cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Žygiai
Dauguma žygių turi specifinį kvapą, kuris apsaugo nuo kai kurių vabzdžiaėdžių plėšrūnų. Bombožygiai ištikus pavojui, iššvirkščia labai lakų skystį, kuris ore garsiai sprogdamas išgaruoja ir virsta smirdančiu debesėliu, kuris atbaido visus vabzdžius.
Lervos ir suaugėliai dažniausiai yra plėšrūs, minta kitais vabzdžiais ir jų lervomis, moliuskais, sliekais. Grobį dažniausiai medžioja viršutiniame dirvos sluoksnyje, dirvos paviršiuje, miško paklotėje, vandens telkinių krantų drėgname smėlyje, pūvančiose augalų liekanose, komposto krūvose, graužikų ir kurmių urvuose, rečiau ant augalų (pvz.: puikiažygiai, lapažygiai), ar po medžių žieve, kinivarpų takuose (pvz.: kirmžygiai, žievėžygiai). Kai kurios žygių rūšys (pvz., Gauruotasis vikražygis, žaliasis vikražygis, Žalsvasis laukažygis) gali kenkti ir augalams.
Žygiai gyvena miškuose, pievose, soduose, dirbamuose laukuose. Jie aktyvūs vakarais ir naktimis, o dieną slapstosi po akmenimis, augalų liekanomis, miško paklotėje, samanose, po nuvirtusiais medžiais ir t. t. Naktiniai žygiai, kaip ir daugelis naktinių vabzdžių, skrenda į šviesą.
Kai kurie žygiai aktyvūs ir dieną. Iš dieninių ypač verta paminėti savitą žygių pošeimį – Cicindelinae, kuriam priklauso šoklių (cicindela) ir panašios gentys. Šie vabalai aktyvūs šiltomis saulėtomis dienomis, dažnai yra spalvingi ir blizgantys. Kai kurie entomologai šį pošeimį išskiria net į atskirą šeimą – „Cicindelidae“.
Vystymasis
Žygių patelės dirvoje apie 2 – 4 cm gylyje padeda apie 30 – 50 kiaušinių. Kiaušinius deda su pertraukomis, todėl tuo pačiu laiku galima aptikti įvairių vabalo vystymosi stadijų. Lervos platokos, į kūno galus siaurėjančios. Galva stambi, su dideliais viršutiniais žandais. Kojos ilgos, letenos su 1 – 2 nagais. kūno oda standi, stora, paprastai tamsi, segmentacija ryški. Pilvelio devintas segmentas dažnai būna su gana ilgomis ataugomis (urogomfais). Lervos, kaip ir suaugę vabalai, yra plėšrios.
thumb|left|500px|Žygio ([[Nebria brevicollis) lerva]] thumb|center|200px|Žygio ([[Nebria brevicollis) lervos galva]]
Reikšmė
Žygiai yra naudingi, nes naikina žemės ūkio ir sumedėjusių augalų kenkėjus. Kartais kai kurias žygių rūšis žmonės užveisia dirbtinai, tam kad naikintų kenkėjus. Tai yra efektyvus kovos su kenkėjais būdas ir nekenkia aplinkai, kaip, pavyzdžiui, insekticidų naudojimas (nuo kurių miršta ne tik kenkėjai, bet ir žygiai bei kiti naudingi vabzdžiai).
Žygius lesa medšarkė, jais minta rupūžės, driežai, kurmiai, kirstukai, ežiai ir kiti vabzdžiaėdžiai žinduoliai.
Lietuvoje
Į Lietuvos raudonąją knygą įrašytos šios žygių rūšys:
Pilnas iliustruotas Lietuvos žygių sąrašas: Lietuvos žygiai.
Kapitonas Džekas
300px|thumb|Kapitonas Džekas [[1864]]
Kintpuash, geriau žinomas kaip Kapitonas Džekas (mirė 1873 Spalio 3) buvo modokų genties vadas ir jų lyderis per Modokų karą.
1864 m. modokų gentis sutiko gyventi šalia Tulio ežero prie Kalifornijos-Oregono sienos. Tačiau, dėl kolonistų skundų dėl derlingos žemės, modokai buvo perkelti į Klamato rezervatą, pas savo tradicinius priešininkus, klamatų gentį, pietvakarių Oregone. Klamath gentis savo narių skaičiumi perviršijo savo kaimynų, nes rezervatas buvo įprastinė klamatų žemė, todėl modokų sąlygos buvo itin sunkios. 1865 m. Kapitonas Džekas išvedė modokus iš rezervato atgal į jų namus. 1869 m. modokai vėl buvo sugauti Jungtinių Valstijų armijos ir gražinti į Klamato rezervatą, tačiau jų sąlygos nepagerėjo, tada Kapitonas Džekas išvedė 180 modokų į Tulio ežero teritoriją.
Stirniai (reikšmės)
Stirniais vadinama:
Musašinas
Musašinas  – miestas Tokijuje, Japonijoje. Čia gyvena apie 138,6 tūkst. gyventojų.
Simboliai
Oficiali miesto gėlė – dobilūnė, raudonasis kietagrūdis, paprastasis ridikūnas, azalija, kvapusis žalčialunkis, narcizas, kaičioji kinrožė, puošnusis sukutis ir skaistažiedė, medis – japoninė magnolija, japoninis skirpstulas ir Benthamidia florida.
Trumponys
Trumponimis vadinami kaimai:
Adrianne Curry
Adrianne Marie Curry (g. 1982 m. rugpjūčio 6 d.) – JAV modelis. Pirmoji realybės šou America's Next Top Model nugalėtoja.
Biografija
Karjerą pradėjo pirmajame „America's Next Top Model“ sezone, kurį ir laimėjo. Po sėkmės konkurse Curry pasirašė kontraktą su Niujorko modelių agentūra „Wilhelmina Models“. Fotografavosi Life & Style Weekly, Us Weekly, Star, OK!, Stuff, People, Maxim, Marie Claire, Von Dutch Salon City, Macy's, Lucky, Ed Hardy, Kinis Bikinis, Beverly Hills Choppers ir Merit Diamonds žurnalams.
2004 m. pradėjo karjerą kaip podiumo modelis. Dalyvavo Anne Bowen, Jamie Pressly, Pamela Anderson, Ed Hardy, Von Dutch ir Christopher Deane kolekcijų pristatymuose.
2006 m. fotografavosi Playboy žurnalo viršeliui. Už fotosesiją Curry buvo sumokėta 2 000 000 dolerių.
60 m.
60 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Virusas
thumb|right|320px|[[Gripo virusas|Gripo viruso dauginimasis]] Virusas – neląstelinės sandaros infekcinis patogenas, negalintis augti ir daugintis už šeimininko ląstelės ribų. Lotyniškai žodis virus reiškia nuodas. Jie yra užkrečiamų ligų sukėlėjai, galintys užkrėsti bet kokį iš ląstelių sudarytą organizmą. Virusai yra dar mažesni už bakterijas, todėl jų neįmanoma pamatyti per šviesinį mikroskopą, jiems tyrinėti naudojami tik elektroniniai mikroskopai.
Kilmė
Virusai yra randami visur, kur tik yra gyvybė. Greičiausiai jie atsirado kartu su pirmosiomis ląstelėmis. Virusų kilmė nėra išaiškinta, nes jie nesuformuoja fosilijų, tad iki šiol molekulinės technologijos davė daugiausiai naudos aiškinantis jų atsiradimą. Yra trys pagrindinės hipotezės apie virusų kilmę:
Struktūra
Raupų virusai yra dideli, sudėtiniai, su labai sudėtinga morfologine struktūra. Viruso genomas susijungęs su centrinio disko baltymais, sudaro nukleoidą. Nukleoidas apsuptas membranos ir dviejų išaugų, kurių paskirtis nežinoma. Virusas turi apsauginį „voką“, tirštai nusėtą baltymais. Pats virionas yra nepastovios formos, kuri gali būti tiek kiaušinio, tiek plytos.
