cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Liudvikas Ferdinandas
Vaikai
kairėje|miniatiūra|„Dofino mirties alegorija“, 1765 m. (Lui Žanas Fransua Lagranė) Liudvikas Ferdinandas taip pat turėjo dvi išgyvenusias dukteris: Mariją Klotildą, Karolio Emanuelio IV žmoną (vėliau tapusią Sardinijos karaliene), ir netekėjusią Elžbietą („Madam Elžbietą“), po brolio nuteistą brolio per revoliucinį terorą. Dar trys jų vaikai mirė vaikystėje.
Mirtis ir palaidojimas
Mirė Fonteneblo nuo tuberkuliozės. Jį pergyveno ne tik tėvai, bet ir senelis Stanislovas Leščinskis. Dofino našlė, Marija Juozapa, mirė po dvejų metų (1767 m.) nuo tos pačios ligos.
Dofinas palaidotas ne šalia protėvių Sen Deni bazilikoje, bet katedroje Sanse. 1794 m. kovą dofino palaikai dominikonų buvo išmesti iš Sanso katedros, bet po restauracijos 1814 metais surasti ir sugrąžinti į ankstesnę kapavietę.
Konsolinis tiltas
thumb|250px|Konsolinis [[Forto tiltas Škotijoje]] Konsolinis tiltas – tiltų konstrukcijos tipas.
Konstrukcija
Konsolinio tilto konstrukcijos specifinis elementas yra panaudotos konsolės. Mažesni konsoliniai tiltai gali būt statomi su sijomis, bet didžiausi tokio tipo tiltai statomi su santvaromis iš statybinio plieno ar gelžbetonio atskirų sijinių dėžių.
Konsoliniai tiltai sparčiai paplito ir yra vertinami dėl savo ilgio galimybių (konsoliniai tiltai gali tęstis virš 460 m) bei lengvesnio montavimo virš sunkiai pravažiuojamų objektų.
Ryšys su kito tipo tiltais
Konsolinio tilto konstrukcija išvystyta iš sijinių ir santvarinių tiltų. Progresuojant tiltų statybai konsoliniai tiltai davė pamatą judančio pasukamojo tilto atsiradimui.
Paskirtis
Santvariniai tiltai gali būti panaudoti itin plačiai. Jie tinka tiek pėstiesiems, tiek visų tipų autotransporto priemonėms Naudojami geležinkeliams tiesti.
Zhu Rongji
Džu Rongdži (g. 1928 m. spalio 1 d. Čangšyje) – Kinijos politikas, buvęs šalies ministras pirmininkas (1998–2003 m.), viceministras pirmininkas (1993–1998 m.), Šanchajaus meras (1987–1993 m.)
Gimė 1928 m. Čangša mieste. Studijavo inžineriją prestižiniame Cinghua universitete. Po baigimo dirbo tuo metu vienoje centrinių institucijų – Valstybinėje planavimo komisijoje, tačiau išliko žemiausiose pareigose dėl rinkos ekonomikos palaikymo ir įtarimų esant dešiniųjų pažiūrų. Per Kultūrinę revoliuciją (1970–1975 m.) buvo išsiųstas į kaimo vietoves. Į politiką sugrįžo 1979 m. į valdžią atėjus Den Siaopinui ir paskelbus ekonomines reformas. Netrukus tapo Valstybinės ekonomikos komisijos viceministru, o 1987 m. buvo išrinktas Šanchajaus meru. Prisidėjo prie miesto ekonominio augimo, supaprastino biurokratinius reikalavimus užsienio investuotojams, siekė gerinti infrastruktūrą, pritraukti aukštąsias technologijas.
1992 m. Džu tapo Komunistų partijos politbiuro nariu, buvo atsakingas už ekonominę politiką. 1993 m. išrinktas vicepremjeru, o 1998–2003 m. užėmė Kinijos ministro pirmininko pareigas. Vykdė ekonomikos stabilizavimo politiką, įgyvendino iš mokesčių gautų įplaukų paskirstymo reformą, siekė mažinti valdžios ir verslo korupciją, derėjosi dėl Kinijos narystės Pasaulio prekybos organizacijoje (tai pavyko įgyvendinti 2001 m.), skatino užsienio investicijas, už ką buvo kai kurių kaltinamas „parsidavimu Vakarams“. Visą gyvenimą išliko liberalių pažiūrų, nekritikavo 1989 m. vykusių studentų protestų. 2003 m. pasibaigus ministro pirmininko kadencijai, pasitraukė iš politikos.
Kancerogeninė medžiaga
Kancerogeninė medžiaga – medžiaga, kuri organizme sukelia ar paskatina vėžinių susirgimų vystymąsi.
DDT, benzenas, keponas, EDB, vinilo chloridas, anglies tetrachloridas, asbestas ir eilė naftos perdirbimo produktų yra gerai žinomi kancerogenai. Jau apie 1930 m. nustatyta, kad industriniai ir tabako dūmai yra daugybės kancerogeninių medžiagų – benzpireno, specifinių tabako nitrozaminų (nitrozonornikotinas (NNN)…) šaltiniai. Tabako dūmai skatina plaučių vėžį, todėl kai kuriose valstybėse rūkymas restoranuose ir kitose viešose maitinimo įstaigose, sporto, koncertų salėse ir kitose viešo susibūrimo vietose uždraustas įstatymu, o chemijos pramonė daug kur griežtai kontroliuojama.
Kancerogeninį poveikį, esant pakankamam intensyvumui bei trukmei, turi ir UV bei radioaktyvioji spinduliuotės.
Kancerogenų sąrašas
Kancerogeninių medžiagų ar jų mišinių sąrašas bei aplinkybės pagal Tarptautinės vėžio tyrimų agentūros duomenis (viso 116, 2015 m. duomenimis).
Nuorodos
kancerogenai
Alfonsas Kiškis
Alfonsas Kiškis (1910 m. rugpjūčio 26 d. Žeimelis – 1994 m. birželio 19 d. Vilnius) – Lietuvos agronomas, kraštovaizdžio architektas.
Biografija
1939–1944 m. dirbo Latvijos žemės ūkio ministerijos Sodininkystės skyriuje. 1944 m. nacių mobilizuotas į Latvių legioną. Po karo slapstėsi, 1948 m. areštuotas, kalėjo Sibiro lageriuose. 1956 m. grįžęs dirbo Purės žemės ūkio bandymų stotyje, nuo 1961 m. – Latvijos komunalinio ūkio projektavimo instituto Jūrmalos skyriuje. Nuo 1967 m. gyveno Lietuvoje, iki 1975 m. dirbo Respublikiniame žemėtvarkos projektavimo institute Vilniuje, Želdynų projektavimo grupės vadovas.
Pagal jo ir žmonos Rūtos Kiškės projektus sutvarkyti Dainavos (Ukmergės raj., 1970 m.), Klausučių (Jurbarko raj., 1978 m.), Juknaičių (Šilutės raj., 1970–1986 m.) gyvenviečių želdynai, Vilniaus šiltnamių kombinato aplinkuma ir gyvenamųjų namų kiemai Pagiriuose (1979 m.).
Įvertinimas
Lietuvos kraštovaizdžio architektų sąjungos ženklas „Už nuopelnus Lietuvos kraštovaizdžio architektūrai“ (po mirties)
Dickaimis
Dickaimis – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Betygalos.
Sidabrinė gervė 2010
Sidabrinė gervė 2010 – trečioji lietuviško kino apdovanojimų „Sidabrinė gervė“ ceremonija, kuri vyko 2010 m. gegužės 28 d., "Ūkio banko" teatro arenoje. Renginį vedė Ramūnas Rudokas ir Gražina Balandytė, apdovanojimus tiesiogiai transliavo LRT televizija.
