cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Baiba Damberga
Biografija
B. Dambergos profesinė ir kūrybinė veikla glaudžiai susijusi su lyvių tematika. Ji sudarė bukletą „Līvõd kuņšt“ („Lyvių menas“), lyvių kalbos ir kultūros portale livones.net parengė meno skyrių, parašė apsakymą apie lyvių kilmės dailininką Janį Beltę „Belte, tas mālders” („Beltė, tas tapytojas“). Eilėraščiai publikuoti antologijoje „Aš pagausiu tave, menke!“ ir kitur, rašo taip pat ir humoreskas. Drauge su Karlu Pajusalu ir Valtu Ernštreitu 2018 m. publikavo lyvių poezijos rinkinį „Trillium“, Baiba Damberga ir Valtas Ernštreitas rašė Kuršo lyvių, o K. Pajusalu – Salacos lyvių tarme. B. Damberga – viena iš lyvių jaunimo ansamblio „Vīm“ („Lietus“) steigėjų, iš kurio vėliau buvo sudarytas Baibos Dambergos ir trijų jos dukterų ansamblis „Kōla“ („Sala“). Yra dainavusi ansamblyje „Līvlist“ („Lyviai“).
B. Damberga yra viena iš Lyvių kultūros centro įkūrėjų, veikli lyvių kalbos vartojimo propaguotoja. Tėvo brolis – žymus lyvių kalbos ir tautosakos tyrėjas Pėteris Dambergas.
Bibliografija
B. Dambergos eilėraščių paskelbta šiuose poezijos rinkiniuose:
B. Dambergos publikacijos periodiniuose leidiniuose:
Bukletai:
Aukštutinio Verapaso departamentas
Aukštutinio Verapaso departamentas  – departamentas Gvatemalos centrinėje-šiaurinėje dalyje. Administracinis centras – Kobanas.
Geografija
Būdingas aukštumų reljefas (paviršaus aukštis iki 2800 m), išraižytas upių slėnių. Yra urvų, drėgnųjų miškų. Svarbiausios upės – Poločikas ir Kahabonas, yra įsteigtas gamtos draustinis Semuk Čampėjus.
Gyventojai
Dominuojanti departamento tauta – kekčiai. Didžiausi miestai – Kobanas, Čisekas, San Chuan Čamelkas, San Pedro Karčia.
Administracinis suskirstymas
Departamentas padalintas į 17 savivaldybių:
Vientiane FC
„Vientiane FC“ – Laoso futbolo klubas iš Vientiano.
Istorija
Klubas įkurtas 2013 m.; šalies čempionate žaidė 2020 m. liko septintoje vietoje.
Skaistašilis
Skaistašilis – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Magūnų.
Girsteitiškio valsčius
Girsteikiškio valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje. Centras – Girsteikiškis.
SC Baltic Panevėžys
Panevėžio „SC Baltic“ – Lietuvos futbolo klubas iš Panevėžio.
Istorija
Futbolo klubas iš Panevėžio, įkurtas 2010 m. Dalyvauja PAFF ir LFF organizuojamuose čempionatuose, turnyruose ir taurės varžybose.
Apanuugak
Apanuugak arba Apanuugpak – kultūrinis didvyris inuitų, gyvenančių Nelsono saloje, Beringo jūros pakrantėje (Aliaska), mitologijoje.
Pasakojama, kad Apanuugpak dar būdamas mažas berniukas tapęs našlaičiu – mirę abu jo tėvai. Aplinkiniai žmonės jį užsipuldinėję ir kamavę, tačiau jis niekad jiems neatsikirsdavęs, ant jų nešaukęs, manydamas, kad užaugęs turėsiąs pakankamai laiko kerštui.
Viena vertus, ši mitologinė figūra įsivaizduota kaip stiprus, narsus bei sumanus karys ir gynėjas. Pasakojama, kad Apanuugak galėjęs pašokti aukščiau nei jo priešai, o jo balsas buvęs tarsi gervės. Apanuugak mirė sulaukęs senyvo amžiaus savo kaimo qasgiq būste. Kita vertus, Apanuugak kai kada laikytas ir piktadariu.
Geinys
thumb|180px|Drevininkas, su geiniu įlipęs į medį. XX a. pr. iliustracija Geinys (geinė, geinis) – drevinės bitininkystės įrenginys, skirtas lipti į medį ir taip pasiekti drevę, kurioje gyvena bitės.
Įrenginį sudaro kadaginis, ąžuolinis ar beržinis 17–25 cm ilgio blokelis, vadinamasis kumaragis, su kabliu, 32–70 m ilgio pinta kanapinė virvė su 0,5 m ilgio medine sėdyne (baronka). Drevininkas apjuosia medį geinio virve, ant kurios jau padarytas mazgas su kilpa kojai įkišti, paskui aukščiau daro kitą mazgą su kilpa antrajai kojai. Atleidęs apatinį mazgą dar aukščiau daro trečią ir t. t., kol pasiekia drevę. Užkopęs į reikiamą aukštį, drevininkas prie medžio ar storesnės šakos pritvirtina blokelį ir per jį permeta laisvąjį virvės galą. Traukdamas per blokelį permestą virvę, medaus kopinėtojas gali kilnotis aukštyn ir žemyn. Baigęs kopinėti medų ir nusileidęs žemyn bitininkas patraukia ant kablio pasvertą virvę ir atleidžia nuo šakos blokelį.
Žodis geinỹs etimologiškai gretinamas su gija,, , , (‘siūlas, gija’).
Adomas ir Ieva, pirmosios meilės istorija
Turinys
Išvaryti iš Edeno, Adomas ir Ieva klajoja po pasaulį, kur sutinka kitus žmones. Primityvioji Juka nori, kad jie poruotusi su jos gentainiais ir taip pagerintų rasę, tačiau Adomas ir Ieva pabėga nuo jų ir susiduria su agresyvia kuntų gentimi, kurios vadas įsimyli Ievą ir ją pagrobia, taip pažeisdamas vietinius papročius. Bėgant juos užpuola kanibalai, tačiau Adomas juodu išgelbėja. Ievai kyla dilema – pasirinkti Adomą ar kuntų vadą. Galiausiai ji pasirenka Adomą ir jiedu vėl leidžiasi į klajones, ieškodami sau vietos apsistoti.
Kubos voratinklis
Kubos voratinklis – 2019 m. sukurtas filmas pagal brazilų rašytojo Fernando Morais romaną „Paskutinieji Šaltojo karo kariai“, pasakojantį apie Kubos šnipų veiklą JAV teritorijoje praėjusio amžiaus paskutiniame dešimtmetyje. Juosta paremta tikrais įvykiais, žinomais kaip „Kubos penketukas“.
Filmas debiutavo Venecijos kino festivalyje, o nuo 2020 m. birželio rodomas ir Netflix platformoje.
Turinys
Chuanas Pablas Rokė yra dar vienas Kubos pilotas, kuris pabėga iš šalies į Gvantanamo karinę bazę. Atvykęs į Majamį jis tampa FTB informatoriumi, taip pat skraido su „Pagalbos broliais“, susipažįsta su gražuole Ana ir sukuria šeimą.
Renė žmona Olga po eilės metų prašymų gauna leidimą kartu su dukra išvykti pas vyrą į JAV. Išlydėdamas pareigūnas jai papasakoja, kad Renė yra Kubos valdžios agentas ir jo pabėgimas buvo surežisuotas tam, kad pavyktų įsilieti į teroristines atakas organizuojančių Floridos kubiečių gretas.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 2012–2013 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 2012–2013 m.
