cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Spilambertas
300px|miniatiūra|kairėje|Raudonai pažymėta Spilamberto komuna Spilambertas – komuna Modenos provincijoje (Emilija-Romanija, Š. Italija), esanti apie 25 km į rytus nuo Bolonijos ir apie 10 km į pietryčius nuo Modenos.
Garsus renginys yra birželį vykstantis Fiera di San Giovanni, pritraukiantis į miestą daug žmonių.
Spilambertas garsėja savo produkcija – balzaminiu actu ir kitais tipiškais regiono produktais.
Basarių kraštas
Basarių krašte būdingi įvairiopi kraštovaizdžiai: aliuvinės, savana apaugusios lygumos, erozijos nugludintos uolos ir atlikuonys su urvais bei kriokliais. Čia gyvenančios tautos simbioziniais ryšiais palaiko tarpusavio darną bei darną su gamta. Išlikusios bendruomeninės talkos, apeigos.
Basarių krašto kultūrinis kraštovaizdis 2012 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Papilio dvaras
Papilio dvaras – dvaras, buvęs Papilyje.
Istorija
Papilys minimas 1541 m., kai didikai Radvilos ant Zomkelio kalno pasistatė savo rūmus. Radvilos, išpažinę evangelikų reformatų tikėjimą, apie 1595 m. pastatė pirmąją evangelikų-reformatų bažnyčią. 1553 m. minima Papilio katalikų bažnyčia.
Papilio dvare gimė Lietuvos didysis etmonas Jonušas Radvila (1612–1655), Kristupo Radvilos sūnus.
Papilio dvaras apėmė Ageniškio ir Papilio valsčius, užėmė teritoriją nuo Raščiūnų iki Spalviškių ir nuo Tauniūnų iki Virškupėnų.
XVIII a. Papilys atiteko lenkams Koscialkovlskiams.
Iki XX a. žemės reformos dvaras priklausė prancūzui grafui Choissel de Guffier. Vėliau dvaras išdalytas, paliekant 150 ha žemės centrą.
1923 m. Papilio dvare buvo 27 kiemai su 118 gyventojais.
Ciklotolas
Ciklotolas  – sprogstamoji medžiaga, liejamas heksogeno ir trinitrotolueno mišinys. Ciklotolas, turintis 65-80 % heksogeno, artimas labiau paplitusiam B mišiniui, kuris turi apie 60 % heksogeno ir 40 % TNT.
Dažniausiai naudojamas ciklotolas turi 70 % heksogeno, o karinis ciklotolas, naudojamas šaudmenų kovinėse dalyse, turi 77 % heksogeno.
Naudojimas
Ciklotolas nėra dažna sprogstamoji medžiaga, bet buvo pranešimų, kad ciklotolas buvo pagrindinė sprogstamoji medžiaga kai kuriuose JAV branduoliniuose užtaisuose. K. Sublette mini, kad ciklotolas naudotas JAV B28 branduolinėje bomboje ir galbūt kituose susijusiuose ginkluose, kuriuose naudojo tą patį inicijuojantį užtaisą – atomines bombas W34, W28, W40 ir W49.
Ciklotolą naudojo ir B53 branduolinėje bomboje bei susijusioje W53 kovinėje dalyje.
Kedugu regionas
Kedugu regionas sudarytas 2008 m., atskyrus nuo Tambakundos regiono.
Administracinis suskirstymas
Regionas padalintas į 3 departamentus:
Pramonė (reikšmės)
Pramonė gali reikšti:
Kazematas
right|thumb|180px|[[VII Kauno fortas|Kauno VII forto kareivinių kazematas po rekonstrukcijos]] Kazematas  –
Kazematas, arba kazematuota patalpa, įrengta saugioje forto vietoje (užnugaryje, po pylimu, požemyje ir pan.), panaudojant storasienėms konstrukcijoms plieną ir betoną, efektyviai apsaugo įgulą, šaudmenis, paraką, pabūklus, maisto atsargas ir kitą turtą.
Kirgizijos futbolo varžybos 2019 m.
Kirgizijos futbolo varžybos 2019 m.
Galutinė lentelė
🛡️ PASTABA. Abdyš-Ata Kant turėjo teigiamą tarpusavio rungtynių balansą lyginant su Ilbirs Biškek.
Finalo rungtynės
--
Kafrinės regionas
Kafrinės regionas  – vienas iš Senegalo regionų. Yra šalies viduryje, pietuose ribojasi su Gambija. Administracinis centras – Kafrinė.
Kafrinės regionas sudarytas 2008 m., atskyrus nuo Kaolako regiono.
Administracinis suskirstymas
Regionas padalintas į 4 departamentus:
Gaidakiškės
Gaidakiškės – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Eitminiškių.
Prizmė (reikšmės)
Prizmė gali reikšti:
Priekalas (reikšmės)
Priekalas gali reikšti:
Nastassja Kinski
Nastasija Kinski (, tikrasis vardas – Nastassja Aglaia Nakszynski; g. 1961 m. sausio 24 d. Berlynas) – Auksiniu gaubliu apdovanota vokiečių aktorė, vaidinusi daugiau kaip 60 kino filmų Europoje bei JAV. Ji yra garsaus vokiečių aktoriaus Klauso Kinskio duktė.
Šeima
Nastasijos motina Ruth Brigitte Tocki taip pat buvo aktorė. Jos tėvai susituokė 1960 m., o išsiskyrė 1971 m. Iš pirmosios tėvo santuokos ji turi vyresnę seserį Polą, o iš trečiosios – brolį Nikolai.
1999 m. duotame interviu Nastasija paneigė gandus, kad tėvas ją vaikystėje tvirkino, tačiau pareiškė, kad jis veikė ją „kitais būdais“. Po 2013 m. sesers Polos išleistos autobiografinės knygos, kurioje ši tvirtino patyrusi tėvo seksualinę prievartą, Nastasija pripažino, kad tėvas panašiai mėgino išnaudoti ir ją, tačiau nesėkmingai: „– Jis nebuvo tėvas. 99 procentus laiko aš jo bijojau. Jis buvo toks nenuspėjamas, kad šeima gyveno nuolatinėje įtampoje.“ Į klausimą, ką dabar pasakytų tėvui, ji atsakė: „– Padaryčiau bet ką, kad jis atsidurtų už grotų visam gyvenimui. Džiaugiuosi, kad jis nebegyvas“.
Sulaukusi 10, Nastasija retai matė savo tėvą, o motina po skyrybų turėjo finansinių problemų. Jos gyveno Romoje, Miunchene, o sudėtinga situacija privertė Nastasiją anksti tapti savarankiška: „–Mama pardavinėjo viską, ką turėjom. Ji neturėjo darbo. Negalėjo dirbti. Taigi tai tapo mano misija – prižiūrėti motiną. Ji buvo viskas, ką turėjau.“
Karjera
left|thumb|160px Nastasija mokėsi vienoje mokykloje su Michael Hutchence, vėliau tapusiu grupės „INXS“ lyderiu. Paauglystėje ji dirbo modeliu Vokietijoje, o muzikos koncerte pažintis su režisieriaus Wimo Wenderso žmona padėjo patekti į kino pasaulį, nes, jai tarpininkaujant, Nastasija 1975 m. gavo vaidmenį režisieriaus filme „The Wrong Move“. Filmas, kuriame ji įkūnijo mokinę, užmezgusią romaną su savo mokytoju, sulaukė didelio populiarumo Vokietijoje.
Po metų ji atliko dar du didelius vaidmenis: Vokietijos televizijos kriminaliniame seriale „Tatort“ (serija „Reifezeugnis“) bei britų siaubo filme „To the Devil a Daughter“. Vėliau žurnalui „W“ ji tvirtino tuo laikotarpiu buvusi išnaudojama: “–Jeigu tuo metu mane būtų kas nors saugojęs, būčiau jautusis labiau saugi ir nebūčiau dariusi kai kurių dalykų“, turėdama galvoje filmų scenas, kuriose jai tekdavo apsinuoginti. 1981 m. fotografo Richardo Avedono darytos jos nuotraukos, kuriose ji pozavo nuoga su didžiuliu smaugliu, buvo išleistos ir parduodamos kaip plakatai.
