cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sąžiningumas
Pasaulinis sąžiningumo indeksas
Pasaulinis sąžiningumo indeksu (angl. Global Integrity Index) vertinami pagrindiniai nacionalinio lygmens antikorupciniai mechanizmai, jų efektyvumas ir atvirumas piliečiams. Kiekvienoje tyrime dalyvaujančioje šalyje yra vertinami 3 aspektai: teisės aktai ir institucijos, kurios skatina viešąją atsakomybę ir korupcijos mažinimą, šių priemonių efektyvumas ir prieinamumas piliečiams. Pavyzdžiui, 2009 metais buvo vertintos šešios sritys: pilietinė visuomenė ir žiniasklaida (informacijos prieinamumas, pilietinės organizacijos), rinkimai (piliečių aktyvumas rinkimuose, rinkimų finansavimas), valdžios atskaitomybė (biudžeto sudarymas, įstatymų leidyba), administracinės ir civilinės paslaugos (pranešėjų apsauga, viešieji pirkimai), stebėsena ir reguliavimas (mokesčių ir kitos audito institucijos), antikorupcinė veikla (antikorupcinių įstatymų leidyba, organizacijų veikla). Įvertinimus atlieka kiekvienos šalies specialistai, jie sumuojami į bendrą sąžiningumo indeksą.
Pasaulinis sąžiningumo indeksą kurianti organizacija „Global Integrity“ valstybes pagal indekso rezultatus skirsto į 5 grupes: Labai stiprios (90+), Stiprios (80+), Vidutinės (70+), Silpnos (60+), labai silpnos (<60). 2008 metais Lietuvai skirti 74 balai iš 100. Geriausiai įvertinti antikorupciniai įstatymai, prasčiausiai – pranešėjų apsauga ir įstatymų įgyvendinimas.
Akademinis nesąžiningumas
Akademinis nesąžiningumas siejamas su reikalavimų ir taisyklių, kurių turi laikytis akademinės bendruomenės nariai, pažeidimais. Tai gali būti plagijavimas, falsifikavimas, sukčiavimas ir pan. Akademinį nesąžiningumą analizuojanti literatūra pažymi, kad netyčinės klaidos, nuomonių, interpretavimo skirtumai nėra priskiriami akademiniam nesąžiningumui.
Akademinio nesąžiningumo priežastys
Akademinį nesąžiningumą tiriantys mokslininkai paprastai išskiria kelias tokio nesąžiningumo priežasčių grupes. Pavyzdžiui, tyrėjai Trevor S. Harding, Donald D. Carpenter, Susan M. Montgomery, Nicholas H. Steneck iš Ketteringo ir Mičigano universitetų apibendrinę kelių tyrimų rezultatus pažymi, kad akademinį nesąžiningumą sąlygoja demografinės, psichologinės ir situacinės priežastys. Nors tyrimai nerodo didelės demografinių charakteristikų įtakos akademiniam nesąžiningumui, pastebima, kad moterys rečiau nei vyrai linksta sukčiauti mokymo įstaigose, jų nuostatos akademinio nesąžiningumo atžvilgiu dažniau yra neigiamos. Taip pat pažymima, kad akademinį nesąžiningumą gali lemti įsitraukimas į subkultūras, šeimos spaudimas siekti aukštų įvertinimų, jų lūkesčiai, dėstytojų kompetencijos.
2011 Lietuvos studentų sąjunga atliko tyrimą „Neteisėta akademinių rašto darbų apyvarta: reiškinio paplitimo mastas ir priežastys Lietuvos aukštosiose mokyklose“. Apibendrinus gautus rezultatus darbų pirkimo priežastys buvo suskirstytos į dvi grupes- asmenines (vidines) ir išorines:
Akademinio nesąžiningumo tyrimai
Akademinio nesąžiningumo tyrimai leidžia planuoti, kurti bei įgyvendinti prevencines priemones. Tačiau tyrimų rezultatai dažnai priklauso nuo tyrimo metodologijos – duomenų rinkimo metodų, imties, duomenų rinkimo proceso. Remiantis įvairiais tyrimais, akademinis nesąžiningumas tarp JAV kolegijų studentų gali būti paplitęs nuo 9% iki 95%. 2002 m. Kalifornijos valstijos Lupton universitetas ir Centrinis Vašingtono Chapman universitetas JAV atliko Rusijoje ir JAV verslą studijuojančių studentų apklausą apie akademinį sukčiavimą. Remiantis rezultatais, 55% JAV studentų ir 64% Rusijos studentų prisipažino sukčiavę, 69% Rusijos studentų teigė manantys, kad jų kolegos taip pat sukčiauja per egzaminus. Tuo metu taip teigiančių JAV studentų buvo 24%.
Lietuvoje jaunimo sąžiningumą, sąžiningo elgesio priežastis, jo paplitimą 2011 metais tyrė „Transparency International“ Lietuvos skyrius. Rezultatai rodo, kad nesąžiningas elgesys labiausiai paplitęs mokyklose (47 proc.), universitetuose (38 proc.), mažiausiai- šeimoje (10 proc.), o labiausiai paplitusios nepiniginės nesąžiningumo išraiškos- melas siekiant apsaugoti kitus (94 proc.), melas, siekiant asmeninės naudos (79 proc.), susitarimo „paslauga už paslaugą“ vykdymas (76 proc.), įsidarbinimas pasinaudojant pažintimis (60 proc.). Dauguma Lietuvos jaunimo tiek mokykloje, tiek studijų metu nusirašinėja (atitinkamai 88 proc. ir 60 proc.), duoda nusirašyti (atitinkamai 87 proc. ir 72 proc.), naudojasi paruoštukais („špargalkėmis“) (atitinkamai 79% ir 69%). Anot respondentų, daugiausiai įtakos nesąžiningam jaunimo elgesiui turi žiniasklaida (49 proc.), šalies politika (48 proc.) ir šalies ekonomika (36 proc.), sąžiningam- šeima (76 proc.), draugai (69 proc.), švietimo sistemos atstovai (35 proc.). Svarbiausiomis vertybėmis respondentai įvardino šeimą, sąžiningumą ir aukštąjį išsilavinimą, mažiausiai svarbiomis- turtą, prestižinę profesiją ir visuotinį pripažinimą. Nors 82 proc. apklaustųjų pripažįsta, kad antikorupcinis švietimas yra reikalingas, tokio tipo programose mokymo įstaigose dalyvavo 9 proc.
Akademinio nesąžiningumo tipai
Plagijavimas yra prilyginamas intelektinės nuosavybės vagystei. Ši veika kriminalizuota daugelyje valstybių, taip pat ir Lietuvoje. LR Baudžiamojo kodekso 191 str. be kitų bausmių numato ir laisvės atėmimą iki dvejų metų asmeniui, kuris savo vardu išleido arba viešai paskelbė svetimą literatūros, mokslo ar meno kūrinį (įskaitant kompiuterių programas ir duomenų bazes) arba jo dalį.
