cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tinklinis
Istorija
Tinklinis atsirado 1895 m., vienos iš mokyklų Masačusetso valstijoje, JAV, kūno kultūros mokytojo William Morgan iniciatyva. W. Morgan sukūrė naują žaidimą mintonette, kuris buvo skirtas žaisti salėse ir bet kokiam žaidėjų skaičiui. Kai kurias taisykles žaidimas perėmė iš teniso ir rankinio. Mintonette buvo sukurtas kaip krepšinio atmaina – jis buvo švelnesnis žaidimas, skirtas vyresnio amžiaus žmonėms, tačiau vis tiek reikalaujantis šiek tiek fizinių jėgų. Po žaidimo sukūrimo pirmosios oficialios rungtynės buvo surengtos 1896 m. dabartiniame Springfildo koledže. Kiek vėliau žaidimas buvo pervadintas į ir netruko išplisti visose valstijose, o vėliau ir už šalies ribų.
Tarptautinė tinklinio federacija (, FIVB) įkurta 1947 m., pirmasis pasaulio čempionatas vyrams surengtas 1949 m., moterims – 1952 m. Paskutiniai pasaulio čempionatai buvo 2014 m. Lenkijoje – vyrų ir Italijoje – moterų, kur čempionais tapo Lenkijos vyrų rinktinė ir JAV moterų rinktinė.
Tinklinio istorija olimpinėse žaidynėse prasidėjo 1924 m., kai Paryžiuje įvyko amerikietiškų sporto šakų demonstracinės varžybos, kuriose buvo pademonstruotas ir tinklinis. Varžybos buvo sėkmingos, tad 1964 m. tinklinis oficialiai jau buvo olimpinė sporto šaka.
Tinklinis Lietuvoje
1929 m. Kaune sužaistos pirmosios tinklinio rungtynės tarp Latvijos Lietuvių rinktinės (Rygos „Vytis“) ir Šančių rajono komandos.
1990 m. pirmą kartą Lietuvoje įvyko jaunių paplūdimio tinklinio čempionatas. Nuo 1992 m. pradėta rengti Lietuvos čempionatus. 1996 m. įkurta Lietuvos paplūdimio tinklinio draugija.
Chosto provincija
Chosto provincija  – provincija Afganistano pietrytinėje dalyje, ribojasi su Pakistanu. Tai 30-a pagal plotą ir 14-a pagal gyventojų skaičių šalies provincija. Administracinis centras – Chostas.
Geografija
Provincijos paviršius kalnuotas, driekiasi Suleimano kalnų pakraštys.
Gyventojai
Krašte gyvena įvairios puštūnų gentys. Pasienio ruožas su Pakistanu praktiškai nekontroliuojamas.
Administracinis suskirstymas
thumb|220px|Chosto rajonai
Provincija padalinta į 13 rajonų.
Svarbiausios gyvenvietės:
Vytauto parko liepa
thumb|right|220px|Liepa Vytauto parke [[Kauno ąžuolynas|Kauno ąžuolyne]] Vytauto parko liepa – valstybės saugomas gamtos paveldo objektas Kauno ąžuolyno Vytauto parke. Liepa auga parko šlaite netoli Parodos gatvės, kaimynystėjė – atrakcionų aikštelė.
Istorija
Kauno miesto tarybos 2008 m. balandžio 10 d. sprendimu Vytauto parke auganti mažalapė liepa paskelbta Kauno miesto savivaldybės saugomu gamtos paveldo objektu. Patvirtinus parke augančiai liepai savivaldybės saugomo gamtos paveldo objekto statusą, atsirado galimybės skirti daugiau dėmesio tiek rūpinantis šiuo medžiu, tiek jį pristatant visuomenei.
Daubmano spaustuvė
Daubmano spaustuvė – viena iš Karaliaučiaus spaustuvių veikusi 1554–1576 m. Savininkas Johanas Daubmanas (Taubmannas), vadovas Georgas Frankė.
Brasta (laikraštis)
Istorija
Įsteigė Plungės verslininkų klubas. Leidėjai: Plungės verslininkų klubas ir A. Zdramio laikraščio „7 kaimynai“ redakcija, UAB „Plunbra“. Ėjo 2 kartus per savaitę. Tiražas 1993 m. – 1500 egz., 1997 m. – 3800 egz.
Daubmano spaustuvė
Istorija
Įsteigta pagal Prūsijos kunigaikščio Albrechto privilegiją leisti Karaliaučiaus universiteto profesorių raštus. Nuo 1558 m. vadinama akademine. Spaustuvė plačiai prekiavo savo leidiniais. J. Daubmannui mirus 1573–1576 m. spaustuvę valdė jo sūnus Bonifacas, vėliau žentas Jurgis Osterbergeris (Osterbergerio spaustuvė).
Leidyba
Išspausdino apie 240 veikalų, iš jų apie 500 puslapių teksto lietuvių kalba, t. y. 5 kartus daugiau nei išspausdino pirmtakė Veinreicho spaustuvė (1524–1553 m.). Tarp lietuviškų leidinių:
Spaustuvei priskiriami trys neišlikę lietuviški spaudiniai: du maldynėliai (1572, 1574 m.) ir Sembos vyskupo kreipimasis (1572 m.). Išspausdino A. Vilio išverstą prūsų Katekizmą (1561 m.). Iš įvairių kronikų J. Daubmanas sudarė ir išleido fragmentų rinkinį „Trumpa Prūsijos kronikų santrauka nuo 200 m. iki mūsų laikų“ (Kurtzer Auszug der preussischen Chroniken von dem Jahr 200 bis auf diese jetzige unsere Zeit 1566 m.). Tai pirmoji spausdinta Prūsijos kronika.
Latviškės
Latviškėmis vadinami kaimai:
Fundamentalioji analizė
Fundamentalioji analizė – visuma finansinės analizės būdų, metodų, kuriais siekiama nustatyti „tikrąją“ finansinių vienetų (vertybinių popierių) vertę. Priešingai nei techninė analizė fundamentalioji iš esmės remiasi ne biržų kursų duomenimis, bet įmonės veiklos, ūkio šakos duomenimis, vad. fundamentaliaisiais duomenimis (pamatine informacija). Tikslas – nustatyti vertę, prognozuoti jos kitimą.
Tokiai analizei svarbi balansų analizė, bendrovės finansiniai duomenys bei veiklos rodikliai; analizuojami aktyvai ir pasyvai, skolos nuosavybės santykis, dividendai, pajamos akcijai, pardavimų rodikliai, rinkos dalis, produktai, rinkodara, inovacijos, vadyba (pvz., kokybės vadyba), dividendų padengimas (assets and dividend coverage).
Fundamentaliosios analizės pagrindas: vertybinių popierių kotiruotės atspindi šalies ekonomikos, taip pat ūkio šakos ir pačios įmonės (emitento) padėtį. Fundamentalioji analizė tradiciškai apima tris žingsnius:
Rinkos (ekonomikos) analizė
Šiame žingsnyje vertinama:
Šakos analizė
Šakos analizė apima šakos struktūros ir pagrindinių charakteristikų, pagrindinių ekonominių ir gamybinių veiksnių analizę bei šakos perspektyvų tyrimą. Šiame žingsnyje nustatomas konkrečios šakos konkurencingumas. Šakos viduje nustatomos tos įmonės, kurios turi plėtros perspektyvas. Šakos analizės procese nustatomas šakos vystimosi ciklas:
Jagrai
Jagrai  – sala Vasariniame krante Šiaurės Dvinos žiotyse (Baltoji jūra). Saloje yra vienas Severodvinsko mikrorajonas ir Laivų remonto centras „Zviozdočka“, o tai pat – jachtklubas „Sever“.