Pereinamosios rungtynės
--
2012–2013 m. Šiaurės Airijos futbolo taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
Finalo rungtynės
Glentoran finale nugalėjo varžovus 3-1 ir iškovojo taurę. -
Pusfinalio rungtynės
Glentoran pusfinalyje nugalėjo varžovus 1-0 ir pateko į finalą.
Cliftonville pusfinalyje nugalėjo varžovus 2-0 ir pateko į finalą. ---
Vosaucų valsčius
Vosaucų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Vosaucai, kurį laiką – Felicijanava.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai. 1926 m. sausio 1 d. dalis valsčiaus prijungta prie Drohičino valsčiaus. 1928 m. balandžio 18 d. prijungta dalis Varacevičų valsčiaus.
Aziatų valsčius
Aziatų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Aziatai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai. 1928 m. balandžio 18 d. prijungta dalis Rahoznos valsčiaus.
FK 2000 Panevėžys
Panevėžio FK 2000 – Lietuvos futbolo klubas iš Panevėžio.
Skaistė (Rokiškis)
Skaistė – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Panemunio, prie rytinio Skaistės ežero kranto.
Nemajūnų valsčius
Nemajūnų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje. Centras – Nemajūnai.
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 3 512 žmonės:
Hotas
thumb|220px|Hoto planeta ir trys jos palydovai filme „Imperija kontratakuoja“
Hotas  – atšiauri planeta išgalvotame „Žvaigždžių karų“ pasaulyje. Nuo galaktikos branduolio ši fikcinė planeta nutolusi 50 250 šviesmečių, didžiumą jos paviršiaus dengia ledas, atviras vandenynas sudaro trečdalį planetos paviršiaus ploto.
Tai šeštoji planeta taip pat pavadintoje sistemoje. Hoto planeta – nuolatinis meteoritų taikinys (dėl netoliese esančio asteroidų žiedo). Planetoje vyrauja žema temperatūra, net ir dienos metu šiltesnėje pusiaujo srityje temperatūra retai pakyla tiek, kad ledas pradėtų tirpti. Ledynuose esama didelių urvų, paviršiun prasimuša geizeriai.
1980 m. filme „Žvaigždžių karai: epizodas V – imperija kontratakuoja“ vaizduojama Hoto planetoje įsikūrusi slapta Sukilėlių Aljanso bazė Echo Base, ji iš dalies įrengta natūraliuose ledo urvuose. Sukilėliai planetoje patruliuoja jodami ant tauntaunų – čionykštės gyvybės formos. Filmo pradžioje vaizduojama, kaip Luką Skaivokerį užpuola vampa. Galiausiai Skaivokeriui pavyksta pabėgti, jį išgelbsti Hanas Solo. Galaktikos Imperijos pasiųstiems zondams aptikus bazę, sukilėliai priversti evakuotis. Jiems tenka kovoti su Galaktikos Imperijos pajėgomis, tačiau pavyksta jas pristabdyti ir evakuotis.
Būta bandymų nagrinėti, kiek realistiškai ši planeta pavaizduota moksliniu požiūriu. Atkreipiamas dėmesys, kad skirtingai nuo Urano ir Neptūno, atitinkamai septintosios ir aštuntosios planetų Saulės sistemoje, vadinamų ledo milžinėmis, Hotas sudarytas iš suledėjusio vandens, o ne ledo pavidalo azoto, metano ir kitų panašių medžiagų (antraip negalėtų susidaryti sniegas).
Viengchanh FC
Istorija
Klubas įkurtas 2018 m.; šalies čempionate žaidė 2020 m. liko šeštoje vietoje.
FK Invictus Panevėžys
Panevėžio „Invictus“ – Lietuvos futbolo klubas iš Panevėžio.
Istorija
2011 m. debiutavo SFL varžybose.
Junkers Jumo 211
Jumo 211 – apverstas V-12 tipo aviacinis variklis, XX a. ketvirtąjame dešimtmetyje sukurtas Vokietijos įmonės Junkers Motoren Werke, pagrindinis Antrojo pasaulinio karo metu šios įmonės gamintas aviacinis variklis. Variklis buvo kuriamas lygiaigrečiai Daimler-Benz DB 601 ir neretai su juo konkuravo. Daimler-Benz variklis dažniausiai buvo naudojamas vienmotoriuose ir dvimotoriuose naikintuvuose, Jumo – daugiausia bombonešiuose, tokiuose kaip Junkers Ju 87 ir Ju 88, ir H serijos Heinkel He 111. Iš visų vokiškų aviacinių variklių karo metais daugiausiai buvo pagaminta Jumo 211 (68 248 vnt.).
Konstrukcija ir gamyba
Jumo 211 konstruktorius – daktaras Francas Jozefas Noigebaueris (vok. Franz Josef Neugebauer). Konstrukciškai Jumo 211 buvo ankstesnio įmonės modelio Jumo 210 padidinta versija. Jumo 210 buvo pirmasis Vokietijoje sukurtas aviacinis variklis su trimis vožtuvais cilindrui, kompresoriumi ir lietu karteriu. Gamybos pradžios metu, ketvirtojo dešimtmečio viduryje jis generavo tam laikotarpiui gana įprastą 700 AG galią. Tobulinant 210G buvo pradėtas montuoti stūmoklinis tiesioginis degalų įpurškimas, padidinęs jo galimybes.
1934 m., dar vykstant Jumo 210 bandymams, RLM paskelbė sąlygas sukurti naują 1000 AG (735 kW) galios iki 500 kg sveriantį variklį. Į kvietimą teikti savo projektus sureagavo „Jumo“ ir „Daimler-Benz“. Norėdami aplenkti naująjį „Daimler-Benz DB 600“, „Jumo“ komanda pateikė tuo metu bandyto modelio 210H pagrindu sukurtą variklio projektą.
Pirmasis Jumo 211 prototipas Jumo gamykloje Desau mieste buvo surinktas 1935 m. pabaigoje, jo bandymai pradėti 1936 m. balandžio mėn. Kaip ir modelis 210H, jis buvo apverstos V formos, turėjo tris vožtuvus cilindrui, buvo komplektuojamas su mechanine tiesioginio degalų įpurškimo sistema, naudojanti alkūninio veleno varomus mažus stūmoklius. Aušinimo sistema – atviro ciklo, veikiančią atmosferos slėgiu. Ribota serijinė gamyba buvo pradėta 1937 m. balandžio mėn. Desau. Surinkus kiek daugiau nei 1 000 vnt., liepos mėn. gamyba pradėta ir Magdeburge. dešinėje|miniatiūra| Junkers Jumo 211B/D variklis Bundesvero Liuftvafės muziejuje (vok. Luftwaffenmuseum der Bundeswehr) Trijuose pirmuosiusoe modeliuose buvo montuojami fiksuoti dviejų greičių kompresoriaus darbo nustatymai, pritaikyti veikimui mažame ir dideliame aukštyje. Pirmasis orlaivis, varomas 211A, buvo pagamintas 1937 m. 1938 m. buvo pradėtas gaminti modernizuotas modelis 211B. Padidinus maksimalų apsukų skaičių iki 2400, galia išaugo iki 1200 AG (1184 AG). Vėlesni modeliai 211C ir 211D pirmiausia skyrėsi propelerio reduktoriaus perdavimo skaičiumi.
