cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jaunimo estrada
1994 m.
Prieš finalinį konkursą buvo surengta keletas regioninių turų. Žemaitijos ture dalyvavo šios grupės ir atlikėjai:
Koncertą vedė Arnas Klivečka.
Iš viso konkurse, įskaitant ir regioninius turus, dalyvavo 39 grupės ir atlikėjai, kurios atliko 71 dainą.
1995 m.
„Jaunimo estrada – 1995“. VIII ajame populiariausių 1995 m. dainų konkurso finaliniame koncerte, įvykusiame Vilniaus sporto rūmuose tų metų gruodžio 26 d., dalyvavo Aukštaitijos ir Žemaitijos (kuris vyko Klaipėdoje, 1995 vasarą) bei Dzūkijos ir Suvalkijos (kuris vyko Alytuje, 1995 m. rugsėjo mėn 1 d.) turų nugalėtojai, kartu su geriausiomis Kauno „Pop centro“ ir Vilniaus grupėmis, tai: Žiūrovai (finalinio koncerto Vilniaus sporto rūmuose ir transliacijos per LTV metu) užpildė 1286 anketas (išplatinta buvo 1961 dainų rinkimo apklausos anketa). Konkursą vedė Nėrius Pečiūra. Baigiamasis TOP–10 koncertas, kuriame buvo įteikti apdovanojimai populiariausioms 1995 m. dainoms, įvyko Alytaus sporto rūmuose 1996 m. vasario mėn. 16 d.
1996 m.
„Jaunimo estrada – 1996“. IX–ajame populiariausių 1996 m. dainų finaliniame konkurse, įvykusiame Vilniaus sporto rūmuose, dalyvavo šios grupės ir atlikėjai:
Finalinį konkursą vedė Nėrius Pečiūra.
Turo nugalėtojas – Lukas Pačkauskas (Vilnius). Koncertą vedė Nėrius Pečiūra.
Aukštaitijos ir Žemaitijos ture (kuris įvyko Klaipėdoje) dalyvavo 15 grupių ir atlikėjų:
Jonavos ture (kuris įvyko 1996 m. lapkričio 15 d.) dalyvavo šios grupės ir atlikėjai: Koncertą vedė Nėrius Pečiūra.
1997 m.
„Jaunimo estrada – 1997“. X–ojo populiariausių 1997 m. dainų konkurso koncerte, įvykusiame Klaipėdoje, dalyvavo šios grupės ir atlikėjai: Konkurso koncertą vedė Nėrius Pečiūra.
Anglijos futbolo varžybos 1910–1911 m.
Anglijos futbolo varžybos 1910–1911 m.
Dievas mirė
Dievas mirė – plačiai paplitusi vokiečių filosofo Frydricho Nyčės citata. Pirmą kartą šis teiginys pasirodė jo knygoje „Linksmasis mokslas“. Jis taip pat randamas klasikiniame Nyčės kūrinyje „Štai taip kalbėjo Zaratustra“, pastaroji knyga labiausiai nusipelnė populiarindama šį aforizmą.
Gilioji
Gilioji – ežeras Lietuvoje, Alytaus rajone, 5,5 km į pietvakarius nuo Simno. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,12 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 156,6 m. Krantai aukštoki, pietinis ir vakarinis krantai apaugę medžiais. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Pietryčiuose išteka upeliukas link Rūdynėlio upelio (Giluičio ežero baseinas). Netoliese įsikūręs Atesninkų I kaimas.
Dievas mirė
Reikšmė
„Dievo mirtis“ dažniausiai suprantama ne kaip fizinė jo mirtis, bet kaip teologijos įtakos moralei susilpnėjimas, arba išnykimas. Tokiu būdu žmonija, esą, praranda moralės pagrindą ir tampa nihilistine, niekas nebetiki objektyvia morale. Nyčė teigė, kad dėl to reikia iš naujo įvertinti visas vertybes. Ši transformacija turėtų išsipildyti antžmogyje. Kaip pagrindinį įrankį šiam virsmui, jis matė jėgą valiai. Taip pat ši frazė naudojama krikščioniškojo ateizmo teologijoje.
Nuorodos
Friedrich Wilhelm Nietzsche
San Martino departamentas
San Martino departamentas  – departamentas Peru šiaurinėje dalyje. Ribojasi su Loreto departamentu šiaurėje ir rytuose, su Huanuko departamentu pietuose, su La Libertado ir Amazonės departamentais vakaruose. Administracinis centras – Mojobamba.
Istorija
Tupako Jupankio laikais kraštas buvo pajungtas į Inkų imperiją. 1540 m. čia atvyko ispanai ir įkūrė Mojobambą – pirmąjį savo miestą Amazonijoje. Misionieriai susidūrė su ženkliu indėnų pasipriešinimu. XIX–XX a. pr. teritorijos įsisavinimas paspartėjo dėl kaučiuko bumo. 1906 m. buvo sudarytas San Martino departamentas. Vėliau įvairių valdžių metais departamentą bandyta prijungti prie aplinkinių teritorijų ar padalinti, tačiau gyventojai tam pasipriešindavo. XX a. pab. San Martino departamentas tapo svarbi „Švytinčio Kelio“ ir kitų antivalstybinių grupuočių slaptaviete.
Geografija
thumb|left|240px|Mundo Perdido lagūna Žydrosios Kordiljeros nacionaliniame parke Departamentas įsikūręs rytinėse Andų pašlaitėse, apaugusiuose rūko miškais, vadinamose Jungasu. Rytuose kalnai nusileidžia į Amazonės lygumą, apaugusią džiunglėmis ir išvagotą upių.
Upės priklauso Amazonės baseinui: Hualjaga, Majas, Tukačis. Yra nedidelių ežerų, šlapynių. Kalnuose gausu krioklių.
Klimatas tropinis, karštas ir drėgnas. Temperatūra metų bėgyje gan pastovi, laikosi ~25 °C. Per metus iškrenta 1200–1500 mm kritulių, kalnuose dažnas rūkas.
Įsteigti Rio Abiseo (pasaulio paveldo objektas), Žydrosios Kordiljeros nacionaliniai parkai, Aukštutinio Majo saugomas miškas.
Ekonomika
San Martino departamentas yra pagrindinis palmių aliejaus ir ryžių tiekėjas šalyje, taip pat auginami manijokai, bananai, kakava, kava, kukurūzai, medvilnė, jamsai, koka, įvairūs vaisiai. Verčiamasi gyvulininkyste. Yra naftos, gamtinių dujų, akmens anglies, aukso telkinių. Kertami miškai. Įrengtos hidroelektrinės. Maisto, statybinių medžiagų, medienos apdirbimo, tekstilės pramonė.
Gyventojai
Didžioji dauguma departamento gyventojų yra ispanakalbiai metisai ir baltieji. Indėnai sudaro ~3 % krašto gyventojų: čajahvitai, kečujai (ljakuašai), agvarunai.
Administracinis skirstymas
San Martino departamentas administraciškai padalintas į 10 provincijų (skliaustuose – administracinis centras).
Kulšiškiai (Jonava)
Kulšiškiai – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje.
1443 m.
1443 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Airijos futbolo varžybos 1938–1939 m.
Airijos futbolo varžybos 1938–1939 m.
1938–1939 m. Lygos taurė
Airijos futbolo lygos taurė yra vienas pagrindinių taurės turnyrų Airijoje, jame dalyvauja dviejose stipriausiose lygose žaidžiantys klubai ir kai kurios žemesniųjų lygų komandos.
Satyrai (gentis)
Satyrai (Tragopan) – fazaninių (Phasianidae) šeimos paukščių gentis.
