cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
Serijos
L serijoje pateikiami šie ES teisės aktai kaip reglamentai, direktyvos, sprendimai, rekomendacijos, nuomonės.
Be to, OL L serijoje leidžiamas Galiojančių Bendrijos teisės aktų registras. Jame pateikiama nuorodų į pirminius teisės aktus ir vėlesnius jų pakeitimus. Taip pat jame yra nuorodų į ES su trečiosiomis šalimis sudarytas sutartis ir pasirašytas konvencijas, privalomų aktų prie ES sutarčių, papildomų aktų, pvz., valstybių narių vadovų ar vyriausybių vadovų ir ministrų tarybos priimtų sprendimų, kitų institucijoms svarbių neprivalomų teisės aktų.
Lokio tvenkinys
Lokio tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Jonavos rajone, 4 km į šiaurės rytus nuo Jonavos miesto centro. Sudarytas užtvenkus Lokio upę (Neries intakas) 0,83 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,53 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 43,3 m. Rytinis krantas aukštas. Krantai plačiai apaugę medžiais (Lokėnėlių miškas). Į rytus stūkso Lokėnėlių piliakalnis ir Lokėnėlių kaimas, į vakarus – Gudžionių piliakalnis ir Gudžionių kaimas.
2014 m. Australijos Grand Prix
'''2014 m. Australijos Grand Prix''' – pirmosios 2014 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko kovo 14-16 dienomis Albert Park trasoje. Tai buvo 19 kartas, kuomet šioje trasoje rengiamas Australijos Grand Prix.
Treniruotės
Pirmose treniruotėse greičiausias buvo ispanas Fernando Alonso su Ferrari (1:31.840). Antras liko britas Jenson Button (1:32.357). Antrose treniruotėse pirmavo abu Mercedes ekipos nariai – Lewis Hamilton (1:29.625) ir Nico Rosberg (1:29.782).
Šeštadienį greičiausias buvo N. Rosberg (1:29.375), antras liko Jenson Button iš McLaren (1:30.766).
Kvalifikacija
Pastabos:
Lenktynės
Pastabos:
Kita
S. Vettel ir F. Massa dėvėjo specialius raudonos spalvos šalmus pagerbdami komoje esantį Michael Schumacher. Mercedes ir Ferrari komandos taip pat specialiai pažymėjo savo automobilius.
Mokslo ir inovacijų paramos centras
Mykolo Romerio universiteto Mokslo ir inovacijų paramos centras – Mykolo Romerio universiteto struktūrinis padalinys, padedantis kurti socialines inovacijas, konkurencingą, aukšto lygio žiniomis, naujausiomis technologijomis, kvalifikuotais žmogiškaisiais ištekliais grindžiamą mokslinių tyrimų, eksperimentinės plėtros ir inovacijų (toliau – MTEPI) ekosistemą bei koordinuojantis mokslo kokybės ir analizės, mokslo komunikacijos, doktorantūros studijų ir podoktorantūros, projektų ir žinių bei technologijų perdavimo procesus.
Apie
thumb|250px|Mykolo Romerio universitetas 2015 metais buvo panaikintas Mykolo Romerio universiteto Mokslo centras. Vietoje jo buvo įsteigtas Mokslo ir inovacijų paramos centras (vadovauja mokslo ir tarptautinių ryšių prorektorė dr. Inga Žalėnienė).
John A. Macdonald
Džonas Makdonaldas gimė Glazge, Škotijoje. Kai buvo berniukas, jo šeima imigravo į Kingstoną Aukštutinės Kanados provincijoje (šiandien Ontarijo rytuose). Būdamas advokatu, jis dalyvavo keliose aukšto lygio bylose ir greitai tapo svarbiu asmeniu Kingstone. 1844 m. išrinktas į Kanados provincijos įstatymų leidžiamą instituciją. Iš pradžių buvo kolonijinės vyriausybės premjeru, o vėliau 1867 m. tapo konfederacijos ministru pirmininku.
1873 m. jis atsistatydino po Ramiojo vandenyno skandalo, kuriame jo partija buvo apkaltinta ėmusi kyšius iš verslininkų, siekiančių sudaryti sutartį dėl Kanados Ramiojo vandenyno geležinkelio.
Jo prieštaringiausias žingsnis buvo, kai 1885 m. jis daugybę frankofonų pašalino iš savo konservatorių partijos.
Jis mirė 1891 m. O šiandien jis gerbiamas už svarbų vaidmenį suformuojant Kanados valstybę. Istoriniai reitingai nuolat iškelia jį kaip vieną iš svarbiausių ir įtakingiausių ministrų pirmininkų Kanados istorijoje.
Širas Ali
Širas Ali (PS شېر علي خان‎ (Šēr ʿAlī Ḫān); ‎apie 1825 m. – 1879 m. vasario 21 d.) – Afganistano emyras, valdęs 1863–1866 m. ir 1868–1878 m.
Biografija
Širas Ali buvo Afganistano emyro Dosto Muhamedo trečiasis sūnus. Jis tikriausiai gimė 1825 m. Kabule. Emyru tapo 1863 m. po tėvo mirties, tačiau iškart po to prasidėjo kovos dėl sosto. Prieš jį sukilo pusbroliai Afzalis ir Azamas, kurie 1866 m. užėmė Kabulą ir 1867 m. Kandaharą. Širas Ali valdė Herate. Po Afzalio mirties 1867 m. varžovu liko Azamas, kurį su britų parama Širas Ali įveikė 1868 m. ir įsitvirtino soste kitiems 10 metų. Norėdamas sustiprinti šalį, Širas Ali pirmą kartą Afganistane bandė įgyvendinti modernizavimo reformas, tikriausiai įkvėptas Džamaludino al Afganio. Buvo įsteigtas savotiškas ministrų kabinetas ir trylikos asmenų patariamoji taryba. Pirmą kartą apribotas valdovo vienavaldiškumas provincijų valdyme. Įvesta mokesčių rinkimo sistema, kuri pakeitė mokesčių surinkimą per trečiuosius asmenis. Suorganizuotas nuolatinis pašto ryšys tarp Kabulo ir Pešavaro. Kabule įsteigta pirmoji Afganistano viešoji mokykla ir pradėtas leisti pirmasis laikraštis „Šams al-nahār“. Kabule ir Herate įsteigtos pirmosios pramoninio pobūdžio įmonės, gaminusios įrangą kariuomenei.
Savo valdymo metu Širas Ali užsienio politikoje laviravo tarp Britų ir Rusijos imperijų interesų Afganistane. Britai vis daugiau nerimavo dėl Rusijos imperijos įtakos plitimo (1875 m. užimtas Kokandas). Jie reikalavo Širui Ali leisti Kabule reziduoti britų misijai. 1875 m. Širas Ali leido Kabule apsistoti Rusijos agentui ir kai 1878 m. be išankstinio pranešimo į Kabulą atvyko rusų generolas Stoletovas tartis dėl Afganistano-Rusijos sutarties, britai tai palaikė Širo Ali pasidavimu Rusijos įtakai. Po neatsakyto ultimatumo į Afganistaną įsiveržė 30 tūkst. karių Britų Indijos pajėgos, prasidėjo Antrasis anglų-afganų karas. Britų pajėgos be vargo užėmė Džalalabadą ir Kandaharą. Mėginęs organizuoti pasipriešinimą Širas Ali pabėgo iš Kabulo palikdamas emyru sūnų Muhamedą Jakubą. Jis mirė 1879 m. vasario 21 d. Mazari Šarife.
Martynonys
Istorija
Kaimas minimas nuo 1744 m.
LTSR metais – „Tarybinės žemės“ kolūkio centrinė gyvenvietė. Veikė felčerių ir akušerių punktas, biblioteka, kultūros namai.