Konkuruojantis modelis DB 600 iš esmės buvo panašus, tačiau buvo gaminamas be tiesioginio įpurškimo sistemos. RLM pašreiškus nuomonę, kad visi būsimi varikliai turi būti komplektuojami su tokia įranga, Daimler 1937 m. pabaigoje pateikė modelį su įpurškimu – DB 601. 1940 m. variklis buvo iš esmės atnaujintas, pradėtas komplektuoti su slėgine aušinimo sistema. Kylant slėgiui kyla vandens virimo temperatūra, todėl variklis gali veikti aukštenėse temperatūrose. Tai, savo ruožtu, leidžia aušinimo skysčio pernešti daugiau energijos. Tia įgalina variklį dirbti didesniu galios režimu ir naudoti mažesnius radiatorius. Po patobulinimų nustačius, kad 211E be perkaitimo gali dirbti daug didesniu galios režimu, todėl variklis netrukus buvo modernizuotas iki naujo standarto 211F, į kurį buvo montuojamas sustiprintas alkūninis velenas ir efektyvesnis kompresorius. Veikdamas 2600 aps./min., 211F pasiekė 1340 AG (986 kW) galią, i jį sekęs 211J (211F su tarpiniu aušinimu) – 1420 AG (1044 kW).dešinėje|miniatiūra| [[Messerschmitt Me 264|Me 264 V1 Amerika Bomber su keturiais sujungtais Jumo 211 varikliais.]]Toliau vystant 211 modelių gamą, ji evoliucionavo į Jumo 213.
Prie to, kad Jumo 211 tapo pagrindiniu karinių bombonešių varikliu, nemaža dalimi prisidėjo faktas, jog „Junkers" taip pat gamino daugumą tuometinių bombonešių. Kita priežastis – mažesnis „Daimler“ variklių svoris, kas teikė pranašumą jų naudojimui naikintuvuose. Atitinkamai „Jumo“ buvo priskirti bombonešiams.
Viso buvo pagaminti 68 248 vnt. 211 serijos variklių, įskaitant 1 046 prototipus ir eksperimentinius variantus. 1942 m. rudenį gamybos apimtys pasiekė 1700 variklių per mėnesį. Nuo 1937 m. iki 1944 m. vidurio varikliai buvo surenkami gamyklose Magdeburge, Kėtene, Leipcige, Štetine ir Strasburge.
Gamyba pagal metus, vnt.: Gamyba pagal gamyklas, vnt.: Jumo 211 pakeitė Jumo 213.
Variklio kaina gamybos proceso eigoje mažėjo: vidutiniškai 1937 m. vienas vienetas kainavo 77 903 RM, 1938 m. – 48 600 RM, 1939 m. – 38 000 RM.
Skaisteliai (Kalvarija)
Skaisteliai – kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 2 km nuo Liubavo.
Junkers Jumo 211
Variantai
miniatiūra|Junkers Jumo 211 J, Suomijos centrinis aviacijos muziejus Galios ir apsukų skaičiai nurodyti kilimo režime jūros lygyje.
Naudojimas
Jumo 211 buvo montuojama į šiuos lėktuvus:
Specifikacijos (Jumo 211Ba / 211Da)
dešinėje|miniatiūra|Jumo 211F
Taip pat žr
Panašūs varikliai
Catopuma
Catopuma – plėšriųjų žinduolių (Carnivora) būrio, katinių (Felidae) šeimos, mažųjų kačių (Felinae) pošeimio gentis, kurioje dvi rūšys: Azijos auksinė katė (Catopuma temminckii) ir Borneo įlankos katė (Catopuma badia). Abi rūšys yra rausvai rudo atspalvio, su tamsesnėmis vietomis ant galvos.
Rūšys atsiskyrė viena nuo kitos maždaug prieš 4,9-5,3 mln. metų, ilgai prieš atsiskiriant Borneo nuo kaimyninių salų. Artimiausia rūšis yra marmurinė katė (Pardofelis marmorata), iš artimos Pardofelis genties, nuo kurios buvo atsiskirta prieš 9,4 mln. metų.
Pavadinimą Catopuma pasiūlė rusų tyrinėtojas Nikolajus Severtzovas 1858 m. Kaip tipinį atsvovą jis nurodė Felis moormensis, kurią aprašė Brian Houghton Hodgson. thumb|250px|left|[[Borneo įlankos katė]]
Drevėtos pušys
Drevėtos pušys (arba dravės) – gamtos paminklai, esantys pietų Lietuvoje, Dzūkijoje, Varėnos rajone, patenka į Dzūkijos nacionalinį parką. Tai paprastosios pušys, kurių kamienuose išskobtos drevės, skirtos bitėms laikyti. Tai tradicinės dzūkų drevinės bitininkystės paminklai. Pušys saugomos nuo 1960 m.
Statuso kritika
Želdynų ir želdinių eksperto dr. Juliaus Bačkaičio vertinimu, nudžiūvusių medžių buvimas gamtos paveldo objektų (GPO) sąraše yra kritikuotinas, nes praktiškai visi Lietuvos GPO sąraše esantys medžiai įtraukti kaip stambiausi, išskirtinės išvaizdos ar istoriškai reikšmingi individai. Tuo tarpu dravinės pušys (kaip objektas) atstovauja vieną iš senosios Lietuvos verslų – dravinę bitininkystę, todėl jos turėtų būti įtrauktos į nekilnojamų kultūros vertybių kadastrą. Daug sausų dravinių pušų neatitinka valstybės saugomų objektų statuso (jų skersmuo <0,8 m).
Įtariamas smurtu
Įtariamas smurtu – 1990 m. sukurtas trileris pagal James Hadley Chase romaną.
Turinys
Profesorius Foresteris sukuria naujos kartos ginklą, kurio veikimo raktą saugo savo galvoje. Jis rengiasi vykti į konferenciją, tačiau namie užklumpa žmoną su meilužiu ir afekto būsenoje šį nužudo. Forsteris atsiduria psichiatrinėje ligoninėje, kur praranda bet kokį susidomėjimą pasauliu.
Tuo tarpu vienas turtingiausių šalies žmonių Radnicas organizuoja ginklo pagrobimą ir jo pardavimą kinams. Sužinojęs, kad yra reikalingas apsaugos raktas, kurį žino tik Foresteris, jis įsako pagrobti profesorių ir visomis išgalėmis bando sugrąžinti jam sąmonę. Savo ruožtu šalies vyriausybės įgaliotinis stengiasi padaryti viską, kad profesorius neprabiltų.
NATO vėliava
NATO vėliava – Šiaurės Atlanto sutarties organizacijos (NATO) ženklas, kurį sudaro tamsiai mėlynas stačiakampis ir balti kompaso fragmentai jo viduryje. Spalva simbolizuoja Atlanto vandenyną, o skritulys viduryje – vienybę. Kompaso fragmentai atspindi taikos kryptis.
Vėliava buvo įteisinta 1953 m. spalio 14 d., praėjus ketveriems metams po organizacijos įsteigimo.
Pirmą kartą vėliava iškelta 1953 m. lapkričio 9 d. parodos atidarymo Paryžiuje metu. Tiksli ceremonija nėra žinoma, nes neišliko šiame renginyje sakytų kalbų dokumentai.
Padalesės valsčius
Padalesės valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Padalesė, kurį laiką – Jaromičai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai. 1928 m. balandžio 18 d. prijungta dalis Ilasko valsčiaus ir dalis Stryhavos valsčiaus, o dalis Padalesės valsčiaus perduota Kobryno valsčiui ir Teulių valsčiui.
Leon Goretzka
Leonas Gorecka (g. 1995 m. vasario 6 d. Bochume, Šiaurės Reino-Vestfalijoje) – vokiečių futbolininkas, žaidžiantis saugo pozicijoje Bundeslyga klube FC Bayern Munich bei Vokietijos rinktinėje.
