cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maskvos Šeremetjevo tarptautinis oro uostas
Istorija
Šeremetjevo turi du 60-ties metrų pločio pakilimo takus: 3550 m ilgio cementinį-betoninį ir 3700 m ilgio armuoto betono paviršiaus. Abu terminalai veikia kaip atskiri oro uostai, tačiau bendrai naudojasi pakilimo takais.
2019 m. gegužės 31 d. Šeremetjevo oro uostui suteiktas Aleksandro Puškino vardas.
Kurmaičiai (reikšmės)
Kurmaičiai yra:
Dviračių sportas 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
thumb|Prancūzijos dviratininkai. Dviračių sportas 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyko keturias dienas. Iš viso šešios rungtys buvo įtrauktos į pirmosios dviračių sporto varžybų programą. Visos rungtys, išskyrus plento lenktynes, vyko Neo Phaliron velodrome. Iš viso varžėsi 19 dviratininkų iš 5 šalių.
Zigmantas Stankevičius
Biografija
Baigęs Kaišiadorių 1-osios vidurinės mokyklos devynias klases, 1960–1964 choro dirigavimo mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos technikume (dėst. E. Sapranavičius). 1972–1977 choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. P. Bekerio klasė).
Nuo 1964 rudens Utenos rajoninių kultūros namų direktorius ir rajkoopsąjungos mišriojo choro vadovas. Tarnaudamas sovietinėje armijoje, vadovavo karių chorui.
Nuo 1966 vėl Utenos rajoninių kultūros namų direktorius ir vaikų muzikos mokyklos mokytojas, vadovavo miesto vokaliniams ansambliams, buvo kultūros namų mišriojo ir vyrų choro chormeisteris. 1974 subūrė Utenos miesto moterų chorą, kuris surengė koncertų, dalyvavo 1975 respublikinėje dainų šventėje, 1977 meno mėgėjų festivalyje Vilniuje pelnė laureato vardą. 1976–1978 chorvedys buvo Utenos rajono kultūros skyriaus vedėjas.
Nuo 1978 rudens Lietuvos liaudies meno rūmų (vėliau Lietuvos mokslinio metodinio kultūros centro) darbuotojas. Buvo leidybinio skyriaus vedėjas, darbo su vaikais ir jaunimo skyriaus vedėjas, 1982–1986 direktoriaus pavaduotojas klubiniam darbui. 1986–1989 Lietuvos žemės ūkio darbuotojų profsąjungos kultūros skyriaus vedėjas, 1989–1991 Lietuvos profsąjungų kultūros centro direktorius, 1991–1993 Vilniaus kultūros mokyklos direktorius, nuo 1993 Lietuvos kultūros ministerijos Turto disponavimo ir privatizavimo skyriaus vyr. specialistas, 1994–1998 šios ministerijos Turto investicijų skyriaus vadovas.
Z. Stankevičius buvo Utenos rajono dainų švenčių organizatorius, dirigentas ir vyr. dirigentas, meno mėgėjų kolektyvų konsultantas.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Dantiškė
Dantiškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 6 km nuo Mielagėnų.
Kerpsamanės (skyrius)
Kerpsamanės (lot. Marchantiophyta, Hepatophyta) – eukariotų (Eukaryota) domeno augalų (Plantae) karalystės skyrius. Tai indų neturintys augalai.
Kerpsamanės turi gniužulo formos kūną, padalintą ne į lapus, o į skiautes. Šios skiautės forma šiek tiek primena kepenis, todėl kerpsamanės pavadintos Hepatophyta (, kilm. hepatos – kepenys).
Morfologija
Viduramžiais buvo manoma, kad augalo išvaizda nusako, kurią kūno dalį būtu galima tuo augalu gydyti. Nors kerpsamanės būna ir lapuotos ir plokščios anglišką pavadinimą (liverwort) jos gavo iš skiautėtus lapus turinčių rūšių kurių išvaizda primena kepenis (liver). Paprastos skiautėlapės kerpsamanės auga ant žemes, medžių, drėgnų uolų. Kai kurių rūšių viršutinis paviršius turi vaškinę kutikulę, kuri padeda mažinti išgarinamo vandens kiekį. Lapuotosios kerpsamanės turi labai plonus ir gležnus lapus, dažniausiai raudonus, purpurinės arba geltonos spalvos.
Dauginimasis
Daugelio skiautėlapių kerpsamanių rūšių moteriškieji ir vyriškieji lyties organai yra ant atskirų augalų. Marsantijos atveju tai į mažus skėčius panašūs dariniai ant kotelio. Vyriškasis organas yra disko pavidalo, o moteriškasis turi devynis „lapelius“, arba spindulius. Po apvaisinimo moteriškojo organo apatinėje pusėje, tarp spindulių išsivysto maži sporogonai. Kiekvienas sporogonas turi dėžutę iš kurios išmetamos sporos. Marsantyja taip pat dauginasi ir nelytiškai, užaugindama mažus pumpurus, iš kurių išsivysto nauji augalai.
Klasė. Kerpsamanės (Marchantiopsida)
Hepáticas Lumut Hati Талусен мов Ciğerotları
Sėjamasis vikis
Sėjamasis vikis (Vicia sativa) – pupinių (Fabaceae) šeimos vikių (Vicia) genties augalų rūšis.
Augalas vienmetis, žolinis. Stiebas šakotas, plonas, išgulantis, 40-100 cm aukščio. Žiedai bekočiai, susitelkę po 2-3 lapų pažastyse, rausvi. Vaisius – pailga ankštis su 4-9 sėklomis.
Sėjamasis vikis auginamas kaip pašarinis, silosinis augalas. Žaliosios masės derlingumas – 137 cnt/ha. Dažnai sėjami drauge su avižomis, pupomis. Senovėje (neolite, bronzos amžiuje) sėjamuosius vikius maistui vartojo ir žmonės.
Kroatija Pirmojoje Jugoslavijoje
Dabartinė Kroatija Pirmosios Jugoslavijos valstybės sudėtyje išbuvo nuo 1918 m. įvykusio šios valstybės susikūrimo iki 1941 m. vokiečių okupacijos.
Kroatijos ir Serbijos susivienijimą 1918 m. paruošė ilga Jugoslavų komiteto veikla. 1918 m. gruodžio 1 d. Serbijos princas Aleksandras paskelbė apie serbų, kroatų ir slovėnų karalystės įkūrimą, kurios valdovas tapo Serbijos karalius, o sostinė – Belgradas.
Naujai susikūrusi valstybė neišvengė gilių vidinių prieštaravimų, įskaitant ir ilgainiui išryškėjusį antagonizmą tarp dviejų didžiausių tautinių grupių – serbų ir kroatų. Aristokratinis serbų nacionalizmas, bandydamas įsiviešpatauti bendroje valstybėje, susidūrė su kroatų aristokratinio ir biurokratinio nacionalizmo mišiniu bei buržuaziniu slovėnų nacionalizmu. Nuo pat Jugoslavijos įkūrimo joje kovojo dviejų tipų nacionalizmai – kroatų separatizmas, siekiant nepriklausomos valstybės, ir serbų centralizmas, siekiantis išsaugoti serbų dominuojamą Jugoslavijos valstybę.
Dvarčių piliakalnis
Dvarčių piliakalnis, Paraisčiai – piliakalnis Varėnos rajono savivaldybės teritorijoje, Dvarčių kaime, Varėnos seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Perloja – Tolkūnai, už kelią skersai kertančios elektros linijos žvyrkeliu pasukus į kairę vakarų kryptimi ir pavažiavus iki čia esančios ūkininko sodybos, pro ją lauko keliuku – iki apleisto karjero – iš viso 1 km – yra kiek dešiniau šiaurės vakaruose.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, pelkės rytiniame krante. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 23x10 m dydžio, 1,5 m aukštesniu pietrytiniu galu. Šlaitai vidutinio statumo, 7-9 m aukščio.