Specialus apdovanojimas
Auksinė gervė už indėlį į kiną:
Robert Capa
Robertas Kapa (tikrasis vardas – Andrė Frydmanas,, 1913 m. spalio 22 d. Austrijoje – Vengrijoje – 1954 m. gegužės 25 d.) – vengrų fotografas.
Pats tvirtinęs jog yra fotožurnalistas, jis buvo fotografas, įamžinęs 5 skirtingus karus: Ispanijos pilietinį karą, Antrąjį Kinijos – Japonijos karą, Antrąjį pasaulinį karą, 1948 m. Arabų – Izraelio karą ir Pirmąjį Indokinijos karą.
Jis fotografavo Antrojo pasaulinio karo momentus Londone, Šiaurės Afrikoje, Italijoje, taip pat mūšius dėl Normandijos bei Paryžiaus išsilaisvinimą. Robertui Kapai svarbiausias buvo dramatiškas momentas, o ne techninė nuotraukos kokybė. Jo fotografijos, darytos 1944 m. Normandijos invazijos metu, atskleidžia karo baisumą ir daro unikalų poveikį. Robertas Kapa buvo vienas fotoagentūros Magnum Photos įkūrėjų. 1947 m. įsteigta organizacija buvo pirmoji su laisvai samdomais fotografais bendradarbiaujanti fotoagentūra.
Karjera
Gimęs Austrijoje – Vengrijoje 1913 m., R. Kapa turėjo palikti šalį 1932 m. kai buvo areštuotas už dalyvavimą protesto akcijose, nukreiptose prieš valdžios sprendimus. Ilgą laiką norėjęs būti rašytoju, atvykęs į Berlyną įsidarbino fotografu ir pamėgo menus. 1933 m. persikėlė iš Vokietijos į Prancūziją, nes į valdžią atėjus naciams išaugo žydų persekiojimas (Kapa buvo žydų kilmės). Prancūzijoje pasikeitė vardą iš Andrė Frydmano į Roberto Kapos tikėdamasis, kad toks vardas bus geriau įsimenamas bei skambės kaip amerikietiškas.
Ispanijos pilietinis karas
1936 m. išvykęs į Ispaniją, ten praleido trejus metus, fotografuodamas Ispanijos pilietinio karo baisumus. 1936 m., publikavęs ką tik pašauto mirštančio kario Federico Borrell García nuotrauką, tapo žinomas visame pasaulyje. Ši nuotrauka dar ir šiandien vadinama kontroversiška, nes kilo nemažai ginčų dėl nušauto kario tapatybės. Didelė dalis Roberto Kapos nuotraukų buvo laikomos dingusiomis, tačiau buvo rastos Meksike 1990 m. Dingusi, o vėliau rasta kolekcija buvo perkelta į Nacionalinį fotografijos centrą, kurį Manhatene įkūrė jaunesnis R. Kapos brolis Kornelis Kapa.
Antrasis pasaulinis karas
Prieš pat Antrojo pasaulinio karo pradžią R. Kapa persikėlė iš Paryžiaus į Niujorką, tikėdamasis susirasti kitą darbą ir pabėgti nuo nacių persekiojimo. Iš pradžių bendradarbiavo su Collier‘s Weekly, tačiau buvo atleistas ir pradėjo darbą žurnale Life. 1943 m. fotografavo Neapolio bombardavimą. Žinomiausias R. Kapos darbas pasirodė 1944 m. birželio 6 d. (D – Day). Su savo dviem Contax II fotoaparatais jis padarė 106 fotografijas per pirmąsias invazijos valandas. Iš jų išliko tik 11 prastos kokybės nuotraukų, nes kitos buvo sugadintos ryškinant. Nors už nuotraukų kokybę buvo sugadintas jas ryškinęs Life darbuotojas, išspausdinus nuotraukas jų neryškumas buvo paaiškintas kaip autoriaus rankų drebėjimo rezultatas. 1947 m. keliavo į Sovietų Sąjungą su savo draugu rašytoju Džonu Šteinbeku (John Steinbeck). Fotografavo Maskvą, Kijevą, Tbilisį, Staliningrado griuvėsius. Šteinbeko reportažas buvo iliustruotas Kapos fotografijomis ir išspausdintas A Russian Journal. Tais pačiais metais Kapa kartu su kolegomis David "Chim" Seymour, William Vandivert, Henri Cartier-Bresson, and George Rodger įkūrė fotoagentūrą Magnum Photos, o 1951 m. tapo jos prezidentu.
Pirmasis Indokinijos karas
1950 m. Kapa keliavo į Japoniją, kur buvo organizuojama paroda. Life žurnalo vadovybės paprašytas jis keliavo į Rytų Aziją, kur Prancūzija aštuonerius metus kariavo Indokinijos kare. Nors buvo pasižadėjęs daugiau karų nebefotografuoti, Kapa pasiūlymo neatsakė. 1954 m. karo lauke užlipo ant minos ir mirė.
Palikimas
Užjūrio spaudos fotografijos klubas yra įsteigęs Roberto Kapos vardo auksinį medalį, kuris yra suteikiamas už geriausią nuotrauką, darytą užsienyje. Roberto Kapos nuotraukų negatyvai saugomi brolio įsteigtame muziejuje Manhatane.
Zujūnų gimnazija
miniatiūra|265px|right|Gimnazija 2017 m.
Vilniaus rajono Zujūnų gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Zujūnuose (Vilniaus raj.), Mokyklos g. 1, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lenkų kalba. Įstaigos kodas 191317794.
Istorija
1925 m. mokykla buvo Riešės apygardos Buivydiškių kaime. Tuo metu joje dirbo du mokytojai. 1968 m. nauja mokykla pastatyta Zujūnų kaime. Mokykla vis labiau plėtėsi: padaugėjo mokinių bei mokytojų. 2004–2005 mokslo metais mokykloje mokėsi 198 moksleivių, dirbo 26 mokytojai.
Iki 1998 m. mokykla buvo pagrindinė, joje dėstoma lenkų, lietuvių, rusų kalbomis. Nuo 1998 m. rugsėjo 1 d. mokykloje dėstoma tik lenkų kalba. Tėvams prašant, 1998 m. rugpjūčio 5 d. Vilniaus rajono merė Leokadija Janušauskienė nusprendė reorganizuoti Vilniaus rajono Zujūnų pagrindinę mokyklą į vidurinę ir vadinti Vilniaus rajono Zujūnų vidurine mokykla, o nuo 1999 m. rugsėjo 1 dienos, kultūros ministras Saulius Šaltenis, laikinai pavaduojantis švietimo ir mokslo ministrą, pritarė Zujūnų pagrindinės mokyklos reorganizavimui į vidurinę mokyklą.
2000 m. gegužės 15 d. LR švietimo ir mokslo ministras Kornelijus Platelis leido nuo 2000 m. rugsėjo 1 d. įvesti mokykloje išimties tvarka profilinį mokymą. Moksleiviai mokosi pagal du profilius: humanitarinį ir realinį. 2001 m. Lenkijos Respublikos bei Vilniaus rajono savivaldybės lėšomis pastatyta sporto salė, biblioteka su skaitykla bei dvi klasės.