Tarptautinė karjera
2010 m. spalio 15 d. debiutavo Vokietijos jaunimo iki 16 metų rinktinėje, draugiškose rungtynėse prieš Šiaurės Airijos bendraamžius. 2011 m. rugpjūčio 24 d. sužaidė pirmąsias varžybas už Vokietijos U-17 rinktinę. 2012 m. gegužės mėn. tapo rinktinės kapitonu. 2012 m. UEFA U-17 čempionato finale pelnė įvartį, bet po baudinių serijos taurę laimėjo Nyderlandų futbolininkai. 2013 m. rugpjūčio 8 d. debiutavo Vokietijos U-21, rungtynėse prieš Prancūzijos vienuolikę.
2014 m. kovo 8 d. buvo pakviestas atstovauti nacionalinę rinktinę 2014 FIFA pasaulio futbolo čempionate. Debiutavo gegužės 13 d. draugiškose varžybose prieš Lenkiją. Rungtynių metu patyrė raumens traumą ir čempionate nepasirodė.
2017 m., FIFA konfederacijų taurėje, žaidžiant prieš Australiją pelnė įvartį.
Finansinės technologijos
Finansinės technologijos, informacinėmis technologijomis pagrįstos finansinės inovacijos, taikomos mokėjimų, skolinimo, bankininkystės, draudimo, investicijų, kibernetinio saugumo, kriptovaliutų ir kitose srityse.
Lietuva 2019–2020 m. tarptautiniame „fintech“ indekse užima 4-ą poziciją pasaulyje nusileisdama tik JK, JAV ir Singapūrui. O Vilnius, „fintech“ ateities vietos reitinge yra pirmoje vietoje pagal ekonominį efektyvumą ir septinta pagal tiesioginių užsienio investicijų pritraukimą. Lietuva XXI a. antrajame dešimtmetyje tapo vienu sparčiausiai besiplėtojančių finansinių technologijų centrų pasaulyje. Joje veikia daugiau kaip 200 „fintech“ įmonių.
Lietuvos bankas tiesiogiai prisideta prie finansinių technologijų kurdamas technologinius sprendimus susijusius su finansų sistemos priežiūros efektyvumu dar kitaip vadinamu RegTech.
Ukrainos stojimas į Europos Sąjungą
miniatiūra|[[Ukraina ir ES žemėlapyje]] 2022 m. vasario 28 d., netrukus po to, kai ją užpuolė Rusija, Ukraina pateikė paraišką dėl narystės Europos Sąjungoje (ES). Ukrainos prezidentas Volodymyras Zelenskis paprašė nedelsiant priimti „naują specialią procedūrą“, o aštuonių ES valstybių prezidentai ragino paspartinti stojimo procesą. Europos Komisijos pirmininkė Ursula von der Leyen pareiškė, kad palaiko Ukrainos prisijungimą, tačiau procesas užtruks. 2022 metų kovo 1 dieną Europos Parlamentas rekomendavo Ukrainą paskelbti oficialia kandidate į narę, o 2022 m. kovo 10 d. Europos Sąjungos Taryba paprašė Komisijos pateikti nuomonę dėl prašymo. Balandžio 8 d. von der Leyen pateikė Zelenskiui teisės aktų leidybos klausimyną, į kurį Ukraina atsakė gegužės 9 d.
2022 metų birželio 17 dieną Europos Komisija rekomendavo Europos Vadovų Tarybai suteikti Ukrainai kandidatės į Europos Sąjungą statusą. Kartu su rekomendacija patvirtinti kandidato statusą Briuselis iškėlė Kijevui reikalavimus reformoms, pateikdamas septynių punktų sąrašą. Šie reikalavimai turi būti įvykdyti, kad Ukraina išlaikytų kandidatės statusą, nes kandidatės statuso suteikimas 2022 metų birželį nėra galutinis ir ES gali jį atšaukti, jei Ukrainos vyriausybė nepadarys pažangos reformų darbotvarkėje.
2022 metų birželio 23 dieną Europos Parlamentas priėmė rezoliuciją, raginančią nedelsiant suteikti Ukrainai kandidatės į Europos Sąjungą statusą. Tą pačią dieną Europos Vadovų Taryba suteikė Ukrainai kandidatės į Europos Sąjungą statusą.
Santykių su Europos Sąjunga chronologija
kairėje|miniatiūra|[[Euromaidanas|Euromaidano aktyvistų naudojama vėliava.]] Europos Sąjungos ir Ukrainos asociacijos susitarimas buvo pasirašytas 2014 m. po daugybės įvykių, sustabdžiusių jo ratifikavimą, kulminacija – revoliucija Ukrainoje ir tuometinio Ukrainos prezidento Viktoro Janukovyčiaus nuvertimas. Išsamios ir visapusiškos laisvosios prekybos erdvė su Ukraina įsigaliojo 2017 m. rugsėjo 1 d. po to, kai ji buvo laikinai taikoma nuo 2016 m. sausio 1 d., o Asociacijos susitarimas visiškai įsigaliojo 2017 m. rugsėjo 1 d. 2022 metų vasario 24 dieną Rusija įsiveržė į Ukrainą ir pateikė prašymą narystei. miniatiūra|Prašymo įstoti į ES pasirašymas vasario 28 d
Derybos
2022 m. birželio mėn. derybos dar neprasidėjo. Europos Komisija įsipareigojo 2022 m. pabaigoje įvertinti 7 kriterijų įgyvendinimą, o po to bus apibrėžti tolesni žingsniai.
Ukrainoje
91% ukrainiečių pritaria stojimui į Europos Sąjungą per Rusijos invaziją į Ukrainą 2022 metais, rodo sociologinės grupės „Reitingas“ 2022 metų kovo 30-31 dienomis atlikta apklausa, palyginti su 66,4% 2015 metų vasario mėnesį.
ES
2022 m. kovo 3–7 d. Jaltos Europos strategijos ir Jean-Jaurès fondo užsakymu Ifop atliktos apklausos duomenimis, 92% Ukrainos stojimo į ES šalininkų Lenkijoje, 71% Italijoje, 68% Vokietijoje, ir 62% Prancūzijoje.
Balandžio mėnesį visose ES šalyse atliktas „Flash Eurobarometer“ tyrimas rodo, kad didžiausią paramą Ukrainos stojimui į ES palaikė Portugalija, kur tam pritarė 87 proc. Toliau rikiuojasi Estija (83 proc.), Lietuva (82 proc.), Lenkija (81 proc.) ir Airija (79 proc.). Skeptiškiausiai Ukrainos stojimą vertina vengrai – šiai idėjai pritarė tik 48% apklaustųjų (prieš – 37%). Tuo pačiu metu Vengrijoje yra didžiausia šiuo klausimu neapsisprendusių gyventojų dalis – 16 % (tiek pat Prancūzijoje ir Belgijoje).
Solo (1970 filmas)
Solo – 1970 m. sukurtas politinis trileris, kurį režisavo ir pagrindinį vaidmenį atliko Jean-Pierre Mocky. Filmo veiksmas vyksta 1968 m. gegužės neramumų Prancūzijoje metu.
Turinys
Užmiesčio viloje turtuolių orgijos su nepilametėmis metu juos užpuola ir sušaudo grupė kraštutinių leftistinių pažiūrų studentų. Policija netrunka išsiaiškinti, kad jiems vadovauja Virdžilas Kabralis bei pradeda jo medžioklę.
Tuo metu į Paryžių atvyksta Virdžilo brolis ir vienintelis giminaitis, smuikininkas Vincentas. Jis netiki revoliucija ir ginkluota kova, gyvena savo malonumui, tačiau nori rasti brolį anksčiau negu šis įvykdys kitą suplanuotą išpuolį. Netrukus policija nusprendžia, kad Vincentas taip pat priklauso revoliucionieriams.