Fundamentalioji analizė
Įmonės analizė
Tai nuodugnus įmonės finansinės ir ūkinės veiklos rezultatų tyrimas. Ši analizė grindžiama nuostata, kad akcijos vertę sąlygoja ją išleidusios įmonės veiklos efektyvumas. Vertė priklauso ne tik nuo įmonės pelningumo, bet ir nuo rizikos laipsnio.
Jagrai
Pavadinimas
Dalio žodyne 'seklus smėlėtas upės, ežero ar jūros dugnas'.
Gamta
Prie salos krantų gaudo plekšnes, navagas, stintas ir sykus.
Didžiausia upė saloje – Kambalica, didžiausias ežeras – Kirų ežeras (Чаячье озеро). Jagrų saloje yra pušų šilas, viena mėgstamiausių Severdvinsko gyventojų poilsio vietų.
Artimiausios negyvenamos salos – Glubokis (Глубокий), Krivecas (Кривец), Chvostai (Хвосты), Trestianis (Трестянный), Mažoji Kirų sala (Малый Чаячий).
Švietimo ir medicinos įstaigos
Jagruose yra šios švietimo įstaigos:
Taip pat saloje yra sporto kompleksas su baseinu ir sporto sale, stadionas „Belomorec“ ir slidinėjimo bazė.
Jagrų medicinos įstaigos yra gamyklos poliklinika (МСЧ № 58), 2-oji suaugusiųjų miesto poliklinika, 4-oji vaikų poliklinika. Juodosios jūros pakrantėje yra sanatorija profilaktoriumas „Žvaigždutė“ (Звёздочка).
Istorija
1553 m. rugpjūčio 24 d. saloje prisišvartavo vienintelis išlikęs Hju Viloubio (Hugh Willoughby) ekspedicijos laivas „Edward Bonaventure“, kurio kapitonas buvo Richard Chancellor. Anglai salą pavadino „Rožių sala“. Knygoje „Anglų keliautojai Maskvos valstybėje XVI a.“ rašoma: „Rožių sala šv, Nikolajaus įlankoje pilna raudonų rožių (erškėčių), našlaičių ir rozmarinų. Salos apimtis 7 ar 8 mylios, joje yra gerų ganyklų.“
Gintaras Linas Grušas
Gintaras Linas Grušas (g. 1961 m. rugsėjo 23 d. Vašingtone, JAV) – Vilniaus arkivyskupas, teisėtyrininkas kanonistas, kanonų teisės daktaras.
Biografija
1983 m. Kalifornijos universitete (Los Andželas) baigė matematiką ir informatiką. Iki 1989 m. dirbo „IBM Corporation“ techniniu konsultantu. Vėliau studijavo Romoje Šv. Bedos kolegijoje ir Šv. Kazimiero lietuvių kolegijoje. 1994 m. Šv. Tomo Akviniečio universitete Romoje baigė teologiją, 2001 m. bažnytinę teisę, kanonų teisės daktaras; įšventintas kunigu.
Dalyvavo lietuvių išeivijos organizacijų veikloje. 1983–1987 m. Pasaulio lietuvių jaunimo sąjungos pirmininkas ir Pasaulio lietuvių bendruomenės valdybos narys, 1985 m. Pabaltijo taikos ir laisvės ryžto žygio organizacinio komiteto vienas pirmininkų, 1987–1988 m. Pasaulio lietuvių jaunimo kongreso Australijoje, 1991 m. – Pietų Amerikoje organizacinio komiteto narys. 1992–1993 m. Popiežiaus apsilankymo Lietuvoje komiteto generalinis sekretorius. 1994–1997 m. ir nuo 2002 m. Lietuvos vyskupų konferencijos generalinis sekretorius. 2001–2003 m. Vilniaus šv. Juozapo kunigų seminarijos rektorius, iki šiol dėsto šioje seminarijoje kanonų teisę. Vilniaus arkivyskupijos Kunigų tarybos narys ir konsultorius. Vadovauja komisijai, rengiančiai lietuvišką Kanonų teisės kodekso redakciją. Popiežiškosios Šv. Kazimiero lietuvių kolegijos tarybos narys. Leidyklos „Katalikų pasaulio leidiniai“ valdybos pirmininkas. Išeivių organizacijos „Lietuvių katalikų religinė šalpa“ valdybos vicepirmininkas. 2003 m. Popiežius Jonas Paulius II suteikė monsinjoro titulą. Nuo 2010 m. vyskupas, Lietuvos kariuomenės ordinaras. 2013 m. balandžio 5 d. paskirtas Vilniaus arkivyskupu, pakeisiančiu iki šiol šioje pozicijoje buvusį Audrį Juozą Bačkį. Nuo 2014 m. spalio 28 d. eina Lietuvos Vyskupų Konferencijos pirmininko pareigas.
Ateitininkas. Buvo Jaunučių (JAS), Moksleivių (MAS) ir Studentų (SAS) ateitininkų sąjungų kuopų narys. Dalyvavo ateitininkų vasaros stovyklose (Dainavoje, Neringoje ir Kalifornijoje), taip pat Ateitininkų Padėkos dienos savaitgaliuose ir Žiemos kursuose Dainavoje. Buvo Los Andželo MAS kuopos pirmininkas, dalyvavo Ateitininkų kongresuose JAV ir Lietuvoje. Nuo 2006 m. Ateitininkų federacijos Dvasios vadas. Nuo 2015 m. Lietuvių katalikų mokslo akademijos akademikas.
Gunibas (plynaukštė)
thumb|255px|Gunibo plynaukštė
Gunibas – plynaukštė Didžiajame Kaukaze, pietų Dagestane (Rusija), tarp Avarų Koisu ir Karakoisu upių, į vakarus nuo Gunibo aūlo. Aukštis iki 2354 m. . Viršutinis sluoksnis sudarytas iš smiltainio, plynaukštės šlaitai labai statūs ir sudaro gamtinę tvirtovę. Gunibe gausu šaltinių, yra krioklių, nedidelių miškų ruožų.
Jungbis
Jungbis – miestas Švedijoje. Šis miestas palaiko ryšius su Lietuvos miestu Šilute.
Istorija
1936 m. suteiktas miesto statusas.
Matematinė biologija
Matematinė biologija yra tarpdisciplininė mokslo sritis, kuri apima biologiją, mediciną ir biotechnologiją. Sritis gali būti minima kaip matematinė biologija arba biomatematika, kad pabrėžtų matematinę pusę arba teoretinę biologiją.
Matematinė biologija įtraukia tokias pagrindines posrites:
Biologijoje jau yra taikomos tokios matematikos sritys: algebra, tikimybių teorija, statistika, tiesinė algebra, abstrakčioji algebra, grafų teorija, kombinatorika, algebrinė geometrija, topologija, dinaminės sistemos, diferencialinės lygtys ir kodavimo teorija.
Viena iš pirmųjų knygų apie matematinę biologiją pasirodė 1917 m. (Kembridžas), jos autorius d’Arsis Tompsonas.