XXI a. pr. Martynonims priskirta Lailūnų kaimo dalis, vėliau beveik visas kaimas priskirtas prie Lailūnų.
Egzegezė
Egzegezė (🇬🇷 'išvedimas') – hermeneutinė Biblijos ar kokio kito religinio teksto interpretacija, siekiant atrasti intencinę teksto prasmę.
Judėjų-krikščionių egzegetinė sistema
Egzegezės užuomazgų yra Senajame Testamente. Egzegezės raidai didelę įtaką turėjo judaizmo Biblijos aiškinimo įvairūs būdai: pešeras, midrašai, targumas, Talmudas, Kabala, alegorinis aiškinimas ir moksliniai komentarai.
1902 m. popiežius Leonas XIII įkūrė Biblijos komisiją. 1943 m. popiežius Pijus XII paskelbė encikliką Divino afflante Spiritu. Pagal ją, egzegetas, skaitydamas tekstą originalo kalbomis (hebrajų, aramėjų, graikų) ir naudodamasis įvairių mokslų (filologijos, archeologijos, istorijos) žiniomis, privalėjo pirmiausia suprasti pažodinę teksto prasmę (sensus litteralis), po to atskleisti teologijos doktriną. Vėliau šios enciklikos mokymas išplėtotas Vatikano II susirinkimo konstitucijoje Dei verbum (1965 m.).
Egzegezę sudarantys dėmenys:
Kito religinės tradicijos
Egzegezės sąvoka vartojama ir kalbant apie hermeneutinį kitų religijų tekstų aiškinimą. Hinduizmo religinė tradicija remiasi visų pirma vedų egzegeze – tiek teologinėmis interpretacijomis (pvz., upanišados, advaita vedanta), tiek tekstine kritika (pūrva mimansa). Islame Korano komentarai vadinami žodžiu tafsir, taip pat esama ezoterinės interpretavimo tradicijos taʾwīl. Zoroastrizme religinių komentarų ir interpretacijų rinkinys vadinamas Zendu.
Kosovas olimpinėse žaidynėse
2016 m. vasaros olimpinių žaidynių atidarymo ceremonijos parado metu Kosovo vėliavą buvo patikėta nešti pasaulio ir Europos dziudo čempionei Majlinda Kelmendi. Ši sportininkė ir pelnė pirmąjį ir kol kas vienintelį šalies olimpinį medalį – auksą dziudo sporto šakoje.
Black Rose
Black Rose – šeštasis amerikiečių R&B atlikėjo bei aktoriaus Tyrese albumas, išleistas 2015 m. liepos 10 d. Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas pirmuoju atlikėjo albumu, pasiekusiu šią viršūnę.
2016 m. „Grammy“ apdovanojimuose singlas „Shame“ buvo nominuotas geriausios R&B dainos ir geriausio tradicinio R&B atlikimo nominacijose.
Oktaninis skaičius
Degalų oktaninis skaičius matuojamas tam tikromis sąlygomis veikiant varikliui esant kintamam suspaudimui ir lyginant rezultatus su skirtingų santykių izooktano ir heptano mišiniais.
RON, MON ir AKI
miniatiūra|Kuro pardavimo kolonėlė su skirtingomo oktatinio skaičiaus degalų rūšimis, JAV Naudojami du oktaniniai skaičiai: RON (tyrimo oktaninis skaičius) ir MON (motorinis oktaninis skaičius). MON yra matuojamas varikliui veikiant 900 aps./min. greičiu, RON – 600 aps./min. Matuojant MON, varikliui tenka didesnė apkrova. Taip pat matuojamas antidetonacijos indeksas (angl. Anti-Knock Index (AKI) arba (R+M)/2).
MON paprastai yra 8-10 taškų mažesnis nei RON. Beveik visame pasaulyje (taip pat ir Lietuvoje) skelbiamas degalų RON skaičius. Kai kur (pvz. JAV, Kanadoje, Brazilijoje) degalų oktaninis skaičius gaunamas kaip vidurkis tarp RON ir MON, todėl paties kuro oktaninis skaičius šiose šalyse yra mažesnis 4 ar 5 vnt. Kai kuriose šalyse, paprastai JAV, yra nurodomas ir antidetonacinis skaičius (AKI), dar 4-5 vnt. žemesnis nei RON.
Kai kurių medžiagų atsparumas detonacijai yra mažesnis nei heptano (tokių medžiagų oktaninis skaičius būtų neigiamas); taip pat yra medžiagų, kurių atsparumas detonacijai yra geresnis nei izooktano. Tokių medžiagų oktaninis skaičius yra didesnis nei 100 (pavyzdžiui, gryno etanolio RON yra 116). Tokios medžiagos naudojamos degalų oktaniniam skaičiui padidinti.
Aviaciniai benzinai
miniatiūra|Į [[Lietuvos oro linijos|Lietuvos oro linijų lėktuvą pilamas aviacinis benzinas, Kaunas, 1939 m.]] Aviaciniai benzinai, naudojami bendrojoje aviacijoje paplitusiuose stūmokliniuose orlaivių varikliuose, turi šiek tiek kitokį degalų oktaninio skaičiaus matavimo metodą. Panašiai kaip AKI, jis turi du skirtingus įvertinimus, nors dažniausiai nurodomas tik žemesniu iš dviejų. Vienas yra vadinamas „aviacijos liesasis“  (angl. „aviation lean“) ir yra toks pat kaip degalų MON iki 100. Antrasis yra „aviacijos sotusis“ (angl. „aviation rich“) ir atitinka oktaninį skaičių naudojant priverstinę indukciją, įprastą didelio našumo ir kariniuose stūmokliniuose orlaiviuose. Tam naudojamas kompresorius ir žymiai didesnis degalų ir oro santykis, kad būtų padidintas atsparumas detonacijai.
Dažniausiai naudojamo aviacinio benzino 100LL oktaninis skaičius siekia 100, o jo “sotusis oktaninis skaičius siekia 130.
N-heptano ir izooktano RON/MON vertės yra lygios atitinkamai 0 ir 100. Pagal jas apibrėžiamas kuro okraninis skaičius. Lentelėje pateikiami įvairių kurų oktatiniai skaičiai.
Rezultatai
Didesnis oktaninis skaičius koreliuoja su didesne degimui pradėti reikalinga energija. Kadangi didesnio oktaninio skaičiaus degalams reikia didesnių aktyvavimo energijos sąnaudų, mažesnė tikimybė, kad tam tikras suspaudimas sukels nekontroliuojamą užsidegimą, kitaip vadinamą savaiminiu užsidegimu, išankstiniu užsidegimu, detonacija ar beldimu.
Oktaninis skaičius yra išmatuotas ir (arba) apskaičiuotas degalų atsparumo savaiminiam užsidegimui įvertinimas. Aukštesnio oktaninio skaičiaus kuro uždegimui reikalinga karštesnė uždegimo kibirkštis. Norint sukurti karštesnę kibirkštį, reikia daugiau energijos iš uždegimo sistemos, o tai savo ruožtu padidina parazitinę variklio apkrovą. Kibirkštis taip pat turi prasidėti anksčiau, kad tinkamu laiku susidarytų pakankamai šilumos. Didėjant oktaniniam skaičiui, uždegimo kibirkšties energijai ir tikslaus laiko nustatymo poreikiui, variklį tampa sunkiau „sureguliuoti“ ir išlaikyti „derintą“. Dėl to atsirandanti neoptimali kibirkšties energija ir laikas gali sukelti didelių variklio problemų – nuo ​​paprasto „praleidimo“ iki nekontroliuojamo detonacijos ir katastrofiško variklio gedimo.
