, pūdymuose, pamiškėse, miško aikštelėse, krūmuose, pakelėse, pasitaiko pasėliuose. Ganyklose rudeninė snaudalė laikoma nebloga pašarine žole, pievose ir pasėliuose yra piktžolė.
Biologija
Tai daugiametis, 15-20 cm aukščio žolinis augalas. Turi trumpą šakniastiebį. Stiebas kylantis arba status, dažniausiai šakotas, plikas, belapis arba su mažais lapeliais. lapai prie stiebo pamato skroteliniai, siaurai lancetiški, plunksniškai skiautėti arba dantyti, retai beveik lygiakraščiai, pliki, susiaurėję į sparnuotus lapkočius.
Žydi liepos-spalio mėnesiais. Graižai vidutinio didumo, iki 2 cm skersmens, ant ilgų žiedynkočių. Graižkočiai į viršų storėjantys, su keletu žvynlapių. Skraistė voratinkliškai plaukuota. Visi žiedai graiže liežuviški, geltoni, jū viršūnė penkiadantė, apatinė dalis rausvai dryžuota. kuokeliai penki. Vaisiai – lukštavaisis. Lukštavaisis mažas, 3-5 mm ilgio, rudas, su skersinėmis raukšlėmis. Skristukas iš 2 eilių plunksniškų šerelių, prie lukštavaisių stipriai prisitvirtinęs. Vaisius bręsta rugpjūčio-lapkričio mėnesiais. Sėklos rudos, blizgančios, gali gana toli nuskristi.
Užprūdžiai (Kazlų Rūda)
Užprūdžiai – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 6 km nuo Bagotosios.
Patrik Bordon
Patrikas Bordonas (g. 1989 m. balandžio 6 d.) – Slovėnijos futbolininkas, puolėjas.
Karjera
Žaidė įvairiuose klubuose gimtoje Slovėnijoje. Rungtyniavo Albanijoje, Kipre.
Panevėžio klubas
2019 m. vasarą atvyko į Lietuvą. Atstovavo „Panevėžio“ klubui.
2020 m. sausio mėn. pranešta, kad žaidėjas palieka „Panevėžio“ klubą.
Vėlesnė karjera
Išvyko į Indoneziją ir žaidė Persik Kediri.
Vėliau persikėlė į SP Tre Fiori (San Marinas).
2022 m. rungtyniavo NK Dekani.
Vėliau persikėlė į Akhaa Ahli Aley (Libanas).
Laimėjimai
<…>
Užprūdžiai (Vilkaviškis)
Užprūdžiai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Pilviškių.
Andoros futbolo varžybos 2018–2019 m.
Andoros futbolo varžybos 2018–2019 m.
II etapas
Stipriųjų grupė:
Silpnųjų grupė:
Pereinamosios rungtynės
--
-
Pobeda (konditerijos fabrikas)
Pobeda Confectionery (Konditerijos fabrikas) - Rusijos tarptautinė bendrovė, įkurta 1999 m., šokolado ir konditerijos gaminių gamintojas, labiausiai žinoma dėl šokolado plytelių ir šokoladinių saldainių. Pagrindinis įmonės biuras įkurtas Maksvoje (Rusija). „Pobeda“ bendrovės gamybos fabrikai veikia Venstpilyje (Latvija, ES) ir Jegorjevske (Rusija). Pagrindiniai prekių ženklai – „Pobeda“, „Victory of the taste“, „Bear family“, „Bird of happiness“, „Axiome“, „All at once“, „Bumblebee tummy“.
„Pobeda Confectionery SIA“
„Pobeda Confectionery SIA“ - Latvijos „Pobeda“ bendrovės filialas, įkurtas 2014 m. Gamybiniai įrenginiai sumontuoti Ventspilyje, pardavimų biuras įsteigtas Rygoje (Latvija). Iškilmingas fabriko atidarymas Ventspilyje įvyko 2016 m. vasario 17 d. Į projekto vystymą buvo investuota daugiau nei 10 mln. eurų. Fabrike sumontuota naujausia įranga, leidžianti maksimaliai automatizuoti gamybos procesą, užtikrinanti kokybę ir saugumą.
„Pobeda“ produkcijos pardavimus ES teritorijoje ir Lietuvoje vykdo Vilniuje (Lietuva) įkurta UAB „Pobeda Confectionery“ bendrovė. Estijoje 2017 m. įregistruota „Pobeda Confectionery OU“ bendrovė, kuri vykdo „Pobeda“ pardavimus Estijoje.
Istorija
Sutuoktiniai Vitalijus ir Olga Muravjovai 1999 m. Maskvoje įkūrė „Pobeda“ konditerijos fabriką. 2000 m. Klemovo kaime, Jegorjevsko rajone, Maskvos srityje, buvo pastatytas pirmasis fabrikas. Pirmoji fabrike pagaminta produkcija tapo „Asorti“ šokoladiniai saldainiai dovanų dėžutėse. 2001 m. buvo sukurtas išpopuliarėjęs „Kartusis“ šokoladas, kurios sudėtyje yra 72% kakavos. Nuo pirmosios fabriko atidarymo dienos, jo įkūrėjai, sutuoktiniai Muravjovai nusprendė gaminti tik aukštos kokybės produktus iš natūralios kakavos, kuri išsiskirs ypatingu skoniu. Šis sprendimas - gaminti tik skanius produktus - tapo bendrovės ir jos prekės ženklo šūkiu - „Skonio pergalė“. Greitai, atidarius gamybos liniją, buvo pradėta gaminti šokoladiniai saldainiai „Miški v liesu“ ir „Sonata“. Skanus šokoladas ir saldainiai greitai išpopuliarėjo. Jų pardavimo pelnas leido bendrovei greitai plėstis ir investuoti į antrojo fabriko statybą.