Prevencija
Siekiant sumažinti akademinį nesąžiningumą yra kuriamos įvairios prevencinės priemonės, pavyzdžiui, etikos kodeksai, pastebėtų pažeidimų pranešimų formos arba vidaus tvarkos taisyklės. LR Švietimo įstatyme yra numatyta, kad moksleiviai turi laikytis mokinio elgesio normų, kurias nustato mokyklos. Jos apibrėžia mokinių teises ir pareigas, atsakomybę už taisyklių pažeidimus. Pavyzdžiui, Varėnos Matuizų vidurinės mokyklos mokinio elgesio taisyklės draudžia nusirašinėti. Pažeidus taisykles yra skiriamos įvairios nuobaudos – nuo papeikimo iki pašalinimo iš mokyklos. JAV yra įkurtas tarptautinis akademinio sąžiningumo centras. Jo pradžia siejama su 1992 m. Rutgers universitete vykusia konferencija, kuomet vienas iš centro steigėjų pristatė akademinio nesąžiningumo tyrimą. Pasibaigus konferencijai buvo nuspręsta įsteigti Tarptautinį akademinio sąžiningumo centrą. Pagrindinė šio centro užduotis teikti informaciją apie akademinį sąžiningumą ir įvairiais būdais skatinti tai tarp mokymo įstaigų. Lietuvos studentų sąjunga vykdė projektą „Skaidrios studijos“. Jo metu buvo suorganizuota konferencija apie akademinę korupciją, kurios metu akademinės bendruomenės nariai skaitė pranešimus, vyko diskusija. 2009 m. taip pat buvo paskelbtas rašto darbų „Skaidrios studijos“ konkursas. Šiuo konkursu siekta paskatinti studentus domėtis akademinės korupcijos reiškiniu, jo pasekmėmis.
Remigijus Treigys
alt=Remigijus Treigys|miniatiūra|Remigijus Treigys. Remigijus Treigys (g. 1961 m. birželio 26 d. Kaune) – lietuvių fotografijos menininkas, Lietuvos fotomenininkų sąjungos narys, Klaipėdos apskrities dailininkų sąjungos narys, Kūrėjų sąjungos narys, Vilniaus dailės akademijos Klaipėdos fakulteto docentas, Klaipėdos miesto kultūros magistras, Lietuvos Nacionalinės kultūros ir meno premijos laureatas. Gyvena Klaipėdoje.
Biografija
R. Treigys gimė 1961 m. birželio 26 d. Kaune. 1968 m. pradėjo mokytis Prienų rajono Šilavoto pradinėje mokykloje. 1976 m. baigė Klaipėdos rajono Agluonėnų aštuonmetę mokyklą. 1979 m. baigė Klaipėdos rajono Priekulės vidurinę mokyklą. 1987 m. baigė studijas Lietuvos dailės instituto (dabar Vilniaus dailės akademija) Klaipėdos vizualinio dizaino katedroje.
1990–1995 m. buvo Klaipėdos menininkų grupės DOOOOORIS narys. 1991 m. gavo Lietuvos Respublikos kultūros ir švietimo ministerijos premiją jauniesiems menininkams. Nuo 2000 m. dalyvavo TTL (Gintautas Trimakas, Remigijus Treigys, Alvydas Lukys) grupės veikloje. Nuo 2003 m. ne kartą skirtos Lietuvos Respublikos Kultūros ministerijos valstybinės stipendijos. 2005–2009 m. Lietuvos fotomenininkų sąjungos Klaipėdos skyriaus pirmininkas. 2006 m. už kūrybinius ir organizacinius pasiekimus gavo Lietuvos fotomenininkų sąjungos premiją. 2005 m. skirta CEC Arts Link (JAV) stipendija. 2015 m. tarptautinėje meno mugėje ART Vilnius 2015 už personalinę autoriaus ekspoziciją Vilniaus Prospekto galerija gavo geriausios galerijos diplomą. 2018-2019 m. skirta Klaipėdos savivaldybės stipendija menininkams.
Dalyvavo kūrybinėse studijose: 2000 m. Pro Artibus meno centre Ekenese (Suomija), 2004 m. Robert Bosch kultūros fondo kūrybinė studija Berlyne, 2008 m. Kunst:raum sylt quelle fondo rezidencija Zilto saloje (Vokietija), 2009 m. KLEE rezidencija Šverino menininkų kūrybos namuose (Vokietija), 2010 m. Graco tarptautiniuose autorių namuose (Austrija), 2014 m. kūrybinė studija Close Stranger, Kaliningrade (Karaliaučius) (Rusija).
2018 m. už išskirtinius nuopelnus miesto kultūrai suteiktas Klaipėdos miesto kultūros magistro vardas.
2020 m. Tarptautinės šiuolaikinio meno mugės "ArtVilnius '20" geriausias menininkas.
2021 m. Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija už laiko ženklų poetiką fotografijoje.
Kūryba
Surengė daugiau negu 48 personalines parodas Lietuvoje bei užsienyje ir dalyvavo daugiau nei 75 grupinėse parodose Lietuvoje ir užsienyje.
„Remigijaus Treigio fotografijos mums jau pažįstamos ir su niekuo kitu nesupainiojamos. Beveik tuščias peizažas, kuriame – tik vos įžiūrima riba, skirianti jūrą, dangų, smėlį; vienišas pastatas ir migloje nykstanti plokščio peizažo erdvė; negyvos langų ertmės tamsaus pastato sienoje; uždangstyti ar tamsoje paslėpti daiktai tuščio kambario prietemoje; ir baltų šiukšlių, dulkelių, įbrėžimų kosmosas, dar labiau pabrėžiantis vaizdo ramybę ir tamsą – tai jo skiriamieji ženklai. Jo žvilgsniui bet koks objektas – paprastas, nereikšmingas, kasdieniškas – tampa savęs pažinimo ir būties apmąstymo instrumentu, o tokia veikla reikalauja šiek tiek ilgesnio, nei trunka viena fotografijos akimirka, laiko"...   Agnė Narušytė
2014 m. Lietuvos fotomenininkų sąjungos fotografijos fondas išleido monografiją „Remigijus Treigys. Fotografijos 1987–2012“. Išplėstinis fotografijų albumas yra daugiasluoksnis projektas, apimantis plačią meninės problematikos amplitudę: nuo estetinio atvaizdo legitimacijos iki konceptualių vaizdo suvokimo ir žinios perskaitymo modelių. Dėl kūriniuose aktualios vizualinės raiškos ir konceptualių prielaidų jungties autorius įsitvirtino meno kritikos lauke, jį periodiškai pristato teorinių ir mokslinių leidinių puslapiuose, tačiau visa kūryba dar nebuvo apžvelgta viename autoriniame veikale.
FK Dniapro
Magiliavo futbolo klubas „Dniapro“ – Baltarusijos futbolo klubas iš Mogiliavo.
Istorija
Kai Dniapro 2018 m. Baltarusijos Aukščiausiosios lygos sezone liko paskutiniai, turėjo iškristi iš elito diviziono.
2019 m. Mogiliavo komanda susijungė su „Luč“ komanda iš Minsko.
Bukolika
Bukolika ( – piemenų, piemeniškas) – antikinės poezijos žanras, trumpas lyrinis epinis dialogų arba dainos formos kūrinys, kuriame vaizduojamas niekieno nedrumsčiamas piemenų, žemdirbių gyvenimas, jų meilė, gamta.
Bukolika buvo paplitusi senovės Graikijoje ir Romoje, italų Renesanso poezijoje. Žanro pradininkas – graikų poetas Teokritas. Su bukoline poezija susiję pastoralės, idilės, eklogės žanrai.
Riaubai
Riaubai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 9 km nuo Alksniupių.
Bardas
Pritardami sau muzikos instrumentais bardai deklamuodavo savo poeziją Galijos, Velso, Airijos ir Škotijos kunigaikščių dvaruose. Viduramžiais jie tapo poetais profesionalais ir sudarė atskirą luomą.
Dabar bardais dažnai vadinami dainuojamosios poezijos atlikėjai. Lietuvoje titulo bardas atitikmuo yra dainius. Tai žmogus, kuriantis savo bendravimą su socialine aplinka muzikos ir žodžio galių subendrinimu. Bardas/Dainius Lietuvių/baltų gentyse turėjo eilę socialinių paskirčių: bardai būdavo jungiančiąja informacine grandimi tarp senųjų baltų šventikų ir bendruomenės, bardai buvo švenčių kūrėjai ir jų įprasmintojai. Vėlgi, senolis, sugebantis dainomis bendrauti su keliomis kartomis jaunesniais asmenimis pagarbiai buvo vadinamas dainiumi/bardu. Bardas/Dainius privalėjo turėti talentą muzikos skambėjime įtaigiai perduoti prasmingą žinią.
