cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ron Fair
Biografija
Keli jo vadovaujami atlikėjai: Wild Orchid, Christina Aguilera, Prima J, Vanessa Carlton, Ashlee Simpson ir Black Eyed Peas. Šiuo metu jis vadovauja grupėms „Girlicious“, „The Pussycat Dolls“, kurių debiutinis albumas „PCD“ buvo parduotas 7 milijonų tiražu. Jis taip pat pasirašė kontraktą su Keyshia Cole ir su ja sukūrė du jos platininius albumus bei 5 JAV hitus. 2006 m. Fair tapo „Geffen Records“ vadovu.
Asmeninis gyvenimas
Ron vedęs; žmona Stefanie Ridel, dainininkė, grupės „Wild Orchid“ narė (Ron buvo ilgametis vadybininkas bei prodiuseris), turi vaiką.
Pareto
Pareto − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Bolonė
Bolonė – šunų veislė. Priskiriama prie dekoratyvinių šunų veislių. Kilmės šalis - Italija.
Kilmė ir paskirtis
Bolonė pagal kai kuriuos šaltinius buvo auginama Italijos mieste Bolonijoje, iš čia ir veislės pavadinimas, tačiau manoma, kad veislė yra daug senesnė ir kilo iš Balearų salų. Tikriausiai šiuos šunis į Boloniją atsivežė jūrininkai.
Renesanso metais bolonė tapo populiari Prancūzijoje ir Italijoje. Ji vaizduojama XVI-XVII a. tapybos kūriniuose (Ticiano, Francisco Goya ir kitų). Tais laikais bolonė buvo laikoma labai vertinga dovana, ypač aukštuomenės sluoksniuose.
Išvaizda
Bolonė yra mažas (iki 32 cm ūgio, 6 kg svorio) šuo. Mažas, kresnas, kompaktiškas kūnas. Ilgi, minkšti, purūs, visiškai balti plaukai, kuriais padengtas visas kūnas. Kūnas – kvadratinės formos, plotis beveik atitinka aukštį. Nugara tiesi, uodega užriesta į nugaros pusę.
Galva kvadratinės formos, viršugalvis plokščias, juoda nosis. Didelės apvalios ir ryškios akys. Akių vokai juodi. Ausys išsidėsčiusios viršugalvyje ir nukarusios žemyn.
Charakteris ir elgesys
Bolonės yra protingi ir ištikimi šunys, be to, turintys veriantį žvilgsnį. Tai - iniciatyvus ir sumanus šuniukas. Bolonė niekada nepraleidžia nė vieno žaidimo su vaikais ir nuolat ieško sau draugų tarp žmonių.
Nors maža ir meili, bolonė puikiai saugo savo šeimininkus ir namus nuo svetimų. Bet koks vagis ar grobikas bus smarkiai aplotas. Jei bolonė rodo nepasitikėjimą svetimui, ji instinktyviai jaučia kokią nors grėsmę.
Savo linksmu ir nerūpestingu elgesiu ji randa ryšį su visais aplinkiniais, labai mėgsta lenktyniauti ir peštis.
Priežiūra
Bolonę būtina dažnai šukuoti, nes jos plaukai labai veliasi ir be priežiūros labai negražiai atrodo. Reguliariai reikia apkirpti plaukus apie akis, o galvai ir visam kūnui kerpant suteikti apvalią formą. Nuolat ir švariai reikia išplauti akis.
Gyvenimo trukmė - 12-16 metų. Su sveikata problemų beveik nebūna. Stiprūs ir sveiki šuniukai pamišę dėl pasivaikščiojimų ir labai žavisi kelionėmis.
Manių Dievo Motinos Globėjos parapija
Manių Dievo Motinos Globėjos parapija  – katalikų parapija, įkurta 1985 m., Manių kaime. Parapija priklauso Sedlcų vyskupijos Palenkės Mendzyžeco dekanatui. 1983-1985 m. pastatyta dabartinė parapijos bažnyčia.
Filipininės miškinės žiurkės
Filipininės miškinės žiurkės (Apomys) – pelinių (Muridae) šeimos graužikų gentis.
Jordanija
Jordanija, oficialiai Jordanijos Hašimitų Karalystė – valstybė Artimuosiuose Rytuose. Šiaurėje ribojasi su Sirija, šiaurės rytuose – su Iraku, rytuose ir pietuose – su Saudo Arabija, vakaruose – su Palestinos Vakarų Krantu ir Izraeliu. Pietvakariuose Jordanija prieina prie Raudonosios jūros Akabos įlankos. Šalies sostinė ir didžiausias miestas – Amanas.
Filipininės miškinės žiurkės
Paplitusios Filipinų salyne. Gentyje 8-9 rūšys:
Jordanija
Istorija
Svarbiausia Jordanijos teritorija, kur koncentruojasi beveik visi gyventojai, apima tik siaurą kalnuotą vakarinį ruožą. Šis ruožas yra pietrytinė Istorinės Sirijos (Levanto) dalis, neretai dar vadinama Užjordane (Transjordanija).
Senovės Jordanija
thumb|left|Palestinos karalystės IX a. pr. m. e. Vakarinė Jordanija, pasižyminti tinkamomis žemdirbystei žemėmis, buvo vienas pasaulio Neolito civilizacijos židinių, kuri čia kilo jau IX tūkst. pr. m. e. Bronzos amžiaus, (IV–II tūkst. pr. m. e.) laikais, kaip ir kitose Istorinės Sirijos teritorijose, Jordane nesusikūrė didelės imperijos, tačiau susiformavo aukšto lygio miesto kultūra. Svarbiausios gyvenvietės ėmė jungtis į prekybinius kelius. Užjordanė tapo svarbiu regionu, kuriuo ėjęs kelias jungė šiaurės Siriją su Raudonąja jūra ir iš kurio prasidėjo karavanų keliai į Arabiją. Vėliau šis kelias buvo žinomas kaip Karalių kelias.
II tūkst. pr. m. e. politiškai ir kultūriškai Jordano teritorija buvo stipriai veikiama Egipto (iš pradžių Vidurinės, vėliau – Naujosios karalysčių).
XII a. pr. m. e. Egiptui nusilpus nuo jūros tautų antpuolių, Sirijoje susidarė vakuumas, kurio metu atsirado prielaidos susiformuoti vietos valstybingumui. Tuo metu Užjordanėje susiformavo trys karalystės: Amonas, Moabas ir Edomas. Suklestėjo prekybiniai miestai Rabat Amonas, Dhibanas, Buseira. Karalystės buvo labai svarbios tarpininkės prekyboje su Jemenu.
Nuo VIII a. pr. m. e. karalystės neteko valstybingumo, ir nuo tada čia viešpatavo Asirijos imperija, vėliau – Naujoji Babilono karalystė, dar vėliau – Achemenidų imperija ir Makedonijos imperija. Po Aleksandro Makedoniečio užkariavimų Jordanijos teritoriją valdė Seleukidų imperija. Helenizmo įtakoje visame regione paplito graikų kultūra, miestai pervardinti graikiškais pavadinimais arba įkurti nauji. Tarp jų svarbiausi buvo Filadelfija, Gerasa, Pela, Um Kaisas ir kt. Dalis miestų šiaurinėje Jordanijoje susivienijo į Dekapolį. Silpstant Seleukidų politinei centralizacijai, II a. pr. m. e. pietinėje Užjordanėje susiformavo Nabatėjų karalystė su sotine Petra, kuri kontroliavo pelningus kelius su Arabija.
64 m. pr. m. e. Romos imperija inkorporavo Dekapolį į savo imperiją, o Nabatėja išlaikė nepriklausomybę. Tik 106 m. ji savanoriškai įsijungė į Romos imperiją ir tapo Arabijos provincija. Ši egzistavo iki 390 m., kol perėjo Bizantijos imperijai.
