cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Čekija
Čekija, oficialiai Čekijos Respublika – valstybė Vidurio Europoje. Respublika šiaurėje ribojasi su Lenkija, šiaurės vakaruose ir vakaruose su Vokietija, pietuose su Austrija ir Slovakija.
Čekija susideda iš trijų istorinių žemių – Bohemijos, Moravijos ir Čekų Silezijos (anksčiau taip pat vadintos Austrijos Silezija).
Čekija yra ES, NATO, JTO, OECD narė.
Istorija
Čekijos teritorija apgyvendinta prieš 2 600 metų, nuo 2 tūkstantmečio pr. m. e. čia atsikėlė lužitėnų kultūros gentys, IV a. pr. m. e. atsikėlė keltų gentys, vėliau germanai (markomanai). V–VI a. Moravijoje apsigyveno avarai, o Bohemijoje slaviškos čekų gentys. 623–659 m. teritorija priklausė Samo slaviškai valstybei.
Čekų žemės apjungtos IX a. gale. Vėliau gyvavo Bohemijos karalystė, bet palaipsniui prarado savo galią ir pateko į Austrijos-Vengrijos imperijos sudėtį. Neilgą laiką formaliai Čekijos karaliumi buvo Vytautas Didysis.
Čekija įstojo į NATO 1999 metais, į Europos Sąjungą – 2004 m.
Politinė sistema
Valstybė pagal 1992 m. konstituciją – respublika, valstybės vadovas – prezidentas, jis taip pat ir ginkluotųjų pajėgų vadas. Prezidentą renka parlamentas penkerių metų kadencijai. Įstatymų leidžiamoji valdžia – Parlamentas, sudarytas iš aukštųjų rūmų – Senato ir žemųjų – Deputatų rūmų. Į abejus rūmus nariai renkami tiesioginiuose rinkimuose – 81 senatorius 6 metų kadencijai (trečdalis sudėties atnaujinama kas dvejus metus), 200 žemesniųjų rūmų narių – 4 metų kadencijai. Vykdomoji valdžia – Ministrų Taryba, atskaitinga Deputatų Rūmams.
Savivalda – municipalinės tarybos, renkamos ketveriems metams tiesioginiuose rinkimuose proporcinio atstovavimo sistema.
Svarbiausios politinės partijos:
Čekija ir Lietuva
Čekai nuo XIII a. pradžios dalyvavo kryžiaus žygiuose į Prūsijos ir Lietuvos žemes. 1329 m. kryžiaus žygio į Žemaitiją metu pagrindinė kariuomenė, vadovauta Jono Liuksemburgo, sudaryta iš čekų.
Apie 1380 m. Čekijoje (Prahos universitete) studijavo pirmieji lietuviai. 1397 m. karalienė Jadvyga Prahos universitete įkūrė Lietuvių kolegiją. Žalgirio mūšyje lietuviams padėjo čekų algininkų daliniai. 1471–1526 m. Čekiją valdė Jogailaičiai.
XIX a. čekų tautinis judėjimas darė įtaką lietuvių tautiniam judėjimui, o čekų abėcėlės raidės ž, č, š įsitvirtino lietuviškoje abėcėlėje. 1883 m. J. Basanavičius, besitobulindamas Prahoje, parengė pirmąjį Aušros numerį.
Po Čekoslovakijos padalijimo (1993 m. sausio 1 d.), Lietuva pripažino Čekiją 1993 m. sausio 5 d., kitą dieną užmegzti diplomatiniai santykiai.
Administracinis suskirstymas
thumb|Čekijos administracinis žemėlapis
Čekija suskirstyta į 13 kraštų (kraj; skliausteliuose nurodyti centrai) ir vieną sostinės teritoriją* (hlavní město):
Geografija
thumb|Kraštovaizdis Čekijos šiaurėje
Klimatas vidutinis su šiltomis vasaromis ir šaltomis žiemomis, susiformavęs žemyninio ir Atlanto jūrinio klimato sąveikoje.
Ežerų mažai. Upės iš Čekijos teka į tris skirtingas jūras: Šiaurės jūrą, Baltijos jūrą ir Juodąją jūrą. Pagrindinės upės (skliaustuose – ilgis Čekijoje): Aukščiausias taškas – Snežka (1602 m).
Ekonomika
thumb|[[Škoda Auto yra didžiausias mašinų gamintojas centrinėje Europoje]]
Čekija – pramoninė agrarinė valstybė. Svarbiausi naudingi ištekliai – bitumingos ir rusvosios anglys, lignitas. Vienos-Moravijos rajone išgaunama nafta. Taip pat kasamas kaolinas, urano rūda, grafitas, kvarcinis smėlis. 54 % teritorijos užima žemės ūkio naudmenos. Mašinų gamyba ir metalurgija – gaminama 70 % visų žinomų mašinų ir metalo gaminių.
Čekija yra garsi pasaulyje Bohemijos krištolu, porcelianu ir stiklu, pastarasis gaminamas Vakarų Čekijoje iš smulkučio smėlio. Viduramžių amatininkai garsėjo įstabiais vitražais. Šiandien Bohemijos stiklo dirbiniai vertinami dėl kokybės ir dailumo.
Demografija
thumb|[[Praha|Prahos senamiesčio panorama]]
Čekijos gyventojų skaičius po truputį mažėja -0,08 %. 2003 m. apskaičiavimais. Čekijoje turi vieną iš mažiausių pasaulyje gimstamumo rodiklių.
Tankiausiai gyvenama šiaurės rytinėje ir vakarinėje dalyse (daugiau 800 žm/km²), rečiausiai – pietinėje dalyje (mažiau 40 žm/km²).
Miestuose gyvena apie 74 % visų gyventojų. Didžiausi miestai:
Pasaulio medis
thumb|200px|Gyvybės medis thumb|200px|Skandinavų Pasaulio medis – [[Igdrasilis]]
Čekija
Kalbos
Anot 2001 m. surašymo, 94,9 % gyventojų kalba čekiškai, 2 % – slovakiškai, 2,3 % – kitomis kalbomis, 0,8 % – nėra duomenų. Pasak 2005 m. apklausos, 28 % Čekijos gyventojų gali susikalbėti vokiškai, 24 % – angliškai ir 20 % – rusiškai.
Pasaulio medis
Pasaulio medis – mitinis motyvas, išreiškiantis universalią pasaulio koncepciją. Dauguma indoeuropiečių tautų turi ir pasaulio medį ar jo variantus: gyvybės medį, šamanų medį, pažinimo medį, vaisingumo medį, rečiau – mirties medį, blogio medį. Pasaulio medis ir visi jo variantai padeda susieti binarines sąvokų prieštaras, naudojamas pagrindiniams pasaulio parametrams apibūdinti, pavyzdžiui: aukštai – žemai, geras – blogas, dievai – demonai ir t. t. Pasaulio medis buvo dažnai vaizduojamas dailės, keramikos dirbiniuose, architektūriniuose paminkluose, aprašomas įvairiuose tekstuose.
Pasaulio medžio reikšmė
Pasaulio medis turėjo išskirtinį vaidmenį: lėmė Visatos sandarą ir jos turinį, įkūnijo stabilumą. Žmonės tai, kas buvo iki pasaulio medžio atsiradimo, įsivaizdavo kaip chaosą, neturintį jokių atramos taškų ar žymių, priešingą tvarkingam kosmosui. Kosmogoniniai mitai pasaulio formavimąsi vaizduoja kaip procesą, kurio metu yra sukuriamos pagrindinės binarinės opozicijos (dangus-žemė ir pan.), lygiai (augalai-gyvūnai-žmonės) ir kosminė atrama (Pasaulio medis ar jo atitikmuo).