Kai kurie virusai, kurie infekuoja archėjas, turi struktūrą, kuri nesiejama nei su viena iš anksčiau išvardintų. Jie turi didžiulę įvairovę neįprastų formų, nuo verpstės iki sulenktos lazdelės, ašaros ar butelio. Kiti archėjų virusai primena bakteriofagus su uodegomis ir turi net kelias uodegines struktūras.
Virusai turi paprastą sandarą ir dauginasi gyvoje ląstelėje
Virusai negamina energijos, nereaguoja į dirgiklius ir neturi ląstelinės sandaros. Todėl jie vadinami neląsteline gyvybės forma. Virusas sudarytas iš nukleorūgšties, kurią supa baltyminis apvalkalas. Nukleorūgštyje slypi genai, kurie svarbūs virusui dauginantis. Virusai dauginasi tik tada, kai įsiskverbia į gyvas ląsteles. Viruso dauginimasis:
Virusai sukelia žmogaus, gyvūnų ir augalų ligas
Patekę į žmogaus, gyvūno ar augalo organizmą virusai sukelia ligas. Daugelis žmogaus virusų prisitaikė daugintis tik tam tikrame audinyje. Pavyzdžiui, ŽIV virusai (AIDS sukėlėjai) įsiskverbia į žmogaus baltąsias kraujo ląsteles, dauginasi ir jas naikina. Todėl silpnėja organizmo atsparumas kitiems ligų sukėlėjams. Pasiutligės virusai puola žinduolių ir žmogaus nervines ląsteles, todėl pažeidžia centrinę nervų sistemą.
Jei virusais užsikrečia augalai, nukenčia jų išvaizda, sumažėja derlius. Tačiau kartais sunku atskirti, ar augalas serga virusine liga, ar jam trūksta neorganinių junginių.
Virusai, naikinantys bakterijas
Virusai, kurie dauginasi bakterijose, vadinami bakteriofagais (bakterijų ėdikais). Jie dažniausiai turi galvutę ir uodegėlę su ataugomis. Šie virusai prisitaikę naikinti bakterijas. Todėl jie naudojami prieš ligas sukeliančias bakterijas.
Trempinių dvaras
Trempinių dvaras – dvaras, stovėjęs Trempiniuose. Dabar tik išlikę dvaro likučiai.
Istorija
Po karo, apie 1953 metus, iš dalies susiremontavę pastatą, apsigyveno kelios kolūkiečių šeimos. Vėliau, 1954 metais, šį namą nusipirko ir iki 1986 metų jame gyveno Knygauskų ir Vaičiulių šeimos. Jie iš dalies atkūrė dvaro kiemo gėlynus, prižiūrėjo nedidelę sodo dalį (pagrindinė sodo dalis priklausė kolūkiui ir ilgainiui buvo visiškai apleista), sutvarkė tvenkinį. Šiuo metu dvarą dar primena tik išlikęs, apleistas didžiulis sodas, nusausinto tvenkinio dumblynė ir pastatų likučiai.
McLaren MP4-26
McLaren MP4-26 – Formulės 1 automobilis, kurį 2011 m. sezone naudojo McLaren ekipa. Automobilis buvo pristatytas vasario 4 dieną Berlyne.
Sezono metu MP4-26 per 19 lenktynių pelnė 6 pergales ir su 497 taškais užėmė antrą vietą galutinėje įskaitoje.
Pilni Formulės 1 rezultatai
(paryškintos pole pozicijos; pakreipti greičiausi ratai)
Zakoriai
Zakoriai – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Puodžių. Yra fermų kompleksas.
Židinys (žurnalas)
Židinys – literatūros, mokslo, visuomenės ir akademinio gyvenimo mėnesinis žurnalas, ėjęs 1924–1940 m. Kaune.
Istorija
Oficialus leidėjas Vincas Mykolaitis-Putinas, nuo 1932 m. – Jonas Grinius. Faktiškai leido ateitininkų federacijos vyriausioji valdyba (iki 1924 m. – sąjunga). Spausdino „Raidės spaustuvė“, „Šviesos“ spaustuvė Kaune. Leido priedus „Gimtoji kalba“, „Iliustruotas Židinio priedas“, „Kalba“.
Spausdino straipsnius filosofijos, kultūros, religijos, mokslo, istorijos, psichologijos, literatūrologijos, estetikos ir kitais klausimais. Skelbė politikos, meno, dailės, visuomeninio gyvenimo apžvalgas, grožinės literatūros kūrinius.
Bendradarbiai
Žurnale bendradarbiavo Viktoras Alekna, Vytautas Augustinas, Petras Babickas, Vytautas Bičiūnas, Bernardas Brazdžionis, Bronė Buivydaitė, Petras Būtėnas, Blažiejus Česnys, Pranas Dovydaitis, Juozas Eretas, Pranas Gaida-Gaidamavičius, Antanas Gylys, Liudas Gira, Motiejus Gustaitis, Jonas Jablonskis, Martynas Jankus, Adomas Jakštas, Viktoras Jasaitis, Kazimieras Jasėnas, Vladas Juodeika, Antanas Juška, Juozas Keliuotis, Petras Kuraitis, Petras Leonas, Vincas Maciūnas, Jonas Marcinkevičius, Česlovas Masaitis, Pranas Mašiotas, Nelė Mazalaitė, Henrikas Nagys, Salomėja Nėris, Povilas Pakarklis, Juozas Paukštelis, Stasys Santvaras, Paulius Slavėnas, Stasys Šalkauskis, Juozas Tumas-Vaižgantas, Mykolas Vaitkus ir kt.
Redaktoriai
Vyriausias redaktorius Vincas Mykolaitis-Putinas.
Redagavo:
Skydas (žvaigždynas)
thumb|Skydo žvaigždynas Skydas (, Sct) – 84-as pagal dydį šiaurinio pusrutulio žvaigždynas. 1684 m. žvaigždyną taip pavadino lenkų astronomas Johannes Hevelius, šiuo būdu įamžindamas lenkų karaliaus ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Jono III Sobieskio pergalę prieš turkų armiją Vienos mūšyje. Iki sutrumpinant pavadinimą, žvaigždyno vardas buvo Scutum Sobiescianum. Lietuvių astronomai panašiu stiliumi pavadino Taurus Poniatowski žvaigždyną.
Žvaigždyne yra didžiausias žinomas mūsų galaktikos raudonųjų supermilžinių padrikasis spiečius, RSGC1. Spiečiuje aptinkamos 26 supermilžinės. Jo masė siekia 40 000 M_\odot, tai masyviausias spiečius visame Paukščių Take.
Netoli yra kitas panašus, bet mažesnis spiečius, Stephenson 2 (10 supermilžinių, kitur rašoma, jog 25 ). Jam priklauso didžiausia žinoma (2020 m. duomenimis) žvaigždė, Stephenson 2-18. Būdama 2158 kartus didesnio skersmens už Saulę, ji net 440 000 kartų šviesesnė. Padėjus Saulės vietoje, Stephenson 2-18 fotosfera siektų Saturno orbitą.
Kiti žinomesni žvaigždyno objektai yra Mesjė 11 ir Mesjė 26.
Plika akimi galima įžiūrėti tik keliolika žvaigždučių. Lietuvoje žvaigždynas geriausiai matomas liepos – rugpjūčio mėnesiais.