Islamiškoji Jordanija
thumb|Britų Palestinos mandatas 1920 m. Po Sirijos įjungimo į Kalifatą VII a., pirmą kartą panaudotas arabiškas Jordanijos vardas: al-Urdun. Jordanija buvo administruojama kaip vienas iš penkių Sirijos (aš-Šam) provincijos (džundų). Tuo metu vietos populiacija stipriai arabizuota ir islamizuota.
Po Abasidų kalifato subyrėjimo, Jordanijos teritoriją valdė svetimšalės dinastijos iš Egipto (Tulunidai (868–905), Ikšididai (935–969), Fatimidai (969–1171), Ajubidai (1169–1250), Mameliukai (1250–1517)), Mesopotamijos (Seldžiukai) ar Sirijos (Hamdanidai ir Zengidai (1127–1222)), tačiau savo valstybingumo šalis neturėjo. Osmanų imperijoje (1516–1918) Jordanija priklausė Damasko vilajetui.
Yrant Osmanų imperijai, po I pasaulinio karo (1919 m.) Jordanija atiteko Britų imperijai, kaip Britų Palestinos mandato rytinė dalis. 1923 m. jo sudėtyje sukūrus Užjordanės emyratą, Jordanas ėmė formuotis kaip atskiras politinis vienetas, nusistovėjo jo sienos. Iš karto po II pasaulinio karo, 1946 m., perbraižant politinį žemėlapį, Jordanijai suteikta nepriklausomybė, ir tais pačiais metais ji pervardinta Jordanijos Hašemitų karalyste (buvęs emyras pradėjo tituluotis karaliumi).
Nuo pat nepriklausomybės Jordanijos istorija yra formuojama jos santykių su vakariniu kaimynu Izraeliu. 1949 m. ji aneksavo iš Izraelio Vakarų krantą, o 1967 m. jį Izraelis atsiėmė. Pašonėje vykstantis karas lėmė masines palestiniečių migracijas į Jordaniją. Kintanti šalies etninė sudėtis nulėmė etninius konfliktus tarp migrantų ir vietinių arabų. Sunkėjanti vidaus padėtis skatino suvaržyti iš pradžių suteiktas laisves ir teises: per didžiąją dalį Šaltojo karo šalis gyveno komendanto valandos režimu.
Pasibaigus Šaltajam karui, 1994 m. Jordanija sudarė taiką su Izraeliu, pradėta šalies ekonomikos, politikos, visuomenės liberalizacija. Šalis turi vieną laisviausių rinkos ekonomikų Artimuosiuose Rytuose.
Politinė sistema
Jordanija yra konstitucinė monarchija, kurioje veikia daugiapartinė sistema. Valdžios struktūra paremta 1952 m. sausio 8 d. priimta šalies Konstitucija.
Šalies vadovas – karalius, jo pozicija paveldima. Karalius skiria ministrą pirmininką, pasirašo arba vetuoja visus įstatymus, patvirtina konstitucijos pataisas, turi galią paleisti parlamentą, atleisti teisėjus. Jis taip pat yra vyriausias šalies ginkluotų pajėgų vadas, gali skelbti karą. Dabartinis karalius – Abdullah II (nuo 1999 metų), karaliaus Huseino, valdžiusio 1953–1999 metais, sūnus.
Vykdomoji valdžia sutelkta karaliaus ir ministrų kabineto, kuriam vadovauja ministras pirmininkas, rankose. Ministras pirmininkas skiriamas karaliaus nefiksuoto ilgio laikotarpiui ir yra atsakingas už ministrų kabineto formavimą bei vadovavimą jam.
Įstatymų leidžiamoji valdžia priklauso dviejų rūmų parlamentui: 60 vietų Senatui ir 120 vietų Deputatų rūmams. Senato narius skiria karalius iš žinomų šalies žmonių, ne jaunesnių kaip 40 metų, ketverių metų kadencijai. Deputatų rūmų narius renka Jordanijos piliečiai visuotiniuose rinkimuose ketverių metų kadencijai. Šie rūmai turi teisę priimti, papildyti arba atmesti Senato pateikiamus įstatymus. Senatas su Deputatų rūmais dviejų trečiųjų balsų dauguma taip pat gali atmesti karaliaus veto.
Daugiapartinė sistema šalyje įsigaliojo 1992 metais, priėmus Politinių partijų įstatymą ir panaikinus ilgą laiką galiojusį partijų veiklos draudimą. Nepaisant to, partijų įtaka maža, dauguma Deputatų rūmų narių yra nepriklausomi kandidatai.
Pagal Demokratijos indeksą 2011 m. Jordanija buvo įvertinta kaip turinti autoritarinį režimą ir užėmė 118 vietą tarp 167 valstybių.
Jordanija priklauso Arabų lygai, FAO, TVF, Islamo bendradarbiavimo organizacijai, JTO, UNESCO, PSO, PPO ir kitoms tarptautinėms organizacijoms.
Administracinis suskirstymas
Jordanija administraciškai padalinta į 12 muchafazų. Šios grupuojamos į 3 neoficialius regionus: šiaurės, vidurio ir pietų. Muchafazos padalintos į 52 nahijas.
Geografija
Jordanijoje trys ryškios geografinės zonos: vakaruose – Jordano slėnis, rytuose – dykumos, o tarp jų – plokščiakalnių ir aukštumų sritis. Jordanijoje labai trūksta vandens, be to, šalis neturi naftos ir mineralų telkinių, išskyrus fosfatus, kurie (kartu su kalio druska) yra pagrindinės šalies eksporto prekės.
Jordano slėnis driekiasi šalies vakaruose. Jordano upė teka Gauro tektonine įduba į pietus. Jos ilgis – 252 km. Upės vanduo naudojamas gyventojų reikmėms tenkinti. Jordanas įteka į Negyvąją jūrą.
Klimatas
Vyrauja subtropinis klimatas, būdingi ryškūs temperatūrų pokyčiai. Šiltas ir sausas periodas tęsiasi nuo balandžio iki spalio. Vidutinė temperatūra +26° C. Rugpjūtį temperatūra gali pakilti iki 49° C karščio. Sausis – šalčiausias mėnuo, vidutinė temperatūra – apie 7° C šilumos. Žiemą gali iškristi sniegas. Lietūs būdingi šiauriniams ir centriniams rajonams (lapkričio – vasario mėn.), tuo tarpu Akabos regionas saulės lepinamas ištisus metus.
Vakarų Jordanijos klimatas Viduržemio tipo: karštos sausos vasaros, vėsios drėgnos žiemos ir du trumpi pereinamieji metų laikai. Kituose trijuose ketvirtadaliuose šalies teritorijos vyrauja dykumų klimatas: čia per metus neiškrenta nė 250 mm kritulių.
Ekonomika
Mažiau nei 5 % valstybės žemių yra dirbama, o mažų ūkių indėlis yra mažas todėl, kad neproduktyviai įdirbama žemė ir žemės nėra pakankamai drėkinamos. Pagrindiniai žemės ūkio produktai yra kviečiai, miežiai, lęšiai, pomidorai, baklažanai, citrusiniai vaisiai, vynuogės. Dauguma Jordanijos gyventojų išlaiko save augindami avis, ožkas, galvijus.
Šalies gamintojai apdirba žemės ūkio produktus, gamina alkoholinius gėrimus, drabužius, statybos medžiagas. Beveik pusė šalies gamybos susitelkę Amane. Gan dideliais kiekiais gaminami fosfatai, trąšos, kalio karbonatas. Šalyje yra nedidelė naftos perdirbimo įmonė.