Čekija
Religija
Čekija yra viena iš mažiausiai religingų šalių Europoje. Pasak 2001 m. gyventojų surašymo, 59 % gyventojų yra agnostikai, ateistai, netikintys arba neorganizuoti tikintys, 26,8 % – Romos katalikai, 2,5 % – protestantai. Pasak 2005 m. Eurobarometer apklausos, 19 % Čekijos gyventojų „tiki, kad egzistuoja Dievas“ (antras žemiausias procentas tarp ES šalių po Estijos), 50 % „tiki, jog yra kokia nors dvasia arba dvasinė energija“ ir 30 % „netiki jokiais dievais, dvasiomis ar dvasinėmis energijomis“.
Nuorodos
Žemėlapiai: Laikas ir oras:
Pasaulio medis
Vertikalioji Pasaulio medžio struktūra
Pasaulio medis yra įsivaizduojamas sakraliniame pasaulio centre (trys Pasaulio kalnai su Pasaulio medžiais ir t. t.). Jį galima suskirstyti vertikaliai į apatinę dalį – šaknis, vidurinę – kamieną, viršutinę – šakas. Vertikalėje išryškėja priešybės: viršus – apačia, dangus – žemė, žemė – apatinis pasaulis, ugnis – drėgmė ir kitos, kurios pakankamai tiksliai apibūdina mitinius personažus ir aplinką, kurioje jie veikia. Pasitelkus Pasaulio medį galima atskirti pagrindines Visatos erdvės zonas: viršutinę (dangaus karalystė), vidurinę (žemę) ir apatinę (požemį); laiko suvokimą: praeitis-dabartis-ateitis. Taip pat skirstyti galima pagal elementų aspektą: ugnis – žemė – vanduo, genealoginiu atžvilgiu ir pan. Kiekvienai Pasaulio medžio daliai būdinga savita požymių visuma.
Kiekvienai vertikaliajai Pasaulio medžio daliai priskiriama tam tikra gyvų būtybių klasė (gyvūnai, dievybės, kiti mitiniai personažai). Su viršutine dalimi yra susiję paukščiai. Dažnai jų yra du arba vienas, tupintis ant medžio viršūnės; paprastai tai erelis. Su vidurine dalimi siejami kanopiniai – elniai, arkliai, karvės, rečiau bitės. Vėlesnėse kultūrose su šia dalimi imta sieti ir žmones. Prie šaknų (požemio pasaulyje) apgyvendinamos gyvatės, varlės, pelės, bebrai, ūdros, žuvys, kartais lokys ar fantastiškos chtoniškos pabaisos. Pvz., šumerų epe apie Gilgamešą hulupu medžio šaknyse yra gyvatė, šakose – paukštis Anzudas, o viduryje mergelė Lilita.
Horizontalioji Pasaulio medžio struktūra
Horizontaliąją Pasaulio medžio struktūrą sudaro pats medis ir objektai aplink jį. Paprastai abiejose kamieno pusėse vaizduojamos simetriškos kanopinių bei žmonių figūros (dievų, mitinių didvyrių, šventųjų ir pan.). Pvz., actekams yra būdingas toks vaizdinys: dešinėje medžio pusėje yra saulės dievas, kairėje – mirties dievas. Tokios kompozicijos būdingos ir kitoms tautoms, budizmo bei krikščionybės mene. Vertikalioji struktūra yra susijusi su kosmologine, mitologine sfera, o horizontalioji – su ritualu ir jo dalyviais. Ritualo objektas (pvz., aukojamas gyvūnas, seniau ir žmogus) visada yra centre, abipus jo – ritualo dalyviai.
Apverstas pasaulio medis
Egzistuoja apversti Pasaulio medžio vaizdiniai, pvz., „Viršuje šaknys, apačioje šakos – tai amžinasis figmedis“ (Kathaupanišada). Tokie apversti medžiai vaizduojami ant ritualinių daiktų, kartais ritualuose naudojami ir tikri apversti medžiai. Gali būti, kad apversto medžio vaizdinys atsirado dėl apatinio pasaulio geometrijos suvokimo, kur visi ryšiai yra atvirkštiniai. Per šamano kelionę šamanas, grįždamas iš dangaus į žemę, pirmiausia mato medžio šakas, paskui kamieną, o šaknis galiausiai, t. y. apverstą medį.
Balašaitis
Balašaitis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Balašaitienė (ištekėjusi moteris) ir Balašaitytė (mergautinė pavardė).
Anri (kunigaikštis)
thumb|left|100px|Anri monograma Anri (g. 1955 m. balandžio 16 d., tikras vardas Henri Albert Gabriel Félix Marie Guillaume) – Liuksemburgo kunigaikštystės hercogas. Anri yra vyriausias kunigaikščio Žano ir princesės Žozefinos-Šarlotės sūnus. Anri yra dabartinio Belgijos karaliaus Alberto II sūnėnas.
Balašaitis
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Anri (kunigaikštis)
Hercogas Anri mokėsi Liuksemburge ir Prancūzijoje. Šioje šalyje 1974 m. jis gavo bakalauro laipsnį. 1980 m. Anri baigė politikos mokslus Ženevos universitete.
Besimokydamas Ženevoje Arni sutiko María Teresa Mestre y Batista, kuri vėliau tapo jo žmona. Jie kartu susilaukė penkių vaikų.
Po savo tėvo Žano Liuksemburgo hercogo titulo atsisakymo, juo tapo Anri.
Nuo 1998 m. Tarptautinio olimpinio komiteto narys.
Petras Blastus Kmita
Petras Blastus Kmita (apie 1560 m. – apie 1629 m. Liubčia prie Naugarduko) – Lietuvos spaustuvininkas.
Biografija
1598 m. pamokslininkas Kėdainių arijonų maldos namuose. apie 1600 m. atvyko į Vilnių, iki 1611 m. dirbo savo uošvio Jono Karcano spaustuvėje. Po J. Karcano mirties paveldėjęs dalį turto įkūrė nuosavą spaustuvę Vilniuje, išleido kelis arijoniškus spaudinius. Dėl konkurencijos ir arijonų persekiojimo 1612 m. spaustuvę perkėlė į Liubčią. 1618 m. lankėsi arijonų centre Rakove, paliko lietuvišką įrašą arijonų istoriko A. Lubienieckio albume. Parašė epigramą lenkų kalba, išsp. S. Rysinskio knygoje „Alegorija“ (Przypowieści). Jo spaustuvė veikė iki 1654 m.
Baldauskas
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Darbininkų atstovas (Kaunas)
Darbininkų atstovas – LKP CK savaitraštis, ėjęs 1926 m. balandžio 23 d. – gruodžio 17 d. Kaune.
Istorija
1926 m. gruodžio 12 d. išleido leidinį „Kaimas ir dvaras“. Išėjo 31 numeris. Tiražas 3000-10000 egz. Nr. 5 ir Nr. 7 buvo konfiskuoti. Uždarytas Kauno karo komendanto nutarimu.