Sinestezija
Sinestezija ( suvokimas, jautimas vienu metu) – reiškinys, kai dirginant vieno iš pojūčių jutimo organą, nevalingai kyla ne vienas, o du ar daugiau pojūčių. Kaip labiausiai paplitusi sinestezijos forma, išskiriama vadinamoji spalvinė klausa (be klausos, garsas sukelia dar ir spalvos pojūtį). Pasitaiko ir regos sinestezija. Tam tikros spalvos gali sukelti šilumos (pvz., geltona ir oranžinė) arba šalčio (pvz., mėlyna ir žalia) pojūtį.
Kai kada sinestezija gali būti susijusi su psichoaktyvių medžiagų poveikiu. Sinestezija taip pat siejama su patologija (kaip pavyzdys pateikiamas garsų matymas).
Kaip dažnai sinestezija pasitaiko, nėra iki galo aišku, pateikiami ženkliai besiskiriantys skaičiai: nuo 1 atvejo iš 20 000 iki 1 atvejo iš 200.
Organizmas
Organizmas (organ + ism; 'įrankis', 'instrumentas') – savarankiškai egzistuojantis organinio pasaulio vienetas (gyvūnas, grybas, augalas arba mikroorganizmas, gyvosios gamtos elementas), turintis savireguliacijos sistemą, kuriam daro poveikį įvairūs aplinkos veiksniai. Organizmas gali egzistuoti sąveikaudamas su aplinka, kuri padeda jam atsinaujinti.
Miltonija
Miltonija (Miltonia) – gegužraibinių (Orchidaceae) šeimos augalų gentis.
ROC de Charleroi-Marchienne
ROC de Charleroi-Marchienne – Belgijos futbolo klubas iš Šarlerua.
61 m.
61 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Joelio knyga
Joelio knyga – viena iš Senojo Testamento knygų, priskiriama pranašų knygų grupei.
Pirmame knygos skyriuje rašoma apie viską naikinantį skėrių antplūdį, kuris suprantamas kaip artėjančios Viešpaties dienos ženklas – Dievo teismas būsiąs dar pragaištingesnis už tą antplūdį. Joelis ragina tautą nedelsiant atgailauti ir žvelgia į ateitį – dosnios palaimos laikus.
Kada galėjo pranašauti Joelis, nėra žinoma, tačiau iš užuominos į tarp tautų išsklaidytą Izraelį galima manyti, kad užsimenama apie Babilono tremties laikus.
Papis
Papis – ežeras pietryčių Lietuvoje, Šalčininkų rajone (ties sankirta su Vilniaus ir Trakų rajonais), apie 2 km į šiaurę nuo Baltosios Vokės, Rūdninkų girios šiauriniame pakraštyje (Papiškių, Ropėjos miškai), apsuptas Baltosios Vokės durpyno. Ilgis iš pietų į šiaurę – 2,6 km, plotis – iki 1,1 km. Altitudė 130,9 m. Ežeras seklus, jo didžiausias gylis – 1,6 m. Ežeras susidaręs senslėnio terasos duburyje. Papis pasiekęs senatvės būklę – užžėlęs vandens augmenija. Yra keletas salų pietinėje dalyje (didžiausios 0,73 ha, 0,64 ha, 0,6 ha) ir keletas šiaurinėje dalyje (didžiausios 1,86 ha, 0,28 ha). Krantai žemi, pelkėti. Dugną dengia molinga klintis, sapropelingas dumblas.
Ežeras yra lyninio tipo. 1967 m. paskelbtas Papio ornitologiniu draustiniu (plotas 3,07 km²). Čia saugoma migruojančių paukščių apsistojimo vieta, didžiųjų baublių, pievinių lingių perimvietės.
Aplink ežerą įsikūrusios Papiškės, Pakrempė, Vairos ir Mikašiūnų sodai.
Ežerėvardis Pãpis kildinamas nuo žodžio pãpas („krūtis, spenys, koks nelygumas, atsikišimas“).
Plačiagalviai šamai
Plačiagalviai šamai (Aspredinidae) – šamažuvių (Siluriformes) šeima. Paplitę Pietų Amerikos upėse, gėlame vandenyje. Kai kurios rūšys auginamos akvariumuose.
Šeimoje 12 genčių, 23 rūšys.
Uozuolniekai
Uozuolniekai  – gyvenvietė Latvijoje, Jelgavos savivaldybėje. Gyvenvietė įsikūrusi prie Iecavos upės, už 36 km nuo Rygos ir už 6 km nuo Jelgavos. 4260 gyventojų (2021 m.). 2003–2021 m. buvo Uozuolniekų savivaldybės administracinis centras.
Azijiniai buivolai
Azijiniai buivolai (Bubalus) – dykaraginių šeimos, jaučių pošeimio, buivolų gentis.
Genčiai priklauso 5 rūšys:
Liuksemburgo socialistinė darbininkų partija
Liuksemburgo socialistinė darbininkų partija, (LSAP/POSL, liuks.: Lëtzebuerger Sozialistesch Arbechterpartei, pranc.: Parti Ouvriére Socialiste Luxembourgeois) valdančioji Liuksemburgo kairioji partija.
Įkurta 1903 m., tačiau socialdemokratai C. M. Spoo ir M. Velteris dar 1896 m. buvo išrinkti į parlamentą. Jie ir inicijavo partijos atsiradimą. Iki 1944 m. vadinosi Socialdemokratine partija. Nuo įsikūrimo glaudžiai bendradarbiauja su Nepriklausomu profsąjungų susivienijimu. Palaiko griežtos ekonomijos, kainų ir atlyginimo lygsvaros, pramonės restruktūrizavimo politiką.
Valdžioje
Iki 1933 m. nuolat Atstovų rūmuose turėjo po 2 atstovus. 1945–1947 kartu su komunistais įėjo į koalicinę vyriausybę. 1965 m. rinkimuose gavo 5 parlamento vietas. 1968–1971 partijoje vyko įvairių srovių kova, pasibaigusi dešiniosios dalies išėjimu ir atskiros Liuksemburgo socialdemokratų partijos įkūrimu.
1974 pirmą kartą atsidūrė opozicijoje, bet 1975–1979 ir 1984–1994 dalyvavo koalicijoje su Krikščionių socialine liaudies partija.
1984 m. rinkimuose į Atstovų rūmus gavo 21, 1989-18 vietų, 1999 m. – 13 vietų iš 60. 2002 m. priimta nauja partijos programa, kurioje daugiausia dėmesio skiriama statybos, šeimos problemoms, ekonominei politikai. 2004 m. parlamento rinkimuose gavo 24 vietas ir vėl sudarė koaliciją su Krikščionių socialine liaudies partija.
Ministrais pirmininkais buvo : Pjeras Diuponas, Jozefas Bešas, Pjeras Fridenas, Pjeras Verneris, Žanas Klodas Junkeras ir Žakas Santeras.
1995–2000 m. Žakas Santeras buvo Europos Komisijos pirmininku.
Struktūra
Turi 6000 narių. Suvažiavimas 2 metams renka 29 narių Direktorių komitetą, 13 narių Vykdomąjį komitetą, 7 narių kontrolės komitetą, prižiūrinti visą visų partijos struktūrų veiklą ir 5 narių Disciplinos tarybą, nagrinėjančią statuto pažeidimus. Vykdomasis organas Generalinis sekretoriatas.
Leidžia laikraštį „Tageblatt zeitung für Letzeburg“.
Veikia jaunimo organizacija Les Jeunesses Socialistes Luxembourgeoises (JSL), kurios pirmininkas nuo 2001 m. Žanas Polis Espenas.
SI narė nuo 1951.
62 m.
62 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Guyasuta
thumb|right|Guyasuta Gayasuta arba Kayashota (dar Gaiachoton, Geyesutha, Kayashoton, Kiashuta, Quiasutha) (1725–1794) buvo Senekos genties vadas ir diplomatas.
Manoma, kad Gayasuta 1753 m. tarnavo kaip skautas jaunam Džordžui Vašingtonui, taip pat jis palaikė prancūzų pusę per Prancūzų – Indėnų karą.