Gentyje 5 rūšys:
Šiaurinis Fidžio padalinys
Šiaurinis Fidžio padalinys – vienas iš keturių Fidžio padalinių. Šis padalinys skirstomas į tris provincijas – Bua, Kakaudrovė ir Makuata. Šiaurės padalinio sostinė yra Labasos miestas.
Iš šio padalinio kilę žymūs Fidžio žmonės – pirmasis šalies prezidentas Penaia Ganilau (šaliai vadovavęs nuo 1987 iki 1993 m.) bei buvęs šalies ministras pirmininkas Sitiveni Rabuka.
Felgeirasas
Felgeirasas – miestas šiaurės Portugalijoje, 54 km į šiaurės rytus nuo Porto.
Istorija
Minimas nuo 1514 m. 1990 m. suteiktos miesto teisės.
Kūnas
Kūnas gali reikšti:
SK-5 Niva
thumb|250px|SK-5 Niva
SK-5 Niva – savaeigis grūdų surinkimo kombainas, gamintas nuo 1970 m. Tarybų Sąjungoje, „Rostselmaš“ gamykloje, Rostove prie Dono. Dabar gaminamas pavadinimu „Niva-Effekt“.
Santrumpa SK-5 reiškia savaeigis kombainas produktyvumo 5 kg/s. Tai pats populiariausias ir plačiausiai gamintas Tarybų Sąjungos kombainas. SK-5 yra modernizuotas 1940–1960 m. gaminto SK-4 variantas.
Sudaro pakabinama pjaunamoji ŽKN-6, kurios pjovimo apimtis 4 m. Variklis dyzelinis SMD-17K, 80 AG galingumo (toks pats kaip ir traktoriuje DT-75). Automatika palaiko pastovius variklio sūkius. Važiuoklė ratinė: varomi priekiniai ratai, tačiau nereguliuojami, vairuojama galiniais ratais.
KOR
KOR, Kor arba kor be taškų arba su taškais gali reikšti:
1444 m.
1444 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Skaistažiedė
Skaistažiedė (Chrysanthemum) – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis. Dar kitaip vadinama chrizantema ( – „auksas“, anthemos – „žiedas“; daugelio šios genties rūšių žiedai geltoni kaip auksas). Augalai vienmečiai, pliki arba apaugę retais plaukeliais. Stiebas stačias ir nedaug šakotas. Lapai plunksniškai skiautėti, išsidėstę pražangiai. Graižai po vieną arba 2-10 išaugę stiebo ir šakų viršūnėse, gana stambūs. Žiedai geltoni (kultūrinių formų ir balti).
Gentyje 5 rūšys, paplitusios Viduržemio pajūrio šalyse, iš jų 4 rūšys įvairiose pasaulio šalyse dažnai auginamos kultūroje. Lietuvoje 1 užneštinė rūšis ir 2 auginamos:
Upinės raudonuodegės
Upinės raudonuodegės (Rhyacornis) – musinukinių (Muscicapidae) šeimos paukščių gentis.
Vinetu (filmas)
Vinetu  – 1963 m. sukurtas vesternas pagal vokiečių rašytojo Karlo Majaus trilogijos apie apačių vadą Vinetu pirmąją dalį. Filmas taip pat žinomas kaip Apačių auksas.
Turinys
Laukiniuose Vakaruose tiesiamas geležinkelis, kurio darbams vadovauja Frederikas Santeris. Norėdamas pasipelnyti, jis imasi tiesti bėgius per apačių žemes, taip trumpindamas kelią. Atvykęs patikrinti darbus geodezininkas Čarlis (Old Šeterhendas) netrunka išsiaiškinti tiesą ir, padedamas naujojo draugo Semo Haukinso, pareikalauja nutraukti darbus, kol nekilo karas su indėnais.
Netrukus stovykloje pasirodo ir apačių vado Inču-čunos sūnus Vinetu su savo mokytoju Kleki-petra. Old Šeterhendas pažada per 10 dienų pasišalinti iš apačių žemių, tačiau pasirodę Santerio vyrai su jiems padedančiais kiovų genties indėnais nužudo Kleki-petrą, o Vinetu paima į nelaisvę. Old Šeterhendas padeda jam pabėgti ir netrukus apačiai užpuola stovyklą. Old Šeterhendas su draugais patenka į nelaisvę, tačiu sugeba išlaikyti jam skirtą išbandymą ir tampa kraujo broliais su Vinetu. Šio sesuo Nčo-či jį įsimyli ir ketina vykti į Sent Luisą, kur galėtų mokytis ir taptų Old Šeterhendo žmona. Inču-čuna su Nčo-Či ir Vinetu vyksta į kalnus, kad paimtų ten slepiamo aukso, tačiau po užpuolimo likęs gyvas Santeris seka juos ir užpuola. Old Šeterhendas ir Semas Haukinsas skuba į pagalbą, tačiau pavėluoja ir Inču-čuna su Nčo-či žūna, o Vinetu tampa apačių vadu.
Plytinė (Vilnius)
Plytinė – vakarinė Vilniaus miesto savivaldybėje, įsikūrusi į šiaurę nuo Gėlužės ežero, 2 km į vakarus nuo Buivydiškių. Būdingi nausėdijų kvartalai, senojo kaimo ribos išnykusios.
Istorija
Iki 1996 m. – kaimas Buivydiškių apylinkėje, dalimis prijungtas prie Vilniaus.
1956 m.
1956 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
' '
Nobelio premijos
Nobelio premijos laureatai:
Šerlaukis
Šerlaukis – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Tenenių, prie Stigrės ir Juodupio santakos, Šilalės–Šilutės rajonų paribyje.
Barselosas
Istorija
Minimas nuo 1140 m.
Seniavos kapinės
Seniavos kapinės – veikiančios kapinės Seniavos pl. 62 A, Seniavoje, Kauno miesto savivaldybėje. Kapinių užimamas plotas – 10,6 ha. Jų teritoriją iš pietų pusės riboja gilus Sąnašos upelio slėnis. Kapines eksploatuoja Kauno miesto savivaldybės įmonė „Kapinių priežiūra".
Kapinių šiaurės vakarinėje dalyje įrengtas Lietuvos karo lakūnų memorialas, įrašytas Lietuvos Respublikos kultūros paveldo registre (mc 11397, registro kodas L 1011P). Į šias kapines apie 1960 m. buvo perkelti lakūnų palaikai iš miesto senųjų kapinių Vytauto prospekte.
KAvZ
thumb|250px|KAvZ-4238 thumb|250px|KAvZ-3976 [[Tomskas|Tomske]]
Kurgano autobusų gamykla, KAvZ  – Tarybų Sąjungos/Rusijos autobusų gamykla įsikūrusi Kurgane. Nuo 1958 m. gamina autobusus, surenkamus ant sunkvežimių GAZ važiuoklės. Šie dažnai naudoti kaip gamyklų, mokyklų autobusai. Dabar įmonė priklauso GAZ grupei ir gamina nedidelius miesto, mokyklinius autobusus.
Nasvytaliai
Nasvytaliai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Tenenių, tarp Volmerinės ir Žaliųjų miškų. Piečiau kaimo teka Stigrė. Yra kapinaitės, jose auga 5,6 m apimties Nasvytalių ąžuolas.
Etimologija
Kaimas pavadintas pagal pavardę Nasvytis.
Bliūdeliai
Bliūdeliai – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 12 km nuo Švenčionių.