Antrasis fabrikas buvo atidarytas 2008 m. Jegorjevske, Maskvos sritis. Tuo metu, atsirado ir pasisekimo sulaukė „Pobeda“ šokoladiniai triufeliai: klasikiniai ir su marcipanu. Pardavimai nuolat augo ir bendrovė atvėrė naujas savo produkcijos realizavimo rinkas. 2012 m. buvo parengta šokolado be cukraus, su natūraliu cukraus pakaitalu - stevija - linija. Buvo gautas natūralus šokolado be cukraus skonis ir jis nesiskyrė nuo įprastinio „Pobeda“ šokolado su cukrumi, ir tai leido pritraukti ne tik diabetinę produkciją įsigyjančius pirkėjus, bet ir daug žmonių, propaguojančių sveiką gyvenseną.
Užpurviai
Užpurviai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 10 km nuo Skėmių.
Pobeda (konditerijos fabrikas)
Istorija
2010 - 2014 laikotarpiu bendrovė daug investavo į ilgalaikį turtą, gamybos linijas ir statybą. Šiuo laikotarpiu „Pobeda“ asortimentas pasipildė naujais produktais, įskaitant „Bird of happiness“ saldainius, „Bumblebee tummy“ ir „All at once“ marmeladą, „Toffee“ ir „Fanny cows“ saldainius. 2016 m. įvyko trečiojo fabriko atidarymo ceremonija Latvijoje, Ventspilyje. „Pobeda Confectionery“ fabrikas gamina šokoladą ir šokoladinius saldainius, įskaitant tokius populiarius prekės ženklus, kaip „Kartusis 72% kakavos“ ir šokolado be cukraus liniją.
Apie bendrovę
Nuo įkūrimo iki šios dienos „Pobeda Confectionery“ - šeimos įmonė, susidedanti iš 100% privataus kapitalo. Bendrasis trijų fabrikų gamybinis plotas sudaro 43,000 m2. Visi gamybiniai procesai automatizuoti, tai leidžia tiksliai sekti išleidžiamos produkcijos kokybę. 2015 m. „Pobeda“ bendrovėje dirbo daugiau nei 1500 darbuotojų. 2016 m. bendrovės pajamos sudarė daugiau nei 90 mln. eurų; bendrosios investicijos nuo 1999 m. sudarė daugiau nei 80 mln. eurų.
Vienas iš pagrindinių bendrovės veiklos principų - kruopšti kokybiškų žaliavų ir sudedamųjų dalių atranka, bendrovė vadovaujasi trimis pagrindinėmis taisyklėmis: Produkcijos saugumas ir kokybė patvirtinta tarptautiniais liudijimais: „BRC Global Standards“, „FSSC 22000“, „ISO 22000:2005“ ir „ISO 9001:2015“. Bendrovės produkcija realizuojama šiose šalyse: Australija, Аzerbaidžanas, Alžyras, Armėnija, Baltarusija, Bulgarija, Estija, Gruzija, Izraelis, Irakas, JAE, JAV, Kazachstanas, Kinija, Kirgizija, Kuba, Latvija, Libija, Lietuva, Meksika, Moldova, Mongolija, Palestinos autonomija, Peru, Pietų Korėja, Rusija, Saudo Arabija, Tadžikistanas, Turkmėnistanas, Uzbekistanas, Ukraina, Vokietija.
Apdovanojimai
„Pobeda“ produkcija pripažinta Rusijos ir tarptautiniuose konkursuose, įvertinta diplomais ir medaliais.
Tarptautinio konkurso „Geriausias produktas – 2004 m.“ laureato diplomas už kartųjį šokoladą, kurio sudėtyje yra 72% kakavos, grietininis šokoladas asortimente, porėtasis šokoladas „Pobeda vkusa“ (pergalės skonis). 2004 m.
Rusijos Federacijos Prekybos ir amatų rūmų diplomas už inovacinių technologijų, įrangos ir valdymo sprendimų parengimą ir diegimą unikalaus šokolado produkcijos gamybos ir skatinimo srityje. 2011 m.
Tarptautinio konditerijos gaminių konkurso „Inovacijos ir tradicijos“ laureato aukso medalis už šokoladinius triufelius su marcipanu su karčiuoju šokoladu ir tamsia kakava, „Ptica sčiastja“ vafliniai saldainiai. 2013 m.
Tarptautinio konditerijos gaminių konkurso „Inovacijos ir tradicijos“ laureato sidabro medalis už kartųjį šokoladą be cukraus, 72% kakavos. 2013 m.
Visos Rusijos konkurso „100 geriausių Rusijos prekių“ diplomas už kartųjį šokoladą be cukraus, 72% kakavos, kartusis šokoladas be cukraus, 72% kakavos. 2016 m.
Mažosios Vaišnoriškės
Mažosios Vaišnoriškės  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Ašmenos rajone, Graužiškių kaimiškoje apylinkėje. Įsikūręs 15 km į pietus nuo Ašmenos, 6 km į pietryčius nuo Graužiškių. Šalia teka Galšia, praeina Graužiškių–Alšėnų kelias.
Pobeda (konditerijos fabrikas)
Apdovanojimai
Visos Rusijos konkurso „100 geriausių Rusijos prekių“ diplomas už itališkus triufelius su marcipanu ir smulkintais graikiškais riešutais karčiajame šokolade ir tamsioje kakavoje, „Ptica sčiastje“ suflė su grietininiu šokoladu. 2016 m.