Ignatki Kolonija
Ignatki Kolonija  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Juchnoveco valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurės vakarus nuo Juchnovec Košcelnų ir apie 8 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Baranagaras
Baranagaras ( – „didelis miestas“) – miestas Indijoje, Vakarų Bengalijoje; Kolkatos priemiestis. Miestas įsikūręs prie Hugli upės ir yra vienas tankiausiai gyvenamų miestų pasaulyje. Yra geležinkelio stotis. Mašinų gamybos, džiuto, chemijos pramonė. Gretimoje Dakšinešvaro gyvenvietėje yra deivės Kali šventykla.
Istorija
1676 m. britai Baranagare įkūrė kiaulininkystės įmonę. Vėliau miestas suklestėjo kaip džiuto eksporto ir maišų gamybos centras.
Mergina automobilyje, su akiniais ir šautuvu
Mergina automobilyje, su akiniais ir šautuvu gali reikšti:
Subartonių memorialinis draustinis
Subartonių memorialinis draustinis (seniau Subartonių kraštovaizdžio ir istorinis draustinis) – saugoma teritorija Varėnos rajone, į šiaurę nuo Merkinės, Subartonių miškuose, aplink Subartonių kaimą. Įkurtas 1960 m. išsaugoti ir eksponuoti rašytojo Vinco Krėvės Mickevičiaus gimtinės aplinką, namą – muziejų, kapines ir kitas vietas, susijusias su rašytojo atminimu.
Į draustinio plotą taip pat patenka tarybinių partizanų („Dainavos partizano“, „Šarūno“ būrių) žeminės, Gilšės ežeras, aplinkiniai miškai. Seniau į draustinį pateko ir Kuzamkėlio ežeras.
Saliamonas Baltūsis
Saliamonas Baltūsis (1899 m. balandžio 23 d. Skučiškėje – 1972 m. gruodžio 4 d. JAV) – Lietuvos teisininkas, kalbininkas, visuomenininkas.
Gyvendamas Lietuvoje buvo įsitraukęs į Aušrininkų organizacijos, vėliau – Valstiečių Liaudininkų Sąjungos, Lietuvos teisininkų draugijos veiklą (pastarojoje buvo jos revizijos komisijos narys). Pasitraukęs į Vakarus pora metų buvo VLIKo kontrolės komisijos narys, VLIKo konferencijų dalyvis, vienas iš Lietuvos Teisininkų Draugijos tremtyje organizatorių ir pirmasis jos pirmininkas. Organizavo Lietuvių Bendruomenės Vyriausiąjį Teismą ir buvo jo pirmasis pirmininkas. Lietuvių bendruomenės apylinkės teisėjas Viurcburge ir IRO teisinis tarėjas Švainfurte. Nuo 1949 gyveno JAV.
Mirė 1972 m. gruodžio 4 d., palaidotas Šv. Jurgio kapinėse Kenošoje, Viskonsine, JAV bendrame kape su žmona.
Budasas
Budasas – ežeras Lietuvoje, Anykščių rajone, 4,5 km į šiaurės vakarus nuo Vyžuonų miestelio. Ežero ilgis iš pietų į šiaurę – 0,49 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 106,2 m. Krantai aukštoki, daugiausia apaugę medžiais. Rytiniu krantu eina riba su Utenos rajonu. Iš rytų prieina Šilelių miškas, buvo įsikūręs Stalnioniškių kaimas. Į vakarus plyti pievos ir dirbami laukai. Šiaurėje išteka Š-3 upelis link Šventosios upės.
Jonas Juozapas Tiškevičius
Jonas Juozapas Tiškevičius (, 1867 m. – 1903 m. gruodžio 18 d. Davose, Šveicarija) – Lietuvos bajoras, didikas, Lelijos herbo grafas, 1861 m. gegužės 8 d. Rusijos imperatorius tėvui iš naujo patvirtino grafo titulą.
Biografija
Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės antrosios Biržų šakos. Tėvas Jonas Vytautas Tiškevičius. Motina Izabelė Tiškevičiūtė.
Palaidotas Trakų Vokės koplyčioje.
Šeima
1894 m. birželio 14 d. Varšuvos Šv. Juozapo bažnyčioje vedė Elžbietą Mariją Krasinską.
Dvarai
thumb|left|Tiševičių rūmai [[Valažinas|Voložine]]
Ignatki Osiedlė
Ignatki Osiedlė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Juchnoveco valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Per kaimą teka Horodniankos upė, šalia kurios XIX a. pabaigoje buvo pastatytas vandens malūnas. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Eglė Kulvietienė
Eglė Kulvietienė (g. 1949 m. liepos 28 d. Mažeikiuose) – Lietuvos žurnalistė.
Biografija
1967 m. baigė Mažeikių vidurinę mokyklą, 1972 m. Vilniaus universiteto Filologijos fakultete – lietuvių kalbos ir literatūros specialybę.
Ketoniniai kūnai
Ketoniniai kūnai yra vandenyje tirpūs junginiai, kurie susidaro, kai riebalų rūgštys yra naudojamos gauti energijai inkstuose ir kepenyse. Jie yra naudojami, kaip energijos šaltinis širdžiai ir smegenims. Badavimo metu ketoniniai kūnai yra pagrindiniai energijos šaltiniai. Ketoniniai kūnai yra acetonas, acetoacto rūgštis, beta-hidroksibutirato rūgštis (ši rūgštis techniškai nėra ketonas, bet yra karboksi rūgštis).
Moters šviesa (filmas)
Moters šviesa – 1979 m. sukurta drama pagal to paties pavadinimo Romain Gary romaną.
Turinys
Filmo veiksmas trunka vieną parą. Pagyvenęs vyras Mišelis, negalintis susitaikyti su žmonos mirtimi, nori nuo visko pabėgti išskrisdamas pirmu pasitaikiusi lėktuvu. Oro uoste jis susitinka su nejauna moterimi Lidija, kuri avarijoje neteko dukters ir kurios vyras tapo psichiniu ligoniu. Kiekvienas kankinamas savo skausmo ir ieškantis išeities, jie išsiskiria ir vėl susitinka, negalėdami priimti sprendimo dėl ateities. Mišelis susipažįsta su Lidijos vyru ir anyta, vėliau siūlo moteriai kartu su juo skristi į Karakasą. Lidija priima pasiūlymą, tačiau kuomet jis lanko mirštantį naują pažįstamą, dirbantį cirke klounu, moteris sėda į kitą lėktuvą ir išskrenda viena...
Dubusis ariokarpas
Dubusis ariokarpas (Ariocarpus retusus) – kaktusinių (Cactaceae) šeimos augalas. Stiebas rutuliškas, iki 25 cm aukščio. Žiedai balti, iki 4 cm skersmens. Purka geltona, o dulkinės tamsiai geltonos. Žiedas išauga iš augalo centro.
Auga šiaurinėje Meksikos dalyje ant nuožulnių šlaitų. Vietiniai gyventojai šio kaktusos sulčių ekstraktą naudoja vaistams ir kaip gana stiprų haliucinogeninį narkotiką.
Dubusis ariokarpas – dažniausia ariokarpų genties rūšis, kurią augina kaktusininkai. Dauginamas sėklomis.
FC København
Kopenhagos FC – Danijos futbolo klubas, įkurtas 1992 m. susijungus dviem Kopenhagos futbolo klubams. Žaidžia Danijos Superlygoje.
Dičiūnai (Kupiškis)
Dičiūnai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 1 km nuo Alizavos.