Piliakalnis labai apardytas arimų, apaugęs pušimis, pietinis šlaitas dirvonuoja.
Tyrimai
1955 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Kultūrinio sluoksnio nepastebėta. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu.
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Lebedžiūnai
Lebedžiūnai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Pandėlio.
Bomi apskritis
Bomi apskritis  – Liberijos apskritis, esanti šalies vakaruose, Atlanto vandenyno pakrantėje. Administracinis centras – Tubmanburgas.
Geografija
Rytiniu pakraščiu teka Sent Polo upė, vakariniu – Lofa. Telkšo Bomi ežeras.
Kitos gyvenvietės: Kle, Kpagbla, Suehnas, Mamaka, Amina, Bagva.
Administracinis suskirstymas
thumb|left|250px|Bomi ežeras
Lietuvos herbologų draugija
Lietuvos herbologų draugija – Lietuvos piktžolių ir augalų apsaugos nuo piktžolių tyrinėtojų mokslinė organizacija, įkurta 1993 m. Kaune.
Veikla
Draugija padeda savo nariams keistis moksline informacija, koordinuoja jų tyrimus, organizuoja mokslines konferencijas, ekspedicijas, propaguoja herbologijos mokslo laimėjimus, palaiko ryšius su Europos herbologų draugija. Draugijos veiklai vadovauja valdyba. Turi 60 narių.
Echo Życia Robotniczego
Echo Życia Robotniczego – nelegalus laikraštis, leistas 1897 m. kovo 21 d. – 1898 m. gruodžio mėn. Vilniuje lenkų kalba.
Istorija
Leido Lietuvos socialdemokratų partija. Spausdintas dauginamuoju aparatu. Išleisti 9 numeriai I serijos, skirtos Vilniaus darbininkams, ir vienas numeris II serijos, skirtos Lietuvos darbininkams (spausdintas Bitėnuose). Laikraštis ėjo ir lietuvių kalba „Aidas Lietuvos darbininkų gyvenimo“.
Propagavo revoliucines idėjas, rašė apie darbininkų darbo sąlygas, santykius su darbdaviais.
Redagavo Edvardas Sokolovskis, Andrius Domaševičius.
Birštono gimnazija
Istorija
miniatiūra|250px|left|Nuo stadiono pusės
1796 m. Birštone įkurta pradinė mokykla. Laikui bėgant, keitėsi mokyklos vieta. Po Antrojo pasaulinio karo Birštone pradėjo veikti progimnazija, kuri įsikūrė pušyne ir buvo vadinama Žaliąja mokykla. 1956 m. Birštono septynmetė mokykla pertvarkyta į vidurinę mokyklą. Pirmąją abiturientų laidą mokykla išleido 1960 m., joje buvo 35 abiturientai. 1961 m. mokykla persikėlė į dabartinį senosios mokyklos pastatą.
2007 m. vasario 21 d. Birštono vidurinei mokyklai, akreditavus vidurinio ugdymo programą, Birštono savivaldybės tarybos sprendimu suteiktas gimnazijos statusas.
1753 m.
1753 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Pasaulyje
Nedatuota
Stephen Appiah
Stephen Appiah (g. 1980 m. gruodžio 24 d.) – karjerą baigęs futbolininkas, žaidęs saugo pozicijoje, buvęs Ganos rinktinės narys.
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 1996 m. gruodžio 24 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, per tris pirmas rungtynes atliko rezultatyvų perdavimą, realizavo vieną 11 m baudinį ir buvo vieną kartą išrinktas geriausiu rungtynių žaidėju. Taip pat dalyvavo 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, 2000, 2006, 2008 m. Afrikos Tautų taurėse.
Dapkiai
Dapkiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 10 km nuo Šaukėnų.
Gražina Miniotaitė
Gražina Miniotaitė (1948 m. liepos 17 d. Raseiniuose – 2013 m. birželio 25 d.) – Lietuvos filosofė, politologė, humanitarinių mokslų daktarė, profesorė.
Biografija
1971 m. baigė Maskvos Lomonosovo universiteto Filosofijos fakultetą. 1971–1973 m. LSSR MA Filosofijos katedros metodinio kabineto vedėja. 1973–1976 m. Maskvos universiteto Filosofijos fakulteto aspirantė, 1977 m. apgynė filosofijos mokslų kandidatės disertaciją „Naujosios tendencijos amerikiečių moralės filosofijoje“.
1977–1990 m. LSSR MA Filosofijos katedros dėstytoja, docentė. Nuo 1991 m. Filosofijos ir sociologijos instituto (nuo 2002 m. Kultūros, filosofijos ir meno institutas) vyresnioji mokslo darbuotoja. 1997–2004 m. Vilniaus pedagoginio universiteto dėstytoja. Nuo 2004 m. Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademijos Politikos mokslų katedros dėstytoja, profesorė. 1997–2005 m. Vilniaus pedagoginio universiteto Etikos katedros docentė. VU Tarptautinių santykių ir politikos mokslų instituto dėstytoja. 1998–2001 m. Atviros visuomenės kolegijos tutorė.
1991–1995 m. visuomeninės organizacijos „Neprievartinio veiksmo centras“ vadovė. 2003–2005 m. Valstybinio pilietinio pasipriešinimo rengimo centro prie Krašto apsaugos ministerijos konsultacinės tarybos pirmininkė. Tarptautinių studijų asociacijos (International Studies Association), Taikos studijų asociacijos (International Peace Research Association) narė; žurnalų „Cooperation and Conflict“ ir „Logos“ redkolegijų narė. Palaidota Karveliškių kapinėse.
Mokslinė veikla
Mokslinių darbų pagrindinės sritys: klasikinė ir šiuolaikinė dorovės ir politinė filosofija, postmodernistinė tarptautinių santykių teorija, Lietuvos užsienio ir saugumo politika, saugumo ir kolektyvinio identiteto santykio problemos.
Pavelas Popovičius
Pavelas Popovičius (,, 1930 m. spalio 5 d. Uzinas, Belocerkovsko rajone, Ukraina – 2009 m. rugsėjo 30 d. Gurzufe, Kryme, Ukraina) – ketvirtas tarybinis kosmonautas, dukart Tarybų Sąjungos didvyris (1962, 1974 m.), kosminio laivo „Vostok-4“ pilotas, kosminio laivo „Sojuz-14“ vadas. Pirmasis kosmonautas – ukrainietis.
Biografija
1951 m. baigė Magnitogorsko industrinį technikumą ir aeroklubą. Vėliau mokėsi Karinių oro pajėgų karo lakūnų mokyklą Grozne, nuo 1954 m. buvo naikintuvo lakūnas Šiaurėje ir Pamaskvyje.
Pirmasis P. Popovičiaus skrydis vyko 1962 m. rugpjūčio 12-15 d. laivu „Vostok-4“. Tai buvo pirmasis grupinis skrydis (tuo pat metu laivu „Vostok-3“ skriejo kosmonautas Andrijanas Nikolajevas, tarp laivų tebuvo maždaug 6,5 km atstumas). thumb|left|P.Popovičius kosminiame laive „Vostok-4“ Antrąjį kartą kosmonautas skrido laivu „Sojuz-14“ (pirmoji erdvėlaivio „Sojuz“ modifikacija) 1974 m. liepos 3-19 d. kartu su inžinieriumi Jurijum Artiuchinu. Tai buvo pirmasis grynai karinės paskirties kosminis skrydis.