Bendradarbiavo Zigmas Angarietis, Kazys Giedrys, Vincas Kapsukas, Bronius Pranskus, Kazys Preikštas, Bronius Pušinis ir Romas Šarmaitis. Redaktoriai: oficialūs – Liudas Darvidas, Albinas Kilikevičius, o faktiniai – Pijus Glovackas, Karolis Požėla, Juozas Greifenbergeris.
Carmarthen Town AFC
Karmardeno „Town“ – Velso futbolo klubas iš Karmardeno.
Sezonai
Šaltinis:
Duburiai (Kelmė)
Duburiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 9 km nuo Naudvario.
Puslaidininkinis diskas
alt=SSD – Solid State Drive diskas|thumb|mSATA-SSD mit 2 Euro SSD diskas Puslaidininkinis diskas arba SSD diskas – diskas, kuriame informacija įrašoma ne į magnetinį diskelį, o į keletą sujungtų flash atminties kortelių.
Veikimo principas
SSD technologija naudoja elektronines sąsajas, kurios suderintos su tradiciniais įvesties/išvesties (I/O – In/Out) būdais, pritaikytais tradiciniams standiesiems diskams.
SSD diskuose nėra jokių mechaninių judančių komponentų. Tai išskiria juos iš elektromechaninių magnetinių diskų (HDD) ar diskelių, naudojančių judančią magnetinę galvutę aplink besisukančią plokštelę informacijai įrašyti ar nuskaityti, kategorijos. Lyginant su elektromechaniniais diskais, SSD diskai yra žymiai atsparesni mechaniniams sukrėtimams, yra daug tylesni, jų prieigos bei uždelsimo laikas daug trumpesnis. Nors 2012 m. SSD diskų kainos krito sparčiai, vidutinė jų kaina vis vien yra apie 8–9 kartus didesnė, lyginant su tradiciniais standžiaisiais diskais.
Nuo 2014 m. dauguma SSD diskų naudoja „NAND“ principu paremtą flash atmintį, kuri leidžia neprarasti duomenų, įrašytų į diską net atjungus maitinimą.
Programinei įrangai, kuriai reikalinga greita prieiga prie duomenų, tačiau nėra svarbi informacija, gali būti skirti operatyviosios atminties (RAM) technologijomis pagrįsti SSD diskai, kurie duomenų po kompiuterio perkrovos neišsaugo. Tokie įrenginiai gali būti maitinami išoriniu maitinimu, pavyzdžiui, baterijomis tam tikrą laiką, jeigu pagrindinis maitinimas dingsta.
Hibridiniai diskai (SSHD) apjungia SSD ir HDD technologijas viename įrenginyje, kuriame įmontuotas kietasis magnetinis diskas bei SSD spartinančioji technologija (podėliavimas). Toks sprendimas gali pasiūlyti našumą, panašų į SSD diskų, naudojantis tam tikra programine įranga.
Pelkinė laksva
Pelkinė laksva (Hammarbya paludosa) – gegužraibinių (Ochidaceae) šeimos augalas, priklausantis monotipinei laksvos (Hammarbya) genčiai.
Augalas daugiametis, 7-25 cm aukščio. Žiedynas gana ilgas, su daug gelsvai žalių mažų žiedų. Žydi liepos – rugpjūčio mėn. Auga šlapiose pelkėtose vietose, dažniausiai tarp samanų.
Lietuvoje reta rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Voveraitiniai
Voveraitiniai (Cantharellaceae) yra voveraitiniečių eilės grybų šeima.
Šeimai priklauso saprofitiniai ir mikoriziniai grybai. Šių grybų kepurėlę ir kotą taip pat dažnai sunku atskirti. Kepurėlė, kuri dažnai būna ryškios spalvos, turi būdingą piltuvėlio formą, o jos įdubimas dažnai siekia koto pagrindą. Himenio paviršių, vadinamąjį himenoforą, sudaro tariami lakšteliai arba raukšlelės, kurie būna skiltėti arba tinklėti, ir dažnai kotu nuaugę žemyn. Trama kieta, kai kurių rūšių skleidžia maloniai gaivų kvapą. Sporos baltos, elipsiškos.
Kai kurių rūšių grybai yra labai vertinami, kaip antai valgomoji voveraitė (Cantharellus cibarius) arba rudoji voveraitė (Cantharellus tubaeformis var. lutescens), tačiau kitos yra menkavertės. Šioje šeimoje nėra nuodingųjų rūšių.
Lietuvoje auga:
DNB ASA
thumb|250px|DNB Vilniuje DNB ASA – didžiausia finansinių paslaugų grupė Norvegijoje, valdanti apie 2 trln. norvegiškų kronų turtą.
Anksčiau grupė žinota kaip DnB NOR ASA, 2011 m. lapkričio 11 d. pakeitė pavadinimą į DNB ASA.
DNB pasaulyje turi 12 skyrių ir atstovybių užsienyje, aptarnauja daugiau nei 50 proc. Norvegijos užsienio prekybos mokėjimo srautų. Grupės paslaugomis naudojasi per 2,3 mln. fizinių ir 200 000 juridinių asmenų. Bankas yra vienas didžiausių laivybos sektoriaus finansuotojų, vienas svarbiausių tarptautinės energetikos rinkos dalyvių
Istorija
2005 m. didžiausia Norvegijos finansinė institucija DnB NOR Bank ASA kartu su didžiausiu Šiaurės Vokietijos banku NORD/LB įsteigė naują banką Baltijos jūros regionui – Bank DnB NORD A/S. Dukterinė bendrovė Bank DnB NORD veiklą pradėjo 2006 m. sausį, ir sutelkė steigėjų veiklą Danijoje, Suomijoje, Estijoje, Latvijoje, Lietuvoje ir Lenkijoje. Banko pagrindinė buveinė įsikūrusi Kopenhagoje, Danijoje. Iš veiklos pasitraukus NORD/LB, vienintele banko savininke liko DnB NOR ASA. 2011 m. lapkričio 11 d. kartu su motinine bendrove bankas pakeitė pavadinimą į Bank DNB A/S. Šiuo metu Bank DNB A/S yra pagrindinis dukterinių bankų Lenkijoje, Lietuvoje, Latvijoje ir Estijoje. Lietuvoje dukterinis bankas vadinosi „DNB banku“. 2017 m. Lietuvoje „Nordea“ padalinys susijungė su banku DNB ir tapo „Luminor“.
Aleksandras Kmitas
Aleksandras Kmitas (g. 1940 m. balandžio 23 d. Svilonėliai, Karmėlavos valsčius) – Lietuvos agronomas daržininkas, biomedicinos mokslų daktaras.
Biografija
1967 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1975 m. žemės ūkio mokslų kandidatas.
Nuo 1968 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, 1990–2000 m. Namų ūkio ir sodininkystės katedros vedėjas, nuo 1979 m. docentas.
Surviliškio koplyčia
Surviliškio kapinių koplyčia – medinė koplyčia, esanti Kėdainių rajone, Surviliškio miestelio kapinėse, už 250 m į pietus nuo Surviliškio Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčios (pastatytos 1791 m.). Koplyčia stovi senųjų kapinių pietiniame pakraštyje – priešingoje pusėje nuo pagrindinių įėjimo vartų, 100 m nuo Nevėžio.
Kapinėse yra dailės paminklų, čia palaidotas žymus XIX a. kryždirbys Vincas Svirskis, pastatytas paminklas Surviliškio apylinkėse žuvusių partizanų atminimui. Vietos bendruomenė kapinėse rengia kasmetines akcijas „Žvakių takas išėjusiems“.
