cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oleksijus Ščebetunas
Karjera
2019 m. perėjo į Kramatorsko „Avanhard“, o vasarą vėl sugrįžo į Metalurgą.
Nuo 2020 m. priklausė „Obolonės“ klubui.
FK Šiauliai
Atvyko į Lietuvą. 2022 m. vasarą tapo FA Šiauliai nariu.
2022 m. liepos 3 d. įvyko jo debiutas A lygoje. Rungtynėse prieš FC Džiugas pasižymėjo pelnydamas net tris įvarčius. Šiauliečiai šventė pergalę rezultatu 3-2.
2022 m. liepos 9 rungtynėse prieš „Sūduvos“ klubą realizavo 11 m. baudinį. Šiauliečiams buvo pavykę išlyginti rezultatą 1-1. Po įtemptos kovo „Sūduvos“ klubas nugalėjo rezultatu 2-1.
2022 m. lapkričio 23 d. pelnė du įvarčius rungtynėse prieš Gargždų Bangą. Šiauliečiai nugalėjo varžovus rezultatu 3:2.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Jaunimo rinktinės
Kitados atstovavo Ukrainos jaunimo rinktinėms. Pasižymėjo įvarčiu rungtynėse prieš Latvijos U-17 rinktinę.
Stankaičiai (Plungė)
Stankaičiai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 9 km nuo Alsėdžių.
Mount Pleasant FA
„Mount Pleasant“ Futbolo Akademija, o trumpiau vadinamas Mount Pleasant FA – profesionalus Jamaikos futbolo klubas, įsikūręs šventosios Onos (Sint Enos) parapijoje. Namų rungtynes žaidžia Draks Holo sporto komplekso stadione, Sint En Bėjaus mieste, talpinančiame 2 tūkst. žiūrovų. . Angliškai žinomas Mount Pleasant Football Academy pavadinimu.
Istorija
Klubas įkurtas 2016 m., rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. 2023 m. vienintelį kartą tapo Jamaikos čempionais.
Thomas Richards
thumb|Tomo Ričardso kapas Langrale Tomas Ričardsas (Thomas Richards, apie 1710 m. – 1790 m. kovo 20 d.) – XVIII a. valų dvasininkas iš Langralo k., labiausiai žinomas dėl savo 1753 m. išleisto tezauro, valų–anglų žodyno. Šį valų–anglų žodyną panaudojo dr. S. Džonsonas, sudarymas anglų kalbos žodyną (1755 m.).
Mount Pleasant FA
Istorija
2017–2018 m. Antrojoje lygoje (antra pakopa) liko antroje vietoje. Po sezono buvo perkelti į stipriausią šalies lygą. Nuo 2018–2019 m. sezono rungtyniavo Premjer lygoje. 2019–2020 m. čempionatas buvo nutrauktas dėl pamdemijos grėsmių. Vėlesniais metais čempionatas nevyko.
2022–2023 m. sezone po 26 turų ekipa buvo trečioje vietoje ir pateko į finalinį etapą. Finale dėl čempionų titulo Mount Pleasant minimaliu rezultatu 2:1 nugalėjo varžovus Cavalier FC ir iškovojo čempionų titulą.
Thomas Richards
Biografija
Gimė apie 1710 m. Glamorgane, 40 metų šioje grafystėje Langrale ir Koityje tarnavo dvasininku. T. Ričardsas mirė 1790 m. kovo 20 d.
1746 m. T. Ričardsas išleido F. Moranto traktato „Romos bažnyčios žiaurumai ir persekiojimai“ vertimą į valų kalbą. Pagrindinis jo darbas buvo „Antiquæ Linguæ Britannicæ Thesaurus“, Bristolis, 1753 m., valų–anglų žodynas, dedikuotas Velso princui Frederikui. Daugiausia paremtas Dž. Deiviso ir E. Luido darbais, T. Ričardso žodynas buvo išsamesnis už visus iki tol išleistuosius. Kiti šaltiniai – V. Votono ir R. Moriso veikalai. Esama prielaidų, kad T. Ričardsas skolinosi Dž. Bradfordo rankraščius. Antrasis žodyno leidimas pasirodė Trefriu 1815 m., trečiasis – tais pačiais metais Dolgelai, ketvirtasis – Merter Tidvilyje 1838 m.
T. Ričardso nuopelnu laikomas 1812 m. V. Evanso išleistas anglų–valų žodynas.
Angolos futbolo varžybos 2018–2019 m.
Angolos futbolo varžybos 2018–2019 m.
Galutinė lentelė
🛡️ PASTABOS
Pozicijos turas po turo
šaltinis: Girabola
Valstybinė energetikos reguliavimo taryba
miniatiūra|left|Buveinė
– Lietuvos energetikos įmonių reguliatorius, numatytas ES teisės.
Kontroliuoja valstybinį energetikos ir geriamojo vandens sektorių. Stengiasi užtikrinti vartotojams energetikos paslaugų kokybę ir prieinamumą efektyviai veikiančiose rinkose.
Pekino nacionalinis vandens sporto centras
Pekino nacionalinis vandens sporto centras  – olimpinis plaukimo baseinas Pekine, Kinijoje. 2008 m. vasaros olimpinių žaidynių arena plaukimo, sinchroninio plaukimo, vandensvydžio ir šuolių į vandenį varžyboms.
2022 m. žiemos olimpinių žaidynių metu baseinas bus padengtas ledu ir čia vyks akmenslydžio varžybos.
Istorija
Po 2008 m. olimpinių žaidynių arenos talpa sumažinta nuo 17 tūkstančių žiūrovų iki 4,5 tūkstančių žiūrovų. 2019 m. komplekso renovacijos metu baseinas pritaikytas rengti akmenslydžio varžyboms.
Yanbian Funde FC
Yanbian Funde Football Club  – buvęs Kinijos futbolo klubas iš Džiandži.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1955 m. Nuo 1994 m. profesionalus futbolo klubas.
Ilgą laiką dalyvavo aukščiausioje šalies lygoje, bet yra buvę finansinių nepriteklių ir tada teko pasitraukti iš elito pirmenybių.
2019 m. paskelbta, kad komanda išformuojama.
Higiena
thumb|Rankų plovimas – populiari higienos priemonė. Higiena – mokslas apie žmogaus veiksmų sistemą švarai palaikyti ir sveikatai apsaugoti.
Asmeninė higiena apima kūno, drabužių ir avalynės priežiūrą, buitines bei aplinkos sąlygas ir nustato normas padedančias išsaugoti sveikatą ir sudaryti higieninio elgesio įpročius. Kūno higiena išskiriama į odos, dantų, plaukų, lytinių organų, atskirų kūno dalių. Kiekvienas kūno higienos objektas turi savo išskirtinę higienos sistemą. Populiariausios higienos priemonės yra vanduo, muilas, cheminės priemonės (losjonai, kremai ir t. t.).
Žmogaus higienos normų palaikymas apsaugo nuo įvairių ligų atsiradimo ir plitimo.
Higiena naudojama ir pramonėje bei masiškoje maisto gamyboje. Higiena padeda apsaugoti nuo alergijų, svetimkūnių maiste, infekcijų ir virusų plitimo.
Stankiškė
Stankiškė – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Kletiškės.
Justinas Pikūnas
Justinas Pikūnas (1921 m. sausio 7 d. Miroslave, Alytaus apskritis – 2018 m. balandžio 26 d. Haiku, Havajai, JAV) – Lietuvos psichologas, filosofijos mokslų daktaras, profesorius, visuomenės veikėjas.