Visos Rusijos konkurso „100 geriausių Rusijos prekių“ diplomas „Geriausia naujovė“ už „Ptica Sčiastjė“ suflė grietininiame šokolade. 2016 m.
Uspantekai
Uspantekai  – indėnų (majų) tauta, gyvenanti vidurio Gvatemaloje (daugiausia Kičės departamente, Uspantano savivaldybėje). Populiacija ~7,5 tūkst. žmonių (XX a. II pusėje – 12 tūkst.). Uspantekų kalba priklauso majų kalbų šeimai; taip pat dalis kalba ispaniškai. Tikintieji – katalikai, yra protestantų.
Pobeda (konditerijos fabrikas)
Apdovanojimai
„Vartotojų teisė ir aptarnavimo kokybė“ laureato premija „Plataus vartojimo prekių“ maisto produktų, konditerijos gaminių kategorijos nominacijoje. 2016 m. „Sveiko maitinimo“ premijos laureato diplomas „Geriausias prekės ženklas“ konditerijos gaminių kategorijoje. 2016 m.
„Pobeda“ konditerijos fabriko prezidentas, V. I. Muravjovas, tapo ES tarptautinio konkurso „2016 m. verslininkas Rusijoje“ „Gamyba“ nominacijos nugalėtoju. Pieniškas šokoladas be cukraus, 36% kakavos prekės ženklui „Pobeda vkusa“ suteiktas Rusijos koybės ženklas. 2017 m.
Uspantekai
Tradicinis verslas – rankinė lydiminė žemdirbystė (auginami kukurūzai, pupelės, moliūgai, aitrieji pipirai, daržovės). Laiko naminius paukščius (vištas, kalakutus), kiaules, avis. Išvystyti amatai: puodininkystė, audimas, siuvinėjimas, pynimas, puošmenų gamyba.
Būstas vienos patalpos, stačiakampio plano, stogas šiaudinis, dvišlaitis. Sienos gaminamos iš cukranendrių, molio.
Vyrų apranga kreolinė: balti marškiniai, plačios trumpos kelnės arba sijonas iki kelių, parištas per juosmenį juosta, vilnonė liemenė, sandalai. Moterys nešioja tamsiai mėlynus arba raudonus sijonus, kelissyk apsuktus aplink juosmenį ir sujuostus juosta arba šaliku, uipilius, kaklaskares. Kiekvienas kaimas turi savitą drabužių puošybą. Uspantekai išlaikę dalį tradicinės kultūros, senųjų tikėjimų.
Vukašin Brajić
Vukašin Brajić (g. 1984 m. vasario 9 d.) – bosnių-serbų roko dainininkas, kuris išgarsėjo po dalyvavimo muzikos konkurse „Operacija trijumf“, kuriame užėmė antrąją vietą.
Jis atstovavo Bosnijai ir Hercegovinai 2010 m. Eurovizijos dainų konkurse, vykusiame Osle, Norvegijoje, su daina „Thunder and Lightning“.
Užpušyniai
Užpušyniai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Betygalos.
Užrotkalnis
Užrotkalnis – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Janapolės.
Laičiai (Ašmena)
Laičiai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Ašmenos rajone, Graužiškių kaimiškoje apylinkėje. Įsikūręs 14 km į pietvakarius nuo Ašmenos, 1,5 km į nuo Graužiškių. Laičiai – gatvinis kaimas, esantis šalia keliuko į Ludus. Yra Struvės geodezinio lanko taškas.
thumb|left|245px|Struvės lanko atžyma
Forbas (Lapito sūnus)
Forbas (🇬🇷) – graikų mitologijos personažas, Lapito ir Orsinomės sūnus, Perifo brolis.
Forbas apibūdinamas ir kaip drąsus boksininkas, drauge su flegiečiais jis apiplėšęs Delfų šventyklą. Apolonas Forbą nugalėjęs.
Ignalinos aerodromas
miniatiūra|275px|right|Vaizdas nuo [[Jukiškė (Švenčionėliai)|Jukiškės pusės]]
Ignalinos aerodromas – civilinis aerodromas, plytintis Ignalinos rajone, Didžiasalio kaime (Ignalinos sen.), paribyje su Švenčionių rajonu, 10 km į pietus nuo Ignalinos centro. Pasiekiamas iš Didžiasalio gyvenvietės, pravažiavus miško juostą, arba iš kelio pasukus 1,2 km į vakarus keliu. Šalia, stūkso aerodromui priklausantys statiniai, įrengtas gruntinis 600x40 m dydžio kilimo ir tūpimo takas.
Ignalinos aerodromas priklauso UAB „Ignalinos aerodromas“ (Ignalinos r., Didžiasalis, Didžiasalio g. 27). Aerodromo įkūrėjas ir direktorius skrydžiams – aviatorius Rimvydas Maciulevičius.
Aerodromo veikla
Aerodromu gali naudotis įregistruotos aviacinės organizacijos, fiziniai asmenys. Jame veikia Skraidybos centro ultralengvųjų orlaivių pilotų mokykla, bepiločių orlaivių simuliatorius, sukarintos asociacijos ,,Žaibo kumštis” poligonas ir kt.
Ignalinos aerodromas – vienintelis Lietuvoje, gavęs raketodromo statusą, Ignalinos aerodrome raketos, mokomieji palydovai „CanSat“ ir bepiločiai aparatai skraidė 2013 m. surengtame konkurse bei varžybose. Šis aerodromas tinka kosminėms programoms plėtoti, nes turi priskirtą EYD21 zoną.