Kita retai aptariama realybė, susijusi su didelio oktaninio skaičiaus degalais, siejamais su „aukštu našumu“, yra ta, kad didėjant oktaniniam skaičiui mažėja savitasis tankis ir degalų energijos kiekis svorio vienete. Grynasis rezultatas yra tas, kad norint pagaminti tam tikrą galios kiekį, variklyje turi būti sudeginta daugiau kuro, kurio oktaninis skaičius yra didesnis. Lengvesni ir „liesesni“ degalai taip pat turi mažesnę savitąją šilumą, todėl norint gauti didesnį variklio našumą naudojant „riebų“ degalų mišinį, didėjant oktaniniam skaičiui reikia vis „riebesnių“ mišinių.
Didesnio oktaninio skaičiaus, mažesnio energijos tankio „liesesnis“ kuras dažnai turi alkoholio junginių, nesuderinamų su pradiniais degalų sistemos komponentais, todėl jie taip pat yra higroskopiški. Jie taip pat išgaruoja daug lengviau nei sunkesni, mažesnio oktaninio skaičiaus degalai, todėl kuro sistemoje kaupiasi daugiau teršalų. Paprastai tai yra druskos rūgštys, susidarančios dėl vandens kondensacijos ir degaluose esantys junginiai, kurie daro žalingiausią poveikį variklio degalų sistemos komponentams, nes tokios rūgštys koroduoja daugelį benzino kuro sistemose naudojamų metalų.
Vidaus degimo variklio suspaudimo takto metu suspaudžiant oro ir degalų mišinį pagal idealiųjų dujų dėsnį pakyla tokio mišinio temperatūra. Didesnis suspaudimo laipsnis padidina variklio apkrovą ir yra būtinas tik tuo atveju, jei variklis yra specialiai sukurtas naudoti didelio oktaninio skaičiaus degalus. Lėktuvų varikliai dirba santykinai mažomis apsukomis. Jie geriausiai veikia su mažesnio oktaninio skaičiaus, lėčiau degančiais degalais, kuriems reikia mažiau šilumos ir mažesnio suspaudimo laipsnio tam, kad pasiekti optimalų garavimą ir vienodą kuro ir oro maišymąsi. Tokiuose varikliuose uždegimo kibirkštis atsiranda kiek įmanoma vėliau, taip padidinant slėgį cilindruose ir užtikrina didžiausią sukimo momentą. Pagrindinė didelio oktaninio skaičiaus kuro naudojimo oru aušinamuose varikliuose priežastis – lengvesnis garavimas šaltame karbiuratoriuje ir variklyje, tokiu būdu sugeriant mažiau įsiurbiamo oro šilumos, kas yra labai svarbu siekiant mažinti karbiuratoriaus apledėjimo galimybes (Venturi tunelis).
Dėl mažesnio tankio ir atitinkamai mažesnio kuro svorio, orlaivis, kurio bakuose yra bet koks degalų tūris, yra automatiškai lengvesnis. Kadangi daugelis bendrosios aviacijos lėktuvų skraido tik retkarčiais ir gali būti nenaudojami savaites ar mėnesius, lengvesni degalai linkę išgaruoti ir palikti mažiau nuosėdų, tokių kaip „lakas“, kurį sukuria benzino komponentai, ypač alkenai ir oksigenatai, lėtai besipolimerizuojantys į kietas medžiagas). Orlaiviuose taip pat paprastai yra dubliuojančios uždegimo sistemos, kurių beveik neįmanoma sureguliuoti ir nustatyti identišką uždegimo laiką, todėl paprastai naudojami lengvesni degalai, kurie yra mažiau linkę į savaiminį užsidegimą. Lengvesni degalai, kurie yra geresni tirpikliai, daug mažiau linkę formuoti „lakus“ ar kitaip užteršti „atsargines“ uždegimo žvakes.
Beveik visuose bendrosios aviacijos stūmokliniuose varikliuose degalų mišinį tiesiogiai valdo pilotas rankenėle, laidu arba svirtimi, panašia į droselio valdiklį (ir esančia šalia jo). Kuro riebumo (angl. „lean – rich“) reguliavimas turi būti daromas atsižvelgiant į tai, kad kai kurie kuro mišinio ir droselio padėties deriniai, įskaitant sukuriančius didžiausią galią, gali sukelti detonaciją ir (arba) išankstinį užsidegimą, blogiausiu atveju sugadinti variklį per kelias sekundes. Pilotai yra mokomi vengti variklio nustatymų, kurie sukuria aukščiausią išmetamųjų dujų temperatūrą, ir leisti veikti variklį sąlygomis, kuriose viršijama didžiausia leistina EGT (angl. Exhaust gas temperature – išmetamų dujų temperatūra“) (daugiau degalų, nei galima sudeginti naudojant turimą orą) arba „piko ribą“ (mažiau degalų, paliekant šiek tiek deguonies išmetamosiose dujose), nes kuro ir oro mišinys neleis per anksti detonuoti.
Hochfilcenas
Hochfilcenas – savivaldybė Tirolyje, Austrijoje, Kicbiuhelio apskrityje, Pilerzė slėnyje, 18 km į rytus nuo Kicbiuhelio, viena iš 5 Pilerzė slėnio savivaldybių. Populiarus žiemos sporto šakų, ypač slidinėjimo, kurortas. Hochfilceno biatlono trasoje reguliariai rengiamos biatlono pasaulio taurės etapų varžybos, 1978, 1998, 2005 ir 2017 m. čia vyko biatlono pasaulio čempionatai.
Istorija
Pirmąkart minimas 1377 m. Iš pradžių buvo nedidelis, išsibarsčiusių sodybų kaimas. 1833 m. tapo savarankiška savivaldybe. 1875 m. pro gyvenvietę nutiestas Zalcburgo–Tirolio geležinkelis, 1878 m. įrengtas karinis poligonas, išlikęs iki šių laikų. 1957 m. pastatyta magnezito gamykla, perdirbanti kaimyninėje Fyberbruno savivaldybėje kasamą magnezito rūdą.
Slidinėjimo ir biatlono centras
thumb|left|260px|Hochfilceno biatlono stadionas 2010 m. Hochfilceno slidinėjimo ir biatlono centras yra savivaldybės rytuose, beveik 1000 m virš jūros lygio. Centrą sudaro pastatai, slidinėjimo trasos, šaudyklos lauke ir patalpose, bei asfaltuoti takai ratukinėms slidėms. Centras yra svarbi Austrijos žiemos sportininkų olimpinė treniruočių bazė.
Centro stadionas pradėtas statyti 1965 m., atidarytas 1967 m., talpina 15000 žiūrovų. 2015–16 m. rekonstruotas. Nuo 1986 m. gruodžio jame beveik kasmet, o nuo 2003 m. gruodžio – kasmet, rengiamos biatlono pasaulio taurės etapų arba biatlono pasaulio čempionatų varžybos.
Vladislavas Tretiakas
Vladislavas Aleksandrovičius Tretiakas (g. 1952 m. balandžio 25 d. Dimitrove, Tarybų Sąjungoje) – Rusijos ledo ritulininkas, žaidęs vartininko pozicijoje. 15 metų pradėjo treniruotis su CSKA klubu, o 17 m. pakviestas į pagrindinę komandą.
Pirmą kartą olimpinėse žaidynėse pasirodė 1972 m.
1983 m. Tretiakas buvo pasirinktas naujokų biržoje, tačiau jo neišleido Sovietų Sąjungos valdžia. 1989 m. jis pirmasis iš Sąjungos buvo įtrauktas į NHL šlovės muziejų.
Tamsieji šachmatai
Tamsieji šachmatai - šachmatų variantas su neišsamia informacija apie priešininko padėtį. Jį sukūrė Jens Bæk Nielsen ir Torben Osted 1989-aisiais metais. Žaidėjas nemato visos lentos, o tik laukelius su savo figūromis (įskaitant pėstininkus) bei tuos laukelius, į kuriuos jis gali eiti.