Istorija
Istoriniuose šaltiniuose Surviliškio dvaras minimas nuo 1500 m.
Kapinių koplyčia Surviliškyje pastatyta 1800 m.
Judrėnų apylinkė
Judrėnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje, į pietryčius nuo Klaipėdos.
Bulotas
Panašūs:
Raith Rovers FC
Kerkoldžio „Raith Rovers“ – Škotijos futbolo klubas iš Kerkoldžio.
Istorija
Klubas įkurtas 1883 m.
Paprastieji jūrų angelai
Paprastieji jūrų angelai (Pomacanthus) – jūrų angelų (Pomacanthidae) šeimos žuvų gentis, kuriai priklauso labai spalvingos žuvys, gyvenančios tarp koralinių rifų.
Virginija Balsevičiūtė
Virginija Balsevičiūtė-Šlekienė (g. 1958 m. balandžio 11 d. Naujasodė, Panevėžio raj.) – Lietuvos literatūros tyrinėtoja, habilituota humanitarinių mokslų daktarė.
Biografija
Mokėsi Jotainių aštuonmetėje ir Panevėžio J. Balčikonio vidurinėje mokykloje. 1981 m. baigė lituanistiką Vilniaus universitete. 2002 m. habilituota humanitarinių mokslų daktarė.
1981–1983 m. dirbo Knygų rūmuose. 1987–1989 m. Šiaulių pedagoginio instituto dėstytoja, nuo 1990 m. Vilniaus pedagoginio universiteto dėstytoja, nuo 2003 m. profesorė.
Mokslinė veikla
Studijoje „Naujausios lyrikos semantika“ nagrinėja poetinio pasaulėvaizdžio, poezijos prasmių ir meninių struktūrų kaitą. Knygose „Vytauto Mačernio „Vizijos“: Semiotinis aspektas“, „Vytautas Mačernis ir jo karta“ analizuoja žemininkų kūrybos problemas, jos sąsajas su egzistencializmu, moderniąja katalikybe, jų įtaką lietuvių lyrikos modernėjimui.
Makedonijos futbolo varžybos 1992–1993 m.
Makedonijos futbolo varžybos 1992–1993 m.
Miežionys
Miežionys – kaimas Vilniaus rajono savivaldybės vakaruose. Seniūnaitijos centras.
Psilotūnai
Psilotūnų skyriaus rūšys:
Klasė. Psilotainiai (Psilotopsida)
Malaita
thumb|250px|Topografinis Malaitos žemėlapis. Malaita – sala Saliamono Salose, didžiausia Malaitos provincijoje. Tai kalnuota tropinė sala, kurios miškai ir upių sistemos nėra gerai išnaudotos. Malaitoje gyvena daugiausiai žmonių iš visų Saliamono Salų, 140 tūkst. t. y. daugiau nei penktadalis valstybės gyventojų. Didžiausias miestas ir provincijos sostinė yra Aukis šiaurės vakariniame krante.
Pavadinimas
Dažniausiai vietiniai vadina Mala, o kai kuriuose dialektuose Mara ar Mwala. Malaita ar Malayta atsirado XVI a. ispanų tyrinėtojų, kurie lankėsi saloje ir tvirtino, kad tai tikrasis salos pavadinimas, kelionių žurnaluose. Pirmąkart jie pamatė salą iš Santa Isabelės, kur ji vadinama Mala. Viena teorija teigia, kad ita buvo pridėta, nes Bughotu kalboje reiškia „ten“" . Vyskupas George Augustus Selwyn vadino salą Malanta 1850 m. Sala buvo vadinama Mala valdant britams. Dabar Malaita minima oficialiuose dokumentuose. Sala taip pat vadinama Didžiaja Malaita, nes greta yra mažesnė Pietų Malaita.
Geografija
Malaita yra siaura sala, 164 km ilgio ir 37 km pločio plačiausioje vietoje. Ji tesiasi iš šiaurės vakarų į pietryčius. Tačiau vietiniai ir oficialųs dokumentai teigia, kad ji tesiasi iš šiaurės į pietus patogumo dėlei. Pietvakariuose yra Nepakeičiamas sąsiauris, kuris skiria Malaitą nuo Gvadalkanalio ir Floridos salų. Į šiaurės rytus ir rytus yra atviras Ramusis vandenynas, išskyrus mažą Sikaianos salą. Šiaurės vakaruose yra Santa Isabelės sala, o iškart pietvakariuose – Pietų Malaita (Maramasike). Abi Malaitas skiria Maramasikės sąsiauris. Toliau į pietvakarius yra Makira, piečiausia iš didesnių Saliamono Salų.
Velki Buras
Velki Buras – maža gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Gibų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 13 km į pietus nuo Seinų ir 99 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas yra Augustavo girioje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Uzbekijos futbolo varžybos 2018 m.
Uzbekijos futbolo varžybos 2018 m.
Galutinė lentelė
Šaltinis: stipriųjų grupė / silpnųjų grupė
Sogdiana prieš Mašal
---
AGMK prieš Istiqlol
-
Lukošiškiai (Jonava)
Lukošiškiai – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 2 km nuo Šveicarijos.
Algimantas Puipa
Algimantas Puipa (g. 1951 m. birželio 14 d., Antalieptė) – žymus lietuvių režisierius. 1974 m. baigė Sąjunginį valstybinį kinematografijos institutą.
Ispanijos futbolo varžybos 2006–2007 m.
Ispanijos futbolo varžybos 2006–2007 m.
Purvuolis
thumb|left|210px|[[Liparis hawaiensis]]
Miežionys (reikšmės)
Miežionimis vadinami kaimai:
Taip pat:
Vulka Vanevska
Vulka Vanevska  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Lapių valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1944 m. rugpjūčio 6 d. SS nužudė 61 kaimo gyventoją. Šiuo metu kaime yra apie 70 namų.
Naujosios Džordžijos salos
thumb|300px|Naujosios Džordžijos salos Naujosios Džordžijos salos – Saliamono salyno salos, kurios priklauso Vakarų provincijai. Jos yra į šiaurės vakarus nuo Gvadalkanalio. Didesnės salos yra kalnuotos ir miškingos. Didžiausios salos yra Naujoji Džordžija, Vela Lavela, Kolombangara (miegantis ugnikalnis), Gizo, Vangunu, Rendova ir Teteparė. Jos yra apsuptos koralionių rifų. Naujosios Džordžijos salose yra didžiausia pasaulyje sūraus vandens lagūna – Marovo lagūna.
Kita garsi vieta yra Kenedžio sala, kur būsimasis JAV prezidentas John F. Kennedy praleido tris dienas išmestas į krantą per Antrą pasaulinį karą, per kurį buvo kaunamasi keliose salose.
Didžiausi miestai yra Gizo, Munda ir Noro. Pagrindiniai verslai – miškininkystė ir žvejyba.
Viena iš mažesnių salų Ranonga pakilo tris metrus po žemės drebėjimo 2007 m.
Juodkiškiai
Juodkiškiais vadinami kaimai:
Justinava
Justinava vadinami kaimai:
Duburiai (Zarasai)
Duburiai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Antazavės, prie Duburio ežero pietvakarinės pakrantės. Kaime auga saugomas Duburių ąžuolas.
Makedonijos futbolo varžybos 1993–1994 m.