P. Popovičius kosmonautų būryje išbuvo 22 metus. 20 metų vadovavo Kosmonautikos muziejų asociacijai, buvo žurnalo „Kosmonautikos naujienos“ («Новостей космонавтики») redakcinės tarybos narys, 10 metų vadovavo Ukrainos kosmonautų sąjungai.
P. Popovičius 24 metus buvo TSRS Aukščiausiosios Tarybos deputatu, šešių šaukimų Ukrainos TSR Aukščiausiosios Tarybos deputatu. Nuo 1993 m. – aviacijos atsargos generolas majoras.
Apdovanojimai ir atminimo įamžinimas
P. Popovičius apdovanotas dviem Lenino ordinais, Garbės ordinu, Tautų draugystės ordinu, Raudonosios žvaigždės ordinu.
Albert Michelson
Albertas Abrahamas Maikelsonas (1852 m. gruodžio 19 d. – 1931 m. gegužės 9 d.) – JAV fizikas, žinomas dėl savo darbo šviesos greičio nustatyme, labiausiai dėl Maikelsono-Morlio eksperimento. 1907 m. jis gavo Nobelio fizikos premiją ir tapo pirmuoju amerikiečiu, kuris gavo Nobelio premiją mokslų srityje.
Pavelas Popovičius
Apdovanojimai ir atminimo įamžinimas
Jo vardu pavadintas kalnagūbris Antarktidoje, asteroidas „8444 “, jis buvo Kalugos, Kovrovo, Magnitogorsko, Južno Sachalinsko, Belocerkovsko, Zaporožės, Poltavos, Gurjevo (Atyrau), Trgovište (Bulgarija) miestų garbės pilietis, jo vardu keliuose miestuose pavadintos gatvės.
Vykežeris
Vykežeris – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, 6 km į pietvakarius nuo Dusetų. Ilgis rytų–vakarų kryptimi 0,7 km, plotis iki 0,46 km. Altitudė 100,6 m. Krantai daugiausia žemi ir pelkėti, tik šiaurinis krantas aukštas. Atabradą dengia dumblas, o dugną – sapropelingas molis. Pakrantės užžėlusios meldais ir nendrėmis. Ežeru prateka iš rytų į vakarus Indrajos intakas Sniūtė.
Vykežeris patenka į Vasaknų žuvivaisos ūkio tvenkinių sistemą, kanalais per Sniūčio ežerą sujungtas su Šventąja. Greta ežero yra Avižių kaimas. Ežere vykdoma limituota žvejyba.
Albert Michelson
Biografija
Maikelsonas gimė Stšelne, Prūsijos karalystėje (dabar Lenkija) žydų šeimoje. Jis persikėlė į JAV su tėvais 1855-aisiais, jam tada buvo dveji metai. Jis užaugo kalnakasybos pramonės miesteliuose Kalifornijoje, kur jo tėvas dirbo prekiautoju.
Pavelas Popovičius
Apdovanojimai ir atminimo įamžinimas
Mirė nuo insulto. Palaidotas Trojekurovo kapinėse Maskvoje.
LÍF Leirvík
Leirviko ÍF – buvęs Farerų futbolo klubas iš Leirviko.
Istorija
Klubas įkurtas 1928 m. gruodžio 1 d.
2007 m. prijungtas prie GI Gota klubo.
Pasiekimai
Šaltiniai:
Apranga
Ekipa žaidė balta juoda žala apranga.
Jonas Jablonskis (reikšmės)
Jonas Jablonskis:
Takashi Miike
thumb|right|Takashi Miike 2009 m. Niujorko Comic Con'e Takashi Miike (, g. 1964 m. rugpjūčio 24 d.) – japonų kino režisierius, nuo debiuto 1991 m. sukūręs virš 70 filmų. Takashi Miikes filmų žanrai labai įvairūs: jis kuria rimtas dramas, komedijas, taip pat ir siurrealistinius filmus, siaubo, smurtinius, nevengia atvirai šokiruojančių scenų, dažnas juodasis humoras.
Tarp labiausiai kontroversiškai vertinamų jo filmų yra "Žudikas Iči"(Koroshiya Ichi) apie sadomazochistą "kareivį" iš jakudzos, taip pat – "Lankytojas Q" (Bijitā Kyū). Tačiau po išorinėmis tabu laužančiomis, šokiruojančiomis scenomis filmuose dažnai slypi gilesnė filosofija ir idėjos.
FIBA Europa
FIBA Europe – vienas iš penkių FIBA padalinių, apimantis Europos žemyną. FIBA Europe įsikūrė 2001 m. Anksčiau visas FIBA Europe užduotis vykdė pasaulinė FIBA organizacija. Šiam padaliniu vadovauja prezidentas Olafur Rafnsson iš Islandijos ir graikas Nar Zanolin.
Organizuojami turnyrai
FIBA Europe organizuoja vyrų bei moterų įvairaus amžiaus Europos nacionalinių rinktinių čempionatus bei kvalifikacines varžybas. Populiariausias renginys – kas dvejus metus vykstantis Europos krepšinio čempionatas.
Organizacija taip pat rengia ir Europos Iššūkio taurės varžybas vyrų klubinėms komandoms, bei moterų Eurolygos ir Europos taurės turnyrus.
Istoriniai klubinių komandų turnyrai
FIBA ilgą laiką rengė antrą pagal stiprumą Saportos taurės turnyrą, kuris kelis kartus keitė pavadinimą, bei trečią pagal stiprumą Koračo taurės turnyrą. Vieną sezoną, praradus Eurolygos rengimo teises, FIBA surengė alternatyvų Suprolygos turnyrą. Taip pat kelerius metus, 2000 metais prasidėjus Europos krepšinio suirutei, organizacija rengė keletą turnyrų skirtingais pavadinimais, kol 2004 m. apsistojo ties FIBA EuroCup bei FIBA EuroCup Challenge vardais. Pastarasis nustojo egzistuoti 2007 m. Nuo 2008–2009 m. sezono FIBA EuroCup pakeitė pavadinimą į EuroChallenge.
Nuo 1972 iki 2002 m. taip pat buvo rengiamas ir trečias pagal stiprumą Europos moterų krepšinio turnyras Ronchetti taurė. Pirmaisiomis jo čempionais tapo Leningrado „Spartak“ krepšininkės, o paskutiniosiomis – Italijos Šijo miesto „Familia“ ekipa.
Nariai
FIBA Europe priklauso visos 51 Europos krepšinio nacionalinės federacijos:
83 m. pr. m. e.
'''83 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Aleksejus Berezuckis
Aleksejus Berezuckis (g. 1982 m. birželio 20 d.) – futbolininkas, Rusijos rinktinės ir CSKA Moscow klubo gynėjas.
žaidžia nuo 2003 m. Su rinktine dalyvavo 2008 ir 2012 m. Europos futbolo čempionatuose.
Svėdasų Juozo Tumo-Vaižganto gimnazija
miniatiūra|250px|right
Svėdasų Juozo Tumo-Vaižganto gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Svėdasuose (Anykščių raj.), J. Tumo-Vaižganto g. 103, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio, papildomo ir specialaus ugdymo programas. Įstaigos kodas 190447774.
