cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karolingų renesansas
Pradžia
Merovingų laikotarpiui būdingas bendras bažnytinės organizacijos, liturgijos, rašto kultūros ir architektūros nuosmukis. Karolingų renesansas siejamas su Frankų valstybės ūkine plėtra, glaudžia Bažnyčios ir valstybės sąveika, miestų stiprėjimu. Prie bažnyčių ir vienuolynų imta steigti mokyklas, domėtis pasaulietiniais mokslais, antikos kultūra. Imperatoriaus dvare pradėta telkti išsilavinusius žmones.
Iš pradžių Karolingų renesanso pagrindinis centras buvo Achene Karolio Didžiojo dvare suburtas ir anglosaksų mokslininko Alkuino vadovaujamas būrelis, vadinamas Akademija. Joje imperatoriaus pakviesti telkėsi to meto žymiausi mokslininkai.
Literatūra
Karolis Didysis Achene subūrė žymiausių to meto intelektualų būrį. Istorikas italas Paulius Diakonas parašė vieną žymiausių Karolingų renesanso veikalų „Langobardų istorija“ (Historia Langobardorum, VIII a.), Einhardas – „Karolio Didžiojo gyvenimas“ (Vita Karoli Magni, IX a. pr.). Buvo rašomi istoriografijos kūriniai, sukurti apologetiniai „Karališkieji analai“ (Annales Regni Francorum).
Kiti žymesni Karolingų renesanso atstovai – poetas ir mokslininkas Sedulijus Škotas, filosofas Jonas Skotas Erigenas. Alkuinas, Teodulfas iš Orleano.
Švietimas
Ture, Orleane, Reimse, Korbi, Šartre, Sankt Galene ir kitur buvo įsteigtos Svarbiausios mokyklos. Jos tapo ne tik mokymo, bet ir mokslo įstaigomis su bibliotekomis, specialiomis įstaigomis prie vienuolynų – skriptorijais.
Karolingų laikotarpio mokykla susidėjo iš dviejų pakopų: žemesniosios (pasaulietinių mokslų) ir aukštesniosios (teologijos). Mokslai buvo modeliuojami pagal septynių laisvųjų menų schemą, perimtą iš romėnų, ir skirstomi į dvi grupes: Triviumą (gramatika, retorika, dialektika) ir Kvadriviumą (aritmetika, geometrija, astronomija, muzika).
Mokslo atgimimas daugiausia buvo siejamas su gramatikos atgimimu. Plito lotynų kalba, ji vartota ne tik Bažnyčios liturgijoje, bet ir rašant imperijos įstatymų kodeksus. Formavosi nacionalinės romanų ir germanų kalbos, plėtojosi literatūra šiomis kalbomis.
Raštas
Karolingų renesanso laikotarpiu atsirado supaprastintas lotyniškas raštas, vadinamas Karolingų mažuoju, arba Karolingų minuskulu. Šis raštas turėjo aiškias ir lengvai įskaitomas raides, tvarkingą linijinę grafinę struktūrą, tapo populiarus visoje imperijoje, juo skriptorijuose buvo perrašinėjami antikos autorių kūriniai ir bibliniai tekstai. IX a. antrojoje pusėje Karolingų valdomose srityse buvo parašyti „Fuldos analai“ (Annales Fuldenses), „Šv. Benino analai“ (Annales Bertiniani) ir kt. metraščiai.
Suklestėjo grigališkasis giedojimas, pradėta natomis užrašyti melodijas. Paulius Diakonas sukūrė eilėraštį, kurio eilučių pirmosiomis raidėmis pavadintos muzikinės natos: "Ut queant laxis Resonare fibris Mira gestorum Famuli tuorum Solve polluti Labii reatum Sancte Johannes"
Architektūra ir dailė
Karolingų renesanso architektūrai ir dailei būdingas vėlyvosios antikos, Bizantijos, keltų, germanų meno tradicijų derinys. Iš akmens blokų statytos centriškojo plano bazilikos, baptisterijos, halinės bažnyčios ir koplyčios. Senovės romėnų pavyzdžiu pradėtos statyti įtvirtintos rezidencijos su kolonadų juosiamu vidiniu kiemu.
Atsirado bazilikų su transeptu ir bokštu virš kryžmos rytinėje dalyje bei skersiniu priestatu – vestverku. Pastatų vidus puoštas freskomis, mozaikomis, jose taikyta geometrinė kompozicija, ankstyvosios krikščionybės ikonografija. Žymiausi išlikę Karolingų renesanso meno paminklai: Acheno katedros koplyčia Pfalzkapelle (793-800 m., statytojas Odas Mecietis), Loršo vienuolyno vartų pastatas (prie Vormso, apie 800 m.)
Suklestėjo miniatiūrų tapyba, ypač Mece, Tryre, Reimse, Ture. Plėtota dramblio kaulo drožyba, emaliavimas, knygrišystė. Išliko „Godeskalko evangelijos“ (783 m.), „Dagulfo psalmyno“ (apie 790 m.), Šv. Emeramo „Codex aureus“ (apie 870 m.) miniatiūros.
Įtaka
Karolingų renesanso laikotarpis vadinamas pirmuoju renesansu, davusiu pradžią ankstyvosios scholastikos filosofijai. Karolingų renesanso kultūros atgaivinta klasikinė antikos literatūra ir mokslo sistema padėjo formuotis imperijos naujiems valdančiųjų pasauliečių aristokratų ir dvasininkų sluoksniams. Menas turėjo įtakos tolesnei prancūzų, vokiečių, italų dailės ir architektūros raidai.
Keiptaunas
Keiptaunas  – miestas Pietų Afrikos Respublikos pietuose, Atlanto vandenyno pakrantėje netoli nuo Gerosios Vilties kyšulio; viena šalies sostinių (parlamento vieta) ir vienas didžiausių šalies miestų. Keiptaunas buvo pirmasis europiečių įkurtas miestas Pietų Afrikoje. Su Atlantisu, Parliu, Somerset Vestu, Stelenbosu ir kitais miestais sudaro aglomeraciją (>4,5 mln. gyventojų).
Veikia 1829 m. įkurtas Keiptauno universitetas, taip pat Vakarų Kyšulio universitetas (1960 m.), astronomijos observatorija, Pietų Afrikos (įkurtas 1825 m.), kultūros istorijos (1966 m.) muziejai, nacionalinė galerija (1871 m.), Pietų Afrikos biblioteka (1818 m.), simfoninis orkestras, teatras. Botanikos sodas, akvariumas.
Išlikusi olandų laikų Gerosios Vilties tvirtovė (Fort de Goede Hoop, dabar Istorijos muziejus), XIX–XX a. pr. bažnyčios, sinagoga, XVIII a. rotušė.
thumb|left|240px|Keiptaunas Stalo kalno papėdėje thumb|left|240px|Gerosios Vilties tvirtovė
Geografija
Keiptaunas žymus savo Stalo kalnu, kuris yra miesto simbolis. Stalo kalno plokščia viršūnė kartu su Signalo kalvos ir Liūto Galvos viršūnėmis dominuoja miesto panoramoje. Vandenynas aplink Keiptauną audringas, todėl netoliese esantis Gerosios Vilties kyšulys kartais vadinamas „Audrų“ kyšuliu.
Keiptaunas – toliausiai į pietus nutolęs Afrikos didmiestis, tačiau pats piečiausias žemyno taškas yra už 200 km į pietus esantis Adatos kyšulys.