Svarba ir taikymas
Matematikos taikymas biologijoje turi ilgą istorija, tačiau tik nesenai buvo kulminacija šioje srityje. Tai lėmė:
Populiacijų biologija
Daug populiacijos modelių teigia, kad jų populiacijos dydis yra pastovus. Buvo atlikta nemažai darbų populiacijų modelių kūrime, vieni žymiausių Tomo Maltuso eksponentinio augimo dėsnis ir Lotkos-Volteros lygtys.
Lagero polinomas
thumb|right|400px|Pirmi šeši Lagero polinomai.
Lagero polinomas (arba Lagero polinomai), pavadintas matematiko Edmondo Lagero (Edmond Laguerre) garbei, – kanoninis antros eilės tiesinės diferencialinės Lagero lygties:
sprendinys.
Ši lygtis turi nesinguliarius sprendinius tik tuomet, kai parametras n yra teigiamas arba lygus nuliui sveikas skaičius.
Šie polinomai dažniausiai yra žymimi bei sudaro polinomų seka, kurios narius galime apibrėžti kaip
Jie priklauso ortogonalių polinomų šeimai, jų vidinė (skaliarinė) sandauga yra apibrėžiama
Lagero polinomai yra svarbūs kvantinėje mechanikoje, kur jie aprašo radialinę Šredingerio lygties sprendinio vienaelektroniam atomui dalį.
Fizikoje Lagero polinomai yra normuojami kitaip negu matematikoje, todėl jie skiriasi nuo apibrėžtų čia per daugiklį \, (n!) (n faktorialas).
Keli pirmi polinomai
Žemiau pateiktos kelių pirmų Lagero polinomų matematinės išraiškos:
Žygėnai
Žygėnai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Kidulių, prie kelio. Seniūnaitijos centras. Veikia Kidulių mokyklos pradinio ugdymo skyrius.
La Sapienza
La Sapienza (ital. Università degli Studi di Roma La Sapienza) – universitetas Romoje, Italijoje, tai yra pats didžiausias universitetas Europoje. Universitetas įkurtas 1303 metais.
Kris Boyd
Krisas Boidas (g. 1983 m. rugpjūčio 18 d.) – buvęs Škotijos futbolininkas, Škotijos rinktinės puolėjas.
2010 m. liepos 5 d. pasirašė dviejų sutartį su Middlesbrough klubu.
Adolfas Venskus
Adolfas Venskus (1924 m. Klaipėdoje – 2007 m. rugpjūčio 23 d. Paryžiuje) – lietuvių chemikas, išeivijos veikėjas, diplomatas.
Biografija
Studijas pradėjo Kauno universitete, Paryžiaus Sorbonoje baigė chemijos mokslus.
1944 m. pasitraukė į Prancūziją, kur dirbo inžinieriumi įvairiose chemijos ir metalurgijos pramonės įmonėse. A. Venskus buvo aktyvus įvairių tarptautinių organizacijų – Europos judėjimo, Krikščionių demokratų internacionalo – narys, priklausė Prancūzijos lietuvių bendruomenei.
1983–1988 m. vadovavo Strasbūre veikusiam Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto Europos padaliniui, taip pat – Pasaulio pabaltijiečių santalkos atstovybei. Daug prisidėjo rengiant 1983 m. sausio 13 d. Europos Parlamento rezoliuciją dėl padėties Estijoje, Latvijoje ir Lietuvoje – šia rezoliucija buvo pasmerkta Baltijos valstybių okupacija ir neteisėtas prijungimas prie Sovietų Sąjungos.
1990 m., kai Lietuva neturėjo oficialių diplomatinių atstovybių, padėjo įsteigti Baltijos šalių informacijos biurą Briuselyje. 1991 m. paskirtas Lietuvos įgaliotuoju atstovu ryšiams su Europos Parlamentu ir Taryba, o kiek vėliau – nepaprastuoju ir įgaliotuoju ambasadoriumi prie Europos Sąjungos ir NATO. Šias pareigas ėjo iki 1995 m.
Vėliau iki pat mirties dirbo Lietuvos ambasados Prancūzijoje garbės patarėju Europos klausimais.
Apdovanotas Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Komandoro kryžiumi, Belgijos karaliaus Didžiojo karininko laipsnio medaliu.
Kavolių apylinkė
Kavolių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Stoniškių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pagėgių rajonui. 1954 m. prijungta dalis Anšyšių apylinkės, dalis Usėnų apylinkės ir dalis Žemaitkiemio apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Kavolių apylinkė prijungta prie Usėnų apylinkės.
Petras Arminas-Trupinėlis
Petras Arminas-Trupinėlis (1853 m. birželio 16 d. Deksniškiuose, Gižų valsčius, dab. Vilkaviškio raj. – 1885 m. kovo 18 d. Marijampolėje) – lietuvių poetas, vertėjas.
Biografija
miniatiūra|250px|left|Atminimo akmuo rašytojo tėviškėje 1871 m. baigė Veiverių pedagoginius kursus. Mokytojavo Alvite, Naumiestyje, 1877–1883 m. Marijampolės gimnazijos mokytojas. Valdžios įtartas antirusiška veikla perkeltas į Augustavą. 1884 m. atsisakė mokytojo vietos ir grįžo į Marijampolę. Platino draudžiamą lietuvišką spaudą.
Kazimieriškė (Ignalina)
Kazimieriškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybės pietvakariuose, 3 km į pietvakarius nuo Šakarvos. Kaimas įsikūręs Aukštaitijos nacionaliniame parke. Į vakarus nuo kaimo telkšo Balčio ežeras, šiaurėje yra pelkė. Kazimieriškę supa miškas.
Istorija
Tarybiniais metais Kazimieriškė priklausė Linkmenų apylinkei.
Petras Arminas-Trupinėlis
Biografija
Nuo 1883 m. bendradarbiavo laikraščiuose „Aušra“, „Nemuno sargas“ ir kt. Paskelbė istorinių tyrinėjimų (Nusidavimai Lydos pilies ir kt.). Publicistikoje, istoriniuose straipsniuose aukštino lietuviškumą. Sukūrė eilėraščių, pasakėčių. kūriniai, parašyti sklandžia kalba, turintys silabotoninės eilėdaros požymių, veikė lietuvių poezijos raidą.
Į lietuvių k. išvertė dalį Adomo Mickevičiaus baladės „Tėvo sugrįžimas“ (1884 m.), „Trys Budriai“ (1892 m.) ir poemos „Gražina“ fragmentų (1903 m.), Liudviko Kondratovičiaus-Syrokomlės poemas „Kaimo mokykla“ (1884 m.) ir „Piastų duktė“ (1884 m.), A. Puškino Skendinys (1884 m.; pirmasis meninis A. Puškino vertimas į lietuvių kalbą), I. Krylovo ir I. Krasickio pasakėčių. Sudarė „Lietuvišką chrestomatiją“, bet negavo leidimo spausdinti.
Kondratkai
Kondratkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Michalovo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 21 km į rytus nuo Michalovo ir apie 52 km į rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Ankštara
Ankštara (Ankštarėlė) (siliqua) – sausasis atsidarantis dvilizdis pailgas vaisius. Prinokus sėklos pasilieka prikibusios prie pertvaros.
Ankštaras išaugina bastutiniai (kopūstas, rapsas) ir kai kurie pupiniai (ceratonija) augalai.