Istorija
Pirmoji parapinė mokykla minima nuo 1574 m., vėliau uždaryta. 1777 m. vėl atidaryta parapijos mokykla, kurioje mokėsi 2 bajorų ir 4 miestiečių vaikai. 1781 m. jau buvo 8, 1800 m. – 30, 1811 m. – 40, 1828 m. – 37 mokiniai. Iki 1915 m. Svėdasuose veikė triklasė mokykla, buvo mokoma tik vėlyvo rudens ir žiemos metu, kai pasibaigdavęs gyvulių ganymas. Atskirai buvo mokomi berniukai ir mergaitės. Mergaičių triklasė mokykla vadinta „Saulės“ vardu. Mergaitėms dėstė katalikų tikybą, mokyklą šefavo katalikų klebonas, o berniukams – pravoslavų tikybą, į mokyklą atvykdavo pravoslavų kunigas. Abiejose mokyklose mokoma lietuvių ir rusų kalbomis. Paprastai mergaites mokydavo moteris, o berniukus – vyras. Spaudos draudimo laikotarpiu Svėdasuose, Kunigiškiuose ir kitose aplinkinėse vietovėse veikė slaptos liaudies mokyklos, buvo platinama spauda. 1892 m. Svėdasų slapta mokykla buvo susekta. 1915–1918 m. mokė ir vokiečių kalbos. Po Pirmojo pasaulinio karo buvo mokoma tik lietuviškai.
1925 m. priimtas pradinių mokyklų įstatymas, pagal kurį nustatyta 4 skyrių pradinė mokykla, 1936 m. reforma nustatė 6 metų kursą, mokykla vadinosi „Pragiedrulių“ vardu. Mokykla naudojosi privačių asmenų patalpomis. 1936 m. šešių skyrių pradinės mokyklos 1-3 klasės mokėsi Kapų gatvėje, buvusios klebonijos patalpose. 4 klasė – Šimonių g., Niauraitės name (karo metais sudegė), 5-6 klasės – buvusioje špitolėje. 1937 m. pastatytas šešių skyrių mokyklai tipinis dviaukštis pastatas, kuriame vėliau įkurta vidurinė mokykla. Mokykloje dirbo šeši mokytojai. 1935–1940 m. mokyklos vedėju dirbo Gimbutis, 1940–1941 m. Stasytis. Mokėsi apie 200 mokinių.
Vokiečių okupacijos metais Svėdasuose buvo 6 skyrių mokykla. 1942 m. rugsėjo 1 d. pridėtas 7-as skyrius. 1943–1944 m. įsteigtos 1-2 progimnazijos klasės, 1944–1945 m. pilna progimnazija. 1943–1944 m. mokyklos direktorius buvo Boguslovas Matulevičius, išsilavinęs, baigęs karo mokyklą, mokėjo vokiškai. Vasarą gyvendavo pas dėdę Gurniką Naujasodyje, ten 1944 m. liepos mėnesį esesininkų nušautas. Palaidotas Svėdasų kapinėse. 1943–1944 m. mokyklos patalpose, dabartiniame mokytojų kambaryje buvo įsikūrusi vokiečių žandarmerija. Vokiečių okupacijos metais dirbo mokytojai Obelevičiūtė, Petrulienė, Petrauskienė, Arnaslauskaitė, Eidukaitė-Ragauskienė, Džiugelis, Binkevičiūtė-Pakštienė, Bagdonas, Zarankaitė, Mikulkaitė, Žvirblis. Progimnazijos kapelionu dirbo Fabijonas Kireilis.
1989 m. mokyklai suteiktas Vaižganto vardas. Prie mokyklos stovi medinis S. Karanausko koplytstulpis Vaižgantui.
Egidijus Prižgintas
Egidijus Prižgintas (g. 1962 m. vasario 27 d. Klaipėdoje) – pedagogas, Lietuvos sporto ir politinis veikėjas.
Biografija
1985 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą, kūno kultūros dėstytojas.
1985–1992 m. kūno kultūros mokytojas Klaipėdos mokyklose, 1992–1994 m. direktoriaus pavaduotojas, 1994–1997 m. Klaipėdos Vytauto Didžiojo gimnazijos direktorius, 1997 m. Klaipėdos miesto savivaldybės Švietimo skyriaus vedėjo pavaduotojas, nuo 1999 m. Socialinio departamento direktorius. 2004–2006 m. Savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas, Saugaus eismo komisijos pirmininkas. Nuo 2006 m. Klaipėdos krepšinio klubo „Neptūnas“ direktorius
Nuo 1995 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 1996–1999 m. Klaipėdos miesto skyriaus pirmininkas, LSDP tarybos narys, nuo 2002 m. Klaipėdos skyriaus narys.
2003 m. kovo – balandžio mėn. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys.
Tinklininkas. Lions klubo narys.
Daukšiai (Pasvalys)
Daukšiai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Krinčino.
Sprukiniai
Sprukiniai (, nuo 1913 m. balandžio 22 d. Sprokinnen, nuo 1938 m. liepos 16 d. Rokingen) – buvusi gyvenvietė Mažojoje Lietuvoje, Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Nemano rajone, 15 km į pietvakarius nuo Ragainės, 13 km į pietus nuo Tilžės, Būdupės kairiajame krante, nuo 2008 m. birželio 30 d. Žilino kaimo gyvenvietės teritorija.
Collision Course
Collision Course – grupės Linkin Park albumas, MTV specialios laidos „Ultimate Mash-Ups“, kurioje MTV susiėjo su Jay-Z rezultatas. Laida siekė išsirinkti grupę, su kuria Jay-Z norėtų dalyvauti „mash – up“ koncerte. Idėja buvo sumaišyti („mash – up“) abiejų atlikėjų dainas, paimant dalis iš originalių jų dainų ir padaryti vientisą vieną dainą. Ši idėja kilo iš Niujorko Radijo šou, kuriame šeimininkas didžėjus sumaišydavo konfliktuojančių atlikėjų dainų dalis. Idėja tapo pogrindiniu hitu ir MTV dėka jis išgarsėjo.
Jay-Z koncertui išsirinko Linkin Park, tikriausiai pagrindžiant bendros dainos pavadintos „99 Steps Klosr“, kuri buvo didelis hitas Niujorko radijuje ir internete. Daina buvo sukurta iš Linkin Park „1stp Klosr“ ir Jay-Z „99 problems“. Jie turėjo tik padaryti koncertą kartu, tačiau Jay-Z išgirdęs kitus pradinius jų dainų miksus, kuriuos studijoje padarė Mike Shinoda, pasiūlė sukurti albumą. Tai pirmas toks populiarių atlikėjų išleistas oficialus miksų albumas. Per pirmąją savaitę albumas užėmė pirmą vietą Billboard Top 200. Buvo parduota 368 000 kopijų.
Kazachstano futbolo varžybos 2007 m.
Kazachijos futbolo varžybos 2007 m.
Piotras Serbinovičius
thumb|Seredžiaus bažnyčia Piotras Serbinovičius (XIX a. pab.) – Kauno gubernijos architektas.
Ilčiuotosios lūpažuvės
Ilčiuotosios lūpažuvės (Choerodon) – lūpažuvinių (Labridae) šeimos žuvų gentis.
Wi-Fi
Wi-Fi – belaidžio ryšio technologijos prekinis ženklas, priklausantis Wi-Fi aljansui. Wi-Fi belaidžio ryšio technologija leidžia realizuoti duomenų perdavimo tinklus panaudojant plačiajuostį radijo ryšį. Wi-Fi belaidis ryšys naudoja DSSS (angl. Direct Sequence Spread Spectrum) ir OFDM (angl. Orthogonal Frequency Division Multiplexing) radio signalų moduliacijos technologijas. Wi-Fi technologija apibendrina IEEE 802.11 standartais reglamentuotas technologijas (pvz., 802.11a, 802.11b, 802.11g, 802.11n, 802.11ac), kurios yra pilnai suderinamos su labiausiai paplitusiomis personalinių, nešiojamų, planšetinių kompiuterių platformomis, išmaniaisiais telefonais bei periferiniais įrenginiais.