Makedonijos futbolo varžybos 1993–1994 m.
Galacio apskritis
Galacio apskritis  – apskritis rytų Rumunijoje, Moldavijos regione. Tai 34-a pagal plotą ir 11-a pagal gyventojų skaičių šalies apskritis. Administracinis centras – Galacis.
Geografija
Apskritis išsidėsčiusi lygumoje Pruto ir Sireto tarpupyje. Pietiniu pakraščiu teka Dunojus.
Gyventojai
2011 m. tautinė sudėtis:
Administracinis suskirstymas
Apskritis suskirstyta į 2 savivaldybes, 2 miestelius ir 61 bendruomenę.
Nampula
Nampula  – miestas šiaurės rytų Mozambike. Nampulos provincijos administracinis centras. Didžiausias šiaurinės šalies dalies miestas. Beveik 315 tūkst. gyventojų (1997). Mozambiko liaudies etnografijos muziejus, turgus, katedra, mečetė. Miestą pasiekia geležinkelis.
VII pasaulio futbolo čempionatas
VII pasaulio futbolo čempionatas vyko 1962 metų gegužės 31–birželio 19 dienomis Čilėje (Arika, Rankagva, Santjagas ir Vinja del Maras). Čempione antrą kartą iš eilės tapo Brazilija.
1 grupė
Galutinė rikiuotė:
2 grupė
Galutinė rikiuotė:
3 grupė
Galutinė rikiuotė:
4 grupė
Galutinė rikiuotė:
Prinijos
Prinijos (Prinia) – cistikolinių (Cisticolidae) šeimos paukščių gentis. Anksčiau buvo priskiriama devynbalsinių (Sylviidae) šeimai. Javiečių kalba prinya, dryžasparnės prinijos vietinis pavadinimas.
Maccabi Ironi Ashdod
Maccabi Ironi Ašdodo – Izraelio futbolo klubas iš Ašdodo.
Istorija
Klubas įkurtas 1961 m.
1981 m. susijungė su Ašdodo „Beitar“.
Baltic Railways Magazine
thumb|right|200px|Žurnalo pirmasis numeris, 2009 m. Baltic Railways Magazine – Lietuvoje leidžiamas iliustruotas žurnalas apie geležinkelius. Tai vienintelis Baltijos šalyse specializuotas, vien geležinkelių transportui skirtas leidinys. Pirmasis numeris pasirodė 2009 m. balandžio mėn.
Redakcinė kolegija
Žurnalo redakcijos kolegijoje dirba tarptautinė komanda, į kurią įeina geležinkelių istorijos bei geležinkelių transporto specialistai iš Lietuvos, Latvijos, Estijos ir Jungtinės Karalystės. Žurnalas buvo kuriamas ir leidžiamas bendradarbiaujant su pastarosios šalies specializuotų geležinkelių žurnalų specialistais. Žurnalą leidžia UAB Zidex, buveinė įsikūrusi Dariaus ir Girėno g. 134, Tauragėje. Redaktorė – Egidija Lekavičienė.
Turinys
Žurnalas pasižymi įdomiais nesudėtingais tekstais, suprantamais įvairaus išsilavinimo ir amžiaus skaitytojams. Iliustracijos – specialiai fotografuotos žurnalui. Pagrindinės plėtojamos temos: Baltijos šalių geležinkelių aktualijos, kelių ūkis ir infrastruktūra, modernizavimas, eismo saugumas, šios ūkio šakos istorija, taip pat geležinkelių turizmo vystymas. Teikiamos reklamos paslaugos yra naudingos visų pirma geležinkelių pervežimų įmonėms, geležinkelio transporto technikos gamintojams ir paslaugų teikėjams, naujausių technologijų produktų – foto, elektronikos, informacinių technologijų platintojams, kelionių agentūroms dirbančioms geležinkelių turizmo srityje.
Platinimas
Žurnalas plačiai prieinamas tarptautinei auditorijai, nes yra leidžiamas lietuvių ir rusų kalbomis su turinio santrauka anglų ir vokiečių kalbomis. Leidinio formatas yra 170 mm x 250 mm, apimtis – per 50 psl. Skirtas geležinkelių bei šioje srityje dirbančių kompanijų darbuotojams, geležinkelio entuziastams. Žurnalą galima įsigyti jo platinimo vietose arba užsisakius gauti paštu. Dalis žurnalo tiražo platinama spaudos pardavimo vietose, dalis egzempliorių siunčiama pagrindinių Baltijos šalių geležinkelio srityje dirbančių kompanijų bei Rusijos susisiekimo ministerijos ir Baltarusijos geležinkelių vadovams.
Magistralinis kelias A17 (Lietuva)
thumb|Ties [[Šilagalys|Šilagaliu]] A17 – Lietuvos magistralinis kelias, Panevėžio aplinkkelis. Kelio ilgis – 22,28 kilometro. Šiame kelyje „juodųjų dėmių“ nėra.
Kelias prasideda kelių lygių sankryžoje, su magistraliniais keliais ir. Eina Panevėžio rajono savivaldybės teritorija. Iš vakarų pusės aplenkia Panevėžio miestą. Susikerta su. Baigiasi, įsiliedamas į. Kelias didžiojoje dalyje nutiestas 2+1 eismo juostų profiliu. Šis profilis pasižymi tuo, kad kai į vieną pusę eismas turi 1 juostą, o kitą - 2 juostas, ir tokia konfigūracija keičiasi kas kelis kilometrus, kai 1 juostos kelias išplatėja į 2, o priešpriešiniam eismui susiaurėja į 1 juostą ir atvirkščiai.
Istorija
Aplinkkelis pradėtas tiesti XX amžiaus 10-ajame dešimtmetyje. Iš pradžių buvo pastatyta atkarpa tarp ir. Vėliau Panevėžio aplinkkelis buvo pratęstas iki kelio. Dabar šis kelias yra dalis magistralės.
Maccabi Ironi Ashdod
Istorija
1999 m. įvyko dar vienas klubų susijungimas ir po jo šio klubo nebeliko.
Jonas Platūkis
Biografija
1952 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1955–1961 m. Kauno 3-osios ligoninės vyr. gydytojas. 1961–1980 m. dėstė Kauno medicinos institute, 1972–1974 m. fakultetinės chirurgijos katedros vedėjas, 1972 m. docentas. 1968 m. medicinos mokslų kandidatas. 1980–1989 m. LSSR sveikatos apsaugos ministras.
Nuo 1983 m. LSSR AT deputatas, nuo 1983 m. LKP CK narys.
Parašė mokslinių straipsnių apie neatidėliotiną chirurginę pagalbą, profilaktikos ir dispanserizacijos metodologiją, mokslo, mokymo ir gydymo centrų raidą Lietuvoje.
Maccabi Ironi Ashdod
Istorija
2015 m. atkurtas klubas ir ėmė dalyvauti regioninėse pirmenybėse.
thumb|rigth|210px|Ventiliatoriai, Ašdodo derbis
Veršniai (Lenkija)
Veršniai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Gibų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į pietvakarius nuo Seinų ir 103 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki Antrojo pasaulinio karo gyventojų daugumą sudarė rusai–sentikiai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Izabelitės
Izabelitės (Holacanthus) – jūrų angelų(Pomacanthidae) šeimos žuvų gentis, kuriai priklauso ryškiaspalvės žuvys. Paplitusios tarp koralinių rifų ir vulkaninių uolų.