Biografija
1940 m. baigė Marijampolės marijonų gimnaziją. 1941–1943 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Filosofijos fakultete. 1944 m. rugsėjo mėn. kartu su broliu Stasiu pasitraukė iš Lietuvos. Nuo 1945 m. tęsė studijas Miuncheno universitete, kur 1949 m. už disertaciją „Pažinimo telkimas Šėlerio darbuose, atsižvelgiant į neracionalius faktorius“ suteiktas filosofijos daktaro laipsnis. 1949–1950 m. tobulinosi Sorbonos universitete ir Politikos mokslų institute Paryžiuje.
1950 m. gruodžio mėn. išvyko į JAV. 1951–1989 m. gyveno Detroite, o išėjęs į pensiją, – jo priemiestyje. Nuo 1951 m. iki pensijos (1987 m.) dirbo Detroito universitete: dėstė psichologiją, nuo 1956 m. docentas, nuo 1961 m. profesorius, psichologijos katedros vedėjas. 1953 m. sukonstravo grafoskopinę skalę, apie kurią 1955 m. skaitė paskaitą Detroito mokslų akademijoje. Skaitė paskaitų per radiją ir televiziją. 1954 m. tarptautiniame psichologų kongrese Monrealyje atstovavo Detroito universitetą. Nuo 1992 m. rudens dirbo vizituojančiu profesoriu Vytauto Didžiojo universitete Kaune.
Visuomeninė veikla
Be plataus profesinio-pedagoginio bei mokslinio darbo, priklausė apie 30 įvairių organizacijų, draugijų, sambūrių. 1947–1949 m. Vokietijoje buvo studentų ateitininkų sąjungos pirmininkas, 1947–1951 m. Kęstučio korporacijos pirmininkas, 1949–1950 m. „Pax Romana“ vykdomojo komiteto narys. 1961 m. išrinktas Lietuvių katalikų mokslo akademijos nariu akademiku. 1977 m. išrinktas Lituanistikos instituto tikruoju nariu. 1978–1980 m. Amerikos lietuvių katalikų federacijos pirmininkas. 1990–1992 m. Mičigano tarybos „Amerikiečiai už Lietuvos laisvę“ kūrėjas ir tarybos narys. Amerikos psichologų sąjungos narys, Mičigano mokslų akademijos narys. 1998 m. viena iš naujai atrastųjų žvaigždžių pavadinta Justino Pikūno vardu.
Baltoji Rusia
miniatiūra|Baltoji Rusia (Rossia Biancha) [[Fra Mauro žemėlapis|Fra Mauro žemėlapyje, 1459 m.]] Baltoji Rusia – istorinis Rusios geografinis dalinys dabartinės Rusijos, Baltarusijos ir Ukrainos teritorijose. Be Baltosios Rusios, egzistuoja ir kiti Rusios geografiniai dalinimai: Juodoji Rusia, Raudonoji Rusia, Mažoji Rusia, Didžioji Rusia. Skirtingais istoriniais laikotarpiais (vėlyvaisiais viduramžiais ir naujaisiais amžiais) šis terminas turėjo keletą skirtingų reikšmių. Manoma, kad iš pradžių Baltajai Rusiai priklausė tos žemės, kurios nebuvo pavaldžios nei Aukso ordai, nei Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Butėnai (Rokiškis)
Butėnai – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Lukštų.
Mélanie René
Biografija
Mélanie René gimė 1990 metais Ženevoje, iš Mauritanijos kilusių muzikantų šeimoje. Atlikėja atstovavo šaliai ne viename tarptautiniame konkurse, o 2010 metais išvyko į Jungtinę Karalystę, kur Gilfordo mieste studijavo muziką. Besimokydama mergina įkūrė grupę „The Motherfunkers“.
2015 m. sausio 31 d. vykusiame Šveicarijos nacionaliniame finale nugalėjo penkis dalyvius ir iškovojo teisę atstovauti Šveicarijai „Eurovizijos“ dainų konkurse Vienoje. Ten ji pristatė savos kūrybos dainą „Time to Shine“.
Bodrumspor
Bodrumspor arba Bodrum Belediyesi Bodrumspor – Turkijos futbolo klubas iš Bodrumo.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1931 m. Žaidė žemesniuose divizionuose. Ilgą laiką buvo mėgėjų klubas, o 1995 m. pakilo į TFF trečiąją lygą.
2012–2013 m. sezone, remiamas Bodrumo savivaldybės, klubas pakeitė pavadinimą į Bodrum Belediyesi Bodrumspor.
2014–2015 m. sezone rungtyniavo Trečiojoje lygoje, kurioje užėmė trečią vietą.
2021–2022 m. rungtyniavo Antroje lygoje (III pakopa) ir Raudonojoje grupėje buvo treti, bet nugalėjo atrankos cikle ir pateko į Pirmą lygą.
Bagastava
Bagastava (arba Bagatstvos) – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Lukštų.
Accra Lions FC
Accra Lions Club, o trumpiau Accra Lions – Ganos futbolo klubas, žaidžiantis aukščiausioje šalies lygoje. Įsikūręs Akrės. Namų rungtynes žaidžia AkrėB stadione.
Istorija
Klubas buvo suformuotas 2015 m.
Mažieji pingvinai
Mažieji pingvinai (Eudyptula) – mažiausių pingvininių šeimos paukščių gentis. Senąja graikų kalba „eudyptula“ – geras mažasis plaukikas. Paplitę Australijos, Naujosios Zelandijos, Tasmanijos pakrantėse. Išskirtinis požymis – tamsiai mėlynos kaklo, nugaros ir išorinės sparnų pusės plunksnos. Dieniniai, baikštūs paukščiai. Minta kriliumi, žuvimi ir kalmarais. Lizdavietės urvuose ar uolų plyšiuose. Dėtyje du kiaušiniai, peri abu tėvai.
Gentyje yra 2 rūšys:
TSRS-V2 Smolnio
TSRS-V2 Smolnio  – minkšto tipo dirižablis, pastatytas Leningrade. 1932 m. gegužės mėn. perduotas Dolgoprudne įsikūrusiai „Dolgoprudno mokslinei-gamybinei įmonei“.
Aprašymas
Pirmieji minkštojo tipo dirižabliai „TSRS-V1“, „TSRS-V2 Smolnio“ ir „TSRS-V3 Raudonoji žvaigždė“ buvo naudojami agitaciniams skrydžiams ir įgulos apmokymui. Šie dirižabliai skraidė maršrutais: Maskva-Gorkis-Maskva, Leningradas-Maskva-Leningradas, Maskva-Charkovas ir kt. 1932 m. lapkričio 7 d. virš Raudonosios aikštės praskrido dirižabliai „TSRS-V1“, „TSRS-V2“, „TSRS-V3“ ir „TSRS-V4“. Dirižabliais buvo bandoma gesinti miškų gaisrus, atlikti miškų apskaitą ir naikinti maliarijos protrūkius. Taip pat buvo bandoma juos pritaikyti žemės ūkyje. Karinėse oro pajėgose iš dirižablių buvo atliekami parašiutininkų šuoliai.
Dirižablio apvalkalas buvo pagamintas iš trisluoksnio gumuoto audinio su 4 dujiniais vožtuvais. Dviejų sekcijų balonetas su 4 vožtuvais. Gondolos ilgis 9 m, plotis 2 m, aukštis 3,25 m. Gondola prie korpuso buvo pritvirtinta plieniniais trosais. Galinėje gondolos dalyje, kampuose, buvo sumontuoti du oru aušinami varikliai, kurių kiekvieno galia siekė 240 AG. Gondoloje buvo balastas – 350 kg vandens, supilto į guma dengtus brezentinius maišus. Vairai buvo valdomi trosinėmis traukėmis.