Gamtos sistema
thumb|250px|right|„Gamtos sistemos“ pirmasis puslapis Gamtos sistema (Système de la Nature) – barono d'Holbacho filosofinė ateistinė dviejų tomų knyga, parašyta XVIII a. antroje pusėje ir pirmą kartą išleista Jean-Baptiste de Mirabaud vardu. Knygą d'Holbachas rašė 1770 m., su Denis Diderot pagalba, joje pasaulį aiškino materialistiškai: protas yra smegenyse, jokia nuo kūno atskira siela neegzistuoja ir panašiai. Taip pat laikėsi griežtai deterministinio požiūrio, teigė, kad laisva valia yra tik iliuzija. Galiausiai, neigė bet kokių dievų egzistavimą. Nors pats baronas nebuvo mokslininkas, tačiau turėjo platų mokslinį bei filosofinį išprusimą ir knygoje dėstomos idėjos atitiko to meto mokslo žinias.
1445 m.
1445 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Airijos futbolo varžybos 1939–1940 m.
Airijos futbolo varžybos 1939–1940 m.
1939–1940 m. Lygos taurė
Airijos futbolo lygos taurė yra vienas pagrindinių taurės turnyrų Airijoje, jame dalyvauja dviejose stipriausiose lygose žaidžiantys klubai ir kai kurios žemesniųjų lygų komandos.
Argusas
Argusas (Argusianus argus) – vištinių paukščių (Galliformes) būrio, fazaninių (Phasianidae) šeimos vienintelė argusų genties rūšis, natūraliai paplitusi Petryčių Azijos dalyje.
Veisimosi metu patinų kūno ilgis, įskaitant daugiau kaip metro ilgio uodegą, yra 2 m.
Gyvena regiono atogrąžų miškuose. Patelė deda 2 kiaušinius, kuriuos apie 25 dienas.
Išskiriami 2 porūšiai:
100 m bėgimas
thumb|250px|[[Usain Bolt pasiekia naują pasaulio rekordą 2008 m. olimpiadoje]] thumb|250px|[[2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionatas/100 m vyrai|2010 m. Europos čempionato varžybos]] thumb 100 m bėgimas – lengvosios atletikos rungtis, kuri laikoma greičio tiesioje distancijoje išbandymu. Pirmą kartą distancija įveikta naujųjų laikų olimpinėse žaidynėse Atėnuose 1896 metais. Ši rungtis greitai tapo svarbiausia žaidynėse, kadangi jos nugalėtojas buvo pripažįstamas greičiausiu pasaulio žmogumi. Pirmasis moterų bėgimas įvyko 1928 m. Amsterdamo žaidynėse. Tai trumpiausia oficiali distancija lauko stadionų varžybose.
Rungtynių eiga
100 m bėgimo rungtis sudaryta iš keleto kvalifikacinių bėgimų. Pasaulio čempionate ir olimpiadoje iš viso yra keturi etapai, o Lietuvos čempionate tik du. 8 bėgikai, geriausiai įveikę kvalifikacinius bėgimus, dalyvauja finale. Takeliai paskiriami pagal bandomojo bėgimo rezultatus, greičiausi bėgikai gauna centrinius takelius.
Bėgimo technika
100 m distancijos bėgimas suskirstytas į 7 etapus:
Bėgikai
Oficialiose varžybose lengvaatlečiai privalo vilkėti marškinėlius su savo numeriu. Taip pat 100 m bėgimo sprinteriai avi specialius batelius, kurie neturi užkulnio ir pėdos atraminės dalies. Ant pėdos priekinės dalies yra 11 dyglių, neilgesnių kaip 9 mm. Bėgant tik priekinė atleto pėdos dalis ir pirštai liečia žemę. Treniruodamiesi sprinteriai per vieną kartą nubėga ne daugiau kaip 300 metrų, nes dedamos ilgalaikės pastangos gali vėliau pakenkti greičio ir galios išvystymui bei palaikymui. Prieš treniruotę arba lenktynes sprinteriai skiria apie pusantros valandos, mankštai, apšilimui ir lankstumo pratimams. Itin paplitęs apšilimas su dviračiu treniruokliu, dėl panašių raumenų grupių išjudinimo. Siekdami padidinti žingsnio greitį sprinteriai naudoja guminius diržus, treniruojasi ant laiptelių ir nuokalnių. Po 100 m sprinto distancijos atletui reikia apie 2 valandų poilsio prieš kitą sprinto bėgimą maksimalia jėga.
Konyza
Konyza (Conyza) – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis. Tai vienmetės žolės, apaugusios į viršų palinkusiais plaukeliais. Graižai smulkūs, susitelkę į gana tankias šluoteles.
Lietuvoje auga viena rūšis – kanadinė konyza (Conyza canadensis).
Rudlaukis
Rudlaukis – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Pajūralio. Per kaimą teka Stigrė. Kaimas įsikūręs miškų proskynoje, iš visų pusių jį supa miškai: Radviečio, Stigrėnų miškai ir Stigralinė, Barsukinė, Volmerinė.
Franciszek Żwirko
Francišekas Žvirka (1895 m. rugsėjo 16 d. Švenčionyse – 1932 m. rugsėjo 11 d. netoli Česky Tešyno) – Lenkijos sportinės ir karinės aviacijos lakūnas.
Biografija
Gimė 1895 m. rugpjūčio 16 d. (Švenčionių parapijos bažnytinio gimimų aktų knygos registro įrašas Nr. 312) Švenčionyse. Tėtis Simonas Žvirko, mama Konstancija Barovska. Baigė Vilniaus gimnaziją. Savanoriškai įstojo į Rusijos imperijos kariuomenę, baigė karininkų mokyklą Irkutske. Kovojo I pasauliniame kare, apdovanotas Anos ginklo medaliu. 1917 m. įstojo į lenkų pulką suformuotą Rusijoje. Nuo 1918 m. kovėsi Rusijos pilietiniame kare Antono Denikino būryje prieš bolševikus, tuo metu treniravosi skraidymo kursuose. 1921 m. bolševikams laimėjus pilietinį karą grįžo į Lenkiją.
David Guetta
Biografija
Būdamas trylikos metų jis pradėjo įrašinėti savo pirmąsias plokšteles. Septyniolikos jis dirbo didžėjumi „Broad“ studijoje Paryžiuje. 1988–1990 metais jis įrašinėjo house stiliaus muziką radijo stotyje „Radio Nova“. 2005 m. singlas „The World Is Mine“ atsidūrė populiariausių Europos šokių įrašų sąrašo viršūnėje. Singlas buvo pristatytas „L’Oréal“ firmos kremo reklamoje.
Franciszek Żwirko
Biografija
1923 m. lapkritį baigė Bydgoščiaus lakūnų mokyklą ir vėliau aukštesniąją Grudziondzo lakūnų mokyklą ir tapo Lenkijos karinių oro pajėgų leitenantu. Nuo 1924 m. dalyvavo lėktuvų varžybose. 1929 m. drauge su Stanislovu Vigura (1901–1932) apskrido Europą, įveikęs 5 tūkstančius kilometrų maršrutu Varšuva-Erfurtas-Paryžius-Barselona-Venecija-Varšuva. Tais pačiais metais pasiekė II kategorijos lėktuvų pasaulinį aukščio rekordą (4004 m). 1931 m. dalyvavo aviacijos ralyje per Rygą iki Talino. 1932 m. kartu su Stanisław Wigura laimėjo pasaulines sportinių lėktuvų varžybas. 1932 m. rugsėjo 11 d. drauge su S. Vigura vykdami į lakūnų susitikimą Prahoje žuvo sugedus lėktuvo sparnui ir nukritus ant žemės Tierlicke netoli Cešyno.
David Guetta
Biografija
2005 metais rugpjūčio 13 dieną jis pasirodė Creamfields ispanų festivalyje su tokiais dainininkais kaip The „Chemical Brothers“ bei Carl Cox. Tokiame pačiame festivalyje D. Guetta dalyvavo ir Didžiojoje Britanijoje.
