cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aleksandras Gudanovičius
Biografija
1945 m. baigė Centrinio kūno kultūros instituto Karinį fakultetą Maskvoje, 1947 m. – Lietuvos kūno kultūros institutą, 1964 m. – Aukštąją partinę mokyklą. 1954–1961 m. Kūno kultūros ir sporto komiteto prie LSSR Ministrų Tarybos pirmininkas, 1959–1963 m. SSRS sporto draugijų ir organizacijų sąjungos Centro tarybos, 1980–1981 m. Tarptautinio sporto ir fizinio auklėjimo komiteto narys. 1946–1988 m. Lietuvos SSR kūno kultūros instituto dėstytojas, 1951–1954 m. ir 1961 m. direktorius, 1961–1978 m. rektorius, 1978–1982 m. Istorijos ir organizacijos katedros vedėjas; nuo 1967 m. docentas. Parašė straipsnių kūno kultūros, sporto istorijos, specialistų rengimo klausimais.
Kecskeméti AC
Kečkemėto AC – buvęs Vengrijos futbolo klubas iš Kečkemėto.
Kamparinis piengrybis
Kamparinis piengrybis (Lactarius camphoratus) – ūmėdinių šeimos valgomasis grybas. Kulinarijoje vartojamas kaip prieskonis.
Sinonimas: Kamparinis pievagrybis (Agaricus comphoratus).
Išvaizda
Kepurėlė 3-6 cm skersmens, trapi mėsinga, iš pradžių iškili, vėliau paplokščia, per vidurį įdubusi ar piltuvėliška, su buku gūbreliu. Senesnių grybų kepurėlės kraštai spinduliškai rievėti. Luobelė pilka ir matinė. Kotas 2-5 cm ilgio, cilindriškas, dažnai kreivas plonas, į apačią truputį smailėjantis; jaunų grybų kotas apžėlęs mažyčiais pūkeliais. Lakšteliai nelabai platūs ir tankūs, šiek tiek kotu nuaugę žemyn. Trama kvepia kamparu arba cikorija; joje esama vandeningų švelnaus skonio pieniškų sulčių, kurios turi kartoką skonį.
Augavietė
Šis grybas mėgsta mišriuosius ir spygliuočių miškus.
Sezonas: liepa – lapkritis.
Krasnoje Selas (Klapatai)
Krasnoje Selas (,, nuo 1936 m. rugsėjo 17 d. Angerwiese, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Mažojoje Lietuvoje, Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Nemano rajone, 9 km į pietus nuo Ragainės, nuo 2008 m. birželio 30 d. Nemano miesto gyvenvietės kaimas.
Gyventojai
Kaime 2010 m. buvo 43 gyvenamieji namai.
Praindoeuropiečiai
Praindoeuropiečiai arba protoindoeuropiečiai – žmonių grupė, kalbėjusi indoeuropiečių prokalbe; šiuolaikinių indoeuropiečių protėviai.
Žinios apie juos atkuriamos daugiausia remiantis lingvistine analize, taip pat archeologijos ir archeogenetikos duomenimis. Indoeuropiečių protėvynė, kultūriniai, socialiniai aspektai tebėra akademinių diskusijų objektas. Vienas svarbių neatitikimų yra tai, kad pagal archeologinius radinius, praindoeuropiečiai turėję užimti plačias teritorijas, todėl abejotina, ar jie kalbėję viena kalba – ide. prokalbe.
Tons Of Sobs
Tons Of Sobs yra debiutinis grupės Free albumas įrašytas 1968 m. lapkričio mėn. Albumas komerciškai buvo nesėkmingas. Šis Free darbas yra praktiškai vienintelis jų kūrinys, kuris iš tiesų gali būti priskirtas bliuzroko stiliui, tačiau grupė iki šiol laikoma pavyzdine šio stiliaus atstove.
Įrašymas
Tuo metu kai įrašė Tons Of Sobs albumą, visi Free nariai buvo jaunesni nei dvidešimties metų, o jauniausias iš jų, bosistas Andy Fraser, buvo šešiolikmetis. Didžiąją dalį savo gerbėjų jie įgijo savo nuolatiniuose turuose. Albumas taip pat susideda daugiausiai iš gyvo garso įrašų.
Grupė pasirašė sutartį su Island Records ir Guy Stivens'as buvo pasamdytas prodiusuoti albumo (vėliau jis išgarsėjo savo prodiusuotais albumais Mott The Hoople ir The Clash - London Calling. Dėl mažo biudžeto jis kūriniui skyrė nedaug dėmesio, albumo garsas buvo gergždžiantis ir prastas. Žinoma, grupės nepatyrimas taip pat prisidėjo prie prastos kokybės.