Aerodromas dėl šio objekto platesnio panaudojimo mezga ryšius su Lietuvos kariuomene, yra priėmęs stovyklauti JAV kariuomenės oro desantininkus, mezga ryšius su įvairių šalių kompanijomis
Techniniai duomenys
Aerodromo eismo zona priklauso Vilniaus skrydžių informacijos paslaugų sektoriui. Vertikalios ribos nustatytos nuo žemės paviršiaus iki 762 m nuo vidutinio jūros lygio, horizontalios – 5,6 km spinduliu nuo aerodromo kontrolinio taško.
Povilaičiai (Ašmena)
Povilaičiai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Ašmenos rajone, Graužiškių kaimiškoje apylinkėje. Įsikūręs 15 km į pietvakarius nuo Ašmenos, 4 km į nuo Graužiškių. Netoliese praeina Ašmenos–Dieveniškių kelias.
Pagojai (Ašmena)
Pagojai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Ašmenos rajone, Graužiškių kaimiškoje apylinkėje. Įsikūręs 20 km į pietus nuo Ašmenos, 9 km į pietryčius nuo Graužiškių. Pasiekiamas keliuku iš Daržų.
Ludai
Ludai  – kaimas šiaurės vakarų Gudijoje, Gardino srityje, Ašmenos rajone, Graužiškių kaimiškoje apylinkėje. Įsikūręs 17 km į pietvakarius nuo Ašmenos, 5 km į nuo Graužiškių. Vietiniai keliai į Graužiškes, Klevyčią.
Pietinė kaimo dalis yra Slabodka, XIX a. buvęs miestelis, vėliau sunykęs.
Buriavimas 2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Buriavimas 2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyks 33-ą kartą olimpinių žaidynių istorijoje. Pirmą kartą olimpinių žaidynių istorijoje buriavimo varžybų programoje įvestas lygus skaičius tarp vyrų ir moterų rungčių. Nors pati olimpiada vyks Paryžiuje, buriavimo varžybos įvyks Marselyje prie Viduržemio jūros.
Užsieniai (Akmenė)
Užsieniai – buvęs kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 7 km nuo Papilės.
Istorija
Papilės apylinkės Užsienių kaimas 1977 m. kovo 30 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.
Pokomčiai
Iki ispanų užkariavimo XVI a. buvo sukūrę valstybinių darinių. Pagrindinės pokomčių gyvenvietės buvo Čama, Čišojus, Kachkonas, Taktikas, Tamachunas, Tukuru, Patalis ir kt. Nuožmiai priešinosi užkariavimui, bet 1528 m. buvo pavergti.
Tradicinė šeima didžioji arba mažoji, monogaminė, santuoka patrilokalinė arba neolokalinė. Esti gimininiai klanai, bendruomenės daugiausia endogaminės. Nevedę vyrai sudaro draugijas. Svarbų vaidmenį atlieka apeiginės vyrų ir moterų bendrijos (kompadrijos ir kofradijos). Išlikusi senoji mitologija, tautosaka (legendos, pasakos, dainos), šokiai, gerbiamos protėvių, kalnų, kryžių, lietaus, vaisingumo dvasios. Paplitęs raganavimas, nagualizmas, šamanizmo liekanos. Rengia piligriminius žygius į kalnų šventvietes, kur atlieka aukojimus.
Coventry United (moterys)
Coventry United moterų komanda, o paprasčiau Coventry United – Anglijos futbolo komanda, kuri žaidžia moterų futbolo varžybose.
Istorija
1991 m. suburta komanda.
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Butts Park Arena stadione, kuris talpina 4 tūkst. žiūrovų.
Sudėtis
Atnaujinta; 2021 m. rugpjūčio 25 d.
Japonijos vyrų rankinio rinktinė
Japonijos vyrų rankinio rinktinė – komanda, atstovaujanti Japonijai tarptautinėse varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Japonijos rankinio asociacija.
Užsieniai (Telšiai)
Užsieniai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Tryškių.
Užsieniai (Ignalina)
Užsieniai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 6 km į pietvakarius nuo Kazitiškio. Stovi paminklas 1708–1711 m. maro epidemijos aukoms, atidengtas 2017 m.
Užsienis (Molėtai)
Užsienis – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 1 km nuo Toliejų.
GFK Dubočica
Miesto Futbolo Klubas „Dubočica“ arba tiesiog GFK Dubočica – Serbijos futbolo klubas iš Leskovaco.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1923 m., kai buvo įkurtas Radnički sportski klub Crvena zastava. Kitados žaidė regioninėse pirmenybėse.
2022–2023 m. sezone tapo Trečios pakopos nugalėtojais (Rytų zonoje) ir iškopė į Antrą pakopą.
Nuo 2023–2024 m. sezono rungtyniavo Pirmoje lygoje (II).
Nazaras Mocikas
Nazaras Mocikas (g. 1993 m. spalio 23 d., Lvive) – futbolininkas, puolėjas. Turi Ukrainos ir Lenkijos pilietybes.
Karjera
Gimė, užaugo Lvive, kur baigė žinomo „Karpatai“ akademiją. Gimtinėje neveik nežaidė, tik trumpai buvo Kijevo „Dinamo B“ nariu.
Nazaras rungtyniavo Ispanijos, Prancūzijos, Čekijos (Králův Dvůr), Maltos, Slovakijos komandose.
2019 m. vasarą atvyko į Lietuvą ir atstovavo FK Panevėžys. A lygoje buvo registruotas vieną kartą, bet nesužaidė nė minutės.