Tuo laikotarpiu Nastasija nuolat keliavo tarp Europos ir JAV, vaidindama įvairiose šalyse kuriamuose filmuose. 1988 m. ji buvo Kanų kino festivalio žiuri nare.
Iš vėlesnių jos vaidmenų paminėtini filmai „Terminal Velocity“, kuriame ji vaidino su Charlie Sheen, „Somebody ir Waiting“ (1996 m.) ir „The Lost Son“ (1999 m.). 2008 m. režisierius Kventinas Tarantino siūlė jai vaidmenį juostoje „Negarbingi šunsnukiai“, tačiau galiausiai pasirinko Diane Kruger.
Asmeninis gyvenimas
1992–1995 m. aktorė gyveno su 28 metais vyresniu muzikantu Quincy Jones, su kuriuo 1993 m. susilaukė dukters Kenya Julia Miambi Sarah Jones.
Ignatijus Ivanovskis
thumb|I. Ivanovskis Ignatijus Jakinfovičius Ivanovskis (, ; 1807 m. Minske, Baltarusija – 1886 m. Sankt Peterburge) – lenkų kilmės rusų teisininkas, teisėtyrininkas tarptautininkas,  Sankt Peterburgo universiteto  Teisės fakulteto profesorius, dekanas.
Biografija
Baigė gimnaziją Minske, 1826 m. – Vilniaus universitetą, iškart po to buvo išsiųstas į Maskvos universitetą, vėliau – į Derpt institutą Livonijos gubernijoje (1828-1832). 1833 m. gruodžio 30 d. apgynė disertaciją tema, daktaras.
1833-1835 m. gyveno Berlyne (Vokietija). Lankė Savinji, Hanso, Mišelio, Riterio, ir kitų to meto žymių Berlyno universiteto profesorių paskaitas. 1835 m. grįžo į Rusiją, Sankt Peterburgo universiteto Teisės fakulteto Tarptautinės teisės ir diplomatijos katedros vedėjas (1836 – 1871). Dėstyti dalykai – Tarptautinė teisė, Užsienio valstybių valstybių teisė (konstitucinė teisė). Nuo 1863 m. Teisės f. dekanas. 1870 m. baigė dėstyti. Pasekėjas – prof. Frydrichas Martensas (1845–1909).
1873 m. Universiteto garbės narys.
Lietuvos administraciniai-teritoriniai pokyčiai 1989–2001 m.
1989 metų gyventojų surašymo metu Lietuvos teritorijos administracinius vienetus sudarė respublikinio pavaldumo miestai, miesto tipo gyvenvietės, rajonai ir apylinkės. 1989 m. Lietuvoje buvo 92 miestai, iš jų 11 turėjo respublikinio pavaldumo miesto statusą, ir 22 miesto tipo gyvenvietės. 44 šalies rajonai buvo suskirstyti į 423 apylinkes, kurias sudarė 21549 kaimo gyvenamosios vietovės (miesteliai, kaimai, viensėdžiai).
1994 m. buvo priimtas LR teritorijos administracinių vienetų ir jų ribų įstatymas, kuriuo buvo nustatyti teritorijos administraciniai vienetai – apskritys ir savivaldybės. Respublikinio pavaldumo miestams suteiktas atskirų savivaldybių statusas.
Vadovaujantis LR teritorijos administracinių vienetų ir jų ribų įstatymu (Žin., 1994, Nr.60-1183; 1995, Nr.79-1819; 1997, Nr.65-1544; 1999, Nr.43-1362, Nr.109-3176) pirmajame teritorijos administracinių vienetų reformos etape buvo įsteigtos 56 savivaldybės ir 10 apskričių: Alytaus, Kauno, Klaipėdos, Marijampolės, Panevėžio, Šiaulių, Tauragės, Telšių, Utenos ir Vilniaus.
Antrojo teritorijos administracinių vienetų reformos etapo pirmojoje pakopoje (nuo 2000 metų pradžios):
Gorskio pūtelis
Gorskio pūtelis (Tragopogon gorskianus) – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų rūšis. Paplitusi Lietuvoje ir Baltarusijoje. Ši rūšis endeminė Polesės smėlynuose, vietomis aptinkama Pietų Lietuvoje (Dzūkijoje).
Rūšis įtraukta į Lietuvos raudonąją knygą. Auga Dzūkijos nacionaliniame parke, Ūlos kraštovaizdžio draustinyje, Merkinės botaniniame draustinyje ir kitur, Čepkelių rezervate. Augavietės: sausi reti pušynai, kontinentiniai smėlynai, atviri šilai.
Farerų futbolo varžybos 2015 m.
Farerų futbolo varžybos 2015 m.
Finalo rungtynės
-
Goodbye Yellow Brick Road
„Goodbye Yellow Brick Road“ – septintasis studijinis britų atlikėjo Elton John albumas, išleistas 1973 m. spalio 5 d. Buvo parduota daugiau kaip 30 milijonų šio albumo kopijų visame pasaulyje. Jis laikomas pačiu sėkmingiausiu Eltono albumu. Įrašinėti buvo planuojama Jamaikoje, bet dėl susiklosčiusių problemų įrašytas buvo Château d'Hérouville rūmuose, Prancūzijoje (kaip ir ankstesni du albumai). Iš visų 17 įrašų, albume yra tokie žinomi hitai kaip „Candle in the Wind“, „Bennie and the Jets“ „Goodbye Yellow Brick Road“ bei „Saturday Night's Alright for Fighting“. Nors įrašymai vyko ne Jamaikoje, iš ten Džonas gavo nemažai kūrybinio įkvėpimo ir pargrįžęs į Prancūziją jis su grupe įrašė tiek įrašų, kad buvo nuspręsta išleisti dvigubą albumą (LP).
Pripažinimas
Albumas laikytinas geriausiu ir populiariausiu Eltono Džono darbu, taipogi geriausiai parduodamu. Jungtinėse Amerikos Valstijose albumas 1973 m. spalį tapo auksiniu, o 1993 m. kovą penkiskart platininiu. Tačiau 2014 m. vasarį jau buvo pripažintas aštuoniskart platininiu (pardavęs daugiau kaip 8,000,000 kopijų). 2003 m. albumas pateko į Grammy šlovės muziejų. 500 visų laikų geriausių albumų žurnalo „Rolling Stone“ sąraše albumas užėmė 91-ą vietą ir 59-ą kanalo „Channel 4“ 2009 m. 100 geriausių albumų sąraše.
Kolektyvas
Informacija paremta albumo įpakavimo pateiktomis pastabomis. Nurodyti dainų numeriai atitinka tik CD ir virtualaus leidimo sąrašus.
Arianna Perilli
Arianna Perilli (g. 1978 m. gegužės 1 d.) – San Marino sportinio šaudymo atstovė, kuri specializuojasi tranšetinės aikštelės šaudymo rungtyje, olimpietė. Daugkartinė Europos čempionė.
Biografija
1996 m. Europos čempionate Taline Perilli dupleto rungtyje užėmė aukštą 5-ąją vietą. 1997 m. Europos čempionate sportininkė pelnė bronzos medalį. Nuo 2000 m. į olimpinių žaidynių programą įtraukta moterų tranšeto rungtis, o iš programos pašalintas moterų dupletas. 2005 m. ir 2006 m. Europos čempionatuose Perilli tapo moterų tranšeto aukso medalininke. 2014 m. sportininkė pateko į pasaulio taurės finalinį etapą, kuriame užėmė 8-ą vietą. Tais pačiais metais pasaulio čempionate San Marino atstovė pasiekė aukštą 6-ą vietą. 2015 m. Baku vykusiose Europos žaidynėse sportininkė pelnė sidabro medalį ir kelialapį į 2016 m. vasaros olimpines žaidynes. Sportininkė buvo išrinkta šalies olimpine vėliavneše atidarymo ceremonijoje.