Daina „Just A Little More Love“ pasirodė filme „The Football Factory“, taip pat atlikta gospel muzikos stiliumi 2006 metais „Victoria’s Secret“ madų šou.
Franciszek Żwirko
Biografija
Palaidotas kartu su S. Vigura Povonzkų kapinėse. Švenčionyse ant namo (Partizanų g. 7), kuriame vaikystėje gyveno P. Žvirka, pakabinta atminimo lenta lenkų kalba. Vilniuje Salininkų mikrorajone viena iš gatvių pavadinta lakūno garbei.
David Guetta
Biografija
2007 m. Naujųjų Metų dieną jis pasirodė „Big Beach Boutique 3“ koncerte, surengtame paplūdimyje Braitone (Didžioji Britanija), kuriame kartu su su Fatboy Slim atliko pagrindinį programos vaidmenį.
2007 metų liepos 14 dieną jis buvo pirmasis didžėjus atlikęs savo programą gyvai komerciniame lėktuve, skrendančiame iš Paryžiaus į Ibizą.
2020 Lapkričio 30 dieną David Guetta atliko savo pasirodymą Bournemouth Didžiojoje Britanijoje 2020ROCKS renginyje, grodamas pagal prancūzų didžėjaus Sebastien Leger electro muzikos stilių.
Daugelyje atlikėjo singlų vokalisto partijas atlieka Chris Willis.
Gustonių apylinkė (Panevėžys)
Gustonių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Berčiūnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Panevėžio rajonui. 1954 m. prijungtos Vyborių apylinkė, dalis Strulionių apylinkės ir dalis Kurio apylinkės, o dalis Gustonių apylinkės prijungta prie Berčiūnų apylinkės ir Naujamiesčio apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Gustonių apylinkė prijungta prie Berčiūnų apylinkės ir Naujamiesčio apylinkės.
Romualdas Narečionis
Romualdas Narečionis (1930 m. rugpjūčio 15 d. Panevėžyje – 2009 m. gegužės 22 d. Panevėžyje, palaidotas Panevėžio Ramygalos kapinėse) – Lietuvos rašytojas, dramaturgas, publicistas, žurnalistas.
Biografija
Kūrinius pradėjo spausdinti 1952 m. Nuo 1957 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys, vėliau buvo išstojęs, nuo 2004 m. – vėl LRS narys.
1994 m. Afrikos Tautų taurė
'''1994 m. Afrikos Tautų taurė''' – devynioliktasis Afrikos Tautų taurės turnyras, 1994 m. kovo 26 – balandžio 10 d. vykęs Tunise. Turnyre dalyvavo 12 komandų. Čempionais tapo Nigerijos futbolininkai, finale nugalėję Zambijos futbolininkus. Pažymėtina tai, kad Zambija žaidė praktiškai antra sudėtimi, nes beveik metai prieš čempionatą pagrindinė Zambijos komanda žuvo aviakatastrofoje.
Stadionai
Čempionato varžybos vyko 3 Tuniso stadionuose.
Dalyvaujančios komandos
thumb|Dalyvaujančios šalys
Edita Štein
Edita Štein (Šv. Kryžiaus Teresė Benedikta; 1891 m. spalio 12 d. Vroclave – m. 1942 m. rugpjūčio 9 d. žuvo Aušvico-Birkenau koncentracijos stovykloje) – žydų kilmės, filosofė, karmelitė, gyvenusi Prūsijoje.
Beatifikuota 1987 m. gegužės 1 d., kanonizuota 1998 m. spalio 11 d. ir Jono Pauliaus II 1999 m. spalio 1 d. Liubline paskelbta Europos globėja. Liublinas buvo jos mylimiausias miestas. Tenai dabar yra jos vardo muziejus. Liturgijoje Edita Štein – katalikų bažnyčioje šv. Kryžiaus Teresė Benedikta – prisimenama kaip mergelė ir kankinė, Europos globėja rugpjūčio 9 d.
Biografija
right|thumb|130px|Editos tėvo kapas Senosiose žydų kapinėse Vroclave Edita Štein gimė per Jom Kippur šventę didelėje, bet turtingoje žydų šeimoje Vroclave, Olbino, dabar Duboiso gatvėje. Buvo jauniausia iš vienuolikos Vroclavo prekybininko medžiu Zygfrido vaikų. Jos tėvas mirė, kai ji turėjo tik dvejus metukus. Nuo to laiko mama Augusta užsiėmė ne tik vaikais, bet ir savo mirusio vyro didele firma. Nežiūrint visos šeimos, o labiausiai mamos, gyvo tikėjimo, 14 metų Edita Štein pareiškė, kad ji yra ateistė. Studijavo Vroclavo universitete vadovaujama Viljamo Sterno, IQ sudarytojo, germanistiką ir istoriją. Nuo 1912 m. studijavo Gėtingene vadovaujama Edmundo Huserlio. Parašė ir apgynė daktaro disertaciją "Įsijautimo problema". Tada sutiko Maksą Schelerį, susidūrė su netipiniu jo požiūriu į katalikybę. Dėl Schelerio filosofinių idėjų Editai ėmė grįžti tikėjimas. Ji susipažino su Romanu Ingardenu, jos dvasinių pasikeitimų stebėtoju.
Per Pirmajį pasaulinį karą žuvus jos geram pažįstamam Adolfui Reinachui, Edita krito į apatiją ir dvasiškai pakriko. Įstojo į Vokietijos Demokratinę partiją. Palaikė Adolfo Reinacho žmonos evangelikės pažiūras, patyrė atsivertimą. Kulminacija įvyko Jadvygos Kondrad-Martius namuose. Edita atsiminė savo biografijoje: "Turbūt signalas pataikė ir aš paėmiau storą ginčus kėlusią knygą. Jos pavadinimas buvo: "šv. Teresės Avilietės gyvenimas", kuri buvo perrašyta pačios namų šeimininkės. Pradėjau skaityti, tuojau pat įnikau ir nepertraukiau skaitymo, kol jos nebaigiau. Kai užverčiau knygą, pasakiau pati sau: tai tiesa„. 1922 m. sausio 1 d. Edita Štein apsikrikštijo Katalikų bažnyčioje. Jos tikėjimas pagilėjo studijuojant Tomo Akviniečio darbus, kuriuos pradėjo versti. Taip pat pradėjo paskaitų ir kalbų seriją per radiją. Atėjus Hitleriui į valdžią buvo išvaryta iš darbo. 1933 m. spalio 13 d. atsisveikino su šeima. Jos mama niekada nesutiko su jos ir kitų savo vaikų sprendimais. Sekančią dieną įstojo į Karmeličių vienuolyną Kelne ir pasivadino Švento Kryžiaus Terese Benedikta. Savo dvasiniais vadovais pasirinko Šv. Teresę Avilietę ir Šv. Kryžiaus Joną.
Augant žydų persekiojamas 1938 m. gruodžio 31 d. buvo perkelta į Nyderlandus. Po ketverių metų 1942 m. rugpjūčio 2 d. Gestapas ją areštavo. Po to Editą dar matė Vroclavo stotyje. Kai ją suėmė, savo seseriai Rožei pasakė: ''"Einam, važiuojam kentėti už savo tautą". Taip pačiais metais (greičiausiai, rugpjūčio 9 d.) buvo nunuodyta Aušvico-Birkenau koncentracijos stovykloje.
Mokslinė veikla
Pagal kai kuriuos požiūrius Editos Štein filosofija apibrėžiama kaip "pasaulio filosofija". Visų pirma ji skirta žmogui, kaip sąmoningam sutvėrimui, galvojant apie jo laisvę, Dievą ir kelią, kuris iki Jo atves.