2022 m. vasarą grįžo į Lietuvą. Atstovavo FK Jonava. Debiutavo A lygos rungtynėse 2022 m. liepos 31 d. prieš FC Hegelmann.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Reškučionys
Reškučionys  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Ašmenos rajone, Graužiškių kaimiškoje apylinkėje. Įsikūręs 21 km į pietvakarius nuo Ašmenos, 9 km į nuo Graužiškių, šalia Klevos upės, priešais Norviliškes, prie pat Lietuvos sienos. Kaimas supamas miškų, prie Klevos būta durpyno. Gatvinio išdėstymo. Ateina keliukas iš Klevyčios.
Užsmilgiai
Užsmilgiai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Luokės.
Užšaltuonis
Užšaltuonis – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Girkalnio.
Krymo Tarybų Socialistinė Respublika
Krymo Tarybų Socialistinė Respublika – Krymo pusiasalyje  1919 m. nuo balandžio 28 d. iki birželio 26 d. egzistavusi tarybų respublika, įėjusi į RTFSR sudėtį. Centras buvo Simferopolis. .
Istorija
1919 m. balandį Raudonosios Armijos daliniai užėmė Krymą, išstūmę iš jos (išskyrus Kerčės pusiasalį) baltagvardiečių ir anglų bei prancūzų interventų dalinius. 3-ioji Krymo RKP(b) konferencija, vykusi Simferopolyje (Tauridės gubernijos centras) 1919 m. balandžio 28-29 d., priėmė nutarimą įkurti Krymo Tarybų Socialistinę Respubliką.
1919 m. gegužės 5 d. buvo suformuota Krymo TSR laikinoji vyriausybė: ir kt. Tą pačią dieną vyriausybės nutarimu iš 3-iosios Ukrainos tarybinės divizijos ir vietinių dalinių buvo sukurta Krymo tarybinė armija (Крымская советская армия).
1919 m. gegužės 6 d. buvo paskelbta vyriausybės deklaracija, kurioje buvo paskelbti respublikos uždaviniai: sukurti reguliarią Raudonąją armiją, sukurti vietinius tarybų valdžios organus, paruošti tarybų suvažiavimą. Deklaracija apibūdino Krymo TSR ne nacionaliniu, o teritoriniu dariniu. Buvo paskelbta apie visų tautybių lygias teises Kryme, apie pramonės nacionalizaciją, apie dvarininkų, buožių ir bažnyčios žemių konfiskaciją.
Buvo mėginta atkurti gamybą odos apdirbimo, konservų, tabako fabrikuose. RTFSR vyriausybė finansavo kurortų atkūrimo veiklą. .
1919 m. gegužės pabaigoje vyko A. Denikino Rusijos Pietų kariuomenės puolimas, kurio metu baltagvardiečių kariuomenė įgijo galimybę užimti Krymą. 1919 m. birželio 18 d. ties Koktebeliu buvo išlaipintas baltagvardiečių desantas, kuriam vadovavo generolas J. Slaščiovas.
Krymo RKP(b) komitetas birželio 23-26 d. evakuavo respublikos valdžios organus į Chersoną (Chersono gubernijos centras) ir į Maskvą. 1919 m. birželį Krymą užėmė baltagvardiečių kariuomenė. .
Užšešuviai
Užšešuviais vadinami kaimai:
Zarasų aerodromas
Zarasų aerodromas – civilinis gruntinis aerodromas, esantis Zarasų šiauriniame pakraštyje, priemiestiniame Dimitriškių kaime, 1,5 km į šiaurę nuo Zarasų centro, pasienio su Latvija zonoje. Priklauso Zarasų aviaklubui.
Aerodromo veikla
Aerodrome veikia Lietuvos Broniaus Oškinio vaikų aviacijos mokyklos filialas, vaikus skraidyti sklandytuvais moko instruktorius. Aerodromu naudojasi parasparniai ir motorizuotos skraidyklės, į dangų kyla radijo bangomis valdomi skraidymo aparatai. Aeroklubas „Orlėkis“ rengia skraidymus motorizuotais parasparniais.
Zarasų aerodromas – skraidymo entuziastų dėka gaivinamas aerodromas. Jame nėra reikalingos infrastruktūros priimti motoriniams orlaiviams. Netolimoje praeityje, iki 2010 m., aerodrome dar leisdavosi parašiutininkai, vėliau aerodromo veikla apmirė: lėktuvų angare vietą užėmė lentpjūvės gateris, po lauką ėmė važinėti ūkininkai, buvo ganomos karvės.
Techniniai duomenys
Aerodromo eismo zona priklauso Vilniaus skrydžių informacijos paslaugų sektoriui. Vertikalios ribos nustatytos nuo žemės paviršiaus iki 457 m nuo vidutinio jūros lygio, horizontalios – 5,6 km spinduliu nuo aerodromo kontrolinio taško.
FK Tekstilac Odžaci
Futbolo Klubas „Tekstilac“ arba tiesiog Tekstilac Odžaci – Serbijos futbolo klubas iš Odžacių.
Istorija
2020–2021 m. sezone rungtyniavo Vojvodinos lygoje ir tapo Šiaurės grupės nugalėtojais. Po sezono buvo perkelti į aukštesnį divizioną.
2022–2023 m. sezone tapo Trečios pakopos nugalėtojais (Vojvodinos zonoje) ir iškopė į Antrą pakopą.
Nuo 2023–2024 m. sezono rungtyniavo Pirmoje lygoje (II).
Tolupanai
Tolupanai arba chikakiai  – indėnų tauta, gyvenanti vidurio Hondūre, Fransisko Morasano departamente, Montanja de la Floro savivaldybėje. Populiacija ~1000 žmonių, ketvirtadalis metisizavęsi (pagal surašymą – 8600). Tolupanų kalba priklauso chikakių kalbų šeimai (vienintelė išlikusi jos kalba, tolimesnės sąsajos nežinomos), dabar dauguma kalba ispaniškai. Tikintieji – katalikai, nors iš tiesų išlikusi tradicinė tikyba.