Nigel Farage
Naidželas Polas Faražas (g. 1964 m. balandžio 3 d.) – Jungtinės Karalystės politikas, nuo 2010 m. Jungtinės Karalystės nepriklausomybės partijos (UKIP) lyderis, postas, kurį jis taip pat užėmė nuo 2006 m. rugsėjo iki 2009 m. lapkričio. Nuo 1999 m. yra Europos parlamento narys nuo pietryčių Anglijos.
Norman Pritchard
Norman Pritchard (g. 1877 m. birželio 23 d. - m. 1929 m. spalio 31 d.) – Britų Indijos aktorius ir lengvaatletis, pirmasis šalies olimpinis prizininkas.
Biografija
Paryžiuje vykusiose antrosiose moderniose 1900 m. vasaros olimpinėse žaidynėse sportininkas dalyvavo trijose lengvosios atletikos rungtyse. 60 m ir 100 m bėgimo atrankos lengavaatletis neįveikė. Vyrų 200 m ir 200 m barjeriniame bėgimuose Norman Pritchard pelnė sidabro medalius. Sportininkas taip pat buvo pirmasis Azijoje gimęs olimpinis medalininkas.
Medžio anglis
thumb|240px|Medžio anglys Medžio anglis – iš be oro kaitinamos medienos gaunama kieta, korėta medžiaga. Medžio anglis – lengva, higroskopiška; degimo šiluma 30–35 MJ/kg. Ką tik iškaitintų drėgnis 2–4 % (laikant ilgiau padidėja iki 15 %). 80–85 % medžiagos sudaro anglis. Beržo anglies tankis – 380 kg/m³, pušies – 300 kg/m³, eglės – 260 kg/m³.
Iš 1 m³ medienos gaunama 140–180 kg medžio anglių, 280–400 kg skystųjų produktų ir apie 80 kg degiųjų dujų. Mineralinių medžiagų būna iki 3 %, lakiųjų – iki 20 %; dar turi šiek tiek fosforo ir sieros.
Medžio anglis naudojama kaip kuras, kalyboje ir metalurgijos pramonėje, iš jos gaminama aktyvintoji anglis, anglies disulfidas (paveikus siera), kristalinis silicis (paveikus silicio dioksidu).
Nenad Čanak
Nenadas Čanakas (g. 1976 m. balandžio 24 d.) – Serbijos krepšininkas, krepšinio treneris.
Gimė serbų šeimoje Zagrebe. Karjerą pradėjo Belgrado „Partizan“ 1994 m. Taip pat rungtyniavo įvairiuose kituose Serbijos, Graikijos, Vokietijos, Bulgarijos, Vengrijos, Ukrainos, Kipro klubuose. Sėkmingiausiai rungtyniavo 2000–2003 m. „Partizane“, kai dusyk laimėjo Jugoslavijos taurę ir lygą.
Su Jugoslavijos U-21 rinktine 1997 m. Australijoje pasaulio čempionate laimėjo bronzos medalį.
Francisco La Mantía
Fransiskas La Mantija (Francisco Andrés La Mantia Pipaón; g. 1996 m. vasario 24 d.) – Venesuelos futbolininkas, saugas.
Karjera
Nuo 2013 m. žaidė Estudiantes de Mérida pagrindinėje komandoje.
2014–2016 m. priklausė Aragua klubui.
2023 m.
2023 m. vasario mėn. tapo žinoma, kad atstovaus FK Riteriai. A lygoje debiutavo 2023 m. kovo 3 d. rungtynėse prieš FA Šiauliai.
2023 m. birželio 6 d. pasižymėjo įvarčiu A lygos rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris. Tuo metu pirmavo varžovai (1:0), o venesuelietis išlygino rezultatą. Rungtynės baigėsi lygiosiomis (1:1).
Statistika
Spalvų reikšmės:
Psichologija (reikšmės)
Psichologija gali reikšti:
Juodagrybiškės
Juodagrybiškės – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Eitminiškių.
Georgios Bartzokas
Jorgas Bardzokas (, g. 1965 m. birželio 11 d.) – Graikijos krepšininkas ir krepšinio treneris.
Visą savo profesionalaus krepšininko karjerą rungtyniavo „Marusi“ klube. Ją baigė anksčiau laiko dėl sunkių traumų.
Trenerio karjerą pradėjo tame pačiame „Marusi“ kaip Panajočio Janakio asistentas. Kaip vyriausiasis treneris 2006 m. debiutavo Larisos „Olympia“ klube ir pirmąjį sezoną pirmą kartą išvedė šį klubą į Graikijos lygos atkrintamąsias rungtynes, kitą sezoną šį pasiekimą pakartojo vėl. Grįžęs į „Marusi“, 2010 m. išrinktas geriausiu Graikijos lygos treneriu.
2012 m. pakviestas į Pirėjo „Olympiakos“, J. Bardzokas savo debiutiniame sezone iškovojo „Eurolygos“ trofėjų (tapo pirmuoju tą padariusiu graikų treneriu) ir išrinktas „Eurolygos“ metų treneriu. 2015 m. perėjo į Kubanės „Lokmotiv“ ir pirmą kartą išvedė šį klubą į „Eurolygos“ finalinį ketvertą. Vėliau sezoną nesėkmingai treniravo „Barseloną“ (sudarė 3 metų kontraktą, bet po sezono šis buvo nutrauktas), dirbo Maskvos srities „Chimki“ klube. Grįžęs į „Olympiakos“, Barzdokas vėl šią komandą dusyk išvedė į „Eurolygos“ finalo ketvertą.
Užsienio kalba
Užsienio kalba – kalba, kuri žmogui yra ne gimtoji. Jos išmokstama mokantis. Užsienio kalbų mokoma bendrojo lavinimo mokykloje, aukštesnio lygmens mokymo įstaigose (pvz., aukštosiose mokyklose), iš dalies ir ikimokyklinio ugdymo įstaigose (vaikų darželiuose). Vyksta specialios pamokos, kalbos kursai, rengiamos studijos. Taip pat galimas savarankiškas mokymasis. Užsienio kalbų mokėjimui patvirtinti rengiami įvairūs egzaminai (TOEFL – anglų, TestDaF – vokiečių ir t. t.), išduodami specialūs pažymėjimai.
Lietuva
Lietuvos mokyklose mokoma bei rengiami brandos egzaminai šių užsienio kalbų: anglų, vokiečių, rusų, prancūzų (NEC inf.).
Taip pat mokoma lotynų ispanų, italų bei kt.
Vokietija
Vokietijoje dažniausiai pasirenkama pirmoji užsienio kalba yra anglų. Kitos užsienio kalbos – lotynų, prancūzų, ispanų, italų, rusų, danų bei nyderlandų. Anglų kalbos dauguma mokinių mokosi nuo 5 klasės. Plinta anglų kalbos pamokos pagrindinėje mokykloje bei darželiuose. 6-7 ir 9 klasėse, vėliau ir 11 klasėje (pasirinkus vidurinį mokslą, t. y. mokantis ) gali būti pasirenkama papildoma užsienio kalba. Abitūrai reikalingos 2 užsienio kalbos, todėl antroji privaloma nuo 7 klasės. Reikalavimai gali skirtis nuo mokyklos tipo bei federalinės žemės (švietimo sritis priklauso federalinių subjektų reguliavimo kompetencijai, todėl žemės yra palyginti savarankiškos).
VDR nuo 5 klasės buvo privaloma rusų kalba, nuo 7 – dažniausiai anglų arba prancūzų.