1934 m. vasario 13 d. nuskendo garlaivis „Čeliuskinas“, kurį stipriai suspaudė ledas. Praėjus dviem dienom po laivo avarijos, Maskvoje buvo renkama speciali komisija, kuri turėjo spręsti ekipažo evakuacijos klausimus.
1934 m. kovą dirižabliai „TSRS-V2“ ir „TSRS-V4“ traukiniu buvo pervežti į Vladivostoką. Buvo manoma, kad dirižabliai iš Ueleno į Oto Šmito stovyklą skris gelbėti nuskendusio laivo ekipažo. Visgi laivo įgula parskraidinta lėktuvais. Jau kovo 5 d. lakūnas Anatolijus Liapidevskis, lėktuvu Tupolev TB-1 nusileido stovykloje ir nuo ledo paėmė dešimt moterų ir du vaikus.
1935 m. rugsėjo 6 d. „TSRS-V2“ stovėjo Donecke esančiame aerodrome. Orlaivyje buvo 4 ekipažo nariai ir 11 pionierių ekskursantų, vadas buvo aerodrome. 21.15 val. kilęs škvalas nuplėšė dirižablį nuo 60-ties laikančiųjų inkarų. Dirižablis pradėjo kilti. Trys žmonės griebė trosus ir bandė išlaikyti dirižablį. Du žmonės iššoko iš 10 m aukščio. Orlaivio vadas N. Gudovancevas, 120 m aukštyje sugebėjo patekti į gondolą. 800 m aukštyje ekipažas užkūrė variklius ir pasišalino iš pavojingos zonos. Po 5 valandų ir 45 minučių dirižablis grįžo į bazę. Už žygdarbį N. Gudovancevas buvo apdovanotas Raudonosios Žvaigždės ordinu.
„TSRS-V2 Smolnio“ buvo išmontuotas 1939 m., po TSRS valdžios sprendimo sustabdyti dirižablių statybą.
Stankūnai (Lazdijai)
Stankūnai – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Lazdijų. Aplink miškai, nedidelis Zervylios ežeras.
Istorija
XIX a. pabaigoje kaimas pateko į Seinų apskrities Veisiejų valsčių, Lazdijų parapiją.
Maja Tatić
Maja Tatić (, g. 1970 m. spalio 30 d. Belgrade) – Bosnijos serbų dainininkė.
Užaugo Banja Lukoje. Atlikėjos karjerą pradėjo 17-kos, buvo grupių Monaco, Sonus ir Skitnice narė. 1992-2000 m. gyveno Kanarų salose.
Senų bičiulių kapitalizmas
Senų bičiulių kapitalizmas  – kapitalizmo variantas, kai ekonominės galimybės ir ištekliai atitenka elitui ar ryšių su politikais turintiems „seniems bičiuliams“.
Gerbalės
Gerbalės – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Lukštų, prie pat sienos su Latvija.
Senų bičiulių kapitalizmas
„Senų bičiulių kapitalizmas“ leidžia investicijas bei ekonomikos augimą ir tada, kai vyriausybės galios nėra apribotos, bei esant politiniam nestabilumui.
Saara Aalto
Saara Sofia Aalto (g. 1987 m. gegužės 2 d.) – Suomijos dainininkė, dainų autorė, balso aktorė.
2004 m. atstovavo Suomijai tarptautiniame dainų konkurse „Golden Stag“, vykęs Rumunijoje. 2007 m. dalyvavo „Talent Suomi“ pirmajame sezone, jame užėmė trečią vietą.
Didžiausią šlovę Aalto pelnė 2016 metais, tryliktajame Jungtinės Karalystės „X Faktoriaus“ sezone užėmusi antrą vietą. 2018 m. Saara tapo Suomijos „X Faktoriaus“ antrojo sezono teisėja.
2017 m. lapkričio mėn. transliuotojo YLE sprendimu išrinkta šalies atstove 2018 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse Lisabonoje. 2018 m. kovo 3 d. įvyko nacionalinis finalas, kuriame atlikėja pristatė trijų kūrinių „Monsters“, „Domino“ ir „Queens“ pasirodymus, kuriuos vertino šalies žiūrovai ir tarptautinė komisija. Tiek žiūrovai, tiek komisija vieningai nusprendė, jog Suomijai turi atstovauti kūrinys „Monsters“.
Lietuvos futbolo varžybos 1973 m.
Lietuvos futbolo varžybos 1973 m.
Aukščiausioji lyga
Pirmenybių sistema pakeista įtraukiant daugiau komandų iš visos šalies. Dėl to turnyras buvo suskaidytas į du etapus.
Pirmasis etapas
Iš pradžių pirmenybės vyko dviejose grupėse dviem ratais.
Antrasis etapas
Po 3 stipriausias grupių komandas žaidė bendrame turnyre dėl aukščiausių apdovanojimų, o likusios komandos žaidė poromis dėl žemesnių vietų.
Asiniboinai
Asiniboinai (Assiniboine, iš odžibvų k. asinii-bwaan „akmeniniai sijai“, Stoney, savivardžiai – Nakota, Nakoda, Nakona, Nakʰóda, Hohe) – indėnų tauta, priklausanti sijams, gyvenanti Jungtinių Amerikos Valstijų šiaurėje (Montanoje) ir vidurio Kanadoje (Saskačevane, t. p. stouniai – Albertoje). Populiacija – apie 3500 žmonių. Asiniboinų kalba (sijų šeima, dakotų tarmė) beveik išnykusi, paplitusios anglų ir prancūzų kalbos. Išpažįsta krikščionybę (protestantai), yra Indėnų Bažnyčios narių, prigimtinės tikybos sekėjų.
Lietuvos futbolo varžybos 1973 m.
I finalas
Papildomos rungtynės dėl 1-osios vietos:
Asiniboinai
Asiniboinai įėjo į dakotų centrinės grupės sudėtį. XVI a. jie atsiskyrė nuo dakotų ir apsigyveno dabartinėje Kanadoje, aplink Vinipego, Kedro ežerus, tarp kri indėnų. XVIII a. vid. asiniboinai išsiskirstė į grupes: šiaurinę (miškinę) – Asiniboino ir Saskačevano upių slėniuose bei pietinę (prerijų) – Misūrio slėnyje. Užėmė beveik visą Kanados Didžiųjų lygumų dalį, taip pat sritį nuo Baltųjų Žemių iki Svit Graso kalnų – pietų Manitobą, pietvakarių Ontariją, šiaurės rytų Dakotą, šiaurės vakarų Minesotą. Perėmė iš kaimyninių tautų arklius ir šaunamuosius ginklus, perėjo prie raitosios bizonų medžioklės. Asiniboinai sudarė „Plieno sąjungą“ su kri bei odžibviais ir kovojo prieš dakotus, grovantrus ir juodakojus. Nuo XIX a. pr. ėmėsi prekiauti kailiais. Tuo metu populiacija buvo apie 8000–10 000 žmonių, bet dėl epidemijų smarkiai sumažėjo. 1870–1871 m. Montanoje jiems sudarytos Fort Peko ir Fort Belknapo rezervacijos, kiek vėliau Kanadoje (Saskačevane) sudarytos Nakodų „Katilo Nešėjų“ (Carry the Kettle Nakoda), Moskitų–Grizlio Galvos–Palinkusio Žmogaus (Mosquito-Grizzly Bear’s Head-Lean Man), Baltojo Lokio, Vandenyno Žmogaus, Fazano Pasturgalio (Pheasant Rump) rezervacijos.
Lietuvos futbolo varžybos 1973 m.
II finalas
Kovos dėl likusiųjų vietų:
Asiniboinai
thumb|left|245px|Asiniboinų tradicinės žemės ir rezervacijos
Lietuvos futbolo varžybos 1973 m.