Jordanija daugiau importuoja, nei eksportuoja. Importuojama žaliavinė nafta, įvairūs įrengimai, transporto įranga, maisto produktai. Eksportuojamos trąšos, kalio karbonatas, fosfatai, žemės ūkio produktai. Pagrindiniai šalies mainų partneriai yra Europos Sąjungos šalys, Irakas, Indija, Saudo Arabija, JAV, Japonija.
Minties gimnazija
Minties gimnazija - „Minties“ vardo dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla, gimnazija:
Jordanija
Demografija
Paskutinis visuotinis gyventojų surašymas Jordanijoje buvo vykdytas 2004 m. ir išleistas tų pačių metų spalio mėnesį. Pagal tų metų surašymą Jordanijoje gyveno 5 100 981 žmonių. Į surašymą nebuvo įtraukti kiti 190 000 gyventojų, kurie yra imigrantai iš kitų šalių. Metinis populiacijos prieaugis buvo 2,5 %, palyginimui – pagal praeito surašymo duomenis, kuris buvo vykdytas 1994 m., prieaugis tuo metu buvo 3,3 %. Vyrai sudarė 51,5 % (2 628 717) visų šalies gyventojų, o moterys – 48,5 % (2 472 264). Jordanai sudarė 93 % (4 750 463) visos populiacijos, o ne Jordanijos piliečiai – 7 % (349 933). Manoma, kad dauguma formų neužpildžiusių valstybėje gyvenančių žmonių buvo imigrantai iš šalia esančių šalių. Jordanijoje 2004 m. buvo 946 tūkstančiai namų ūkių, t. y. 5,3 gyventojo vienam namų ūkiui (prieš dešimtį metų vykdytam surašyme vienam namų ūkiui teko šeši žmonės). Kitas visuotinis gyventojų surašymas Jordanijoje vyks 2014 m.
Imigrantų skaičius Jordanijoje sudaro bene didžiausią procentą nuo visų šalies gyventojų visame pasaulyje. Pagal 2005 m. Jungtinių Tautų ataskaitą, daugiau nė 40 % šalyje gyvenančių žmonių yra gimę svetur, o šiuo rodikliu Jordanija pralenkia netgi Jungtines Amerikos Valstijas. Daugiausiai Jordanijoje gyvenančių arabų yra iš jordanai, palestiniečiai ir irakiečiai. Be to, gana didelių imigrantų bendruomenių šalyje yra ir iš Egipto bei Sirijos, o pastaruoju metu ir Libijos. Jordanijoje taip pat yra 15 000 libaniečių, emigravusių iš savo tėvynės dėl karo su Izraeliu 2006 m. Šalyje yra gana didelis ne arabų tautų gyventojų skaičius, kuris svyruoja tarp 2 % ir 5 %, dauguma jų – čerkesai, čečėnai, armėnai, turkmėnai, čigonai. Šių tautų atstovai lengvai integravosi į šalies kultūrą bei kartu išlaikė ir savo tautinę tapatybę. Jordanijoje taip pat yra santykinai daug amerikiečių ir europiečių, kurie daugiausia susitelkę šalies sostinėje Amane, kadangi čia yra daug įvairių tarptautinių organizacijų būstinių bei diplomatinių atstovybių. Nuo karo Irake pradžios, šalyje laikinai ar pastoviai yra apsistoję daug krikščionių (asirų), kurių skaičius gali siekti netgi iki 500 000.
2004–2007 m. gyventojų skaičius šalyje išaugo dėl masinės pabėgėlių iš Irako migracijos. 2007 m. Jordanijoje gyveno 700 000–1 000 000 irakiečių. Gyventojų skaičius valstybėje nuo 5 100 000 (2004 m.) išaugo iki 6 300 000 (2009 m.). Remiantis Jungtinių Tautų duomenimis, 2008 m. Jordanija tapo namais beveik 2 mln. pabėgėlių iš Palestinos, dauguma jų tapo Jordanijos piliečiais. 338 000 pabėgėlių buvo apgyvendinti JT stovyklose.
Manoma, kad migrantai Jordanijoje sudaro 20–30 % visos darbo jėgos. Darbininkų-migrantų skaičius, įskaitant ir vietinius gyventojus, siekia milijoną. Pusę jų sudaro egiptiečiai, likusieji yra iš Pakistano, Vietnamo, Nepalo, Sirijos, Indijos. Jordanijoje yra viena didžiausių vietinių migrantų-darbininkų populiacijų pasaulyje. Vietinių darbininkų skaičius siekia 300 000, dauguma jų iš Šri Lankos, Filipinų ir Indonezijos. Šalyje gyvena tūkstančiai užsieniečių moterų, dirbančių naktiniuose klubuose ir baruose, dauguma jų iš Šiaurės Afrikos ir Rytų Europos.
Mankiškiai
Mankiškiai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Kutiškių, prie geležinkelio mazgo. Yra Mankiškių geležinkelio stotelė.
Jordanija
Kalba
Oficiali kalba Jordanijoje yra arabų. Anglų kalba, nors ir neturi oficialaus statuso, tačiau yra gana plačiai vartojama visoje šalyje ir yra de facto kalba prekybos, bankininkystės srityse bei kartu su arabų kalba ir švietimo sektoriuje. Valstybėje yra naudojamas specifinis arabų kalbos dialektas. Arabų ir anglų kalbų mokymasis yra privalomas visose valstybinėse ir daugelyje privačių mokyklų, o prancūzų kalbos mokymasis yra pasirenkamas ir ne toks populiarus. Radijo programos Jordanijoje yra pasiekiamas anglų, arabų ir prancūzų kalbomis. Armėnų kalba, taip pat ir keletas Kaukazo kalbų (čečėnų, čerkesų) vartojamos tam tikrų bendruomenių šalyje. Yra ir keletas mokyklų, kuriose dėstoma šiomis kalbomis.
Religija
220px|right|thumb|„Abu Darweesh“ mečetė Jordanijoje Vyraujanti religija Jordanijoje yra islamas. Tai yra oficiali šalies religija ir ją išpažįsta 92 % visų šalies gyventojų, kurių daugumą sudaro sunitai. Religinės pamokos apie krikščionybę ir islamą mokiniams yra siūlomos, tačiau nėra privalomos ir neįeina į stojamų egzaminų į aukštąsias mokyklas sudėtį. Nors Jordanijos vyriausybė ir skatina tikėjimo laisvę šalyje, tačiau nepakankamai, kad apsaugotų visas religines mažumas. Misionieriai ir gyventojai, atsisakę islamo ir priėmę kitą religiją, nėra toleruojami ir dažnai susiduria su sunkumais šalyje, patirdami visuomenės bei valdžios diskriminaciją ir nepripažinimą. 210px|thumb|left|Stačiatikių bažnyčia Amane
Pagal analitinio instituto „Legatum“ 2010 m. paskelbtą gerovės indeksą, tik mažiau nė pusė jordaniečių reguliariai lanko religines apeigas (apie 40 %), kas reiškia, kad Jordanija patenka tarp vidutiniškai religingų valstybių. Šis rodiklis yra vienas mažiausių arabų šalyse bei visame Islamo pasaulyje.
Jordanijoje taip pat yra ir krikščionybę išpažįstančių žmonių bendruomenė, kuri sudaro maždaug 6 % visų pastovių šalies gyventojų. Krikščionims taip pat yra skiriamas atitinkamas vietų skaičius valstybės parlamente. 1950 m. apie 30 % šalies gyventojų buvo krikščionys. Musulmonų skaičius Jordanijoje vėliau išaugo ir persvėrė krikščionių dėl smarkios Palestinos bei Irako gyventojų imigracijos ir palyginus didesnio islamą išpažįstančių bendruomenių gimstamumo rodiklio. Dauguma Jordanijos krikščionių priklauso Jeruzalės Graikijos stačiatikių bažnyčiai. Prie Jordano upės yra krikščionių laikoma viena švenčiausių vietų – Jėzaus Kristaus krikšto vieta Al Maghtasas.