45 % vyresnių nei 14 m. vokiečių pripažino nekalbantys arba nesuprantantys jokios užsienio kalbos (remiantis IfD Allensbach apklausa 2006-2007 m.)
Šveicarija
Šveicarijoje pirmąja užsienio kalba pasirenkama dažniausiai viena iš 3 oficialių kalbų – vokiečių, italų arba prancūzų. Vokiečių aukštaičių kalba de facto yra dėstoma nuo 1 klasės (žr. Diglosija). Retoromanai dažnai auga dvikalbėse šeimose. Anglų beveik visuose kantonuose mokoma bent jau nuo 7 klasės.
Zoë Kravitz
Ji išgarsėjo suvaidinusi Angel Salvadore superheroję filme „Iksmenai: pirma klasė“, po kurio sekė vaidmenys filmuose „Divergentė“ ir „Pašėlęs Maksas: Įtūžio kelias“. Nuo tada Kravitz atliko vaidmenis tokiuose filmuose kaip „Lego Betmenas. Filmas“ ir Harį Poterį primenančiame filme „Fantastiniai gyvūnai ir kur juos rasti“ bei jo tęsinyje. Taip pat vaidino vaidmenis nepriklausomuose filmuose, kaip „Dope“ ir „Adam Green's Aladdin“. Nuo 2017 m. Kravitz taip pat vaidina HBO dramoje „Nekaltas melas“.
Ankstyvasis gyvenimas
miniatiūra|Kravitz su savo tėvu [[Lenny Kravitz|Lenny, 2010 m. kovo mėn.]] Kravitz gimė Venecijoje, Los Andžele, Kalifornijoje, tėvų, aktorės Lizos Bonet ir muzikanto Lenny Kravitz, namuose. Abu jos tėvai yra afroamerikiečių ir Amerikos žydų kilmės. Jos tėvo mama, aktorė Roxie Roker, ir motinos tėvas, Allen Bonet, buvo juodaodžiai, o kai kurie jos močiutės šeimos nariai buvo kilę iš Bahamų. Jos senelis iš tėvo pusės, NBC televizijos naujienų prodiuseris Sy Kravitz, ir motinos mama, Arlenė Litman, abu buvo žydai. Zoë save laiko pasaulietine žyde.
Kravitz tėvai susituokė 1987 m. ir išsiskyrė po šešerių metų, 1993 m., kai jai buvo penkeri. Ji gyveno su motina Topangos kanjone, o vienuolikos metų persikėlė į Majamį, kad galėtų gyventi kartu su savo tėvu, vasarą praleisdavusi su motina. Kravitz turi jaunesnę seserį Lola Iolani Momoa ir netikrą brolį Nakoa-Wolf Manakauapo Namakaeha Momoa iš motinos antrosios santuokos su aktoriumi Jason Momoa. Jos krikštatėvis yra kino kūrėjas Bruce Cohen, o jos krikštamotės yra aktorės Marisa Tomei ir Cree Summer.
Kravitz lankė Majamio užmiesčio dieninę mokyklą ir Rudolfo Steinerio mokyklą Manhatane, Niujorke, kurią baigė 2007 m. Tais pačiais metais Kravitz pradėjo studijuoti Niujorko valstijos universiteto Purčeso konservatorijoje. Po metų ji metės studijas ir persikėlė į Brookliną, Niujorke. Ji sirgo anoreksija ← ir bulimija kol mokėsi mokykloje ir iki maždaug 24 metų.
2007–2010 m.: karjeros pradžia
Kravitz savo pirmąjį kino vaidmenį gavo dar besimokydama vidurinėje mokykloje: Catherine Zeta-Jones ją pasamdė suvaidinti auklę 2007 m. romantinėje komedijoje „Meilės receptas“. Tais pačiais metais ji taip pat pasirodė veiksmo trileryje „Nepalaužiama drąsa“. 2008-aisiais Kravitz pasirodė Jay-Z dainos „I Know“ ir will.i.am dainos „We Are the Ones“ muzikiniuose klipuose; pastaruoju palaikė JAV kandidatą į prezidentus Barack Obama. Ji taip pat pasirodė šeimyninėje dramoje „Amerikos paukščiai“ ir neo noir stiliaus komedijoje „Aukštosios mokyklos prezidento nužudymas“.
2009 m. Kravitz buvo viena iš nepriklausomo kino dramos „The Greatest“ kūrėjų. Jos įkūnijamas personažas yra priklausomas nuo sielvartos konsultavimo grupių. 2010-aisiais m. ji pasirodė filme „Gana juokinga istorija“. Be to, tais pačiais metais Kravitz pasirodė filme „Dvylika“ Vėliau Kravitz vaidino romantinėje komedijoje „Saugokis Gonzo“, kurioje ji įkūnija aukštosios mokyklos laikraščio sekso skilties rašytoją.
2011–dabar: pagrindinė sėkmė
dešinėje|miniatiūra|300x300px|Kravitz 2018 m. [[San Diego Comic-Con International|San Diego Comic-Con]] 2011 m. Kravitz pasirodė paaugliams skirtame filme „Yelling to the Sky“. Ji taip pat pasirodė aštuoniose kanalo Showtime televizijos serialo „Nuodėmingoji Kalifornija“ serijose, kuriose ji vaidino Pearl, moterų grupės „Queens of Dogtown“ vokalistę. Tais pačiais metais ji suvaidino komiksų personažą Angel Salvadore filme „Iksmenai: pirma klasė“. Kravitz filmavo savo scenas Londone ir dirbo su lynu, kad imituotų savo personažo gebėjimą skristi. 2011 m. pabaigoje Kravitz baigė filmuotis filme „Laikantis vandenyje“, kuris galiausiai buvo pervadintas į „Žuvies kvapo berniukas“ ir išleistas 2013-aisiais metais.
2013 m. ji vaidino filme „Žemė – nauja pradžia“. 2014 m. ji atliko Kristinos vaidmenį filme „Divergentė“. Kravitz pakartojo savo vaidmenį ir tęsiniuose „Insurgentė“ ir „Lojalioji“. Taip pat, 2014 m. ji vaidino nepriklausomoje dramoje „Kelionė be ribų“ ir romantinėje komedijoje „Pretend We Kissing“. Ji taip pat pasirodė dramoje „Švarus sunaikinimas“.
2015 m. Kravitz pasirodė komiškoje dramoje „Narkotikas“ ir „Pašėlęs Maksas: Įtūžio kelias“. 2016 m. ji vaidino veiksmo trileryje „Vincent N Roxxy“ ir pasirodė nepriklausomame filme „Adam Green's Aladdin“. Kravitz atliko Letos Lestreindž vaidmenį filme „Fantastiniai gyvūnai ir kur juos rasti“. 2017 m. Kravitz vaidino paslapčių trileryje „Palaima“. Ji taip pat pasirodė komedijoje „Mergų balius“ ir „Lego Betmenas. Filmas“, kurioje ji suvaidino komišką moters katės vaidmenį. Nuo 2017 m. Kravitz vaidina HBO seriale „Nekaltas melas“, kuriame įkūnija Bonę Carlson. Kravitz pasirodė ir 2018 m. mokslinės fantastikos veiksmo filme „Brolis“ ir dar kartą suvaidino Letą Lestreindž filme „Fantastiniai gyvūnai: Grindelvaldo piktadarystės“.
Mada ir mados demonstravimas
Kravitz, kaip modelis, yra pasirodžiusi tokiuose mados žurnaluose, kaip prancūzų „Jalouse“, „Venus Zine“ ir „Elle“. 2009 m. ji tapo Vera Wang kvepalų linijos „Princess“ reklaminiu veidu, sutinkamu prekės ženklo tinklalapyje ir reklamose. 2010 m. Kravitz nusifilmavo mados dizainerio Alexander Wang kampanijoje, o 2011 m. atstovavo Vera Wang naujų kvepalų linijos „Preppy Princess“ kampanijai. 2013 m. Kravitz kartu su „Swarovski“ kristalų kompanija išleido juvelyrikos liniją. Juvelyrikos dirbiniuose kaip įkvėpimas panaudoti etniniai ir senoviniai papuošalai bei jos gimimo akmuo turkis. 2015 m. ji tapo Bruklino dizainerio Alexis Bittar juvelyrikos linijos veidu.