A grupė
„Žalgirio“ zonoje laimėjo Aušra Vilnius, „Nemuno“ zonoje – Utenis Utena.
Asiniboinai
Tradicinė kultūra panaši į kitų Didžiųjų lygumų indėnų. Vertėsi daugiausia raitąja bizonų medžiokle. Naudojosi šunų pagalba. Bizonų mėsą kepdavo arba virdavo odiniuose maišuose, į juos dėdami įkaitintus akmenis (iš čia ir pavadinimas). Mainydavo pemikaną ir bizonų kailius į europietiškas prekes. Rūbus puošdavosi geometriniais raštais.
Asiniboinus sudarė 8 giminės ir iki 33 klajojančių bendrijų. Turėjo karines sandraugas, taikos ir karo laikmečių vadus. Gimininė sankloda irokėzų pobūdžio. Po santuokos nuotaka kraustydavosi į vyro namus. Būta poligamijos, papročio nuotakoms pabėgti. Tradicinei tikybai būdingas Dievo–Sutvėrėjo šlovinimas giesmėmis, aukomis, pasninkais, tikėjimas dvasiomis–globėjomis, „šventųjų mazgų“ gerbimas. Mirusiuosius laidodavo sėdomis. Buvo paplitęs „Saulės šokis“. Dabar asiniboinai turi dalinę savivaldą. Verčiasi samdomu darbu, žemės ūkiu. Išlikę giminystės saitai, talkų paprotys.
Vakarų Prūsijos provincija
Vakarų Prūsija – buvusi Prūsijos karalystės provincija, įkurta 1773 m. ir gyvavusi iki 1919 m. Provincijos sostinė – Dancigas. Provincija apėmė Vyslos žemupį, didžiąją dalį dabartinės Pamario vaivadijos Lenkijoje.
Istorija
Nuo 1829 m. gruodžio 3 d. iki 1878 m. balandžio 1 d. sudarė vieną provinciją kartu su Rytų Prūsija (abi buvo jungtinės Prūsijos provincijos dalys).
Prūsijos provincija
Prūsijos provincija – istorinis Prūsijos ir Vokietijos imperijų teritorinis vienetas, gyvavęs 1824–1878 m. Centras – Karaliaučius.
Istorija
Prūsijos provincija įkurta 1824 m. balandžio 13 d., kai buvo sujungtos Rytų Prūsijos provincija ir Vakarų Prūsijos provincija. Tai buvo personalinė unija, tapusi realiąja 1829 m. gruodžio 3 d. Jungtinė provincija panaikinta 1878 m. balandžio 1 d.
Lietuvos futbolo varžybos 1972 m.
Lietuvos futbolo varžybos 1972 m.
A grupė
„Žalgirio“ zonoje laimėjo Elnias Šiauliai, „Nemuno“ zonoje – Chemikas Kėdainiai.
Gardino apskritis (1795–1920)
Gardino apskritis  – Rusijos imperijos laikų administracinis-teritorinis vienetas, Gardino gubernijos (prieš tai – Lietuvos gubernijos) dalis. Administracinis centras – Gardinas.
Apskritis apėmė didžiąją dalį senosios LDK Gardino apskrities teritorijų. Ji buvo ten, kur dabar yra Baltarusijos Gardino ir Berastavicos rajonai, Lietuvos Druskininkų savivaldybė ir Lazdijų rajono ir Varėnos rajono pietinės dalys.
Istorija
Gardino apskritis sudaryta iš to paties pavadinimo apskrities 1795 m., ATR teritoriją užėmus Rusijai.
1897 m. surašymo duomenimis apskrityje gyveno 204,9 tūkst. gyventojų, iš kurių 65,7 % laikė save baltarusiais, 19,9 % – žydais, 6,2 % – rusais, 5,7 % – lenkais, 1,4 %  – lietuviais.
1915 m. I pasaulinio karo metu kraštą okupavusi Vokietijos imperija Gardino apskritį įjungė į Gardino-Balstogės sritį. 1920 m. apskrities administravimą perėmė Antroji Lenkijos Respublika, kuri čia suformavo Gardino apskritį.
Administracinis suskirstymas
1913 m. apskrityje buvo 21 valsčius:
Jauneikiškės
Istorija
Į rytus nuo kaimo buvusi senovės gyvenvietė ir Valdomų senkapis. Buvęs viensėdis. Nuo 1897 m. kaimas priklausė Gruzdžių valsčiaus Verbūnų seniūnijai, nuo 1918 m. – Šiaulių apskrities Gruzdžių valsčiaus Račių seniūnijai, nuo 1932 m. – |Valdomų seniūnijai, nuo 1950 m. – Šiaulių rajono Gruzdžių apylinkės kaimas. 1953–1991 m. kaimo žemė priklausė Gruzdžių apylinkės Gruzdžių tarybiniam ūkiui-technikumui.
Stankūnai (Rokiškis)
Stankūnai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Pandėlio.
Ferdinand Marcos
Ferdinandas Emanuelis Edralinas Markosas Vyresnysis (Ferdinand Emmanuel Edralin Marcos Sr., 1917 m. rugsėjo 11 d. – 1989 m. rugsėjo 28 d.) – Filipinų politikas ir teisininkas, 1965–1986 metais ėjęs 10-ojo šalies prezidento pareigas. Jo valdymo laikotarpis įvairių akademikų, ekonomistų ir žurnalistų laikomas kleptokratija. . 1972–1981 m., šalyje paskelbus karinę padėtį, valdė kaip diktatorius , o dauguma karinės padėties suteiktų galių naudojosi iki nuvertimo 1986 m. Savo valdymo sistemą jis apibūdino kaip „konstitucinę autokratiją“, kuri esanti reikalinga „naujai visuomenei“ sukurti. . Markosas vertinamas kaip vienas liūdniausiai pagarsėjusių XX a. vadovų tiek dėl korupcijos, tiek ekstravagantiškumo   ir brutalumo.
Markosui politinę sėkmę pasiekti padėjo jo teiginiai, kad jis besąs labiausiai apdovanotas karo didvyris Filipinuose, nors tokiais Markoso teiginiais paprastai yra abejojama. Pvz., Jungtinių Valstijų karinių pajėgų dokumentuose Markoso teiginiai apie jo elgesį karo metu apibūdinti kaip „melagingi“ ir „absurdiški“. Po Antrojo pasaulinio karo Markosas tapo teisininku, o tarp 1949 ir 1959 metų buvo išrinktas į Filipinų Atstovų Rūmus, o tarp 1959 ir 1965 m. – į Filipinų Senatą. 1965 metais buvo išrinktas Filipinų prezidentu. Pirmaisiais Markoso valdymo metais šalies ekonomika sparčiai augo, tačiau vėliau gyvenimo kokybė ėmė sparčiai prastėti, o Markoso valdymo pabaigoje pragyvenimo šaltinio nebuvimas, didelis skurdas ir slegianti skolų našta tapo milžiniškomis problemomis. Markosas vedė agresyvią infrastruktūros vystymo politiką, daug skolinosi iš užsienio, dėl to tapo labai populiariu politiku pirmosios kadiencijos metu. Kita vertus, vėliau dėl to šalis susidūrė su milžinišką infliacija, dėl ko antrosios kadiencijos metu prasidėjo socialiniai neramumai. Į tai reaguodamas Markosas prieš pat savo kadencijos pabaigą, 1972 m. rugsėjo 23 dieną, Filipinuose paskelbė karinę padėtį. . Karinės padėties įstatymas buvo ratifikuotas 1973 m., iškart po suklastoto referendumo tuo klausimu. Pakoreguota šalies konstitucija, įsigaliojo žiniasklaidos cenzūra, prieš politinius oponentus, musulmonus, įtariamus komunistinėmis pažiūromis, ir paprastus piliečius naudotas smurtas ir represijos.