Dainuojamoji poezija – besiformuojanti Lietuvoje muzikinės kultūros sritis. Jos pradininkai ir pasekėjai akcentuoja žodžio galios svarbą dainoje, tačiau muzikine prasme dainuojamosios poezijos žanro suvokimas ir įprasminimas kol kas yra padrikas. Dainuojamajai poezijai priskiriami ir liaudies kūrinių aranžuotės, ir dainos išgarsėjusių poetų tekstais, ir kabaretinių spektaklių kompozicijos ir džiazo liberalumas ir įvairių tautų folklorinių skambesių perpinimas.
Bardo/dainiaus statusas ir atitinkamas kurybinis fondas šiuo metu dar neturi jokios klasifikacinės pozicijos Lietuvos Respublikos kultūros puoselėjimo programose.
Tigriai
Tigriai (Tigre, Tegre, Tigray) – tauta, gyvenanti didžiojoje dalyje šiaurinės Eritrėjos ir gretimose teritorijose Sudane. Jų kalba – tigrių kalba priklauso semitų-chamitų kalbų šeimai, semitų kalbų etiopinei grupei, ir yra gimininga tigrajų kalbai. Sudaro apie 30 % Eritrėjos gyventojų. Tačiau tigrių kalba yra svarbiausia lingua franca šiaurinėje Eritrėjoje. Šią kalbą naudoja apie 65 % Eritrėjos gyventojų.
Geografija
Tigrių tradiciškai gyvenama teritorija sudaro netaisyklingą trikampį, kurio kampuose yra Zula uostas Eritrėjoje (vakaruose), Suakino uostas Sudane (šiaurėje) ir Eritrėjos rytinė siena (rytuose). Skirtingai nei piečiau esančiam Etiopijos kalnynui, regionui būdingos sudaninio klimato žemumos, netgi dykumos. Regionas ribojasi su Raudonąja jūra šiaurės vakaruose, Istorine Etiopija (Tigrajaus istoriniu regionu) pietuose, Nubija rytuose ir šiaurės rytuose, bedžų gyvenamomis žemėmis šiaurėje.
Kultūra
Nors lingvistiniu požiūriu tigriai yra artimi piečiau (Etiopijos kalnyne) gyvenantiems tigrajams, nuo jų ryškiai skiriasi savo gyvenimo būdu, religija ir rase. Skirtingai nei Etiopijos kalnynas, tigrių gyvenamos teritorijos istoriškai nebuvo plačiai naudojamos žemdirbystei, kas nulėmė semi-sedentarinį jų gyvenimo būdą, pagrįstą gyvulininkyste, kaip ir gretimų Sudano tautų (pvz., bedžų, kunamų, narų ir kt.) atveju. Su dauguma šių tautų, ypač bedžais, tigriai gyvena susimaišę. Tigrių teritorijos yra daug rečiau gyvenamos nei tigrajų, kurie sudaro apie 50 % Eritrėjos gyventojų, nors ir susitelkę nedideliame Debubo regione.
Skirtingai nei dauguma tigrajų, tigrių dauguma yra ne krikščionys, o musulmonai (95 % tigrių išpažįsta Sunitų islamą). Šį faktą nulėmė stipri įtaka iš Egipto, dėl kurios apie XIII a. buvo islamizuoti ir šiauriau gyvenę bedžai. Tradiciškai tigrių kalba užrašoma arabų raštu, nors Eritrėjos vyriausybė jai pritaikė etiopų raštą, kuriuo rašoma tigrajų kalba. Kadangi pastarasis raštas siejamas su krikščionybe, tigriai vis dar linkę vartoti arabų raštą.
Tigrius sudaro apie 30 genčių, tarp kurių yra Beni Amer (sudaro apie pusę visų tigrių), afilendai, belju, mensai, meschalitai, nabrarai, sabderatai, vairai, chababai ir kt.
Istorija
Per visą savo istoriją tigrių gyvenamos teritorijos buvo tarpinė zona tarp kitų Afrikos ir Azijos civilizacijų – Etiopijos, Nubijos ir Arabų. Todėl tigrių istoriją formavo šių civilizacijų įtaka. Manoma, kad tigriai susiformavo vietinėms kalnų ir žemumų gentims perimant kultūrinę įtaką iš senovinės Aksumo imperijos. Ši įtaka pirmiausia išliko tigrių kalboje, kuri tiesiogiai kilusi iš Aksume naudoto gezo. Tigrių protėviai, kaip ir šiauriau gyvenę bedžai, taip pat priėmė krikščionybę.
Žlugus Aksumo imperijai, tigrių gyvenamą regioną kontroliavo bedžai, kurių didelė dalis perėmė tigrių kalbą, tačiau sudarė vietos diduomenės sluoksnį. Iki šiol didelę dalį tigrių sudaro šios kilmės atstovai. Po Aksumo žlugimo sumenko krikščionybės įtaka iš Etiopijos, tačiau sustiprėjo islamo įtaka iš Arabijos. VII a. tarp pakrantėje ir salose gyvenusių tigrių paplito islamas, kuris lėtai skverbėsi į krašto gilumą. Paskutinieji tigriai buvo islamizuoti tik XIX a.
Menkai kontroliuojamoje krašto gilumoje XVI–XIX a. susiformavo tigrių gentinės konfederacijos, kurias inspiravo aplinkinių tautų judėjimai į tigrių gyvenamas žemes. Šios tautos ilgainiui perimdavo tigrių kalbą, tačiau išlikdavo vietos diduomene. Svarbiausios tokios konfederacijos buvo Beni Amer, susiformavę kovų su Senaru fone, Bet Asgede, kilę iš Akele Guzajaus regiono, ir bedžų pogrupis Belevai, kilę iš Suakino apylinkių.
XIX a. tigrių teritorijose sustiprėjo iš Arabijos pusiasalio vykdoma islamizacija, kurios metu islamas tapo vyraujančia religija. Atgimus Raudonosios jūros prekybai, sustiprėjo ir žemyninė prekyba tarp Raudonosios jūros pakrantės ir Nubijos, kurią kontroliavo tigriai. Tai lėmė prekybinių miestų, tokių kaip Kerenas, sustiprėjimą.
XVIII a. nusilpus Etiopijai ir Senarui, pagrindine jėga tigrių regione tapo Muchamado Ali Egiptas. 1820 m. Egipto armija užėmė Nubiją, 1840 m. – Kasavą, per kurią paėmė kontrolę ir tigrių prekybiniuose keliuose. XIX a. viduryje vėl stiprėjanti Etiopija tapo pagrindine Egipto konkurente regione, o amžiaus 8-ajame dešimtmetyje į kovą įsijungė Italija, kuri ir laimėjo konfliktą. Nuo XIX a. pabaigos tigrių teritorijos atiteko Italijos Eritrėjai ir ilgainiui liko Eritrėjos dalimi.
Andrejus Voznesenskis
Biografija
A. Voznesenkis gimė 1933 m. gegužės 12 d. Maskvoje. Tėvas – Andrejus Voznesenskis (1903–1974) – inžinierius, motina – Antonina Voznesenskaja (1905–1983). Didžiumą vaikystės praleido Kiržačyje. Antrojo pasaulinio karo metais iš Maskvos pasitraukė į Kurganą. Vėliau A. Voznesenskis skyrė šiam miestui eilėraštį.
1957 baigė Maskvos architektūros institutą. Pirmieji jo eilėraščiai išleisti 1958 metais, o 1960 metais A. Voznesenkis jau parašė savo pirmąjį eilėraščių rinkinį.
A. Voznesenskis palaikė Lietuvos nepriklausomybės atkūrimą, dalyvavo Sąjūdžio steigiamajame suvažiavime. Mirė nuo sunkios ligos komplikacijų 2010 metais Peredelkino kaime.