Prusko valsčius
Prusko valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Pruskas, kurį laiką – Čaravačycai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai. Panaikintas 1928 m. balandžio 18 d. teritoriją prijungiant prie Kobryno valsčiaus, Teulių valsčiaus ir Žabinkos valsčiaus.
Dmitrijus Boreiko
Dmitrijus Boreiko (1885 m. Kaune – 1946 m. Usurijske) – Rusijos imperijos karininkas, aviacijos inžinierius-mechanikas.
Biografija
Gimė 1885 m. Kaune, baigė Kauno gimnaziją, vėliau Sankt Peterburgo Nikolajevo inžinerijos mokyklą. Baigęs mokslus dirbo aeronautikos mokykloje. 1914 m. dalyvavo aviacijos parodoje Paryžiuje, parašė kelias knygas apie aviacines technologijas. I pasaulinio karo metu dirbo aviacijos mokykloje pafrontėje. 1917 m. tapo Gačino karinės aviacijos mokyklos direktoriumi. Rusijos pilietiniame kare kovojo baltųjų gretose. Bolševikums laimėjus pilietinį karą pabėgo į Charbiną, dirbo Charbino universiteto dėstytoju, kur dėstė teorinę mechaniką, inžineriją. Prisidėjo prie įvairių Charbino miesto technologinių statinių projektavimo. II pasaulinio karo metu dirbo Japonijos kariuomenės konsultantu aviacijos klausimais. 1946 m. suimtas SMERŠ, tais pačiais metais nužudytas Usurijsko kalėjime, 1993 m. reabilituotas.
Skaistgiriai (Šakiai)
Skaistgiriai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Sintautų, 0.5 km nuo kelio.
Los Andželo automobilių paroda
thumb|right|Los Andželo automobilių paroda Los Andželo automobilių paroda  – kasmetinė automobilių paroda, vykstanti Los Andželo parodų centre, lapkričio pab. – gruodžio pr. Parodą koordinuoja Tarptautinė automobilių gamintojų organizacija. Paroda vyksta dešimt dienų ir apima 71 000 m² plotą.
Fedzkavičai
Istorija
XIX a. buvo kaimas Kobryno apskrities Rahoznos valsčiuje.
Los Andželo automobilių paroda
Atsižvelgiant į tai, kad vairuotojui padedančios naujosios technologijos, tokios kaip debesų kompiuterija pagrįsta informacijos įranga, vis labiau plinta automobilių pramonėje, nutarta sukurti atskirą renginį Connected Car Expo. Connected Car Expo apima vieną dieną vykstančią konferenciją ir trijų dienų parodą, kurioje automobilių ir technologijų gamintojai pristato ateities automobilių inovacijas ir dizainus.
thumb|left|[[Porsche Cayman|Porsche 981c Cayman LA parodoje]]
Istorija
Pirmoji Los Andželo automobilių paroda įvyko 1907 m., Morley’s Skating Rink čiuožyklos pastate. Tuomet buvo pristatyti 99 automobiliai. Augant automobilių pramonei, XX a. 3-ąjį dešimtmetį parodos vieta keitėsi keturis kartus, siekiant sutalpinti vis daugėjančių eksponentų. 1929 m. metu vienas iš lėktuvų eksponatų užsiliepsnojo, liepsnos gretai persimetė po visas parodos patalpas. Buvo patirta daugiau kaip 1 mln. JAV dolerių žala. Su bendruomenės pagalba paroda jau kitą dieną atidaryta Shrine Auditorium parodų centre.
Paroda neprarado pasisekimo iki pat 4-ojo dešimtmečio pabaigos, kuomet jos populiarumas smuko dėl Antrojo pasaulinio karo. 1940–1951 m. paroda nevyko. Po pertraukos paroda iš naujo atidaryta 1952 m. Pan Pacific Auditorium parodų centre. Buvo pristatyti 152 automobiliai, įskaitant ir pristatytus tarptautinių gamintojų. Vėliau paroda vis augo iki kol pasiekė dabartinį populiarumo lygį.
FK Panevėžio keliai
Panevėžio „Keliai“ – Lietuvos futbolo klubas iš Panevėžio.
Istorija
2011 m. debiutavo SFL varžybose. Ji susijusi su „Via Ludus“ klubu.
Heistingso mūšis
Heistingso mūšis  – karinis susirėmimas tarp normanų ir anglosaksų, vykęs 1066 m. spalio 14 d. Normanų Anglijos užkariavimo kampanijos metu. Mūšio metu normanai įveikė paskutiniojo anglosaksų karaliaus Haraldo II kariuomenę ir perėmė Anglijos karūnos valdžią. Susirėmimas vyko dabartinėje Batlo gyvenvietėje, 7 mylios nuo Heistingso.
Tautinis judėjimas
miniatiūra|250px|right|[[Baltijos kelias SSRS žlugimo išvakarėse (1989)]]
Tautinis judėjimas, atgimimas, taip pat nacionalinis judėjimas, atgimimas – tautų išsivaduojamasis judėjimas iš tautinės priespaudos, sudarantis sąlygas tautai plėtotis, gauti autonomiją ar kurti savo valstybę. Savos valstybės neturinčios tautos siekia atsiskirti nuo daugiatautės valstybės arba suvienyti kelių valstybių sudėtyje išskaidytą tautą.
Apibrėžimas
Klasikinį apibrėžimą pateikia čekų sociologas Miroslavas Hrochas. Pasak jo, tautiniai atgimimai vyksta „nedominuojančioje etninėje grupėje“, be „savos“ aukštuomenės ar valdančiųjų klasių, neturinčioje valstybės, bet su kai kuriomis „literatūrinėmis tradicijomis savo kalba“. Tautinis atgimimas prasideda, kai išsilavinusių tokios „etninės bendruomenės“ narių grupė daro išvadą, kad jų grupė yra „tauta“, kurią reikia „pažadinti, atgaivinti ir supažindinti“ bei pasiekti pripažinimą iš kitų tautų. Tada ši išsilavinusi grupė inicijuoja „tautinį judėjimą“, apimantį „tikslingą veiklą, kuria siekiama visų visiškai susiformavusios tautos savybių“. M. Hrochas išskiria tris panašius tautinių judėjimų raidos etapus, pavadinęs juos ABC fazėmis:
Istorija
Tautiniai judėjimai yra naujųjų laikų reiškinys, būdingas tautų formavimuisi. Naujųjų tautinių judėjimų rezultatas – susikuriančios (ar atsikuriančios) valstybės, tačiau tautiniai judėjimai ir pralaimi, būna nesėkmingi, tebesitęsiantys nuo XIX a. iki šių dienų (flamandai, škotai, baskai).
Po Antrojo pasaulinio karo iš dalies buvo pakartota Europos šalių patirtis ir jų kolonijose Afrikoje, Azijoje ir Amerikoje, kur iki 1980 m. susikūrė daug naujų valstybių. Sovietų Sąjungos iširimą 1990–1991 m. paskatino ne tik ištikusi sunki ekonominė krizė, bet ir kilę separatistiniai reformų sąjūdžiai, tarpnacionaliniai konfliktai. Išsivadavo ir sukūrė (ar atkūrė) savo valstybes buvusių sąjunginių respublikų tautos: armėnai, azerbaidžaniečiai, baltarusiai, estai, gruzinai, kazachai, kirgizai, latviai, lietuviai, moldavai, tadžikai, turkmėnai, ukrainiečiai, uzbekai. SSRS nesugebėjo išlaikyti pozicijų ir Rytų bei Vidurio Europos valstybėse, kur žlugo prosovietiniai komunistiniai režimai Rytų Vokietijoje, Lenkijoje, Čekoslovakijoje, Rumunijoje.