Praindoeuropiečiai
3 tūkstantmetyje pr. m. e. praindoeuropiečių gentys pasiekė Mažąją Aziją, Vakarų Europą, Vidurinę Aziją ir Pietų Sibirą.
Tons Of Sobs
Papildomos dainos
1. "I'm a Mover" - BBC Session (Rodgers) 3.04 2. "Waitin' on You" - BBC Session (King/Washington) 2.15 3. "Guy Stevens Blues" (Rodgers/Fraser/Kirke/Kossoff) 4.39 4. "Moonshine" (Rodgers/Kossoff) 5.09 5. "Sweet Tooth" (Rodgers) 4.53 6. "Visions of Hell" (Fraser/Rodgers) 3.46 7. "Woman by the Sea" (Fraser/Rodgers) 3.30 8. "Over the Green Hills" - BBC Session (Rodgers) 3.51
Praindoeuropiečiai
Remiantis archeologiniais radiniais, kalbiniais aspektais ir senaisiais indoeuropiečių literatūros šaltiniais bandoma nustatyti praindoeuropiečių kultūrinius bruožus. Duomenys rodo, kad jie vertėsi ganykline gyvulininkyste, buvo domestikavę arklius, karves, šunis. Jie vertėsi žemdirbyste, buvo išradę plūgą ir augino javus. Žiemą indoeuropiečių protėvynėje turėjo būti sniego. Jie keliaudavo vandens keliais, buvo pritaikę ratą (nestipininį, naudojo paprastiems jaučiais kinkomiems vežimams, bet dar ne karo vežimams). Socialinė santvarka buvo patriarchalinė, giminė vesta pagal tėvo liniją. Buvo išvystyta gausi žodinė literatūra. Buvo žynių kasta, atlikinėdavusi ugnies ritualus. Buvo garbinama dangaus dievybė *dyeus ph2tēr („dangaus tėvas“, plg.  – dangus, diena,  – tėvas, ), svarbi buvo griausmų dievybė *trgwe welumai. Didikai buvo laidojami pilkapiuose (kurganuose), kartais ir su paaukotais šeimos nariais (sati). Žoržas Diumezilis iškėlė teoriją, kad jau praindoeuropiečiai buvo susiskirstę į žynių, karių ir valstiečių luomus. Ankstyvuoju bronzos amžiumi gamino grynosios bronzos dirbinius, žinojo sidabrą ir auksą.
Praindoeuropiečių istorijos atkūrimas ir jų protėvynės analizė ilgą laiką buvo sudėtinga dėl įvairių pseudoistorinių metodologijų ir nacionalistinių teorijų (pvz., „arijų rasė“, „Indija – tautų lopšys“), įvairių tautų siekio įrodyti savo išskirtinį giminingumą praindoeuropiečiams.
Dabar plačiausiai akademinėje terpėje yra Kurganų hipotezė, kurios autorė yra Marija Gimbutienė. Pasak jos, praindoeuropiečiai buvę klajoklių gentimi, klajojusia Ponto-Kaspijos stepėje. Prisijaukinę arklius, jie pradėjo ekspansiją ir įsiveržė į Europą (tai siejama su virvelinės keramikos kultūra), kurioje tuo metu gyveno matriarchalinės taikių žemdirbių gentys, ir ją užkariavo. Kita dalis patraukė į pietryčius ir pasiekė Vidurinę Aziją, iš jos – Iraną ir Indiją.
Kozi Lasas
Kozi Lasas  – eigulio būdelė Lenkijos šiaurės rytuose, Grudeko valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Marija Kajackaitė
Biografija
Sūnus Jonas Jučas. 1937 m. baigė Valstybės teatro baleto studiją, nuo 1937 m. šio teatro baleto artistė. 1940–1969 m. Kauno muzikinio teatro solistė. 1974–1979 m. dėstė Kauno sporto mokykloje.
Šoko solo partijas operetėse, kurias sukūrė Fransis Leharas, Imrė Kalmanas, Johanas Štrausas, Borisas Aleksandrovoas.
Free (albumas)
Free – antras Anglijos roko grupės Free albumas įrašytas ir išleistas 1969 m. Po savo debiutinio albumo Tons Of Sobs grupė ilgai keliavo po turus ir šiame albume jau girdimas pasikeitęs muzikos skambesys bei Paul Rodgers vokalas.
Cikabūdė
Cikabūdė – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 8 km į pietryčius nuo Skriaudžių, prie kelio. Pro kaimą teka Baubupis, rytų pusėje auga Pagraižio miškas.
Alomiella
Alomiella – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis.
Baikalas (reikšmės)
Baikalu vadinami:
Vilniaus Gedimino technikos universiteto inžinerijos licėjus
VGTU inžinerijos licėjus – dieninė Vilniaus mokykla.