Silique
Rygos lietuvių vidurinė mokykla
Rygos lietuvių vidurinė mokykla  – bendrojo lavinimo švietimo įstaiga, veikianti Rygoje nuo 1991 metų.
Istorija
1991 m. rugsėjo 1 d. Rygos 85-oje vidurinėje mokykloje, kuriai vadovavo Aldona Treija, buvo atidaryta lietuviška klasė, joje mokėsi 9 mokiniai. Juos mokė iš Lietuvos atvykusi mokytoja Edita Murauskaitė.
Augant mokinių skaičiui šios mokyklos bazėje 1995 m. Rygos Dūmos nutarimu įkurta Rygos lietuvių pagrindinė mokykla.
2000 m. mokyklai suteiktas vidurinės mokyklos statusas ir paskirtos buvusio vaikų darželio patalpos Prūšų gatvėje. Per keletą metų pastatas renovuotas ir išplėstas, pastatyta sporto salė, žiemos sodas, 2010 m. šalia esančiame pastate atidarytas Popamokinio ugdymo centras.
Mokykla dirba pagal Latvijos švietimo ir mokslo ministerijos patvirtintus ugdymo planus, kaip tautinių mažumų mokykla. Čia dėstoma lietuvių kalba, etnokultūra, veikia dramos ir šokių kolektyvai, būreliai ir fakultatyvai.
2003 m. mokykla išleido pirmąją abiturientų laidą. 2011/2012 mokslo metais mokykloje mokosi 368 mokiniai, dirba 36 mokytojai.
Mokyklą išlaiko steigėjas – Rygos miesto Latgalės rajonas. Dalinę finansinę paramą ir įrangą skiria Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerija.
Ȧ
200px|thumb|Raidė „Ȧ“ sans-serif ir times šriftais. Ȧ (minuskulas: ȧ) – viena iš lotynų abėcėlės raidžių, atsiradusi iš A su tašku virš raidės. Retkarčiais naudojama, kaip fonetinis simbolis mažajam centriniam balsiui [ä]. Nepaisant to, jog ženklas raidę viršuje papildė tik tašku, to pavaizduoti kompiuterio ekrane nėra lengva. Vartojama lyvių kalboje.
Gauso funkcija
thumb|325px|right|Normuotos Gauso funkcijos kreivės su tikėtina vertė μ ir vidutiniu standartiniu nuokrypiu σ². Atitinkami parametrai a= 1/(σ√(2π)), b=μ, c=σ Matematikoje Gauso funkcija – funkcija, kuri yra apibrėžiama kaip:
Gauso funkcijos grafikas yra būdingas savo simetriniu varpo pavidalu, kuris greitai nuslopsta funkcijos argumento vertėms artėjant į teigiamą arba neigiamą begalybę. Parametras a yra kreivės maksimumo aukštis, dydis b yra maksimumo centro padėtis, o dydis c nulemia "varpo" plotį.
Gauso funkcijos yra plačiai paplitusios įvairiose mokslo srityse – statistikoje, kur jos aprašo normalųjį tikimybės tankio skirstinį, signalų teorijoje, kur jos aprašo Gauso filtrus, vaizdų apdorojime, kur dvimatė Gauso funkcija naudojama "blur" filtro algoritme, bei fizikoje, kur jos yra šilumos pernašos ir parabolinės difrakcijos teorijos diferencialinių lygčių sprendiniai.
Savybės
Gauso funkcijos yra gaunamos į eksponentinės funkcijos argumentą bet kokį antros eilės polinomą, tokiu būdu, Gauso funkcijos logaritmas visuomet bus kvadratiniu dėsniu aprašoma funkcija.
Signalų teorijoje yra parametras c yra susijęs su pločiu pusiniame aukštyje (angl. "Full Width at Half Maximum", sutr. FWHM) sekančiu sąryšiu
Matematikoje, parametras c gali būti interpretuotas kaip dviejų persilenkimo taškų padėtį nusakantis parametras. Persilenkimo taškai yra ties x = b − c and x = b + c.
Ilja Kovalčiukas
Pradėjo sportuoti trejų metų, kai kartu su tėvu pradėjo eiti jį į sporto salę. Penkerių metų pradėjo čiuožti ledo arenoje. 15 metų atvyko į JAV į jaunių čempionatą Ontarijuje. Taip jį pastebėjo NHL skautai. Po to jis buvo pakviestas į U-17 rinktinę. Prieš 2001 m. naujokų biržą Ilja buvo pakviestas į JAV susitikti su Atlanta "Thrashers" atstovu. Klubo vadovybė turėjo dvi išeitis arba iškart pasilikti žaidėją komandoje arba išsiųsti jį į atgal į Rusiją, Maskvos "Spartak" klubą. Vadovybė nutarė pasilikti jį JAV.
Gauso funkcija
Savybės
Gauso funkcijos yra analitinės, jų riba, kai, yra 0. Gauso funkcijos priklauso elementarių funkcijų šeimai, tačiau neturi pirminės funkcijos; Gauso funkcijos integralas yra paklaidų funkcija. Nepaisant to, jų apibrėžtas integralas per visą realiųjų skaičių ašį surandamas tiksliai Gauso integralo pagalba
Ilja Kovalčiukas
2010 m. vasario 4 d. buvo iškeistas Naujojo Džersio „Devils“ klubui, į 3 žaidėjus ir 2010 m. pirmojo naujokų biržos rato šaukimus. 2010 m. liepos 20 d. pasirašė 17 metų, 102 mln. JAV dolerių kontraktą su Naujojo Džersio „Devils“ klubu, tačiau NHL vadovybė su tuo nesutiko, todėl atmetė pasiūlymą, kaip prieštaraujantį lygos algų kepurei. 2010 m. rugsėjo 9 d. NHL vadovybė leido sudaryti 15 m. kontraktą su Niu Džersio klubu, kurio vertė siekia 100 mln. JAV dolerių.
Į rinktinę buvo pakviestas 18 metų, taip tapdamas jauniausiu XIX žiemos olimpinių žaidynių profesionaliu žaidėju.
Gauso funkcija
Savybės
ir po pertvarkimų gaunama
Integralo vertė yra vienetinė tik tuomet, kai a = 1/(c√ (2π)), šiuo atveju Gauso funkcija yra tikimybės tankio funkcija, aprašanti normalųjį skirstinį, žinoma statistikoje. Jis aprašo atsitiktinių dydžių su tikėtina vertė μ = b ir vidutiniu nuokrypiu σ² = c². Gauso funkcijų pavyzdžiai pateikti paveiksliuke
Atlikdami Gauso funkcijos Furjė transformaciją, kuomet a, b = 0 ir c, yra gaunama kita Gauso funkcija su parametrais ac, b = 0 ir 1/c. Tokiu būdu, Gauso funkcijos su b = 0 ir c = 1 nėra iškraipomos Furjė transformacijos (jos yra Furjė transformacijos tikrinės funkcijos, atitinkančios tikrinę vertę 1).
Dviejų Gauso funkcijų sandauga ir sąsuka yra taip pat Gauso funkcija.
Dvimatė Gauso funkcija
thumb|300px|Gauso funkcija dvimatėje erdvėje. A = 1, xo = 0, yo = 0, σx = σy = 1
Dalinis dvimatės Gauso funkcijos atvejis yra
Čia dydis A yra amplitudė, xo,yo yra viršunės padėtis ir σx, σy yra pločiai x ir y kryptimis.