Taitiečiai
Taitiečiai (sav. mā'ohi) – polineziečių tauta, gyvenanti Taityje ir kai kuriose kitose Draugijos salose (Prancūzijos Polinezija). Populiacija – 130 tūkst. žmonių (XX a. II pusė). Dar per 7 tūkst. gyvena Naujojoje Kaledonijoje, yra išeivių Prancūzijoje. Kalba austroneziečių kalbų šeimos, rytų austroneziečių šakos taitiečių kalba. Taip pat šneka prancūziškai. Dabar taitiečių kalbą perėmę ir daug kitų Prancūzijos Polinezijos salynų gyventojų. Raštas (lotynų pagrindu) sukurtas 1823 m. Dauguma tikinčiųjų – krikščionys (kalvinai, katalikai). Kultūriškai ir kalbiškai taitiečiams artimi tubuajai ir Rapos gyventojai. Juos taitiečiai palaipsniui asimiliuoja.
Draugijos salas polineziečiai apgyvendino I tūkstm. viduryje. Prasidedant II tūkstantmečiui Taityje susiklostė gentinė santvarka, vadovaujama dinastinių vadų. XVIII–XIX a. prasidėjo etninė konsolidacija, Taityje ir aplinkinėse salose sukurta bendra valstybė.
Tradiciniai verslai – rankinė žemdirbystė (kolokazija, jamsai, kokosai, batatai) ir žvejyba. Po kontakto su europiečiais užmezgimo ėmė auginti kiaules, šunis ir naminius paukščius. Tradiciniai amatai – valčių statyba, tapos pluošto, demblių gamyba, medžio drožyba ir akmens apdirbimas. Nuo kolonijinio laikotarpio pradėjo verstis kopros paruošimu, vanilės auginimu, perlamutro gamyba. Tradicinis būstas stačiakampio plano, stulpinės konstrukcijos, su dvišlaičiu stogu ir žolės ir žardų. Apranga (sijonai, apsiaustai, palaidinės, paltai) gaminama iš tapos pluošto, demblio. Žyniai nešiodavo puošnius galvos apdangalus iš plunksnų. Taitiečių virtuvei būdingas augalinis maistas, žuvies patiekalai.
Tradicinei taitiečių visuomenei buvo būdingas susiskaidymas į aukštuosius ir žemuosius vadus, žynius (arii), turtingus žemvaldžius (raatira), paprastus bendruomenininkus. Vadus iškeldavo atskiros gentys ir genčių bendruomenės. Santuoka monogaminė, vadų – poligaminė.
Taitiečių mitologinei pasaulėžiūrai buvo būdingas gausus dievų panteonas, vadų sudievinimas. Žynija (opunui) sudarė atskirą kastą. Buvo paplitęs protėvių, dvasių garbinimas. Taitiečiai išvystė muzikos (pagrindiniai instrumentai – fleita, būgnai), šokio menus.
Baltasis čemerys
Baltasis čemerys (Veratrum album) – melantinių šeimos augalų rūšis. Papiltęs Europoje ir vakarinėje Azijoje (Turkijoje, Kaukaze, Vakarų Sibire).
Daugiametis žolinis augalas. Aukštis 50–180 cm. Šakniastiebiai trumpi, stori, sudaro stambius kerus. Stiebas status, ištisai lapuotas. Lapai pražanginiai, platūs, ryškiai gysloti: ilgis 15–25 cm, plotis iki 20 cm. Stiebo viršūnėje užaugina didelį, į šluoteles susitelkusį žiedyną. Žydi balsvai, gelsvai, žalsvai, liepos–rugpjūčio mėnesiais. Sėklas brandina rugsėjį.
Baltasis čemerys auga daugiausia kalnuose, Lietuvoje rastas drėgnose ar vidutinio drėgnumo natūraliose pievose, anksčiau rastas ir šienaujamose pievose bei ganyklose. Šalyje labai retas, pastaruoju metu rastas tik Anykščių rajone. Nyksta dėl pievų nešienavimo, užaugimo mišku, krūmais.
Visos augalo dalys bei jo skleidžiamas kvapas nuodingi. Auginamas darželiuose kaip dekoratyvinis augalas.
Pastoralė
Pastoralė ( <  – piemenų) – viduriniųjų amžių, Renesanso ir Baroko epochos literatūros žanras, lyrinė poema arba eiliuota drama, idiliškai vaizduojanti kaimą, piemenų gyvenimą ir meilę.
Pastoralinės poezijos rinkiniais – „Bukolikos“ ir „Georgikos“ – išgarsėjo Vergilijus.
Maral Artin
Maral Artin (🇦🇲; g. 2000 m. birželio 9 d.) – armėnų futbolininkė, puolėja. Atstovavo nacionalinei Armėnijos rinktinei.
Karjera
Heidelberge, Vokietijoje gimusi žaidėja futbolą pradėjo žaisti šioje šalyje.
2019 m. persikėlė į Armėniją ir atstovavo „Alashkert“ klubui. Apie šį karjeros etapą mažai žinoma.
Netrukus persikėlė į Prancūziją, atstovavo Arras FCF, kuris 2020 m. tapo Racing Club de Lens dalimi ir pasivadino RC Lens Féminin.
Sekančiu karjeros klubu tapo ispanų Cordoba CF.
Karjera nacionalinėje rinktinėje
2020 m. debiutavo Armėnijos moterų futbolo rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Lietuvą.
2021 m. lapkričio 25 d. žaidė rungtynėse, kai Belgijos rinktinė rezultatu 19:0 sutriuškino Armėniją.
2023 m. vasario 17 d. draugiškose rungtynėse prieš Lietuvos rinktinę pasižymėjo įvarčiu. Lietuvaitės nugalėjo rezultatu 3:1.
ŽFK Vorskla
Poltavos „Vorskla“ – Ukrainos futbolo klubas iš Poltavos.
Istorija
Klubo ištakos siekia 2004 m., kai Charkive buvo įkurtas FK Žytlobud-2. Tris kartus tapo Ukrainos čempionėmis (2016, 2017, 2020 m.), keturis kartus iškovojo sidabrą (2014, 2018, 2019, 2021 m.), o 2015 metais – bronzą. 2020 ir 2021 metais iškovojo Ukrainos moterų futbolo taurę.
„Vorsklos“ klubas
2022 m. rugsėjo 10 d. įvykdytas klubo rebrendingas. Oficialiai persikėlė iš Charkivo į Poltavą, tačiau paskelbta apie tai, kai klubas tampa „Žytlobud-2“, daugelį metų atstovavusio Charkivo miestui, teisių perėmėju. Ankstesniais metais „Vorsklos“ klubas bendradarbiavo su FK Žytlobud-2. Pasiskelbę teisių perėmėjomis, „Vorsklos“ klubas įgyjo teisę žaisti moterų UEFA moterų Čempionių lygos atrankos turnyre.
2022 m. rugpjūčio 18 d. pirmojo etapo pusfinalio rungtynėse rezultatu 5:0 sutriuškino FC Lanč'xut'i (Gruzija), o rugpjūčio 21 d. rezultatu 2:0 nugalėjo BIIK-Kazygurt (Kazachstanas). Antrame etape jų varžovėmis tapo KF Vllaznia Shkodër (Albanija), kurios bendru dviejų rungtynių rezultatu 3:2 palaužė Ukrainos atstoves. 2022 m. rugsėjo 21 d. Ukrainoje pirmosios rungtynės baigėsi lygiosiomis 1:1, o 2022 m. rugsėjo 28 d. atsakomosiose rungtynėse nugalėjo albanės rezultatu 2:1 ir pateko į kitą etapą.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo aukščiausioje lygoje ir tapo čempionėmis. 2023 m. gegužės 27 d. rungtynėse prieš ŽFK Ateks nugalėjo varžoves rekordiniu skirtumu 23:0.