Muzika
dešinėje|miniatiūra|250x250px|2014 m. birželio mėn. „Lolawolf“ koncertuoja Cleveland Heights, Ohojuje Kravitz pradėjo kurti muziką būdama 16-os. Ji buvo pagrindinė vokalistė jos pačios 2009 m. įkurtoje grupėje „Elevator Fight“ iš Niujorko / Filadelfijos. Grupė koncertavo Pietų Pietvakarių muzikos festivalyje ir pagrindinėje „Roots Picnic“ scenoje Filadelfijoje 2009 m. birželio mėn. kartu su grupėmis „The Roots“, „TV On The Radio“ ir „The Black Keys“. 2011 m. ji pareiškė, kad jai muzika yra hobis. Ji taip pat koncertavo kartu su kabareto trupe „The Citizens Band“.
Kravitz įkūrė grupę „Lolawolf“, kai Los Andžele filmavo filmą „Kelionė be ribų“. Lolawolf, kurią sudaro grupės „Reputante“ nariai, išleido EP, išgarsinusį grupę, ir 2013 m. lapkričio mėn. debiutavo „Mercury Lounge“ scenoje. Grupė buvo pavadinta jaunesniųjų Kravitz brolio ir sesers Lolos ir Nakoa-Wolf vardais. Jie išleido savo debiutinį albumą „Calm Down“ 2014 m. spalio 21 d. ir apšildė Lily Allen, Miley Cyrus ir Warpaint turą 2014 m. 2015 m. birželio 23 d. grupė išleido penkių kūrinių EP „Every Fucking Day“.
2018 m. Kravitz kartu su Janelle Monáe atliko dainą „Screwed“ iš albumo „Dirty Computer“. Ji taip pat atliko dainą „Anti-Social Smokers Club“ hiphopo dueto Rae Sremmurd trečiame albume „SR3MM“.
Asmeninis gyvenimas
Kravitz gyvena Viljamsburge, Brukline. Daina „Flowers for Zoë“, įtraukta į jos tėvo antrąjį albumą „Mama Said“, buvo parašyta dvejų metų Zoë.
Aktorės Marisa Tomei ir Cree Summer yra jos krikštamotės.
Nuo 2016 m. Kravitz susitikinėja su aktoriumi Karl Glusman. 2018 m. lapkričio mėn. „Rolling Stone“ interviu Kravitz paskelbė, kad ji ir Glusman susižadėjo 2018 m. vasarį.
Ana Jakunina
Ana Jakunina (g. 1968 m. spalio 9 d., Maskvoje) – Rusijos aktorė.
Biografija
2003 m. debiutavo kine, kai pasirodė kriminalinės dramos „Ugniagesiai“ epizode.
Zoë Kravitz
Asmeninis gyvenimas
Kravitz palaikė senatorių Bernie Sanders 2016 m. JAV prezidento rinkimuose.
Ana Jakunina
Biografija
2004 m. vaidino ironiškoje detektyvinėje istorijoje „Viola Tarakanova. Kriminalinių aistrų pasaulyje.“
Zoë Kravitz
Filmografija
miniatiūra|Kravitz 2011 m. Tribeca kino festivalyje
Kviestiniai pasirodymai
Kravitz 2018 m. buvo išrinkta viena iš geriausiai besirengiančių moterų mados svetainėje „Net-a-Porter“.
Ana Jakunina
Biografija
Vėliau pasirodė muzikinės komedijos „Sidabrinė lelija“ antrojeje dalyje, o 2007 m. – serialinis filmas „Asmeninis daktarės Selivanovos gyvenimas“.
Žiūrovų pripažinimą pelnė po serialo „Sklifosovskis“, kuriame nuo 2012 m. įkūnijo Niną Dubrovskają.
Orijai
Orijai, utkaliai – Pietų Azijos tauta, gyvenanti Indijoje, daugiausia Orisos valstijoje. Mažesnės bendruomenės gyvena Vakarų Bengalijoje, Džharkhande, Čhatisgarhe, Bangladeše, taip pat indų diasporoje. Populiacija – apie 34 mln. žmonių. Vartoja orijų kalbą (indoarijų kalbų grupė). Dauguma (>90 %) orijų yra hinduistai, yra šiek tiek krikščionių ir musulmonų. Skirstomi į pakrančių orijus (katakus) ir kalnų orijus.
Orijai siejami su „Mahabharatoje“ minimomis Odros ir Utkalos valstybėmis. III a. pr. m. e. gyvavo orijų valstybė Kalinga, bet vėliau buvo užimta Maurijų. Vėliau orijai pateko į keletą vietinių valstybių (Kara, Rytų Ganga ir kt.). XVI a. orijai užkariauti musulmonų, vėliau – Marathų imperijos, britų. 1947 m. orijų žemėse įkurta Orisos valstija.
Svarbiausi verslai – ariamoji žemdirbystė (ryžiai, soros, ankštiniai, kviečiai, cukranendrės, tabakas, medvilnė, kokospalmės), amatai (medžio, akmens, dramblio kaulo apdirbimas, sidabro filigranas), gyvulininkystė. Miestuose dirba pramonėje, paslaugų sferoje.
Gyvenvietės netvarkingo išplanavimo, namai statomi iš molio, turi keletą patalpų. Tradicinė vyrų apranga – dhotis ir marškiniai, moterų – saris, nešioja daug papuošalų. Orijai virtuvėje gausiai naudoja ryžius su daržovėmis ir aštriais padažais, žuvį, avieną, ožkieną.
Vyrauja kastų sistema. Išvystę muzikinę ir šokių tradiciją (populiarūs apeiginiai šokiai – čhau, odisi, mahari, ghumura, dhemsa ir kt.). Tarp orijų ypač paplitęs Džaganathos kultas – Puryje kasmet rengiama didelė rathajatra. Kiti svarbūs religiniai centrai – Lingaradžos šventykla prie Bhubanešvaro ir Konarko saulės šventykla.
Kurt von Schleicher
Kurtas fon Šleicheris (, 1882 m. balandžio 7 d. – 1934 m. birželio 30 d.) – Vokietijos generolas ir paskutinis Vokietijos kancleris (prieš Adolfą Hitlerį) Veimaro Respublikos laikais. Šleicherį, kuris varžėsi dėl valdžios su Hitleriu, 1934 m. per Ilgųjų peilių naktį nužudė Hitlerio SS.
Biografija
Šleicheris gimė 1882 m. balandžio 7 d. Brandenburge kariškio šeimoje. 1900 m. įstojęs į Prūsijos kariuomenę leitenantu, jis tapo Vokietijos generalinio štabo Geležinkelių departamento generalinio štabo karininku, o per Pirmąjį pasaulinį karą tarnavo Vyriausiosios kariuomenės vadovybės generaliniame štabe. 1918–1919 m. Vokietijos revoliucijos metu Šleicheris buvo kariuomenės ir naujosios Veimaro Respublikos ryšininkas. Svarbus veikėjas Reichsverui stengiantis išvengti Versalio sutarties apribojimų, Šleicheris iškilo į valdžią kaip Reichsvero ginkluotųjų pajėgų departamento vadovas ir nuo 1926 m. buvo artimas prezidento Pauliaus fon Hindenburgo patarėjas. 1928 m. gynybos ministru paskyrus jo mokytoją Wilhelm Groener, 1929 m. Šleicheris tapo Gynybos ministerijos Ministrų reikalų biuro (Ministeramt) vadovu. 1930 m. jis prisidėjo prie Hermano Miulerio vyriausybės nuvertimo ir Heinricho Briuningo paskyrimo kancleriu. Nuo 1931 m. jis pasitelkė nacių partijos SA kaip pagalbines Reichsvero pajėgas.