FC København
Istorija
Jau pirmąjį sezoną naujasis klubas laimėjo Danijos čempionatą, Intertoto taurės varžybose grupėje užėmė pirmąją vietą ir iškovojo teisę dalyvauti UEFA taurės varžybose. Kitais metais klubas pateko į UEFA Čempionų lygos atrankos varžybas, o lygoje užėmė antrąją vietą. 1995 metais komanda laimėjo pirmąją Danijos taurę, bet kitą sezoną komanda sužaidė labai nesėkmingai tiek lygoje, tiek Danijos bei UEFA taurių varžybose. 1997 metais lygoje vėl užimta tik 7 vieta, tačiau iškovota Danijos taurė. 1998 metais FC København vėl pateko į Danijos taurės finalą, kur pralošė Brøndby, o lygoje užimta trečioji vieta. 1998-1999 metų sezone lygoje užimta tik 7 vieta, kitą sezoną – 8 vieta.
2001 metais komanda antrą kartą laimėjo Danijos čempionatą. Kitą sezoną komanda iškopė į trečiąjį Čempionų lygos etapą, kur nusileido SS Lazio, bei į trečiąjį UEFA taurės etapą, kur nusileido Dortmundo „Borussia“ klubui, lygoje dėl prastesnio įvarčių santykio užimta tik 2 vieta. 2003, 2004 ir 2006 metais København vėl triumfavo Danijos Superlygoje bei pergalingai dalyvavo pirmuose dviejose Royal League sezonuose.
2006 m. Čempionų lygos antrame atrankiniame etape bendru rezultatu 4:2 nugalėjo Suomijos MyPa klubą (2:0 namie; 2:2 išvykoje), trečiame atrankiniame etape susitiko su Amsterdamo „Ajax“, namuose pralošė olandų komandai 1:2, tačiau svečiuose laimėjo 2:0 ir pateko į grupių varžybas, kur tapo mažiausią UEFA koeficientą tarp 32 komandų turinčia komanda. Grupių varžybose iškovojo po vieną pergalę prieš „Manchester United“ ir Glazgo „Celtic“, vieną kartą sužaidė lygiosiomis su Lisabonos „Benfica“ bei patyrė tris pralaimėjimus. Surinkusi tiek pat taškų kaip ir „Benfica“, Kopenhagos komanda užėmė 4 vietą ir iš tolimesnių varžybų iškrito.
Nina Hagen
Nina Hagen (pilnas vardas Catharina Hagen, g. 1955 m. kovo 11 d.) yra dainininkė, kilusi iš Rytų Vokietijos, Berlyno, išgarsėjusi aštuntajame dešimtmetyje.
Ramkhamhaengo nacionalinis parkas
Ramkhamhaengo nacionalinis parkas  – nacionalinis parkas šiaurės Tailande, Sukhothajaus provincijoje. Parkas įkurtas 1980 m. lapkričio 27 d.
Izabelinas (Palenkė)
Izabelinas  – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Juchnoveco valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Nina Hagen
Ankstyvieji metai
Kai Hagen buvo 11, jos mama ištekėjo už Wolf‘o Biermann‘o – antivalstybiškai nustieikusio dainininko. Biermann‘o politinės pažiūros padarė įtaką jaunajai Ninai: dvylikos ji buvo „gėdingai išmesta“ iš Laisvojo Vokietijos Jaunimo ir aktyviai prisidėjo prie politinių protestų prieš Rytų Vokietijos valstybę.
Ramkhamhaengo nacionalinis parkas
Vieta
Parkas užima 341,00 km², apima Bandanlanhojo (Ban Dan Lan Hoi), Khirimato (Khiri Mat) ir Mueango (Mueang) apylinkėse, 20 km į pietvakarius nuo provincijos centro Sukhothajaus.
Flora ir fauna
Ramkhamhaengo nacionaliniame parke vyrauja drėgni visžaliai, lapuočių, mišrūs miškai ir pievos. Iš retų augalų parke sutinkama: kvapioji hopėja (Hopea odorata), didysis tikmedis (Tectona grandis), Tetrameles nudiflora, rudoji šorėja, shorea siamensis , puošnioji šorėja (Shorea roxburghii), stambiavaisis koralmedis (Pterocarpus macrocarpus), kietavaisė ksilija (Xylia xylocarpa), cinamonas (Cinnamomum iners) ir kt.
Parke gyvena: Azijinis dramblys (Elephas maximus), Indijos muntjakas, šernas, Indinis zambaras, baltarankis gibonas, makakos, ausytasis skujuotis (Manis pentadactyla) ir kt, sutinkama daug paukščių: vanagas, mėlynsparnis žaliasis lapinukas (Chloropsis cochinchinensis) ,žalsvanugarė spalvingoji nekatrina (Cinnyris jugularis), akiniuotoji voralesė (Arachnothera flavigaster) , raudonnugaris žiedsiurbys (Dicaeum cruentatum), javinė šventoji maina (Gracula religiosa), Rišaro kalviukas (Anthus richardi), pilkakepuris bulbiulis (Pycnonotus aurigaster), tamsiakrūtė nendrinukė siuvėja (Orthotomus atrogularis) ir kt.
Nina Hagen
Aštuntasis dešimtmetis
Grupė Automobil buvo viena garsiausių pradedančiųjų grupių Rytų Vokietijoje. Grupės veikla nutrūko, kai Nina paliko Rytų Vokietiją ir persikraustė į Hamburgą, kur pasirašė kontraktą su vietine įrašų studija – būtent ten ji gavo patarimą pakeliauti ir susipažinti su vakarietiška kultūra, kurio paklausiusi iškeliavo į Londoną. Tuo metu ten klestėjęs pankų judėjimas greitai įtraukė Hagen, sužavėdamas ją tokiomis grupėmis kaip The Slits, Sex Pistols ar Johnny Rotten.
Grįžusi į Vokietiją 1977-ųjų viduryje, Hagen įkūrė Nina Hagen Band, o jau 1978-aisiais išleido o paties pavadinimo albumą, kuriame buvo žinomų vokiškų dainų koveriai.
Albumas sulaukė daug dėmesio ne tik Vokietijoje, bet ir užsienyje – dėl sunkaus skambesio ir teatrališko Hagen vokalo. Deja, tuo metu tarp Ninos ir kitų grupės narių buvo prasidėję nesutarimai, todėl 1979-aisiais Hagen nusprendė palikti grupę, nors kontraktas ją vis dar įpareigojo išleisti antrąjį albumą. Įsipareigojimą grupė įvykdė – albumas Unbehagen buvo išleistas, tačiau jo muzika buvo įrašinėjama Berlyne, o Ninos vokalas – Los Andžele. Šiame albume išleista ir hitu tapusi daina „African Reggae“.
Hagen palikus grupę, likę muzikantai grįžo prie savo ankstesnės muzikos ir grojo Spliff pavadinimu.
Devintasis dešimtmetis
1980-aisiais turėjęs įvykti Hagen turas su grupe buvo atšauktas, o ji pati išvyko į Jungtines Amerikos Valstijas. Netrukus ji pastebėjo esanti nėščia, išsiskyrė su būsimojo vaiko tėvu Ferdinand Karmelk ir persikėlė į Los Andželą. Jos dukra, Cosma Shiva Hagen gimė 1981-ųjų gegužės septynioliktąją, o po metų, 1982-aisiais, Hagen išleido pirmąjį albumą anglų kalba NunSexMonkRock – punk, funk, operos ir reggae stilių mišinį bei išvyko į pasaulinį turą su No Problem Orchestra.
1983-iaisiais Hagen išleido dar vieną albumą, pavadintą Angstlos arba Fearless, kaip vadinosi jo angliškoji versija. Šiame albume buvo dvi dainos, vėliau tapusios singlais – „Zarah“ ir „New York New York“.