1981 m. Markosas buvo perrinktas šalies prezidentu, tačiau jau netrukus Markoso populiarumas visuomenėje ėmė smarkiai kristi 1983 metais prasidėjus ekonominiui nuosmukiui ir po opozicijos lyderio senatoriaus Benigno Akino jaunesniojo nužudymo. Kilo visuotinis nepasitenkinimas, 1984 m. sutelkęs opoziciją tais metais vykusiuose parlamento rinkimuose. Buvo rastos finansinės sąskaitos, liudijančios apie vogtas lėšas iš valstybės biudžeto, bei Markoso nuopelnus karo metu paneigiantys dokumentai. Jausdamas didelį visuomenės sprendimą 1986 m. paskelbė apie pirmalaikius prezidento rinkimus. Nors rinkimuose vasario 7 d. 53,62%-46,1% pergalę šventė Markosas, rinkimai nebuvo laisvi, dėl ko 1986 m. įvyko revoliucija, kurios metu iš valdžios pašalintas Ferdinandas Markosas. JAV prezidentas Ronaldas Reiganas per senatorių Polį Laksaltą patarė Markosui visiškai pasitraukti iš politikos, kad būtų išvengta kraujo praliejimo galimos konfrontacijos tarp Markosui lojalių ir opozicijai lojalių pajėgų metu. Markosas su šeima pabėgo į Havajus. Naująja šalies vadove tapo Korason Akino, nužudytojo opozicijos lyderio našlė.
Anot Filipinų „Prezidentinės komisijos gerai valdžiai komisijos“, Markosų šeima 1965–1986 metų laikotarpiu iš Filipinų centrinio banko yra pavogę 5-10 mlrd. JAV dolerių. . Markoso žmona, Imelda Markos, kaip ir jos vyras, buvo pagarsėję labai išlaidžiu ir ekstravagantišku gyvenimo būdu. Du jų vaikai, Imėja Markos ir Ferdinandas Markosas jaunesnysis, vis dar išlieka aktyvūs Filipinų politinėje arenoje. Markosas ir jo žmona Gineso rekordų knygoje įrašyti už stambiausio masto vagystę iš šalies vyriausybės.
Gipriškis
Gipriškis – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Lukštų.
Stankutiškės
Stankutiškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 2 km nuo Nemėžio.
Berekum Chelsea FC
Berekum Chelsea Club, o trumpiau Berekum Chelsea – Ganos futbolo klubas, žaidžiantis aukščiausioje šalies lygoje. Įsikūręs Berekumas. Namų rungtynes žaidžia stadione.
Istorija
Klubas buvo suformuotas 2015 m.
Ispanijos marka
Kartais į šios markos sampratą yra įtraukiamos ir panašiu metu nukariautos teritorijos į vakarus nuo jos, kurios formaliai priklausė Vaskonijos kunigaikštystei.
Istorija
719 m. būsimosios markos teritorijas, kaip ir visą Septimaniją, nukariavo Omejadų kalifatas ir pradėjo krašto islamizaciją. Nors 721 m. Tulūzos mūšyje musulmonų veržimasis į Europą buvo sustabdytas, regionas išliko jų rankose.
Frankų valstybėje į valdžią atėjus Karoliui Didžiajam frankai ėmė atsikovoti buvusias krikščioniškas teritorijas. Apie 777 m. jie prisijungė Septimaniją, kur įkurta Gotijos marka. Tuo tarpu vėliau užkariautos teritorijos piečiau tapo žinomos kaip Ispanijos marka. Tiesa, aiški riba tarp Gotijos ir Ispanijos buvo galutinai nenubrėžta. 795 m., kuomet Ispanijos marka buvo įkurta oficialiai, buvo prisijungtos sritys iki pat Gironos pietuose. Vėliau markos teritorija išplėsta, prijungiant Urgelį ir Serdaniją vakaruose, bei Barseloną ir Ausoną pietuose. Tokiu būdu Ispanijos marka tapo svarbiu krikščionišku avanpostu kovoje prieš musulmonus, o jos įkūrimas laikomas rekonkistos pradžia.
Kaip ir gretimos Vaskonijos kunigaikštystės atveju, markos teritorija buvo organizuota į smulkias grafystes, valdomas grafų, kuriems pakluso vietos riteriai. Formaliai grafai duodavo ištikimybės priesaiką Frankų karaliui, tačiau kuo toliau, tuo labiau frankų valdžia čia buvo nominali. Speciali žemėvaldos forma, vadinamoji aprisio, leido vietos feodalams ganėtinai laisvai tvarkytis savo ūkiuose. Tai leido greičiau naujai apgyvendinti ištuštėjusius po karų regionus, bet taip pat ir didino krašto feodalinį susiskaldymą.
Nors iš pradžių grafystės buvo suteikiamos grafams tik iki mirties, gana greitai jos tapo paveldimos, ir jose įsigalėjo atskiros vietinės giminės. Todėl grafų skyrimas iš Frankų imperijos tapo grynu formalumu. Kelių ypač stiprių grafų dėka priklausomybė nuo frankų mažėjo, bet reiškėsi vietinė konsolidacija. Pvz. grafas Vilfredas Plaukuotasis 878 m. po viena dinastija suvienijo daugumą markos grafysčių, o sostine de facto pavertė Barseloną. Todėl Barselonos grafai tapo visos markos teritorijos valdytojais. Galutinai Barselonos grafų priklausomybė nuo frankų buvo nutraukta 985 m., grafui Boreliui II atsisakius paklusti.
Nuo XII a. markos teritorijos stipriai plėtėsi į pietus musulmonų valdų (Kordobos kalifato) sąskaita. Valdant Ramonui Berengeriui III (1082-1133), paimta Taragona ir kitos žemės, kurios padalintos tarp Barselonos ir Urgelio grafų. Ramono Berengerio IV (1131-1162) laikais paėmus galingus Ljeidos ir Tortosos miestus, suformuoti Ljeidos ir Tortosos markizatai. Ilgainiui visos markos žemės pradėtos vadinti Katalonija.
Marka galutinai nustojo egzistuoti 1137 m., kuomet šias teritorijas sujungus su Aragono karalyste, jos perorganizuotos ir pavadintos Katalonijos kunigaikštyste. Jos nedidelė dalis šiaurėje davė pradžią Andorai.
Kascianiai
Kascianiai – kaimas pietvakarių Baltarusijoje, 3 km į pietvakarius nuo Čamiarų.
Istorija
XIX a. minimas kaimas Slanimo apskrities Čamiarų valsčiuje.
Audronė Balnionienė
Audronė Balnionienė (g. 1967 m. rugpjūčio 28 d. Gargžduose) – Klaipėdos rajono savivaldybės Mero pavaduotoja infrastruktūrai,  viena iš LR Liberalų Sąjūdžio steigėjų, Lietuvos, Klaipėdos miesto ir Klaipėdos rajono politinė bei visuomenės veikėja.
Biografija
Nuo 1974 m. iki 1982 m. mokėsi Gargždų I vidurinėje mokykloje.
1982 m. baigė buhalterinę apskaitą Klaipėdos žemės ūkio technikume.
Nuo 1987 m. iki 1992 m. studijavo dabartinio Lietuvos žemės ūkio universiteto ekonomikos fakultete.
2007 m. Maskvos valstybiniame industrijos universitete, audito, analizės ir buhalterinės apskaitos fakultete, įgijo ekonomikos magistro laipsnį.