Moko pradinio su inžineriniu ugdymu, pagrindinio su inžineriniu ugdymu, vidurinio su inžineriniu ugdymu ir papildomo ugdymo programas.
Istorija
1963 m. rugsėjo 1 d. atidaryta Vilniaus 22-oji vidurinė mokykla.
1974 m. pristatytas priestatas su sporto sale. 1993 m. jubiliejaus (30 metų) proga mokyklai suteiktas Mikalojaus Daukšos vardas, išrinktas mokyklos bendruomenės. 2013 m. prie mokyklos prijungta Dvarčionių pradinė mokykla.
2015 m. tapo gimnazija, inžinerijos licėjumi. 2016 m. rugsėjo 1 d. jam suteiktas VGTU prievardis.
Nepalinis aceras
Nepalinis aceras (Aceros nipalensis) – ragasnapinių paukščių (Bucerotiformes) būrio, ragasnapinių (Bucerotidae) šeimos paukščių rūšis.
Paplitę Butane, Indijoje, Tibete, Kinijoje, Tailande, Laose ir Vietname.
Populicija nuolat mažėja; dabar belikę apie 10 tūkst. paukščių.
Vainuto seniūnija
Vainuto seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Šilutės rajono savivaldybės rytuose.
Vainuto seniūnijoje yra vidurinė mokykla ir jai priklausantys 3 skyriai, 3 bibliotekos, katalikų bažnyčia, kultūros namai, ambulatorija, 2 medicinos punktai, vaistinė, kirpykla, 2 paštai, seniūnija, 8 maisto parduotuvės, medienos perdirbimo ir mėsos produktų gamybos individualios įmonės.
Seniūnijoje veikia katalikiška jaunimo organizacija „Spindulys“, jaunimo klubas „Saulėtekis“, Senųjų kaimo tradicijų kultūros centras. Seniūnijoje gyvenantys katalikai priklauso Vainuto ir Žvingių parapijoms.
Seniūnijoje 2015 m. gyveno 2038 žmonės.
Geografija
Teritorija – 14 772 ha. Seniūnija ribojasi su Gardamo, Žemaičių Naumiesčio, Katyčių (visos Šilutės rajonas), Pajūrio, Tenenių (abi Šilalės rajonas) ir Žygaičių (Tauragės rajonas) seniūnijomis.
Seniūnijos teritorijoje teka upės Balčia, Bikava, Lazduona, Nibrinė, Šaka, Šyša, Šyšalė, Šustis. Miškai: Dargiškių, Sausgalvių, Vainuto. Juodųjų gandrų ir vapsvaėdžių populiacijai išsaugoti, įsteigtas Vainuto miškų biosferos poligonas.
Istorija
Iki 1867 m. gyventojai dirbo Vainuto, Žvingių dvaruose, nuo 1867 m. iki XX a. 5-tojo dešimtmečio pabaigos – savo išpirktose žemėse, nuo XX a. 5-tojo dešimtmečio pabaigos kurį laiką – „Gegužės Pirmosios“, „Kivylių“, „Gorainių“, „Už Taiką“ kolūkiuose, vėliau – „Vainuto“, „Kivylių“ ir „Bikavėnų“ tarybiniuose ūkiuose.
1992 m. vietoj tarybinių ūkių susikūrė smulkios žemės ūkio bendrovės, kurios po kelerių metų iširo ir gyventojai pradėjo ūkininkauti savo atgautose žemėse atskirai.
1995 m. įsteigta Vainuto seniūnija.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 7 seniūnaitijos:
Žymūs žmonės
Seniūnijos teritorijoje gimė:
Į Laisvę (reikšmės)
Į Laisvę gali reikšti:
Antanas Pocius (1884)
Antanas Pocius (1884 m. birželio 10 d. Jurbarke – 1953 m. sausio 19 d. Čikagoje, JAV) – vargonininkas, pianistas, dirigentas, pedagogas, kompozitorius.
III Augustavo sukilėlių korpusas
thumb|120px|1863 m. sukilimo vėliava Trečiasis Augustavo sukilėlių korpusas - per 1863 m. sukilimą planuotas korpusas Augustavo ir Gardino vaivadijoms išlaisvinti iš Rusijos imperijos. Korpusui turėjo vadovauti Jonas Kozelis-Poklevskis, slapyvardis Jokūbas Skala (Jakub Skała).
Antanas Pocius (1884)
Biografija
Iš mažens pasižymėjęs nepaprastais muzikiniais sugebėjimais, išmoko griežti smuiku, kontrabosu, fleita ir kitais instrumentais, giedojo bažnyčios chore. Juozo Naujalio vargonininkų kursuose Kaune išmoko vargonuoti. 1900–1905 m. vargonininkavo Jurbarke, vadovavo vyrų ir mišriajam chorams.