1984–1985 Hagen susitikinėjo su Red Hot Chili Peppers vokalistu Anthony Kiedis.
1985-aisiais pasirodė dar vienas Hagen albumas Nina Hagen In Ekstasy – tiesa, ne toks sėkmingas kaip ankstesnysis, o 1987-aisiais, Punk Wedding EP, skirtą paminėti jos vestuvėms su aštuoniolikmečiu panku, pravarde Iroquois.
Dešimtasis dešimtmetis
Hagen, grįžusi į Europą, kurį laiką gyveno Paryžiuje. Taip pat koncertavo Europoje, 1991-aisiais išleido albumą Street. 1992-aisiais vedė TV šou RTLplus televizijoje, bendradarbiavo su kitais muzikantais, 1993-iaisiais išleido dar vieną albumą Revolution Ballroom, o po poros metų po ilgos pertraukos pasirodė vokiškai įrašytas albumas Freud Euch.
1998-aisiais, išleidusi Om Namah Shivay albumą, kuriame persipina kelių religijų, tarp jų hinduizmo ir krikščionybės, simboliai. Tais pačiais metais Hagen įrašė oficialų FC Union Berlin himną, o 1999-aisiais vaidino Celia Peachum The Threepenny Opera miuzikle.
2000-ieji – dabar
Naują amžių Hagen pradėjo sukurdama dainą Schön ist die Welt, tapusią oficialia Expo 2000 daina, o kitais metais išleistas jos albumas The Return of the Mother.
Hagen dubliavo Sally Timo Burtono filme „Košmaras prieš Kalėdas“, bendradarbiavo su grupėmis Oomph! ir Apocalyptica. 2005-aisiais buvo festivalio Drop Dead, vykusio Niujorke, žvaigždė. Hagen aktyviai protestavo prieš karą Irake.
Būdragaidis
left|120px
Būdragaidis – ežeras Lietuvoje, Anykščių rajone, 5,5 km į šiaurės vakarus nuo Kurklių miestelio, Puntuko miške. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,34 km, plotis – iki 0,18 km. Altitudė 70,7 m. Krantai žemi, pelkėti (plyti ~ 14 ha dydžio pelkė), tik pietinis krantas kiek aukštesnis. Šiaurėje išteka upelis link Šventosios upės. Ežeras yra Būdragaidžio gamtiniame rezervate.
Ežero pavadinimas kilęs iš žodžių budrus gaidys – yra legenda apie budrų žiauraus pono gaidelį, baudžiauninkų vargus, žemėn prasmegusį dvarą ir toje vietoje atsiradusį ežerą.
Riešės gimnazija
Vilniaus rajono Riešės gimnazija – valstybinė dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Riešėje (Vilniaus rajono savivaldybė), Beržų g. 2A, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 195004583. Steigėjas iki 2010 m. Vilniaus apskrities viršininko administracija.
Istorija
Pirmoji mokykla Riešėje įsteigta 1872 m. 1889–1890 m. Riešės vienklasėje trijų skyrių mokykloje mokėsi 28 berniukai ir viena mergaitė, 1892–1893 m. – 23 berniukai, 1893–1894 m. – 28 berniukai ir 4 mergaitės. Dirbo mokytojas, baigęs Molodečnos mokytojų seminariją. Mokė rusų kalba. 1919–1920 m. Riešės trijų skyrių mokyklą lankė 70 mokinių, o 1920–1921 m. – 92 mokiniai. Dirbo du mokytojai. 1920–1939 m. mokykla tapo šešių skyrių pradine mokykla.
1938 m. Riešėje pastatyta nauja mokykla. Joje 5 klasės, du kitos paskirties kambariai ir butas mokyklos vedėjui. Bendras plotas – 248 m². 1939 m. spalio 29 d. Lietuvai atgavus Vilniaus kraštą, lapkričio 25 d. mokykla vėl pradėjo darbą. Dėstomoji kalba išliko lenkų, bet lietuviškai buvo dėstoma Lietuvos istorija ir geografija. 1940–1941 m. sovietų valdžios metais šešių skyrių pradinė mokykla buvo pertvarkyta į keturių klasių pradinę mokyklą.
Vokiečių okupacijos metu pradinė mokykla vėl tapo šešių skyrių mokykla. Pagal sąrašus turėjo lankyti 172 mokiniai. Lankomumas kaip ir ankstesniais mokslo metais buvo blogas. Pvz., 1942 m. balandžio 22 d. į mokyklą neatėjo 71 mokinys. Mokyklai vadovavo Jonas Žulys, baigęs mokytojų seminariją. Jis 5 ir 6 skyriuose dėstė lietuvių kalbą, 6 skyriuje – istoriją ir visuose skyriuose – dainavimą ir kūno kultūrą. Vaclovas Banevičius buvo baigęs mokytojų seminariją, jis 4, 5 ir 6 skyriuose dėstė skaičiavimą. Euzabėjus Haliuta, baigęs Varšuvos universitete biologiją, 5 ir 6 skyriuose dėstė vokiečių kalbą, 4, 5 ir 6 skyriuose – geografiją ir gamtos mokslą. Albertas Šuminas, baigęs Turino Saleziečių gimnazijos 6 klases, 2, 3 ir 4 skyriuose dėstė lietuvių kalbą. Liuda Ulevičiūtė, baigusi gimnaziją ir aukštesniuosius kursus Varšuvoje, 2 ir 3 skyriuose dėstė skaičiavimą ir gamtos pažinimą, o 5 skyriuje – istoriją.
XXVIII amžius pr. m. e.
thumb|250px|VI Egipto dinastijos piešinys, vaizduojantis ūkio darbus
Riešės gimnazija
Istorija
1956 m. rugsėjo 1 d. atidarytas vienas 1–4 klasių komplektas lietuvių dėstomąja kalba. Mokėsi 10 mokinių. Po dvejų metų atidaryta penktoji klasė. Dar po metų – šeštoji, o 1960 m. ir septintoji klasės lietuvių dėstomoja kalba. Mokinių skaičius augo. 1960–1961 m. mokėsi 37 mokiniai. 1963 m. atidaryta ir aštuntoji lietuviška klasė. Tuo metu mokykloje mokėsi 42 mokiniai, o 1969–1970 m. – jau 65. Vėliau mokinių skaičius mažėjo.
XXVIII amžius pr. m. e.
Dvidešimt aštuntasis amžius prieš mūsų erą – šimto metų laikotarpis, prasidėjęs '''2800 m. pr. m. e. sausio 1 dieną ir pasibaigęs 2701 m. pr. m. e.''' gruodžio 31 dieną.
Riešės gimnazija
Istorija
1992 m. vasarą klasės lietuvių dėstomąja kalba atsiskyrė nuo mišrios (lietuvių, rusų, lenkų) pagrindinės mokyklos ir vaikų darželyje įsteigė atskirą pagrindinę lietuvišką mokyklą. 1–8 klasėse mokinių skaičius išaugo iki 74. 1994 m. Riešės lietuvių pagrindinei mokyklai suteiktas vidurinės mokyklos statusas. Tuo metu mokyklą lankė 115 mokinių. 1995 m. mokykla išleido pirmąją 4 abiturientų laidą.
Mokinių skaičius toliau augo, 1999–2000 m. mokyklą lankė 312 mokinių, 2003–2004 m. – 438 mokiniai, 2005–2006 m. jau 518 mokinių ir 17 priešmokyklinukų. 2005 metų gruodžio 16 dieną vyko iškilmingas trečiojo aukšto dalies atidarymas. Šiandien mokykloje mokosi 650 mokinių, dirba 52 pedagogai. Mokykla vis gausėja. Daug naujų moksleivių ateina ne tik į pirmąją, bet ir į vyresniąsias klases. Mokykloje dirba socialinis pedagogas, specialusis pedagogas, logopedas, psichologas.