Paaštrėjus tarpnacionaliniams konfliktams, kuriuos lydėjo karai, etninis valymas, žlugo federacinė Jugoslavija. Jos vietoje 1991–2003 m. etniniu pagrindu susikūrė nepriklausomos Bosnija ir Hercegovina, Juodkalnija, Kosovas, Kroatija, Makedonija, Serbija, Slovėnija. 1992 m. Čekoslovakija taikiai skilo į 2 valstybes – Čekiją ir Slovakiją.
Tautiniai judėjimai, nors ir mažesnio masto, nesiliauja, tebevyksta. Čečėnai, kurdai, tibetiečiai ir kiti siekia garantuotų politinių teisių, autonomijos. Tautinio judėjimo apraiškų tebekyla demokratinėse šalyse, kur tautos seniai sėkmingai sugyvena. XX a. pabaigoje paaštrėjo anglakalbių ir prancūzakalbių santykiai Kanadoje, kilo judėjimai dėl Škotijos, Katalonijos valstybingumo įteisinimo.
Lietuvoje
Lituanistinis sąjūdis prasidėjo XIX a. pradžioje. Tautinio judėjimo pradžia laikytini 1822–1823 m., kai Vilniaus universitete susikūrė studijavusių lietuvių studentų bendraminčių būrelis. Jo nariai (Simonas Stanevičius, Kajetonas Nezabitauskis, kunigų seminarijos alumnai ir kt.) domėjosi kultūrine ir ypač literatūrine veikla. Formuojantis lietuvių inteligentijai, atsirado siekis žadinti tautinę savimonę, kurti bendrinę lietuvių kalbą, tirti Lietuvos istoriją nuo senovės lietuvių religijos laikų, domėtis lietuvių tautos buitimi, papročiais, tautosaka. Rusijos imperijoje dalis tautinio judėjimo veikėjų veikė drauge su lenkais, turėjo viziją dėl bendros Lietuvos-Lenkijos valstybės atkūrimo.
Naujas tautinio sąjūdžio etapas prasidėjo po 1863 m sukilimo. Paaštrėjus kovai prieš tautinę priespaudą, pradėta priešintis ne tik prieš caro valdžios vykdytą rusinimą, bet ir prieš katalikų dvasininkijos bei bajorijos daugumos skleistą lenkinimą. Buvo siekiama panaikinti spaudos draudimą, grąžinti į mokyklas lietuvių kalbą. Lietuviški spaudiniai leisti užsienyje ir nelegaliai platinti Lietuvoje, kurtos daraktorių mokyklos, slaptos organizacijos.
Čadinės kalbos
Čadinės kalbos yra afroazinių kalbų šeimos atšaka, kuria priklauso 150 smulkių kalbelių. Jomis kalbama Afrikos Sahelio zonoje, ten kur dabar yra šiaurės Nigerija, pietų Nigeris, pietų Čadas, šiaurės Kamerūnas. Svarbiausia čadinė kalba yra hausų kalba, naudojama kaip lingua franca didelėje Sahelio zonos atkarpoje.
Klasifikacija
Išskiriamos keturios pagrindinės čadinės grupės šakos:
Leopold Mozart
Leopoldas Mocartas (, 1719 m. lapkričio 14 d. − 1787 m. gegužės 28 d.) – XVIII a. austrų klasicizmo kompozitorius, smuikininkas ir muzikos teoretikas, V. A. Mocarto tėvas.
Biografija
Johanas Georgas Leopoldas Mocartas gimė 1719 m. lapkričio 14 d. laisvajame Vokietijos mieste Augsburge. Jo tėvas Johanas Georgas buvo knygų rišėjas. L. Mocartas 1727−35 m. mokėsi Augsburgo gimnazijoje, 1735−36 m. licėjuje prie jėzuitų Šv. Salvadoro mokyklos. Dalyvavo teatro pasirodymuose, dainavo, pramoko smuikuoti ir groti vargonais, domėjosi mikroskopais ir teleskopais. 1737 m. jis atsiskyrė nuo šeimos ir pradėjo filosofijos ir jurisprudencijos studijas Zalcburgo benediktinų universitete. 1738 m. jis apsigynė filosofijos bakalauratą, tačiau kitais metais buvo pašalintas iš universiteto už paskaitų praleidinėjimą ir abejingumą mokslams. Po to L. Mocartas stojo tarnauti Johanui Baptistui, grafui, universiteto kanauninkui ir konsistorijos prezidentui. Grafui jis dedikavo pirmąjį, 1740 m. publikuotą savo muzikos kūrinį Sonate sei da chiesa e da camera (Op. Nr. 1). 1740-ųjų pradžioje L. Mocartas parašė keletą Kančios dainų, kas tikriausiai prisidėjo prie to, kad 1743 m. jis buvo priimtas į Zalcburgo arkivyskupo orkestrą ketvirtuoju smuikininku. Papildomai jis mokė choro berniukus smuiko ir vėliau klavyro.
L. Mocartas tikriausiai dažnai padėjo sūnui iki 1766 m. jo kompozicijų rašyme, po to tvarkė rankraščius, organizavo keliones. 1778 m. Paryžiuje kelionės metu lydėdama sūnų mirė jo žmona. L. Mocartas pergyveno dėl jos mirties ir dėl nuolat blogėjančių Volfgango Amadėjaus ir arkivyskupo Koloredo santykių. 1781 m. V. A. Mocartas paliko Zalcburgą ir apsigyveno Vienoje, vedė Konstancą Vėber. Tai tėvas įvertino kaip santykių išdavystę. 1785 m. jis lankėsi Vienoje ir iš arti galėjo stebėti sūnaus triumfą, girdėjo J. Haidno pagarsėjusius Volfgango Amadėjaus talento pagyrimo žodžius. Jo duktė Nanerl ištekėjo 1784 m. ir paskutinius metus L. Mocartas prižiūrėjo savo anūką, gimusį dukteriai 1785 metais. Leopoldas Mocartas mirė 1787 m. gegužė 28 d. Zalcburge, palaidotas vietos Šv. Sebastijono kapinėse. Kai kurių autorių L. Mocartas pristatomas autokratišku, negailestingai išnaudojusiu Volfgango Amadėjaus talentą pelno tikslams ir pan. Iš amžininkų atsiliepimų matyti, kad jis nebuvo malonaus charakterio žmogus, tačiau jo laiškai taip pat rodo nuoširdų rūpinimąsi ir atsidavimą sūnaus muzikinio lavinimo ir karjeros reikalais.
Kaukėtasis padūkėlis
Kaukėtasis padūkėlis (Sula dactylatra) – padūkėlinių (Sulidae) šeimos jūrinis paukštis. Sutinkamas okeaninėse tropikų salose, išskyrus rytų Atlantą. Rytų Ramiajame vandenyne jį išstūmė Sula granti, anksčiau laikytas kaukėtojo padūkėlio porūšiu. Paukštis dar vadinamas kaukėtuoju smigiku (masked gannet) arba mėlynveidžiu padūkėliu (blue-faced booby). miniatiūra|200px|left|Kaukėtasis padūkėlis pakrantėje miniatiūra|200px|left|Prie lizdo miniatiūra|200px|left|Su jaunikliu miniatiūra|200px|left|Skrydis
Biologija
Kaukėtasis padūkėlis jūroje paprastai tylus, tačiau kolonijose leidžia aukštą švilpiantį pasveikinimo garsą. Kol peri, demonstruoja platų spektrą garsų. Paukštis pakankamai sėslus, žiemojantis jūroje, bet retai pastebimas toliau nuklydęs nuo perimviečių kolonijos. Jis puikiai nardo, dideliu greičiu smigdamas į vandenį vertikaliai ar beveik vertikaliai iš 12–100 m aukščių, dažniausiai iš 15–35 m aukščio, pasiekdamas 3 m vandens gylį. Daugiausiai minta žuvimi, taip pat galvakojais.