III Augustavo sukilėlių korpusas
Veikla ir sudarymas
Pagrindinis šio korpuso steigėjas buvo Romualdas Traugutas, kuris savo dekretu 1863 m. gruodžio 15 d. įsteigė šį korpusą. Iš įsteigtų penkių sukilėlių korpusų tik I Lubelskio korpusas ir II Krokuvos korpusas iš tikrųjų egzistavo, kiti kaip ir Augustavo sukilėlių korpusas ar V Lietuvos sukilėlių korpusas egzistavo tik popieriuje.
Antanas Pocius (1884)
Biografija
1905 m. pabaigoje atvyko į JAV ir apsigyveno Čikagoje. Iš pradžių vargonininkavo lenkų parapijoje, o vėliau perėjo į Visų Šventųjų lietuvių parapiją. Iki 1926 m. vargonininkavo Aušros Vartų lietuvių parapijoje, paskui (iki mirties) – Šv. Jurgio lietuvių parapijoje. Įsijungęs į aktyvią muzikinę veiklą, kartu studijavo American Conservatory of Music fortepijoną, vargonus ir muzikos teoriją. Baigęs studijas ir gavęs bakalauro laipsnį, dar tobulinosi De Paulo universiteto Muzikos fakultete.
A. Pocius vadovavo daugeliui JAV lietuvių chorų. 1916–1925 m. ir 1928–1932 m. buvo Lietuvos Vyčių choro vadovas, kiek laiko vadovavo „Dainos“ ir „Birutės“ chorams, Raudonojo Kryžiaus moterų chorui, „Mažosios gėlelės" chorui.
Suorganizavo vargonininkų vyrų chorą (40 dalyvių) ir jį pavadino Česlovo Sasnausko vardu. Su choru nemažai koncertavo, dalyvavo radijo laidose ir kituose tautiniuose renginiuose. Kūrybiškai dirbo su Šv. Jurgio lietuvių parapijos rinktinių balsų mišriuoju choru (75 dalyviai). Chorą išmokė daug giesmių, mišių, mišparų ir dainų, statė savo, Miko Petrausko, Juozo Žilevičiaus, W. R. Herberto, Džoakino Rosini, R. Planquette’o ir kitų autorių operetes bei operas, organizvo koncertus, dalyvavo kultūros renginiuose. 1941 m. balandžio 20 d. choro metiniame koncerte dalyvavo net trys chorai: mišrusis, moterų, berniukų ir orkestras. Koncertuose dalyvaudavo A. Pociaus žmona Ona Klimavičiūtė-Pocienė (1894–1929 m.) žinoma operos dainininkė (lyrinis sopranas). Tuomet Šv. Jurgio parapijoje yra lankęsis ir Lietuvos prezidentas Antanas Smetona.
A. Pocius vaisingai dirbo ne tik su chorais, bet ir su orkestrais. 1927 m. subūrė Šv. Jurgio lietuvių pradinės mokyklos 60 muzikantų orkestrą, su kuriuo Arkivyskupijos mokyklų orkestrų varžybose laimėjo keturias premijas. 1929 m. suorganizavo orkestrą iš savo konservatorijos auklėtinių, o 1933 m. alumnų 25 dalyvių orkestrą. Kai kada juos sujungdavo ir sudarydavo iki 100 muzikantų orkestrą.
Su chorais ir orkestrais keletą kartų pastatė Česlovo Sasnausko kantatą „Broliai“ (1938 m. vasario 29 d. koncerte dalyvavo 100 iš įvairių provincijų rinktinių dainininkų), Th. Dubois oratoriją „Septyni Kristaus žodžiai“, R. Planquette’o komišką operą „Kornevilio varpai" ir kt. Suorganizavo daug stambių tautinių renginių, prilygstančių net dainų šventėms.
1916 m. rugsėjo 15 d. Čikagoje karo parodos metu surengė dainų šventę (dalyvavo 12 chorų ir 500 dalyvių) ir buvo jos dirigentas. Suorganizavo jungtinių chorų pasirodymus 1920 ir 1928 m. – Lietuvos Nepriklausomybės sukakčių progomis, 1930 m. – Vytautui Didžiajam paminėti, 1933 m. – Pasaulinei parodai, 1934 ir 1935 m. – Dariaus ir Girėno paminklo atidengimui, 1936, 1938 ir 1940 m. – stambiems tautiniams renginiams. 1926 m. dirigavo pirmojoje dainų šventėje Filadelfijoje ir kitur.