XXVIII amžius pr. m. e.
Amžiai: XXIX amžius pr. m. e. – XXVIII amžius pr. m. e. – XXVII amžius pr. m. e.
Mintagailiškių ežeras
left|120px
Sietynas (astronomija)
thumb|250px|Sietynas
Plejadės, Sietynas, M45 – ryškus padrikasis spiečius Tauro žvaigždyne. Plika akimi lengvai matomos 6 žvaigždės, geresnėmis sąlygomis 9 ir daugiau. 1579 m, gerokai prieš išrandant teleskopą, buvo teisingai sužymėta 11 žvaigždžių. Iš viso spiečiuje yra daugiau nei 500 žvaigždžių, pasklidusių po Mėnulio pilnačiai prilygstantį plotą. Nuotolis nuo Saulės – 440 ± 6 šm, skersmuo – keliasdešimt šm.
Plejados – labai jaunas (apie kelis šimtus milijonų metų) ir nespėjęs išsisklaidyti spiečius, kuriam gyvuoti liko maždaug dar antra tiek. Jame gausu baltųjų milžinių ir raudonųjų nykštukių, įtariama jog yra rudųjų (panašiai Jupiterio skersmens bet 10 – 60 kartų masyvesnių). Tarp spiečiaus žvaigždžių yra apyskaidris atspindžio ūkas.
Istorija ir mitai
Spiečius žinomas nuo priešistorinių laikų, minėtas dar Homero ir Hesiodo.
Lietuvių liaudies dainose sietynas yra personifikuojamas ir vadinamas "broleliu".
Senovės Egipto laikais netoli Plejadžių buvo pavasario lygiadienio taškas, todėl jų pasirodymas prieš saulėtekį simbolizavo pavasario pradžią.
Senovės indų legendose tai – septyni šokantys broliai. Stebuklinga melodija juos prikėlė iš miego ir šokdami jie pakilo į dangų. Tik vienas nukrito žemėn. Indiškas pavadinimas –  Kartikeya.
Vikingams jis asocijavosi su Frėja. thumb|right|upright|Sietyną vaizduojantis [[Galilėjus|Galilėjaus piešinys iš Sidereus Nuncius]] Ryškiausios Sietyno žvaigždės:
Vladislovas Tiškevičius
Vladislovas Tiškevičius (, 1898 m. spalio 30 d. Davose, Šveicarija – 1940 m. TSRS) – Lietuvos bajoras, didikas, Lelijos herbo grafas, 1861 m. gegužės 8 d. Rusijos imperatorius giminei iš naujo patvirtino grafo titulą.
Biografija
Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės antrosios Biržų šakos. Tėvas Jonas Juozapas Tiškevičius. Motina Elžbieta Marija Krasinska.
Šeima
1920 m. birželio 10 d. vedė, žmona Rožė Tarnovska. Sūnūs Jonas Jurgis Hubertas Tiškevičius, Artūras Marija Tiškevičius.
1940 m. sovietų suimtas ir deportuotas į Rusiją, tolesnis likimas nežinomas.
Dvarai
Valdė Tarnavatkos dvarus Liublino vaivadijoje.
Bažnyčia Džezuati
thumb|right|180px| Bažnyčia Džezuati, vaizdas nuo Džudekos kanalo Bažnyčia Džezuati (jėzuatų, ), kitaip žinoma '''Švč. Marijos Rožančiaus bažnyčia'''  – XVIII a. bažnyčia Venecijoje, Dorsoduro sestrijierėje, prie Džudekos kanalo. Įėjimas į bažnyčią mokamas. Sekmadieniais joje laikomos mišios.
Istorija
Bažnyčia suprojektuota architekto Giorgio Massari. Pastatyta Jėzuatų ordino vienuoliams vietoj mažesnės bažnyčios (išlikusi greta) 1725–1743 m. Paskutinė skulptūra baigta 1755 m. 1868 m. Jėzuatų ordino kontrolė perėjo dominikonams, taip bažnyčia tapo valdoma dominikonų. Džezuati pastatyta kaip Redentore bažnyčios veidrodinis atspindys kitoje Džudekos kanalo pusėje. Bažnyčios fasadas yra paladijietiško stiliaus, trijų sekcijų, kurias atskiria korintietiškos kolonos. Vidaus apdaila ir skulptūros sukurtos rokoko stiliumi.
Bažnyčia yra vienanavė su trimis koplyčiomis. Bažnyčioje yra trys altoriai su žymių Venecijos dailininkų darbais. Joje yra Tintoretto, Sebastiano Ricci, Giambattista Piazzetta, Giambattista Tiepolo tapybos darbų. Bažnyčios lubose yra vienas garsiausių Giambattista Tiepolo kūrinių − apie 40 freskų, sukurtų 1737–39 m. Centrinėje, didžiausioje, vaizduojama Mergelė Marija, dovanojanti rožančių Šv. Dominykui. Bažnyčios 4 fasado skulptūros vaizduoja kardinolų dorybes: teisingumą, kantrumą, prudenciją, fortitudę. Bažnyčioje yra rokoko stiliaus šventųjų skulptūrų.
Crazy in Love
Columbia Records „Crazy in Love“ išleido 2003 m. gegužės 20 d. kaip albumo pagrindinį singlą. Kritikai itin palankiai įvertino debiutinę Beyonce dainą. „Crazy in Love“ buvo išrinkta 118 vietoje Rolling Stone rengtame 2010 m. „500 geriausų visų laikų dainų“ sąraše. VH1 ir NME „Crazy in Love“ išrinko geriausia 2000 m. daina. Per 46-uosius Grammy Apdovanojimus daina laimėjo už Geriausią R&B dainą ir Repo bendradarbiavimą. „Crazy in Love“ tapo pirmuoju soliniu Numeris #1 JAV, kuri išbuvo aštuonias savaites bei Numeriu 1 Anglijoe ir daugelyje pasaulio šalių daina tapo multiplatinine.
Dainos vaizdo klipas laimėjo tris 2003 m. MTV Video Music Apdovanojimus, kurio režisieriumi buvo Jake Nava, „Crazy in Love“ tapo kertine daina per atlikėjos gyvus pasirodymus ir turų metu. ASCAP organizacija „Crazy in Love“ įvardijo kaip vieną daugiausiai grojamų dainų per 2004 m. Iš viso dainos kopijų parduota virš 8 milijonų.
Savaitės topai
{| cellpadding=0 cellspacing=5
Ehrhardt E-V/4
Istorija
Patys pirmieji Vokietijos šarvuotieji automobiliai buvo gaminami ant didelių sunkvežimių važiuoklių įtaisant į dangų nukreiptus artilerijos pabūklus, skirtus kovai su stebėjimo balionais. Tada tokius automobilius vadino ). Šie automobiliai buvo labai reti.
Belgai buvo pirmieji, pademonstravę kaip šarvuotieji automobiliai („Minervos“) gali būti panaudoti judriuose kovos veiksmuose. Vokiečių pėstininkams ir kavaleristams belgų šarvuotųjų automobilių taktika „smok ir bėk“ neretai buvo skausminga. Tokios patirties paveikti vokiečių kariškiai nutarė gaminti savus šarvuotuosius automobilius. Kariuomenė šarvuotųjų automobilių prototipus užsakė automobilių gamybos kompanijose „Ehrhardt“, „Daimler-Motoren-Gesellschaft“ ir „Büssing“.