Išsituokusi, turi du vaikus Agnę (g. 1994 m.) ir Arną (g. 2001 m.)
Moka rusų, vokiečių, anglų kalbas
Laisvalaikio pomėgiai - savo krašto pažinimas, skaitymas, dekupažas, tapymas bei darbas sode.
Profesinė veikla
Savo darbinę karjerą pradėjo 1985 m. „Žalgirio“ kolūkyje, Pakruojo rajone, dirbdama buhaltere.
Nuo 1988 m. dirbo Klaipėdos miesto švietimo skyriuje.
Darbinės patirties bagažą papildė 1996 m. Lietuvos teismo ekspertizės institute Klaipėdos skyriuje, vyresniosios specialistės pareigose.
1997 m. pradėjo dirbti UAB „ Bangpūtys“ vyr. finansininke, o nuo 2006 metų iki dabar yra šios įmonės direktorė.
Savo profesionalią patirtį pritaiko ir viešųjų įstaigų finansinės apskaitos tvarkyme.
Politinė veikla
Tris kadencijas buvo LRLS partijos kontrolės komisijos narė, Klaipėdos skyriaus pirmininko pirmoji pavaduotoja;
Ketverius metus buvo Vakarų regiono koordinacinės tarybos pirmininkė;
Dirbo LR Seimo nario Vytauto Grubliausko padėjėja visuomeniniais pagrindais;
Yra LRLS partijos valdybos bei tarybos narė, pirmininko pavaduotoja.
Buvo „Klaipėdos autobusų parko“ stebėtojų tarybos nare,
Neįgaliųjų reikalų tarybos prie Klaipėdos miesto savivaldybės pirmininko pavaduotoja,
Šeimos tarybos prie Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos nare, kur analizavo ir sprendė klausimus susijusius su minėtomis veiklomis.
2015 metų kovo 1-ą dieną buvo išrinkta į Klaipėdos rajono savivaldybės tarybą.
Dalyvavo, kelė klausimus bei teikė pasiūlymus komitetų, komisijų ir darbo grupių posėdžiuose:
2019 metų kovo 3-čią dieną buvo išrinkta į Klaipėdos rajono savivaldybės tarybą antrai kadencijai ir tapo Mero Broniaus Markausko pavaduotoja infrastruktūrai.
Peskų valsčius
Peskų valsčius yra buvęs:
Fesas (reikšmės)
Žodis fesas reiškia:
Serenity
Serenity gali reikšti:
Siankouščyna
Siankouščyna – kaimas pietvakarių Baltarusijoje, 15 km į šiaurės vakarus nuo Slanimo.
Istorija
Minima nuo 1669 m. Slanimo apskrityje. XX a. tarpukariu buvo Kastrovičų valsčiaus centras. 1940–1954 m. – apylinkės centras.
The Jack Benny Program
thumb|right|180px|Džekas Benis 1933 m., ką tik gavęs darbą [[NBC.]] The Jack Benny Program (Džeko Benio programa) – populiaraus amerikiečių komiko Džeko Benio radijo ir televizijos šou. Programa buvo leidžiama daugiau kaip 30 metų. Ji laikoma vienu žymiausių XX a. amerikiečių komedinių darbų. Pagrindinį vaidmenį atlikdavo Džekas Benis, visą savo karjerą radijuje ir televizijoje vaidinęs tik save, karikatūriškai vaizduojamą kaip nevykusį muzikantą ir šykštuolį, iš kurio juokiamasi. Programos prodiuseris Hiliardas Marksas buvo Dž. Benio žmonos Merės Livingston (Mary Livingstone) brolis.
Džekas Benis radijo laidos vedėju pradėjo dirbti 1932 m., jo šou pavadinimas ne kartą keitėsi, radijuje šou transliuotas nuo 1932 m. gegužės 2 d. iki 1955 m. gegužės 22 d. Televizijoje „The Jack Benny Program“ pradėta rodyti nuo 1950 m. spalio 28 d. ir ėjo iki 1965 m. balandžio 16 d. 1950–1964 m. šou rodytas per CBS, 1964–1965 m. – per NBC televiziją.
Borahos sala
thumb|200px|Salos padėtis
Borahos sala arba Sent Meri  – sala Indijos vandenyne, prie šiaurės vakarinių Madagaskaro salos krantų, priklauso Madagaskarui, Analanzirofo regionui. Plotas – 222 km².
Sala pailga, 49,2 km ilgio, iki 7 km pločio. Borahos sala 6 km pločio sąsiauriu atskirta nuo Madagaskaro. Prie pietinio galo yra maža Nato sala. Aukštis iki 112 m (Davolo k.).
2013 m. saloje gyveno 26 547 gyventojai. Pagrindinė gyvenvietė – Ambodifotatra. Verčiamasi turizmu (paplūdimiai, nardymas, banginių stebėjimas). Yra oro uostas. Taip pat yra katalikų bažnyčia, piratų kapinės.
Borahos (geriau žinoma kaip Šv. Marijos) sala nuo seno buvo svarbi piratų buveinė. XVII a. pirmasis čia apsistojo Adamas Baldridžas, o vėliau jo pėdomis sekė Viljamas Kidas, Robertas Kalifordas, Olivjė Levasioras, Henris Everis, Abrahamas Samuelis, Tomas Tju ir kiti. Sala buvo netoli prekybinių laivų iš Rytų Indijų maršruto, pasižymėjo ramiais užutėkiais, apsaugota nuo audrų. Nuo XVIII a. pasklido legendos apie saloje buvusią utopinę piratų valstybę Libertariją.
Sala populiarioje kultūroje
Saloje vyko 2016 m. išleisto žaidimo „Uncharted 4: A Thief's End“ veiksmas.
2020 m. čia buvo filmuojama „The Grand Tour“ 4 sezono antroji dalis.
Mija Martina
Mija Martina Barbarić (g. 1984 m. balandžio 26 d. Mostare) – Bosnijos ir Hercegovinos dainininkė.
Keturis kartus dalyvavo šalies „Eurovizijos“ atrankoje – pirmą kartą joje pasirodė 2001 metais, su daina „Nista mi ne moze dėl“ tarp 19-kos dalyvių užėmusi 11-ą vietą. Į atranką ji grįžo kitais metais, su „Nemoj danas“ tą kartą liko antra. Laimėti jai pavyko 2003 metais su daina „Ne brini“. „Eurovizijoje“ atlikėja surinkusi 27 taškus, užėmė 16-ą vietą. 2004 m. „Eurovizijos“ konkurso finale paskelbė Bosnijos ir Hercegovinos balsavimo rezultatus. 2005 m. vėl bandė laimę atrankoje, tačiau su daina „Ruzice rumena“ liko penkta.
Žirgaičių tvenkinys
Tvenkinys įrengtas 1960 m.
Gražvydas Lukinavičius
Gražvydas Lukinavičius - Lietuvos biochemikas. Jo pagrindinė tyrimų sritis yra skirta biomolekulių žymėjimui ir vizualizavimui naudojant super skiriamosios gebos mikroskopiją. Jis yra DNR žymėjimo technologijos naudojančios DNR metiltransferazės (mTAG) ir bio-suderinamo fluoroforo silicio rodamino (SiR) išradimų bendraautorius. Abu išradimai buvo komercializuoti. Jis studijuoja žymėjimo metodus ir taiko juos chromatino dinamikos vizualizavimui gyvose ląstelėse.