Be krikščionių ir musulmonų Jordanijoje yra sutinkama ir kitų religijų šalininkų, pavyzdžiui, drūzų, bahajų. Drūzai daugiausiai gyvena šalies rytinė dalyje, Azrako mieste, bei netoli sienos su Sirija esančioje Zarkoje. Pagrindinė bahajų bendruomenė susitelkusi keliose vietovėse netoli Jordano slėnio.
Virtuvė
Populiarus keptas ėriukas, įdarytas ryžiais, svogūnais, riešutais ir razinomis.
Kavos gėrimas Jordanijoje turi savas tradicijas: kava verdama labai stipri, patiekiama mažyčiuose puodeliuose, neretai paskaninama kardamonu. Populiari ir saldžioji arbata, paskaninta mėtos lapeliu, kurios gėrimo tradicijos atkeliavo iš beduinų.
Anyžių degtinė „Arak“ geriama skiesta vandeniu arba atšaldyta.
Nuorodos
Bendros nuorodos: Žemėlapiai: Laikas ir orai:
Mankiškiai
Istorija
2009 m. sausį–rugsėjį buvo seniūnaitijos centras.
Knorozai
Knorozai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bielsko valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į šiaurę nuo Bielsko ir apie 31 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Valkaviskas
Valkavìskas  (arba Volkovyskas, ) – miestas vakarų Baltarusijoje, Gardino srities pietrytinėje dalyje, prie Vilkuvos ir Rasos upių, 271 km nuo Minsko, 220 km nuo Vilniaus. Rajono centras.
Sabina Martinaitytė
Sabina Martinaitytė (g. 1958 m. rugpjūčio 29 d. Kaune) – Lietuvos dainininkė (sopranas).
Biografija
Baigė Kauno Nemuno vidurinę mokyklą, 1987 m. baigė Lietuvos konservatoriją, mokytojos Giedrė Kaukaitė, Vlada Mikštaitė. Nuo 1987 m. Kauno muzikinio teatro solistė. Nuo 1990 m. Lietuvos konservatorijos (dab. Vytauto Didžiojo universiteto Muzikos akademija) Kauno fakulteto profesorė.
Mokiniai: Andrius Apšega, Liudas Mikalauskas, Rytis Janilionis, Mantas Gacevičius, Egidijus Bavikinas, Jurgis Jarašius, Kristina Siurbytė, Ieva Vaznelytė, Nomeda Vilkanauskaitė, Gabrielė Bukinė, Gabrielė Kuzmickaitė, Ugnė Matukaitytė,
Vaidmenys
Koncertinės partijos
Valkaviskas
left|thumb|Šv. Petro ir Pauliaus bažnyčia Valkaviske
Parker
Parker − pavardė.
Valkaviskas
Istorija
Pirmą kartą paminėtas Turovo metraštyje 1005 m. Valkaviskas buvo slavų ir baltų genčių pasienyje įkurta tvirtovė. 1038 m. vasario 15 ir 16 naktimis miestą sunaikino jotvingiai. XII a. buvo nedidelės dalinės kunigaikštystės centras. Nuo XIII a. minima kunigaikščio Mindaugo pilis ir dvaras prie Vilkuvos upės, vėliau – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Didžiųjų kunigaikščių dvaras. 1386 m. sausio 11 d. pilyje įvyko lenkų pasiuntinių derybos su LDK Jogaila dėl jo vedybų su Jadvyga. 1410 m. miestelį sudegino kryžiuočiai. 1430 m. Ldk Vytautas pastatė Šv. Mikalojaus bažnyčią.
Parker
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Valkaviskas
Istorija
1507 m. Ldk Žygimantas Senasis suteikė Magdeburgo teisę rinkti miesto tarybą, rengti muges ir turgus. Nuo 1566 m. Valkavisko pavieto centras, jame buvo šaukiami pavieto ir žemės seimeliai. 1598 m. pastatytas jėzuitų vienuolynas.
1654 m. prie Valkavisko įvyko kautynės su švedais, miestelį užėmė Karolio X kariuomenė. 1655 m. miestą užėmė rusų kariuomenė ir stipriai jį nuniokojo. Rusų kariuomenė miestelį ne kartą degino ir plėšė vykstant Abiejų Tautų Respublikos padalijimams 1772, 1793 ir 1795 m. Amžiaus pabaigoje miestelyje buvo likę 362 namai su 2127 gyventojais. 1795 m. miestas atiteko Prūsijai, bet pagal 1807 m. Tilžės sutartį perėjo Rusijos imperijai. 1812 m. miestą rusai vėl sudegino puolant Napoleono kariuomenei. Bet jau 1860 m. mieste buvo 492 namai, 3472 gyventojai, dvi mokyklos, cerkvė, dvi bažnyčios, sinagoga, du malūnai, ligoninė, 52 krautuvės. 1863 m. sukilimo metu miestą buvo užėmusi Gustavo Stravinskio sukilėlių kariuomenė.
XIX a. pabaigoje buvo Gardino gubernijos Valkavisko apskrities centras. 1897 m. jau buvo 10 323 gyventojai. 1905–1907 m. Valkavisko gyventojai ir mieste stovėję kariuomenės daliniai aktyviai dalyvavo revoliuciniuose įvykiuose. Prasidėjus I pasauliniam karui 1915 m. rudenį miestą užėmė vokiečių kariuomenė, 1919 m. vasario mėn. lenkų armija, 1920 m. liepos mėnesį įsiveržė Raudonoji armija, bet rugsėjo pradžioje jį vėl išvadavo lenkai. Miestas vėl tapo Balstogės vaivadijos Valkavisko apskrities centru. 1927 m. balandžio 1 d. miestui perduota dalis Petrašaucų dvaro teritorijos iš Biskupcų valsčiaus. 1939 m. miestą vėl okupavo rusų kariuomenė, jis tapo rajono centru.
Beep
„Beep“ – singlas iš Jungtinės Amerikos Valstijų merginų Pop/R&B grupės Pussycat Dolls debiutinio studijinio albumo PCD. "Beep" tapo populiarus pasauliniu mastu. "Beep" pasiekė #13 vietą Billboard Hot 100, ir #2 poziciją Jungtinės Karalystės Singlų Tope.
Valkaviskas
Istorija
Prasidėjus II pasauliniam karui, jau 1941 m. birželio 28 d. miestą užėmė vokiečiai. Mieste buvo įkurta koncentracijos stovykla, kurioje žuvo per 20 000 žmonių, ir žydų getas. 1944 m. liepos 14 d. miestą užėmė tarybinė armija.
Beep
Dainos informacija
"Beep" buvo numatytas išleisti, kaip antrasis singlas, po "Don't Cha". Tačiau, dėl Black Eyed Peas išleido panašaus turinio singlą "My Humps", bei "Beep" singlas įrašytas kartu su will.i.am iš BEP. Todėl, grupės vadyba nusprendė išleisti "Stickwitu". Tai pirmasis Pussycat Dolls singlas, kuriame yra dvi solo partijos. Carmit Bachar ir Melody Thornton dainuoja priedainius dainos pabaigoje. Po Carmit išėjimo, gyvame pasirodyme Jessica Sutta, Kimberly Wyatt & Ashley Roberts pakeitė jos partiją. Singlo elementai paimti iš Electric Light Orchestra dainos"Evil Woman".
Valkaviskas
Istorija
Sovietmečiu buvo statybų ir maisto pramonės centras.
Beep
Dainos informacija
Dainos autorė Kara DioGuardi, kuri taip pat parašė dainas "Two Way," kurią dainavo Nicole Scherzinger buvusi grupės Eden's Crush, ir dainas albumui PCD "I Don't Need a Man" ir "Flirt. "Beep" buvo parodijuotas 2007 m. filme Epic Movie. Dainos pavadinimas kyla iš mono cenzūros pypsėjimo. Pyptelėjimai necenzūruoja dainos žodžių, ir duoda klausytojui pačiam užpildyti turinio spragas.