Sudėtis
Atnaujinta: 2023 m. rugsėjo 3 d.
Git
Istorija
Sistemą 2005 m. sukūrė Linusas Torvaldsas Linux branduolio vystymui. 2005 m. liepos 25 d., L. Torvaldsui sugrįžus dirbti prie Linux branduolio, Junio Hamano tapo pagrindiniu Git palaikytoju ir programuotoju. Git saugo jos tvarkomą projektą bei visą jo versijų istoriją kiekvieno naudotojo kompiuteryje, nepriklausomai nuo centrinio serverio.
Caproni Ca.335
Caproni Ca.335 Maestrale (lt. 'mistralis') – XX a. ketvirtojo dešimtmečio pabaigoje Italijos įmonėje „Cantieri Aeronautici Bergamaschi (Gruppo Caproni)“ sukurtas dvivietis vienmotoris naikintuvas-bombonešis, kuriuo domėjosi ir Lietuvos karo aviacija.
Git
Istorija
Linux branduolys yra didelės apimties atvirojo kodo programinės įrangos projektas. Tarp 1991 ir 2002 m. programinės įrangos pakeitimai buvo perduodami kaip pataisos ir archyvuoti failai. 2002 m. Linux branduolio projektas pradėjo naudoti tobulesnę paskirstyto versijų valdymo sistemą BitKeeper.
2005 m. Larry McVoy, BitKeeper autorinių teisių savininkas, panaikino nemokamą licenciją Linux kūrėjams teigdamas, kad Andrew Tridgell atvirkštine inžinerija sukūrė SourcePuller, naudodamas BitKeeper protokolus. Po nesėkmingų derybų, trukusių daugiau nei mėnesį, Linux branduolio komanda pradėjo ieškoti naujos alternatyvos. L. Torvaldsas norėjo naujos sistemos, kurią galėtų naudoti kaip BitKeeper, tačiau atmetus komercinius variantus, joks variantas neatitiko jo iškeltų kriterijų. Tai paskatino Linusą Torvaldsą sukurti savo įrankį, atitinkantį visus jo iškeltus reikalavimus tokio tipo programinei įrangai bei naudojantis pamokomis, kurių jie išmoko naudodami BitKeeper.
Caproni Ca.335
Sukūrimas ir konstrukcija
miniatiūra|SABCA S.47 brėžinys iš trijų perspektyvų, žurnalas „L’Aerophile“, 1940 m. kovo mėn. 1937 spalio mėnesį Belgijos aviacijos įmonė SABCA (pranc. Société Anonyme Belge de Constructions Aéronautiques) sudarė sutartį su Italijos aviacijos koncernu Caproni. Pagal šią sutartį SABCA, apeidama Italijai taikomas sankcijas, tam tikrose rinkose pardavinėjo Caproni gamybos orlaivius, tokius kaip Caproni Ca.135, Ca.310 ir Ca.312, kuriems buvo suteikiami SABCA indeksai – atitinkamai S.45bis, S.46 ir S.48. Šia sutartimi Caproni įsipareigojo sukurti tuo metu pasenusius Belgijos KOP (pr. Aéronautique Militaire / ol. Militair Vliegwezen) dviviečius naikintuvus ir žvalgybinis biplanus Fairey Fox turėjusius pakeisti lėktuvus.
Naujasis gaminys gavo indeksą Caproni Ca.335 Maestrale, o jo konstruktoriumi tapo Caproni vyriausiasis inžinierius Cesare Pallavicino. Orlaivio konstrukcija rėmėsi anksčiau sukurtu šturmo lėktuvu A.P.1. Ca.335 buvo mišrios konstrukcijos žemasparnis monoplanas su iš metalinių vamzdžių suvirintu ir skarda aptrauktu fiuzeliažu, medinės konstrukcijos, drobe aptrauktais sparnais, varomas vienu „V“ formos 12 cilindrų varikliu Hispano-Suiza 12Ycrs. Lėktuvas pasiekdavo 501 km/h greitį, smukos greities siekė 115 km/h. Važiuoklė – pilnai įtraukiama, hidraulinė. miniatiūra|Ca.335 kūrėjas Cesare Pallavicino Piloto ir žvalgo darbo vietos buvo įrengtos atskirose gana toli išdėstytose kabinose. Žvalgo ginkluotę sudarė vienas 7,7 mm kalibro kulkosvaidis. Pilotas valdė tarp cilindrų blokų sumontuotą ir per propelerio ašį šaudančia 20 mm kalibro Hispano-Suiza HS.404 patranką ir du sparnuose sumontuotus 7,7 mm kalibro kulkosvaidžius. Lėktuvas taip pat turėjo nedidelį bombų skyrių, kuriame tilpo dvi bombos po 50 kg, dar 10 tokių bombų galėjo būti pakabinamos po sparnais.
Git
Istorija
Pirma veikianti programos versija buvo išleista 2005 m. balandžio 7 d., o 16 dieną į Git repozitoriją buvo įkelta didžioji dalis Linux branduolio kodo (virš 6.7 milijonų eilučių). Po dar 3 minučių buvo įkeltas pirmas kodo papildymas. Įsitikinęs, kad viskas veikia kaip ir turėtų, Linusas Torvaldsas apie tai pranešė savo el. pašto grupėje. Žinodamas, jog nori grįžti prie Linux branduolio kūrimo, L. Torvaldsas liepos 25 d. perdavė Git kodą Junio Hamano, pranešdamas, kad jis buvo „akivaizdus pasirinkimas“. Maždaug po poros mėnesių buvo išleista 2.6.12 Linux branduolio versija, naudojant Git.
Caproni Ca.335
Sukūrimas ir konstrukcija
Vientelis žvalgybinės paskirties Ca.335 prototipas buvo pagamintas Caproni gamykloje Ponte San Pietro mieste. Pirmasis skrydis įvyko 1939 m. vasario 16 d. Cantieri Aeronautici Bergamaschi aerodrome, orlaivį pilotavo įmonės pilotas-bandytojas Ettore Wengi. Po bandymų lėktuvas buvo išrinktas ir geležinkeliu išsiųstas į SABCA gamyklą Briuselyje. Naujai surinktas pirmą skrydį jis atliko 1939 m. rugsėjo 19 d. Pirmieji bandymai buvo sėkmingi ir SABCA įsigijo Ca.335 gamybos licenciją bei jam suteikė savo pavadinimą – SABCA S.47. Orlaivis patiko Belgijos KOP, kurios išreiškė pageidavimą užsakyti 24 jų vienetus. Kadangi SABCA gamyklos pajėgumai tuo metu buvo pilnai užimti Belgijos ir Prancūzijos KOP užsakymo pagaminti 41 vnt. Breguet 693 ir bei dar 10 vnt. Prancūzijai skirtus Koolhoven F.K.58, kariuomenės ir pramoninkų susitarimu oficialaus užsakymo pateikimas buvo kiek atidėtas.
Git
Versijos
Git versijų sąrašas:
Ribickis
Ribickis – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Čedasų.
Caproni Ca.335
Sukūrimas ir konstrukcija
1939 m. liepos mėnesį orlaivis, jau kaip SABCA 47, buvo demonstruojamas 2-ojo Briuselio aeronautikos parodoje, kur susilaukė Danijos, Portugalijos, Nyderlandų, Norvegijos, Švedijos, Šveicarijos ir Venesuelos delegacijų susidomėjimo. Nepaisant to, jokių užsakymų nebuvo padaryta.
Git
Dizainas
Git leidžia keliems autoriams vienu metu keisti esamą programos kodą, per daug vienas kitam netrukdant. Tarpusavyje nepersiklojantys pakeitimai net ir tame pačiama faile sujungiami į naują versiją automatiškai, jei tik jie pakankamai toli vienas nuo kito. Žmogui tenka kištis tik jei keli autoriai perrašinėjo kodą jau visiškai ten pat. Git saugo visą kodo keitimų istoriją, lieka žinomi keitimų autoriai bei ką jie pakeitė. Prireikus visada galima grąžinti senesnę versiją, ar lyginti ją su esama.