Nuo 1932 m. Šleicheris dirbo gynybos ministro Franco fon Papeno vyriausybėje ir buvo pagrindinis 1932 m. Prūsijos perversmo prieš Prūsijos socialdemokratų vyriausybę iniciatorius. Šleicheris organizavo Papeno nuvertimą ir gruodžio 3 d. pakeitė jį kanclerio poste. Trumpos kadencijos metu Šleicheris derėjosi su Gregoriu Štraseriu dėl galimo pastarojo perbėgimo iš nacių partijos, tačiau šio plano buvo atsisakyta. Šleicheris bandė „sutramdyti“ Hitlerį, kad šis bendradarbiautų su jo vyriausybe, grasindamas jam antinacistinių partijų aljansu, vadinamuoju Querfront („kryžminiu frontu“). Hitleris atsisakė atsisakyti savo pretenzijų į kanclerio postą, ir Šleicherio planas žlugo. Tada Šleicheris pasiūlė Hindenburgui išsklaidyti Reichstagą ir valdyti kaip faktiniam diktatoriui, tačiau Hindenburgas šį pasiūlymą atmetė.
1933 m. sausio 28 d., atsidūręs politinėje aklavietėje ir pablogėjus sveikatai, Šleicheris atsistatydino ir rekomendavo vietoj savęs paskirti Hitlerį. Šleicheris siekė grįžti į politiką pasinaudodamas nesutarimais tarp Ernsto Remo ir Hitlerio, tačiau 1934 m. birželio 30 d. jis ir jo žmona Elžbieta buvo nužudyti Hitlerio įsakymu per Ilgųjų peilių naktį.
Valka (Livonija)
thumb|220px|Valkos rotušė (1865 m.) Valka – miesto pavadinimas iki 1920 m. naudotas Livonijos miesto, padalinto tarp Estijos ir Latvijos. Didesnė estiškoji dalis – Valga, mažesnė – latviškoji Valka.
Istorija
Nuo 1226 m. apylinkėse ėjo siena tarp Kalavijuočių ordino bei Rygos vyskupo ir netrukus šalia kelio iš Rygos į Tartu bei Pskovą atsirado gyvenvietė, kuri rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1286 m.
1584 m. Valkos miesto teises suteikė Steponas Batoras,  1590 m. patvirtino Zigmantas Vaza.
Nuo to laiko iki XVI a. kaimas keletą kartų per karus buvo sudegintas ir sugriautas, paskutinį kartą 1558 m. Livonijos karo metu.
1626 m., po Švedijos-ATR karo miestas atiteko Švedijai.
1710 m., po Šiaurės karo Valka atiteko Rusijai.
Nuo 1889 m. mieste atsirado geležinkelio mazgas.
XIX–XX a. sandūroje miestas buvo dvikalbis, jame 1897 m. gyveno 4 453 latviai ir 3 594 estai. 1918 m. susikūrus nepriklausomoms Estijos ir Latvijos valstybėms miestas tapo abiejų valstybių pretenzijų objektu. 1920 m. liepos 1 d. brito S. G. Tallent vadovaujama komisija nusprendė, kad Valka turi būti padalinta abiem valstybėms. Estijai atiteko didžioji užstatytos teritorijos dalis ir tik 80 medinių namų miesto vakaruose buvo atiduoti Latvijai. Po Estijos ir Latvijos susitarimo 2 500 latvių persikėlė iš estiškosios į latviškąją miesto dalį.
Latviją ir Estiją okupavus sovietams padalinimas tapo neesminiu, faktiškai buvo vienas miestas su skirtingų tautybių gyventojais. Baltijos valstybėms atgavus nepriklausomybę mieste vėl atsirado siena tarp vakarinės ir rytinės dalies, įkurti 3 sienos perėjimo punktai, kurie panaikinti abiem šalims patekus į Šengeno erdvę.
Pakistaniečiai
Pakistaniečiai  – žmonės, kilę iš Pakistano valstybės bei jos gyventojai. Pakistaniečių naciją sudaro įvairios etninės tautos, iš kurių didžiausios – pandžabai (~45 %), puštūnai (16 %), sindhai (14 %), beludžiai (5 %), kašmyrai, saraikiai, šinai ir kt. Atskira subgrupė – muhadžirai: išeiviai musulmonai iš Indijos. Gausi pakistaniečių diaspora gyvena užsienyje – Persų įlankos šalyse, Jungtinėje Karalystėje, JAV, Kanadoje, Italijoje, Ispanijoje, Australijoje, Vokietijoje ir kitur. Kaip pagrindines susišnekėjimo kalbas vartoja urdu bei anglų, taip pat tautines kalbas – pandžabų, puštūnų, sindhų, beludžių ir kt. >96 % pakistaniečių yra musulmonai (~80–90 % sunitai), yra krikščionių, hinduistų, achmadijos išpažinėjų, sikhų.
Pakistaniečių nacija susiklostė iš Britų Indijos vakarinėse teritorijose gyvenusios musulmonų daugumos. Nuo X–XIII a. prasidėjusių musulmonų antpuolių iš šiaurės vakarų bei įsigalėjus musulmoniškoms valstybėms (pirmiausia, Mogulų imperijai) vietinės indiškos ir kalnų tautos islamizuotos. Dėl ankstyvos islamo įtakos Pakistane susidarė stipri islamiška tapatybė, priešingai nei vėliau islamo paveiktose Pietų Azijos srityse. 1947 m. Britų Indijai iškovojus nepriklausomybę, hinduistų dominuojama Indija ir musulmoniškas Pakistanas atsiskyrė – ėmė formuotis šiuolaikiniai pakistaniečiai.
Kultūriškai artimi kitiems Pietų Azijos gyventojams – tradicinė apranga šalvar kamiz (tiek vyrų, tiek moterų dėvima laisva marška su kelnėmis), vyrai dėvi liemenes, šervanius, nešioja turbanus, takijas, atskiros tautose populiarios kurtos, dhočiai, lungiai, tarp moterų – čoliai, sariai, religingesnėse šeimose galvą ar veidą dengia hidžabais, burkomis, nikabais. Gausi muzikinė tradicija, kuri dažnai glaudžiai susijusi su sufijų religinėmis praktikomis (pvz., kavalis), išlikę liaudies šokiai bei muzika, šiuolaikinės popmuzikos variacijos, susietos su tradicija (pvz., bhangra, filmi, sufijų rokas ir kt.). Tradiciniai verslai – gyvulininkystė (avys, galvijai, ožkos), žemdirbystė, amatai (kilimų audimas, kalyba, automobilių puošyba).
Situacionizmas
Situacionizmas – judėjimas, kurio vienas iš įkūrėjų buvo prancūzų rašytojas ir režisierius Guy Debord'as. Nuo 1957 iki 1972 m. judėjimas vadinosi Situacionistų internacionalu (SI).
Istorija
miniatiūra|250x250px|„Draudžiama uždrausti!“ – situacionistiškas šūkis ant namo sienos Situacionizmas buvo politinis ir meninis judėjimas, XX a. viduryje veikęs kelete šalių. Jo šalininkai aršiai kritikavo visuomenę iš kairiosios perspektyvos, daugeliu atžvilgiu SI būtų galima laikyti atnaujinta marksizmo versija. Dauguma palaikė idėją, kad kapitalas yra visiškai įsigalėjęs, dėl to visuomenėje atsiranda polinkis į prekinį fetišizmą, o tai veda į „spektaklio visuomenę“, kurioje žmonės yra tik pasyvūs stebėtojai, patys negalintys įsikišti. Šios mintys išdėstytos 1967 m. išleistoje G. Debord'o knygoje „Spektaklio visuomenė“. Nors situacionistai buvo itin neigiamai nusiteikę politikų ir akademikų atžvilgiu, judėjimas kilo būtent politinėje ir akademinėje sferose. SI laikomas viena iš pagrindinių jėgų, dalyvavusių 1968 m. gegužės įvykiuose Prancūzijoje.