Ekonomika
Vystoma naftos perdirbimo, automobilių gamybos, medienos apdirbimo, chemijos (trąšų, plastikų), statybinių medžiagų (cemento), poligrafijos, tekstilės, siuvimo, maisto pramonė, laivų statyba ir remontas (vienas didžiausių pasaulyje sausųjų dokų). Juvelyrika (deimantų šlifavimas). Keiptaunas yra pajūrio kurortas, plėtojamas turizmas (įrengtas lynų kelias į Stalo kalną).
Istorija
Keiptauną įkūrė Nyderlandų Rytų Indijos kompanija ir pradžioje jo paskirtis buvo burinių laivų aprūpinimas pakeliui į Indoneziją. Kolonija pavadinta De Kaap – 'kyšulys'. Vieta pasirinkta dėl to, kad jos įlanka sudarė natūralų uostą. Olandai išstūmė ten gyvenusias vietines koisanų gentis ir apgyvendino azijiečius vergus, kurie vėliau tapo „Kapo spalvotaisiais“. Miestas buvo Kapo kolonijos administracinis centras. 1806 m. Keiptauną užkariavo anglai ir perėmė šio strategiškai svarbaus uosto kontrolę.
Per 1899–1902 m. Būrų karą su Pietų Afrikos būrų respublikomis Orane ir Transvaliu kariaujančių britų karinė bazė. Nuo 1814 m. Didžiosios Britanijos Kapo kolonijos administracinis centras. 1840 m. Keiptaunui suteiktos miesto teisės. XIX a. pab. apylinkėse atradus aukso bei deimantų telkinių, į miestą pradėjo plūsti migrantai iš Europos.
Nuo 1910 m. Didžiosios Britanijos dominijos Pietų Afrikos Sąjungos, nuo 1961 m. – Pietų Afrikos Respublikos Vakarų Kyšulio provincijos administracinis centras.
thumb|240px|Pietų Afrikos Respublikos parlamento rūmai Keiptaune
Gyventojai
2011 m. 35,7 % Keiptauno savivaldybės gyventojų gimtoji kalba buvo afrikanų, 29,8 % – kosų, 28,4 % – anglų.
Sikori Piotrovienta
Sikori Piotrovienta  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kobilino Božimų valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 10 namų ir 57 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 18 namų ir 116 gyventojų, iš kurių 60 vyrai ir 56 moterys.
Žardeliškė
Žardeliškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 9 km nuo Mielagėnų.
Egmontas Jansonas
Egmontas Georgas Jansonas (1939 m. rugpjūčio 2 d. Kaune – 2007 m. spalio 2 d. Vilniuje) – Lietuvos teatrologas, kritikas, žurnalistas.
Biografija
Nuo 1946 m. mokėsi Vilniaus, Lekėčių (Šakių rajonas) pradinėse mokyklose, 1958 m. baigė Kulautuvos vidurinę mokyklą. 1957–1958 m. Kulautuvos sanatorijos „Kregždutė“ pedagogas, muzikos vadovas. 1958–1963 m. studijavo A. Lunačiarskio teatro meno institute Maskvoje. 1963–1968 m. Maskvos kultūros valdybos Teatro skyriaus inspektorius, skyriaus viršininko pavaduotojas, vėliau sargas.
1969–1970 m. Lietuvos mokslų akademijos Istorijos instituto aspirantas. 1972–1974 m. savaitraščio „Literatūra ir menas“ korespondentas. 1974–1978 m. dirbo Geležinkelininkų kultūros rūmuose ir Respublikinėje bibliotekoje Vilniuje, 1978–1981 m. kroviku LKP CK spaustuvėje ir sanitaru Naujosios Vilnios psichiatrijos ligoninėje. 1981–1991 m. Istorijos instituto ir Filosofijos, sociologijos ir teisės instituto Kultūrologijos ir meno skyriaus jaunesnysis mokslinis bendradarbis, dėstė Vilniaus valstybinio universiteto žurnalistikos studentams teatro teoriją ir kritiką.
1991–1994 m. dienraščio „Respublika“ reporteris, 1994–1996 m. „Diena“ specialusis korespondentas. 1996–2000 m. banko „Hermis“ atstovas spaudai. 2000–2005 m. Lietuvos nacionalinio dramos teatro meno vadovas.
Paskelbė teatro kritikos straipsnių.
Liuksemburgas (miestas)
Liuksemburgas – Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės sostinė, komuna, išsidėsčiusi prie Alzeto ir Petruso upių santakos. Liuksemburgas taip pat yra Liuksemburgo apygardos ir Liuksemburgo kantono administracinis centras.
Istorija
Liuksemburgo miestas ėmė augti vietoje romėnų gyvenvietės; X amžiuje jis buvo tvirtovė. 1354 m. Liuksemburgas tapo hercogyste.
Skirtingais laikotarpiais miestą valdė įvairios jėgos, kol 1867 m. Liuksemburgas buvo pripažintas neutralia šalimi. Abiejų pasaulinių karų metu miestą buvo okupavusi Vokietija. Kaip Vakarų Europos vienybės centras ėmė vystytis apie 1950 m.
Geografija
thumb|left|250px|Senasis tiltas arba dar vadinamas tiesiog viaduku
Tai senas Viduramžių miestas, esantis uolėtame Boko (Bock) pusiasalyje tarp dviejų upių, jį supa sparčiai augantys priemiesčiai.
Ekonomika
Pagrindinės pramonės šakos: geležies ir plieno, tekstilės, aprangos, įrengimų, chemijos, maisto, alaus.
Švietimas ir kultūra
Yra universitetinis centras (įk. 1969 m.) ir muzikos konservatorija (įk. 1906 m.). Miesto įžymybės: XVII a. gotikinė Notre Dame katedra, didžiojo hercogo rūmai (pastatyti 1572 m.), XIX a. rotušė. 1995 ir 2007 m. Liuksemburgas buvo Europos kultūros sostinė. Mieste yra įsikūrę keli muziejai: Nacionalinis istorijos ir meno muziejus, Liuksemburgo miesto muziejus ir naujas Didžiojo hercogo Žano moderniojo meno muziejus ( sutrumpintai Mudam). Pats Liuksemburgo miestas yra įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą, atsižvelgiant į jo istorinę svarbą.
Sportas
Kiekvienais metais mieste vyksta Liuksemburgo maratonas. 2022 m. maratone dalyvavo virš 17 000 bėgikų, varžybas stebėjo apie 100 000 žiūrovų.
Nuo 1991 m. mieste vyksta WTA 250 teniso varžybos „Luxembourg Open“.
Mieste yra pagrindinis šalies stadionas „Stade de Luxembourg“, atidarytas 2021 m. Jame žaidžia šalies futbolo bei regbio rinktinės.
Žuošujus
Žuošujus (, 'menkas vanduo'), Edzinas, Edzinahė  – upė šiaurės Kinijoje. Prasideda Nanšanio kalnuose (Činghajaus provincija) Hėjhės ( 'juodoji') pavadinimu. Teka į šiaurę per Alašanio ir Gobio dykumas, Hesi koridoriumi. Keliomis atšakomis įteka į Gašun Nuro ir Sogo Nuro ežerus (Vidinė Mongolija).
Upė patvinsta vasarą. Žuošujaus vanduo naudojamas drėkinimui.
Estijos futbolo varžybos 1993–1994 m.
Estijos futbolo varžybos 1993–1994 m.
Standing on the Shoulder of Giants
Standing on the Shoulder of Giant yra 5 – asis britų roko grupės Oasis albumas, išleistas 2000 m. vasario 28 d.
Dainos
Albume esančių dainų pavadinimai (visos dainos sukurtos grupės nario Noel Gallagher, išskyrus kur specialiai pažymėta):
Råå IF
Helsingborgo „Råå“ – Švedijos futbolo klubas, įkurtas Helsingborgo pietiniame mikrorajone Ro.