Išsilavinimas
Jis gimė elektriko ir žemėtvarkos specialisto šeimoje. Lukinavičius lankė ir baigė vidurinę mokyklą Jurbarke. Jis įgijo biochemijos bakalauro laipsnį 2000 metais, o magistro laipsnį 2002 metais Vilniaus universitete. Tuo laikotarpiu jis dirbo prof. Sauliaus Klimašausko grupėje asistentu ir tyrinėjo DNR metiltransferazės katalizinės kilpos konformacinius judesius.
Karjera
Įgijęs daktaro laipsnį, jis persikėlė į Federalinį technologijų institutą Lozanoje, kur vykdė podoktorantūros tyrimus ir tobulino baltymų žymėjimo metodus prof. Kai Johnssono grupėje. Jis patobulino SNAP-tag baltymų žymėjimo technologiją, sukurdamas naują lengvai per ląstelės membraną praeinantį raudoną fluoroforą - silicio-rodaminą (SiR). Tuo laikotarpiu jis pradėjo bendradarbiauti su prof. Stefanu Hellu, norėdamas atlikti vieną iš pirmųjų gyvų ląstelių vaizdinimą super-skiriamosios gebos mikroskopijos metodais.
2016 m. buvo pakviestas prof. Stefano Hello į biofizikinės chemijos Makso Planko institutą Getingene, NanoBiofotonikos skyrių. Jis tęsė biomolekulių žymėjimą fluorescencija ir 2018 m. įsteigė „Chromatin Labeling and Imaging“ grupę.
Moksliniai darbai
Pasak „Google Scholar“, dažniausiai cituojamos jo publikacijos (iš viso 2690 citavimų):
Lietuvos futbolo varžybos 1971 m.
Lietuvos futbolo varžybos 1971 m.
A grupė
„Žalgirio“ zonoje laimėjo Šiaulių „Tauras“, „Nemuno“ zonoje – Sūduva Kapsukas.
Stareinė
Stareinė – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 1 km nuo Bagdononių, prie Bagdononių tvenkinio ir Ilgų ežero.
Etelvulfas
Etelvulfas (795–858 m. sausio 13 d.) – Vesekso karalius. Valdė 839–858 metais. Egberto ir Redburgos sūnus. Silpno ir neatsargaus Etelvufo tėvas nuo vaikystės skyrė prie dvasinio pašaukimo ir patikėjo jo auklėjimą kunigams. Visam gyvenimui jis liko nuoširdus krikščionis, dvasininkijos globėjas, turėjo didelę pagarbą Romos popiežiui. Jis įkūrė daug vienuolynų ir daug aukojo šventykloms.
Vikingų užpuolimas
Visas valdymo dvidešimtmetis praėjo žiauriose karuose su danais ir norvegais. Pirmame mūšyje prie Šarmuto jis patyrė pralaimėjimą. Pasinaudojus Etelvulfo pralaimėjimu velsiečiai prisijungė prie vikingų ir jų kovose su Veseksu. Kasmet vikingai pasirodydavo tai vienoje tai kitoje šalies pusėje, išsilaipindavo į krantą ir darydavo baisius niokojimus. 842 metais, kaip praneša kronikai, „buvo didelės pjautynės Londone, Kventovike ir Ročestery“.
Šeima
835 metais Etelvulfas vedė Osburgą, savo dvariškio Oslako dukrą. Tas Oslakas buvo palikuonis Stufo ir Vitgaro, dviejų brolių ir grafų, kurie gavo valdyti Vaito salą iki jo dėdės, karaliaus Kerdiko ir jo sūnaus Kinriko, jų pusbrolio. Etelvulfas nuo savo žmonos turėjo šešis vaikus: dukterį Etelsvitą (m. 888), kuri 853 metų balandį buvo ištekinta už Burgredo, Mersijos karaliaus, ir penkeris sūnus – Etelstaną, Etelbaldą, Etelbertą, Etelredą I ir Alfredą Didijį.
Nuo savo antros žmonos, Judifos, jis turėjo dukterį, taip pat Judifą, vokiečių grafo Eticho žmoną.
Etelvulfo paveldėtoju tapo jo sūnus Etelbaldas.
Tikrieji žvirbliai
Tikrieji žvirbliai (Passer) – žvirblinių paukščių (Passeriformes) būrio, žvirblinių šeimos paukščių gentis.
thumb|right|200px|[[Rudasis žvirblis|Rudųjų žvirblių (Passer eminibey) patinas poravimosi sezono plunksniniu apdaru]] thumb|right|200px|[[Papūgasnapis žvirblis (Passer gongonensis)]] thumb|right|200px|[[Pilkagalvis žvirblis (Passer griseus)]] thumb|right|200px|[[Italinis žvirblis (Passer italiae)]] thumb|right|200px|[[Sudaninis auksažvirblis (Passer luteus)]] thumb|right|200px|[[Kapinis žvirblis (Passer melanurus)]] thumb|right|200px|[[Sveinsono žvirblis (Passer swainsonii)]]
Apibūdinimas
Senojo pasaulio nedideli, maždaug naminio žvirblio dydžio paukščiai. Absoliučiai daugumos rūšių plunksninis apdaras dažniausiai rudų arba pilkšvų atspalvių, snapas storas. Kai kurios jų rūšys buvo introdukuotos plačiai per pasaulį už jų savaiminio arealo ribų.
Tikrųjų žvirblių genties rūšių tyrinėjimai nustatė, kad gentis yra kilusi iš Afrikos žemyno, o pačia bazine rūšimi laikomi kapiniai žvirbliai (Passer melanurus).
Mažiausia rūšis yra rudasis žvirblis (Passer eminibey), jo kūno ilgis 11,4 cm, sveria 13,4 g, stambiausia rūšis – papūgasnapis žvirblis (Passer gongonensis), jo kūno ilgis 18 cm, sveria apie 42 g.
Rūšys ir porūšiai
2021 m. duomenimis, IOC World Bird List v11.1 versija išskiria 28 tikrųjų žvirblių rūšis :
Tikrųjų žvirblių gentis Lietuvoje
Lietuvoje gyvena 2 rūšys:
Tėtušio Tangi portretas
Apie paveikslus
Žiuljenas Fransua Tangi (Julien François Tanguy, 1825−1894) buvo dailės reikmenų pardavėjas, įsikūręs Klozel gatvėje Paryžiuje. Mainais už dažus, drobes ir kitką jis priimdavo nepasiturinčių dailininkų kūrinius užstatu ir juos eksponuodavo savo krautuvėlėje. Draugų jis buvo pramintas „tėtušiu“. Pasak E. Bernaro, Tangi buvo vienas iš keleto tų, kurie atvyko iš Paryžiaus į Van Gogo laidotuves po jo savižudybės į Overo kaimą prie Uazos. Vincentas van Gogas aukštai vertino jo draugystę ir nutapė tris Tangi portretus, kurie vaizdžiai iliustruoja Vincento stilistikos keitimąsi jo gyvenimo Paryžiuje metu. Vėliausias ir geriausiu laikomas portretas yra Rodeno muziejuje Paryžiuje. Jame Tangi pavaizduotas frontalia ir statiška poza, sėdintis ant kėdės, susidėjęs rankas ant pilvo ir paskendęs savo mintyse. Dailininkas portrete išreiškia Tangi gerumą ir kuklumą. Portrete Tangi supa daug spalvotų japoniškų estampų, kuriuos aukštai vertino Vincentas ir jo brolis Teo. Šis elementas portrete yra tiktai Vincento van Gogo išmonė, pats Tangi japoniškais estampais neprekiavo, nei juos kolekcionavo. Kūrinyje Vincentas naudojo techniką, būdingą neoimpresionizmui − kontrastuojančias papildomas spalvas, plokštuminį vaizdavimą ir aiškiai pozicionuotus potėpius. Po Tangi mirties paveikslą 1894 m. įsigijo skulptorius Ogiustas Rodenas.