Istorija
Belaidžio ryšio technologijos principais veikiantys produktai (kasos aparatai) buvo pristatyti „NCR Corporation/AT&T“ 1991 metais. Iki 1997 metų (kai buvo ratifikuotas IEEE 802.11 technologijos standartas) jis buvo žinomas kaip „Pre-IEEE 802.11“ arba „WaveLAN“. 1999 metais buvo suformuota nepriklausoma ekspertų grupė WECA, svariai prisidėjusi prie 802.11a standarto ratifikavimo. Nuo 2000 metų ši grupė (žinoma kaip „Wi-Fi“ Aljansas. ) rūpinasi belaidžių įrenginių suderinamumo su 802.11a, 802.11b, 802.11g standartais testavimo tvarkos sudarymu bei sertifikavimu. 802.11n standartas buvo ratifikuotas 2009 m. rugsėjo mėnesį, 802.11ac standartas – 2014 m. sausio mėnesį.
Panaudojimas
Wi-Fi technologija naudojama komunikacijų sprendimams realizuoti. Jos dėka belaidžio ryšio įrenginiai sujungiami į vietinį kompiuterių tinklą, panaudojant prieigos tašką-maršrutizatorių, užtikrinantį prieigą prie interneto resursų. Interneto paslaugų tiekėjai belaidžio ryšio įrenginius naudoja tarptinkliniams ryšiams (angl. backhaul) realizuoti, sujungiant kompiuterių tinklus, esančius atskiruose pastatuose ar gyvenvietėse. Didžiausias patikimo belaidžio ryšio atstumas tarp dviejų Wi-Fi įrenginių labai priklauso nuo pastarųjų techninių parametrų ir aplinkos sąlygų – jis gali skirtis nuo keliolikos metrų iki kelių šimtų kilometrų.
thumb|Dvejų vartotojų TCP/IP duomenų srautas per vieną bevielio ryšio stotelę (802.11g). Wi-Fi technologijos užtikrinama maksimali duomenų perdavimo sparta priklauso nuo naudojamo standarto (pvz., su 802.11b standartu suderinamas įrenginys teoriškai gali išsiųsti/priimti 11 Mbps, su 802.11n standartu suderinamas įrenginys – 300 Mbps duomenų srautą, su 802.11ac standartu suderinamas įrenginys – 867 Mbps duomenų srautą). Maksimali vartotojo duomenų perdavimo sparta praktikoje paprastai neviršija 50 % teorinės dėl perteklinės ryšio ir duomenų perdavimo protokolų informacijos bei belaidį ryšį slopinančios aplinkos poveikio.
Wi-Fi technologijos palaikymas įdiegtas visose populiariausiose operacinėse sistemose. Belaidžio ryšio įranga komplektuojama daugelyje šiuolaikinių nešiojamų, planšetinių bei delninių kompiuterių, kai kuriuose mobiliuose telefonuose ir praktiškai visuose išmaniuosiuose telefonuose. Tai suteikia galimybę mobilioms ir stacionarioms darbo (ar žaidimų) stotims prisijungti prie interneto, komfortiškai naudotis internetine balso telefonija. Wi-Fi viešosios prieigos taškų (angl. hot-spot) tinklas yra sparčiai plečiamas. Interneto prieigos taškai įrengti daugelyje viešųjų vietų – degalinėse, viešbučiuose, restoranuose, oro uostuose, geležinkelio stotyse, parduotuvėse, klubuose, bibliotekose, pėsčiųjų alėjose. Kai kurie telefonai ryšiui su tinklo operatoriumi gali naudoti ne tik GSM, bet ir Wi-Fi ryšį. Wi-Fi ryšys taip pat naudojamas duomenų mainams tarp įvairių buitinių elektroninių prietaisų (DVD grotuvų, televizorių, vaizdo kamerų).
Privalumai ir trūkumai
Wi-Fi belaidis ryšys suteikia galimybę patogiai (per atstumą) prisijungti prie kompiuterių tinklo aprūpinto prieigos tašku (angl. access point).
Wi-Fi belaidis ryšys suteikia galimybę vartotojui judėti kartu su kompiuteriu, neprarandant ryšio – Wi-Fi įrenginys esant galimybei automatiškai prisijungs prie kito prieigos taško jei pirmasis taps nebepasiekiamas.
Wi-Fi belaidis ryšys leidžia greitai ir nebrangiai išplėsti kompiuterių tinklus kai technologijos, kurių realizacijai reikalingi kabeliai ar šviesolaidžiai, yra ekonomiškai neefektyvios.
Wi-Fi belaidis ryšys užtikrina saugią informacijos persiuntimo terpę tik tuomet, kai naudojami Wi-Fi Aljanso reglamentuoti belaidžio tinklo apsaugos protokolai (WPA, WPA2).
Belaidžiam ryšiui naudojama radijo bangų spektro juosta (Ultraaukštas ar Superaukštas dažnis) gali būti užgožtas pašalinių radijo triukšmų (pvz., trikdžių, kuriuos generuoja mikrobangų krosnelė ar radijo telefonas), dėl ko gali nukentėti ryšio kokybė (duomenų perdavimo greitis).
Wi-Fi konkuruoja su kitomis technologijomis (pvz., WiMAX, Bluetooth).
Maikelsono-Morlio eksperimentas
thumb|300px|Maikelsono ir Morlio interferometras, sumontuotas ant akmeninės plokštės ir plūduriuoja gyvsidabryje. Maikelsono-Morlio eksperimentas - garsus fizikos eksperimentas, kurį 1887 m. atliko Albertas Maikelsonas ir Eduardas Morlis. Šis eksperimentas turėjo aptikti šviesos greičio skirtumus įvairiomis kryptimis horizontalioje plokštumoje, tačiau buvo konstatuota, kad šviesa juda pastoviu greičiu visomis tirtomis kryptimis.
Veprių Kalvarijos
miniatiūra|200px|right|Kalvarijų procesija ties šventoriaus vartais Sekminių dieną miniatiūra|200px|right|Procesija Kalvarijose miniatiūra|200px|right|Koplytėlė šventoriuje Veprių Kalvarijos – sakralinių statinių kompleksas, įsikūręs Vepriuose, Ukmergės rajone, tarp Veprių ežero ir Šventosios upės, pietrytinėje Veprių miestelio dalyje. Veprių Kalvarijos yra viena iš katalikiškos piligrimystės vietų Kauno arkivyskupijoje.
Sūduvos kalnai
thumb|Sūduvos kalnai lenkiškame žemėlapyje Sūduvos kalnai – moreninis kalvynas šiaurės rytų Lenkijoje: Palenkės vaivadijos Suvalkų apskrities Vižainio valsčiuje, prie Sūduvos kaimo. Šalia Sūduvos kalnų eina turistinės dviračių ir slidininkų trasos, plyti Sūduvos ežeras. Žinomiausios kalvyno kalvos: Prūso kalnas (, aukščiausia Sūduvos kalnų viršūnė - 230 m virš jūros lygio), Švedo kapas ir Gulberekas. Spėjama, kad pastaroji kalva - tai buvęs jotvingių piliakalnis. Spėjimus sustiprina ir ant Gulbereko gulintys rieduliai - galimo karinio sutvirtinimo liekanos.