Palikimas
Vroclave, sename Šteinų name veikia Editos Štein draugija. Netoli Šv. Arkangelo Mykolo bažnyčios Vroclave yra jai skirta koplyčia, kurioje sudėtos relikvijos – fragmentai iš koncentracijos stovyklos. Prie bažnyčios veikia Šv. Editos Štein privati Šalezjanų gimnazija. Pasirodo jos knygos lenkų kalba.
Ladanas
thumb|Ladano derva thumb|Smilkomas ladanas thumb|[[Smilkalinė bosvelija Dofaro Vadžio oazėje, Ladano žemėje]]
Ladanas (, ; arba frankensensas, ) – aromatinė derva, gaunama iš bosvelijos (Boswellia) genčiai priklausančių medžių, ypač smilkalinės bosvelijos (Boswellia sacra).
Ši derva plačiai naudojama parfumerijoje ir aromaterapijoje kvepalų, smilkalų gamyboje. Garų distiliacijos būdu iš sausos dervos gaunamas eterinis aliejus. Ladanas bei mira smilkomi krikščionių, musulmonų, judėjų ritualų metu. Derva yra valgoma ir naudojama arabų, kinų, indų tradicinėje medicinoje.
Etimologija
Žodis „ladanas“ kilęs iš graikų kalbos ir turi bendras etimologines šaknis kaip ir Libanas – ladanas ir Libanas šaknyje turi žodį. Šią dviejų žodžių bendrystę lėmė tai, kad importo kelias ėjo per Libano kalną, kurio pavadinimas turi semitiškas šaknis ir reiškia „baltas“ (tikriausiai pabrėžiama sniegu padengta kalno viršūnė).
Dabartinėje lietuvių kalboje vietoje „ladano“ dažniau vartojamas terminas „frankensensas“, perimtas iš anglų kalbos, į kurią jis atkeliavo iš prancūzų kalbos, kurioje tai reiškė „kilmingi, gryni smilkalai“. Toks žodis anglų kalboje aptinkamas nuo XIV a. pabaigos ir kildinamas nuo sen..
Istorija
Prekyba ladanu vyksta jau bent 5000 metų. Egiptiečių sienų piešiniuose randama, kad ladanas būdavo atgabenamas iš Punto žemės. Ladanas buvo vieni iš smilkalų naudojamų hebrajų Ketoret (smilkalų aukojimo) ritualuose. Vėliau šiuos smilkalus pradėjo naudoti ir graikai, romėnai. Biblijoje pasakojama, kaip Trys karaliai keliavo pagerbti gimusio Jėzaus ir viena iš dovanų, kurią jie atnešė, buvo frankensensas (kitos dvi buvo auksas ir mira).
Svarbiausiu ladano gavybos centru buvo Omanas (vadinamoji Ladano žemė). Spėjama, kad pagrindiniu prekybiniu miestu buvo dingęs Iremo miestas. Iš Omano po aplinkinius kraštus driekėsi karavanų „Smilkalų kelias“. Smilkalai pasiekdavo net Kiniją.
Anglijos futbolo varžybos 1911–1912 m.
Anglijos futbolo varžybos 1911–1912 m.
Maksymilian Hajkowicz
Biografija
Gimė 1889 m. kovo 3 d. Švenčionyse. 1910 m. baigė Vilniaus prekybos mokyklą, vėliau pradėjo tarnauti Rusijos imperijos kariuomenėje. 1910-1912 m. mokėsi karininkų mokykloje Maskvoje. Kovojo I pasauliniame kare, 1917 m. perėjo į naujai susikūrusį lenkų pulką, bet buvo suimtas, tačiau greitai pavyko pabėgti ir prisijungė prie lenkų pulko Ukrainoje. Nuo 1918 m. sausio kovojo su bolševikais Ukrainoje, kuriems užėmus Kijeve pasiliko mieste ir pasitraukė į pogrindį. 1918 m. gruodį grįžo į Lenkiją, įstojo į Lenkijos kariuomenę ir kovojo Lenkijos-sovietų kare prie Vilniaus ir Daugpilio. 1919 m. birželio 1 d. tapo majoru. 1920 m. spalio 9 d. dalyvavo vadinamajame Liucijaus Želigovskio maište, kurio metu iš lietuvių buvo atimtas Vilnius. 1921-1923 m. tarnavo Varšuvoje, 1923-1925 m. Vilniuje. 1925-1926 m. dirbo Varšuvos aukštojoje karininkų mokykloje. 1928 m. sausio 23 d. tapo papulkininkiu. 1937 m. kovo 19 d. tapo pulkininku. 1939 m. rugsėjį vokiečiams užpuolus Lenkiją pasitraukė į Rumuniją, kur ir mirė 1940 m. vasario 16 d. Bukarešte.
Makrinas
Markas Opelijus Makrinas (g. apie 165 – m. 218 m. birželio mėn.) – keturiolika mėnesių 217–218 m. valdęs Romos imperatorius. Jis buvo pirmasis imperatorius nepriklausęs senatorių klasei ir pirmasis maurų kilmės imperatorius.
Valdymas (217 m. balandis - 218 m. birželis)
Nepasisant raitelių rango, senatas sutiko jį kaip imperatorių. Pagal S. N. Miller, taip galėjo būti dėl jo teisininko praeities ir pagarbaus elgesio su senatorių klase. Bet jis manė, kad reikia kai kurių provincijų valdytojus pakeisti savo vyrais. Julija Domna iš pradžių buvo palikta ramybėje, bet kai ji pradėjo su armija regzti sąmokslus, jai buvo liepta palikti Antiochiją. Kadangi tuomet jai krūties vėžys buvo vėlyvoj stadijoj, ji nusprendė nusimarinti badu.
Skubiais užsienio politikos klausimais Makrinas parodė polinkį taikytis ir nenorą veltis į karinius konfliktus. Jis išvengė nemalonumų Dakijoje, grąžinęs Karakalos paimtus įkaitus, ir Armėnijoje, kai suteikė sostą Tridatui, kurio tėvą irgi buvo įkalinęs Karakala. Sunkiau buvo susitvarkyti Mesopotamijoje, į kurią po Karakalos mirties įsiveržė partai. 217 m. vasarą Makrinas buvo nugalėtas mūšyje prie Nisibio miesto ir buvo priverstas sudaryti sutartį su partų karalium Artabanu V, turėjo sumokėti milžinišką 200 mln. sentencijų kontribuciją už taiką.
Makrino nenoras veltis į karus ir jo pralaimėjimas istoriškai silpnesniam priešui tokiam kaip partai, sukėlė tarp kareivių pasipiktinimą. Tai susidėjo su mažėjančiom privilegijom, kurias jie turėjo Karakalos laikais ir tuo, kad rekrūtai gaudavo mažiau už veteranus. Po kurio laiko legionai pradėjo ieškoti naujo imperatoriaus.
Jo pupuliarumas krito ir Romoje. Atėjęs į valdžią jis dar neaplankė Romos, o vėlyvos vasaros griaustiniai ir vėtros sukėlė gaisrus ir potvynius. Makrino paskirtas miesto prefektas negalėjo nieko padaryti liaudies pasitenkinimui ir turėjo būti pakesitas.