Caproni Ca.335
Sukūrimas ir konstrukcija
1940 m. kovo 14 d. prie Orleano įsikūrusioje Bersy aviacijos bazėje Nr.123, Prancūzijos KOP vadovybei demonstruojamas S.47 nusileidimo metu patyrė nedidelę avariją. Orlaivio nebuvo spėta suremontuoti iki Vokietijos invazijos. Vienintelį Ca.335/S.47 vokiečiai užgrobė 1940 m. birželio 13 d. Ši konstrukcija nesudomino Liuftvafės, tačiau, nepaisant Caproni prašymų, Vokietijos valdžia nesutiko jo gražinti kūrėjams. Nesuremontuotas orlaivis liko Prancūzijoje, kol 1943 m.buvo atiduotas į metalo laužą. Ca.335 pagrindu Caproni taip pat sukūrė Italijos Regia Aeronautica susidomėjimo nesulaukusį pikiruojantį bombonešį Caproni Ca.355 Tuffo.
1939 m. vasarą Karo aviacijos viršininko A. Gustaičio nurodymu Lietuvai skirtų naikintuvų Morane-Saulnier 406L gamybą Nante prižiūrėjęs kapitonas Jonas Mikėnas buvo nusiųstas į Milaną su užduotimi susipažinti su Caproni Ca.335 gamyba. Mikėnas skeptiškai įvertino Ca.335, pažymėjęs, kad pastarasis buvo griozdiškesnis nei ANBO-VIII. Po Mikėno ataskaitos Karo aviacijos susidomėjimas C.335 nutrūko.
Git
Dizainas
Git dizainas yra kiek tai remiasi prieš jį pasirodžiusių versijų valdymo sistemų BitKeeper ir Monotone. BitKeeper Linux branduolio kūrėjai naudojo prieš prieš jo savininkui atimant nemokamą licenciją, o Monotone buvo svarstomas kaip BitKeeper pakaitalas, bet Linusui Torvaldsui šis neįtiko dėl itin mažo greičio.
Git iš pradžių buvo kurtas kaip žemo lygio versijų valdymo sistemos variklis, prie kurio būtų galima prijungti atskiras vartotojų sąsajas. Nuo to laiko Git tapo išsamia versijų valdymo sistema, kurią galima naudoti be papildomų priemonių.
Sistemos paskirstymas
Git, kaip ir kitos versijų valdymo sistemos leidžia kūrėjams keliese dirbti prie to pačio projekto ar failo. Be to, turint interneto ryšį, dažniausiai galima prisijungti iš bet kurios pasaulio vietos ir įkelti savo kodo pakeitimus.
Suderinamumas
Git palaiko visas populiariausias modernias operacines sistemas, todėl nesvarbu kokią sistema mėgsta arba gali naudotis kūrėjas, jis visada turės prieigą prie Git saugyklos.
WU-17 rinktinė
Istorija
2017 m. buvo suburta Lietuvos WU-17 rinktinė. 2017 m. išimties tvarka dalyvavo Lietuvos moterų futbolo A lyga pirmenybėse.
Rusijos futbolo varžybos 2007–2008 m.
Rusijos futbolo varžybos 2007–2008 m.
Finalo rungtynės
CSKA finale tik po baudinių serijos palaužė varžovus ir iškovojo šalies futbolo taurę. -
Git
Prieinamumas
Git yra nemokama ir atviro kodo programinė įranga, todėl ja naudotis nereikia papildomų lėšų. Taip pat Git suderinama su visomis populiariausiomis šiuolaikinėmis operacinėmis sistemomis, todėl nepaisant jų įvairovės, visi kūrėjai gali naudoti šią versijų valdymo sistemą.
WU-17 rinktinė
Istorija
Nesužaidė iki pirmenybių pabaigos (pasitraukė likus keletui turų iki A lygos sezono pabaigos).
Git
Populiarumas
Stack Overflow savo metinėje kūrėjų apklausoje tris kartus įtraukė punktą apie kūrėjų naudojamas versijų valdymo sistemas. 2015 m. (16 694 atsakymų), 2017 m. (30 730 atsakymų) ir o 2018 m. (74 298 atsakymų). Git buvo akivaizdus lyderis tarp atsakiusių programuotojų, 2018 m. surinkęs net iki 87,2% balsų.
WU-17 rinktinė
Klubo pavadinimas, logotipas ir spalvos
WU-17, tai merginų iki 17 metų Lietuvos rinktinė.
Apranga
Žaidžia raudonomis, bei geltonai/žaliomis sportinėmis aprangomis.
Git
Populiarumas
Apklausoje sudalyvavusių programuotojų naudojamos versijų valdymo sistemos:
Pokémon Go
Pokémon Go – nemokamas, išplėstinės realybės atvirojo pasaulio mobiliųjų telefonų žaidimas, išleistas 2016 m. liepos 6 d.
Žaidėjai naudodamiesi telefono GPS ir kameros funkcijomis turi pagauti „Pokémon“ serijos personažus, juos plėtoti, atlikti įvairias kitas užduotis. Šie personažai atsiranda naudojant išplėstinės realybės pasaulį. Žaidimas yra nemokamas, tačiau turi ir papildomų mokamų funkcijų.
Jun Woong-tae
Jun Woong-tae (g. 1995 m. rugpjūčio 1 d. Seule) – Pietų Korėjos šiuolaikinės penkiakovės sportininkas, olimpinis prizininkas.
Pokémon Go
Žaidime naudojama išplėstinė realybė profesionalių medikų buvo giriama už galimybę pagerinti žaidėjų psichinę ir fizinę būklę, tačiau tuo pačiu metu buvo kritikuojama dėl kai kurių nelaimingų atsitikimų žaidžiant.
Kraujo krioklys
Kraujo krioklys – kraujo raudonio įšalęs krioklys, esantis viename iš rytų Antarktidos slėnių, Viktorijos žemėje, Teiloro ledyne. Krioklio spalvą lemia geležies oksido turintis sūrus vanduo. Krioklys garsėja ne vien savo spalva, bet ir čia ekstremaliomis sąlygomis išgyvenančiais gyvais mikroorganizmais. Nedidelė versmė, kuri ir sudaro „kraujo krioklius“, iš poledinio ežero, nepažeisdama jo ekosistemos, išteka įskilimo ledyne dėka.
Krioklį 1911 m. atrado anglų geografas Thomas Griffith Taylor, slėnyje tyrinėjęs ledyną. Pradžioje manyta, kad raudoną spalvą krioklio vandeniui suteikia raudondumbliai. Tačiau tikroji priežastis pasirodė kur kas labiau intriguojanti. Pasirodo, prieš milijoną metų Teiloro ledynas po savimi „palaidojo“ ežerėlį, kuriame veisėsi senovinių bakterijų bendruomenės. Ežerėlis, kaip nustatė mokslininkai, buvo palaidotas po storu ledo sluoksniu ir tikrąja to žodžio prasme įstrigo laike. Negaudamos saulės šviesos ir deguonies, šios bakterijos yra labai specifinės ir anachronistinės. Po ledynu glūdintis ežeras savo ruožtu pasižymi druskingumu ir geležies klodais. Kraujo kriokliai primena, kokiomis ekstremaliomis sąlygomis gali egzistuoti gyvybė.
Jun Woong-tae
Biografija
2015 m. Woong-tae kartu su Pietų Korėjos nacionaline rinktine (Jung Jin-hwa, Lee Woo-jin) iškovojo aukso medalius pasaulio čempionate. Individualioje rungtyje sportininkas užėmė 13-ą vietą. 2016 m. pasaulio čempionate korėjietis tapo vyrų estafetės pasaulio čempionu, o komandinėje įskaitoje pelnyti bronzos medaliai.