Situacionizmas ir avangardas
Įkvėpti Georgo Lukacso, situacionistai iš pradžių užsiėmė istorine avangardinių judėjimų, pvz., dadaizmo ir siurrealizmo, analize. Jie manė, kad šie judėjimai žlugo, nes nesugebėjo pakeisti pasaulio. Situacionistų požiūriu nėra prasminga kurti eksperimentinių meno kūrinių, neturinčių revoliucinės potekstės. G. Debord’as teigė, kad kapitalistinė visuomenė numalšino visus ankstesnius bandymus mesti iššūkį buržuazijos hegemonijai. Buržuazija, pasisavindama avangardo kultūrą, visą meną ir simbolius pavertė preke. SI šiuos istorijos faktus pavadino atsitraukimu.
Padarius šią išvadą, apie 1962 m. visi menininkai buvo pašalinti iš judėjimo. Anot situacionistų, menas yra praeitis ir nuo šiol jis turėtų būti realizuojamas per revoliucinę praktiką, o visas jėgas reikia skirti antimenui. Situacionistai manė, kad patys imdamiesi atstovauti spektaklio visuomenei, sukeltų griaunamąjį ir kritinį poveikį. Tai turi būti daroma slapčia, todėl judėjimo nariai turėjo slėpti savo menines ambicijas ir tapti beveik nematomais spektaklio visuomenėje. Taip norėta organizuoti savotiškus meninio terorizmo aktus. Šis būdas meno radikalumui atsikovoti vadintas „užgrobimu“.
Dėl šių radikalių pozicijų situacionistai prarado savo, kaip meninio judėjimo, statusą. Tai reiškė, kad grupuotė liko tik politiniu revoliuciniu judėjimu.
„Dérive“
Viena iš situacionistų idėjų vadinta dérive. Jos esmė – vaikštinėti po miestą siekiant pajausti, kaip skirtingos miesto vietos veikia jausmus ir protą. Norint tą padaryti, reikia išsilaisvinti iš valingų procesų ir leisti reikštis žaismingam ir kūrybingam elgesiui. Vaikštinėjant, tarpusavyje kalbamasi apie tai, kokie įspūdžiai išgyvenami, lyg būtų užsiimama savianalize. Taip išsivystė psichogeografijos teorija, kuria siekiama apibūdinti, kaip skirtinga aplinka veikia žmogaus jausmus. Situacionistai teigė, kad šiuolaikinis miestų planavimas ir architektūra prisideda prie to, kad žmonės būtų izoliuoti. Jų manymu, šiuolaikinis miestas yra tik fonas vartotojiškai kultūrai.
„Pastabos apie spektaklio visuomenę“
1988 m. buvo išleista G. Debord’o knyga „Pastabos apie spektaklio visuomenę“. Joje teigiama, kad išsklaidytas spektaklis virto į visišką spektaklio visuomenę. G. Debord’as pateikė penkis punktus, būdingus visiškai spektaklio visuomenei:
Situacionizmo įtaka
Daugybė situacionistų idėjų padarė įtaką 7-ojo dešimtmečio kairiesiems judėjimams, o 10-ojo dešimtmečio viduryje jos vėl susilaukė dėmesio. Šiais laikais mene situacionizmas siejamas su reliacine estetika, o politikoje – su įvairiomis akcijomis, pvz., „Susigrąžinkime gatves“ ar reklamų parodijomis. Be to, gausybė politinių grupuočių, pvz., prancūzų „Trop loin“, „Théorie Communiste“ ar graikų TPTG situacionistus laiko vienu iš judėjimų, įkvėpusių veikti.
Claire Danes
Claire Catherine Danes (g. 1979 m. balandžio 12 d.)  – amerikiečių aktorė. Keturių „Auksinių gaublių“ savininkė ir trijų „Emy apdovanojimų“ laureatė. Didžiausio populiarumo susilaukė atlikusi Kerės Matison vaidmenį televizijos seriale „Tėvynė“.
Jaunystė
Gimė Manhetene, Niujorke. Motina, Carla, vaikų darželio auklėtoja, dailininkė, drabužių dizainerė, vėliau buvusi ir dukters vadybininke. Tėvas, Christopher, kompiuterinių technologijų konsultantas, buvęs architektūros fotografas. Senelis iš tėvo pusės, Gibson Andrew Danes (1910–1992), buvo menų ir architektūros mokyklos prie Jeilio universiteto dekanas.
Claire lankė „Daltono“ mokyklą Niujorke, taip pat „New York City Lab School for Collaborative Studies“ (čia buvo klasiokės su aktore Morena Baccarin ), „Professional Performing Arts School“ ir „Lycée Français de Los Angeles“ Los Andžele, Kalifornijoje. 1998 m. įstojo į Jeilio universitetą, jos tėvo alma mater. Rekomendacinį laišką į universitetą jai parašė režisierius Oliver Stone. Po dvejų metų psichologijos studijų metė universitetą ir susikoncentravo į savo kino karjerą.
Televizija
C. Danes savo aktorės karjerą pradėjo kaip kviestinė aktorė serialo „Įstatymas ir teisingumas“ 3-io sezono serijoje „Skin Deep“ (1992). Taip pat trumpai pasirodė HBO serialo „Gyvenimo istorijos: šeimynos ir krizės“ serijoje „The Coming out of Heidi Leiter“. Serija buvo nufilmuota 1993 m. kovo mėn., kai Claire buvo 13-a metų, bet parodytas tik po pusantrų metų. Būdama 15-os atliko Angela Chase vaidmenį draminiame TV seriale „Mano taip vadinamas gyvenimas“, už kurį gavo savo pirmąjį „Auksinį gaublį“ ir buvo nominuota „Emmy“ apdovanojimui. Nors buvo nufilmuota tik 19-a serijų, serialas tapo „kultiniu“ tarp tų laikų jaunimo. 1995 m. suvaidino roko grupės Soul Asylum muzikiniame video klipe „Just Like Anyone“.
Kerninė
Kerninė – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km nuo Nemenčinės.
Claire Danes
Televizija
2010 m. atliko pagrindinį vaidmenį autobiografineme HBO filme „Temple Gardin“, apie žymią autistę mokslininkę ir rašytoją. Už šį vaidmenį buvo apdovanota 2010 metų „Emmy“ už geriausią moters vaidmenį mini-seriale ar filme. 2011 m. gavo „Auksinį gaublį“ ir JAV kino aktorių gildijos apdovanojimą kaip geriausia aktorė mini-serialo ir filmo kategorijoje. Pati filmo herojė Temple Gardin gerai įvertino Danes vaidybą.
2011 m. pradėjo filmuotis kabelinės televizijos „Showtime“ seriale „Tėvynė“, kur atliko Kerės Matison vaidmenį – CŽV darbuotoją, kurią kamuoja maniakine depresija, apie kurią nieko nežino darbdaviai. Seriale kartu vaidina Mandy Patinkin ir Damian Lewis. Už šį vaidmenį gavo net du „Auksinius gaublius“ kaip geriausia aktorė TV seriale – 2012 ir 2013 m. Laimėjo ir „Emmy“ apdovanojimuose už geriausią moters vaidmenį draminiame seriale 2012 ir 2013 m. 2012 m. žurnalas „Time“ Claire Danes įvardino kaip vieną iš 100-o įtakingiausių žmonių pasaulyje.