Chikakiais (iš actekų k. „laukiniai“) seniau vadintos įvairios Centrinės Amerikos tautos, pasiekusios mažesnį socioekonominį išsivystymą nei Mezoamerikos tautos. Iki ispanų užkariavimo tolupanų žemės siekė Karibų jūros krantus. XVI–XVIII a. daug atskirų tolupanų genčių tebegyveno faktiškai nepriklausomos nuo ispanų. Su kreolais nuolatinius ryšius užmezgė XIX a. antroje pusėje.
thumb|left|180px|Tolupanų bendruomenės atstovas Aurelijus Martinesas Akalingas
Tradicinis verslas – rankinė lydiminė žemdirbystė (auginami kukurūzai, pupelės, batatai, malangos, rečiau žemės riešutai, svogūnai, medvilnė, seniau – kartusis manijokas, perimtas iš garifūnų). Laiko kiaules, rečiau raguočius, bites. Verčiasi medžiokle (su pučiamuoju ginklu), rankiojimu, žvejyba (su meškere). Vyrai pina krepšius, virves, seniau gamindavo pluoštą.
Būstas stačiakampio plano, sienos iš statmenų žardžių, stogas keturšlaitis, iš palmių lapų. Iki XX a. rūbus gaminosi iš tapos pluošto. Vyrai nešioja tunikas su iškirptėmis nugaroje. Moterys nešioja ilgus marškinius. Dabar paplitusi kreoliška apranga. Virtuvės pagrindą sudaro kukurūzų pyragėliai, kukurūzų košė.
Išlaikę mitologiją, paplitęs protėvių kultas, kultūrinių didvyrių gerbimas, šamanizmas.
Rudžiai (Ašmena)
Rudžiai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Ašmenos rajone, Graužiškių kaimiškoje apylinkėje. Įsikūręs 21 km į pietvakarius nuo Ašmenos, 9 km į nuo Graužiškių, šalia Klevos upės, prie pat Lietuvos sienos (3 km nuo Norviliškių). Kaimas supamas miškų, prie Klevos būta durpyno. Praeina Klevyčios–Reškučionių keliukas.
Mandagumas
thumb|250px|19 a. animacija, vaizduojanti mandagų pasisveikinimą. Mandagumas – gebėjimas laikytis tam tikroje kultūrinėje terpėje priimtų tinkamo elgesio normų. Dažniausiai mandagumas siejamas su pagarbos rodymu, atidumu aplinkiniams, taktiškumu, etiketo normų išmanymu. Pagal mandagumo kriterijus gali būti vertinamas tiek žmogaus elgesys (neverbalinė komunikacija), tiek ir kalba (verbalinė komunikacija). Kiekviena kultūra (ar subkultūra, kaip kad tam tikro socialinio sluoksnio nariai) turi savas taisykles, pagal kurias apibrėžiamas mandagumas, todėl tas pats veiksmas vienoje kultūroje gali būti vertinamas kaip mandagus, o kitose – kaip nekultūringas, stačiokiškas.
Mandagumas tokių tyrinėtojų kaip Penelope Brown ir Stephen Levinson skirstomas į dvi pagrindines kategorijas: negatyvųjį mandagumą ir pozityvųjį mandagumą. Manoma, kad skirtingos kultūros (arba skirtingi tos pačios kultūros socialiniai sluoksniai) yra linkę akcentuoti vieną iš šių mandagumo rūšių.
Gvatusai
Gyvenvietė gatvinio plano. Tradicinis būstas kūgiškas, iš šiaudų ir žardžių, su stogu iki pat žemės, bendruomeninis. Nuo XX a. vid. būstas stačiakampio plano, skydinis, dengtas cinkuota geležimi. Miega hamakuose. Valgo kukurūzų papločius, virtą arba kiaulės taukuose keptą mėsą, geria palmių vyną.
Dabar rūbai kreoliški.
Šeima gvatusų branduolinė arba išplėstinė, santuoka matrilokalinė. Giminę veda pagal motinos liniją (bendruomenės viduje) arba pagal tėvo (bendraujant su baltaisiais). Santuoka lengvai nutraukiama, lytinis gyvenimas gan laisvas. Veikia vyrų draugijos (kompadrijos). Išlikusios senosios laidojimo apeigos, senieji dievai sumišę su krikščioniškąja mitologija.
Colombe Sportive du Dja et Lobo
Colombe Sportive du Dja et Lobo arba Colombe Sportive – Kamerūno futbolo klubas iš Jaundės, rungtyniaujantis aukščiausioje lygoje. Dar žinomas Colombe de Sangmélima pavadinimu.
Namų rungtynes žaidžia Ngoa Ekélé stadione, talpinančiame 2 tūkst. žiūrovų.
Istorija
1953 m. įkurtas klubas. 1985–1986 m. sezone rungtyniavo antroje pakopoje, o po sezono buvo perkelti į aukščiausią šalies lygą. Nuo 1986 m. rungtyniavo Division One (aukščiausioje lygoje). 1993 m. sezone liko keturiolikti ir iškrito į žemesnį divizioną. Ilgą laiką rungtyniavo žemesniuose divizionuose, buvo iškritę į trečią pakopą. Nuo 2014 m. sezono žaidė Elite Two (Antroje lygoje), o nuo 2017 m. – Elite One (Pirmoje lygoje).
2021–2022 m. sezone A grupėje buvo trečioje vietoje, tačiau į finalinį etapą kovoje dėl medalių nepateko.