Įvairiais muzikos klausimais A. Pocius nemažai rašė spaudoje, mokyklų chorams parengė „Giesmių giesmynėlį“ (1937 m.), „Giesmyną“ (1938 m.). Sukūrė operetes „Nastutė“ („Katriutės gintarai“), „Kuprotas oželis“, „Pabaigtuvės“, „Vestuvės“, „Kur tiesa?“, „Pumpurėlis ir musmirės“, dainų vaikams, mišriesiems, moterų ir vyrų chorams, solistams, mišparų ir giesmių. Daug dainų išleista atskirais rinkiniais ir žurnalo „Muzikos žinios" priede. Už nuopelnus lietuvių muzikinei kultūrai 1934 m. maestro apdovanotas Gedimino IV laipsnio ordinu.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
VAZ-2103
VAZ-2103 (LADA 1500 S) – lengvasis Tarybų Sąjungos automobilis su sedano tipo kėbulu. Buvo gaminamas ir serijom leidžiamas Volgos automobilių gamykloje nuo 1972 iki 1983 metų. Gamykliškai buvo gaminamas su 1,5 l darbinio tūrio varikliu.
Eksportui buvo gaminamas Lada 1500 s.
thumb|left|250px|Vaizdas iš galo
Barbatulės
Barbatulės (Barbatula) – plokščiųjų vijūnų (Balitoridae) šeimos žuvų gentis.
VAZ-2103
VAZ-2101 ; VAZ-2102 ; VAZ-2103 ; VAZ-2104 ; VAZ-2105 ; VAZ-2106 ; VAZ-2107 ; VAZ-2108 ; VAZ-2109
Richard Serra
Ričardas Sera (, g. 1939 m.) – JAV skulptorius ir piešėjas minimalistas, videomenininkas. Geriausiai žinomas didelio formato plieno lakštų lenktomis abstrakčiomis skulptūromis.
Biografija
Ričardas Sera gimė 1939 m. lapkričio 2 d. San Franciske Kalifornijoje. 1957 m. jis prtadėjo studijuoti Berklio Kalifornijos universitete ir 1961 m. įgijo bakalauro laipsnį anglų literatūros srityje Santa Barbaroje. Po to tobulinosi Jeilio universitete, kuriame iki 1964 m. įgijo menų bakalauro ir magistro laipsnius. 1963 m. bendradarbiavo su Dž. Albersu prie šiojo leidinio „Spalvų santykiai“. Po mokslų baigimo dvejus metus R. Sera praleido Prancūzijoje ir Italijoje, Paryžiuje ypač susidomėjo K. Brankušio skulptūra. Romos „La Salita“ galerijoje įvyko pirmoji R. Seros personalinė paroda. 1966 m. skulptorius grįžo į JAV ir apsistojo Niujorke, įsiliejo į vietos menininkų bendruomenę, tarp kurių buvo Karlas Andrė, Eva Hesė, Robertas Morisas, Solis Le Vitas ir kiti.
1968 m. R. Sera pradėjo ilgametį bendradarbiavimą su Niujorko Leo Castelli galerija, kurioje 1969 m. įvyko skulptoriaus paroda. Šiais metais R. Sera pradėjo dirbti su plienu, bendradarbiauti su struktūriniais inžinieriais, jo kūrinių masteliai išaugo. 1970 m. skulptorius keliavo į Tokiją meno bienalės proga ir atliko pirmą viešą skulptūros užsakymą Sen Lujiso mieste Misūrio valstijoje. 1971 m. jis sukūrė pirmuosius piešinius juoda spalva ir Los Andželo apygardos muziejuje pademonstravo pirmą monumentalią skulptūrą iš plieno lakštų. Skulptorius buvo populiarus tarp viešų skulptūrų užsakovų. 1981 m. JAV vyriausybė užsakė garsiausiu R. Seros kūriniu minimą „Lenktą arką“ Federalinei aikštei Niujorke. Norėdami pereiti aikštę pėstieji turėjo eiti aplink šį kūrinį ir jis po daugelio nusiskundimų 1989 m. buvo sunaikintas. 1997 m. R. Seros kūrinys demonstruotas Bilbao Gugenheimo muziejaus atidarymo parodos metu. 2005 m. skulptoriaus kūrinys „Laiko dalykas“ instaliuotas Bilbao Gugenheimo muziejuje, kita skulptūra pastatyta prie Bilbao dailės muziejaus. Ričardas Sera yra sukūręs trumpų filmų, kuriuose pats dalyvaudavo.
Pagrindinės parodos:
thumb|right|180px| „Fulcrum“, [[Londonas]]
Klemensas Balčiūnas
Klemensas Balčiūnas (1929 m. kovo 25 d. Šilutėje – 1975 m. gegužės 11 d. Kaune) – Lietuvos mechanikos inžinierius.