Veprių Kalvarijos
Kompleksą sudaro bažnyčia, 35 Kryžiaus kelio stotys, įvairūs koplytstulpiai bei kryžiai, mediniai ir geležiniai vartai. Kelio ilgis – 5,5 km. Kryžiaus kelias labiausiai lankomas maldininkų kasmet Sekminių atlaidų savaitgalį. Po šeštadienio ir sekmadienio rytinių pamaldų jį apeina didžiosios procesijos.
Sūduvos kalnai
Vienos iš kalvų pavadinimas - Kapinėlis, - leidžia numanyti ten buvus laidojimo vietos.
Veprių Kalvarijos
Pagrindiniai Kalvarijų statiniai išsidėstę Marijos Rožančiaus Karalienės bažnyčios šventoriuje, kur stovi bažnyčia, Kristaus kapo koplyčia, trys koplytėlės, koplytstulpiai bei kryžius. Yra pažymėtos septynios Kryžiaus kelio stočių vietos. Kiti komplekso statiniai – tai likusios Kryžiaus kelio stotys, išsidėsčiusios rytinėje ir pietrytinėje miestelio dalyje ir miškelyje, o viena koplytėlė stovi šiauriniame miestelio gale. Iš viso Kalvarijas sudaro 21 plytų mūro koplytėlė (įskaitant esančią šventoriuje ir Kristaus Kapo koplyčią), 6 mediniai ir 1 geležiniai vartai. Pro geležinius vartus procesija praeina du kartus, taip pat vartų funkciją atlieka šventoriaus vartai, todėl iš viso susidaro 8 stotys vartuose.
Greta Kryžiaus kelio Vepriuose yra ir Dievo Motinos Sopulingosios stotys arba, anot vietinių žmonių, „Marijos takeliai“. Tai 12 paskutiniųjų Kryžiaus kelio stočių. „Marijos takeliai“ maldininkų apeinami priešinga Kryžiaus keliui kryptimi. Kelio ilgis apie 2 km. Dalis Kryžiaus kelio ir Cedrono upelio – privati valda, kurios laisvas lankymas galimas tik atlaidų dienomis. Kalvarijų kelyje yra dar viena ypatinga vieta – Cedrono upelis, Riešės žemupys, pavadintas bibliniu vardu. Tikima, kad jo vanduo turi gydomųjų galių. Žmonės čia prausiasi, per Sekmines brenda basomis ir keliais, vandenį vežasi namo.
Istorija
Istoriniai šaltiniai liudija, kad Veprių Kalvarijos buvo įrengtos susipykus Upninkų ir Veprių miesteliams dėl bažnyčios. Sugriuvus Upninkų bažnyčiai, caro valdžia neleido jos restauruoti, tad Vilniaus arkivyskupijos administratorius nutarė įkurti parapiją Vepriuose, o Upninkų bažnyčios inventorių pervežti į Veprių bažnyčią. Upninkiečiai neleido paimti inventoriaus, riaušės tarp jų ir vepriškių truko pusantros paros. Riaušes laimėjus vepriškiams, upninkiečiai boikotavo naująją bažnyčią. Kad parapijos bažnyčia Vepriuose nebūtų tuščia, buvo iškelta idėja čia įkurti Kalvarijas. Šios idėjos autorystė nėra aiški. Yra trys versijos: pirmoji, kad tai vietos bažnyčios klebono ir netoliese (Milašiūnuose) veikusio dominikonų vienuolijos namų iniciatyva; antroji, kad tai vietos bažnyčios klebono ir dvarininko iniciatyva, ir trečioji, kad tai lenkų ir lietuvių maldininkų nesantaikos problemos Vilniaus Kalvarijose, rezultatas.
Anksčiau nei Vepriuose, Lietuvoje Kalvarijos buvo įkurtos tik Verkiuose ir Žemaičių Kalvarijoje. Kalvarijų planas buvo parengtas Vilniaus Kalvarijų pavyzdžiu, statant vartus ir koplytėles, o iš Jeruzalės viena maldininkė atvežė dvylika maišelių šventosios žemės.
Kryžiaus kelio stotys Vepriuose įsteigtos 1846 m., kai pirmą kartą buvo apeiti Kristaus kančios keliai. Tuomet pirmosios koplytėlės buvo medinės, sukaltos iš lentų. 1882–1900 m. Veprių ūkininkų lėšomis dauguma pirmųjų medinių koplytėlių, išskyrus Paskutinės vakarienės (Večernyko) ir Veronikos patarnavimo, pakeistos mūrinėmis. Į šias dvi didžiąsias medines koplytėles buvo galima patekti ir ten melstis.
Veprių kryžiaus kelio stočių koplytėlės sovietmečiu, 1962–1963 m. buvo nugriautos (išliko tik šventoriuje stovėjusios koplytėlės). Tačiau tikintieji ateidavo melstis į tas vietas, kur jos stovėjo, o jų stovėjimo vietas žymėdavo kryžiais ar gėlėmis. Lietuvai atgavus nepriklausomybę, 1989–1990 m., Klebono Vaclovo Ramanausko, apylinkės seniūnės Janinos Akstinavičienės ir kt. iniciatyva sunaikintosios Kryžiaus kelio stočių koplytėlės buvo atstatytos už tikinčiųjų paaukotas lėšas. Siekiant surinkti lėšų, Veprių bažnyčioje buvo surengtas labdaringas Lietuvos nacionalinės filharmonijos atlikėjų koncertas. Kalvarijų atstatymui atminti šalia bažnyčios didžiųjų vartų ir XXIX stoties pastatytas medinis koplytstulpis. Pagrindiniai aukotojai nurodyti paminklinėse lentelėse pritvirtintose prie atstatytų koplytėlių šonų.
TGS Baltic
TGS Baltic – verslo teisės advokatų kontorų grupė, veikianti Lietuvoje, Latvijoje, Estijoje. Strateginiai partneriai Baltarusijoje yra Minske įsikūrusi advokatų kontora „Vlasova Mikhel & Partners“. Kontoroje dirba daugiau kaip 140 teisininkų, iš jų 25 partneriai. Apie 80 teisininkų dirba Lietuvoje.
Istorija
1991 m. Lietuvoje pradėjo veikti JAV teisės firmos „McDermott, Will & Emery“ Vilniaus biuras, įsteigta advokatų kontora „Tark & Co“.
1992 m. įsteigta „Grunte & Cers“ advokatų kontora.
2004 m. kontorų teisininkai pradėjo bendradarbiauti, siekdami vieningos kontoros statuso ir pavadinimo kartu su partneriais Estijoje ir Latvijoje, kūrė bendrą verslo teisės kontorų aljansą.
2008 m. rugsėjo mėn. „Sutkienė, Pilkauskas ir partneriai“ drauge su latvių ir estų advokatų kontoromis – Grunte & Cers (Latvija) ir Tark & Co (Estija) – susijungė į trijų kontorų tinklą „TLS Alliance“. 2008 m. „TLS Alliance“ strateginiu partneriu Baltarusijoje tapo advokatų kontora „Vlasova Mikhel & Partners“.
2010 m. rugsėjo mėn. „Sutkienė, Pilkauskas ir partneriai“ kartu su Estijos „Tark & Co“ bei Latvijos advokatų kontora „Grunte & Cers” baigė sujungimo procesą ir veiklą nuo šiol vykdė vieningos kontoros „Tark Grunte Sutkiene” vardu.