Kinas
Danes 1994 m. filmavosi romano „Mažosios moterys“ penktoje ekranizacijoje, tuo pačiu pavadinimu, kur atliko Beth March rolę. Nepaisant to, kad ABC tinklas nutraukė serialo „Mano taip vadinamas gyvenimas“ filmavimą, jis padėjo pradedančiai aktoriai gauti daugiau pasiūlymų filmuotis. 1994–1995 m. pasirodė filmuose „Namai atostogoms“, „Aš tave myliu, aš tavęs nemyliu“ , „Džilijanai, jos 37-am gimtadieniui“. Pirmą pagrindinį vaidmenį gavo 1996 m., kai atliko Džiuljetos vaidmenį filme „Romeo + Džiuljeta“.
1997 m. Danes dirbo su dviem garsiais režisieriais. Režisieriaus Francis Ford Coppola statytame filme „Sėkmės šauklys“, kuris laikomas viena geriausių John Grisham knygų ekranizacijų, atliko vyro mušamos žmonos Kelly Riker vaidmenį, Oliver Stone kriminaliniame filme „Posūkis“ atliko silpnaprotės Dženės vaidmenį. 1998 m. atliko kelis labai skirtingus vaidmenis: Kozetės „Vargdienių“ ekranizacijoje ir lenkų imigrantų nėščią dukterį filme „Lenkiškos vedybos“. 1998 m. įgarsino vieną iš pilnametražio animacinio filmo „Princesė Mononokė“ personažų angliškoje versijoje. Tais pačiais metais atliko Julie Barnes vaidmenį 1970 metų TV šou ekranizacijoje „Šiuolaikinė komanda“ ir pagrindinį vaidmenį filme „Griūvantys rūmai“.
Po šių filmų Danes padarė pertrauką savo karjeroje, kad pabaigtų studijas universitete. Per 5 metus ji spėjo nusifilmuoti 13-oje kino filmų. Į kino verslą grįžo 2002 m. Suvaidino filmuose „Igbis išvažiuoja“, Oskarą laimėjusiame filme „Valandos“ , kur atliko Klarisos Vougan (ją vaidino Meryl Streep) dukterį. Kitais metais vaidino trečiojoje dalyje apie Terminatorių „Terminatorius 3: mašinų prisikėlimas“, dar kitais metais, 2004, sekė darbas filme „Scenos gražuolė“. Palankaus kritikų įvertinimo sulaukė 2005 m. už vaidmenis filmuose „Ji ir jos vyrai“ ir „Sveika, sužadėtine!“. 2007 m. pasirodė fantastiniame filme „Žvaigždžių dulkės“, dramose „Vakaras“ ir trileryje „Bendruomenė“. 2008 m. pasirodė filme „Aš ir Olsonas Velsas“.
Kitas pilnametražinis filmas su Danes pasirodė ekranuose tik 2013 m. – „Kietas kaip aš“.
Teatras
thumb|200px|Claire Danes 2012 m. Danes pirmieji vaidmenys Niujorko teatre buvo spektakliuose „Laimė“, „Pankiškasis baletas“ , „Vaikai ant scenos“ , kuriuose pati parengė savo šokių choreografiją. 2000 m. balandį pasirodė Eve Ensler spektaklyje „Vaginos monologai“. Tų pačių metų lapkritį pasirodė Emily Webb statytame vienkartinio rodymo Thornton Wilder spektaklyje „Mūsų miestas“, kuris buvo rodytas vienoje iš Beverli Hilso bažnyčių. Spektaklį prodiusavo Bess Armstrong, kuri vaidino Danes atliekamo personažo motiną filme „Taip vadinamas gyvenimas“.
2005 m. rugsėjį Claire Danes grįžo į Niujorko meno organizaciją „Performance Space 122“, kur vaidino būdama vaikas. Pasirodė Tamar Rogoffs šokio spektaklyje „Christina Olson: amerikos modelis“, kur atliko garsaus dailininko Andrew Wyeth paveikslo „Kristinos pasaulis“ herojės vaidmenį. Olson buvo neišsivystę raumenys, dėl kurių ji buvo labai silpna ir dalinai paralyžiuota. Danes vaidyba ir šokis projekte buvo puikiai įvertintas.
2007 m. vėl pasirodė „Performance Space 122“ spektaklyje „Edith and Jenny“ – dviejų atlikėjų šokių pasirodyme. Tais pačiais metais Danes debiutavo Brodvėjaus teatre George Bernard Shaw spektaklyje „Pigamalionas“ atlikusi Eliza Doolittle vaidmenį. Spektaklį režisavo David Grindley teatre „American Airlines Theatre“. 2012 m. sausio mėn. Harvardo universiteto studentų draugija „Hasty Pudding Theatricals“ paskelbė, kad jie išrenka Claire Danes jų 2012 metų moterimi.
Kiti darbai
1997 m. parašė įžangą Neil Gaiman knygai „Mirtis: tavo gyvenimo laikas“.
2012 m. „Audible.com“ (audio knygų leidėjas ir pardavėjas) išleido jos įgarsintą Margaret Atwood knygą „Tarnaitės istorija“. Šis darbas buvo nominuotas 2013 metų „Audie“ apdovanojimui fantastikos kategorijoje. 2013 m. vedė Nobelio premijos koncertą Osle.
Asmeninis gyvenimas
Claire Danes turi vyresnį brolį Asą (g. 1973). 2009 m. rugpjūtį ištekėjo už aktoriaus Hugh Dancy. Tuoktuvės įvyko slapta Prancūzijoje. 2012 m. gruodžio 17 d. pora susilaukė sūnaus Cyrus Michael Christopher Dancy.
Kirillas Safonovas
Kirillas Safonovas (g. 1973 m. birželio 21 d., Jermakovskojė, Krasnojarsko krašte) – Rusijos teatro ir kino aktorius, scenaristas, režisierius.
Biografija
1999–2001 m., aktoriaus Leonido Kanevskio kvietimu, dirbo Izraelio teatre „Gesher“. Su žmona ir dukra išvyko į Tel Avivą. Jau anksčiau Izraelyje įsikūrė ir gyveno jo mama, bei seserys su šeimomis. Per du mėnesius Kirilas išmoko hebrajų kalbą, kurią iki šiol laiko vienu didžiausių savo laimėjimų.
Myer Prinstein
Biografija
Paryžiuje vykusiose antrosiose moderniose 1900 m. vasaros olimpinėse žaidynėse amerikietis dalyvavo dvejose lengvosios atletikos rungtyse. Vyrų šuoliuose į tolį užimta antroji vieta. Vyrų trišuolio varžybose amerikietis nušoko 14,47 m ir pagerinęs olimpinį rekordą tapo olimpiniu čempionu.
Kirillas Safonovas
Biografija
Kine debiutavo 2000 m. filme „Dulkės“, o plačiai išgarsėjo 2007 m., kai pasirodė televizijos serialas „Tatjanos diena“. 2017 m. Safonovas išbandė save kaip muzikinių klipų kūrėjas - nufilmavo grupės „Fabrikas“ vaizdo klipą dainai „Įsimylėjau“.
Kirilas Safonovas, be Rusijos, turi ir Izraelio valstybės pilietybę. Aktorius gyveno ir Izraelyje, ir Maskvoje. Filmavosi Rusijos ir Izraelio kine.
Myer Prinstein
Biografija
1904 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Myer Prinstein dalyvavo penkiose lengvosios atletikos rungtyse. Vyrų 100 m bėgimo atrankos sportininkas neįveikė. Vyrų 60 m bėgimo ir 400 m bėgimo finaluose amerikietis liko penktas. Vyrų trišuolio varžybose Prinstein nušoko 14,32 m ir antrą kartą tapo šios rungties olimpiniu čempionu. Vyrų šuoliuose į tolį sportininkas įveikė 7,34 m ir pagerinęs olimpinį rekordą tapo olimpiniu čempionu.
Vėliau pradėjo savo rašytojo karjerą.