Biografija
1953 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1953–1954 m. Veisiejų mašinų-traktorių stoties vyr. mechanikas, 1954–1955 m. direktorius. 1955–1957 m. dėstė Vilniaus žemės ūkio mechanizacijos technikume. 1957–1975 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, 1961–1965 m. ir 1972–1975 m. Mašinų remonto katedros vedėjas, 1965–1972 m. Žemės ūkio mechanizacijos fakulteto dekanas; 1969 m. docentas.
Airijos vyrų žolės riedulio rinktinė
Airijos vyrų žolės riedulio rinktinė – komanda, atstovaujanti Airijai tarptautinėse varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Airijos žolės riedulio federacija.
Žarnyno dujos
Žarnyno dujos – dažniausiai nemalonų kvapą turinčios dujos, kurios susidaro žarnyne. Jos susidaro žarnų turinyje vykstant cheminėms reakcijoms. Kartais žarnyno dujų išleidimas sukelia garsą, kuris girdimas dėl išeinamosios angos vibracijos.
Sudėtis
Didžiąją praryjamo, (ne įkvepiamo), oro dalį, ypač deguonį, organizmas absorbuoja anksčiau nei dujos patenka į žarnas. Kai oras pasiekia storąją žarną, didžiąją dalį sudaro azotas. Vykstant cheminėms reakcijoms tarp skrandžio sulčių ir žarnų skysčių išsiskiria anglies dioksidas, kuris taip pat yra oro sudėtinė dalis ir bakterijų veiklos produktas. Daugiau anglies dioksido išskiria tie, kurie geria gazuotus gėrimus. Bakterijos taip pat gamina vandenilį ir metaną, kurie yra degūs. Kai kuriais atvejais žarnyno dujos su didesniu kiekių šių dviejų dujų gali degti. Šių dujų proporcijos, kuriomis jos išeina iš išeinamosios angos, priklauso nuo suvalgyto maisto, praryto oro kiekio ir žarnyno bakterijų.
Ne visų žmonių žarnyne gaminasi metanas, Pvz., vieno tyrimo, kuriame tyrė devynių žmonių išmatas, rezultatai parodė, kad kad tik penkių žmonių mėginiuose buvo archėjų, kurios geba išskirti metaną. Panašūs rezultatai gauti tiriant dujų mėginius, paimtus tiesiosiose žarnose.
Iš žarnyno išeinančios dujos dažnai turi nemalonų kvapą. Daug metų buvo manoma, kad tą dvoką suteikia mėsą virškinant susidarantys skatolas ir indolas. 1984 m. atliktas dujų chromatografinis tyrimas parodė, kad kvapą suteikia sieros turintys junginiai metantiolis, vandenilio sulfidas (supuvusių kiaušinių kvapas) ir dimetilsulfidas.
Kvapą turinčių medžiagų kiekis žarnyno dujose didėja einant nuo žolėdžių (pvz., galvijai) prie visaėdžių ir plėšrūnų (pvz., kačių).
Bekvapių žarnyno dujų sudėtis :
NetBSD
NetBSD – laisvai platinama, atviro kodo UNIX tipo BSD operacinė sistema, pasižyminti itin geru perkeliamumu tarp įvairių aparatinių platformų, aukštos kokybės dizainu bei realizacija, sistema yra dažnai naudojama įterptinėse sistemose bei serveriuose.
Žarnyno dujos
Dujų susidarymo priežastys
Meteorizmą (dujų kaupimąsi žarnyne) sukeliantys maisto produktai paprastai turi daug tam tikrų angliavandenių (pvz., tokių oligoscharidų kaip inulinas). Tai pupos, lęšiai, pieno produktai, svogūnai ir česnakai, porai, ropės, griežčiai, ridikėliai, saldžiosios ir paprastos bulvės, anakardžiai, topinambai, avižos, kviečiai, mielės duonoje. Paprastai manoma, kad žiediniai kopūstai, brokoliai, gūžiniai ir Briuselio kopūstai bei kitos kryžmažiedės daržovės (gentis Brassica) ne tik didina dujų gamybą žarnyne, bet ir didina jų dvokumą.
NetBSD
NetBSD sistema palaiko virš 50 aparatinių platformų, naudojančių daugiau nei dešimt skirtingų procesoriaus architektūrų.
Žarnyno dujos
Dujų susidarymo priežastys
Valgant pupas endogeninės dujos, manoma, susidaro iš sudėtingų oligoscharidų, kuriuos sunkiai virškina žarnyno fermentai, bet lengvai skaido žarnyno bakterijos (pvz., metaną gaminančios archėjos Methanobrevibacter smithii. Tokie angliavandeniai priekinę virškinimo trakto dalį praeina praktiškai nepakitę, o pasiekusius storąsias žarnas juos ima skaldyti bakterijos, išskirdamos žarnyno dujas.