2014 m. rugsėjo mėn. prie „Tark Grunte Sutkiene“ Vilniaus biuro prisijungė advokatų profesinės bendrijos „Baltic Legal Solutions Lietuva“ teisininkų komanda (tarp garsesnių teisininkų – buvęs ministras Gintautas Bartkus ir kt.). Tai buvo vienas didžiausių sandorių Lietuvos teisinių paslaugų rinkoje. Kontora buvo minima tarptautiniuose teisės žinynuose „Legal 500“, „Chambers & Partners“, „IFLR1000“, kitų tarptautinių reitingavimo agentūrų.
2016 m. balandžio mėn. „Tark Grunte Sutkiene“ pasirašė partnerystės susitarimą su advokatų kontoros VARUL Estijos ofisu, kurio teisininkai prisijungė prie „Tark Grunte Sutkiene“ komandos. Estijos ofise nuo tol dirbo virš 40 kvalifikuotų teisininkų ir buvo trečia pagal dydį kontora šioje šalyje.
2017 m. kontorų tinklas tapo „TGS Baltic“.
TGS Baltic (Lietuva)
„TGS Baltic" Lietuvos biuras veikia sostinėje Vilniuje. Pagrindiniai kontoros teisininkai dar 1991 m. pradėjo dirbo JAV teisės firmos „McDermott, Will & Emery“ Vilniaus biure.
2003 m. pavasarį buvo įsteigta advokatų kontora „Sutkienė, Pilkauskas ir partneriai“. Vadovė – advokatė Eugenija Sutkienė (vadovaujanti partnerė). Kiti partneriai – advokatai Jonas Pilkauskas, Vilius Bernatonis, dr. Lina Darulienė, Vidmantas Drizga ir Marius Matonis. Pagal statusą toliau seka asocijuoti partneriai, pvz., tokie teisininkai kaip Czeslaw Okinczyc (g. 1955 m.), buvęs Seimo narys; Donatas Zdanavičius ir kiti specialistai.
Kontoros teisininkai dalyvavo tokiuose Lietuvoje įvykdytuose sandoriuose kaip AB „Lietuvos telekomas“, AB Klaipėdos transporto laivyno, Lietuvos alkoholio gamybos įmonių AB „Stumbras“, AB „Alita“, AB „Anykščių vynas“ ir AB „Vilniaus degtinė“, didžiausių Lietuvoje elektros energijos tiekimo ir skirstymo įmonių AB „Rytų skirstomieji tinklai“ ir AB „Vakarų skirstomieji tinklai“ privatizavimas. Kontora taip pat veikė kaip pagrindinis didžiausio privataus investuotojo UAB „NDX energija“ teisinis patarėjas rengiant ir vykdant nacionalinės elektros energetikos bendrovės AB „LEO LT“ steigimo sandorį. .
2008 m. Advokatų kontora „Sutkienė, Pilkauskas ir partneriai“ tapo tinklo „TLS Alliance“ nare.
Nuo 2010 m. rugsėjo mėn. veikė kaip „Tark Grunte Sutkiene“ advokatų kontora.
2014 m. rugsėjo mėn. prie Tark Grunte Sutkiene Vilniaus biuro prisijungė advokatų profesinės bendrijos „Baltic Legal Solutions Lietuva“.
Tark Grunte Sutkiene Baltijos regione konsultavo stambius sandorius. Dalyvavo vystant ir vykdant 16 iš 20 svarbiausių nacionalinių projektų Baltijos šalyse. 2010–2015 metais įvykdė virš 170 stambių įmonių įsigijimų ir susijungimų sandorių, kurių vertė virš 4 mlrd. eurų. 2012–2015 m. konsultavo 18 mlrd. EUR vertės finansinių sandorių. Taip pat vykdo svarbius makroekonominius projektus.
Echo Życia Robotniczego na Litwie
Echo Życia Robotniczego na Litwie – neperiodinis leidinys, leistas 1902 m. rugsėjo mėn. – 1906 m. gegužės mėn. Vilniuje ir Tilžėje lenkų kalba.
Istorija
Leido Lietuvos socialdemokratų partija kaip laikraščio „Echo Życia Robotniczego“ III ir IV serijas. Vilniuje spausdintas dauginimo aparatu, Tilžėje – spaustuvėje. Išleisti 9 numeriai (III serijos – 6, IV serijos – 3).
Rašė apie Lietuvos darbininkų judėjimus įvairiuose miestuose, apie Lietuvos socialdemokratų ryšius su kitų šalių socialdemokratais, informavo apie darbininkų padėtį didžiuosiuose Lietuvos miestuose.
Lebeliai
Lebeliai – buvęs kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 2 km nuo Akmenės. Į rytus nuo kaimo plyti Lebelių durpynas.
Echo Życia Robotniczego na Litwie
Istorija
Redaktorius Andrius Domaševičius.
Lebeliai
Istorija
Akmenės apylinkės Lebelių kaimas 1984 m. liepos 25 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.
Dapkiškiai (Vilkaviškis)
Dapkiškiai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Gižų.
84 m. pr. m. e.
'''84 m. pr. m. e.''' buvo keliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Antanas Minkevičius
Antanas Minkevičius (g. 1900 m. gegužės 30 d. Girsteikiškis, Alantos valsčius – 1998 m. lapkričio 28 d. Vilnius) – Lietuvos botanikas ir mikologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras, Lietuvos mokslų akademijos narys korespondentas.
Biografija
Sūnus Vytautas Minkevičius. 1928 m. baigė Lietuvos universitetą. 1938 m. gamtos mokslų daktaras, 1961 m. Lietuvos mokslų akademijos narys korespondentas
1925–1940 m. Lietuvos universiteto (nuo 1930 m. Vytauto Didžiojo universitetas) dėstytojas. 1930–1932 m. specializavosi Aukštojoje technikos mokykloje Ciuriche. 1940–1992 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1940–1944 m. ir nuo 1952 m. Botanikos katedros, 1944–1952 m. Žemesniųjų augalų sistematikos katedros vedėjas; nuo 1944 m. profesorius. 1945–1959 m. dar dirbo Biologijos institute, 1945–1950 m. Botanikos poskyrio vedėjas, 1959–1961 m. Botanikos instituto Fitopatologijos sektoriaus vadovas. 1961–1963 m. Lietuvos mokslų akademijos Gamtos mokslų skyriaus akademikas sekretorius.
Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų svarbiausios sritys – Lietuvos samanų, kerpių, grybų, dumblių flora. Kuršių marių, ežerų augalija, parazitinių grybų biologija. Lietuviško botanikos žodyno (1938 m.) daugelio sporinių augalą vardų autorius,
Alga (reikšmės)
Žodis alga reiškia:
GSM
GSM – (santrumpa iš Groupe Spécial Mobile, vėliau pervadintas į Global Standart for Mobile Communications) globalus mobilių telefonų ryšio standartas.
GSM yra antros kartos tinklas (2G). Nuo 2004 metų yra labiausiai paplitęs mobilių telefonų ryšio standartas pasaulyje, kuriam priklauso 55 proc. pasaulinio korinio ryšio abonentų. Mobilūs telefonai šiuo metu yra 4 dažnių: 850 MHz, 900 MHz, 1800 MHz, 1900 MHz. Įjungta mobilioji stotis yra informuojama apie ateinantį skambutį pranešimu PAGCH kanalu. Jei tinklas siųstų pranešimą į visas celes, tai būtų kraštinis atvejis, tuščiai naudojantis sistemos radijo resursus.