Žlugimas
Nepasitenkinimą sutvirtino Severų dinastijos palikuonys, vadovaujami Julijos Mesos ir jos dukterų Julijos Soemijas ir Julijos Mamėjos. Išvarytos iš Imperatoriaus rūmų ir įsakytos vykti namo jos Emesoje, Sirija, sumanė į sostą pasodinti naują Severą. Jos panaudojo paveldimą saulės dievybės Elagabalo kultą, kad paaskelbtų Soemijas sūnų Elagabalą tikru Karakalos įpėdiniu. Su Severų moterų pagalba pasklido gandas, kad Elagabalas neteisėtas Karakalos sūnus, taigi pirmos eilės pusbrolių sąjungos vaisius. Gegužės 18 d. Legio III Gallica Rafanoje paskelbė Elagabalą imperatoriumi. Pajėgos, vadovaujamos jo mokytojo Ganio, patraukė į Antiochiją susidūrė su Makrinu 218 m. birželio 8 d. Makriną paliko dauguma karių ir jis buvo visiškai nugalėtas ir bandė bėgti į Italiją persirengęs pasiuntiniu. Jis buvo pagautas prie Chalkedono ir nužudytas Kapadokijoje. Jo sūnus Diadumenianas pasiųstas į partų rūmus, buvo pagautas prie Zeugmos ir užmuštas.
Narinjo departamentas
Narinjas  – departamentas Kolumbijos pietvakariuose, Ramiojo vandenyno pakrantėje, Ekvadoro pasienyje. Administracinis centras – Pastas.
Geografija
Palei vandenyno pakrantę driekiasi neplati Ramiojo vandenyno žemuma. Čia iškrenta daug kritulių (3000 mm), karšta. Auga drėgnieji miškai. Einant į rytus iškyla Andų Vakarinė Kordiljera, kurios aukštis iki 4764 m (Kumbalio vlk.). Toliau Minamos įduba skiria nuo Centrinės ir Rytų Kordiljeros. Kalnuose klimatas vėsus, sausesnis (1000 mm), vyrauja paramų pievos. Pačiuose rytuose prasideda Amazonijos selva. Trumpos ir vandeningos upės (Patija, Gvaitara, Chunambu) teka nuo kalnų į Ramųjį vandenyną. Kitapus kalnų, rytų kryptimi teka Amazonės baseino upės (Gvamuesas, Čurajakas, San Migelis).
Nedarbinės pajamos
Nedarbinės pajamos – TSRS paplitęs terminas, smerkiantis įvairius privačius ekonominio aktyvumo būdus.
Prie nedarbinių pajamų buvo priskiriamos tiek pajamos, gautos nusikalstamu būdu (vagystės, kyšininkavimas, vogimas iš valstybės), tiek ir tokios, kurios laisvos rinkos valstybėse laikomos sąžiningomis. Šių pajamų pagrindinis požymis buvo tas, kad jos buvo gaunamos žmogui nedirbant valstybiniame sektoriuje (valstybinėje įmonėje ar sankcionuotame valstybiniame kooperatyve).
Požiūris į nedarbines pajamas
Dažnai paaiškėdavo, kad be valstybės tarpininkavimo buvo galima uždirbti daugiau, negu valstybės nustatytos didžiausios algos. Tai sukeldavo ne tik „kompetentingų organų“, bet ir eilinių piliečių nepasitenkinimą – riboto asmenų skaičiaus aukštos pajamos atrodė kaip socialinės lygybės suardymas.
Michailo Gorbačiovo kova su nedarbinėmis pajamomis
1986 m. gegužės 15 d. prasidėjo visasąjunginė kampanija stiprinant kovą su nedarbinėmis pajamomis. Tuo pačiu metu vyko masinė nedarbinių pajamų kritika visuose laikraščiuose ir imtasi griežtų priemonių įvairiose vietose, kurios labai skyrėsi priklausomai nuo vietinių vadovų pažiūrų. Dažnai įvairiose vietose kampanija buvo suprasta kaip kova prieš repetitorius, gėlių pardavėjus, vairuotojus, keleivių vežėjus, Vidurinėje Azijoje - ir prieš naminės duonos pardavėjus. Kampanija greitai buvo nutraukta ir užmiršta dėl vėlesnių įvykių.
Dažnai šios kampanijos nurodymuose buvo tokie punktai :
Įstatymas visų pirma paveikė tuos, kuriems nedarbinės pajamos iš savo daržo buvo galimybė prasimaitinti. Kai kuriuose regionuose milicijos saugomi traktoriai griaudavo šiltnamius, naikindavo ankstyvuosius daržovių pasėlius, apkirpdavo sodus, buvo draudžiamas produkcijos pervežimas iš vieno regiono į kitą. Galiausiai buvo sugriauta kolūkinė rinka.
Istorija
Pirmą kartą terminas „nedarbinės pajamos“ sutinkamos Nacionalsocialistinėje vokiečių darbininkų partijoje 1920 metais.
Jarosław Kaczyński
Jaroslavas Aleksandras Kačinskis (, g. 1949 m. birželio 18 d. Varšuvoje) – lenkų politikas, partijos Teisė ir Teisingumas kūrėjas, buvęs Lenkijos Ministras pirmininkas. 2010 m. žuvusio Lenkijos prezidento L.Kačinskio brolis dvynys.
Need for Speed: Underground 2
Need for Speed: Underground 2 – aštuntasis kompiuterinių žaidimų serijos „Need for Speed“ žaidimas, sukurtas 2004 m. PlayStation 2, Xbox, GameCube, Game Boy Advance, Nintendo DS konsolėms, asmeniniams kompiuteriams ir mobiliesiems telefonams.
Jarosław Kaczyński
Biografija
1968 m. baigė Varšuvos universiteto Teisės fakultetą, 1971 m. čia apsigynė magistro, o 1976 m. – daktaro laipsnį. Dirbo Mokslo politikos institute, Varšuvos universiteto Baltstogės skyriuje.
Need for Speed: Underground 2
Apžvalga
thumb|left|„Need for Speed: Underground 2“ žaidimo vaizdas Kaip ir „Need for Speed: Underground“ žaidimas, „Need for Speed: Underground 2“ žaidimo tikslas laimėti visas lenktynes, prizus ir tapti geriausiu lenktynininku mieste. Žaidime grafikos ir valdymo aspektai nepasikeitė, pagerėjo tik aplinkos detalės ir padidėjo automobilių skaičius. Žaidime atsirado nauja galimybė važinėti laisvai po visą miestą ir rinktis lenktynes pagal savo norą, dar padidėjo žaidimo režimų skaičius, dabar žaidime jų 8 (circuit, sprint race, drag race, drift race, outrun, SUV race, street X race, URL race). Išliko savotiškas žaidimo siužetas, kuriame žaidimo žaidėjo automobilį sudaužo lenktynininkų gauja „The Street Reapers“ ir tada žaidėjas atvyksta į Bayview miestą atkeršyti šiai gaujai. „Need for Speed: Underground 2“ žaidime atsirado daugiau atributų gerinti automobilius iš išorės ir vidaus, yra daugiau automobilio detalių ir aptakų. Priziniai taškai žaidime išliko kaip piniginis vienetas, už kuriuos galima gražinti ir gerinti automobilį. Išliko galimybė rinktis savo priešininkų vairavimo lygį.
Jarosław Kaczyński
Biografija
Politinę karjerą pradėjo 1970 m. opoziciniame „Darbininkų apsaugos komitete“, vėliau veikė „Solidarumo“ profsąjungoje, 1989–1990 m. redagavo savaitraštį „Tygodnik Solidarnosc“
1989 m. J. Kačinskis pagal „Pilietinės parlamentinės partijos“ (Obywatelski Klub Parlamentarny) sąrašą buvo išrinktas Lenkijos Senato nariu. 1990–1992 m. buvo prezidento Lecho Valensos kanceliarijos vadovas. 1990 m. įkūrė partiją „Centro jėgų susitarimas“ (Porozumienie Centrum) ir iki 1998 m. jai vadovavo.
Need for Speed: Underground 2
Trasos
„Need for Speed: Underground 2“ žaidime trasos nėra konkrečiai pavadintos, visos lenktynės vyksta Bayview mieste, kuriame yra kalnų, lygių plokštumų ir greitkelių regionai. URL race, drift race  ir street X race režimo lenktynės vyksta atskirose trasose, kurios yra beveik visada uždaros.