NetBSD
„NetBSD“ ir „pkgsrc“ yra registruoti „The NetBSD Foundation“ prekiniai ženklai.
Žarnyno dujos
Dujų susidarymo priežastys
Žmonėse su laktozės nepakantumu žarnyno bakterijos, skaldančios neįsisavinamą laktozę, išskiria daug dujų, kai valgomas saldus pienas ar maistas, turintis daug laktozės.
Dujų gamyba žarnyne atsidūrė dėmesio centre tiriant buities sąlygas kosminėse stotyse, aukštai skraidančiuose lėktuvuose bei povandeniniuose laivuose. Padidėjusį dujų išsiskyrimą iš žarnyno pastebėjo dar prieš du šimtus metų.
NetBSD
Istorija
NetBSD šaknys atsekamos nuo originalios UCB 4.3BSD per Networking/2 versiją ir 386BSD. Tai pirma iš nemokamai platintų atviro kodo operacinių sistemų, formaliai išleista kaip NetBSD 0.8 versija 1993 m. gegužę. Suardydama pataisymų integravimą ir tolimesnes 386BSD versijas, gimė FreeBSD, kuri koncentravosi į i386 platformą, o NetBSD tuo metu jau vadovavosi idėja sukurti daugiaplatformę operacinę sistemą. OpenBSD buvo sukurta iš NetBSD išeities tekstų branduolio 1995 m. pabaigoje. Nuo to laiko, padedant projekto savanoriams, į NetBSD buvo importuota daug pataisymų iš kitų išeities kodų, tarp jų ir iš 4.4BSD Lite. NetBSD buvo panaudota kaip pagrindas kitiems šaltiniams, tokiems kaip Jutos universiteto Lites (su Mach branduoliu), ir Apple kompanijos Rhapsody.
Simetrinis daugiaprocesis apdorojimas
NetBSD palaiko simetrinį daugiaprocesį apdorojimą nuo NetBSD 2.0 leidimo 2004 metais, kuris iš pradžių buvo realizuotas naudojant didžiojo užrakto  metodą. Esminiai SMP patobulinimai buvo atlikti vykstant NetBSD 5 kūrimo ciklui; dauguma branduolio posistemių buvo modifikuotos taip, kad būtų saugios atliekant daugiaprocesį apdorojimą bei naudotų tinkamos granuliacijos rakinimą. Taip pat 2007 metų sausį buvo realizuotos naujos pirmykštės sinchronizavimo priemonės ir planuoklės aktyvacijos  modelis pakeistas nauju 1:1 gijų modeliu. Realizuotas didelio našumo dispečeris ir gijų planuoklė. Virtualios atminties valdymo sistema, atminties skirstytuvas bei pinklių gaudyklė  buvo modifikuotos taip, kad būtų saugios atliekant daugiaprocesį apdorojimą. Taip pat buvo modifikuota virtualios failų sistemos (VFS) sąsaja bei pagrindinės failų sistemos. Nuo 2008 m. balandžio didžiojo užrakto metodą naudoja tik tinklo protokolai ir dauguma įrenginių tvarkyklių.
Saugumas
NetBSD teikia įvairius mechanizmus saugumo srityje. Branduolio autorizacijos infrastruktūra (arba tiesiog Kauth) yra posistemė tvarkanti visus autorizacijos užklausimus branduolio viduje ir naudojama kaip sisteminio lygio saugumo policija. Ji leidžia išoriniams moduliams prijungti autorizacijos procesą. NetBSD taip pat inkorporuoja išnaudojimų atgrasinimo mechanizmus  – ASLR, MPROTECT, Segvguard iš PaX projekto bei GCC steko pramušimo apsaugos  kompiliatoriaus išplėtimus (SSP, arba dar žinoma kaip ProPolice). Verifikuojami paleidžiamieji arba tiesiog Veriexec yra branduolio lygio failų integralumo NetBSD posistemė. Jie leidžia administratoriui nustatyti skaitmenines failų maišas, kurias stebėtų Veriexec ir esant pakitimams užkirstų kelią failų paleidimui. Pavyzdžiui, galima leisti Perl paleisti tik tuos skriptus, kurie atitinka skaitmenines maišas. Kriptografinė tvarkyklė teikia funkcionalumą, kuris leidžia užkoduoti diskus bei particijas (įskaitant CD bei DVD diskus).
NetBSD paketų filtras (NPF) yra sukurtas lietuvio Mindaugo Rasiukevičiaus.