Žiedai (žurnalas)
Žiedai – mūsų tautinės tverybos priedas prie „Ateities“ № …, moksleivių žurnalo „Ateitis“ priedas, ėjęs 1911–1914 m. Kaune.
Istorija
Leido ir redagavo Aleksandras Dambrauskas. Spausdino S. Banaičio spaustuvė. Išėjo 42 numeriai.
Spausdino lietuvių liaudies dainas, pasakas, patarles, priežodžius, raudas ir kt. liaudies kūrybą.
Dimensija (reikšmės)
Dimensija gali reikšti:
Jonas Čiuberkis
Jonas Čiuberkis (1914 m. sausio 20 d. Rygoje – 1994 m. spalio 21 d. Klyvlende, JAV) – Lietuvos teisininkas, žurnalistas, redaktorius.
Kupiškio Povilo Matulionio progimnazija
Kupiškio Povilo Matulionio progimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kupiškyje, Jaunimo g. 2, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 290043380.
Jonas Čiuberkis
Biografija
Vytauto Didžiojo universitete studijavo teisę. Iki 1940 m. Vidaus reikalų ministerijos kanceliarijos viršininkas. 1940–1941 m. gyveno Vokietijoje, Lietuvių aktyvistų fronto veikėjas. 1941–1943 m. Vilniaus miesto savivaldybės sekretorius. 1943 m. vokiečiai jį areštavo ir iki karo pabaigos kalino Štuthofo stovykloje. Vėliau išvažiavo į JAV.
Bendradarbiavo leidiniuose „Lietuvos aidas“, „Jaunoji karta“, „Policija“ ir kt. 1938–1939 m. redagavo žurnalą „Akademikas“. Rašinius spausdino Vokietijoje leistuose laikraščiuose „Mintis“, „Lietuvis“, „Mūsų kelias“. 1962–1968 m. laikraščio „Dirva“ vyriausias redaktorius.
Kupiškio Povilo Matulionio progimnazija
Istorija
1984 m. dėl perpildytos tuometinės Vlado Rekašiaus vidurinės mokyklos (dab. Kupiškio Lauryno Stuokos-Gucevičiaus gimnazija), miesto valdžia nusprendžia statyti naują, tipinę, antrąją vidurinę mokyklą laukuose, esančiuose Račiupėnų mikrorajone. 1986 m. liepą statybininkai mokyklą perduoda mokytojams. Kupiškio 2-oji vidurinė mokykla duris atvėrė 1986 m. rugsėjo 1-ąją. 1989–1990 m. m. svarbiausioms mokyklos problemoms spręsti buvo įkurta mokyklos Taryba. Pradėta dėstyti tikyba, pamokas vedė kunigas V. Liuima. Dešimtų klasių mokiniai jau gali rinktis humanitarinį ar gamtamokslinį profilius. 1991 m. su Taikos korpuso misija į mokyklą dėstyti anglų kalbą atvyko amerikietė Michelle Pirkl. 1996 m. mokyklai suteiktas žymaus kraštiečio, mokslininko, pedagogo, poeto, publicisto Povilo Matulionio (1860-1932) vardas.
2000 m. mokykla pradėjo profiliuotą mokymą. 2003 m. iš Kupiškio Lauryno Stuokos-Gucevičiaus gimnazijos perkeltos vakarinės pamaininės klasės. 2004 m. prijungta Virbališkių pagrindinė mokykla ir tapo Kupiškio Povilo Matulionio vidurinės mokyklos Virbališkių pradinio ugdymo skyriumi. 2007 m. perkeltos suaugusiųjų klasės iš Kupiškio Povilo Matulionio vidurinės mokyklos į Kupiškio technologijos ir verslo mokyklą. 2008 m. steigėjo sprendimu mokykla tapo pagrindine. 2009 m. uždarytas Kupiškio Povilo Matulionio pagrindinės mokyklos Virbališkių pradinio ugdymo skyrius. Likę mokiniai perkeliami į Kupiškio Povilo Matulionio pagrindinę mokyklą. 2011 m. gruodžio 1 d. Kupiškio rajono savivaldybės tarybos sprendimu mokyklos statusas pakeistas iš pagrindinės į progimnaziją.
Mokykla turi savo atributiką: uniformas, emblemą, vėliavą. Leidžiamas mokyklos laikraštis „Matulionietis“. Kasmet organizuojama Mokyklos bendruomenės savaitė.
2017 m. prijungta Kupiškio Kupos pradinė mokykla ir tapo Kupiškio Povilo Matulionio progimnazijos Kupos pradinio ugdymo skyriumi. 2019 m. uždarytas Kupiškio Povilo Matulionio progimnazijos Kupos pradinės mokyklos ugdymo skyrius. Prijungta Šepetos Almos Adamkienės pagrindinė mokykla ir tapo Kupiškio Povilo Matulionio progimnazijos skyriumi Šepetos Almos Adamkienės mokykla-daugiafunkciniu centru. 2020 m. prijungta Skapiškio pagrindinė mokykla.
Hašišas
thumb|250px|right|Hašišas thumb|250px|Ant [[kanapės besiformuojanti derva, kurią išskyrus gaunamas Hašišas]] thumb|250px|Sebsi (Marokas). Hašišas – narkotinė medžiaga, tam tikru būdu žmonių vartojimui paruoštos kanapės. Tai kieta rusva medžiaga, šildant minkštėja. Vartojama rūkant arba dedant į valgį.
Hašišo ir kanapių skirtingumas
Esminis skirtumas tas, kad hašiše veikliųjų medžiagų koncentracija gerokai didesnė ir jame visai nėra žaliosios masės.
Kanapės išskiria eterinius aliejus dar vadinamus dervomis. Kuriuose būna psichoaktyvios medžiagos – tetrahidrokanabinolio. Daugiausia šio kanabinolio gamina moteriški augalai žydėjimo metu. Vyriškos lyties kanapės augalai, kurie būtent gamina ir skleidžia žiedadulkes, THK išskiria labai mažai. THK paskirtis apsauginė – nuo įvairių kenkėjų, karščio. Kanapė THK išsiskiria dervų pagalba. Hašišu vadinama ši, įvairaus grynumo, THK prisotinta derva.
Hašišas – tai nebūtinai kanapių žiedadulkės. Nors labai retai tai gali būti ir dalis žiedadulkių.
Istorija
Tikima jog hašišas pradėtas gaminti centrinėje Azijoje nors jokių įrodymų nėra. Pirminis gamybos procesas tikriausiai buvo tiesiog ritinti džiovintus lapus per kilimą ir surinkti nuo jų atsiskiriančią medžiagą. Vos atrastas hašišas pasklido po Aziją. Taip patvirtina ir pavadinimas kilęs nuo arabiško žodžio حشّاشين (skaitoma: haššašin) kuris kilo nuo Asasinų sektos pavadinimo.
Šiandieninis vartojimas
Pagrindiniai būdai tai nuryti arba rūkyti. Rūkant dažnai maišomas su tabaku, o valgoma su šokoladu ar pyragėliais. Kavinėse, kuriose pardavinėjamas hašišas (dabartiniu metu tokia veikla beveik visur draudžiama), buvo laikoma labai nemandagiu gestu užsisakyti tik hašišo, be kitų patiekalų.
Kontrabandinis hašišas
Tai, kad hašišas gerokai kompaktiškesnis, nei kanapė ir stovi negesdamas ilgesnį laiką daro jį itin populiariu šiandien, kai visi kanapės gaminiai keliauja kontrabandos keliais. Svarbu, kad kai jį gabena nepatyrę kontrabandininkai ir kai jis slepiamas ir laikomas visiškai netinkamai hašišo kokybė labai pablogėja. Prastos kokybės kontrabandinio hašišo kvapas beveik nejuntamas, jis tampa kietas, netgi pakitęs chemiškai, susioksidavęs. Kartais vartotoją pasiekiantis hašišas tiesiog primena gabalėlį juodos kelio dangos.