Bendru atveju dvimate Gauso funkcija užrašoma taip
kur matrica
yra teigiamai apibrėžta.
Lucio Fulci
Lucio Fulci (1927 m. liepos 17 d. – 1996 m. kovo 13 d.) – italų režisierius, podiuseris bei scenarijų autorius, garsėjęs siaubo ir veiksmo filmais. Daugelis jo darbų buvo cenzūruoti arba apskritai uždrausti dėl atvirų smurto scenų, tačiau tuo pačiu tai padėjo jam išgarsėti.
Biografija
Fulci gimė Romoje ir buvo įstojęs studijuoti mediciną, tačiau susižavėjo kinu ir, palikęs mokslus, ėmė mokytis Eksperimentinio kino centre pas Luchino Visconti ir Michelangelo Antonioni. 6-ame XX amžiaus dešimtmetyje jis pradėjo rašyti scenarijus komedijoms, taip pat keliuose filmuose dirbo režisieriaus asistentu (žymiausias to laikotarpio filmas „Gli ultimi giorni di Pompei“ 1950 m.). Pradžioje Fulci neketino tapti režisieriumi ir 1952-59 m. pagal jo scenarijus buvo sukurti 7 filmai. Pirmą savarankišką jis filmą sukūrė tik 1959 m. ir nors šiame vaidino populiarus to mto šalies komikas Toto, juosta nesulaukė dėmesio. Vėliau pasirodė keletas jo režisuotų muzikinių filmų, iš kurių žinomiausias buvo 1963 m. komedija „Uno strano tipo“ su Adriano Celentano bei Claudia Mori.
1962 m. Fulci sukūrė juostą „I due della legione“, kurios dėka šalyje išpopuliarėjo komikų duetas Franco ir Ciccio. Juosta buvo populiari ir padėjo kino studijai „Titanus“ išspręsti finansines problemas, o režisierius su komikais kurį laiką kurė televizijos šou „Uomo Da Ridere“.
1966 m. Fulci sukūrė pirmąjį spagetį vesterną „Le colt cantarono la morte e fu...tempo di massacro“, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko Franco Nero.
1969 m. sukurti filmai „Una sull'altra“ „Beatrice Cenci“ buvo pirmieji, turintys siaubo ir giallo elementų, tuo pažymėdami naują posūkį režisieriaus karjeroje. Juostos buvo nevienareikšmiškai sutiktos kritikų ir žiūrovų, o Fulci kaltinamas smurto propagavimu.
1971 m. pasirodžius filmui „Una lucertola con la pelle di donna“ režisieriui teko teisme įrodinėti, kad ką kuriant buvo naudojami muliažai, o ne žudomi gyvi šunys. Po metų jis sukūrė juostą „Zanna Bianca“ pagal Jack London romaną „Baltoji iltis“.
1979 m. Fulci sukūrė vieną žymiausių savo filmų – siaubo juostą „Zombie“, kuri buvo uždrausta daugelyje šalių. Italijoje filmas buvo rodomas pavadinimu „Zombie 2“, nes metai iki tol šalyje pavadinimu „Zombie“ buvo demonstruotas kitas siaubo filmas „Dawn of the Dead“. Vėlesni Fulci siaubo filmai „Paura nella città dei morti viventi“ (1980), „Quella villa accanto al cimitero“ (1981) ir „Lo squartatore di New York“ (1982) dėl smurto taip pat buvo cenzūruojami arba visiškai uždrausti. Prie zombių temos jis vėl grįžo 1988 m., sukurdamas filmą „Zombie 3“ (JAV jis žinomas pavadinimu „Zombie 2“). Iš tiesų Fulci nufilmavo tik dalį juostos ir paliko darbą nebaigtą (pagal skirtingas versijas, taip jis pasielgė dėl ligos arba dėl ginčų su prodiuseriu). Juostą kurti baigė Bruno Mattei, tačiau titruose buvo paliktos abiejų režisierių pavardės, nes Fulci vardas garantavo juostos komercinę sėkmę.
Sukūręs keletą filmų televizijoje („Quando Alice ruppe lo specchio“ ir „Il Fantasma di Sodoma“ buvo pripžinti netinkamais rodyti), 1991 m. sukūrė savo paskutinį filmą „Le porte del silenzio“, prodiusuotą Joe D‘Amato. 1996 m. jis ketino filmuoti dar vieną siaubo filmą „The Wax Mask“, tačiau mirė dar nepradėjus darbų. Filmą sekančiais metais sukūrė režisierius Sergio Stivaletti.
Fulci mirė Romoje 1996 m. kovo 13 d. nuo diabeto komplikacijų.
Loterija (filmas)
Loterija – 1991 m. Italijoje sukurtas filmas, vienas pirmųjų, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko aktorė Monica Bellucci.
Turinys
Jauna moteris Frančeska praranda vyrą ir lieka viena su dukterimi Džulija. Dar blogiau, kad vyras paliko daugybę skolų ir moteris turi atsisakyti visko, kad tik atsiskaitytų su kreditoriais. Nesėkmingai išbandžiusi keletą darbų, ji pradeda pardavinėti likusį asmeninį turtą bei drabužius, kad turėtų už ką išgyventi. Supratusi, kad vis dar traukia vyrus, šeimos advokato padedama Frančeska nusprendžia organizuoti privačią loteriją, kurios pagrindinis prizas būtų ji pati ir praleistų su nugalėtoju 4 metus. Netrukus atsiranda 20 pretendentų ir Frančeska susitinka su kiekvienu, kad šie galėtų su ja artimiau susipažinti ir įvertinti loterijos objektą. Sulaukusi draugių paniekos ir sužinojusi, kad šių vyrai taip pat dalyvauja, Frančeska ima ieškoti būdų, kaip atsisakyti savo sumanymo. Tuo pačiu metu ji susipažįsta su Antonio, kurį pati partrenkia automobiliu, o policija, sužinojusi apie loteriją, pradeda tyrimą dėl prostitucijos...
Alfonsas X (Kastilija)
Alfonsas X (1221 m. lapkričio 23 d. Tolede, Ispanijoje – 1284 m. balandžio 4 d. Sevilijoje, Ispanijoje) – Kastilijos karalius, valdė nuo 1252 m. gegužės 30 d. iki mirties. Leono karalius, valdė nuo 1252 m. gegužės 30 d. iki mirties. Galisijos karalius, valdė nuo 1252 m. gegužės 30 d. iki mirties. Vokietijos karalius (formaliai Romėnų karalius), valdė nuo 1257 m. balandžio 1 d. iki 1275 m.
Santuokos ir vaikai
Žmona: nuo 1249 metų sausio 19 d. Violanta Aragonietė (apie 1236–1301), Aragono karaliaus Chaime I ir Jolandos Vengrės duktė.
Be to Alfonsas X turėjo keletą nesantuokinių vaikų.
Nuo santykių su Marija Alfonso de Leon:
Nuo santykių su Elvira Rodriges de Viljada:
Nuo santykių su Marija Chiljen de Gusmanas:
Nuo nežinomų meilužių:
François Villon
thumb|François Villon right|150px|thumb|Medžio graviūra, vaizduojanti François Villoną 1489 metų Grand Testament de Maistre François Villon leidime Fransua Vijonas (1431 – po 1463 m.?) – Prancūzijos XV a. poetas, vagis ir valkata. Jis labiausiai žinomas kūriniais Testaments (Testamentai) ir Ballade des Pendus (Pakaruoklio baladė). Dabar dažnai vadinamas modernios prancūzų poezijos pradininku.