Taksonomija
Rūšies pavadinimo dalis dactylatra sudaryta iš senovės graikų žodžio dactyl – „pirštas“ ir lotynų ater – „juodas“. „Juodi pirštai“ reiškia išskleistų sparnų galų juodas plunksnas.
Yra 4 porūšiai, nė vienas iš jų nėra atskiriamas jūroje:
Irano aukščiausiasis vadovas
Irano aukščiausiasis vadovas, arba Aukščiausiasis islamo revoliucijos vadas – Irano valstybės vadovas ir aukščiausias politinis bei religinis (ajatola) postas šalyje. Jį iki gyvos galvos skiria Ekspertų Asamblėja.
Aukščiausiajam vadovui tiesiogiai pavaldžios ginkluotosios pajėgos, teismai, valstybinė televizija bei kitos pagrindinės vyriausybinės organizacijos. Pagal konstituciją aukščiausiasis vadovas apibrėžia bendrą islamo respublikos politiką (110 str.), prižiūrėdamas įstatymų leidžiamąją, vykdomąją ir teisminę valdžią (57 str.). Aukščiausiasis vadovas teisiškai laikomas „neliečiamu“, o iraniečiai dažnai baudžiami už abejojimą jo sprendimais ar jo įžeidinėjimą.
Aukščiausiojo vadovo institutą 1979 m. įsteigė Irano konstitucija. Irano vadovu iki gyvos galvos paskelbtas islamo revoliucijos dvasinis lyderis Ruhola Chomeinis.
Dabartinis Irano aukščiausiasis vadovas yra Ali Chamenėjus, pareigas einantis nuo 1989 m. birželio 4 d.
Skaistinė
Skaistine vadinami kaimai:
Liūto dalis (filmas)
Liūto dalis – 1971 m. sukurtas kriminalinis filmas.
Turinys
Rašytojas Erikas vis labiau nepatenkintas savo gyvenimu, jis net atsisako pelnyto apdovanojimo. Kaip tik tada į jį kreipiasi vaikystės draugas Morisas, užsiimantis seifų plėšimu. Jis pasiūlo Erikui dalyvauti sekančiame jo apiplėšime, kurį pats Erikas ir turi suplanuoti.
Azijinis gepardas
Azijinis gepardas (Acinonyx jubatus venaticus) – katinių (Felidae) šeimos, gepardų (Acinonyx jubatus) rūšies, plėšriųjų žinduolių porūšis. Šiuo metu yra grėsmingai nykstantys, gyvena tik Irane, nors anksčiau buvo aptinkami Arabijos pusiasalyje, Kaspijos regione, Kyzilkumų dykumoje, Pakistane ir Indijoje, bet ten išnyko XX a. pradžioje.
Irano vyrų futbolo rinktinė, siekdama atkreipti dėmesį į šios rūšies nykimą, 2014 m. pasaulio futbolo čempionate vilkėjo marškinėlius, kuriuose buvo matomas šių gepardų atvaizdas.
FK Startas Panevėžys
Istorija
Klubas įkurtas 2011 m. pavasarį ir iškart debiutavo SFL varžybose.
Neringa Būtytė
(anksčiau Vaida Būtytė–Maldeikienė, g. 1979 m. spalio 17 d. ) – lietuvių teatro ir kino aktorė, bižuterijos kūrėja.
Biografija
Mokėsi Lietuvos muzikos akademijoje, ją baigė 2002 m. (aktorių kurso vadovas – Rimas Tuminas). 2002–2015 m. ir nuo 2020 m. vaidina Valstybiniame Vilniaus mažajame teatre.
Skėčio akademija
Skėčio akademija  – amerikiečių superherojų žanro televizijos serialas, kuriame septyni įvaikinti giminaičiai stengiasi išsiaiškinti jų tėvo mirties aplinkybes bei išvengti artėjančios pasaulio pabaigos grėsmės. Televizijos serialas paremtas komiksų knygų serija, kurią sukūrė Gerard Way ir Gabriel Bá. Pirmasis sezonas buvo išleistas kompanijos „Netflix“ tinkle 2019 m. vasario 15 d. Kompanija pranešė, jog serialas buvo peržiūrėtas virš 45 mln. žmonių per pirmąjį mėnesį po išleidimo. Oficialioje televizijos serialo „Twitter“ paskyroje 2019 m. balandžio mėn. buvo patvirtintas antrojo sezono kūrimas.
Siužetas
Serijos pasakoja apie septynis įvaikintus giminaičius, kurie turi antgamtinių galių. Jų istorija prasideda 1989 m., kuomet 43 moterys netikėtai susilaukia vaikų nepaisant to, kad jokiais nėštumo požymiais prieš gimdymo procesą nepasižymėjo. Bilionierius Reginaldas Hargryvas, susidomėjęs šiuo nepaprastu reiškiniu, nusprendžia įvaikinti šiuos vaikus, tačiau tai pavyksta padaryti tik su septyniais iš jų. Pastebėjęs, jog vaikai turi antgamtinių galių, Hargryvas nusprendžia sukurti superherojų komanda pavadinimu „Skėčio akademija“, kuri saugotų pasaulį nuo įvairių pavojų. Jo planas patiria sunkumų, kuomet superherojai pasiekia paauglystės metus ir išsiskirsto savo keliais, kas lemia komandos žlugimą.
Po daugelio metų 6 išgyvenę giminaičiai susitinka dar kartą išgirdę žinią apie jų įtėvio mirtį. Dirbdami kartu Liuteris, Diegas, Alison, Klausas, Vania ir Numeris Penki stengiasi išsiaiškinti, kaip mirė Hargryvas. Giminaičiai aršiai konfliktuoja dėl savo skirtingų asmenybių bei gebėjimų, tuo pačių metu stengdamiesi išvengti artėjančios apokalipsės grėsmės.
Veikėjai
Tom Hopper vaidina Liuterį Hargryvs, dar kitaip vadinamą Numerį Vienas. Liuteris yra vyriausias vaikas, kuris prisiema vadovo vaidmenį tarp giminaičių. Jis pasižymi nepaprasta jėga bei stambiu kūnu. Liuteris vienintelis pasilieka tęsti Reginaldo Hargryvo nurodymų šeimai išširus ir kitiems vaikams išsikrausčius iš namų. Jis buvo nusiųstas į mėnulį ir ten praleido 4 m.
David Castañeda vaidina Diegą Hargryvs, dar kitaip vadinamą Numerį Du. Jis yra maištiškas ir beatodairiškas šeimos narys. Diegas smarkiai konkuruoja su broliu Liuteriu ir mano, jog jis nėra vertas vadovo vaidmens. Šilčiausius santykius šeimoje jis turi su mama. Diego gebėjimas yra mėtyti peilius nepaprastai tiksliu ir nenaturaliu būdu.
Emmy Raver-Lampman vaidina Alison Hargryvs, dar kitaip vadinamą Numerį Trys. Alison yra įžymi žvaigždė, kuri stengiasi nebenaudoti savo atgamtiškų galių, kurių dėka sugriuvo jos sąntykiai su vyru bei dukra. Ji geba kontroliuoti kitus žmones pasitelkdama frazę „Aš išgirdau gandą…“. Alison ir Liuterį sieja komplikuoti santykiai.