Žliubai
Žliubai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Kamajų. Kaimo relikvija – kryžius su Kristaus simboliu – perkeltas į Kamajų Šv. Kazimiero bažnyčios šventorių.
Istorija
Žliubai – senas kaimas, minimas nuo aštuonioliktojo amžiaus vidurio. Laikui bėgant keitėsi kaimo gyventojų skaičius, jų buitis, ūkininkavimas ir amatai. 1910 m. surašant asmeninį turtą nurodytos penkios sodybos.
Žliubuose prieš Antrąjį pasaulinį karą daugiausia žemės turėjo Juozas Petrulis – 34 ha, Kaziui Kirliui priklausė 25 ha, Mykolas Nakas ir Kostas Petrulis turėjo po 14-16 ha. Per karą kaimo gyventojai nenukentėjo. 1950 m. turtingiausias kaimo gyventojas Kazys Kirlys su šeima buvo išvežtas į Sibirą.
1960 m. prasidėjęs „sodybų tuštėjimo metas“ privertė kaimo žmones palikti savo tėviškę, dalis gyventojų persikraustė į Kamajus, kiti išvažiavo į miestus. Nuošalus Žliubų kaimas faktiškai išnyko. Visi kaimo laukai tinka žemdirbystei. Dabar kaimą mena išlikę šimtamečiai ąžuolai.
Žliubų kaimo istoriją aprašė prof. Juvencijus Petrulis istorinėje apybraižoje „Gimtasis kaimas“ (2001 m.).
Juozas Virbickas
Juozas Virbickas (1939 m. spalio 8 d. Anykščiuose – 2006 m. kovo 23 d. Vilniuje) – Lietuvos gamtininkas biologas, ichtiologas, ekologas.
Biografija
1946–1957 m. mokėsi Anykščių Jono Biliūno vidurinėje mokykloje. 1957–1962 m. studijavo Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakultete. Dar studijuodamas 1960–1962 m. dirbo LSSR MA Zoologijos ir parazitologijos institute inžinieriumi žuvivaisininku, 1962–1964 m. šio instituto jaunesnysis mokslinis bendradarbis, 1964–1969 m. Žuvivaisos laboratorijos vadovas. 1968 m. apgynė biologijos mokslų kandidato disertaciją tema „Lynas Lietuvos vandenyse: gyvenamoji aplinka, ekologija ir veisimo perspektyva“.
1970–2003 m. vadovavo Žuvų (vėliau – Hidrobiontų) ekologijos ir fiziologijos laboratorijai, nuo 1970 m. vyresnysis mokslinis bendradarbis, nuo 1989 m. vyriausiasis mokslinis bendradarbis. 1989 m. gamtos mokslų daktaras. Nuo 1977 m. dar ir LSSR MA Zoologijos ir parazitologijos instituto direktoriaus pavaduotoju mokslo reikalams. Nuo 1977 m. respublikinės probleminės mokslinės tarybos „Hidrobiologija, ichtiologija ir vandens biologinių resursų panaudojimas“ pirmininkas. 1987–1990 m. dar ir SSRS Ichtiologinės komisijos Pabaltijo skyriaus pirmininkas.
1990–2003 m. dirbo LMA Zoologijos ir parazitologijos (vėliau – Ekologijos) instituto direktoriumi ir Hidroekologijos skyriaus vedėju. 1990–2006 m. ir žurnalo „Ekologija“ redakcinės kolegijos narys. 1991 m. išrinktas tarptautinio Baltijos komiteto nariu. 1994 m. išrinktas LMA nariu korespondentu. Tarptautinės gamtos ir visuomenės mokslų akademijos tikrasis narys ir prezidiumo narys. J. Virbicko iniciatyva Lietuvos ekologų draugija pripažinta tarptautiniu mastu, 1992 m. ji tapo Europos ekologų federacijos nare. 1998–2005 m. Lietuvos žuvininkų sąjungos, taip pat asociacijos „Žuvininkystės rūmai“ prezidentas, 2005 m. išrinktas garbės prezidentu.
Palaidotas Vilniaus Kairėnų kapinėse.
Mokslinė veikla
Svarbiausiais J. Virbicko mokslinės veiklos rezultatais laikomas ichtiologinės krypties darbas – biologiniai žuvų, kai kurių žuvininkystės sričių tyrimai. Jis taip pat buvo hidroekologinių tyrimų Lietuvoje pradininkas, skatinęs tokių tyrimų plėtrą. Vertinamas ir mokslininko vadovavimas gamtosaugos programoms bei indėlis į Lietuvos gamtosaugą bei gamtonaudą. Disertacijas apgynė dvylika J. Virbicko išugdytų disertantų.
Hidroekologijos ir ichtiologijos klausimais su bendraautoriais paskelbė daugiau nei 170 mokslinių straipsnių, 20 mokslinių knygų ir monografijų. Iš viso yra paskelbęs apie 380 publikacijų, apie pusė iš jų – mokslinės, kitos – mokslo populiarinimo. Jis taip pat yra vieno išradimo termoekologijos srityje bendraautoris (1985 m.).
2013 m. LR aplinkos ministerija įsteigė Juozo Virbicko premiją labiausiai nusipelniusiems saugant ir gausinant žuvų išteklius aplinkos apsaugos valstybinės kontrolės pareigūnams, neetatiniams aplinkos apsaugos inspektoriams, žvejų asociacijoms, mokslo institucijoms ir jų darbuotojams.
Zalepūgai
Zalepūgai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 12 km nuo Žlibinų.
Minkštavabaliai
Minkštavabaliai (Cantharidae) – vabalų (Coleoptera) šeima. Kūnas pailgas, plokščias, minkštas ir apaugęs švelniais plaukeliais. Antsparniai minkšti, silpnai chitinizuoti. Kai kurių rūšių patelės besparnės. Antenos siūliškos arba pjūkliškos. Pilvelis susideda iš 7-8, kartais iš 5-6 narelių (sternitų). Skraido vikriai, aptinkami ant įvairių augalų žiedų ir lapų. Minta žiedų nektaru, kai kurios rūšys ėda kitus vabzdžius ir smulkius moliuskus.
Lervos vystosi trūnijančioje medienoje, dirvoje po nukritusiais lapais ir samanomis. Pasaulyje žinoma daugiau kaip 11 tūkst. rūšių, Lietuvoje apie 40-60 rūšių.
Lietuvos minkštavabaliai
Lietuvoje aptiktos 39 minkštavabalių rūšys, tačiau dar 18 rūšių yra tikėtinos, kadangi aptiktos kaimyninėse šalyse.
Skorpionas (žvaigždynas)
thumb|Skorpiono žvaigždynas
Skorpionas – 33-as pagal dydį pietinio pusrutulio ryškus žvaigždynas Paukščių Take. Lietuvoje liepos mėnesį neaukštai pakylantis virš horizonto. 134 m. pr. m. e. žvaigždyne sužibo supernova, tai paskatino Hiparchą sudaryti žvaigždžių katalogą.
Mitai
Pasak mitologijos, skorpionas, pasiųstas Heros (kitur – Artemidės), įkando Orionui ir už tai atsidūręs danguje.
Zodiako ženklas
40px 8-asis Zodiako ženklas.
FC Hoyvík (2019)
FC Hoyvík, o ankstesniaisiais metais žinomas FF Giza/FC Hoyvík pavadinimu – Farerų futbolo klubas iš Torshauno.
Istorija
Klubas įkurtas 2012 m., kai susijungė du klubai (FF Giza ir FC Hoyvík).