Biografija
Vijonas greičiausiai gimė Paryžiuje 1431 m. Nuo vaikystės gyveno skurdžiai, anksti mirė tėvas. Šią pavardę jis perėmė iš savo dėdės kanoninės teisės profesoriaus, kuris jį globojo. Dvylikos metų tapo menų studentu Paryžiaus universitete. Bakalauro studijas baigė 1449 m., o magistro – 1452 m. Studijų metais Vijonas gyveno audringą Paryžiaus studento gyvenimą.
Pirmas reikšmingas skandalas Vijono gyvenime įvyko 1455 m., kai konflikto metu jis susimušęs nužudė kunigą Philippe Chermoye. Už tai buvo nubaustas tremtimi, bet Prancūzijos karalius Karolis VII paskelbė amnestiją. Vis dėlto, jis už nusikaltimą, prarado darbą Navaro kolegijoje (Paryžiaus universitete) ir buvo priverstas užsidirbti dainuodamas smuklėse. 1456 m. pabaigoje jis vėl įsivėlė į bėdą: įsivėlęs į muštynes buvo stipriai sumuštas ir norėdamas išvengti pajuokos pasitraukė į provinciją. Prieš išvažiuodamas jis parašė Petit Testament (Mažąjį Testamentą). Tų pačių metų Kalėdų dienomis buvo įsilaužta į Navaro kolegiją ir pavogta 500 aukso kronų. Vagystė pastebėta tik kitų metų vasarį, o pati vagių gauja buvo susekta tik gegužę. Tardant vieną pagautų įsilaužimo dalyvių paaiškėjo, kad gaujos lyderis yra Fransua Vijonas, tuo metu dingęs iš Paryžiaus.
Už šį ir kelis kitus smulkius nusikaltimus jis buvo dar kartą ištremtas. Ketverius po to sekusius metus jis buvo keliautojas, besiverčiantis atsitiktinėmis vagystėmis. Žinoma, kad jis lankėsi kunigaikščio Karolio Orleaniečio dvare, kur dalyvavo poezijos konkurse, taip pat lankėsi Puatjė ir Grenoblio apylinkėse. 1461 m. vasarą jis praleido vyskupo kalėjime Luarė. Iš kalėjimo paleistas tų pačių metų spalį, kai atėjus į valdžią naujam karaliui Liudvikui XI buvo išleisti visi kaliniai. Po to jis parašė žymiausiąjį darbą – Grand Testament (Didysis Testamentas). Sugrįžęs į Paryžių F. Vijonas kurį laiką gyveno ramiai. Navaro kolegijos vagystės tyrimas dėl įrodymų stokos buvo nutrauktas. Tačiau Vijonas vėl įsivėlė į muštynes 1463 m., buvo suimtas, kankintas ir nuteistas pakarti. Bausmė vėliau pakeista tremtimi. Apie vėlesnį jo gyvenimą nieko nežinoma.
Kūryba
Vijonas buvo didelis poezijos temų ir formų novatorius. Jis buvo puikiai susipažinęs su dvaro idealais, bet sąmoningai ėjo prieš srovę, jo poezija dažnai pavirsdavo parodijomis ir vulgariais juokeliais, prisodrintos jo nuosavo žodyno. Kelios mažiau žinomos poemos sukurtos Paryžiaus vagių slengu. Dauguma Vijono eilių yra apie jo paties gyvenimą, skurdą, bėdas.
Vijonas savo metu buvo beveik nežinomas ir iš naujo atrastas tik XVI amžiuje, kai jo darbus išleido poetas Clément Marot.
Prezidento laisvės medalis
thumb|200px
Prezidento laisvės medalis - tai apdovanojimas suteikiamas Jungtinių Valstijų prezidento, ir yra ekvivalentus Kongreso aukso medaliui, kuris yra skiriamas Jungtinių Valstijų Kongreso aktu. Tai aukščiausias JAV civiliams asmenims skiriamas apdovanojimas. Apdovanojimas skiriamas asmenims, kurie savo indėliu yra „ypatingai nusipelnę JAV saugumui arba nacionaliniams interesams, taikai pasaulyje bei už kultūrines arba kitas viešas bei privačias pastangas.” Apdovanojimas gali būti suteikiamas ir ne JAV piliečiams. Be to, nepaisant to, kad tai apdovanojimas civiliams asmenims, šis apdovanojimas gali būti skiriamas ir kariuomenės darbuotojams.
Kronekerio delta
Kronekerio delta – matematinė funkcija, pavadinta Leopoldo Kronekerio (Leopold Kronecker) garbei. Tai yra funkcija dviejų kintamųjų, kurie paprastai yra sveiki skaičiai. Kuomet kintamųjų vertės yra lygios, funkcijos vertė yra 1, kuomet jos yra nelygios, funkcijos vertė yra 0:
kur Kronekerio delta δij yra kintamųjų i ir j funkcija. Pavyzdžiui,, bet.
Tiesinėje algebroje, vienetinė matrica gali būti užrašyta taip:. skaliarinė vektorių sandauga gali būti užrašyta kaip
Kronekerio delta yra naudojama įvairiose matematikos srityse.
Savybės
Kadangi gali būti laikoma vienetine matrica, tai išvedamos šios savybės:
Skaitmeninis signalų apdorojimas
Taip pat skaitmeniniame signalų apdorojime] ta pati sąvoka yra užrašoma, kaip funkcija sveikųjų skaičių aibėje \mathbb{Z}:
Funkcija vadinama impulsu arba vienetiniu šuoliuku.
Dekolonizacija
thumb|Baltijos šalių tremtinių protesto ženklas nuo XX amžiaus antrosios pusės, raginantis JT panaikinti sovietinį kolonializmą Baltijos šalyse. Dekolonizacija – kolonijų išsilaisvinimo iš metropolijų valdymo procesas, kuris baigiasi buvusių kolonijų nepriklausomybės pasiekimu. Dekolonizacija prasidėjo 1775 m. Amerikoje, bet didžiausią pagreitį įgavo po Antrojo pasaulinio karo, kai atsirado ir pati dekolonizacijos sąvoka.
Dekolonizacijos būdai
Dekolonizacija galima trimis būdais ar jų kombinacija:
Asimiliacija
Asimiliacija yra toks dekolonizacijos būdas, kai vietiniams gyventojams suteikiamos tokios pačios pilietinės ir politinės teisės kaip ir metropolijoje, buvusią koloniją pilnai integruojant į metropoliją.
Tokio tipo sprendimai žinomi nuo seniausių laikų, pvz., Romos imperijoje Karakalos ediktu 212 m. visiems laisviesiems imperijos žmonėms suteikta Romos pilietybė. Tokio tipo reformas su savo kolonijomis bandė Prancūzija (Alžyras, „užjūrio departamentai“).
Autonomija
Pagal šį dekolonizacijos variantą centrinė metropolijos valdžia pasilieka sau užsienio reikalų, karinių klausimų ir tvarkos palaikymo funkcijas, o buvusių kolonijų vyriausybės sprendžia visus kitus klausimus.
Tokiu principu veikė Jungtinės Karalystės dominijos – Australija, Naujoji Zelandija, Kanada.