Savo debiutinėse 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Jun Woong-tae užėmė 19-ą vietą. 2017 m. pasaulio čempionate apgynė vyrų estafetės pasaulio čempionų titulą.
2018 m. Azijos žaidynėse Woong-tae iškovojo aukso medalį. 2019 m. pasaulio šiuolaikinės penkiakovės čempionate Pietų Korėjos atstovas laimėjo savo pirmąjį individualu medalį - bronzą penkiakovės rungtyje, bei užsitikrino kelialapį į olimpines žaidynes.
2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Pietų Korėjos atstovas iškovojo savo pirmąjį bronzos medalį.
Siaurasis geležinkelis Žydkiemis–Rūtelė
310px|right|thumb|Geležinkelio trasa, užnešta ant kaizerinės Vokietijos karinio žemėlapio Siaurukas Žydkiemis–Rūtelė,  – 600 mm pločio vėžės siaurasis geležinkelis, nutiestas ir eksploatuotas Pirmojo pasaulinio karo metais kaip vokiečių karinis lauko bėgių kelias tarp Žydkiemio (Rytprūsiai) ir Oberostui priklausančios Rūtelės (dab. Rutka-Tartak vietovė Lenkijoje).
Istorija
1918 m. pabaigoje kaizerinės Vokietijos kariuomenė paliko Oberostą. Koks buvo tolimesnis šio geležinkelio likimas istorikams nėra žinomas.
La Platos miesto stadionas
Estadio Ciudad de La Plata, dar vadinamas Estadio Único – daugiafunkcis stadionas Argentinoje, La Platos mieste. Daugiausia naudojamas futbolo varžyboms. Atidarytas 2003 m. ir yra vienas moderniausių stadionų visoje Lotynų Amerikoje. Greta įrengtas regbio stadionas, atletikos aikštė.
Jada
Jada senovės tiurkų mitologijoje – maginis akmuo, kuriuo galima valdyti orus: iškviesti arba pašalinti lietų, sniegą ir kt. Dalyje šaltinių Jada siejamas su šamanais, nors kitur su šamanizmu ir nesiejamas. Pasak vienos iš legendų, Jadą iš Japeto gavo Ogūzchanas. Pasak kito viduramžių pasakojimo, ogūzų protėviai atėmė lietaus akmenis iš gyvūnų (šie juos laikė burnose ir tiesiai ant jų atsirasdavo debesys). Jados sąsaja su gyvūnais atsispindi kirgizų mitologijoje – šie tiki, kad šį akmenį galima rasti avių arba karvių skrandžiuose. Jakutai manė, kad stebuklingą sata akmenį šamanui gali padovanoti erelis.
Siužetas apie Jados naudojimą sutinkamas ir Firdousi kūrinyje „Šahname“.
Nafplijas
Nafplijas – Graikijos miestas Peloponese, Argolidės nomo sostinė. 1829–1834 m. Nafplijas buvo pirmoji nepriklausomos Graikijos sostinė. Svarbus rytų Peloponeso jūros uostas. Miestas yra Argo įlankos pakrantėje, šiaurės rytų Peloponese. Didžioji dalis istorinio senamiesčio yra nedideliame, į įlanką įsikišusiame pusiasalyje. Jame yra marmuriniai šaligatviai bei vientisa namų architektūra.
Istorija
Senamiesčio įtvirtinimai ir prie jų uostas buvo pastatyti Bizantijos laikais. Gynybiniai įtvirtinimai buvo statomi valdant miestą prancūzams, venecijiečiams ir turkams. 1212 m. miestą užėmė Achajos kunigaikštystės prancūzų kryžiuočiai ir 1388 m. pardavė jį Venecijos Respublikai. Per sekančius 150 metų miestas išsiplėtė, buvo atnaujinti įtvirtinimai. 1540 m. Nafplijas buvo užimtas osmanų, pavadintas „Mora Yenişehri“ (Naujas Peloponeso miestas) ir tapo sandžako centru. Venecija miestą atsiėmė 1685 m., pastatė Palamidžio tvirtovę, kurią saugojo tik 80 karių, tad 1715 m. ją nesunkiai vėl užėmė Osmanų imperija.
Graikijoje prasidėjus kovoms už nepriklausomybę, Nafplijas liko pagrindinė turkų gynybos citadele. Teodoro Kolokotronio vadovaujami sukilėliai metus laikė apsuptyje miestą ir Palamidžio tvirtovę. Turkai buvo priversti pasiduoti prasidėjus badui. Dėl patogios geografinės padėties ir gerų miesto įtvirtinimų Nafplijas tapo pirma nepriklausomos Graikijos sostine. 1828 m. sausio 7 d. pirmuoju nepriklausomos Graikijos prezidentu tapo Ioannis Kapodistrias.
1831 m. spalio 9 d. nužudžius I. Kapodistrią mieste įsigalėjo anarchija. Jaunai valstybei buvo pakviestas vadovauti Bavarijos princas Otas, kuris 1834 m. šalies sostinę iš Nafplijaus perkėlė į Atėnus.
XX a. šeštame dešimtmetyje turistams pradėjus lankytis Peloponeso apylinkėse, Nafplijas su savo istoriniu senamiesčiu ir vaizdais nuo Palamidžio tvirtovės, taip pat sulaukė dėmesio. Dėl švelnaus klimato žiemos metu, daug Atėnų gyventojų pamėgo šį miestą.
Mokslas
2003 m. Peloponeso universitetas mieste atidarė dailės dailės fakultetą, o 2007 m. įkūrė teatro katedrą su šiais mokymo profiliais: thumb|200px|Bourtzi pilis
Lankytinos vietos
thumb|200px|Paminklas nepriklausomybės kovotojams
Kanalizacija
Kanalizacija (, iš canaliser 'daryti kanalus, nukreipti, suleisti į kanalus' (iš ) + -ation) – reiškinys, kai aplinkos ar vidiniai veiksniai nukreipia procesą tam tikra kryptimi, arba metodas, kai žmogus tam tikrą reiškinį nukreipia norima kryptimi.
Juozas Bagdonas (1968)
Buvo akademinio irklavimo rinktinės narys 1992 m. (Barselona) ir 1996 m. (Atlanta) vasaros olimpinėse žaidynėse.
Trakų internatinės sporto mokyklos auklėtinis (1986). Treneriai A. Šatas (1982-1986, pirmasis), K. Bartkus (1986-2000). 2002 m. baigė Vilniaus pedagoginį universitetą. 1987-1991 m. buvo KKSD (iki 1990 m. KKSK) instruktorius, 1999-2008 m. Vilniaus viešbučio „Vilon“ apsaugos tarnybos vyr. inspektorius, nuo 2009 m. Juodšilių vidurinės mokyklos kūno kultūros mokytojas.
Sporto pasiekimai
Irklavo pavienes dvivietę su vairininku ir be vairininko valtis, keturvietę su vairininku, porinę dvivietę. Lietuvos irklavimo rinktinės narys (1991-1999).
Pasaulio jaunimo irklavimo čempionate užėmė 4 vietą (1986, Čekoslovakija, su SSRS keturvietės su vairininku įgula).
Daugkartinis Lietuvos vyrų irklavimo čempionas: dvivietės su vairininku, be vairininko, keturvietės su vairininku, aštuonvietės, dvivietės be vairininko maratono. Baltijos šalių 3 kartus čempionas (1991, 1998).
Tarpt. regatų JAV Madisone, Milvokyje, Sietle laimėtojas (1989, su SSRS aštuonvietės įgulomis). Karališkosios Henlio regatos sidabro medalininkas (1992, su Lietuvos pavienės keturvietės su vairininku įgula).