Jonas Mačiukevičius
Biografija
Mokėsi Betygalos vidurinėje mokykloje, dėl ligos negalėdamas jos lankyti – savarankiškai. Lietuvos invalidų draugijos iniciatorius, 1988–1991 m. jos pirmininkas. 1989 m. išrinktas LDDP CK nariu. 1990 m. kartu su Juozu Nekrošiumi ir Juozu Šapoka įsteigė „Bičiulystę“, oficialų neįgaliųjų gyvenimą atspindintį savaitraštį. 1992–1996 m. Lietuvos invalidų tarybos prie LR Vyriausybės pirmininkas.
FC Hoyvík (2019)
Istorija
Namų rungtynes žaidžia „Gundadalur“ stadione, (Torshavno mikrorajone).
Jonas Mačiukevičius
Biografija
Parašė daugiau kaip 40 įvairių žanrų knygų, išleistų Lietuvoje ir užsienyje. Pagal jo žodžius kompozitorius Benjaminas Gorbulskis parašė operetę „Adomas nenori būti Adomu“ (pastatyta 1982 m.), kompozitorius Rimvydas Racevičius sukūrė oratoriją „Septynios giesmės apie gyvenimo medį“ (1985 m.). Kūrybai būdingas autobiografiškumas ir lyrizmas, kartais pasireiškiantis pasikartojančiomis klišėmis.
1968 metais Lietuvos kino studija sukūrė apie jį kino žurnalą „Žalioji spalva“, kuris šiuo metu saugomas Lietuvos centrinio valstybės archyvo Kino dokumentų skyriuje.
FC Hoyvík (2019)
Istorija
Nuo 2019 m. sezono žinomas FC Hoyvík pavadinimu.
FF Giza/FC Hoyvík
Šaltiniai:
Poludas
Poludas  – kolonija Lenkijos rytuose, Vlodavos valsčiuje, Vlodavos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į šiaurės vakarus nuo Vlodavos ir apie 72 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Antonas Dončevas
Antonas Nikolovas Dončevas (1930 m. rugsėjo 14 d. – 2022 m. spalio 20 d. ) – bulgarų rašytojas.
Biografija
Baigė Veliko Tirnovo gimnaziją, 1953 m. Sofijos universitete baigė teisę, bet, atsisakęs teisėjo karjeros Veliko Tirnove, pasirinko kūrybinį darbą. Nuo 2003 m. buvo Bulgarijos mokslų akademijos akademikas.
Kūryba
Romanuose vaizdavo bulgarų kovas su Bizantija, bulgarų turkinimą Rodopuose XVII a. Romanų trilogijos pagrindinė tema – Bulgarijos valstybės susikūrimas ir krikščionybės priėmimas. Kūryboje gausu bulgarų mitologijos motyvų. Parašė fantastinių apsakymų, kūrinių vaikams, esė.
Omė (Tokijas)
Omė  – miestas Tokijuje, Japonijoje. Čia gyvena apie 141,7 tūkst. gyventojų.
Uzbekija
Uzbekistanas arba Uzbekija, oficialiai Uzbekistano Respublika  – valstybė Vidurinėje Azijoje. Vakaruose ir šiaurėje ribojasi su Kazachstanu, rytuose – su Kirgizija ir Tadžikija, pietryčiuose – su Afganistanu, pietvakariuose – su Turkmėnija. Šalies sostinė ir didžiausias miestas – Taškentas.
Viežbovizna
Viežbovizna  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Novės Piekutų valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Omė (Tokijas)
Istorija
Miestas įkurtas 1951 m. balandžio 1 d., sujungus tris kaimus.
Viežbovizna
Istorija
Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 5 namai ir 39 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 6 namai ir 41 gyventojas, iš kurių 4 stačiatikiai. 2006 m. buvo 4 namai ir 15 gyventojų. 2010 m. 5 namai ir 17 gyventojų.
Uzbekija
Istorija
thumb|left|Dalverzine Tepe iš senojo Sogdo. Dabartinė Uzbekijos teritorija nuo senovės buvo vadinama Transoksiana, t. y. šalis už Okso upės. Teritorijoje buvo du derlingi žemdirbystės ir kultūros centrai, įsiterpę tarp klajoklių gyvenamų dykumų. Vienas jų buvo Sogdas dab. Uzbekijos rytuose, o kitas − Chorezmas Amudarjos žemupyje. Čia I tūkst. pr. m. e. susiformavo aukšto lygio iranėnų kultūros. Kadangi šie regionai buvo tarp Persijos ir Kinijos, užsimezgusi prekyba leido suklestėti vietos miestams, kurie ilgainiui susijungė į Šilko kelią.
327 m. pr. m. e. Sogdą pasiekė Aleksandras Makedonietis, vėliau regioną kontroliavo Graikų-baktrų karalystė (iš Baktrijos regiono dab. Afganistane). Šiai nusilpus, regione įsiviešpatavo klajokliai iš šiaurės − tocharai, kangdžu, pirmaisiais mūsų eros amžiais Sogdą valdė Kušanų imperija, vėliau Sasanidai, klajokliai eftalitai ir kt. Dėl labai įvairios išorinės įtakos formavosi turtinga vietos kultūra, kurioje maišėsi Budizmo, Manicheizmo, kiti elementai.
Omė (Tokijas)
Geografija
Omė šiaurėje ribojasi su Hanu, pietuose – su Hinode ir Akirunu, pietryčiuose – su Hamura, rytuose – su Iruma bei vakaruose – su Okutama.
Uzbekija
Istorija
VIII a. Chorezmą ir Sogdą nukariavo Kalifatas ir pradėta krašto islamizacija. Tai buvo vėliausiai užkariauta ir atokiausia Kalifato teritorija, todėl joje susidarė sąlygos atgimti islamiškajai Persijos kultūrai. Pirmoji persų kilmės dinastija − Samanidai (875–999 m.) − kilo būtent Sogdo regione. Jau Samanidų laikais vyko sparti krašto tiurkizacija − senuosius gyventojus iranėnus keitė tiurkai iš šiaurės. Jie tarnaudavo vietos armijose ir pamažu didino savo populiaciją krašte. X a. Chorezme įsitvirtino Seldžiukidai, o Sogdą nukariavo Karachanidai iš Rytų Turkestano. XI−XIII a. vienu iš svarbiausių Didžiojo Irano regionų tapo Chorezmas, iš kurio kilo net dvi galingos imperijos. Pirmoji jų buvo Seldžiukidų imperija, kurios teritorijos vakaruose pasiekė Mažąją Aziją. Šiai nusilpus, iš Chorezmo didelę dalį Irano suvienijo Anušteginidai (1077−1231 m.), kurių hegemonija vakaruose pasiekė dab. Azerbaidžaną. Tai buvo vienas brandžiausių Transoksianos kultūrinio suklestėjimo laikotarpių.
Nors trys uzbekų chanatai XIX a. patyrė stiprėjimą, XIX a. pabaigoje juos užkariavo Rusijos imperija. Po 1917 m. revoliucijos vietos gyventojai siekė nepriklausomybės, tačiau tai nepavyko. Uzbekų teritorijos buvo įjungtos į Turkestano ATSR, o vėliau šio žemėlapis buvo perbraižytas, nubrėžiant dabartines Uzbekijos sienas. 1924 m. suformuota Uzbekijos TSR.
Tarybų Sąjungos sudėtyje Uzbekija išbuvo iki 1991 m. Nuo nepriklausomybės šalį valdo vienas prezidentas − Islamas Karimovas.
Politinė sistema
thumb|right|250px|Uzbekijos parlamentas
Valdymo forma – prezidentinis valdymas esant ir ministrui pirmininkui. Formaliai vyriausybės vadovas yra ministras pirmininkas ir vykdomoji valdžia yra vyriausybė. Tačiau de facto vykdomoji valdžia yra sutelkta prezidento rankose. Nuo 1991 m. šalies prezidentas yra Islamas Karimovas. Prezidentas renkamas visuotiniu balsavimu 7 metams.