Taisyklės
Šio šachmatų varianto tikslas nėra užmatuoti karalių, bet nukirsti jį. Žaidėjai nebūtinai žino, kai jų karalius yra šachuojamas. Nepasitraukti iš šachuojamo laukelio ar net paeiti į jį yra legalus ėjimas, kuris dažnai būna pralaimėjimo priežastimi. Prasilenkiančio pėstininko kirtimas yra galimas, net jei jūs nematote, kad tai įmanoma. Skirtingai nuo standartinių šachmatų, rokiruotė leidžiama net šacho metu, į šachuojamą laukelį ir per laukelius atakuojamus priešininko.
Šį šachmatų variantą lengviausia žaisti interneto šachmatų serveriuose. Norint žaisti su tikra lenta reikia trijų lentų ir trečio asmens - arbitro, kuris kiekvienam žaidėjui jo lentoje nurodytų tuo metu matomas priešininko figūras.
Žaidimas
Žaidžiant tamsiaisiais šachmatais labai svarbu planavimas, strategija ir psichologiniai motyvai. Taktika ir daugelio ėjimų į priekį numatymas turi daug mažiau įtakos nei standartiniuose šachmatuose. Žaidžiant šį šachmatų variantą karalių reikia atidžiai saugoti nuo labai pavojingų puolimų nematomomis figūromis. Valdovei pavojingiausia figūra yra žirgai, kurie gali ją užpulti išlikdami nematomi.
Jungtinė Karalystė 2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Jungtinės Karalystės sportininkai pakviesti dalyvauti į 2024 m. vasaros olimpinės žaidynės Paryžiuje.
Dėl istorinių sėkmingų rezultatų, Jungtinė Karalystė negali kandidatuoti į specialiuosius olimpinius pakvietimus, o visi olimpiadoje dalyvaujantys šalies atstovai turi iškovoti olimpines kvotos atrankos turnyruose.
Sportinė gimnastika
Jungtinės Karalystės rinktinė pelnė pakvietimus į visas sportinės gimnastikos varžybas olimpinėse žaidynėse.
Gėla
Gėla – gyvenvietė Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Nemenčinės, Nemenčinės miško apsuptyje, netoli Gėlos ir Gėlaičio ežerų. Į gyvenvietę ateina rajoninis kelias Nemenčinė–Gėla (RK5234), yra autobusų stotelė (vyksta mikroautobusas Nemenčinė–Gėla). Gyvenvietę sudaro pora daugiabučių namų ir Gėlos senelių globos namai (įsikūrę buvusios vaikų ligoninės vietoje).
Gėla nėra įtraukta į Lietuvos gyvenviečių registrus.
Istorija
thumb|left|Riboženklis įvažiuojant į Gėlą
Po vaikų ligonine, pastatyta apie 1970 m., buvo įrengta LTSR Aukščiausiosios Tarybos slėptuvė, iš kurios karo atveju turėjo būti valdoma visa šalis. 1979 m. surašymo ataskaitoje, Nemenčinės apylinkėje minima gyvenvietė „Nemenčinės Respublikinė vaikų ligoninė“, joje surašyti 164 gyventojai.
Pavelas Fedorenka
Pavelas Fedorenka (g. 1964 m. spalio 5 d. Anykščiuose) – Lietuvos sportininkas bėgikas, sporto organizatorius. Buvęs olimpietis, lengvaatletis, kuris specializavosi vidutinių ir ilgų nuotolių bėgimuose. Šalies olimpinės rinktinės narys ir nacionalinis rekordininkas. Treniravosi pas Bronislovą Pliavgą.
Biografija
P. Fedorenka dirba Panevėžio miesto lengvosios atletikos federacijos generaliniu sekretoriumi. Dvi kadencijas buvo Lietuvos olimpiečių asociacijos valdybos narys (2003-2007 m. ir 2007-2011 m.). Nuo 2004 m. yra Panevėžio sporto mokyklos „Olimpas“ treneris.
1972-1982 m. mokėsi Kupiškio Vlado Rekašiaus vidurinėje mokykloje, 1982-1983 m. – Panevėžio internatinėje sporto mokykloje. 1993-1997 m. studijavo Panevėžio konservatorijoje.
1996 m. vasaros olimpinėse žaidynėse buvo vienas iš trijų vyrų Lietuvos atstovų maratono rungtyje ir vienintelis finišavęs.
Vedęs, žmona Nijolė (g. 1958 m.) – kelių projektuotoja. Vaikai: Agnė (g. 1986 m.), Ignas (g. 1993 m.).
Sporto pasiekimai
P. Fedorenka 14 kartų tapo Lietuvos bėgimo čempionu įvairiose rungtyse: Pasiekė Lietuvos bėgimo rekordus, nubėgęs 1500 m per 3 min. 40,90 sek. (1987 m.) ir 800 m per 1 min. 47,1 sek. (1989 m.). P. Fedorenka du kartus tapo Baltijos šalių 1500 m bėgimo čempionu (1991 ir 1992 m.), laimėjo tradicines „SL Ohtulehe Rahvajooks“ 10 km bėgimo varžybas Taline (2002 m.).
P. Fedorenka dalyvauja ir netradiciniuose bėgimuose. 2005 m. jis laimėjo bėgimą laiptais į 33 aukštų prekybos ir verslo centrą „Europa“ Vilniuje (41-50 metų sportininkų grupėje), užbėgęs į viršų per 3 min. 51 sek.
Siesikų kapinės
Kultūros vertybės
Kapinėse, prie pagrindinio tako pakilioje vietoje, yra vertingas memorialinis statinys – XVIII a. pabaigoje statyta klasicistinė kapinių koplyčia su laidojimo rūsiu. Ją fundavo Lokinės dvaro savininkai Končios. Kapinėse yra kitų į Kultūros vertybių registrą įtrauktų objektų:
Heinola
Heinola – miestas pietų Suomijoje, Peijenės Hemės regione. 19 498 gyventojai (2016 m. duomenys). Apie 35 km nuo Lahčio ir 138 km nuo Helsinkio.
Amamių kalbos
Amamių kalbos arba Amamio kalbos – Amami salose (Kagošimos prefektūroje, Japonijoje) vartojama tarmių grupė. Visos tarmės priklauso šiauriniam Riukiu kalbų pogrupiui.
Heinola
Istorija
Iki 1776 m. buvo nuošalus kaimas, priklausęs Hololos gubernijai. Tais pačiais metais tapo gubernijos administraciniu centru. Buvo svarbus regiono prekybos centras. 1809 m. Suomija tapo Rusijos imperijos dalimi. Gubernijos centras perkeltas į rytus. 1839 m. suteiktos miesto teisės. Iki Antrojo pasaulinio karo buvo kurortinis miestelis. Po karo tapo svarbus medienos pramonės centras.
Amamių kalbos
Klasifikacija
Amamių kalbas sudaro 5 kalbų ir tarmių grupė. Beveik visos jų turi atskirą ISO 639-3 kodą:
Okinoerabu ir jorono tarmės kartais grupuojamos kaip kunigamių kalbos tarmių grupė. Amami kalbos UNESCO Nykstančių kalbų atlase įtrauktos į kalbų kategoriją, kurių būklė kelią susirūpinimą. Nuo XX a. aštuntojo dešimtmečio vietoje amamių kalbų ėmė plisti saldžios bulvės normine kalba vadinamas sociolektas, kai į japonų kalbą įterpiami pavieniai amamiški žodžiai.
Šiek tiek dedama pastangų amamių kalbas populiarinti ir gaivinti – per radiją transliuojant mankštas amamių kalba, organizuojant salų kalbų dieną kartą metuose ir panašiomis iniciatyvomis. Nepaisant nedidelio šnekančiųjų skaičiaus ir mažesnio paplitimo internete ar literatūroje, lyginant su okinavų, mijakų ar jonagunių kalbomis, tarp šnekančiųjų amamių kalbomis pastebima mažesnė savistigmatizacija ir vietinių kalbų išstūmimas iš privataus gyvenimo sričių vyksta lėčiau.