Amerikos nepriklausomybės karas
''Smulkiau žr. Amerikos nepriklausomybės karas''
Faktiškai tai nebuvo tipiškas dekolonizacijos judėjimas, nes nepriklausomybės siekė patys kolonistai, o ne vietiniai kolonijų gyventojai.
Santo Domingo nepriklausomybės karas
''Plačiau žr. Dominikos Respublikos istorija''
Vergų sukilimas pasibaigė pergale salos dalyje (Haitis), turtingesnėje rytinėje salos dalyje sukilimas buvo numalšintas.
Tikrieji Antilų salų čiabuviai, indėnai karibai ir kiti, tuo metu jau buvo išnaikinti, todėl negalėjo dalyvauti nepriklausomybės kare.
Iberijos kolonijų nepriklausomybė
Iberijos kolonijų nepriklausomybės judėjimamas vadovavo šių kolonijų kreolai. Indėnai šiuose veiksmuose beveik nedalyvavo.
Ispanijos kolonijų nepriklausomybė
Lotynų Amerikos nepriklausomybės judėjimą veikė prancūzų enciklopedistų idėjos bei Didžioji Prancūzijos revoliucija. Sukilėliai laimėjo prieš ispanų kolonijinę armiją ir pasiekė visų Ispanijos kolonijinių valdų Amerikoje nepriklausomybę.
Brazilijos nepriklausomybė
Brazilija kaip ir ispanų kolonijos pasiekė nepriklausomybę, tačiau be revoliucijos, o karūnavus vieną Portugalijos karališkosios šeimos narį.
JAV įtaka
Lotynų Amerikos nepriklausomybės judėjimus rėmė JAV (Monro doktrina). Ispanijos kolonijinę valdžią Kuboje ir Filipinuose JAV padėjo nuversti karinėmis intervencijomis. Šie JAV veiksmai didžiaja dalimi buvo skatinami jos pačios imperializmo.
Rusijos imperijos dekolonizacija
Rusijos revoliucijos metu menševikai skelbė tautų apsisprendimo principą, tačiau nepripažino atskirų Rusijos teritorijų skelbtos nepriklausomybės (Suomija, Ukraina). 1917 m. spalį atėję į valdžią bolševikai pripažino nepriklausomybę paskelbusių valstybių suverenitetą (Ukraina, Baltijos šalys, Lenkija, Užkaukazės tautos). Likusioje Rusijos imperijos dalyje buvo įkurta Rusijos tarybų socialistinė federacinė respublika. Joje atskiroms tautoms buvo suteikta formali autonomija.
Panarabiška Jungtinės Karalystės politika
Pirmojo pasaulinio karo metu Jungtinė Karalystė per savo agentus (Lawrence) skatino Turkijos imperijos arabus sukilti. Po karo regione susikūrė naujos valstybės – Sirija, Irakas, Transjordanija, kurios tapo Tautų Sąjungos mandatinėmis teritorijomis, o po Antrojo pasaulinio karo – visiškai nepriklausomomis valstybėmis.
Vietnamo nepriklausomybės karas
1945 m. spalio mėn. Prancūzijos generolas Leclerc vėl užėmė Indokiniją. 1946 m. gruodžio mėn. vėl kilo karas, nes prancūzų valdžia, nepaisant daugelio kontaktų su Vietmino (Vietnamo patriotinių judėjimų federacijos) prezidentu Hošiminu, nesutarė dėl Vietnamo nepriklausomybės ir Kočinčino ateities. Kilęs dekolonizacinis karas buvo veikiamas Šaltojo karo realijų, nes Vietmine dominavo Indokinijos komunistų partija.
Prancūzija ieškojo politinio sprendimo ir 1948 m. liepą pripažino asocijuotą Vietnamo valstybę, įskaitant ir Kočinčiną, vadovaujamą imperatoriaus Bao Dai. Šis sprendimas nepakeitė karinės situacijos.
Karas internacionalizavosi 1949 m., kai Kinijos komunistai per Kinijos sieną su Indokinija pradėjo teikti tiesioginę paramą Vietminui. Vietminą iš pradžių rėmė ir JAV.
1954 m. prancūzai pralaimėjo Diên Biên Phu mūšį. Po to Prancūzija konfliktą sureguliuoti pasiūlė tarptautinėje konferencijoje Ženevoje, kur buvo paskelbta apie Laoso, Kambodžos ir Vietnamo nepriklausomybę. Laikinai Vietnamas buvo padalintas į dvi valstybes – Šiaurės Vietnamą vadovaujamą Hošimino ir Pietų VIetnamą vadovaujamą Bao Dai.
Rinkimai nebuvo surengti nei vienoje iš šių dalių, pietuose įsitvirtino amerikiečių remiama diktatūra. Tai išprovokavo Nacionalinio Išsivadavimo Fronto (NIF), populiariai žinomo kaip Vietkongas susikūrimą ir antrojo Indokinijos karo pradžią.
Alžyro nepriklausomybės karas
Alžyro karas prasidėjo 1954 m. po FLN įvykdytos serijos užpuolimų. Alžyras buvo laikomas Prancūzijos dalimi, o ne kolonija, čia gyveno apie milijoną europiečių kilmės gyventojų, vadintų „Pieds-Noirs“. Jie kategoriškai prieštaravo nepriklausomybei. Prancūzijos atstovai Alžyre nuolat stabdė ir bet kokias reformas skirtas Alžyro gyventojų asimiliacijai, Prancūzijos pilietybės suteikimui Alžyro musulmonams.
1959 m. pabaigoje generolas Šarlis de Golis pradėjo Alžyro nepriklausomybės pripažinimo procesą. 1959 m. rugsėjo 16 d. jis pripažino Alžyro teisę referendumu atsiskirti nuo Prancūzijos. Tai sukėlė Alžyro europiečių pasipriešinimą, ekstremistiškiausiai nusiteikę, vadovaujami kelių generolų 1961 m. bandė įvykdyti valstybės perversmą. Perversmui nepavykus, dalis Alžyro europiečių įkūrė Slaptąją karinę organizaciją (Organisation armée secrète – OAS), siekusią sutrukdyti deryboms su FLN. Organizacija siekė sukelti Prancūzijos armijoje sukilimą, įvykdė keletą žmogžudysčių Prancūzijoje. Nepaisant šių pastangų 1962 m. kovo 18 d. remiantis Eviano susitarimais buvo paskelbta Alžyro nepriklausomybė.
Nepriklausomybės paskelbimą lydėjo Alžyre likusių europiečių ir Prancūzijos pusėje kovojusių Alžyro musulmonų žudynės.
Žemaitijos kolegijos Telšių fakultetas
Žemaitijos kolegijos Telšių fakultetas (ŽK TF) – Žemaitijos kolegijos padalinys (fakultetas); buvusi aukštesnioji taikomosios dailės mokykla, veikusi Telšiuose, seniausia šio pobūdžio institucija Žemaitijoje.
Adresas: Muziejaus g. 29, LT-87356, Telšiai.
Istorija
1931 m. Telšiuose burmistro Felikso Milevičiaus iniciatyva įkurta medžio apdirbimo mokykla, vadinta dar dailiųjų amatų mokykla. Pirmaisiais veiklos metais jos tikslas buvo rengti dailininkus-atlikėjus.