Jarosław Kaczyński
Biografija
1991–1993, ir nuo 1997 m. – Lenkijos Seimo narys.
Need for Speed: Underground 2
Automobiliai
„Need for Speed: Underground 2“ žaidime yra 28 sportiniai automobiliai:
Garso takelis
„Need for Speed: Underground 2“ žaidimas yra spalvingas savo muzikiniais kūriniais, jų žaidime 27:
Jarosław Kaczyński
Biografija
2001 m. balandžio mėn. kartu su broliu Lechu įkūrė partiją „Teisė ir Teisingumas“ (Prawo i Sprawiedliwosc, PiS). Tų pačių metų rudenį vykusiuose rinkimuose partija gavus 9,5 % balsų, J.Kačinskis tapo frakcijos vadovu Seime, o 2003 m. – partijos vadovu. Partija 2003 m. rugsėjo mėn. laimėjo Seimo rinkimus, surinkusi 26,99 % balsų.
Nuo 2006 m. liepos 14 d. iki 2007 m. lapkričio 9 d. J.Kačinskis buvo Lenkijos Ministras pirmininkas.
Po brolio žūties 2010 m. birželio mėn. vykusiuose Lenkijos prezidento rinkimuose užėmė antrąją vietą, surinkęs 36,46 proc. balsų. Prezidentu tapo Seimo pirmininkas Bronislavas Komorovskis.
Julius Jurgaitis
Julius Jurgaitis (1927 m. gegužės 25 d. Savilionyse, Alytaus raj. – 1995 m. birželio 17 d. Elektrėnuose, palaidotas Vievio kapinėse) – muzikos mokytojas ir chorvedys.
Biografija
1943 m. baigęs Merkinės gimnaziją, kurį laiką mokytojavo Nemajūnuose (Alytaus r.). 1946–1949 m. mokėsi Kauno tarpdiecezinėje kunigų seminarijoje.
Nuo 1950 m. dirbo Dagilynėje (Pasvalio r.), 1951–1952 m. buvo Kraštų (Pasvalio r.) pradinės mokyklos vedėjas, 1952–1959 m. Tauragnų (Utenos r.) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, kultūros namų choro vadovas. 1955–1959 m. choro dirigavimo neakivaizdiniu būdu mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokykloje (dėst. J. Narvidas).
1959–1961 m. Vievio vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, moksleivių choro ir agitmeninės brigados vadovas. 1963–1968 m. Vievio vaikų muzikos mokyklos mokytojas, 1969–1975 m. šios mokyklos filialo Elektrėnuose direktoriaus pavaduotojas, vėliau mokytojas. Kurį laiką dėstė muziką ir vidurinėje mokykloje, vadovavo moksleivių chorams.
J. Jurgaitis, be pedagoginio darbo, nuolat vadovavo ir suaugusiųjų chorams.
Nuo 1961 m. buvo Lietuvos elektrinės statybininkų klubo vedėjas Elektrėnuose, nuo 1963 m. Elektrėnų kultūros namų direktorius. 1961 m. suorganizavo pirmąjį Elektrėnuose mišrųjį chorą, kuriame dainavo apie 50 šiluminės elektrinės darbuotojų. Chorą parengė 1965 m. respublikinei dainų šventei ir konkurse pelnė antrąją vietą. 1965 m. Elektrėnų kultūros namuose subūrė vyrų chorą (50 dalyvių) ir jam daug metų kūrybiškai vadovavo.
Nuo 1970 m. choras dalyvavo visose respublikinėse dainų šventėse Vilniuje ir chorų sąskrydžiuose Šiauliuose, respublikiniuose konkursuose laimėjo pirmųjų ir kitų prizinių vietų. 1981 m. chorui suteiktas „Energetiko" vardas. Choras buvo parengtas 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei ir 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. Kolektyvas surengė apie 190 koncertų Lietuvos miestuose ir miesteliuose, dainavo Latvijoje, Estijoje, Baltarusijoje, Ukrainoje, Rusijoje, Moldavijoje, Gruzijoje, Vokietijoje, Vengrijoje. Chorą išmokė arti 200 įvairių kūrinių, jis ne kartą dainavo per Lietuvos televiziją ir radiją.
1969 m. Elektrėnų kultūros namuose suorganizavo moterų chorą (60 dalyvių) ir vienerius metus jam vadovavo. 1986 m. subūrė darbo veteranų ir tremtinių mišrųjį chorą „Sidabrinė gija", kurį parengė 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. 1989 m. pradėjo vargonininkauti Elektrėnų koplyčioje, o nuo 1993 m. vargonininkavo Kietaviškių bažnyčioje.
J. Jurgaitis buvo Trakų rajono dainų švenčių dirigentas, muzikos mokymo metodinės komisijos pirmininkas, įvairių kultūros renginių organizatorius. Mėgo literatūrą ir žurnalistiką – parašė apybraižų, novelių ir apsakymų (konkursuose pelnė ir premijų), parašė knygą „Dainuoja Trakai" (rankraštis). 1970 m. jis apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu ir Kultūros žymūno ženklu.
Lofotenas
Lofotenas (Lofoten) – Norvegijos salynas ir tradicinis rajonas Nordlando apskrityje (Šiaurinė Norvegija). Yra už poliarinio rato, tačiau klimatas vienas šilčiausių tokios aukštose platumose.
Etimologija
Žodis Lofoten kilęs iš Lófót, kuris buvo senasis Vestvogiojaus (Vestvågøya) salos pavadinimas. Iš 'lūšis' +  'pėda', aiškinama, kad pavadinimas atsirado iš salos formos, primenančios lūšies pėdą. Gretimos Flakstadiojaus (Flakstadøya) salos senasis pavadinimas buvo Vargfót 'vilko pėda', iš 'vilkas' +  'pėda'.
Geografija ir gamta
thumb|255px|Hamnėjaus gyvenvietė Lofoteno salose Pagrindinės salos, einant iš šiaurės yra: Dar piečiau yra dvi mažos izoliuotos salos: Visas salyno plotas yra 1227 km², gyventojų skaičius – 24 500. thumb|right|250px|Lofotenas ir Vesterolenas
Geografiškai tam pačiam salynui priklauso ir likusios Hiniojaus bei Eustvogiojus dalys bei keli šimtai mažų salų, šcherai ir uolos, esančios ryčiau Eustvagiojaus. Istoriškai Lofotenu vadinamas ne visas salynas.
Lofoteną nuo žemyno skiria platus atviras Vestfjordas, o šiaurėje yra Vesterolenas.
Pagrindiniai Lofoteno miestai yra Leknesas (Leknes, Vestvogiojuje) ir Svolveras (Svolvær, Vogane (Vågan)).
Lofoteno saloms būdingi kalnai, stačiaskardės įlankėlės, ilga jūros kranto linija ir dideli žmogaus neliesti plotai.
Aukščiausias Lofoteno kalnas yra 1161 m aukščio Higravstindenas (Higravstinden) Austvogiojuje. Į šiaurės rytus nuo Lofoteno esantis Mioysaleno nacionaliniame parke yra kalnas, siekiantis 1262 m.
Vakarų Lofotene yra garsioji Moskstraumeno (Moskstraumen) potvynių sūkurių sistema, plačiai žinoma kaip Malstriomas (Malstrøm) ir tapęs bendrinio termino maelstrom, reiškiančio tokią sistemą, šaltiniu.