1915 m. šios trys kompanijos pagamino užsakytus prototipus. Visos trys kompanijos nepaisė to, kad belgų šarvuotieji automobiliai buvo šarvuoti lengvieji tureriai, ir sukonstravo, jų nuomone, tinkamesnius automobilius. . Visi trys automobiliai buvo masyvūs:
„Daimler“ ir „Ehrhardt“ prototipai turėjo dvigubus galinius ratus. Priekiniai jų ratai buvo viengubi, tačiau turėjo šonines plačias atbrailas, kurios turėjo mažinti slėgį į gruntą ir taip padidinti pravažumą. Visų trijų prototipų įgulos buvo 8 ar 9 žmonės, ginkluotė – mažiausiai 3 kulkosvaidžiai. Didžiausias šarvų storis buvo 9 mm.
Papilio seniūnija
Papilio seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Biržų rajono savivaldybės rytuose.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 6 seniūnaitijos:
Vidas Pielikis
Vidas Pielikis (g. 1962 m. gegužės 5 d. Katyčiuose, Šilutės rajonas) – Lietuvos ir Marijampolės savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1986 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas.
1986–1995 m. – Marijampolės Tarybinio ūkio technikumo vyr. agronomas. 1995 m. AB „Marijampolės grūdai“ generalinis direktorius, 2001 m. Marijampolės savivaldybės mero patarėjas žemės ūkio klausimais, 2003–2007 m. Marijampolės savivaldybės administracijos direktorius, 2007–2011 m. Marijampolės savivaldybės mero patarėjas.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, 2000 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Marijampolės skyriaus narys.
2000–2003 m., 2003 m., 2007-2011 m. ir 2011 m. balandžio – rugpjūčio mėn. Marijampolės savivaldybės tarybos narys.
Moka anglų, rusų, lenkų kalbas. Žmona Dalė, vaikai Eglė ir Mantas.
Rževskojė (Linkūnai)
Rževskojė (,, nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Slavsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Timiriazevo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Skalvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Lankos apskrities dvaras. 1947–2008 m. Timiriazevo apylinkės kaimas.
Europos studentų teisininkų asociacija
Europos studentų teisininkų asociacija (, ELSA) – nepriklausoma, nepolitinė, ne pelno siekianti Europos teisės studentų ir jaunųjų teisininkų organizacija. ELSA International buvo įkurta 1981 metais Vienoje. Steigėjais tapo Austrijos, Vengrijos, Lenkijos ir Vakarų Vokietijos studentai. Šiuo metu ELSA būstinė yra Briuselyje.
Organizacija veikia 300 universitetų, 44 Europos valstybėse ir vienija apie 60 000 narių. Asociacija aktyviai bendradarbiauja su Europos Sąjungos struktūromis, atskirų valstybių vyriausybėmis, palaiko ryšius su praktikuojančių teisininkų, teisėjų ir advokatų organizacijomis.
Įkurta 1981 m.
Veikla tarptautinėje srityje
ELSA turi patarėjo statusą prie tokių tarptautinių organizacijų kaip Europos Taryba (2000), Jungtinės Tautos (nuo 1997 m.), UNESCO (C kategorija, 1994 m.), Europos Taryba (2000 m.). ELSA taip pat bendradarbiauja su UNHCR.
ELSA tinklas
ELSA taip pat bendradarbiauja su kitomis pasaulio studentų teisininkų organizacijomis, tokiomis kaip ILSA (Šiaurės Amerika), ALSA (Japonija), ALSA (Australija), ALSA (Pietų Afrika) ir kt.
Veikla
Seminarai ir konferencijos ilgą laiką nuo ELSA įkūrimo buvo pagrindinė veiklos sritis. Pirmuosius dvejus metus ši sritis buvo vadinama Moksliniais seminarais, bet, norint išplėsti srities apimtį, pavadinimas buvo pakeistas į dabartinį.
Studentų stažuotojų mainų programa – ELSA programa, kurios esmė – teisinės stažuotės Europoje. Kiekvienais metais įvykdoma keli šimtai stažuočių.
STEP programa siekiama skirtingų tautų ir kultūrų bendradarbiavimo bei tarpusavio supratimo, ugdyti praktikuojančių studentų atsakomybės jausmą bei jų bendruomenių ekonominį ir socialinį vystymąsi. STEP stažuotės laikas gali trukti nuo 2 iki 78 savaičių.
Barvinkovė
Barvinkovė arba Barvenkovas  – miestas Ukrainos rytuose, Charkovo srityje, prie Suchij Torecio upės, į vakarus nuo Slaviansko. Rajono centras. Geležinkelio stotis prie Poltavos–Donecko linijos. Mašinų gamybos pramonė. Veikia krašto muziejus.
Istorija
Barvinkovė rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1653 m. Čia 1708 m. buvo susitikę caras Petras I ir kazokų vadas Ivanas Mazepa. Kitais metais miestas sugriautas rusų. 1734 m. gyvenvietė atsikūrė. 1869 m. pro gyvenvietę nutiestas geležinkelis. Miesto statusas suteiktas 1938 m.
Vilniaus Filaretų pradinė mokykla
Vilniaus Filaretų pradinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniuje, Filaretų g. 43, vykdanti pradinio ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190004234. Steigėjas Vilniaus miesto savivaldybės taryba.
Istorija
Vilniaus 7-oji pradinė mokykla įsteigta 1992 m., pertvarkius Vilniaus 16-ąją vidurinę mokyklą. 1996 m. Vilniaus miesto tarybos sprendimu mokyklai suteiktas Filaretų pavadinimas.
PFK Lokomotiv Plovdiv
Istorija
1926 m. įkurtas klubas. Žaidžia elito divizione.
Rąstinis tiltas
thumb|250px|Rąstinis tiltas. Rąstinis tiltas – iš medžio rąstų sukonstruotas tiltas.
Rąstiniai tiltai gaminti nuo senų laikų. Jie išsiskiria ekologišku racionalumu lyginant su kito tipo tiltais, bet nėra tokie ilgaamžiai kaip metaliniai tiltai. XIX a. labai išpopuliarėjo Jungtinėse Amerikos Valstijose. Rąstiniai tiltai tinkami nedideliems atstumams įveikti bei tinka statyti virš upių, nes neteršia vandens.
Kanopinis ariokarpas
Kanopinis ariokarpas (Ariocarpus kotschoubeyanus) – kaktusinių (Cactaceae) šeimos bedyglis augalas. Stiebas suploto rutulio formos, iki 7 cm skersmens. Didesnė stiebo dalis glūdi po žeme ir tik virš žemės matomas jo viršutinė dalis, panaši į mažą gumburėlį. Žiedai violetiškai raudoni.
Auga Meksikos šiaurinėje dalyje.
US Grosseto FC
Groseto US – Italijos futbolo klubas iš Groseto.
Istorija
Klubas buvo įkurtas 1912 m. ir vadintas Football Club Grosseto. Į Italijos futbolo federaciją klubas priimtas 1921 m., tik po devynerių metų, nuo įkūrimo.
1927 m. klubas pakeitė oficialias spalvas iš juodos/baltos į dabartinę baltą/raudoną. Grosseto rungtyniavo Serie C bei mėgėjų lygmenyje.
1995 m. futbolo federacija panaikino klubą dėl finansinių problemų ir prarado teisę dalyvauti Serie C2.
Po šių įvykių Grosseto prisijungė prie „Eccellenza“, tačiau užėmė penkioliktą vietą, bei nukrito į „Promozione“.