Valkaviskas
Ekonomika
1885 m. nutiestas geležinkelis Baranovičiai – Balstogė pagyvino pramonės plėtrą. 1891 m. jau veikė 19 pramonės įmonių. 1920–1939 m. Valkaviske buvo pastatyta didžiausia Vakarų Baltarusijoje cemento gamykla, liejykla, plytinė, veikė dvi lentpjūvės.
Daugelis miesto įmonių buvo nukentėję Antrojo pasaulinio karo metais, bet vėliau pramonė dar labiau išvystyta. Mieste yra maisto, metalo, medžio apdirbimo pramonės įmonių.
Beep
Pasirodymas topuose
"Beep" debiutavo #93 vietoje JAV Billboard Hot 100 tope, ir galiausiai pasiekė #13 poziciją. Daina tapo trečiuoju grupės Top 20-tuko singlu, tačiau nebuvo toks sėkmingas kaip pirmieji du "Don't Cha" ir "Stickwitu". Kanadoje "Beep" nebuvo pasiekęs komercinės sėkmės, ir aukščiausia pozicija Kanadoje yra #45. Jungtinėje Karalystėje "Beep" pasiekė antrąją vietą, ir tapo trečiuoju Dolls hitu JK. Tačiau, singlas tope išsilaikė tik 11 savaičių. "Beep" pasiekė sėkmę Airijoje, kadangi daina galiausiai pasiekė Irish Singles Chart tope irgi antrąją vietą. Ir taip pat,"Beep" tapo trečiuoju Top 5-tuko singlu ten. "Beep" Okeanijoje buvo sėkmingai išleistas. Australijoje "Beep" pasiekė trečiąją vietą ARIA Singlų Tope, ir tapo grupės trečiuoju Top 3-tuko singlu. Ir ARIA vėliau atestavo šį singlą auksiniu, kai buvo parduotos 35,000 singlo kopijos. "Beep" buvo išrinkta 24-oji geriausiai parduodama 2006 m. daina Australijoje, į šį Metų Pabaigos Topą kartu su kitomis PCD dainomis "Stickwitu", "Buttons" ir "I Don't Need A Man". Naujojoje Zelandijoje "Beep" debiutavo #25 vietoje, ir galiausiai RIANZ Singlų Tope pasiekė aukščiausią #1 vietą. Ir išsilaikęs tris savitęs pirmoje vietohje, tapo trečiuoju Pussycat Dolls pirmos vietos singlu NZ. "Beep" Metų Pabaigos Tope tapo antruoju geriausiai parduodamu singlu Naujoje Zelandijoje. Ir "Beep" sėkmingiausias grupės singlas Naujoje Zelandijoje.
Europoje "Beep", taip pat neaplenkė sėkmė. Daina pasiekė antrąją poziciją Eurochart Hot 100 Singles tope. "Beep" geriausiai pasirodė Belgijoje, kur pasiekė aukščiausią vietą, ir tapo antruoju #1 vietos singlu po "Don't Cha". "Beep" Nyderlanduose pasiekė antrąją vietą, ir tapo trečiuoju Dolls singlu pasiekusiu #2 vietą NED. "Beep" pasiekė top 5- tuką Norvegijoje, top 10-tuką Vokietijoje, Austrijoje, Šveicarijoje ir Prancūzijoje. O Švedijoje daina sugebėjo pasiekti tik #11 vietą,
Robert Walter
Robert Walter gali reikšti:
* Robert Walter (Šlėzija) (1804–1861), Frankfurto susirinkimo narys nuo Šlėzijos
Edmundas Žilevičius
Edmundas Žilevičius (g. 1955 m. liepos 31 d. Prienuose) – ekonomistas, politinis veikėjas, Lietuvos Respublikos finansų viceministras.
Biografija
1978 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos (dabar – LŽŪU) Ekonomikos fakultetą.
Nuo 1978 m. iki 1979 m. Lietuvos TSR Finansų ministerijos (LTSR FM) Žemės ūkio finansavimo valdybos vyresnysis ekonomistas, 1979 m. – 1985 m. LTSR FM Žemės ūkio finansavimo valdybos vedantysis ekonomistas, 1985 m. – 1986 m. vyriausiasis ekonomistas, 1986 m. – 1987 m. LTSR FM Agropramoninio komplekso finansavimo valdybos vyriausiasis ekonomistas, 1987 m. – 1988 m. Statybos, melioracijos, tiekimo ir prekybos organizacijų finansavimo skyriaus vyriausiasis ekonomistas, 1988 m. – 1990 m. LTSR FM Agropramoninio komplekso finansavimo skyriaus vyriausiasis ekonomistas, 1990 m. – 1991 m. LR FM Žemės ūkio finansų departamento Žemės ūkį aptarnaujančių organizacijų finansų skyriaus vyriausiasis ekonomistas.
1991 m. – 1992 m. LR FM Valstybinio turto privatizavimo skyriaus viršininkas, 1992 m. – 1993 m. LR FM Valstybinio turto privatizavimo ir fondų skyriaus viršininkas, 1993 m. – 1996 m. LR FM Privatizavimo ir fondų skyriaus viršininkas, 1996 m. LR FM sekretorius – Biudžeto departamento direktorius, 2002 m. – 2009 m. LR FM sekretorius, Nuo 2009 m. liepos LR finansų viceministras. .
Sabinijas
Sabinijas  – užgesęs ugnikalnis Rytų Afrikoje, Virungos kalnuose, ties Ruandos, Ugandos ir Kongo Demokratinės Respublikos sienų sandūra. Aukštis – 3645 m. Kalno dalys patenka į Virungos, Vulkanų ir Mgahingos nacionalinius parkus. Šlaitai apaugę džiunglėmis, kuriose gyvena kalnų gorilos.
Kalno pavadinimas kilo iš kinjaruanda kalbos žodžio Iryinyo, reiškiančio 'dantis', kadangi kalno viršukalnės kontūras dantytas.
Kambodža
Kambodžos Karalystė (Kambodža) – valstybė pietryčių Azijoje, prie Tailando įlankos. Ribojasi su Tailandu šiaurės vakaruose, Laosu šiaurėje bei Vietnamu rytuose.
Istorija
Valstybė Kambodžos teritorijoje atsirado dar prieš 612 m. Ji užėmė daug didesnį plotą nei šiuolaikinė Kambodžos valstybė. Kambodža nuo seno kariavo su Siamu (dab. Tailandas) ir Vietnamu. IX a. Mekongo žemupio valstybėlės susijungė į vieningą Kambudžadešo valstybę su sostine Ankore, kuri nuo XV a. ėmė irti.
thumb|left|230px|[[Angkor Vatas]]
1880 m. Kambodža priklausė Prancūzijos protektoratui. Nuo 1942 m. iki 1945 m. Kambodža buvo okupuota Japonijos. 1954 m. Kambodža tapo nepriklausoma.
Nuo 1969 m. iki 1975 m. Kambodžoje vyko pilietinis karas, kuriame aktyviai dalyvavo Vietnamas ir JAV. 1970 m. šalyje įvyko karinis perversmas ir į valdžią atėjo generolas Lon Nolas. Tais pačiais metais į Kambodžą įsiveržė Vietnamo ir JAV karinės pajėgos, kovoti prieš Raudonuosius khmerus.
1978 m. Kambodžos ekonomika buvo visai nusmukusi ir Pol Potas nusprendė užpulti Vietnamą. Bet į vietnamiečių pusę ėmė pereidinėti didesnė dalis Raudonųjų khmerų, kurie buvo nepatenkinti vykstančiomis savo šalyje represijomis.