Žardeliškiai
Žardeliškiais vadinamos gyvenvietės:
FY
FY gali reikšti:
fy gali reikšti:
LKL 2009–2010 m. sezonas
LKL 2009–2010 metų sezonas – 17–tas lygos sezonas, kuris prasidėjo 2009 m. spalio 5 d. Šiame sezone dalyvavo rekordinis klubų skaičius – 13. Į lygą komerciniu principu buvo priimti Utenos Juventus ir Vilniaus Perlo klubai, o kaip NKL čempionas, atitinkantis LKL nustatytus reikalavimus, lygoje debiutavo Prienų komanda, pasivadinusi „Rūdupiu“. LKL sezono pagrindiniu rėmėju tapo „Kalnapilio-Tauro grupė“, todėl sezonas pavadintas „Kalnapilis - LKL“ čempionatu. 2009–2010 m. sezono čempionu tapo Vilniaus „Lietuvos Rytas“, po atkaklios septynerių rungtynių serijos 4:3 įveikęs Kauno „Žalgirio“ komandą.
Paskutine 14–ta pripažinta laikinai suspendavusi savo veiklą ir nežaidusi sezone Kauno „Aisčių“ (buvusi Triobet) ekipa. Šis klubas turėjo sužaisti su NKL čempionu Palangos „Nagliu-Adakriu“ dėl vietos LKL prieš sekantį sezoną, tačiau, atsisakius žaisti pereinamąją seriją, vietos neteko.
Transliacijos
Čempionatą transliavo dvi televizijos: Sport1 ir Lietuvos Ryto televizijos kanalai. Jos pakeitė po to net šešis sezonus LKL kovas rodžiusią LRT televiziją.
Gintautas Jurgis Plungė
Gintautas Jurgis Plungė (g. 1938 metų sausio 22 d. Utenoje) – Lietuvos šachmatininkas, šachmatų treneris, tarptautinis arbitras, Lietuvos šachmatų federacijos Teisėjų komisijos pirmininkas.
Biografija
Užaugo mokytojų šeimoje. Vyresnioji sesuo tapo pedagoge. Trys jaunesnieji broliai - sportininkai. Po karo šeima persikėlė į Panevėžį (iš ten kilusi visa giminė). Čia vaikai baigė mokyklą. Šachmatais žaisti išmokė tėvas. Vilniaus universitete, Ekonomikos fakultete Gintautas baigė ekonomikos studijas.
Kurį laiką dirbo ekonomistu. 1969 metais aktyviai žaidžiantis šachmatais buvo pakviestas dirbti treneriu Panevėžio vaikų ir jaunių žaidimų sporto mokykloje. Vėliau dirbo Alytaus sporto mykloje. 1972 metais su lietuvių komanda tapo Europos korespondencinių šachmatų taurės nugalėtoju. Pradėjęs dirbti treneriu, žaidimo šachmatais teko atsisakyti dėl vaikų treniruočių praleidus ne vienerias šachmatų varžybas. Kurį laiką buvo Lietuvos moksleivių rinktinės antruoju treneriu, nuo 1981 iki 1986 metų - vyriausiuoju treneriu. Geriausius šalies moksleivius ruošdavo sporto stovyklose dalyvauti Sovietų Sąjungos spartakiadose. Vienerius metus buvo Lietuvos moksleivių sporto centro vyriausiuoju treneriu.
Nuo 1994 metų Šiaulių  sporto mokyklos "Dubysa" treneris. Auklėtiniai:
1994 metais tapo tarptautiniu arbitru ir teisę teisėjauti tarptautiniuose šachmatų turnyruose. 1995 metais tapo Lietuvos nusipelniusiu treneriu.
Tebežaidžia šachmatais iki šiol, dalyvauja senjorų varžybose.
Sikori Tomkovienta
Sikori Tomkovienta  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kobilino Božimų valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 7 namai ir 45 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 10 namų ir 55 gyventojai, iš kurių 27 vyrai ir 28 moterys.
Los Rioso regionas
Los Rioso regionas, „Upių regionas“ – regionas centro-pietinėje Čilės dalyje. Ribojasi su Araukanijos regionu šiaurėje, su Los Lagoso regionu pietuose ir Argentina (Neukeno provincija) rytuose. Iš vakarų skalauja Ramusis vandenynas. Administracinis centras – Valdivija.
Geografija
Centrinę regiono dalį užima Vidurio Čilės slėnis. Vandenyno pakrantėje plyti aukštumos (Čilės pakrantės kalnagūbris), o rytuose iškilę Andų kalnai. Juose yra du ugnikalniai – Viljarika ir Močas-Čoshuenkas. Kalnuose gausu ežerų (Pangipuljis, Kalafkenas, Rinjihuė, Rankas ir kt.), duodančių pradžią trumpoms, bet vandeningoms upėms (Valdivija, Kaljė-Kaljė, Buenas, San Pedras). Veši Valdivijos drėgnieji miškai.
Administracinis skirstymas
Regonas padalintas į 2 provincijas:
Turkijos provincijos
Turkija dalinama į 81 provinciją, turkų kalba vadinamą iller. Visos provincijos yra dalinamos į rajonus, kurių 2007 m. buvo 923. Kai kurie rajonai dar dalinami į valsčius (budžakus). Neoficialiai, statistiniais tikslais provincijos grupuojamos į 7 regionus.
Kiekvieną provinciją valdo gubernatorius, kurį paskiria vyriausybė.
Dažniausiai provincijos vadinamos tokiu pačiu pavadinimu, kaip ir jų administracinis centras, dar vadinamas centriniu rajonu. Išimtys yra šios provincijos: Hatai (centras Antakija), Kočaeli (Izmitas) ir Sakarija (Adapazari).
Provincijų sąrašas
Pastabos:
Fotometrija
Fotometrija gali reikšti:
Pagirys
Pagiriu vadinama:
FK Visinčia Šalčininkėliai
Šalčininkėlių „Visinčia“ – Lietuvos futbolo klubas iš Šalčininkėlių.
Istorija
Klubas pavadintas pagal Visinčios upę, tekančią Šalčininkų rajone.
Salės futbolo varžybos
Klubas žaidė VRFS organizuotame Vilniaus salės futbolo 'Select I' lygos čempionate.
Rudolfas Jansonas
Rudolfas Jansonas (g. 1947 m. kovo 2 d. Joniškyje) – Lietuvos teatro aktorius.
Biografija
Nuo 1961 m. lankė Panevėžio dramos teatro studiją, Juozo Miltinio mokinys. 1964 m. baigęs vidurinę mokyklą, studijavo mediciną Kaune. 1966-2014 m. vaidino Panevėžio dramos teatre (nuo 1995 m. J. Miltinio dramos teatras), nuo 1995 m. ir Panevėžio muzikiniame teatre. 1987 m. baigė Lietuvos konservatoriją. Sukūrė epizodinių vaidmenų Lietuvos, Baltarusijos, Rusijos kino ir TV filmuose. Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių apie teatrą vienas autorių.
Svarbiausi vaidmenys
Operetėse:
REstart
„REstart“ – 4-asis grupės „Lemon Joy“ studijinis albumas, išleistas 2001 m.
Estijos futbolo varžybos 1994–1995 m.
Estijos futbolo varžybos 1994–1995 m.
Igoris Morinas
Taip pat ilgametis rinktinės žaidėjas. Didžiąją karjeros dalį praleido „Žalgiryje“, tačiau žaidė ir Vokietijos klubuose. Dar žaisdamas išsilaikė UEFA trenerio B licenziją. Pabaigęs karjerą, tapo vaikų treneriu „Baltijos futbolo akademijoje“.