Pavyzdžiai
Žemiau pateikti pavyzdžiai, iliustruojantys amamių tarmių grupės įvairovę.
Romualdas Stanislovaitis
Romualdas Stanislovaitis – Lietuvos teisės profesorius, teisininkas, komercinės teisės specialistas, buvęs Vilniaus teisės ir verslo kolegijos (VTVK, dab. TTVAM) rektorius, TTVAM dalininkas.
Biografija
R. Stanislovaitis 1970 m. gegužės 22 d. Tartu universitete apgynė disertaciją tema „Nuverstųjų klasių slopinimo funkcijos įgyvendinimas Lietuvoje 1940-51 m.“, teisės mokslų kandidatas. 1989 m. balandžio 13 d. SSRS mokslų akademijos Valstybės ir teisės institute apgynė daktaro disertaciją tema „Papročiai ir tradicijos teisės socialinio veikimo mechanizme“, teisės mokslų daktaras (habilituotas socialinių mokslų teisės krypties daktaras).
Nuo 1974 m. įvairių Lietuvos aukštųjų mokyklų, kolegijų dėstytojas, nuo 1990 m. profesorius, VTVK Teisės katedros vedėjas (pasekėjas – Raimundas Kalesnykas).
Dievažmogis
Dievažmogis (🇬🇷; ) – titulas, duotas Jėzui Kristui, kuris, kaip tikima, būdamas Dievo Sūnus, prisiėmęs žmogiškąjį pavidalą.
Romualdas Stanislovaitis
Biografija
Mokslinių interesų sritys – Teisės teorija, Komercinė teisė.
Paskelbė per 50 mokslo darbų.
Dievažmogis
Teigiama, kad terminą, kaip teologinę koncepciją, savo raštuose pirmasis pavartojo III a. krikščionių rašytojas Origenas, įvardydamas dieviškumo ir žmogiškumo vienybę Jėzuje Kristuje.
Pagal krikščioniškosios teologijos sampratą, Jėzus Kristus turįs dvi prigimtis – esąs ir Dievas, ir žmogus, tokia jo būties struktūra leidusi jam, įsikūnijusiam žmogumi, kankinio mirtimi mirti ant kryžiaus, įvykdant dieviškąją atpirkimo misiją, o paskui prisikelti iš mirusiųjų.
Tai, kaip Jėzaus Kristaus asmenyje tarpusavyje dera dieviškumas ir žmogiškumas, Bažnyčia ypač uoliai aiškinosi V ir VI a. Po pergalės prieš nestorianizmą Jėzaus Kristaus asmens vienybė buvo aiškiai apibrėžta, o atmetus monofizitizmą, galutinai nusistovėjo mokymas apie dieviškosios ir žmogiškosios prigimčių vienybę.
Kunojus (gyvenvietė)
Kunojus  – gyvenvietė Fareruose, Kunojaus saloje. Gyventojų 70 (2011 m. duomenys).
Įsikūręs salos vakarinėje dalyje, šalia 800 m aukščio kalnų, iš kurių aukščiausias yra Kúvingafjall (830 m). Į kitoje salos pusėje esantį Haraldssundą veda kelias tuneliu (įrentas 1988 m.). Seniau susisiekimas buvo galimas tik kalnų perėja. Palei kalnus plyti 0,78 ha plotą užimanti giraitė, kurioje pirmieji medžiai buvo susodinti 1914 m. Nuo 1949 m. giraitę prižiūri Kunojaus savivaldybė. Prie upelio Myllá stovi vandens malūnas, kurio stogą dengia žolė.
thumb|left|Uostelis
Istorija
Pavadinimas Kunoy pirmą kartą paminėtas tarp 1350 ir 1400 m. įrašuose, dokumentuojančiuose šunų laikymą.
1867 m. pastatyta bažnyčia. Jos statyboje dalyvavo visi salos žmonės, darbams vadovavo Símun Ericsen iš Haraldssundo, kuris taip pat pastatė Klaksvuiko bažnyčią. Dabar bažnyčia paskelbta saugomu objektu.
Carles Puigdemont
Karlesas Pučdemonas (g. 1962 m. gruodžio 29 d.) – Ispanijos žurnalistas, politinis veikėjas, autonominio regiono Katalonijos separatistų lyderis. 2016–2017 m. Katalonijos vyriausybės prezidentas, 2017 m. spalio 27 d. centrinės Ispanijos valdžios atleistas iš prezidento posto dėl neteisėtai suorganizuoto Katalonijos referendumo dėl nepriklausomybės.
Biografija
K. Pučdemonas gimė kepėjų dinastijos šeimoje Amere, Žironos provincijoje, buvo antras tarp aštuonių vaikų. Mokėsi vidurinėje mokykloje gimtajame mieste, po to Žironos internatinėje mokykloje. Studijavo katalonų filologiją Žironos universitete, bet studijų nebaigė. 1981 m. pradėjo dirbti žurnalisto darbą vietinėje spaudoje, buvo kelių leidinių redaktorius. 1999 m. įkūrė ir vadovavo Katalonijos naujienų agentūrai. 2004 m. pradėjo leisti naują žurnalą „Catalonia Today“.
Vedęs rumunų žurnalistę Marcelą Topor.
Politinė karjera
Nuo 1983 m. buvo dešiniųjų centristinės partijos Convergència i Unió rėmėjas. 2006 m. išrinktas Katalonijos parlamento nariu. 2011 m. tapo Žironos meru. 2016 m. išrinktas Katalonijos vyriausybės prezidentu. 2017 m. Katalonijos parlamentui vienašališkai paskelbus Katalonijos Respubliką ir dėl šio žingsnio Ispanijai įvedus regione tiesioginį valdymą, K. Pučdemonas pasitraukė į Belgiją.
2019 m. išrinktas į Europos Parlamentą.
Petras Potockis
Petras Potockis (1622 (?) – 1657) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas, Braclavo vaivada nuo 1651 metų, Podolės generolas (1649), karaliaus armijos pulkininkas (1643). Magnato Mikalojaus Potockio sūnus.
1655 m. lapkričio 10–12 d. Oziorno mūšyje Karūnos armija, sudaryta iš Podolės Kameneco įgulos susijungė su stambia Krymo totorių armija, vadovaujama chano Mechmedo IV Gerajaus ir atakavo rusų-kazokų – Vaslijaus Buturlno, Petro Potiomkino, ir Bogdano Chmelnickio būrius.
Šeima
Buvo vedęs Kateriną Ostrorug, Karūnos didžiojo pataurininkio Mykolo Ostrorugo (1593−1651) dukterį, nuo santuokos su kuria vaikų neturėjo. Po Petro Potockio mirties jo našlė Katerina antrą kartą ištekėjo už Belzo kašteliono Jono Aleksandro Miškovskio.
Tramoras
Tramoras  – pajūrio miestelis Voterfordo grafystėje, pietų Airijoje. Nutolęs 13 km į pietus nuo Voterfordo. 1853 m. pastatyta geležinkelio linija (uždaryta 1961 m. sausio 1 d.), sujungusi Tramorą su Voterfordu. Tų pačių metų rugsėjo 5 d. atidaryta geležinkelio stotis. Iki to buvo maža žvejų gyvenvietė. 10 328 gyventojai (2011 m. duomenys).
Miestelis įsikūręs prie Tramoro įlankos, ant kalvos. 1856–1871 m. statyta gotikinė katalikų bažnyčia.