Kitas kraštinis atvejis būtų, jei mobili stotis pranešinėtų sistemai apie esamą buvimo vietą individualios ląstelės lygiu. GSM sistemoje yra pasirinktas kompromisinis sprendimas – ląstelės apjungiamos į grupes (angl. location area). Pranešimas mobiliajai stočiai siunčiamas tik į tos grupės ląsteles, kurioje tuo metu yra mobilioji stotis. Pranešimas apie buvimo vietos pakeitimą yra būtinas tik pereinant ląstelių, priklausančių skirtingoms grupėms ribas (tai mažina tokių pranešimų skaičių). Buvimo vietos atnaujinimo procedūros ir po to sekantis skambučių maršrutizavimas atliekamas dalyvaujant komutacinei stočiai ir HLR bei VLR pagalba.
Kai mobilioji stotis įjungiama naujoje ląstelių grupėje arba patenka į kito operatoriaus tinklą, ji turi registruotis. Normaliu atveju, buvimo vietos atnaujinimo pranešimas yra siunčiamas į naują komutacinę stotį ir VLR, kuri įrašo informaciją apie buvimo vietą ir po to šią informaciją persiunčia į kliento HLR. Informacija, siunčiama į HLR paprastai būna naujosios VLR SS7 adresas, nors tai gali būti ir maršruto numeris (routing number).
Priežastis dėl kurios maršruto numeris nėra paprastai priskiriamas, nors tai ir sumažintų signalizaciją, yra ta, kad naujoje komutacinėje stotyje ir VLR yra ribotas maršrutų numerių skaičius. Jie yra priskiriami pagal įeinančių skambučių pareikalavimą. Jei vartotojas gali būti aptarnaujamas, HLR siunčia vartotojo informaciją, reikalingą skambučių kontrolei, naujajai komutacinei stočiai ir VLR, o senajai komutacinei stočiai ir VLR praneša, kad nutrauktų senąją registraciją.
Patikimumo tikslais GSM turi ir periodinę buvimo vietos atnaujinimo procedūrą. Jei sistema bandytų priregistruoti visas mobiliasias stotis vienu metu, tai ko gera, sukeltų perkrovą. Dėl to, duomenų bazė yra atnaujinama įvykus buvimo vietos pasikeitimui. Periodinio atnaujinimo leidimas ir periodo trukmė yra valdoma operatoriaus. Minimalaus signalizacijos trafiko ir maksimalaus atnaujinimo greičio reikalavimai prieštarauja vienas kitam. Jei mobilioji stotis nebesiregistruoja po atnaujinimo periodo, ji yra išregistruojama.
Buvimo vietos atnaujinimo procedūrai giminingos IMSI priskyrimo ir atskyrimo procedūros. Atskyrimas reiškia, kad mobilioji stotis yra nepasiekiama. Priskyrimas yra panašus į buvimo vietos atnaujinimą ir praneša sistemai, kad mobilioji stotis vėl pasiekiama.
Literatūra
1. Garg, Vijay K and Wilkes Joseph E, [„Wireless and Personal Communication Systems“Knyga apie telekomunikacijų technologijas] Prentice Hall PTR
2. Parsons J D and Gardiner J G, Mobile Communication Systems Knyga apie telekomunikacijų technologijas, Blackie USA Halsted Press
Bongo apskritis
Bongo apskritis  – Liberijos apskritis, esanti šalies šiaurėje, Gvinėjos pasienyje. Administracinis centras – Gbarnga.
GSM
Literatūra
3. Lee, William C. Y., [Mobile Cellular Telecommunications Systems Knyga apie telekomunikacijų technologijas] ], McGraw-Hill, Inc.
4. Gibson, D. Jerry, The [Communications Handbook Komunikacijos technologijų vadovėlis], 1997 CRC Press, Inc.
Bongo apskritis
Geografija
Vakariniu pakraščiu teka Sent Polo upė, rytiniu – Sent Džonas. Paviršius kalvotas, ypač šiaurėje ir vakaruose.
Pagrindinės tautos: kpelai, mandingai, manai.
Didesnės gyvenvietės: Gbarnga, Salala, Palala, Zviata, Botata, Sanajėja, Gbatala, Suakokas, Zovienta.
Administracinis suskirstymas
Apskritis padalinta į 12 rajonų:
Heringo ir Haberlando spaustuvė
Heringo ir Haberlando spaustuvė – viena iš Karaliaučiaus spaustuvių, veikusi 1798–1808 m. Karaliaučiuje.
Veikla
Įsteigė buvę Hartungų spaustuvės darbuotojai kompanionai G. L. Heringas ir G. K. Haberlandas, kuris 1803 m. pasitraukė. Įmonė nuo 1803 m. vadinosi Heringo spaustuve. Daugiausia leidinių išspausdino lietuvių (7 knygos) ir lenkų kalbomis. Lietuvių kalba išspausdino: K. G. Milkaus išverstus J. G. Heimo pamokslus 1800 m. ir jo redaguotą giesmyną bei maldaknygę, abu 1806 m., pirmuosius vadovėlius: Ugnies knygelės <..> (1801 m. 2 leidimas 1802 m.; apie ugniagesybą) ir D. G. Setegasto „Naudingos bičių knygelės“, 1801 m. Dėl giesmyno Heringo ir Haberlando spaustuvė bylinėjosi su Hartungų spaustuve, patyrė didelių nuostolių. Po Heringo mirties 1808 m. spaustuvės įrenginius įsigijo G. F. Hartungas ir H. Degenas.
Dapkūnai
Dapkūnai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Meškuičių.
Tušetija
thumb|right|Gynybinis bokštas
Tušetija ( Tušeti) – istorinė Gruzijos sritis šiaurinėje Kachetijos dalyje.
Geografija
Tušetija yra šiauriniame Didžiojo Kaukazo kalnagūbrio šlaite.
Tušetijos ribos: Sritis yra kalnų dubuma Andžio Koisu aukštupyje.
Gyventojai
thumb|left|150px|Tušinas (XIX a. piešinys) Tušetijos gyventojų gruzinų pavadinimas – tušai, tušinai ar tušetinai (gruz. tušebi). Tušetijoje taip pat gyvena nedidelė nachų tauta bacbiai, kitaip dar covatušinai (, цова-тушины), patyrę didelę gruzinų įtaką. Abi grupės yra stačiatikiai, jų tikėjime yra nemažai ikikrikščioniškų elementų. Savo materialine ir dvasine kultūra šios etninės grupės artimos kitiems rytų Gruzijos kalniečiams – chevsurams ir pšavams.
Dalis gyventojų persikraustė į pietus, į Kachetiją. XX a. 6-tą dešimtmetį daugelis gyventojų buvo perkelti į Alazanio slėnį: tušinai – į Kvemo Alvanio (Žemutinio Alvanio) kaimą, bacbiai – į Zemo Alvanio (Aukštutinio Alvanio) kaimą.
XIX a. viduryje Tušetiją sudarė keturios kalniečių bendruomenės Alazanio slėnyje. Tai Cova, Gomecaris, Čaghma ir Pirikvitis. Dabar ši teritorija sudaro šiaurinę dalį Kachetijos regiono Achmetos rajono, dabar joje yra 10 kaimų, iš kurių Omalas didžiausias.
Kraštui būdingos įtvirtintos gyvenvietės su bokštais.
Tušetija yra populiari kalnų turizmo šalis su žmogaus veiklos nepažeista gamta.
Istorija
Pirmieji kraštą apgyvendino pagonys gruzinai iš Pchovijos, kurie slėpėsi negyvenamuose kalnuose po to, kai sukilo prieš prievartinį krikštą, kurį organizavo Iberijos karalius Mirianas III apie 330 m. Vėliau jie vis viena buvo Gruzijos karalių įsakymu pakrikštyti. Žlugus vieningai Gruzijos karalystei XV a. Tušetiją valdė Kachetijos karalystė.