1979 m. Vietnamas nuvertė Raudonųjų khmerų režimą, bet galutinai savo kariuomenę išvedė tik 1989 m. Po to dar kurį laiką Kambodžoje vyko pilietinis karas.
Politinė sistema
Kambodža yra konstitucinė monarchija, kurioje veikia parlamentinė atstovaujamoji demokratija. Valstybės vadovas yra Kambodžos karalius (šiuo metu Norodom Sihamoni), o vyriausybės – ministras pirmininkas (Hun Sen). Įstatymų leidžiamoji valdžia priklauso dviejų rūmų parlamentui: 123 vietas turinčiam Tautos Susirinkimui ir 61 vietų Senatui. Pirmojo nariai renkami 5 metų kadencijai pagal proporcinę rinkimų sistemą, o antrojo skiriami iš vietinių valdžios vienetų taip pat 5 metų laikotarpiui.
Dominuojanti politinė partija – Kambodžos liaudies partija, turinti daugumą abiejuose parlamento rūmuose. Pagrindinė opozicinė partija – Sam Rainsy partija.
Dabartinė politinė sistema Kambodžoje veikia nuo 1993 m., kada įsigaliojo naujoji šalies Konstitucija.
Administracinis suskirstymas
miniatiūra|dešinėje|280px|Kambodžos žemėlapis
Kambodža suskirstyta į 20 provincijų (khett), 4 miestų savivaldybes (krong); smulkiau dar skirstoma į apygardas (srok), komunas (Khum), kaimus (phum) ir salas (koh).
Geografija
thumb|250px|Kraštovaizdis Mondulkyrio provincijoje
Kambodža įsikūrusi Indokinijos pusiasalyje, Siamo įlankos pakrantėje (kranto linija – 443 km). Didžiąją šalies dalį (~75 %) užima derlingos lygumos, tik pietvakariuose iškilę Kardamono kalnai (juose yra aukščiausia šalies vieta Pnom Ouralis – 1813 m), toliau į pietus esantis Damrėjaus kalnų masyvas bei šiaurės vakaruose Tailando siena besidriekiantys Dangreko kalnai.
Ekonomika
250px|miniatiūra|Ryžių auginimas užima svarbią vietą Kambodžos ekonomikoje Kambodža yra viena iš neturtingiausių pasaulio valstybių, kurios ekonomika ir politinis gyvenimas vis dar kenčia nuo pilietinio karo. Kambodžos sąlygos idealios auginti ryžiams, kurie yra pagrindinis šalies eksportas. Kukurūzai, daržovės, vaisiai, riešutai, tabakas, medvilnė ir cukraus palmės yra auginamos. Auginami naminiai paukščiai, galvijai, kiaulės, buivolai.
Ryžiai ir kaučiukas tradiciškai buvo pagrindiniai šalies eksporto produktai, bet 1970 m. eksportas žymiai nukrito, dėl pilietinio karo. 1990 m. kaučiuko plantacijos buvo įtrauktos į valstybinę ekonominio pagyvėjimo programą, ryžiai ir kaučiukas vėl buvo pradėti eksportuoti. Žvejybos pramonė atsigauna, bet kai kur šalyje vis dar jaučiamas maisto trūkumas.
Tik neseniai, dėl nepakankamai išvystytos transporto sistemos, pradėti eksploatuoti Kambodžos miškai, ir 1990 m. mediena tapo didžiausiu eksporto produktu. Gamtinių iškasenų Kambodžoje nėra gausu, bet fosfatai, klintys, pusbrangiai akmenys, ir druska yra svarbūs Kambodžos iškasenų pramonei. Šalies gamintojai apdirba žemės ūkio, kaučiuko, žuvies, medienos produktus.
Demografija
Dominuojanti religija Kambodžoje yra theravada budizmas (95 %), kuris buvo slopinamas Raudonųjų khmerų, bet nuo to laiko atsigavo. Kitos labiau paplitusios religijos yra islamas (3 %) ir krikščionybė (2 %). miniatiūra|dešinėje|240px|Kinų ir khmerų kilmės vaikai thumb|240px|Budistinė procesija thumb|240px|Tradicinės valčių lenktynės
Pasak 2004 m. apskaičiavimų, 15 m. ir vyresnių žmonių raštingumas šalyje yra 73,6 % (vyrų – 84,7 %, moterų – 64,1 %). 2009 m. apskaičiavimais, vidutinė numatomo gyvenimo trukmė skaičiuojant nuo gimimo Kambodžoje yra, palyginti, maža – 62,1 metų (vyrų – 60,03 m., moterų – 64,27 m.). Gyventojų amžiaus struktūra:
Kalbos
Oficiali kalba yra khmerų, kuria kalba maždaug 95 % gyventojų. Kai kurie senesni gyventojai vis dar moka prancūzų kalbą, kuri anksčiau buvo Indokinijos pusiasalio valdžios kalba. Taip pat prancūzų kalba yra naudojama kai kuriose mokyklose ir universitetuose, kurie yra finansuojami Prancūzijos valdžios. Kambodžoje taip pat yra išsivystęs prancūzų kalbos dialektas, kuris kaip kolonijinės šalies praeities palikimas kartais yra naudojamas valdžioje. Vis dėlto, pastaraisiais dešimtmečiais daug jaunesnių Kambodžos gyventojų mokosi anglų, o ne prancūzų kalbą. Didžiuosiuose miestuose ir turistų centruose anglų kalba yra plačiai naudojama ir mokoma mokyklose, nes dauguma turistų yra iš angliškai kalbančių valstybių. Bet net ir atokiose kaimo vietovėse daugelis jaunų žmonių bent truputį kalba angliškai.
Nuorodos
Bendrinės nuorodos:
Žemėlapiai: <hr align="center" noshade size="4" width="100%" />
Dūdlaukis
Dūdlaukis – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Rutkiškių, dešiniajame Šaltuonos krante.
Boleslovas Martinėnas
Boleslovas Martinėnas (1919 m. liepos 13 d. Liepojoje – 2010 m. sausio 21 d. Kaune) – Lietuvos tekstilininkas, technikos mokslų daktaras.
Biografija
1946 m. baigė Kauno universitetą. 1959 m. technikos mokslų kandidatas, 1993 m. technologijos mokslų daktaras.
1951–1993 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, 1964–1968 m. Lengvosios pramonės fakulteto dekanas; nuo 1963 m. docentas.
Mokslinė veikla
Tyrimų sritis – mezginių technologijos, mezgimo mašinos darbo ir kilpų sudarymo proceso matematinė raiška. Paskelbė per 50 mokslinių straipsnių.
Martynas Cikas
Martynas Cikas (g. 1977 m. lapkričio 15 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, saugas.
Alantėlė (Svobiškis)
Alantėlė – viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Alantos.
Dygioji slyva
Dygioji slyva (Prunus spinosa) – vienintelis nesukultūrintų, savaime augančių Lietuvoje krūmų ar neaukštų medelių, slyvų genties augalas.
Paplitimas
Augalas paplitęs Europoje (išskyrus Islandiją, šiaurinę Skandinavijos pusiasalio dalį, šiaurės Rusiją), vakarų Azijoje, šiaurės vakarų Afrikoje.
Morfologija
Dygliuota, auganti kaip aukštas krūmas ar nedidelis medelis. Paprastai užauga apie 3 m aukščio ir su keletu kamienų. Rečiau pasitaiko iki 6 m ar ypač retais atvejais iki 8 m aukščio. Žydi balandžio pabaigoje - gegužės mėnesiais. Žiedai balti iki 1,5 cm skersmens. Vaisiai tamsiai mėlyni, kaulavaisiai apie 1 cm skersmens.