Įstatymų leidžiamoji valdžia yra dvejų rūmų parlamentas (Olij Madžlis), sudarytas iš aukštesniųjų rūmų Senato (100 narių) ir žemesniųjų – Įstatymų rūmų (150 narių). Abeji rūmai renkami penkerių metų kadencijai. Ministrų kabinetą skiria prezidentas su parlamento palaikymu.
Administracinis suskirstymas
Uzbekija suskirstyta į 12 vilajetų (viloyatlar; vns. – viloyat), 1 autonominę respubliką (Karakalpakija) ir 1 miestą (shahar, Taškentas).
Vilajetai:
Geografija
Uzbekija išsidėsčiusi Vidurinės Azijos šiaurinėje ir centrinėje dalyse. Uzbekija – viena iš dviejų šalių pasaulyje, kuri ne tik neturi priėjimo prie jūros, bet nė viena kaimyninė šalis taip pat neturi priėjimo prie jūros (kita tokia šalis – Lichtenšteinas). Didžiąją dalį šalies teritorijos užima lygumos, ypač Turano žemuma. Šiaurės vakaruose ji pereina į Ustiurto plynaukštę. Rytuose ir pietuose paviršius gerokai labiau kalnuotas: pačiuose šiaurės rytuose yra Tianšanio kalnų pakraštys, o pietryčiuose įsiterpia Turkestano, Zeravšano ir Gisaro kalnagūbriai. Pastarajame yra aukščiausias šalies taškas – Chazret Sultanas (4 643 m). Tarpukalnėse driekiasi derlingi Ferganos, Zeravšano, Čirčiko-Angreno ir kt. slėniai.
Klimatas ryškiai žemyninis, sausringas. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra siekia nuo -3 °C iki +3 °C, liepos − 26−32 °C. Metinis kritulių kiekis svyruoja nuo 80 mm lygumoje iki 1 000 mm kalnuose.
Visos šalies upės priklauso nenuotakiam Aralo jūros baseinui. Šalies vakaruose tekšanti Aralo jūra smarkiai nusekusi dėl neapgalvotos irigacijos. Pietiniu šalies pakraščiu į ją teka Amudarja, šiaurės rytiniu − Syrdarja. Šių upių baseinuose įrengta daug drėkinamųjų kanalų, tvenkinių.
Vakarinėse lygumose būdingos dykumos (Kyzylkumas, naujai susidariusi druskinga dykuma Aralkumas), tik Amudarjos žemupyje yra pelkėta oazė. Kalnuose auga įvairiažolės stepės, riešutmedžių miškai, upių slėniuose − pakrančių miškai.
Ekonomika
Uzbekijos upės ir kanalai aprūpina medvilnės laukus, kuri yra pagrindinis šalies eksporto produktas. Dideli ryžių laukų plotai yra Zeravšno slėnyje. Kiti žemės ūkio produktai yra javai, liucerna, vaisiai, vynuogės, iš kurių gaminamas vynas, sezamai, tabakas, cukranendrės. Galvijai auginami sausringesnėje, vakarinėje šalies dalyje. Uzbekija parduoda karakulo avių veislės kailius. Medvilnė, šilkas, vilna tiekiama didelei šalies tekstilės pramonei.
Įrengimų gamyba, metalurgija, maisto produktų apdorojimas, chemikalų, trąšų gamyba, statybinės medžiagos yra pirmaujančios pramonės šakos.
Uzbekija turtinga savo mineralinėmis iškasenomis, pvz., anglimi, auksu, cinku, variu, volframu, molibdenu, švinu, uranu. Ferganos slėnis yra svarbi naftos gavybos vieta. Vakarinėje šalies pusėje yra dideli gamtinių dujų ištekliai.
Demografija
thumb|300px|Jaunesni nei 14 metų žmonės sudaro beveik trečdalį Uzbekijos populiacijos. Pasak oficialių šaltinių, 1996 m. šalyje gyveno 80 % uzbekų, 5,5 % rusų, 5 % tadžikų, 3 % kazachų, 2,5 % karakalpakų ir 1,5 % totorių. Tadžikų procentas šalyje yra truputį kontroversiškas. Nors oficialiuose šaltiniuose parašyta, kad jis yra 5 %, kai kurie vakarų mokslininkai mano, kad iš tikro tadžikai sudaro 20−30 % Uzbekijos populiacijos.
Pasiskirstymas pagal religiją (2002 m.):
''Žr. taip pat: Sąrašas:Uzbekijos miestai''
Antoninas
Antoninas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Cechanoveco valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į rytus nuo Cechanoveco, apie 27 km į pietus nuo Mazovijos Vysokio ir apie 64 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės.
Kurnėnų Lauryno Radziukyno mokykla
miniatiūra|265px|right|Iš kiemo pusės
Antoninas
Istorija
Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1921 m. palivarke buvo 4 namai ir 88 gyventojai, iš kurių 43 vyrai ir 45 moterys. Kaime yra III a.-IV a. pilkapiai.
Kurnėnų Lauryno Radziukyno mokykla
Kurnėnų Lauryno Radziukyno mokykla – veikusi bendrojo lavinimo mokykla Kurnėnų kaime, Alytaus rajone. Mokyklos pastatai stūkso netoli kelio, tarp Luksnėnų ežero ir Aniškio miško. Buvusios švietimo įstaigos juridinio asmens kodas: 190238333.
Mokyklos statybą tarpukaryje finansavo kraštietis Amerikos lietuvis Laurynas Radziukynas (1880-1966). Kurnėnų mokyklos statinių kompleksas 1993 m. įrašytas į Nekilnojamųjų kultūros vertybių registrą.
Orchuvekas (Liublino vaivadija)
Orchuvekas  – kaimas Lenkijos rytuose, Vlodavos valsčiuje, Vlodavos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietus nuo Vlodavos ir apie 79 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Kaimas yra šalia trijų valstybių sienų sankirtos: Lenkijos, Baltarusijos ir Ukrainos. Kaime yra Vlodavos geležinkelio stotis.
Žydrasis ekranas
thumb|„Žydrasis ekranas“ 1990 m. thumb|„Žydrasis ekranas“ 1993 m. thumb|„Žydrasis ekranas“ 2003 m. Žydrasis ekranas – Šiaulių televizorių gamyklos laikraštis, ėjęs nuo 1970 m. kovo 11 d. iki 1995 m. ir nuo 2003 m. iki 2008 m. Šiauliuose.
Kurnėnų Lauryno Radziukyno mokykla
Istorija
Mokyklos statyba pradėta 1934 m., po dvejų metų, 1936 m. mokykla pastatyta. Spalio mėnesį pamokas pradėjo lankyti 51 mokinys. Visus statybos darbus finansavo čia gimęs ir augęs L. Radziukynas. Jis paaukojo 160 tūkst. litų, apskrities valdyba pridėjo 11 tūks. Statybinės medžiagos, mokykliniai suolai, lentos, stiklai langams buvo atvežti iš Čikagos, kur gyveno L. Radziukynas. Statybinė medžiaga ir inventorius buvo gabenami iš Čikagos į Niujorką, iš Niujorko plukdomi į Klaipėdą. Už atplukdytą krovinį reikėjo sumokėti 41 tūkst. litų muito mokestį. iš čia į Alytų atvežta traukiniais, toliau į Kurnėnus – arklių traukiamais vežimais. Buvo atgabenti suolai, durys, langai, parketas, radiatoriai, čiaupai. Plytas ir čerpes pirko Marijampolėje. Tais laikais mokykla buvo pakankamai moderni, jos galėjo pavydėti miestų mokiniai. Teritorijoje įrengtas artezinis gręžinys, vėjo jėgainė–siurblys. Vėjo jėgainė buvo naudojama pumpuoti vandeniui iš 97,3 m gylio artezinio gręžinio į rezervuarą vandens bokšte (vėjo variklis veikė iki 1975 m.). Mokykla turėjo centrinį šildymą ir biologiniu būdu tvarkomą kanalizaciją. Taip pat buvo dušas, sporto salė, parketu išklotos grindys.