Dūčiai (viensėdis)
Dūčiai – buvęs viensėdis Pakruojo rajono savivaldybėje, netoli Dūčių kaimo.
Nianganis
Nianganis (, šon. Gomo reNyangani) – aukščiausias Zimbabvės kalnas. Jo aukštis siekia 2592 m virš jūros lygio. Kalnas yra Nianganio nacionaliniame parke, apie 275 km į pietryčius nuo šalies sostinės Hararės. Dėl palyginus žemo kalno aukščio ir tropinės vietos sniegas čia iškrenta labai retai, paskutinį kartą jis užfiksuotas 1935 m. rugpjūtį.
Nianganio višukalnę galima pasiekti pėsčiomis per 1-3 valandas pagal 4 paruoštus turistinius maršrutus.
Kretingalės apylinkė
Kretingalės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta 1945 m. užėjus sovietams. 1949 m. buvo Kretingalės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Klaipėdos rajonui. 1954 m. prijungtos Girkalnių apylinkė, Bruzdeilinų apylinkė ir dalis Kalotės apylinkės, 1963 m. – dalis Plikių apylinkės.
Marekas Jurekas
Nuo 2007 m. balandžio 20 d. vadovauja naujai įkurtai „Respublikos teisės“ partijai. Iki tol priklausė „Teisės ir teisingumo“ (Prawo i Sprawiedliwość) sąrašui.
Biografija
Marekas Jurekas yra baigęs istorijos studijas Adomo Mickevičiaus universitete Poznanėje. Nuo 1980 m. buvo aktyvus judėjimo prieš komunizmą Lenkijoje dalyvis. 1995–2001 m. buvo Nacionalinės Transliuotojų Tarybos narys. Nuo 1989 m. iki 1993 m. ir 2001 m. buvo Lenkijos Seimo narys.
Lubinas
Lubinas (Lupinus) – pupinių (Fabaceae) šeimos Faboideae pošeimio augalų gentis. Lietuvoje – invazinis augalas.
Marekas Jurekas
Biografija
2005 m. spalio 26 d. atstovaudamas „Teisės ir teisingumo“ partijai buvo išrinktas Seimo pirmininku, surinkęs 265 parlamentarų balsus. 2007 m. balandį skilus „Teisės ir teisingumo“ valdančiajai partijai, M. Jurekas įkūrė Krikščionių konservatorių grupę („Respublikos teisė“), motyvuodamas ideologiniais skirtumais ir kaltindamas brolius Kaczynskius nesugebėjimu šalyje uždrausti abortų. Tuo pačiu jis atsistatydino iš Seimo pirmininko pareigų.
Lubinas
Gentyje yra apie 150 rūšių: Lietuvoje auga 4 rūšys:
Sėklos turi apie 37-52 proc. baltymų, 5-30 proc. riebalų ir kitų medžiagų. Žolėje gausu baltymų.
Kelios rūšys auginamos žaliajai trąšai, kaip labai vertingas pašaras. Tačiau lubinuose aptinkama įvairių alkaloidų, nuo kurių gyvuliai gali susirgti lupinoze.
Lubinai yra dekoratyvūs augalai.
Integravimas
Integravimas gali reikšti:
Justinas Kinderis
Justinas Kinderis (g. 1987 m. gegužės 24 d. Panevėžys) – Lietuvos šiuolaikinės penkiakovės sportininkas.
Ūgis: 184 cm. Svoris: 82 kg.
Biografija
Motina Audronė Kinderienė, dabar Valstybinės mokesčių inspekcijos Panevėžio skyriaus Administravimo ir personalo skyriaus vyriausioji specialistė, Justiną pastūmėjo į sportininko kelią – vaikystėje parinko mokyklą su baseinu – tuometę Panevėžio 14-ąją vidurinę mokyklą (dabar „Žemynos” progimnazija), norėjo, kad ketvirtokas sūnus tuščiai neleistų laiko ir turėtų kuo užsiimti. Tuomet moteris išgyveno skyrybas su vyru. Su trimis vaikais iš Panevėžio rajono šeima persikraustė gyventi į miestą. Justinas dėl savo stropumo nepraleido nė vienos plaukimo treniruotės. Vėliau 15-metis Justinas išvažiavo į Vilniaus Ozo vidurinę mokyklą, kur moksleiviams sudarytos puikios sąlygos sportuoti. Jau po metų jis ėmė važinėti į tarptautines varžybas.
Mykolo Romerio universitete, Teisės fakultete baigė teisę.
Pirmoji trenerė: Židrūnė Budrienė. Kiti treneriai: Jurijus Moskvičiovas ir Egidijus Tindžiulis.
Pasiekimai
Geriausi karjeros rezultatai:
2010 m. tapo trečiuoju nepriklausomos Lietuvos atstovu iškovojusiu medalį vyrų individualioje rungtyje Pasaulio čempionatuose.
Gyvena Vilniuje.
HSQLDB
Ši sistema daugiau pritaikyta naudoti kaip sudėtinė įvairių Java parašytų programų dalis. Prireikus duomenys gali būti laikomi tik operatyvinėje atmintyje, arba saugomi diske CSV formatu. Tačiau sistema palaiko transakcijas bei leidžia vienu metu su ja dirbti daugeliui vartotojų
Naudojama tiek atviro kodo (LibreOffice, OpenOffice.org, JBoss, Openfire, JAMWiki, Jitsi) tiek ir komerciniuose (Mathematica, InstallAnywhere) produktuose.
Tuzų II senosios kapinės
Tuzų II senosios kapinės, vadinamos Maro kapais, Senkapiais (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas -, senas vertybės kodas - L575) – neveikiančios kapinės šiaurės rytiniame Kretingos rajono savivaldybės teritorijos pakraštyje, Tuzuose (Imbarės seniūnija), 1,75 km į šiaurės vakarus nuo kelių (Kalvų g.) ir  (Velėnijų g.) kryžkelės, Tuzų miške, Salanto upės dešiniajame krante.
Kapinės
left|thumb|300px Įrengtos kaimo žemių šiaurės vakariniame ir Tuzų miško pietvakariniame pakraštyje, pakilumoje. Jos netaisyklingo plano, pailgos šiaurės vakarų - pietryčių kryptimi, 49–50 m ilgio ir 34–43 m pločio, apaugusios mišku. Laidojimo žymių nesimato. Paviršius išraustas žvėrių urvų. Palei pietvakarinį pakraštį iškastas melioracijos griovys, skiriantis kapines nuo dirbamų laukų.
Teritorijos plotas – 0,19 ha, perimetras – 176 m.
Istorija
Įrengtos XVII a., vadinamos Maro kapais, Senkapiais (🇬🇸). Veikė iki XVIII a. pab. – XIX a. pr. Jose laidoti Tuzų kaimo gyventojai. Kapines uždarius, XIX a. – XX a. pr. jose pakasdavo savižudžius ir nekrikštytus mirusius kūdikius. Mirusiems atminti buvo statomi monumentalūs ąžuoliniai kryžiai, kurie sunyko.
1982 ir 1995 m. kartografuotos. 1997 m. įrašytos į nekilnojamųjų kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (L574), 2005 m. pripažintos valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.
Tyrimai
1995 m. žvalgė Kultūros paveldo centras (Loreta Kazlavickienė ir Jadvyga Verksnienė), 2015 m. – Loreta Jatulionytė-Brezgienė (KPC) ir Julius Kanarskas (Kretingos muziejus).