Nieuport 24
Nieuport 24 (arba, to meto šaltiniuose – Nieuport XXIV C.1) buvo Pirmojo Pasaulinio karo metu Prancūzijos konstruktoriaus Giustavo Delažo (pranc. Gustave Delage) suprojektuotas ir įmonės Nieuport gamintas pusantrasparnis naikintuvas.
Niueport 24 buvo sukurtas ankstesnio modelio Niueport 17 pagrindu. Nieuport 24 tapo priešpaskutiniu modeliu, sukurtu pagal tuo metu baigiamą naudoti kovos taktiką. Šio tipo orlaiviai buvo labai nedideli ir labai lengvi, kas užtikrindavo jų didelį manevringumą kautynėse vienas prieš vieną. 1917 m. pradžioje šio tipo orlaivius keitė nauji, sunkesni naikintuvai, tokie kaip Albatros D.III ar SPAD VII. Jie, varomi galingesnių variklių, mūšyje kliaudavosi didesniu greičiu. Šie naujo tipo lėktuvai buvo naudojami didelėmis formacijomis, kas mūšyje mažindavo manevringumo poreikį ir didindavo ginkluotės svarbą. Lyginant su savo pirmtaku Nieuport 23, 24-asis modelis pasižymėjo tik kiek geresniu valdumu.
Lėktuvas buvo eksploatuojamas Prancūzijos, Didžiosios Britanijos, Italijos karalystės, Rusijos imperijos karinėse oro pajėgose; jis itin sėkmingai pasirodė viduriniame karo etape ir 1917 m. lapkričio mėn. vien iš Prancūzijos KOP sudariusių 754 lėktuvų, 310 buvo Nieuport 24. Karo pabaigoje dauguma išlikusių šio tipo orlaivių buvo naudojami kaip naikintuvų pilotų lavinimosi lėktuvai.
Konstrukcija ir gamyba
Nieuport 24 - medinis pusantrapsarnis (biplanas su skirtingo ilgio sparnais), dengtas drobe ir, atskiri paviršiai – fanera. Modeliui Nieuport 24 buvo panaudoti modifikuoti Nieuport 23 sparnai, su fanerine priekine dalimi ir kiek plokštesniu apatiniu paviršiumi. Lyginant su pirmtaku buvo kiek pakeista orlaivio komponuotė: pirkiniai spyriai buvo patraukti atgal, eleronų kraštai buvo suapvalinti ir sutvirtinti medžiagos juostomis, taip sumažinant oro pasipriešinimą.
NIeuport 24 fiuzeliažas – apvalus kaip ir pirmtako, tačiau naujos konstrukcijos, dengtas fanera. Vertikalus stabilizatorius – mažas, fiksuotas, su pusės širdies formos vairo plunksna. Šie du elementai nebuvo montuojami į pirmuosius 24-ojo modelio orlaivius; pilnai serijiniais jie tapo tik Nieuport 24bis modelyje. miniatiūra|Nieuport 24 Type N5 sparno aerodinaminis profilis Lėktuvą varė po aerodinamišku gaubtu aliuminio kapotu montuotas iš vėlyvųjų Nieuport 17 ir 23 modelių paveldėtas 130 AG (97 kW) galios Le Rhône 9c rotacins variklis.
Orlaivio ginkluotė liko tokia pati kaip Nieuport 17: su propeleriu sinchronizuotas 7,70 mm kalibro Vickers kulkosvaidis arba, rečiau naudotas virš sparno montuotas 7,70 mm kalibro Lewis kulkosvaidis (Prancūzijos ir Italijos KOP). Britų KOP naudojo Lewis kulkosvaidį, montuotą ant Fosterio rėmo (angl. Foster mounting). Daug 24 ir 24bis modelių buvo naudojami kaip naikintuvų pilotų lavinimosi lėktuvai ir buvo be ginkluotės. Priešingai nei Nieuport 17, kuriame kulkosvaidis buvo montuojamas kairėje fiuzeliažo pusėje, 24-ąjame jis buvo dešinėje.
Eksploatacija
miniatiūra|Nieuport 25, kuriuo skraidė Charles Nungesser Pirmieji Nieuport 24 ir 24bis fronto dalinius pasiekė 1917 m. vasarą. Tuo metu NIeuport 17 jau buvo keičiami  naujais SPAD S.VII. Į Nieuport 17 panašus 24-asis modelis rado savo nišą ir atskiri daliniai jų naudojo dar ir 1918 m. Žymus prancūzų asas Šarlis Niužesje (pranc. Charles Nungesser) šiam, jau pasenusiam modeliui teikė pirmenybę ir skraidydamas juo pasiekė keletą pergalių prieš vokiečių aviaciją. Žymiausias Nieuport 24 pasiekimas – naktį iš 1917 m. spalio 19-os į 20-ą 152-osios eskadrilės numušti du Cepelino dirižabliai (L49 ir L50).miniatiūra|JAV pilotai prie Nieuport 24Rusijoje Nieuport 24 buvo pradėti eksploatuoti 1917 m. antrojoje pusėje ir buvo naudojami dar ir Pilietinio karo metu. Licencinės lėktuvo kopijos buvo gaminamos Maskvos fabrike „Dux“, anksčiau gaminusiame senesniu Nieuport modelius. Ši gamyba tęsėsi ir valdžią užgrobus bolševikams ir įmonę pervadinus „GAZ No 1“ (rus. Государственный авиационный завод № 1 ir baigėsi po 1923 m. Nieuport 24 SSRS KOP buvo eksploatuojami bent iki 1925.
Nieuport buvo vieni dažniausiai naudotų naikintuvų Rusijos pilietiniame kare. Dauguma jų buvo „raudonųjų“ pusėje (nes jų kontroliuojamoje teritorijoje liko centriniai sandėliai ir "Dux" gamykla), tačiau jais naudojosi ir baltųjų pajėgos.
Aleksandras Ivanovas (1806)
Biografija
Aleksandras Ivanovas gimė 1806 m. liepos 28 d. (liepos 16 d. pagal Julijaus kalendorių) Sankt Peterburge. 1817−1828 m. jis mokėsi Sankt Peterburgo dailės akademijoje. Jo tėvas Andrejus Ivanovas (1772–1848) buvo istorinio žanro tapytojas, akademijos profesorius. Po mokslų užsitikrinęs finansinę paramą dailininkas lankėsi Austrijoje, Vokietijoje ir nuo 1831 m. gyveno Romoje, kur paveiktas vokiečių „nazarėnų“ dailininkų atsidėjo religinei tapybai. 1836 m. Rusijoje jam suteiktas akademiko vardas už paveikslą „Kristaus pasirodymas Marijai Magdalenai“. Garsiausiu A. Ivanovo kūriniu tapo paveikslas „Kristaus pasirodymas liaudžiai“, ties kuriuo dailininkas dirbo 1837–57 metų laikotarpiu (dabar Tretjakovo galerijoje). Nutapyti didelių matmenų kūrinį (7,5x5,4 m) A. Ivanovą tikriausiai paskatino K. Briulovo, irgi gyvenusio Romoje, sėkmė 1833 metais su paveikslu „Paskutinė Pompėjos diena“.