1939 m. šioje mokykloje įsteigta metalo apdorojimo specialybė.
1945 m. ši mokymo įstaiga pavadinta Telšių taikomosios dailės vidurine mokykla.
Nuo 1959 m. – Telšių taikomosios dailės technikumas.
Nuo 1989 m. – Telšių aukštesnioji taikomosios dailės mokykla. Joje buvo galima įsigyti šias specialybes: skulptūra, meninis medžio apdorojimas, trikotažo mezgimas ir modeliavimas, pramoninių gaminių konstravimas, dailė, muzika, šokio pedagogika. Didžioji dalis specialybių, kurias čia gali pasirinkti studentai, nedubliuoja Vilniuje ir Kaune dėstomų vaizduojamosios ir taikomosios dailės specialybių.
Nuo 1998 m. Vilniaus dailės akademijos padalinys, Telšių taikomosios dailės skyrius, nuo 2003 m. Žemaitijos kolegijos Telšių menų ir pedagogikos fakultetas.
Po kolegijos akreditacijos patvirtinus naują statutą fakultetas vadinasi Telšių fakultetu.
Dėstytojai
Mokykloje dėstė: Marija Bankauskaitė, Valdas Bubelevičius, Elena Domarkienė-Rapalytė, Laima Drazdauskaitė, Petras Gintalas, Alfonsas Gudzevičius, Romualdas Inčirauskas, Algirdas Indrašius, Monika Kriukelienė, Donatas Lukoševičius, Regimantas Midvikis, Aloyzas Stasiulevičius ir kiti.
Auklėtiniai
Mokyklą įvairiais laikotarpiais yra baigę žymūs Lietuvos menininkai, dailės organizatoriai: Romualdas Budrys, Petras Henrikas Garška, Romualdas Inčirauskas, Antanas Janauskas, Albinas Jasenauskas, Jonas Kaupys, Gintaras Kazlauskas, Vytautas Kibildis, Vincas Kisarauskas, Gražina Kriaunevičienė, Gvidas Latakas, Vytautas Majoras, Vytautas Matulionis, Vytautas Mockaitis, Arūnas Sakalauskas, Juozas Šakinis, Arūnas Šarkauskas, Algimantas Švėgžda, Vytautas Urbanavičius, Jonas Virbauskas ir daugelis kitų.
Bunikiai
Bunikiai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Kidulių, prie Jotijos upės, šalia kelių ir  sankirtoje. Seniūnaitijos centras. Veikė Kidulių mokyklos pradinio ugdymo skyrius.
Latviškės (Utena)
Latviškės – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 4 km nuo Daugailių.
Antanas Nesteckis
Antanas Nesteckis (g. 1956 m. sausio 26 d. Pelaičiuose, Plungės rajonas) – inžinierius, Lietuvos ir Kauno rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1974 m. baigė Rietavo vidurinę mokyklą, 1979 m. – Lietuvos žemės ūkio akademijos Elektrifikacijos fakultetą, inžinierius elektrikas. 2008 m. Lietuvos žemės ūkio universitete įgijo vadybos ir verslo administravimo magistro kvalifikaciją.
1979–1987 m. Kauno rajono „Pirmūno“ kolūkio vyr. energetiko pavaduotojas, vyr. energetikas. 1987–1992 m. Kauno rajono „Balandžio“ kolūkio valdybos pirmininkas.
Transparency International
thumb|280px|Transparencia Internacional thumb| thumb|300px|Lentelė lyginanti įvairių valstybių verslo konkurencingumo ir korupcijos priklausomybę. Sudaryta kūrybinio plenero [[Praha|Prahoje metu, 1998 m.]]
Transparency International (TI) – pasaulinė nevyriausybinė organizacija, tirianti įvairaus pobūdžio (taip pat ir politinę) korupciją. Organizacija visuomenei dažniausiai pažįstama dėl jos kasmet skelbiamo korupcijos suvokimo indekso – lyginamojo pobūdžio pasaulinės korupcijos sąvado.
Antanas Nesteckis
Biografija
2002–2011 m. Kauno apskrities Valstybinės mokesčių inspekcijos viršininkas. 2011–2012 m. Kauno miesto savivaldybės administracijos direktorius, 2012 m. – direktoriaus pavaduotojas. 2017–2019 m. Kauno rajono savivaldybės administracijos direktorius. Nuo 2019 m. Kauno rajono savivaldybės mero pavaduotojas.
Transparency International
TI Lietuvos skyrius (TILS), vadovaujamas Sergejaus Muravjovo, atlieka korupcijos tyrimus įvairiose socialinėse, verslo, politikos ir pan. aplinkose.
TILS finansavimas
TILS gauna paramą iš įvairių šaltinių, įskaitant vyriausybes, fondus, privatų sektorių ir nepriklausomus asmenis. Didžiausi TI LIetuvos skyriaus rėmėjai 2006 m. buvo: Atviros Lietuvos fondas, ES/TI sekretoriatas, AB Mažeikių nafta, UAB Fermentas, MG Baltic, UAB Baltic Orthoservice, ES/Viešosios politikos centras „Providus“ (Latvija), Jungtinių Tautų vystymo programa, JAV ambasada, Baltijos-Amerikos partnerystės programa.
Antanas Nesteckis
Biografija
1990–1995 m. Kauno rajono tarybos deputatas, 1995–2012 m. Kauno rajono savivaldybės tarybos narys. 2000–2003 m. valdybos narys.
Transparency International
Kai kurie TILS tyrimų rezultatai ir išvados
2007 m. atliktų tyrimų išvadose buvo pateikta lietuvos verslininkų nuomonė apie Lietuvos institucijų korumpuotumą: beveik 94 % apklaustųjų mano, kad korumpuota ir labai korumpuota yra valdžia, per 79 % - žiniasklaida, beveik 63 % - verslas, per 36 % - NVO ir beveik 24 % - religinės organizacijos.
Respondentai, kurie turėjo reikalų su tyrėjų išvardintomis 16 nacionalinės reikšmės žiniasklaidos priemonių per pastaruosius 2 metus, buvo paprašyti įvertinti jų skaidrumą. Kaip neskaidriausios žiniasklaidos priemonės buvo įvardinti nacionaliniai dienrašciai „Respublika“, „Vakaro žinios“ ir „Lietuvos rytas“, o skaidriausios – „Verslo žinios“, „Valstiečių laikraštis“ ir „LTV“.
Gorainių apylinkė (Šilutė)
Gorainių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Transparency International
Taip pat skaitykite
Korupcijos suvokimo indeksas
Gorainių apylinkė (Šilutė)
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Vainuto valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šilutės rajonui. 1954 m. prijungta dalis Bikavėnų apylinkės, o dalis Gorainių apylinkės prijungta prie Vainuto apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. visa Gorainių apylinkė prijungta prie Vainuto apylinkės.
Renzegutas
Renzegutas arba Losevas (, nuo 1945 m., nuo 1950 m. liepos 5 d. Лосево ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Dobrino kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Labguvos apskrities, nuo 1939 m. Sembos apskrities dvaras, nuo 1928 m. rugsėjo 30 d. kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 7 d. Labguvos rajono, vėliau Polesko rajono kaimas, nuo 1947 m. birželio 17 d. Polesko rajono, nuo 1947 m. liepos 25 d. iki 2008 m. birželio 30 d. Gurjevsko rajono Dobrino apylinkės kaimas.