2020 m. įgijo UEFA PRO trenerio licenciją.
Hetitai
Hetitai – senovės indoeuropiečių tauta gyvenusi Mažojoje Azijoje, tiksliau – jos centrinėje dalyje, vadinamoje Kapadokija. Jų vardu yra vadinama valstybė, klestėjusi II tūkstantmetyje pr. m. e., taip pat civilizacija, kuri vadinama hetitų civilizacija.
Etimologija
Hetitų pavadinimas buvo žinomas iš Biblijos, kur minima tauta חתי HTY. Patys hetitai savo šalį vadino Hatti, tačiau šis pavadinimas nebuvo hetitiškos kilmės, o perimtas iš anksčiau čia gyvenusių gyventojų – hatų. Savo kalbą hetitai vadino nesili ir save kildino iš Kanešo miesto (dab. Kiultepė).
Hetitų istorija ir valstybė
Hetitai, indoeuropietiška tauta, kartu su giminingomis Anatolijos tautomis, tokiomis, kaip luviai, palai, apgyvendino pusiasalį III ir II tūkst. pr. m. e. sandūroje. Iki tol pusiasalis buvo gyvenamas kitų tautų, kurių svarbiausia buvo hatai, pasiekę gana aukštą išsivystymo lygį ir sukūrę priešistorinius miestus Kapadokijos regione.
Ankstyvieji užkariavimai
thumb|250px|Hetitų valstybės teritorija. Ryškiai raudonai pažymėta Hetitų valstybė Senosios karalystės pradžioje. Šviesiai raudonai – Imperijos metu prijungtos arba vasalinės sritys. Viena pirmųjų hetitų gyvenviečių buvo Kussara Mažosios Azijos pietryčiuose (tiksli vieta neidentifikuota), tapusi pirmąja jų valstybės sostine. Kusaros valdovas Pithanas XVIII a. pr. m. e. pradėjo užkariavimus, ir užėmė vieną svarbiausių tuometinių miestų, asirų prekybinę gyvenvietę Kanešą (Kiultepę). Šis miestas davė pavadinimą hetitų kalbai, kuri vadinta (ka)nesitų kalba.
Pithanos įpėdinis Anitas tęsė pradėtus užkariavimus į šiaurę. Jis užkariavo vieną svarbiausių hatų miestų, Hatušą ir sulygino jį su žeme. Tačiau praėjus keletui kartų, karalius Labarnas II (1650–1620 m. pr. m. e.) atstatė Hatušą ir padarė ją visos karalystės sostine. Tam įvykiui pažymėti, Labarnas pasivadino Hatušiliu I. Taip vėliau vadinosi ne vienas valdovas. Taip buvo įkurta Senoji hetitų karalystė.
Senoji karalystė
Tuo metu Karalystė užėmė visą Kapadokijos regioną Mažojoje Azijoje. Šalia jų valstybės iš visų pusių egzistavo kitų tautų valstybės: luvių valstybės Kicuvatna (pietuose), Arcava (vakaruose), ir Asuva konfederacija (šiaurės vakaruose), semitiškos Sirijos valstybės ir Mitanija pietryčiuose, Išuva rytuose, Hayasa-Azzi šiaurės rytuose. Miškingos Juodosios jūros pajūrio sritys šiaurėje buvo gyvenamos laukinių kaškų genčių.
Hatušilis didžiausią dėmesį kreipė į Siriją. Jis puolė Jamchado valstybę, o jo anūkas Muršilis I (1620 – 1590 m. pr. m. e.) sukūrė tikrą imperiją, užkariaudamas Šiaurės Siriją, Kilikiją, o 1595 m. pr. m. e. nusiaubė Babiloną.
Po Muršilio nužudymo Hetitų karalystė patyrė ilgalaikę krizę, kurios metu jos teritorija vėl susitraukė iki Kapadokijos regiono. Pietuose įsigalėjo huritai, užėmę Siriją ir Kilikiją (Hetitų Adaniją), kuri nuo tada vadinama Kicuvatna. Paskutiniajam hetitų senosios karalystės valdovui Telipinui nepavyko atkurti buvusios galybės.
Vidurinė karalystė
1500-1430 m. pr. m. e., 70 metų laikotarpis yra žinomas kaip Hetitų vidurinė karalystė. Jo metu pasikeitė 6 valdovai, tačiau žinoma labai mažai. Tai – ne tiek atskiras istorijos laikotarpis, kiek tamsus pereinamasis periodas tarp senosios ir naujosios karalysčių. Šiuo metu hetitų karaliai mėgino užmegzti draugiškus santykius su Egiptu.
Naujoji karalystė
thumb|200px|Paskutinį žinomą hetitų karalių [[Supiluliumas II|Supiluliumą II vaizduojantis reljefas]] XV a. pr. m. e. pabaigoje valdė karalius Tudhalijas I, kurio laikais prasidėjo Hetitų imperijos atgimimas. Laikinai buvo sugrąžintos pietinės sritys. Po jo mirties vėlgi prasidėjo krizė, kurios metu šiaurinės tautos, – kaškai, Hayasa-Azzi federacija puldinėjo Hetitų valstybę, siaubė sostinę Hatušą.
1274 m. pr. m. e. Sirijoje, prie Kadešo susirėmė Mutvalio vadovaujama hetitų kariuomenė ir Ramzio II vadovaujama egiptiečių kariuomenė. Abi kariuomenės patyrė didžiulius nuostolius.
Po Kadešo mūšio rytuose augo nauja galybė – Asirija, o iš vakarų puldinėjo Jūros tautos. Pastarosios migravo į buvusias imperijos teritorijas, siaubė pakrantes. XII a. pr. m. e. Hetitų imperija žlugo, jos sostinė buvo sugriauta. Hetitų valstybėles užkariavo Asirija.
Neo-hetitai
Kovose nusilpusią hetitų imperiją 1200 m. pr. m. e. užpuolė laukinės gentys iš vakarų (egiptiečiai jas vadino jūrų tautomis). Tuomet hetitų valstybė suskilo, pakriko ir dar labiau nusilpo. Hetitų imperijos galia susitraukė iki valstybės branduolio Kapadokijos regione, o buvusios provincijos atsiskyrė kaip daugybė smulkių valstybių. Tuo metu aukšto lygio kultūrą tęsė buvusios pietrytinės provincijos, kuriose kalbėta luvių ir semitų kalbomis – Siro-hetitų (arba Neo-hetitų) valstybės. Čia egzistavo tokios valstybėlės, kaip Tabalis, Gurgumas, Kilikija, Karchemišas ir kt. VII a. pr. m. e. jų žemes užėmė Asirija.
Žlugus hetitų valstybei, išnyko ir jų kalba.
Hetitų pasiekimai
Manoma, kad Geležies amžius Artimuosiuose Rytuose prasidėjo Anatolijoje ar Kaukaze (II tūkst. pr. m. e., apie 1300 m. pr. m. e.). Hetitai vieni pirmųjų pradėjo naudoti geležį ginklams ir spėjama, kad tai buvo vienas iš jų galios šaltinių. Išradimą perėmė Egipto ir Mesopotamijos gyventojai.
Pirmieji teismų praktikoje atskyrė tyčinę veiklą nuo netyčinės, taip pat hetitų žodis išḫara reiškiantis sutartį, įpareigojantį pažadą, o vėliau ir deivę, aptinkamas XIX a. pr. m. e. asirų Kultepės įrašuose, yra seniausias užrašytas indoeuropiečių žodis pasaulyje.