„Kristaus pasirodymas liaudžiai“ pagarsėjo Europoje dar kūrimo metu, tačiau 1858 m. eksponuotas Sankt Peterburge nuvylė. Jo kompozicija buvo labai įtakota Rafaelio, nenatūrali ir figūros tapytos pagal šimtus paruošiamųjų piešinių − paveikslas buvo laikomas senamadišku. Paveiksle jaučiamas konfliktas tarp idealizuotai tapytų veikėjų figūrų pirmajame plane ir realistiškai pavaizduotos scenos aplinkos, peizažo. Pavyzdžiui, dėl linijinės perspektyvos laikymosi Kristaus figūra tapo menka ir nereikšminga. Dailininkas pats lydėjo paveikslą į Sankt Peterburgą, kur mirė po kelių mėnesių nuo choleros 1858 m. liepos 15 d. (liepos 3 d. pagal senąjį kalendorių). Palaidotas Novodevičės kapinėse, vėliau jo kapas perkeltas į Tichvino kapines. Savo estetinį supratimą apie meną dailininkas perteikė žodžiais: ''„Nauji laikai reikalauja naujo meno. Pirmutinis šiuolaikinės dailės tikslas yra Rafaelio technikos vienijimas su naujomis civilizacijos idėjomis“.'' Aleksandras Ivanovas neturėjo pasekėjų ar didesnės įtakos vėlesniame Rusijos mene, tačiau žymūs Rusijos dailininkai Ivanas Kramskojus ir Ilja Repinas aukštai vertino dailininko įdirbį sukuriant „Kristaus pasirodymą liaudžiai“.
Nieuport 24
Eksploatacija
Dalį šių lėktuvų sovietų valdžia 1921 m. padovanojo Afganistano karaliaus Amanula Chano (Amanullah Khan) pajėgoms. 1924 m. jie tapo pirmą kartą sukurtų Afganistano KOP pagrindu. miniatiūra|JAV prezidento T. Ruzvelto sūnus Kventinas naikintuve Nieuport 24, 1917 m. 1917 m. vasarą britai Nieuport 24 laikė pereinamuoju modeliu, skiertu pasirengti neturkus turėjusiam pasirodyti Nieuport 27. Šiuos orlaivius turėjo pakeisti Royal Aircraft Factory S.E.5, tačiau dėl lėtų šio orlaivio gamybos tempų britų ekspedicinis korpusas paskutinių Nieuport 24 atsisakė tik 1918 m. viduryje.
Prieš 1921 m. Japonijos KOP įsigijo keletą 24 ir 27-ojo modelio lėktuvų. 1921-1923 m. kariuomenės dirbtuvėse Tokorozavos mieste, vėliau perimtose Nakajima koncerno, pagamino 102 šių lėktuvų kopijas. Šie lėktuvai gavo pavadinimą Ko.3. Šie orlaiviai nebuvo tiksli 24-ojo modelio kopija, nes japonai Nieuport 24 ir Nieuport 27 laikė vienu modeliu – Ni 24. japoniški Ko 3 buvo varomi 80 AG (60 kW) galios Le Rhône 9C ir buvo eksploatuojami iki 1926 m. Pažymėtina, kad modernesnius SPAD S.XIII, Japonijos KOP nurašė jau 1922 m.
Didelius Nieuport 24 įsigijos JAV KOP. Jie buvo daugiausiai naudojami JAV pilotų mokymui Prancūzijoje įsikūrusiose skraidymo mokyklose. 1917 m. lapkritį JAV KOP eksploatavo, skirtingų šaltinių duomenimis, 227 vnt. Nieuport 24 ir 16 vnt. Nieuport 24bis arba 121 vnt. Nieuport 24 ir 140 vnt. Nieuport 24bis. Toks neaiškumas yra sąlygojamas to meto tradicijos Nieuport 24, 24bis ir 27 registruoti kaip vieną tipą.
„Nieuport 24“ ir „24bis“ lėktuvai taip pat buvo naudojami Afganistano, Brazilijos, Bulgarijos, Estijos, Japonijos, Graikijos, Latvijos, Lenkijos, Rumunijos, Serbijos, Tailando ir Turkijos oro pajėgose.
Lietuvoje
miniatiūra|Lenkijos KOP Nieuport 24 Tarpukariu Lietuvoje jokie Nieuport orlaiviai nebuvo naudojami. Artimiausios šalys, kurių kariuomenės eksploatavo šiuos orlaivius – Latvija, Lenkija ir Sovietų Rusija (nuo 1922 m. - SSRS).
1919 m. balandžio 19 d. Vilniuje Lenkijos kariuomenė užgrobė vieną Niuerport 24C1, priklausiusį bolševikų KOP. Šis orlaivis (serijinis numeris 5424) iki 1920 m. buvo eksploatuojamas 4-ojoje Lenkijos KOP žvalgybos eskadrilėje. Lėktuvas išsiskyrė emblema, kurioje buvo vaizduojamas velnias su šake.
Latvijos KOP eksploatavo, skirtingų šaltinių duomenimis, nuo 1 iki 11 šio tipo lėktuvų. Bent vienas lėktuvas (Nr. 4300) buvo atskraidintas perbėgėlio bolševikų piloto.
2022 m. pabaigoje Lietuvos civilinių orlaivių sąraše buvo užregistruotas vienas MKO klasės 2011 m. gamybos NIeuport 24 (replika).
Variantai
miniatiūra|Prancūzijos KOP Nieuport 24 dažymo schema
Operatoriai
miniatiūra|Prancūzijos KOP Nieuport 24
Techniniai parametrai
miniatiūra|[[Le Rhône 9|Le Rhône 9c variklis]] Duomenys iš ''Varriale, Paolo (2015). Nieuport 24/27 at war!. Windsock/Centenary Datafile 167. Hertfordshire, Great Britain: Albatros Publications. p. 31. ISBN 978-1906798406 .''
Bendrosios charakteristikos
Skrydžio charakteristikos:
Ginkluotė
Jonas Stanislovas Sapiega
Jonas Stanislovas Sapiega (1589 m. spalio 25 d., Molodečnas – 1635 m. balandžio 10 d., Liachovičiai) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės valstybės veikėjas. Lietuvos dvaro maršalka (1617–1621 m.), Lietuvos didysis maršalka (nuo 1621 m.).
Biografija
thumb|left|150px|[[Epitafija Vilniaus Šv. arkangelo Mykolo bažnyčioje]] Kilęs iš Sapiegų magnatų giminės Čerėjos–Ružanų linijos „Lapino“ herbo, Lietuvos didžiojo kanclerio Leono Sapiegos ir Dorotėjos Firlėj sūnus. Broliai Kristupas Mykolas Sapiega ir Kazimieras Leonas Sapiega.
Studijavo Vilniaus akademijoje ir jėzuitų kolegiume Brunsberge, taip pat Viurcburgo, Padujos ir Bolonijos universitetuose.
Ne kartą buvo renkamas pasiuntiniu į ATR seimą. 1605 m. – Slonimo seniūnas.
Šeima
Buvo vedęs du kartus:
Norojaras
thumb|right|200px|Norojaras Norojaras ( arba Norðoyar 'Šiaurinės salos'; ) – šešių salų grupė Farerų salyno šiaurės rytuose. Salų grupę sudaro: Kalsojus, Kunojus, Borojus, Vijojus, Svuinojus ir Fuglojus. Bendras salų plotas yra ​​241 km². Tai trečias pagal dydį regionas Fareruose, po Streimojaus ir Eisturojaus, po jo eina: Vagaras, Suvurojus ir Sandojus.
Regiono administraciniu centru paprastai laikomas Klaksvuikas, kuris sudaro atskirą regioną.
Gyventojų:
Bendrai paėmus, Šiaurinėse salose yra daugiausiai aukščiausių kalnų ir uolų. Borojaus, Kunojaus ir Vijojaus salas jungia užtvankų ir tunelių tinklas, tuo tarpu Kalsojaus, Fuglojaus ir Svuinojaus salos sujungtos keltų linijomis. 2006 m. buvo atidarytas Šiaurės salų tunelis (Norðoyatunnilin), kurio ilgis siekia 6,2 km. Tai ilgiausias tunelis Fareruose. Jis sujungia Klaksvuiką su Eisturojaus saloje esančiu Leirviku.
Kelly Olynyk
Kelis Taileris Olinikas (, g. 1991 m. balandžio 19 d.) – Kanados krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Jutos „Jazz“ komandoje. Prieš patekdamas į NBA K. Olinikas atstovavo Gonzagos universiteto krepšinio komandai.