Jūra prie Lofoteno turtinga gyvybės. 110 km į vakarus nuo Riosto yra didelis giliavandenis koralų rifas, esantis 300–400 m apie 35 km ilgio bei 3 km pločio. Lofotene labai daug jūrinių erelių bei kormoranų, milijonai kitų jūros paukščių. Įprasti žvėreliai yra ūdros, didžiosiose salose gyvena briedžiai. Kai kur salose auga plaukuotasis beržas, paprastasis šermukšnis. Lofotene nėra natūralių spygliuočių miškų, bet nedidelėse plantacijose auga sodintos eglės. Lofotene pasitaiko ir šermukšnis Sorbus hybrida bei miškinė obelis (Malus sylvestris), kurie toliau šiaurėje jau nebeauga.
Klimatas
thumb|left|Rambergo paplūdimys Flakstade. Žiemą Lofotene orai švelnūs, atsižvelgiant į šiaurinę Lofoteno padėtį. Dėl Golfo srovės ir jos atšakų – Šiaurės Atlanto srovės bei Norvegijos srovės  – Lofoteno salos yra šiauriausia teritorija su teigiamomis temperatūromis. Riostas ir Veriojus yra šiauriausios vietovės pasaulyje, kur visus metus vidutinė temperatūra yra teigiama.
Svolvere saulė nenusileisdama būna virš horizonto linijos nuo gegužės 25 d. iki liepos 17 d., o žiemą saulė nepasirodo nuo gruodžio 4 iki sausio 7 d.
Jūros vandens temperatūra registruojama nuo 1935 m. Vieno metro gylyje ties Skrova (gyvenvietė Vogano savivaldybėje) vandens temperatūra svyruoja nuo +3 °C kovo mėnesį iki +14 °C rugpjūčio mėnesį (kai kuriais metais siekia 17 °C), lapkričio mėnesį vandens temperatūra ten būna +7–8 °C. 200 m gylyje vandens temperatūra visus metus būna apie +8 °C.
Ajūnas
Ajūnas  – miestas Vakarų Sacharoje, šios teritorijos administracinis centras. Didžiausias regiono miestas – jame gyvena 194,6 tūkst. gyventojų (2009 m.). Įsikūręs Vakarų Sacharos šiaurinėje dalyje, oazėje prie Dahlos ir Agadiro plento, maždaug už 20 km nuo Atlanto vandenyno. Yra Ajūno oro uostas. Šalia vandenyno veikia uostas, su miestu sujungtas automobilių keliu.
Istorija
Įkurtas 1928 m. Nuo 1934 iki 1958 m. priklausė Ispanijos protektoratui regione. Šiuo metu mieste veikia Jungtinių Tautų misija, nuo 1991 m. stebinti kaip laikomasi paliaubų tarp Maroko ir Polisario fronto kovotojų.
Architektūra
Ajūnas išsidėstęs dviem lygiais – žemutinėje terasoje yra senoji dalis, aukštutinėje – naujoji. Mieste išlikę seno ispanų forto liekanos, Didžioji mečetė, istorijos muziejus. Veikia katalikų katedra, pastatyta Ispanijos valdymo metais. Šalia miesto kasama geležies rūda, fosforitai.
Sportas
Mieste yra „Jeunesse Massira“ futbolo klubas, žaidžiantis Maroko futbolo čempionate.
Smilkalų kelias
thumb|240px|Svarbūs prekybiniai keliai ir uostai Arabijoje pagal [[Periplus Maris Erythraei (I a.)]]
Smilkalų kelias arba ladano kelias – prekybinių kelių tinklas, kuriuo nuo pat senovės laikų buvo gabenami smilkalai (ladanas) iš pietinės Arabijos pusiasalio dalies į Mesopotamiją, Levantą, Egiptą, Viduržemio jūros regioną. Šis prekybinis kelias labiausiai klestėjo tarp VII a. pr. m. e. ir II a. m. e. Juo taip pat būdavo gabenami kiti smilkalai (pvz., mira), indiški prieskoniai, brangakmeniai, perlai, dramblio kaulas, šilkas, tekstilė, auksas, plunksnos ir kitos brangios prekės.
Atskiros Smilkalų kelio dalys įtrauktos į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą: ladano gavybos sritis Omane (Ladano žemė) bei buvusių nabatėjų prekybinių miestų (Haluca, Mamšitas, Avdatas, Šivta) griuvėsiai Negevo dykumoje.
Priebalsių laipsniavimas
Kokio tipo priebalsiai ir priebalsių junginiai gali patirti laipsniavimą, įvairiose kalbose skiriasi, pavyzdžiui: šiaurės samių kalboje yra trys skirtingi laipsniai (taip pat priebalsiai gali būti trejopo ilgumo), sonantai gali turėti keturis kiekybinius laipsnius. Vis dėlto dauguma finų kalbų pasižymi tik dviem laipsniais ir juos patirti gali tik sprogstamieji priebalsiai.
Be to, priebalsių laipsniavimu neseniai pradėtas vadinti su minėtuoju nesusijęs modelis, galiojęs germanų prokalbėje, germanų kalbų pramotėje, kur kaitaliojasi ilgieji (geminuoti) ir trumpieji (negeminuoti) priebalsiai, pavyzdžiui, rr – r, pp – b.
Matozinjosas
Matozinjosas – miestas šiaurės Portugalijoje, prie Atlanto vandenyno, 7 km į šiaurės vakarus nuo Porto. Jūrų uostas „Leixões“.
Istorija
Įkurtas 1867 m. Miesto teisės nuo 1984 m.
Erna
thumb|right|300px|Atminimo lenta žvalgyvinei grupei „Erna“ [[Espas|Espe (Suomija)]]
Tolimosios žvalgybos grupė Erna – Antrojo pasaulinio karo laikų Suomijos kariuomenės žvalgybinis dalinys iš estų savanorių, veikęs Estijoje Raudonosios Armijos užnugaryje. Dalinys buvo suformuotas žvalgybinėms operacijoms bendradarbiaujant su Vokietijos ir Suomijos karinėmis žvalgybomis. .
Grupės „Erna“ suformavimas
1941 m. pavasarį Stafanio saloje Espo apylinkėse pradėtas formuoti grupės branduolys - pirmieji 15 žmonių.
1941 m. birželio 22 d. nacistinė Vokietija užpuolė TSRS. Netrukus Suomija turėjo įsijungti į karą Vokietijos pusėje, todėl Suomijoje gyvenę estai susirinko Helsinkyje, kad sudarytų savanorių dalinį, skirtą veikti Estijoje. Grupės vadu tapo buvusios Estijos kariuomenės pulkininkas Henn Ants Kurg, buvęs paskutiniu Estijos karo atašė Prancūzijoje.
Vokiečiai suteikė grupei pavadinimą „Erna“, o du vokiečių ryšių karininkai (oberleitenantas Reinhardt ir zonderfiureris Schwarze) prisijungė prie grupės. Erną apginklavo Suomijos kariuomenė, jie vilkėjo Suomijos karines uniformas. .
Vokiečių karininkai norėjo, kad „Erna“ prisiektų fiureriui, tačiau pulkininkas H. A. Kurgas buvo griežtai prieš. Jis tvirtino, kad jie yra ne vokiečiai, o estai savanoriai, pasiruošę bendradarbiauti, bet ne prisiekti A. Hitleriui. Po svarstymų buvo sutarta, kad „Erna“, būdama Suomijos kariuomenės dalis, prisiektų Suomijai. Todėl 1941 m. liepos 24 d. 15 specialiai apmokytų karių ir 52 savanoriai davė priesaiką Suomijai.
Veikla
Liepos 10 d. grupė iš jūros išsilaipino šiaurinėje Estijos pakrantėje - išsilaipinę 42 kareiviai pasislėpė Kautlos pelkėse 60 km į pietryčius nuo Talino. Kiti 17 grupės narių liepos 28 d. buvo išmesti su parašiutais.