1993 m. Pasaulio taurės Duisburgo (Vokietija), Liucernos (Šveicarija), Manheimo ir Griunau (Vokietija) etapų, 1997 m. Pasaulio taurės Miuncheno, Paryžiaus, Liucernos etapų dvivietės be vairininko irklavimo aukso ir 1994 m. Pasaulio taurės Duisburgo etapo sidabro medalio laimėtojas.
Pasaulio irklavimo čempionatų dalyvis: 1993 m. Rudnicoje (Čekija) irkluodamas dvivietę su vairininku užėmė 6 vietą, 1994 m. Indianapolyje (JAV) porinę dvivietę - 6 vietą, 1995 m. Tamperėje (Suomija) - 7 vietą, 1997 m. Savojoje (Prancūzija) ir 1998 m. Kiolne (Vokietija) dvivietę be vairininko - 9 vietą.
XXV olimpinėse žaidynėse (1992, Barselona, Ispanija) dvivietės irklavimo varžybose užėmė 9 vietą, XXVI olimpinėse žaidynėse (1996, Atlanta, JAV) - 10 vietą.
Čekijos futbolo varžybos 2012–2013 m.
Čekijos futbolo varžybos 2012–2013 m.
Kompjeno paliaubos (1940)
Kompjeno paliaubos – Prancūzijos paliaubos su Vokietija, pasirašytos 1940 m. birželio 22 d. Kompjeno miške (Prancūzija). Paliaubomis buvo užbaigtas mūšis dėl Prancūzijos. Kompjeno paliaubos pasirašytos tame pačiame traukinio vagone, kuriame 1918 m. lapkričio 11 d. sudarytos Pirmąjį pasaulinį karą užbaigusios Kompjeno paliaubos. Adolfas Hitleris sąmoningai pasirinko Kompjeno mišką paliaubų pasirašymo vieta, taip norėdamas pažeminti principinę varžovę Prancūziją.
Birželio 16 d. premjeru paskirto Filipo Peteno vyriausybė sutiko atiduoti Vokietijai du trečdalius Prancūzijos teritorijos, nutraukti karo veiksmus, nuginkluoti ir demobilizuoti Prancūzijos kariuomenę (išskyrus dalinius tvarkai palaikyti), padengti išlaidas, susijusias su okupacinės vokiečių kariuomenės išlaikymu. Valdyti Prancūzijos pietinę dalį buvo pavesta prohitlerinei F. Peteno vyriausybei, įsikūrusiai Viši mieste.
Rybokai
Rybokai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Panemunėlio kaimo.
Adomo Mickevičiaus muziejus Paryžiuje
thumb|200 px|right|Adomo Mickevičiaus muziejus Paryžiuje
Adomo Mickevičiaus muziejus Paryžiuje  – muziejus, skirtas poetui Adomui Mickevičiui Paryžiuje. Muziejus išsidėstęs Paryžiaus IV kvartale, lenkų bibliotekos pastate, esančiame Šv. Liudviko saloje.
Apie muziejų
Muziejų 1903 m. įkūrė poeto sūnus Vladislavas Mickevičius. Tai seniausias poetui Adomui Mickevičiui skirtas muziejus.
Bogušovskių Vigonas
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Adomo Mickevičiaus muziejus Paryžiuje
Apie muziejų
Muziejaus kolekcijoje yra dokumentų, susijusių su Adomo Mickevičiaus asmenybe ir kai kuriais jo asmeniniais daiktais. Ekspozicijoje galima rasti Adomo Mickevičiaus krikšto metriką, mirties liudijimą, kandidatavimo į įvairias pareigas dokumentų kopijas, paskyrimo į Lozanos universiteto ir Prancūzijos koledžo profesoriaus pareigas. Muziejuje eksponuojama ir nemaža dalis žinomų autorių autografų. Muziejuje yra poeto rankraščiai, įskaitant „Vėlinių” rankraštį, Bairono poemos „The Giaour“ vertimo rankraštį.
Tbilisio marios
right|thumb|Tbilisio jūra
Adomo Mickevičiaus muziejus Paryžiuje
Apie muziejų
Muziejus yra nedidelis. Jis užima vieną lenkų bibliotekos pastato kambarį.
Ekskursijos vedamos ketvirtadienio popietę ir šeštadienio rytą pagal susitarimą. Muziejaus adresas – 6, quai d’Orléans, 75004 Paris.
Tbilisio marios
Tbilisio marios  – dirbtinis ežeras šalia Tbilisio miesto. Tai didžiausias vandens telkinys Tbilisio apylinkėse, jo ilgis 8,75 km, plotis 2,85 km. Atidarytas 1953 m.
Jazatai
Jazatai iranėniškoje mitologijoje – dievybių, Ahūra Mazdos pagalbininkų, eilė. Ši sąvoka dar ikizoroastrinės kilmės (plg. vid. osetinų izaed). Senovės persų panteone Jazatus atitinka baga-. „Jaunojoje Avestoje“ į Jazatų sąrašą įtraukiami Mitra, Ardvisura Anahita, Veretragna, Machas ir kiti dievai, savo rangu nusileidžiantys Ahūra Mazdai ir Ameša Spentai. Jazatai neminimi Zaratustros „Gathose“, todėl manoma, kad jų įtraukimas į panteoną buvo duoklė liaudies tikėjimams.
Savo platesne reikšme Jazatai (kaip „dievybės, dangaus gyventojai“) apima ir Ahūra Mazdą bei Ameša Spentą.
Argentinos Malvinų stadionas
Estadio Malvinas Argentinas – futbolo stadionas Argentinoje, Mendosos mieste, Generolo San Martino parke. Daugiausia naudojamas futbolo varžyboms.
Pastatytas 1976 m. ruošiantis 1978 m. pasaulio futbolo čempionatui Argentinoje. Pradžioje vadintas Estadio Ciudad de Mendoza, bet vėliau pervadintas Malvinų karo garbei. 1998 m. stadione vyko vienas iš „Human Rights Now!“ pasaulinių koncertų. Estadio Malvinas Argentinas stadione vyko 2011 m. Copa América čempionato varžybos.
Šiame stadione namų rungtynes Primera divizione žaidžia „Godoy Cruz Antonio Tomba“ klubas.
Vilhelmas Dumpis
Vilhelmas Dumpis (1905 m. rugpjūčio 5 d. Rytprūsiuose: Klaipėdos apskrities Nibrų kaime – (?)) – iš lietuvininkų kilęs vokiečių skulptorius.
Biografija
Gimė ir augo geležinkelininko šeimoje. Gimtajame kaime gyveno ir daugiau Dumpių: evangelikų liuteronų vyskupas Hansas Jurgis Dumpys (g. 1933 m.), Klaipėdos krašto sukilimo dalyvis Jurgis Dumpis (1889–1964) bei kt.
Jaunystėje Vilhemas Dumpis mokėsi medžio ir akmens meniško apdirbimo amato, po to studijavo Karaliaučiaus dailės akademijoje pas profesorius Stanislovą Cauerį (1867–1943) ir Hansą Wisselį (1897–1948). Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, buvo pašauktas į Vermachtą ir kariavo šešerius metus. Karo pabaigoje iš tarnybos pasitraukė, gyveno Tiuringijoje, vėliau persikėlė į Vestfalijos Coesfeldo miestą.
Gyvendamas Karaliaučiuje iškalė keliolika portretinių biustų, taip pat sukūrė Kryžiuočių ordino riterio paminklą Prabutuose ir dekoratyvinę skulptūrą ant automobilinio tilto Elbinge. Pokaryje dalyvavo atkuriant XIII a. krikšto indą Kelno priemiesčio Lövenicho Šv. Severino bažnyčioje ir šventųjų skulptūras kartūzų vienuolyne „Maria Hain“ Diuseldorfo priemiestyje Unterrath.