Kabekarai
Kabekarai (, sav. Kabekwa „kecalio vieta“) – indėnų tauta, gyvenanti rytų Kosta Rikoje – Siksaolos ir Čiripo upių baseinuose, Talamankos kalnuose (Limono provincija). Populiacija ~9000 žmonių (pagal surašymą – ~17 tūkst.). Kabekarų kalba priklauso čibčų kalbų šeimai (pagrindinės tarmės – kabekarų, choruė), dalis kalba ispaniškai. Paplitusi tradicinė tikyba, diegiama katalikybė.
XX a. pr. bribriai nugalėjo kabekarus ir iki XX a. vid. bribrių vyriausiasis vadas buvo iki kabekarų vadu. thumb|left|180px|Tradicinis kabekarų būstas thumb|left|200px|Kabekarų gyvenamos sritys
Tradicinis verslas – rankinė lydiminė žemdirbystė, kai kur itin drėgnose srityse nukirsta augmenija ne deginama, o paliekama pūti. Auginami manijokai, pupelės, kolokazija, batatai, ryžiai, bananai, kakava, rečiau kukurūzai, moliūgai, vaisiai (pardavimui – kava, vaisiai). Laiko kiaules, vištas, galvijai daugiausia pardavimui. Verčiasi medžiokle, rankiojimu, žvejyba. Gamina pluoštą (tapą), audžia, pina krepšius, hamakus. Uždarbiauja statybose, miškų ūkyje.
Tradicinis kabekarų būstas – didelis kūgiškas pastatas su stogu iki pat žemės, statomas iš žolių, lapų. Dabartinis būstas stačiakampis, užapvalintais kampais arba kreoliškas, kartais ant polių. Vyrai tradiciškai vilkėdavo juosmens raiščius, trumpus marškinius, moterys – sijonus ir karnos (rečiau – medvilnės). Moterų šukuosena paprastai puošiama gėlėmis, kaspinais, juostomis. Kabekarai skirstosi į 9 matrilinijines gimines, susijusias su įvairiomis visuomeninėmis sritimis (žyniais, vadais, amatininkais). Labai svarbus bendruomenei yra šamanas (chaua). Mitiniame pasaulėvaizdyje svarbiausias dievas vadinamas Sibu.
Mariotto Albertinelli
Mariotas Albertinelis (it. Mariotto Albertinelli, 1474–1515 m.) – italų brandžiojo renesanso dailininkas iš Florencijos.
Biografija
Mariotas Albertinelis gimė 1474 m. Florencijoje. Jis mokėsi Kozimo Roselio dirbtuvėje, kurioje sutiko Fra Bartolomėją ir tapo jo draugu. Vėliau jis daug dirbo kartu su Fra Bartolomėju ir perėmė jo stilių, kad abiejų dailininkų rankos tapybos, sakoma, nebuvo įmanoma atskirti. Tačiau jam nebuvo būdingas Fra Bartolomėjo domėjimasis natūralumu tapyboje. Jis, panašu, nesuprato renesanso didžiųjų menininkų Leonardo, Mikelandželo ir Rafaelio natūralizmo siekio. Greta brandžiojo renesanso monumentalumo ir prakilnumo figūrose jo paveiksluose galima atpažinti senesnės kvatročento tapybos formas ir nenuoseklumus kompozicijoje. Pasak Dž. Vazario, M. Albertinelis taip buvo paveiktas kritikų, kad vienu metu metė tapyti ir pradėjo valdyti užeigą. Būdingais jo kūrybos pavyzdžiais yra „Marijos aplankymas“ (1503 m., Uficių galerija) ir „Geroji Naujiena“ (1510 m., Akademijos galerija). M. Albertinelis mirė 1515 m. Florencijoje.
Louella Parsons
Luela Parsons (, gimusi kaip Louella Rose Oettinger, 1881 m. rugpjūčio 6 d. Fryportas, JAV – 1972 m. gruodžio 9 d. Santa Monika, JAV) – amerikiečių žurnalistė, kino ir paskalų apžvalgininkė.
Biografija
Pirmąją savo skiltį laikraščiui „Chicago Record-Herald“ apie kinematografiją ir kino aktorius ji pradėjo rašyti 1914 m. Išsikėlusi į Niujorką pradžioje rašė laikraščiui „New York Morning Telegraph“, o 1923 m. pasirašė sutartį su Viljamu Randolfu Herstu ir pradėjo dirbti jo laikraštyje „New York Journal American“. 1925 m. Luelai Parsons buvo nustatyta džiova, todėl ji buvo priversta palikti Niujorką ir išvažiuoti į sausesnio klimato valstiją – pradžioje į Arizoną, o vėliau – į Los Andželą.
Los Andžele ji grįžo prie savo darbo, tapo sindikuota žiniasklaidos konglomerato „Hearst Corporation“ Holivudo naujienų apžvalgininke. Jos skiltis iš „Los Angeles Herald-Examiner“ buvo spausdinama daugiau kaip 600 laikraščių visame pasaulyje ir turėjo 20 milijonų skaitytojų, tokiu būdu Parsons tapo įtakingiausia apžvalgininke, o drauge ir JAV kino pramonės paskalų platintoja. Jos nuomonė kokio nors dalyko atžvilgiu buvo laikoma galutine, o jos nemalonės bijojo žymiai labiau, nei kino kritikų. 1928 m. ji tapo radijo programos, kurioje dalyvaudavo kino žvaigždės, vedėja. Vėlesniais savo karjeros metais Parsons ir toliau buvo glaudžiai susijusi su įvairiomis Hersto bendrovėmis. Hersto paprašyta aukštuomenės kronikoje Parsons šlovino jo meilužę Marioną Deivis, į kurią dauguma kino kritikų tuo metu žvelgė skeptiškai. Parsons ir pati keletą kartų pasirodė didžiajame ekrane, atlikdama kamėją filmuose „Holivudo“ viešbutis“ („Hollywood Hotel“, 1937), „Be išlygų“ („Without Reservations“, 1946) ir „Žvaigždžių pakilimas“ („Starlift“, 1951).