Turėjo savo hieroglifų raštą, sudarytą iš piktogramų. Jis paplito žlugus imperijai. Vartojo dantiraštį ir hieroglifus. Dantiraščio pavyzdžių išliko iš XVIII–XIII a. pr. m. e. Juos iššifravo čekų orientalistas B.Hroznas. Hieroglifų išliko iš XIV–XIII ir X–VIII a. pr. m. e.
Karaliai turėjo antspaudus. Leido įstatymus (viena lentelė datuota XIV a. pr. m. e. pabaiga, kita – XIII a. pr. m. e.). Pastatė sostinę Hatušą su dvigubomis gynybinėmis sienomis ir galingais bokštais. Garsėjo žirgais.
Hetitų ir lietuvių kalbos, seniausios indoeuropiečių kalbos, panašios. Jonas Basanavičius įrodinėjo, kad lietuviai yra frygų-trakų palikuonys, o šie – hetitų giminaičiai.
Gamtos turtai ir religija
Upių mažai, žemė, išskyrus ruožus prie upių, nederlinga. Daug iškasenų: vario, geležies, sidabro.
Religija – politeistinė. Aukščiausia dievybė, valstybingumo globėjas ir karo dievas – Tarhunas.
Istoriniai šaltiniai
Pirmą kartą hetitai paminėti Biblijoje.
Flipsyde
Flipsyde – repo, R&B, roko grupė iš JAV, Kalifornijos. Grupę sudaro Steve Knight, Dave Lopez, Jinho „Piper“ Ferreira. Grupė dalyvavo muzikiniuose turuose kartu su Fort Minor, The Black Eyed Peas ir Snoop Dogg bei „Anger Management“ ture. Flipsyde singlas „Someday“ buvo išrinktas NBC kaip teminė daina 2006 žiemos olimpinėms žaidynėms. Grupė atliko du koncertinius turus Indijoje.
Pinokis (1940 filmas)
Pinokis – 1940 m. JAV muzikinis animacinis filmas vaikams. Filmas pastatytas Volto Disnėjaus animacijos studijoje, kino teatruose pasirodė 1940 m. vasario 7 d.
Atsiliepimai
Tinklalapis „Rotten Tomatoes“ praneša, kad 100 % kritikų filmui parašė teigiamas apžvalgas (remiantis 47 apžvalgomis), ir filmą įvertino vidutiniškai 9,2 iš 10 balų.
Leonardas Žitkevičius
Leonardas Žitkevičius (1914 m. lapkričio 19 d. Vabalninkas, Biržų apskritis – 1995 m. kovo 6 d. Niujorkas, JAV) – Lietuvos poetas, žurnalistas, redaktorius.
Biografija
1938 m. baigė Klaipėdos pedagoginį institutą, 1939–1941 m. studijavo lituanistiką Vytauto Didžiojo universitete ir Vilniaus universitete. Kurį laiką mokytojavo, eilėraščius vaikams spausdino „Vyturyje“. 1942–1944 m. Valstybės leidyklos direktorius ir Kauno radiofono literatūros skyriaus redaktorius. Dalyvavo antinacistinėje rezistencijoje, pogrindžio spaudai rašė satyrinius kūrinius apie okupantų piktadarystes, bendradarbiavo laikraštyje „Į Laisvę“.
1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1945–1947 m. vadovavo Augsburge leisto žurnalo „Žiburiai“ literatūros skyriui. 1947 m. atvykęs į JAV, redagavo laikraštį „Amerika“. 1968–1984 m. dirbo „Darbininko“ redakcijoje, spausdinosi „Pradalgėje“.
Stanislovas Dagilis
Stanislovas Dagilis (1843 m. kovo 17 d. Mažutiškiuose, Biržų valsčius – 1915 m. gruodžio 19 d. Biržuose) – Lietuvos poetas, spaudos darbuotojas, vertėjas.
Biografija
Jono ir Martyno Yčų dėdė iš motinos pusės. Mokėsi Kėdainių ir Slucko reformatų gimnazijose, 1873 m. baigė Peterburgo universiteto Istorijos – filologijos institutą.
1873–1894 m. Sumų (Ukraina) gimnazijos klasikinių kalbų mokytojas, grįžęs į Lietuvą gyveno Biržuose.
Bendradarbiavo „Aušroje“ (straipsniai „Lietuviška rašliava“, 1884, Nr. 1; „Keli žodžiai apie poeziją abelnai, o ypač sudėjimą eilių“, 1886, Nr. 1), „Draugijoje“, „Pasiuntinyje“, „Biržų kalendoriuose“, parengė 1910 m. reformatų giesmyną.
Parašė šviečiamosios nuostatos eilėraščių („Skaitytojui“, „Čiūčia liūlia varguolėlį“, „Artojas“ ir kt.), poemą „Joninės Parovėjos karčemoje“. Išvertė A. Mickevičiaus „Konradą Valenrodą“, „Tris Budrius“, L. Kondratovičiaus-Sirokomlės „Lietuvą“, M. Lermontovo „Angelą“, „Tris palmes“, A. Puškino „Eugenijaus Onegino“ ištraukų, „Poetą“, F. Šilerio „Įveiktuves“ ir kitų poetų kūrinių.
Originalią ir verstinę poeziją skelbė „Lietuviško šiupinio“ pavadinimu leistais rinkiniais. Priklausė poetams aušrininkams, daugelį jų pranoko eiliavimo ir stiliaus kultūra, vienas kūrybiško vertimo lietuvių vertimų istorijoje pradininkų.
Biržuose S. Dagiliui pastatytas paminklas (autorė N. Gronskienė, 1923 m.) (unikalus kodas ). Kelis kartus perkeltas, šiuo metu stovi prie buvusios Biržų cerkvės.
Rimgailiai
Rimgailiai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės vakarus nuo Biržų, prie kelio Šlepščiai – Juostaviečiai.
Istorija
Rimgailiai istorijos šaltiniuose paminėti 1596 m. gruodžio 5 d.
Biala (upė)
Biala  – upė Pietų Lenkijoje, dešinysis Vyslos intakas.
Ištakos yra Silezijos Beskiduose, apie 800 m aukštyje, Klimczok, Szyndzielnia ir Magura kalnuose. Ant upės kranto yra miestai Bystra Śląska, Bielsko-Biala ir Czechowice-Dziedzice.
Biala buvo siena, skyrusi istorines Silezijos ir Mažosios Lenkijos žemes. Nuo 1316 m. Biala buvo siena tarp Ciešino kunigaikštystės ir Osvencimo kunigaikštystės, o vėliau – tarp Lenkijos ir istorinių čekų žemių. Dabar skiria Ciešino Sileziją nuo Mažosios Lenkijos.
Žardeliškiai (Kupiškis)
Žardeliškiai – viensėdis Kupiškio rajono savivaldybėje, 10 km nuo Skapiškio.
Bielskas (Bielitz)
thumbBielskas – iki 1951 buvęs nepriklausomas miestas Ciešino Silezijoje (Lenkija). 1951 m. jis buvo sujungtas su Biała Krakowska ir sudarė naują jungtinį miestą Bielsko-Bialą. Buvęs Bielskas sudaro vakarinę dalį.
Bielską ant Bialos upės kranto XIII-XIV a. įkūrė kunigaikščiai Ciešino Piastai. Rašytiniuose šaltiniuose miestas pirmą kartą paminėtas 1312 m. Nuo pradžios mieste apsigyveno daug vokiečių, tad miestas tapo vokiečiakalbių centru Ciešino kunigaikštystėje. Tai išliko iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos.
XVIII a. prasidėjo spartus tekstilės pramonės vystymasis. XIX a. pradžioje mieste dirbo daugiau kaip 500 audėjų.