RFC Seraing
RFC Seraing – buvęs Belgijos futbolo klubas iš Sereno. Gyvavo iki 1996 metų, kai dėl finansinių sunkumų buvo priverstas jungtis prie Standard Liege klubo.
Ožiškis
Ožiškis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajone, apie 4 km į šiaurės vakarus nuo Kriaunų. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,38 km, plotis – iki 0,32 km. Altitudė 106,7 m. Krantai žemi, vietomis užpelkėję, apaugę miškeliais. Rytuose išteka upelis į Aibučiupio (K-2) upelį (Kriaunos intakas). Įsikūręs Vakarių kaimas. Prie ežero yra buvęs kaimas Arlaičizna. Pietine pakrante eina kelias Nr. 3636 (Vytėnai – Buniškiai – Pakriaunys).
RFC Seraing
Istorija
Originalus klubas (FC Sérésien) įkurtas 1900 m.
1994 m. Belgijos čempionate iškovojo bronzos medalius, tačiau vėliau (1996 m.) nuvo likviduotas dėl didžiulių įsiskolinimų.
Šiuo metu veikia naujas klubas tokiu pat pavadinimu – RFC Seraing (1922), kuris 2021/22 m. pateko į aukščiausią lygą.
Kelmės miesto stadionas
Stadionas yra su natūralia veja. Jame sportuoja Kelmės vaikų ir jaunimo sporto mokyklos auklėtiniai.
Istorija
Šioje vietoje stadionas įkurtas XX a. 3-ajame dešimtmetyje. Jame nuo 1926 m. treniruotes ir varžybas rengdavo Lietuvos fizinio lavinimo sąjungos (LFLS), futbolo sekcijos nariai.
1994–1997 m. čia namų rungtynes šiame stadione žaisdavo ir moterų futbolo klubas Kelmės „Joginta“. 2015 m. metais stadionas renovuotas, atsirado tribūna su 50 sėdimų kėdučių, pastatyti jūriniai konteineriai, kurie tapo persirengimo kabinomis ir už vartų pakabinti kamuolių gaudymo tinklai. 2015 ir 2016 m. jame vyko I lygos rungtynės, namų rungtynes žaidė Kelmės „Kražantė“.
Kaliforninė cūga
Kaliforninė cūga (Tsuga heterophylla) – pušinių (Pinaceae) šeimos visžalių spygliuočių medžių rūšis. Auga Šiaurės Amerikos vakarinėje pakrantėje: nuo Kenajaus pusiasalio šiaurėje iki Sonomos apygardos (šiaurės Kalifornija) pietuose.
Kaliforninė cūga naudojama medienos, popieriaus pramonėje. Tai yra Vašingtono valstijos oficialus simbolinis medis.
Verdenės pagrindinė mokykla
„Verdenės“ pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo pagrindinė mokykla:
Ivanas Meščianinovas
Ivanas Meščianinovas (, 1883 m. gruodžio 6 d. Ufa – 1967 m. sausio 16 d. Sankt Peterburgas) – rusų kalbininkas, archeologas.
Pabiržės Švč. Trejybės bažnyčia
'''Pabiržės Švč. Trejybės bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Pabiržės miestelyje, 7 km į pietvakarius nuo Biržų, prie kelio.
Ivanas Meščianinovas
Biografija
1907 m. baigė Sankt Peterburgo universitetą, 1910 m. – Archeologijos institutą. 1932 m. TSRS mokslų akademijos narys.
1933-1937 m. TSRS mokslų akademijos Antropologijos, archeologijos ir etnografijos instituto direktorius, 1934-1950 m. TSRS mokslų akademijos literatūros ir kalbos skyriaus akademikas sekretorius, 1935-1950 m. dar ir TSRS mokslų akademijos Kalbos ir mąstymo instituto direktorius.
Pabiržės Švč. Trejybės bažnyčia
Istorija
1645 m. Karolis ir Marija Rastauskai dovanojo palivarką ir 1647 m. pastatė naują medinę bažnyčią. Ją 1680 m. konsekravo pavyskupis Mikalojus Slupskis. Bažnyčia buvo Biržų parapijos filija, turėjo 5 altorius. Apie 1726–1729 m. Pabiržė tapo savarankiška parapija. 1737 m. bažnyčia buvo apleista, be grindų, bokštų, stogas begriūvantis. 1755 m. bažnyčiai priklausė 2 kaimai (10 kiemų).
Ivanas Meščianinovas
Mokslinė veikla
XX a. trečiame – ketvirto dešimtmečio pradžioje vadovavo archeologiniams kasinėjimams Juodosios jūros šiaurinėje pakrantėje ir Užkaukazėje. Suorganizavo TSRS Šiaurės ir Kaukazo rašto neturinčių tautų kalbų tyrimus. Daugiausia tyrė Kaukazo ir Mažosios Azijos mirusias kalbas, jų raidos etapus. Jo lingvistinėms pažiūroms iki 1950 m. didelę įtaką darė Nikolajus Maras.
Pabiržės Švč. Trejybės bažnyčia
Istorija
thumb|left|Trečioji vėlyvojo baroko Pabiržės bažnyčia ir išlikusi varpinė, pastatytos [[1772 m.]] 1707 m. ant buvusio piliakalnio pradėta statyti trečiąją, jau mūrinę, bažnyčią, tačiau statyba užstrigo, ją atnaujino tik klebonas Gasparas Antanas Šarkevičius 1766 m. ir pradėjo statyti mūrinę bažnyčią. Pastatyta 1772 m. Pavyskupis Feliksas Jonas Tovianskis ją 1777 m. konsekravo. Iki 1796 m. pastatyta mūrinė klebonija.
1897 m. patvirtintas inžinieriaus iš Rygos Floriano Vyganovskio mūrinės bažnyčios projektas (sąmatinė vertė 25 934 rb). 1910 m. klebono Antano Rumševičiaus rūpesčiu išmūryta raudonų plytų bažnyčia. Po Pirmojo pasaulinio karo klebono Igno Andrašiūno iniciatyva pastatyta ūkinių trobesių, įrengta parapijos salė. 1928 m. jis išdažė bažnyčią, pastatė suolus, aprūpino bažnytiniais reikmenimis. 1929 m. rugpjūčio 12 d. vyskupas Kazimieras Paltarokas bažnyčią konsekravo. Per Antrąjį pasaulinį karą bažnyčia gerokai apgadinta, apgriauti bokštai, stogas. Klebono kanauninko Vinco Norkaus rūpesčiu suremontuota. Pabiržėje 1976–1982 m. gyveno ištremtas vyskupas Vincentas Sladkevičius, ta proga 2000 m. čia buvo atidengta ąžuolinė atminimo lenta su bareljefu (aut. L. Juozonis).
Architektūra
Bažnyčia neogotikinė, stačiakampio plano (40 × 20 m), dvibokštė (bokštai 48 m). Įrengti 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro, su plytų mūro trijų angų vartais. Varpinė, pastatyta 1772 m. – liaudies architektūros paminklas. Klebonijos namas barokinis, pastatytas 1785 ar 1796 m. Šventoriuje 1997 m. pastatytas paminklas iš Pabiržės kilusiems politiniams kaliniams atminti (architektas Algimantas Urbštas). Prie bažnyčios 1990 m. atstatyti sovietmečiu nugriauti Vytauto Didžiojo (pastatytas 1930 m.) ir Motiejaus Valančiaus (1932 m.) paminkliniai biustai.
Robert Walter (teisininkas)
Robert Walter (g. 1931 m. sausio 30 d. Vienoje, Austrija) – austrų teisininkas, teisėtyrininkas konstitucionalistas bei administratyvistas, profesorius.