Ilgus metus Parsons karjera buvo artimai susijusi su jos kurį laiką buvusia drauge Heda Hoper. Hoper parūpindavo Luelai Parsons, tuo metu dirbusiai Niujorke, įvairių Holivudo žvaigždžių gyvenimo paskalų. Jų apibusis susipriešinimas, kupinas įnirtingų sarkastiškų atsiliepimų apie viena kitą, su permainingomis pergalėmis truko iki pat Hedos Hoper mirties.
Nuo 6-ojo dešimtmečio pradžios Luelos Parsons įtaka palaipsniui ėmė silpti. 1960 m. jai buvo įteiktas specialus „Auksinio gaublio“ apdovanojimas už nuopelnus žurnalistikos srityje. Parsons ir toliau rašė savo skiltį iki 1965 m. gruodžio, o tada ją atidavė savo padėjėjai Dorotei Maners. Paskutinius gyvenimo metus praleido senelių namuose Santa Monikoje, ten 1972 m., sulaukusi 91-ų, nuo aterosklerozės ir mirė. Luela Parsons palaidota Šventojo Kryžiaus kapinėse Kalver Sityje, Kalifornijoje. Jos įtaka prmogų verslo pasauliui Holivudo šlovės alėjoje pagerbta dviem žvaigždėmis: už indėlį į kiną ir radiją.
1985 m. buvo pastatytas televizijos filmas „Pagieža Stebuklų šalyje“ („Malice in Wonderland“), kuriame pasakojama apie sudėtingus Hedos Hoper ir Luelos Parsons tarpusavio santykius. Luelą Parsons filme suvaidino Elizabeta Teilor. 2001 m. Dženiferė Tili atliko Luelos Parsons vaidmenį filme „Katės miaukimas“ („The Cat’s Meow“).
Krymo kraštas
Sulkevičiaus vyriausybė
Vyriausybės sudėtis : Ministrų kabineto sudėtis keitėsi.
Deklaracijoje „Krymo gyventojams“ buvo skelbiamas pusiasalio savarankiškumas, įvesta Krymo pilietybė ir valstybės simbolika. Buvo iškeltas uždavinys sukurti savo ginkluotąsias pajėgas ir piniginį vienetą. Sostinė buvo paskelbtas Simferopolis. Buvo įvestos trys valstybinės kalbos – rusų, Krymo totorių ir vokiečių. Buvo atkuriama nuosavybė.
Visą vyriausybės veiklą visiškai prižiūrėjo vokiečių okupacinė vadovybė. 1918 m. liepą vyriausybinė delegacija, vadovaujama V. Tatiščevo, aplankė Berlyną, siekdami kad Vokietijos vyriausybė pripažintų Krymo krašto nepriklausomybę nuo Ukrainos, suteiktų paskolą ir užmegztų prekybinius Vokietijos ir Krymo ryšius. Neoficialiai Vokietijos vyriausybei buvo perduotas Krymo totorių direktorijos raštas apie Krymo chanato (kurį globotų Vokietija ir Turkija) sukūrimą. Berlynas šių pasiūlymų nepalaikė. .
Krymo krašto vyriausybės santykiai su Pavelo Skoropadskio Ukrainos vyriausybe iš pat pradžių nesiklostė. Sulkevičius interviu vienam Jaltos laikraščiui sakė: : „Mano vyriausybė buvo nei už Ukrainą, nei prieš, o tik siekė užmegzti gerus kaimyninius santykius /.../. Po to, kai aš pranešiau Kijevui apie savo naują paskyrimą, nelauktai gavau Ukrainos vyriausybės telegramą ukrainiečių kalba, adresuotą man kaip „gubernijos seniūnui“. Aš atsakiau, kad aš ne seniūnas, o savarankiško krašto vyriausybės vadovas, ir kad prašau užmegzti ryšius tarp mūsų bendra kalba – rusų kalba. Šį mano atsakymą Kijevas pavadino „diplomatinių santykių nutraukimu“. Mes, Krymo vyriausybė, pasiuntėme į Kijevą įgaliotinį ekonominei sutarčiai sudaryti, bet ten atsirėmėme į absoliučiai uždarytas duris.“
Rugsėjo-spalio mėnesiais Kijeve vyko Krymo ir Ukrainos derybos. Ukrainos delegacija pasiūlė Krymui įeiti į Ukrainos sudėtį kaip autonomijai su labai plačiomis teisėmis. Krymo delegacija pateikė kontrapasiūlymą sudaryti federacinę sąjungą. Derybose sutarimo nepasiekė.
Sulkevičius, vokiečių perspėtas apie netrukus įvyksiančią jų evakuaciją, kreipėsi pagalbos į generolą A. Denikiną. Denikinas atsisakė padėti, nes Krymo vadovybė yra provokiška ir separatistinė. .
Iš Krymo pasitraukus vokiečių kariuomenei Sulkevičiaus vyriausybė 1918 m. lapkričio 15 d. taikiai perdavė valdžią Solomono Krymo vadovaujamai vyriausybei. S. Krymą, Krymo karaimą, buvusį kadetų partijos atstovą, išrinko Krymo žemietija.
Šios vyriausybės užsienio reikalų ministras buvo buvęs kadetas Maksimas Vinaveris, o teisingumo ministras – Vladimiras Nabokovas.