1920 m. dalijantis Ciešino Sileziją Bielskas tapo Lenkijos dalis, nors vietiniai vokiečiai ir protestavo.
Pagal 1910 m. Austrijos-Vengrijos surašymą miestas turėjo 18 568 gyventojus: Žydams neleido rodyti jidiš kaip gimtosios kalbos, todėl jie užsirašė kalbantys vokiškai. Pasiskirstymas pagal religijas: Miesto gyventojai žydai buvo sunaikinti Antrojo pasaulinio karo metu, o vokiečiai išvaryti po karo.
Michėjo knyga
Michėjo knyga – viena iš Senojo Testamento knygų, priskiriama pranašų knygų grupei.
Michėjas, manoma, pranašavo beveik tuo pat metu kaip Ozėjas (Izraelyje) ir Izaijas (Judėjoje). Michėjo pranašystės buvo skirtos abiem karalystėms, nors pranašo veiklos laikotarpiu šiaurinė Izraelio karalystė bei jos sostinė Samarija atiteko Asirijai, kuri per tą laiką uolė ir Judėją, tačiau Michėjas apie tai tik trumpai teužsimena.
Michėjo knygoje rašoma apie Judo ir Izraelio nuodėmę, būsimąjį atgimimą ir taiką. Kalbama apie tai, ko reikalauja Dievas. Taip pat rašoma apie būsimąjį karalių iš Betliejaus.
Kaip ir kai kuriems kitiems pranašams, Michėjui kelia pasibjaurėjimą aukos ir apeigos, jei atnašautojams trūksta doros ir tikro dvasingumo. Ateityje Michėjas regi Dievo palaiminimą ir taiką.
Sikori Vojcechovienta
Sikori Vojcechovienta  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kobilino Božimų valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 10 namų ir 45 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 10 namų ir 53 gyventojai, iš kurių 23 vyrai ir 30 moterys.
BK Kenty
Linšiopingo „Kenty“ – Švedijos futbolo klubas iš Linšiopingo.
Alvydas Butkus
Alvydas Butkus (g. 1950 m. liepos 9 d. Kaune) – Lietuvos kalbininkas, baltistas, habilituotas humanitarinių mokslų daktaras, profesorius, asociacijos „Lietuvos ir Latvijos forumas" pirmininkas.
Biografija
1968 m. baigė Kauno I vidurinę mokyklą (dab. „Aušros“ gimnazija). 1969–1975 m. Lietuvos miškų instituto laborantas, 1975 m. Kauno prekybos reklamos biuro redaktorius. 1975 m. baigė lietuvių kalbos ir literatūros studijas Vilniaus universiteto Kauno vakariniame fakultete (dab. VU Kauno fakultetas). 1976–1990 m. dirbo VU KVF Lietuvių kalbos ir literatūros katedroje, dėstė lietuvių dialektologiją, akcentologiją, kalbos kultūrą, latvių kalbą. Nuo 1976 m. asistentas, nuo 1986 m. vyr. dėstytojas, nuo 1989 m. docentas (ėjo pareigas). 1984 m. apgynė filologijos mokslų kandidato disertaciją „Lietuvių pravardės“.
Stažavosi Latvijos universitete (1980, 1998, 2004, 2016 m.), Tartu universitete (1984 m.), Upsalos universitete (1992 m.).
Nuo 1988 m. aktyviai įsitraukė į Sąjūdžio veiklą, buvo Kauno iniciatyvinės grupės narys, Sąjūdžio I Seimo narys (1988–1990 m.). VDU Atkuriamosios tarybos, vėliau Atkuriamojo Senato narys (1990–1996 m.). Inicijavo lituanistikos studijų atkūrimą Vytauto Didžiojo universitete, į kurį drauge su savo studentais perėjo iš VU KHF.
1990–1993 m. vadovavo VDU Lituanistikos katedrai, 1993–1995 m. Lietuvių kalbos katedros pagrindinėms studijoms, 1994–2020 m. vadovavo VDU Letonikos centrui. Nuo 1994 m. docentas. 2009 m. atliko habilitacijos procedūrą (gintasis darbas – „Nominacija ir identitetas“). Nuo 2011 m. profesorius (eina pareigas). Rūpinasi VDU ir Latvijos universitetų studentų mainais – pirmieji įvyko 1991 m. pavasarį. Jo iniciatyva VDU pasirašė sutartis su Latvijos universitetu, Latvijos kultūros akademija, Daugpilio universitetu, Rėzeknės aukštąja mokykla, Liepojos universitetu, taip pat su Stokholmo universitetu. Yra skaitęs paskaitų minėtuose universitetuose, taip pat Helsinkio ir Tamperės (Suomija) universitetuose.
1997 m. buvo išrinktas Tarptautinės onomastų tarybos (Leuven, Belgija) nariu. Nuo 2007 m. vadovauja asociacijai "Lietuvos ir Latvijos forumas".
Domisi folkloru. 1979 m. VU Kauno vakariniame fakultete įkūrė studentų folklorinį ansamblį (vėliau pavadintą „Uosinta“) ir kurį laiką jam vadovavo. 1990 m. įkūrė VDU folklorinį ansamblį.
Darbai
Išleistos knygos:
Verčia latvių grožinę literatūrą. Pirmieji vertimai iš latvių kalbos periodikoje pasirodė 1976 m. Paskelbė I. Zieduonio, E. Rudzyčio, J. Laganovskio ir kt. autorių kūrinių. Išleido H. Galinio apysaką „Laikas sėti rugius“ (Vilnius: Vyturys, 1986), latvių novelių rinkinį jaunimui „Namas su kiškio ausimis“ (Kaunas: Aesti, 2001).
1994 m. įsteigė nuosavą leidyklą „Aesti“ mokslinei literatūrai leisti, kurioje, be savo knygų, leidžia humanitarinę ir gamtos mokslų literatūrą. 1995-2021 m. leidykloje buvo leidžiamas tarptautinis žurnalas „Baltic Forestry“.
Styga (reikšmės)
Styga gali būti:
Visi nori būti italais
Visi nori būti italais – 2007 m. JAV sukurta romantinė komedija.
Turinys
Džeikas Bjanskis, kuriam priklauso nedidelė žuvies parduotuvė šiaurės Bostone, niekaip negali susitaikyti su skyrybomis su savo mergina Izabele. Nors po jo išdavystės praėjo 8 metai, Izabelė ištekėjo ir susilaukė 3 vaikų, Džeikas kasdien jai skambina, o per pažinties metines ateina su gėlėmis, nepaisydamas nei jos vyro, nei nuolatinio priminimo, kad meilė jau negrįžtamai baigėsi. Susirūpinę Džeiko bendradarbiai Styvas ir Džanluka stengiasi, kad šis susipažintų su kitomis moterimis ir pamirštų Izabelę. Kartą šie susipažįsta su simpatiška veterinare Marisa Kosta ir pakviečia ją į vakarėlį, skirtą vienišiems italams, į kurį įkalba ateiti ir Džeiką. Jiedu susipažįsta ir pradeda susitikinėti, tačiau jau per pirmą pasimatymą Džeikas pareiškia turintis merginą, o Izabelei taip pat papasakoja apie naują pažintį. Kadangi šiai tai nerūpi, Džeikas pradeda susitikinėti su Izabele. Judviejų santykiai rutuliojasi, kol netikėtai Izabelė nusprendžia palikti savo vyrą ir persikraustyti pas Džeiką. Pastarasis nesugeba atsispirti buvusiai meilei, Marisa jį palieka, tačiau gyvenimas su Izabele ir jos vaikais pasirodo ne toks romantiškas, apie kokį jis svajojo.