Orchuvekas (Liublino vaivadija)
Istorija
1506 m. gyvenvietei suteiktos miesto teisės. 1507 m. įkurta Orchuveko Šv. Jono Gailestingojo parapija. XVIII a. prarado miesto teises, bet 1775 m. vėl jas susigrąžino ir turėjo iki 1869 metų. 1780 m. pastatyta barokinė ''Šv. Šv. Jono Gailestingojo'' bažnyčia.
1973 m. sausio 1 d. tapo Vlodavos miesto dalimi, bet 1992 m. liepos 15 d. vėl tapo atskiru kaimu. 1887 m. per kaimą nutiesta geležinkelio linija Chelmas-Brestas, tačiau 1939 m. rugsėjo 3 d. naciai subombardavo šalia kaimo stovėjusį geležinkelio tiltą, kuris ėjo per Vakarinio Bugo upę, po karo tiltas nebuvo atstatytas. Iki susprogdinant tiltą kaime stovėjusi stotis vadinta Bug Włodawski, o kitoje upės pusėje esančiame Tamašovkos kaime stovėjusi stotis vadinta Vlodavos stotimi.
Žydrasis ekranas
Istorija
Iki 1993 m. ėjo kaip Šiaulių valstybinės televizorių gamyklos „Tauras“ savaitraštis, iki 1995 m. – akcinės bendrovės „Šiaulių tauras“ savaitraštis, 2003–2008 m. – UAB „Šiaulių Tauro televizoriai“ laikraštis. Spausdino „Titnago“ spaustuvė. Tiražas 1970–1994 m. – 2000 egz.
Rašė apie gamyklos problemas, projektus, darbuotojus, spausdino darbuotojų literatūrinius bandymus. Atgimimo metais laikraščio redakcija rengė diskusijas, susitikimus su Sąjūdžio veikėjais.
Viru kultūra
Galjinaso kultūra, kitaip vadinama Viru kultūra – senovės Peru kultūra, gyvavusi dab. Peru teritorijos (Centrinių Andų regione) Ramiojo vandenyno pakrantėje II a. pr. m. e.-III a. Jos kultūrinis centras buvo Viru upės slėnis.
Kurnėnų Lauryno Radziukyno mokykla
Istorija
Pagal L.Radziukyno projektą visus darbus atliko Balkūnų kaimo meistrai. Lietuvos herbo Vyčio mokyklos bokšte autorius dailininkas keramikas Vytautas Brazdžius (1897-1968), statybos darbams vadovavo architektas Pranas Medziukas, medžio darbams – Vladas Leščinskas.
Viru kultūra
Bruožai
Kultūros kūrėjai buvo Salinaro kultūros palikuonys. Jie sukūrė sudėtingas irigacines sistemas Viru, Čikamos ir Močės upių slėniuose, kur vertėsi žemdirbyste: augino kukurūzus, pupeles, moliūgus, juką, medvilnę, ankštinius pipirus ir lukumą (pouteria lucuma).
Kurnėnų Lauryno Radziukyno mokykla
Istorija
Pirmuoju mokyklos direktoriumi iki 1957 m. buvo Motiejus Ražanskas (1896–1981), sutvarkęs ir apželdinęs aplinką. Ilgametė Kurnėnų mokyklos direktorė, vėliau direktoriaus pavaduotoja kraštotyros darbui, Antanina Urmanavičienė 1996 m. sukūrė žodžius mokyklos himnui „Odė mokyklai“ (muz. J. Karpavičiaus), išleido knygelę „Kurnėnų Lauryno Radziukyno mokyklai – 60“.
1988 m. rugpjūčio 23 d. atidengtas ir restauruotas sovietmečiu užtinkuotas Vytis mokyklos bokšte. Mokykla gyvavo iki 2008 m. Sovietmečiu veikė kaip aštuonmetė mokykla, vėliau Kurnėnų Lauryno Radziukyno pagrindinė mokykla, Santaikos pagrindinės mokyklos Kurnėnų Lauryno Radziukyno skyrius, Santaikos pagrindinės mokyklos Luksnėnų pradinio ugdymo skyrius. Mokyklos ir jai priklausančiuose pastatuose 2009 m. planuota įrengti viešąją turizmo infrastruktūrą, pritaikyti kultūros paveldo pastatą ekspozicijoms rengti. Lėšų buvo numatoma gauti per tikslinę Lietuvos ir Lenkijos bendradarbiavimo per sieną programą. 2014 m. duomenimis, mokykla stūksojo apleista. 2019 m. mokykla pradėta restauruoti. 2020 m. rudenį mokykla baigta remontuoti, pritaikyta lankymui.
Viru kultūra
Bruožai
Žymiausia kultūros vietovė ir tikriausiai politinis hipotetinės valstybės centras buvo Galjinaso archeologinė vietovė prie Viru upės. Čia randama maždaug 5 km² ploto gyvenvietė su religiniais, administraciniais ir gyvenamasiais statiniais. Svarbiausiomis kultūros gyvenvietėmis laikomos San Juan, Napo, Sarraque, Tomabal ir kt. Klestėjimo laikotarpiu kultūra įtakojo visą šiaurinę Kostos atkarpą nuo Lečės iki Uarmėjo. Galjinaso kultūra išvystė gana aukšto lygio keramiką, kuriai būdingas raudonas fonas su baltais ornamentais, nors pasitaiko ir negatyvinių vaizdų, juodos spalvos panaudojimo. Jos kūrėjai pirmieji ėmė gaminti portretinę keramiką, kuria vėliau pagarsėjo močikai.
Vėlyvuoju laikotarpiu šiauriniame kultūros areale suklestėjo Močės kultūra, kuri vėliau visiškai užgožė Galjinaso kultūrą.
Nuorodos
Galinaso arba Viru kultūra (isp.)
Nišitokijas
Nišitokijas arba Vakarų Tokijas  – miestas Tokijuje, Japonijoje. Čia gyvena apie 193,3 tūkst. gyventojų.
Geografija
Nišitokijas ribojasi su Nerima rytuose, Kodaira vakaruose, Koganėjumi ir Musašinu pietuose, Niidza šiaurėje ir Higašikurume šiaurės vakaruose.
Simboliai
Oficiali miesto gėlė – azalija, saulėgrąža, kosmėja ir narcizas, medis – japoninis skirpstulas ir gausiažiedė sedula.
Nuorodos
thumb|left|Nišitokijas Tokijo prefektūroje
Kristina Hautala
Kristina Hautala (g. 1948 m. birželio 28 d. Stokholme) – švedų kilmės Suomijos dainininkė.
1966 metais atlikėja išleido debiutinį singlą „En koskaan“, perdainavusi Dusty Springfield kūrinį „You Don’t Have to Say You Love Me“ suomių kalba. Jau septintojo dešimtmečio antroje pusėje ji buvo viena sėkmingiausių pop muzikos dainininkių. Kristina Hautala taip pat yra perdainavusi tokius žinomus kūrinius kaip The Beatles „All You Need Is Love“ ir Peggy Lee „So What’s New“. Per 1966–1970 metų laikotarpį ji įrašė 20 singlų, kuriuos išleido įrašų kompanija „Scandia“.
1970 m. pasirodė su Lasse Mårtenson televizijos laidoje, vėliau abu įrašė bendrą albumą „Kristina & Lasse“.