2013 m. NBA naujokų biržoje Dalaso „Mavericks“ pasirinko jį 13-uoju šaukimu, tačiau tą pačią naktį išmainė į Bostono „Celtics“.
Šalies rinktinė
K. Olinikas atstovavo Kanados vyrų krepšinio rinktinei 2010 m. pasaulio krepšinio čempionate. Jis taip pat atstovavo rinktinei 2011 m. Amerikos krepšinio čempionate, bei 2015 m. Amerikos krepšinio čempionate, kuriame rinktinė iškovojo bronzą.
2022 m. gegužę K. Olinikas sutarė trejiems metams atstovauti Kanados vyrų krepšinio rinktinei.
Jonas Kristupas Gninskis
Jonas Kristupas Gninskis (1647–1703) – ATR valstybinis, politinis ir karinis veikėjas, Černigovo (1678–1680), Braclavo (1685–1694) ir Pamario vaivada (1694–1703), Riazanės (nuo 1680), Knišino (nuo 1690), Grodecko (nuo 1690) ir Skarševsko seniūnas (nuo 1694).
Biografija
thumb|left|150px|Jono Kristupo Gninskio žmona Terezė Potocka Lenkijos bajorų Gninskių giminė atstovas, herbo „Trach“ savininkas. Karūnos pakanclerio ir Malborko vaivados Jono Gninskio (apie 1625–1685) ir Dorotos Jaskulskos sūnus.
Valstybės tarnyba
1678 metais Jonas Kristupas Gninskis gavo Černigovo vaivados pareigybę, 1685 metais buvo paskirtas Braclavo vaivada, o 1694 metų vasarį tapo Pamario vaivada.
Šeima
1670 metais vedė Terezą Potockytę, Braclavo vaivados Jonušo Potockio (apie 1616–1675) ir Terezės Cetner dukterį.
Uigūrija
Uigūrija, Uigūristanas gali reikšti:
Dirt 5
Dirt 5 (stilizuojama kaip DIRT 5) – 2020 m. lenktynių simuliacijos žanro kompiuterinis žaidimas, sukurtas ir išleistas kompanijos „Codemasters“. Skirtas Microsoft Windows, Xbox One ir PlayStation 4 platformoms, o vėliau prieinamas ir ant Xbox Series X/S, PlayStation 5, Google Stadia bei Amazon Luna. Tai buvo paskutinis „Codemasters“ išleistas žaidimas iki kol jų 2021 m. nenusipirko „Electronic Arts“.
Žaidimo eiga
Priešingai nei ankstesnėse dalyse, „Dirt 5“ veiksmas daugiausiai vyksta bekelės off-road tipo trasose. Žaidėjas gali lenktyniauti įvairiose pasaulio vietovėse: Arizonoje (JAV), Brazilijoje, Kinijoje, Graikijoje, Italijoje, Maroke, Nepale, Niujorke (JAV), Norvegijoje bei Pietų Afrikoje. Tarp galimų lenktyniavimo būdų yra:
Žaidime dinamiškai keičiasi oro sąlygos, taip pat ir metų laikai. Todėl, tarkim, norint dalyvauti ledo lenktynėse, teks sulaukti žiemos. Pristatyta ir galimybė matyti vaizdą per keturis padalintus ekranus, žaidžiant keturiems žaidėjams.
Pridėtas ir siužetas, kuriame žaidėjui tenka per čempionatus rungtis su kitu lenktynininku Bruno Durand, o karjeros eigoje asistuoja Alex “AJ” Janiček. Atsisakyta kinematografinės lenktynių pakartotinės peržiūros funkcijos, vietoj jos pristatytas „Donut Media“ vedamos tinklalaidės čempionatų aptarimas.
Įvertinimas
Pagal „Metacritic“ suvestinės duomenis, kritikai gana teigiamai atsiliepė apie PlayStation 5, Xbox One bei Xbox Series X konsolėms skirtas žaidimo versijas. Xbox One versija surinko 83/100 balus, iš 19-kos skirtingų apžvalgininkų. Žaidimas buvo nominuotas „The Game Awards 2020“ apdovanojimui sportinių ir lenktyninių žaidimų kategorijoje.
Robert Koch
Robertas Kochas  (, piln. Robert Heinrich Hermann Koch; 1843 m. gruodžio 11 d. Klaustalyje-Celerfelde, Vokietija – 1910 m. gegužės 27 d. Baden Badene, Vokietija) – vokiečių fizikas ir mikrobiologas, bakteriologijos pradininkas. Atrado juodligės, choleros, tuberkuliozės sukėlėjus. Už tuberkuliozės tyrimus 1905 m. įteikta Nobelio premija fiziologijos ir medicinos srityje.
Biografija
Gimė 1843 m. gruodžio 11 d. Žemutinės Saksonijos Klaustalio mieste kalnakasybos inžinieriaus šeimoje. Baigė vietinę gimnaziją, studijavo (1862–1866 m.) Getingeno universiteto Gamtos, o vėliau Medicinos fakultetuose. Tuo metu ten profesoriavo J. Henle, 1840 m. paskelbęs nuomonę, kad ligas sukelia parazitai. 1866 m. Berlyno universitete studijavo chemiją, kur vyravo R. Virchovo mokslas, irgi turėjęs įtakos jaunajam gydytojui.
R. Kochas mirė Baden Badene 1910 m. gegužės 27 d. nuo širdies smūgio. Lietuvoje nekrologas paskelbtas gegužės 29 d. „Kurier Wileński“ laikraštyje.
Karjera
Mokslinį darbą pradėjo primityviomis sąlygomis. Pirmąjį mikroskopą padovanojo žmona. Nedidelę laboratoriją įsirengė greta ligonių priėmimo. Peles eksperimentams gaudydavo pats. Tačiau sugebėjo nustatyti Sibiro opos sukėlėją, 1876 m. išsiaiškino sporų buvimą ir teigė, kad ne pačios bakterijos lemia ligonio mirtį, o jų išskirti baltyminiai nuodai. Jis sakė, kad bakterijos skiriasi ir kiekviena liga turi savo bakteriją.
1876 m. atrado juodligės sukėlėją Bacillus anthracis), 1877 m. ištyrė mikroorganizmų augimą biologinėse kultūrų terpėse, pritaikė mikrobų diagnozavimo metodą (lėkštelės tebevadinamos jo asistento J.R. Petri vardu). 1878 m. paskelbė straipsnių apie žaizdų infekcijų priežastis, kuriuose teigė:
Robertas Kochas ir Lietuva
Robertas Kochas buvo ir Vilniaus medicinos draugijos (VMD) garbės narys nuo 1895 m. Literatūroje tai neužfiksuota, tik paminėta, kad R. Kochą pagerbė Rusijos draugijos.
VMD narius sudomino R. Kocho atrasta „Kocho lazdelė“ (1882 m.) bei choleros vibrionas (1883–1984). Tad VMD pirmininkavę A. Majevskis, O. Jundzilas, E. Erbšteinas pradėjo susirašinėti su R. Kochu. Matyt to įtakoje, 1895 m. vasario 13 d. protokole matome siūlymą steigti bakteriorologinį skyrių kovai su tuberkulioze. VU bibliotekos rankraščių skyriuje rasta 1895 m. gruodžio 12 d. diplomo, kuriuo buvo apdovanotas R.Kochas, kopija.
1896 m. R. Kochas Mažojoje Lietuvoje tyrė raupsus. Jo iniciatyva 1899 m. Klaipėdoje įsteigtas leprozoriumas.
thumb|200px|Paminklas R. Kochui Berlyne
Šeima
Sutuoktinės:
Dukra:
Apdovanojimai
Už tuberkuliozės tyrimus 1905 m. įteikta Nobelio premija fiziologijos ir medicinos srityje.