Mėgindamas išspręsti susidariusią situaciją, Džeikas padeda Izabelės vyrui susigrąžinti žmoną, o pats skuba pas Marisą, tačiau ši išvyksta į Italiją. Jis važiuoja iš paskos ir randa ją restorane su buvusiu vaikinu.
Vadymas Antipovas
Vadymas Antipovas (Вадим Петрович Антіпов), (g. 1988 m. rugsėjo 11 d.) – Ukrainos futbolo žaidėjas, žaidžiantis saugo pozicijoje.
Karjera
Profesionalo karjerą pradėjo 2006 m. Černigovo „Desna" klube, tuo metu žaidusiame Ukrainos I lygoje.
Vėliau rungtyniavo Kalinino „Feniks-Iljičivec“ ir Kirovohrado „Zirka“ klubuose.
2015 m. vasarą perėjo į „Enerhijos“ klubą iš Naujosios Kachovkos.
Rinktinės
Rungtynėse prieš Kijevo „Arsenal“, V. Antipovas pelnė pirmą savo įvartį nacionalinės jaunimo komandos gretose.
Pašušvio dvaras
Pašušvio dvaras – dvaras, buvęs Pašušvyje, netoli Šušvės upės. Išlikęs parkas, apgriuvę neogotikiniai dvaro parko vartai. Parke yra I pasaulinio karo rusų kareivių kapai. Kultūros paveldo objektas.
Skuodo herbas
Aprašas
Mėlyname lauke auksinė mūro siena su vartais ir trimis bokšteliais su kryžiais, vartų angoje ant auksinio dubens kūno spalvos Šv. Jono Krikštytojo galva, plaukai ir barzda juodi.
Maltos futbolo lyga
Maltos futbolo lyga – pagrindinės Maltos futbolo pirmenybės, kur Maltos Futbolo klubai varžosi keturiuose divizionuose – aukščiausioje Premjer lygoje, pirmajame, antrajame ir trečiajame divizionuose.
Istorija
Pirmosios Maltos futbolo pirmenybės prasidėjo 1909 metais. Jose ilgą laiką žaidė iki 10 komandų, vienose pirmenybėse težaidė išvis tik 2 klubai.
I pasaulinio karo metu neįvyko 1 pirmenybės, II pasaulinio karo metu – 4.
2019–2020 m. Premjer lygoje žaidė 14 komandų. Dėl pandemijos pirmenybės buvo nutrauktos po 20 turų. Nugalįtojais paskelbti Floriana FC futbolininkai, kurie tuo metu pirmavo. Po sezono nė viena ekipa neiškrito.
Skuodo herbas
Simbolika
Šv. Jonas krikštytojas buvo Jono Chodkevičiaus ir kartu Johanesbergu perkrikštyto Skuodo globėjas. Vartai su bokšteliais sietini su antrąja miesto pavadinimo dalimi – berg, kuri tuomet reiškė pilį, įtvirtintą gyvenvietę.
Pašušvio dvaras
Istorija
thumb|left|Paminklas I pasaulinio karo metu [[Dubysos mūšis|Dubysos mūšyje žuvusiems rusų kariams]]
Skuodo herbas
Istorija
1645 m. vasario 18 d. Lietuvos rūmų maršalo Kazimiero Leono Sapiegos rūpesčiu valdovas Vladislovas Vaza suteikė Skuodui Magdeburgo teises. Tuomet pirmą kartą buvo paminėtas miesto antspaudo simbolis – „vartuose nukirsta šv. Jono krikštytojo galva“. Tai seniausias „kalbantis“ miesto herbas Lietuvoje, naudotas iki XIX a. Pirmą kartą herbas atkurtas 1970 m. tačiau jis buvo atkurtas klaidingai, pakeistos spalvos, neliko ir šv. Jono Krikštytojo galvos. Netrukus herbas panaikintas. Iš naujo atkurtą Skuodo miesto istorinį herbą (herbo etalono autorius – dailininkas Valerijonas Jucys) Lietuvos Respublikos Aukščiausioji Taryba patvirtino 1992 m. gegužės 6 d. nutarimu Nr. I-2555.
Maltos futbolo lyga
Istorija
2020–2021 m. dalyvavo 16 komandų. Nuspręsta, kad po sezono trys arba keturios komandos iškris į žemesnį divizioną. Ketvirtoji iškristų, pralaimėjusi pereinamąsias rungtynes.
Pašušvio dvaras
Istorija
Nuo XVI a. minimas dvaras ilgą laiką priklausė Pilsudskiams. Dvare gyveno maršalo J. Pilsudskio senelė Teodora Butlerytė-Pilsudskienė (1811–1886), palaidota Pajieslio bažnyčios kapinėse (fundavo Pajieslio bažnyčią). Po Pilsudskių dvarą valdė Zaborskai.
Manukodijos
Manukodijos (Manucodia) – žvirblinių (Passeriformes) būrio rojaus paukščių (Paradisaeidae) šeimos paukščių gentis.
Pašušvio dvaras
Istorija
1820 m. Pašušvio dvare gyveno 19, 1902 m. – 94 žmonės. thumb|Pašušvio dvaro parko vartai, pastatyti 1890 m.
Manukodijos
Gentyje 5 rūšys:
Pašušvio dvaras
Parkas
Netoli kaimo yra valstybės saugomas XVIII a. Pašušvio dvaro parkas. Plotas 20 ha. Auga liepos, beržai, ąžuolai, eglės, pušys, uosiai, klevai, maumedžiai, mandžiūriniai riešutmedžiai. Išlikę neogotikiniai vartai.
Kibiškis
Kibiškis – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Upytės.
Susan Boyle
Susan Magdalane Boyle (g. 1961 m. balandžio 1 d.) – britų dainininkė, išgarsėjo 2009 m. sudalyvavusi talentų realybės šou Britain's Got Talent ir užėmusi 2-ą vietą. Tais pačiais metais išleistas debiutinis albumas „I Dreamed a Dream“ užėmė 1 vietą pardavimų sąrašuose visame pasaulyje.
Tadas Klimas
Tadas Klimas (g. Filadelfijoje, Pensilvanija (JAV)) – teisininkas, advokatas, teisėtyrininkas, teisės pedagogas.
Biografija
LR advokatūros narys. Anksčiau – ir JAV valstijų (Niujorko, Ohajo, ir Ilinojaus) advokatūros narys.
Daugelio Lietuvos įstatymų projektų rengėjas.
Stare Garbovas
Stare Garbovas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kobilino Božimų valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 28 namai ir 157 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 30 namų ir 152 gyventojai, iš kurių 86 vyrai ir 66 moterys.
Arūnas Sakalauskas
Arūnas Sakalauskas:
Paolo Rossi
Paolas Rosis (1956 m. rugsėjo 23 d. Prate, Italijoje – 2020 m. gruodžio 9 d. Sienoje, Italijoje ) – Italijos vyrų futbolo rinktinės puolėjas, kuris 1982 m. atvedė Italiją į pergalę 1982 metų pasaulio futbolo čempionate, įmušęs 6 įvarčius ir laimėjęs Auksinio batelio ir Auksinio kamuolio apdovanojimus.
Pradžia
Rossi gimė Santa Lusijoje, Prato provincijoje, Toskanoje.
Profesionaliame futbole debiutavo atstovaudamas Como komandai, į kurią buvo išsiųstas įgauti patirties iš Juventus, po 3 operacijų atliktų jo keliams.
Žydrūnas Kelys
Žydrūnas Kelys (g. 1987 m. balandžio 29 d. Biržuose) – Lietuvos krepšininkas.