Du paaukštinimai iš eilės 1997–1999 m. sugrąžino Grosseto į Serie D.
2010–2011 m. sezone žaidė Italijos Serie B.
Naujas klubas F.C. Grosseto S.S.D. 2015 m. rugpjūčio 6 d. tapo senojo klubo teisių perėmėju.
2017 m. klubas iškritimo į Toskanos „Eccellenza“.
Totoris
Totoryje įsikūrę 2 universitetai – nacionalinis ir aplinkotyros.
Simboliai
Oficiali miesto gėlė – kininis česnakas, medis – kalninė kamelija.
Padrikasis spiečius
thumb|250px|[[Sietynas, nuo seno lietuvių žinomas padrikasis spiečius]] Padrikasis spiečius – žvaigždžių telkinys, susidedantis iš dešimčių, šimtų ar kartais tūkstančių gravitacijos siejamų žvaigždžių, be aiškaus centrinio branduolio. Žvaigždžių formavimasis sudaro tik trumpą tokio spiečiaus gyvavimo dalį, todėl visos žvaigždės daugmaž vienodo amžiaus. Panaši ir jų cheminė sudėtis.
Savybės
Susiformavęs spiečius egzistuoja kosminiu mastu neilgai. Daugelis jų per maždaug 100 000 mln. metų išsisklaido, žvaigždėms tęsiant savo kelią nepriklausomai viena nuo kitos.
Kai kurie padrikieji spiečiai (Sietynas, Hiadės, Mesjė 44) žmogaus žinomi nuo priešistorių laikų. Arčiausiai (pagal savo dydį labai arti) yra Didžiųjų Grįžulo Ratų spiečius, kuris jau atrodo kaip atskiros, skirtingiems žvaigždynams priklausančios žvaigždės.
Valčiūnų gimnazija
265px|miniatiūra|dešinėje|Gimnazijos fasadas
Valčiūnų gimnazija – tai vienintelė Vilniaus rajone rusų kalba dėstoma mokykla. Įkurta 1995 m. rugsėjo 1 d. 2018–2019 mokslo metais gimnazijoje buvo 12 klasių komplektų, mokėsi 171 mokinys, iš jų 38 ikimokyklinio ir priešmokyklinio ugdymo grupių vaikai. Dirbo 28 mokytojai, iš jų: 1 administracijos atstovas, socialinis pedagogas, specialusis pedagogas/logopedas, 3 ikimokyklinio /priešmokyklinio ugdymo pedagogai.
Istorija
1995 m. Valčiūnų pradinė mokykla buvo reorganizuota į vidurinę mokyklą su dėstomąja rusų kalba. Mokykloje nuo 1 iki 10 klasės mokėsi 198 mokiniai. Mokymo įstaigai buvo skirtos buvusio karinio dalinio patalpos. Jas teko suremontuoti, aprūpinti reikiamais baldais, mokymo priemonėmis, vadovėliais, dalykiniu inventoriumi kabinetams įrengti.
Pirmoji abiturientų laida (12 mokinių) išleista 1998 m. 2011 m. brandos atestatus gavo 14-oji abiturientų laida (13 mokinių). Iš viso mokyklą baigė 196 mokiniai.
2005 m. balandžio 14 d. Juodšilių 1-oji vidurinė mokykla buvo prijungta prie Valčiūnų vidurinės mokyklos ir buvo pervadinta Valčiūnų vidurinės mokyklos pagrindinio ugdymo skyriumi. 2008 m. Juodšilių pagrindinis skyrius uždarytas, mokiniai toliau tęsė mokslą Valčiūnuose. 2013 m. mokykla buvo Draugystės g. 5.
Antupių koplyčia
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose ji paminėta 1872 m. Koplyčios priekyje 1910 m. pristatytas prieangis, o iš šono – nedidelė zakristija. Sovietmečiu ji neveikė, buvo uždaryta. 1989 m. grąžinta tikintiesiems.
Architektūra
miniatiūra|250px|left|Kapinių apsuptyje Pastato planas stačiakampis su trisiene apside. Koplyčia darnių proporcijų, paprastų liaudies architektūros formų. Koplyčia vienanavė, altorių puošia neobarokinė nukryžiuotojo skulptūra. Virš pagrindinio įėjimo yra stulpeliais paremtas vargonų choras.
Bhūmi
Bhūmi yra hinduizmo dievybė - Varahos ir avataro Višnaus dieviškoji žmona. Ji yra deivė - Žemės Motina. Remiantis indų mitologija, dieviškas šventasis andalas yra jos įsikūnijimas, o demonas Narakasura yra jos sūnus Ji taip pat yra ir Sitos motina. remiantis uttara-kanda šaltiniu, tuomet kai Sita galų gale palieka savo vyrą Rama, ji susigrąžina Bhumi devi pavidalą. tikima, jog bhumi devi yra vienas iš lakšmės pasireiškimų. Kita Lakšmės apraiška yra Sridevi, kuri pasireiškia kaip Narayana. Bhumi devi yra Žemės Deivė ir tuo pačiu Lakšmės vaisingumo išraiška.
Calvin Coolidge
Kulidžas atstatė visuomenės pasitikėjimą Baltaisiais Rūmais, po juos sukrėtusių prezidento Kulidžo pirmtako Voreno Hardingo administracijos skandalų, o jam baigus eiti pareigas, jo reitingai buvo ganėtinai aukšti. Kulidžas vėliau buvo sukritikuotas dėl jo propaguotos valstybės nesikišimo į ekonomiką principo. Jo reputacija pagerėjo prezidento Ronaldo Reigano administracijos valdymo metu, tačiau Kulidžo prezidentavimo vertintojai vis dar yra pasiskirstę į dvi stovyklas: tuos, kurie palaiko Kulidžo vykdytą vyriausybės programų skaičiaus mažinimo politiką, ir tuos, kurie yra įsitikinę, kad federalinė vyriausybė turi labiau reguliuoti ir kontroliuoti ekonomiką.
Piromontas
Piromontas – Vilniaus miesto Šnipiškių rajono dalis (1 ha) prie A. Juozapavičiaus, Rinktinės, Šeimyniškių ir Sluckų gatvių. Saugoma valstybės kaip urbanistinė ir architektūrinė vertybė, Kultūros vertybių registro kodas.
Istorija
Vilniaus aktuose Šnipiškės minimos XVI a. 1536 m. karaliaus Žygimanto I patvarkymu, buvo pastatytas pirmasis tiltas per Nerį. XVI a. susiformavo pagrindinės Šnipiškių priemiesčio gatvės – Ukmergės ir Kalvarijų. Iki XIX a. II p. Šnipiškės vystėsi menkai. 1875 m. sudarytas Vilniaus miesto perspektyvinis planas, kuriame buvo numatyta Vilniaus miesto plėtra šiaurės kryptimi, o tuo metu teritoriją šalia dabartinio Žaliojo tilto, Kalvarijų ir A. Juozapavičiaus gatvių sankryžoje, vadinamą Piromontu dėl joje XVIII a. buvusių Vitebsko vaivados Piro statytų rūmų griuvėsių, nuspręsta užstatyti mūriniais gyvenamaisiais namais. Bankininkas ir visuomenės veikėjas Juozapas Montvila šioje vietoje sumanė pastatyti mūrinių gyvenamųjų namų koloniją. Pagal 1898 m. Vladislovo Stipulkovskio ir 1899 m. ir 1900 m. Augusto Kleino paruoštus projektus 1900 m. suformuotas kolonijos užstatymas.