Biografija
Nuo 1957 m. teisėjas. Nuo 1965 m. Graco universiteto kvietimu Konstitucinės teisės katedros vedėjas, nuo 1975 m. Vienos universiteto Valstybinės ir administracinės teisės instituto direktorius. Tapo emeritas. Iki tol buvo žinomas Austrijos konstitucinės bei administracinės teisės vadovėliais. 1971 m. inicijavo bei vadovavo Hans Kelsen institutui Vienoje.
Apdovanojimai:
Modestas Musorgskis
Modestas Musorgskis (1839 m. kovo 21 d. – 1881 m. kovo 28 d.) – rusų kompozitorius, romantikas, "Galingojo sambūrio" narys.
Biografija
Modestas Musorgskis gimė 1839 m. Karevo kaime kolegijos sekretoriaus Petro Musorgskio šeimoje. Pradinį ugdymą gavo namuose. 1849 m. šeima persikėlė į Sankt Peterburgą ir Modestas Musorgskis su broliu Filaretu pradėjo lankyti gimnaziją „Petrišulė“. Baigęs mokyklą neilgai tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje. Buvo išsilavinęs žmogus ir poliglotas (mokėjo prancūzų, vokiečių, lotynų ir graikų kalbas).
Nuorodos
Svetainė apie M. Musorgskį
Artūras Jakeliūnas
Artūras Jakeliūnas (g. 1971 m. kovo 12 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, gynėjas.
Biografija
Žaidė Ekranas Panevėžys (1994–1997), FBK Kaunas (1997–1999), FK Riga (1999–2000) klubuose, Lietuvos rinktinėje.
Pabradės šv. Sergejaus Radonežiečio cerkvė
'''Pabradės Šv. Sergijaus Radonežiečio cerkvė''' stovi Pabradėje, 500 m į šiaurės rytus nuo miesto geležinkelio stoties. Turi neobizantinio stiliaus bruožų. Pamaldos nuo 2009 m. liepos 18 d. laikomos rusų kalba. miniatiūra|240px|left|Cerkvė, 2016 m.
Istorija
Pastatyta 1910 m. kaip Šv. Panteleimono cerkvė. 1927 m., regioną valdant Lenkijai, cerkvėje įrengta bažnyčia. Ji buvo Pavoverės parapijos filija. 1990 m. įsteigta parapija. 2007 m. lapkričio 4 d. pašventinus naująją Pabradės Švč. Mergelės Marijos Šeimų karalienės bažnyčią, Šv. Juozapato bažnyčios pastatas grąžintas stačiatikiams. 2009 m. pašventinta Šv. Sergijaus Radonežiečio vardu.
Architektūra
Cerkvė turi neobizantinio stiliaus bruožų, kryžminio plano, vienabokštė, su penkiasiene apside. Šventoriaus tvora metalinio tinklo.
System of a Down
System of a Down – 1994 m. Kalifornijoje įkurta alternatyvaus metalo grupė, savo kūryboje apjungianti labai įvairius žanrus (nuo hardcore ir alternative metal iki armėnų liaudies muzikos motyvų). Dainų tekstai turi aiškią politinę potekstę – kritikuojama moderni JAV politika ir žiniasklaida.
Naudojami instrumentai varijuoja nuo baritoninės elektrinės gitaros, elektrinio mandolino, sitarų, dvylikastygių klasikinių gitarų iki įvairių Rytų Azijos instrumentų. Pagrindinės muzikinės įtakos: sunkiojo metalo veteranai Black Sabbath ir Slayer, taip pat džiazas, armėnų folkloras, klasikinis rokas, bliuzas ir industrinis metalas (industrial metal).
Pokenės ežeras
Pokenės ežeras arba Pakenės ežeras – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajone, apie 3 km į šiaurės vakarus nuo Kriaunų, Pokenės miške. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,53 km, plotis – iki 0,23 km. Altitudė 103,1 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Pietuose išteka Pokenės upelis (Kriaunos intakas). Rytine pakrante teka Aibučiupis (K-2 upelis), įsikūręs Pakriaunio kaimas.
Bisokė
Bisokė  – veikiantis ugnikalnis Rytų Afrikoje, Virungos kalnuose, Kongo Demokratinės Respublikos ir Ruandos teritorijose, 35 km į šiaurės rytus nuo Gomos. Aukštis – 3711 m.
Viršūnėje yra krateris, užpildytas ežeru (skersmuo 450 m). Šlaitai apaugę džiunglėmis ir alpinėmis pievomis. Gyvena kalnų gorilos, veikia Karisokės tyrimų centras.
Lugas
Lugas  – miestas Galisijoje (šiaurės vakarų Ispanija), prie Minjo upės; provincijos centras. Išvystyta lengvoji pramonė, apylinkėse klesti žemės ūkis. Yra universitetas, Romos katalikų katedra (VIII a.), Senovės Romos laikų miesto sienos, įtrauktos į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą. Sienų aukštis – 10 m, o plotis – 6 m. Yra 10 vartų.
Istorija
Romėnai šią vietą vadino Lucus Augusti. Miestas labiausiai klestėjo I–III a..
Hadronas
Hadronas (gr. 'αδρος, hadros 'stiprus, stambus') – stipriąja sąveika sąveikaujanti subatominė dalelė. Hadronai susideda iš fermionų (kvarkų ir antikvarkų) ir bosonų (gliuonų). Gliuonai tarpininkauja spalvinėje sąveikoje, kuri jungia kvarkus tarpusavyje. Hadronai skirstomi į dvi grupes:
Dauguma hadronų gali būti klasifikuojami pagal Kvarkų modelį (negalimų taip klasifikuoti hadronų buvimas 2005 m. galutinai eksperimentiškai įrodytas dar nebuvo).
Jei, susiduriant itin įgreitintoms dalelėms, atsiranda laisvųjų kvarkų, jie tuojau pat suformuoja hadronus, todėl eksperimentiškai stebimi ne kvarkų, o iškart hadronų srautai. Savaiminis hadronų susidarymas iš kvarkų vadinamas hadronizacija. Ją paaiškinti sudėtinga, nes nežinomu būdu atsiranda hadronams sudaryti reikalingi papildomi kvarkai ir gliuonai.
Ksilozė
Ksilozė (, iš 'mediena') – viena iš aldopentozių, t. y., monosacharidas, turintis 5 anglies atomus ir aldehidinę grupę (CHO). Šis cukrus buvo pirmą kartą išskirtas 1881 m. iš medienos, pagal tai ir buvo pavadintas. Išskiriamas iš hemiceliuliozės, kuri yra vienas pagrindinių augalinės biomasės komponentų. Turėdamas laisva karbonilo grupę yra redukuojantis cukrus.
Struktūra
Aciklinės formos ksilozės cheminė formulė yra HOCH2(CH(OH))3CHO. Cikliniai hemiacetalio izomerai tirpale dažnesni ir būna dviejų tipų – piranozės (turinčios šešianarius C5O žiedus) ir furanozės (turinčios penkianarius C4O žiedus su atsišakojančia CH2OH grupe). Kiekvienas iš žiedų variantų sudaro savus izomerus, priklausančius nuo anomerinių hidroksi- grupių santykinės orientacijos.
Ksilozė gamtoje
Ksilozė yra pagrindinis hemiceliuliozės ksilano statybinis blokas. Ksilanas sudaro, pvz., apie 30% beržo medienos, apie 9% eglės ir pušies medienos. Daug ksilozės yra valgomųjų augalų gemaluose.
Ksilozė yra pirmas sacharidas, prijungiamas prie glikozilinamo proteoglikano serino ar treonino. Ksilozė yra pirmasis sacharidas biosintetinant tokius anijoninius polisacharidus kaip heparano sulfatas ir chondroitino sulfatas.
Chemija
Rūgštimi katalizuojamame hemiceliuliozės skaidyme gaunamas 2-furaldehidas (furfurolas), specifinis pramoninis tirpiklis ir kai kurių polimerų pirmtakas.