Paolo Rossi
Pradžia
1976–1977 metų sezone Paolo Rossi pradėjo žaisti Vicenza Calcio komandoje ir tapo pagrindiniu Vicenza klubo puolėju, padėdamas jam patekti į Serie A. Sekančiame sezone Paolo Rossi įmušė 24 įvarčius ir buvo pakviestas į Italijos rinktinę. 1978 metų pasaulio futbolo čempionate Paolo Rossi jau buvo vadinamas vienu geriausių pasaulio puolėju.
Iki tol teises į Paolo Rossi turėjo Vicenza Calcio ir Juventus klubai. Kai atėjo metas išsiaiškinti, kuriam iš šių klubų priklausys visos teisės į futbolininką, Vicenza Calcio pasiūlė 2 612 000 Italijos lyrų. Paolo Rossi tapo brangiausiu visų laikų Italijos sportininku. 1979 metais Vicenza Calcio iškrito į Serie B ir Paolo Rossi buvo paskolintas Perugia klubui.
Skandalas
Žaisdamas Perugia klube Paolo Rossi įsivėlė į lažybų skandalą ir buvo diskvalifikuotas 3 metams, vėliau bausmė buvo sumažinta iki 2 metų.
Žydrūnas Kelys
Karjera
Ž. Kelys karjerą pradėjo Kauno „Buratinos“ klube žaidusioje LKAL, joje žaidėjas rungtyniavo ganėtinai sėkmingai, todėl 2005 m. krepšininkas tapo „Žalgirio“ komandos nariu, tačiau tuometinių LKL čempionų gretose neįsitvirtino kaip ir 2006 m. sausyje perėjęs į „Sakalų“ klubą.
Paolo Rossi
1982 metų pasaulio futbolo čempionatas
Paolo Rossi diskvalifikacija baigėsi kaip tik prieš 1982 metų pasaulio futbolo čempionatą, tačiau žiniasklaida ir tifoziai abejojo dėl jo formos. Pirmosios 3 rungtynės tai tik patvirtino.
Žydrūnas Kelys
Karjera
Pasibaigus sezonui Ž. Kelys išvyko į Rusiją ir pasirašė sutartį su šios šalies aukščiausiosios lygos debiutante „Standart“, bet netrukus buvo paskolintas žemesnėje lygoje rungtyniaujančiai dublerių komandai. 2007 m. vasario 1 d. lietuvis buvo pakviestas į pagrindinę komandos sudėtį.
Paolo Rossi
1982 metų pasaulio futbolo čempionatas
Atkrentamųjų varžybų pirmame etape Italija rezultatu 2:1 nugalėjo Argentinos rinktinę. Ketvirtfinalyje Italija 3:2 nugalėjo turnyro favoritę Braziliją. Šiose rungtynėse Paolo Rossi pasižymėjo 3 įvarčiais. Dar 2 įvarčius Paolo Rossi pridėjo pusfinalio rungtynėse, kuriuose Italija įveikė Lenkiją, bei dar 1 įvartį įmušė finale į Vokietijos vartus.
Pelnęs 6 įvarčius Paolo Rossi tapo rezultatyviausiuoju čempionato žaidėju, buvo pripažintas geriausiu čempionato žaidėju ir tapo geriausiu Europos futbolo žaidėju 1982 metais.
Žydrūnas Kelys
Karjera
2010 m. vasario 11 d. pasirašė ilgalaikę sutartį su Vilniaus „Lietuvos ryto“ komanda, tačiau 2009–2010 m. LKL sezoną baigs Vilniaus „Perlo“ klube. 2010 m. kovo 10 d. perėjo į Vilniaus „Lietuvos ryto“ klubą. 2011 m. sausio 27 d. iki sezono pabaigos buvo paskolintas Vilniaus „Perlas“ klubui. 2011–2012 m. sezone Ž. Kelys rungtyniavo Pasvalio Pieno Žvaigždžės ekipoje. 2012 m. liepos 26 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Vilniaus „Perlas-MRU“ ekipa.
Paolo Rossi
Vėlesni metai
Po 1982 metų Paolo Rossi atstovavo Juventus klubui, su kuriuo laimėjo Europos čempionų taurę (1985) ir Europos taurių laimėtojų taurę (1984). Po to perėjo į AC Milan klubą, kuriame jo talentas pradėjo gesti. Po blankaus pasirodymo 1986 metų pasaulio futbolo čempionate jis baigė savo karjerą Veronos klube 1987 metais.
Per 47 Italijos rinktinėje sužaistas rungtynes įmušė 20 įvarčių.
2004 metų kovą Pelé įvardijo Paolo Rossi kaip 1 iš 125 geriausių gyvų pasaulio futbolininkų.
Estijos futbolo varžybos 1995–1996 m.
Estijos futbolo varžybos 1995–1996 m.
Leimonas
Leimonas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Leimonienė (ištekėjusi moteris) ir Leimonaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Styga (muzika)
thumb|Susukta akustinės [[gitara|gitaros styga.]] Styga – tampri įtempta vienodo tankio gija. Pajudinta ima virpėti. Stygos sutvirtintais galais skersinių savųjų virpesių dažnis priklauso nuo stygos ilgio (l), jos medžiagos tankio (q), įtempimo (T), skerspjūvio ploto (S).
Dažnis lemia sukeliamo garso aukštį. Garso aukštumas priklauso nuo stygos įtempimo.
Garso tembras priklauso nuo stygos virpinimo būdo (pvz., muzikos instrumentų stygos virpinamos pirštais, stryku, plektru ar plaktuku) ir vietos.
Anksčiau stygos gamintos iš ašutų, augalų plaušų. Šiuolaikinės - iš metalo, sintetinių medžiagų. Žemus tonus skleidžia stygos iš plonos gijos, apviniotos vienu ar keliais minkštos vielos sluoksniais.
Stygų turi muzikos instrumentai, elektroakustiniai prietaisai.
Kiminas
thumb|250px|[[Vingiuotasis kiminas (Sphagnum flexuosum)]]
Kiminai, dar kitaip baltosios samanos, durpinės samanos (Sphagnum) – kiminiečių (Sphagnales) eilės monotipinės kimininių (Sphagnaceae) šeimos augalų gentis.
Stiebas (kauloidas) gausiai šakotas. Viršutinėje dalyje šakutės labai tankios ir sudaro galvutę. Filoidai (lapus primenančios struktūros) – begysliai, sudaryti iš dvejopų ląstelių: chlorofilinių (jos labai siauros, žalios spalvos) – pagal jų formą nustatomos kiminų rūšys, ir vandeninių (platesnės ir bespalvės, įsiterpusios tarp chlorofilinių). Sporogonai išauga stiebo viršūnėje, trumpai kotuoti. Sporinės, kuriose subręsta sporos, rutuliškos, atsidaro dangteliu ir neturi sporų išbyrėjimo reguliavimo aparato – peristomo.
Kiminai auga įvairių tipų pelkėse, dažniausiai puriomis, šviesiomis, balzganomis ar rausvomis vejomis. Kiminai neturi nei šaknų, nei rizoidų. Atmosferinį vandenį sugeria visu kūno paviršiumi, todėl sukaupia 20-30 kartų daugiau vandens, negu patys sveria. Iš nunykusios apatinės dalies formuojasi durpės.
Kiminų sandara
kairėje|miniatiūra|Hialininės ląstelės Pagrindiniai ortotropiniai kauloidai yra 20-30 cm ilgio ar net ilgesni. Ant kauloidų išsidėsčiusios kuokštų pavidalo puokštelės sudaro nuo 2-6 iki 12-13 šoninių šakučių. Šakutėms būdingas horizontalios krypties augimas. Taip pat jos gali būti nulinkusios žemyn, svyruojančios.