Robert Sheehan vaidina Klausą Hargryvs, dar kitaip vadinamą Numerį Keturi. Klausas pasižymi noru linksmintis bei narkotikų priklausomybe, kuri išsivystė jam stengiantis susilpninti savo antgamtiškų galių pasireiškimą. Klausas geba bendrauti su numirusiais bei padaryti juos matomus aplinkiniams. Jis turi žemo pasitikėjimo savimi lygį bei potrauminį streso sindromą.
Aidan Gallagher vaidina Numerį Penki. Numeris Penki yra ypatingas tuo, jog nepaisant savo paaugliško kūno, jam yra 58 m. Numeris Penki geba keliauti erdve ir laiku, naudodamas teleportaciją. Būdamas vaikas jis netyčia perkėlė savo kūną per toli į ateitį ir liko ten istrigęs, kol pasitaikė proga grįžti į praeitį. Iš šeimos narių jis išsiskiria tuo, jog labiau rūpinasi artėjančios apokalipsės grėsme, nei įtėvio mirtimi. Jis yra laikomas vienas iš geriausių serijinių žudikų istorijoje.
Gamyba
2015 m. liepos 7 d. buvo paskelbta, jog komiksų serija „Skėčio akademija“ yra ketinama adaptuoti į televizijos serialą, o ne į originalų filmą, kas buvo prognozuojama anksčiau. 2017 m. liepos 11 d. buvo oficialiai pranešta, jog televizijos serialas „Skėčio akademija“ bus išleistas kompanijos „Netflix“, o pagrindinių prodiuserių vaidmuo atiteks Gerard Way ir Gabriel Bá. Siužeto kūrimo darbas atiteko Jeremy Slater.
Didžioji dalis „Skėčio akademijos“ buvo nufilmuota Kanadoje, Toronte. Kai kurios scenos buvo nufilmuotos Hamiltone. Filmavimo pradžia yra laikoma 2018 m. sausio 15 d., o pabaiga – 2018 m. liepos mėn.
Valažino apskritis
Valažino apskritis – buvusi apskritis šiaurės rytinėje Lenkijoje, dabartinės Baltarusijos teritorijoje. Centras – Valažinas. Priklausė Naugarduko vaivadijai.
Valsčiai
Apskričiai įvairiu metu priklausė 17 valsčių:
Skaistinė (Rokiškis)
Skaistinė – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 16 km nuo Obelių, prie Skaistinės ežero.
Miškiniai (Lazdynai)
Miškiniai – Vilniaus miesto dalis, esanti į rytus nuo Lazdynų, dešiniajame Neries krante, šalia Lazdynų tilto. Šiaurinėje dalyje ribojasi su Karoliniškių mišku, kuriame įsteigtas Karoliniškių kraštovaizdžio draustinis.
Miškiniuose yra didelis kelių mazgas (kertasi Laisvės prospektas ir Oslo gatvė), įsikūrę LITEXPO parodų rūmai, šiltnamių kombinatas. Sudaro daugiausia nuosavų namų ūkiai, išsidėstę palei K. Jelskio, Miškinių, Šaltūnų, E. Šimkūnaitės gatves.
Prie Laisvės prospekto yra stotelės „Miškiniai“ ir „LITEXPO“ (21, 54 autobusai, 13, 14, 16, 18 troleibusai), Šiltnamių gatvėje – „Šiltnamių žiedas“ (69 nr. autobusas).
Istorija
thumb|left|280px|Miškiniai XX a. pradžios žemėlapyje
XIX a. pab. Lesnikų kaime gyveno 75 žmonės (69 katalikai, 6 žydai). 1905 m. Rudaminos valsčiaus Miškinių (Lesnikų) dvare (Ivaškevičiaus valda), palivarke, kaime ir mokykloje iš viso gyveno 115 žmonių, 1931 m. – 132. 1957 m. Miškiniai buvo ne tik dešiniajame Neries krante už Karoliniškių kalvų, bet ir kairiajame Neries krante – Miškiniai prie Vingio parko.
Grazia Maria Pinto
Gracija Marija Pinto (g. 1988 m. balandžio 22 d. Katanijoje) – italų modelis, grožio konkurso „Miss Universo Italia“ nugalėtoja 2012 m. Romoje. Tais pačiais metais ji atstovavo savo šalį konkurse Mis Visata.
Rahoznos valsčius
Rahoznos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Rahozna, kurį laiką – Fedzkavičai.
Raudonkojis padūkėlis
Biologija
Raudonkojis padūkėlis yra apie 70 cm ilgio, jo sparnų mostas – iki 1,45 m, svoris – apie 0,8 kg. Būdingos raudonos kojos,šviesiai mėlynas snapas, su raudonomis dėmėmis prie pagrindo.
Šios rūšies populiacijai būdingas polimorfizmas: yra baltos, baltos juodauodegės, rudos, rudos baltauodegės ir panašios morfos. Jos paprastai veisiasi kartu, bet daugumoje regionų dominuoja viena ar dvi morfos, pvz., Galapagų salose daugiausia sutinkama ruda morfa, nors taip pat čia atskrenda ir balta morfa.
Veisiasi tropikų vandenynų salose. Kitu laiku paukštis būna jūroje, bet retai matomas nutolęs nuo perimviečių. Peri didelėse paukščių kolonijose. Padeda 1 kiaušinį į lizdą neaukštame medyje ar krūmuose, retai – ant žemės. Jį perina 44-46 dienas abu poros nariai. Jauniklis pradeda skraidyti po 3 mėnesių. Šių padūkėlių poros būna stabilios kelis sezonus. Jie demonstruoja įmantrius pasveikinimo ritualus, tarp jų ir šaižų klyksmą, patino mėlynos gerklės rodymą, taip pat trumpus šokius.
Taksonomija
Rūšies vardas Sula kildinamas iš norvegų kalbos. Yra 3 porūšiai:
Eduardas Ozarskis
Eduardas Ozarskis (, 1908 m. sausio 1 d. Rygoje, Latvija – 1981 m. rugpjūčio 6 d. Vilniuje) – Lietuvos inžinierius, sovietinis partinis veikėjas.
Biografija
1934 m. baigė Maskvos aviacijos institutą, inžinierius mechanikas. 1934–1938 m. Raudonosios armijos karinių oro pajėgų valdybos karinis atstovas Maskvoje. 1938–1944 m. gamyklos Maskvoje vyr. mechanikas, cecho viršininkas, direktorius.
1944 m. kaip lietuvių kilmės darbuotojas atsiųstas į Lietuvą. 1944–1946 m. LKP(b) CK sekretoriaus pavaduotojas pramonės reikalams. 1946–1947 m. LKP(b) CK sekretorius kadrų reikalams. 1947–1950 m. LKP(b) CK sekretorius.
1950–1953 m. LKP Kauno srities komiteto I sekretorius. 1953–1954 m. LKP CK pramonės ir transporto skyriaus vedėjas. 1954 m. LSSR MT pirmininko pavaduotojas, 1954–1957 m. LSSR MT I pavaduotojas. 1957–1958 m. Lietuvos ekonominio-administracinio rajono Liaudies ūkio tarybos pirmininkas. 1958–1960 m. LSSR MT pirmininko I pavaduotojas. 1961–1965 m. patarėjas prie LSSR MT. 1965–1973 m. LSSR vietinės pramonės ministras.
1946–1952 m., 1954–1960 m. ir 1966–1976 m. LKP CK narys, 1946–1949 m. ir 1954–1960 m. LKP CK biuro narys. 1947–1955 m. ir 1967–1975 m. LSSR AT, 1950–1954 m. ir 1958–1962 m. SSRS AT deputatas. Palaidotas Antakalnio kapinėse.
Austrijos ir Lietuvos santykiai
Austrijos ir Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Austrijos ir Lietuvos.