Overo bažnyčia
Overo bažnyčia – vienas žymiausių olandų dailininko postimpresionisto Van Gogo (1853−1890) paveikslų.
Apie paveikslą
Paveiksle bažnyčios elementai atpažįstami, tačiau jos vaizdą dailininkas perteikė tik per savo matymo interpretaciją − tuo Van Gogo kūryboje pasireiškia požymiai, būdingi vėlesniam ekspresionizmo judėjimui ir kartu visiškai skirtingi nuo impresionistinės tapybos (palyginimui K. Monė Ruano katedros vaizdai). Paveikslas „Overo bažnyčia“ buvo daktaro Polio Gašė, kuris prižiūrėjo Vincentą Overe, kolekcijoje ir 1952 m. padovanotas Prancūzijos valstybei. 1979 m. Prancūzijoje išleistas pašto ženklas su paveikslo reprodukcija. Kūrinys eksponuojamas Orsė muziejuje Paryžiuje.
Bibiani Gold Stars FC
Bibiani Gold Stars Club, o trumpiau Bibiani Gold Stars – Ganos futbolo klubas, žaidžiantis aukščiausioje šalies lygoje. Įsikūręs. Namų rungtynes žaidžia B ..
Istorija
Klubas buvo suformuotas 1998 m.
Bycenio valsčius
Bycenio valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Bycenis.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai. 1929 m. balandžio 1 d. prijungtos dalys Šylavičų valsčiaus ir Žyrovičų valsčiaus.
Qingdao Huanghai FC
Qingdao Huanghai Football Club – Kinijos futbolo klubas iš Čingdao.
Istorija
Klubo ištakos siekia 2013 m. Buvo įkurtas Qingdao Hainiu FC pavadinimu.
2016 m. pakito pavadinimas (dėl rėmimo sutarčių). Tapo Qingdao Huanghai FC.
Serenity (filmas)
Serenity – 2005 m. JAV kosminio vesterno žanro filmas. Scenarijų parašė ir filmą režisavo Joss Whedon. Tai trumpai eteryje gyvavusio J. Whedon kurto mokslinės fantastikos televizijos serialo „Firefly“ tęsinys, kuriame veiksmas vyksta po įvykių paskutinėje serialo serijoje. Filme vaidino tie patys aktoriai kaip ir seriale. Filmo veiksmas vyksta 2517 metais, pasakojami Firefly klasės tipo erdvėlaivio „Serenity“ įgulos nuotykiai. Pagrindiniai laivo įgulos nariai – tai kapitonas ir jo pirmoji padėjėja, buvę Susivienijimo karo veteranai, kovęsi pralaimėjusiųjų pusėje. Jų gyvenimus, kupinus smulkių vagysčių, pertraukia nelaukta pakeleivė, turinti parapsichologinių galių ir sauganti pavojingą paslaptį.
Qingdao Huanghai FC
Istorija
2019 m. tapo Pirmos lygos nugalėtojais ir pateko į 2020 m. Superlygą.
Serenity (filmas)
Filmas Šiaurės Amerikoje pasirodė 2005 m. rugsėjo 30 d. „Serenity“ daugiausia susilaukė teigiamų atsiliepimų, bet filmui išleisto biudžeto išlaidos buvo padengtos tik po to, kai filmas buvo išleistas namų rinkai pritaikytuose formatuose. „Serenity“ pelnė keletą apdovanojimų, įskaitant 2006 m. Hugo premiją už geriausią draminį pastatymą.
Qingdao Huanghai FC
Žinomi žaidėjai
Azija Afrika Europa
Serenity (filmas)
Siužetas
Beribė galaktika, nelegalus darbas, kova už savo ir visos komandos gyvybę ir nepailstantis bėgimas nuo karinės organizacijos – tokia erdvėlaivio kapitono Malkolmo Reinoldso ir jo avantiūristų komandos kasdienybė. Tačiau tai nedidelės bėdos palyginus su sunkumais, kurie užklupo laivo įgulą priėmus du nelauktus pakeleivius – Saimoną ir telepatinių sugebėjimų turinčią jo seserį River. Netrukus paaiškėja, jog jiedu slapstosi nuo Aljanso – galaktiką kontroliuojančios karinės žmonijos organizacijos. Bet negano to, mėgindami išsiaiškinti River mintyse saugomą paslaptį, savo kelyje laivo įgula susiduria su tolimiausiuose visatos užkampiuose besislapstančiais kosmoso plėšikais-žmogėdromis…
Romainių tvenkinys
Romainių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kauno vakarinėje dalyje, Romainiuose. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Plytupio intakas, Nevėžio baseinas) 0,67 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 0,38 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 56,1 m. Krantai aukštoki, pietinis krantas apaugęs medžiais. Aplinkui stovi gyvenamieji namai.
Kukas (upė)
Kukas (, inupiakų k. Kuuk) – upė JAV, Aliaskoje, Šiaurės Nuokalnių regione. Ilgis siekia 56 km. Prasideda susiliejus Avaliko ir Kaolako upėms, teka šiaurėn, kol įteka į Veinraito įlankėlę apie 10 km į pietryčius nuo Veinraito gyvenvietės. Įlankėlė jungiasi su Čiukčių jūra (Arkties vandenynas).
Upėvardis Kuuk inuitų kalba reiškia „upė“. XIX a. žemėlapiuose upės, įtekančios į Veinraito įlankėlę, buvo įvardijamos įvairiai: „Koh“, „Kong“, „Tutua Wing“, „Ku“, „Kook“, „Koo“, „Kee“.
Tarakonas (miestas)
Tarakonas (dabartinis Katalonijos miestas Taragona) – svarbus administracinis ir prekybos centras romėnų Ispanijoje. Tarakonas buvo didelės Romos provincijos, pavadintos miesto vardu (Hispania Tarraconensis), sostinė. Pilnas miesto pavadinimas nuo Augusto laikų buvo Colonia Iulia Urbs Triumphalis Tarraco.
Didžiausias miesto klestėjimas buvo I ir II m. e. a. Pagal archeologinius tyrimus galima nustatyti, kad tuo metu mieste pastatyti monumentalūs statiniai, kuriais buvo pabrėžiama miesto galia ir svarba. Dėl daugybės išlikusių akmens paminklų šiais laikais galime rekonstruoti daugelį antikos metropolio gyvavimo aspektų. Dėl ypatingos istorinės reikšmės romėnų miesto paminklai 2000 metais paskelbti UNESCO pasaulio paveldo objektu kaip Tarakono archeologinis ansamblis.
Ikiromėniškajame laikotarpyje miesto teritorijoje gyveno iberai, kurie prekiavo su pakrantėje apsigyvenusiais graikais ir finikiečiais. Ant monetų ir kai kuriuose romėnų šaltiniuose dar vadinamas Cissa ar Cissis.
Romėnai užėmė Antrojo Pūnų karo metu, o jų vadai Publijus ir Gnėjus Kornelijus Scipionai dar sustiprino miesto tvirtovės sienas.
Starka (Šalčininkai)
Starka – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Kalesninkų, Versekos kairiajame krante, netoli plento. Prie kaimo plyti Miežiškių pelkė.
Istorija
XIX a. pab. Starka buvo šlėktų okolica Lydos apskrities Eišiškių valsčiuje, Naujadvario apylinkėje.
Edgaras Valgama
Edgaras Valgama (,, , 1912 m. rugsėjo 14 d. Košragas, dab. Latvija – 2003 m. gruodžio 20 d. Suomija) – lyvių liuteronų kunigas, vertėjas, kultūros darbuotojas, literatas.