Andragogika
Andragogika – suaugusių mokymo teorija ir praktika.
Terminą pirmas pavartojo Kapp, Alexander (1833).
Specialistas vad. andragogu.
Suaugusių mokymas vyksta įvairiose srityse, organizacijose – mokslo ir švietimo įstaigose, įmonėse, bankuose, įvairiose poilsio, sporto centruose, klubuose, asociacijose, bibliotekose, Darbo rinkos mokymo tarnybose, Darbo biržose, ligoninėse (priešgimdyvinėse palatose ir), šalies ginkluotose pajėgose, religinėse bendruomenėse, profesinėse sąjungose, įkalinimo įstaigose, neformalioje slaugoje.
Hidrologinės prognozės
Hidrologinės prognozės – hidrologijos sritis, apimanti natūraliuose vandens objektuose vykstančių procesų išankstinį numatymą (prognozavimą), nagrinėjanti jam būtinus mokslinius metodus ir jų taikymo galimybes.
Istorija
Pirmosios moksliniais spėjimo metodais pagrįstos hidrologinės prognozės sudarytos XIX a. viduryje, prognozuojant Senos debitą ties Paryžiumi. Lietuvoje pirmos hidrologinės prognozės pradėtos sudarinėti XX a. trečio dešimtmečio pradžioje, Kaune įsteigus Hidrometrinę partiją. Šiuo metu dauguma hidrologinių prognozių pasaulyje sudaroma taikant kompiuterinio modeliavimo metodus. Lietuvoje hidrologinės prognozės dabar sudarinėjamos Lietuvos hidrometeorologijos tarnybos Hidrologijos skyriuje. Hidrologinių prognozių specialistus Lietuvoje rengia Vilniaus universiteto Meteorologijos ir hidrologijos studijų programa. Šiuo metu Lietuvoje prognozuojamos hidrologinės charakteristikos:
Hidrologinių prognozių tipai
Hidrologinės prognozės dažniausiai klasifikuojamos:
Pagal prognozės trukmę (išankstumą) skiriamos:
Populiariausia hidrologines prognozes klasifikuoti pagal prognozuojamus reiškinius. Tuomet jos skirstomos į:
Didžioji dalis hidrologinių prognozių sudaroma numatant upių režimo kaitą. Pagal jų sudarymui naudojamus dėsningumus šias prognozes galima suskirstyti į: 1) prognozes paremtas hidrografiniame tinkle vykstančių procesų dėsningumais (pavyzdžiui: pagal atitinkamą vandens lygį, vandens atsargas higrografiniam tinkle ir pan.); 2) prognozes paremtas baseine vykstančių procesų dėsningumais (pavyzdžiui: nuotėkio prognozavimas pagal vandens atsargas sniege, nuosėkio lygio prognozavimas pagal grunto vandens atsargas ir pan.); 3) hidrosinoptines prognozes, paremtas atmosferos cirkuliacinių procesų dėsningumais (pavyzdžiui: atšilimo, sukeliančio pokyčius didelėje hidrografinėje sistemoje, laiko prognozavimas ir pan.).
Makija (gentis)
Makija (Maackia) – pupinių (Fabaceae) šeimos Faboideae pošeimio augalų gentis.
Rūšys:
Lietuvoje vienintelė retai auginama rūšis Amūrinė makija (Maackia amurensis).
Medis siekiantis 25 m aukščio. Auginamas dėl gražių žiedų, kurie turi nektaro. Žydi liepos mėn.
Ąžuolpamūšės piliakalnis
Ąžuolpamūšės piliakalnis su gyvenviete arba Dabužių piliakalnis – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 23834) Pasvalio rajono savivaldybės teritorijoje, prie Ąžuolpamūšės kaimo, Saločių seniūnija, 1,2 km. į šiaurės vakarus nuo kelių Pasvalys - Biržai ir Via Baltica susikirtimo.
1983 m. prie piliakalnio įkurtas skulptūrų ansamblis („Metraštininkas“, „Sėjėjas“, „Šokėjai“, „Nykštukai“ ir kt.), kurį įrengė liaudies meistrai, čia susirinkę į kūrybinę stovyklą.
Piliakalnis
thumb|left|Valstybės paminklo ženklas Piliakalnis įrengtas Tatulos ir Ūgės santakos kyšulio aukštumoje. Aikštelė pailga, orientuota rytų-vakarų kryptimi, 60 x 36 m dydžio, jos rytinę dalį juosia 2 pylimai. Vidinis pylimas 45 m ilgio, 3,5 m aukščio, išorinis - 50 m ilgio ir 1,3 m aukščio. Aikštelės vakarinę dalį nuplovė Tatula. Į rytus nuo piliakalnio buvo gyvenvietė. Rasta lipdytinės grublėtu paviršiumi keramikos. II tūkstantmečio pradžioje ant piliakalnio stovėjo žiemgalių pilis. Į rytus ir pietvakarius nuo piliakalnio, 0,7 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje aptikta grublėtos keramikos, perdegusių akmenų.
Tyrimai
2001 m. Gintautas Zabiela ištyrė piliakalnio aikštelės pietinį kraštą bei šiaurės vakarų ožnugarį, iš viso 107 m². Aptiktas 50­-130 cm storio kultūrinis sluoksnis su iš akmenų krautų krosnių vietomis, židiniu, stulpavietėmis, geležinio įmovinio ietigalio dalimi, ylomis, žalvariniais: kabučiu, smeigtukų dalimis, grandelėmis, sidabrine viela, grublėta ir lygia keramika, gyvulių kaulais. Nustatyta, kad šiaurės vakarų krašte irgi buvo pylimas, kurio įtvirtinimus sudarė įkasti, akmenimis apkrauti 50 cm skersmens stulpai.
Piliakalnis datuojamas IX a. – XIII a. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 1,2 ha, fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 21000 m².
800px|center|Azuolpamūšės piliakalnis iš rytų pusės
Vilkakukis
Vilkakukis – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Gibų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 13 km į pietus nuo Seinų ir 101 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Derva
right|thumb|200px|Dervos klampumas apie 100 milijardų kartų didesnis negu [[vanduo|vandens. Tokį klampumą iliustruoja dervos lašo eksperimentas.]]
Vilkakukis
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Derva
Dervomis paprastai vadinamos tam tikros augalų išskiriamos medžiagos ir sintetinės medžiagos, kurios naudojamos plastikų gamyboje. Dervoje taip pat galima rasti iki 20 000 metų senumo gyvūnų liekanų.
Gamtinės dervos
Gamtinės dervos yra dvejopos – augalinės arba naftos kilmės.
Augalinės dervos
Tai kai kurių augalų (vadinamųjų dervinių augalų) išskiriamos medžiagos. Dervingos išskyros yra sakai, kokius Lietuvoje išskiria spygliuočiai medžiai, pvz., pušys, eglės. Dalis sakus perdirbant gaunamų produktų irgi yra dervos – pvz., kanifolija.
Žinomiausia fosilinių augalinė derva yra gintaras, vadinamosios pusiau fosilinėms dervoms priskiriami kaūris, kopalas. Kopalas ganai dažnai naudojamas kaip gintaro pakaitalas pigių papuošalų gamyboje.
Didelę praktinę reikšmę turi ir tropinių augalų išskiriamos dervos, pvz., damara, kopalas. Vienos iš jų renkamos nuo medžių, kitos kasamos iš žemės, pvz., kai kurios kopalo, kaūrio rūšys.
Susideda iš dervų rūgščių ir jų esterių, alkoholių, rezinolių, monohidroksilių fenolių.
Naftos kilmės dervos
Uolienose aptinkami bitumai yra naftos bitumas, aptinkamas natūralus ar išskiriamas iš bituminių uolienų ar gamtinio asfalto telkinių, kurie susidaro viršutiniuose žemės plutos sluoksniuose iš susioksidavusios ir susipolimerizavusios naftos, praradusios lakesnes frakcijas.
Bitumai dažnai naudojami kaip rišiklis (pvz., kelių dangų gamyboje), kaip hidroizoliacinė medžiaga statyboje, statybinių medžiagų pramonėje (bituminių dangų gamyboje), hidrotechniniuose darbuose ir pan.
Sintetinės dervos
Sintetinės dervos yra termoreaktyvieji oligomerai, kurie perdirbami sukietėja – susidaro nelydžios ir netirpios medžiagos. Svarbiausios yra alkidinės dervos, fenolformaldehidinė derva, karbamidformaldehidinė derva, poliesterinės dervos.
Gamtinės dervos dar senovėje buvo sintezuojamos. Iki XX a. ketvirtojo dešimtmečio lakų, dažų, klijų, linoleumo, poliravimo pastų, patefono plokštelių, pleistrų, kramtomosios gumos gamybai buvo naudojamos tik gamtinės dervos, jomis t. p. apretuodavo audinius, apdorodavo popierių. Vėliau daugelį gamtinių dervų pakeitė sintetinės. Pavyzdžiui, netgi pirmosios automobilių padangos buvo gaminamos ir natūralaus kaučiuko, tačiau rinkos poreikis privertė rasti dirbtinio, sintetinio kaučiuko gamybos būdus.
Kai kurios sintetinės dervos gaminamos gamtines dervas polikondensuojant su kitomis cheminėmis medžiagomis ir tuo suteikiant joms naujas savybes. Pavyzdžiui, epoksidinė derva pasižymi ypač geru sukibimu su metalais, cheminiu atsparumu ir tvirtumu. Kai kurios sintetinės dervos yra tarpinis cheminis produktas, iš kurio gaminamos kitos medžiagos. Pavyzdžiui, iš akmens anglies gaminant koksą išsiskiria koksavimo dujos, kurias sukondensavus gaunama anglies derva, iš kurios gaminamas benzolas, toluolas, naftalinas, oksolis ir kiti gaminiai.
Lietuvoje
Lietuvoje dar mūsų eros pradžioje buvo gaminamas degutas, kurį, kaip ir gintarą importuodavo Senovės Roma bei kitos šalys. Lietuvos Didžiojoje kunigaikštystėje degutininkai buvo atleidžiami nuo kai kurių mokesčių.
Etimologija
Lietuviškas žodis derva reiškia ne tik tam tikras medžiagas iš medžių, bet ir (1) 'pliauska skaloms skelti', (2) 'skala, šakalys', (3) 'pušies ar eglės kelmas, iš kurio varo (dega) degutą', (4) 'medžio sakai' ar 'pikis'. Jis giminingas 'išpuvusi kiaurymė medyje',  'medis' ir hipotetinėms indoeuropietiškoms šaknims *doru- ir *derwo-. Pagal M. fon Vasmerį 'medis' giminingas,  'derva', anglosaksų teru 'derva' Jis taip pat giminingas žodžiams:
Somatofilaksas
Somatofilaksas ( 'kūno sargybinis', dgs. σωματοφύλακες) – asmens sargybinis Senovės Graikijoje. Istorijoje žinomiausios somatofilaksų grupės priklausė Pilypui II ir Aleksandrui Didžiajam
Aleksandro Didžiojo asmens sargybinių grupę sudarė 7 vyrai, parinkti iš Makedonijos kilmingųjų. Aleksandro somatofilaksai kartu buvo ir aukšto rango karininkai, užėmę generoliškus (chiliarchų) postus.
Po Malio apgulties Aleksandras Didysis paskyrė Peukestą aštuntuoju somatofilaksu.
Kauno aidas
Kauno aidas – Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio laikraštis, leistas nuo 1988 m. rugpjūčio 1 d. iki 1997 m. Kaune.
Istorija
Iki 1991 m. „Kauno aido“ 9 numeriai ėjo kaip Lietuvos Sąjūdžio Kauno tarybos (zonos) leidinys lietuvių bei rusų kalbomis. 1988–1994 m. buvo leidžiamas 2-3 kartus per mėnesį, nuo 1995 m. – nereguliariai. Tiražas 1988 m. – 10 000 egz., 1995 m. – 3800 egz.
Goržo apskritis
Goržo apskritis  – apskritis pietvakarių Rumunijoje, Oltenijos regione. Tai 21-a pagal plotą ir 28-a pagal gyventojų skaičių šalies apskritis. Administracinis centras – Tirgu Žiu.
Geografija
Šiaurinę teritorijos dalį užima Pietų Karpatų masyvai – Paringo, Vilkanulujo, Negovianu kalnai. Pietuose paviršius palaipsniškai leidžiasi į Valakijos lygumą. Svarbiausia upė – Žiu.
Gyventojai
2011 m. tautinė sudėtis:
Kazys Ambrozaitis
Kazys Ambrozaitis:
Taip pat žiūrėti:
Ispanijos futbolo varžybos 2007–2008 m.
Ispanijos futbolo varžybos 2007–2008 m.
Aklamacija
Aklamacija ( 'šūksnis, sušukimas', iš a 'su-' + clamare 'šaukti'; bendrąja prasme – plojimai, pritarimas) – rinkimų būdas politikoje, ypač esant nedidelėms institucijoms arba tik vienam kandidatui.
Julius Evola
Julijus Evola, gimė kaip Džiulijus Čezarė Andrea Evola (Giulio Cesare Andrea Evola; 1898 m. kovo 19 d. – 1974 m. birželio 11 d.) – italų filosofas, ezoterikas, poetas, visuomenės veikėjas, rašytojas. Nors buvo mokslininku universalu, tačiau labiausiai išsiskyrė savo antimodernistine filosofija.
Aklamacija
Aklamacijos metu šūksniu arba rankos ženklu reiškiamas pritarimas priimti sprendimą arba jį atmesti. Pavyzdžiui, „Šiandien norėtume paskirti poną X. Z. organizacijos garbės pirmininku. Ar pritariate tam?“ – Visi garsiai atsako „Taip“.
Julius Evola
Evola manė, kad dabartinė žmonija gyvena Kali Jugoje – tamsiuosiuose amžiuose, kur valdo nežabotas materializmas, dvasinė užmarštis ir organizuotas nukrypimas. Visam tam Evola kaip alternatyvą siūlė tradiciją. Evolos idėjų trilogija laikomi trys jo veikalai: „Sukilimas prieš šiuolaikinį pasaulį“, „Žmonės tarp griuvėsių“ ir „Pažaboti tigrą“. Dauguma Evolos teorijų ir rašinių remiasi misticizmu, spiritualizmu, vidiniu pasauliu. Jo veikalai taip pat apima tokias temas kaip hermetizmas, sekso metafizika, tantra, budizmas, daosizmas, alpinizmas, Šventasis gralis, civilizacijų esmė, filosfinių ir religinių tradicijų dekadansas.