Naudojimas
thumb|NetBSD panaudota [[NASA SAMS-II projekte, kurio tikslas buvo stebėti mikrogravitacinę aplinką Tarptautinėje kosminėje stotyje. Taip pat TCP panaudojimo palydoviniuose tinkluose tyrimams.]]
NetBSD sistemos švarus dizainas, didelis našumas ir plečiamumas, bei daugelio architektūrų palaikymas leidžia sistemą panaudoti įterptinių įrenginių ir serverių industrijoje, ypač tinklų nišoje.
Komercinė realaus laiko sistema QNX naudoja tinklo steką, kuris sukurtas NetBSD išeities tekstų pagrindu, ir teikia įvairias tvarkykles perimtas iš NetBSD. Force10 Networks naudoja NetBSD kaip pagrindą komercinėje FTOS (Force10 Operacinė Sistema), kuri yra naudojama didelio plečiamumo skirstytuvuose bei maršrutizatoriuose. Taip pat Force10 2007 metais paaukojo NetBSD Fondui siekiant paskatinti tolimesnius tyrimus bei vystymąsi bendruomenėje. NetBSD panaudota NASA SAMS-II projekte, kurio tikslas buvo stebėti mikrogravitacinę aplinką Tarptautinėje kosminėje stotyje, taip pat TCP panaudojimo palydoviniuose tinkluose tyrimams. 2004 metais SUNET naudojo NetBSD pasiekiant Internet2 antžeminio greičio rekordą. NetBSD buvo pasirinkta „dėl TCP kodo našumo“. Sumaniojo telefono T-Mobile Sidekick LX 2009 operacinė sistema yra sukurta NetBSD pagrindu.
Licencijavimas
Visas NetBSD sistemos branduolys ir didžioji dalis vartotojo erdvės pagrindo yra išleista pagal BSD licenciją (dviejų, trijų ir keturių punktų variacijos). Tai iš esmės leidžia kiekvienam naudoti, modifikuoti ir platinti ar parduoti sistemą taip kaip norima (įskaitant ir naudojimą komerciniais tikslais) tol, kol išlaikomas autorinis įrašas ir licencijos tekstas. Esant tokioms sąlygoms, galima kurti produktus NetBSD pagrindu neviešinant išeities tekstų ar jų modifikacijų. Palyginus, GPL licencija reikalauja paviešinti visus išeities teksto pakeitimus.
NetBSD taip pat įtraukia GNU kūrimo įrankius ir kitus paketus, kurie yra išleisti pagal GPL ir kitas atvirojo kodo licencijas.
Suderinamumas su kitomis sistemomis
Išeities tekstų bei sąsajų lygyje, NetBSD yra labai arti visiško POSIX.1 (IEEE 1003.1-1990) standarto palaikymo ir beveik visiškai palaiko POSIX.2 (IEEE 1003.2-1992) standartą.
NetBSD taip pat teikia sistemų kvietimų lygio binarinį suderinamumą tam tikrose architektūrose su įvairiomis UNIX-tipo sistemomis, įskaitant Linux, FreeBSD, Apple Darwin, Solaris bei SunOS 4. Tai leidžia NetBSD vartotojams naudoti daugybę programų, kurios platinamos tik binarine forma kitoms operacinėms sistemoms, dažniausiai be jokio didelio efekto greičiui.
Daugybė „kitų“ failų sistemos formatų yra palaikoma NetBSD, įskaitant FAT, NTFS, Linux ext2fs, Mac OS X UFS, RISC OS FileCore/ADFS ir AmigaOS Fast File System.
Leidimai
Tolimesnė lentelė atvirkštine chronologine tvarka pateikia pagrindinių NetBSD leidimų sąrašą su žymiais pakeitimais. Mažesni leidimai bei pataisymai sąraše neįtraukti.
Iki 2004 metų NetBSD 1.x leidimai buvo vykdomi apytiksliai metų intervalu, su mažesniais „pataisos“ leidimais tarpe. Nuo 2.0 leidimo, kiekvienas pagrindinis NetBSD leidimas atitinka padidintą pagrindinį versijos skaičių, t. y. pagrindiniai leidimai sekantys po 2.0 yra 3.0, 4.0 ir t. t. Ankstesni mažesnieji leidimai buvo padalinti į dvi kategorijas: x.y „stabilūs“ palaikymo leidimai ir x.y.z leidimai įtraukiantys tik saugumo ir kritinius pakeitimus. Pradedant 8.0 versija, atsisakyta x.y.z leidimų, bus leidžiami tik x.y palaikymo leidimai, kurie įtrauks tiek klaidų pataisymus, tiek naujus pakeitimus ir patobulinimus, kuriuos komanda laikys saugiais pagrindinio leidimo atšakai.
Dovainonių pilkapynai
Dovainonių pilkapynai (dar žinomi kaip Milžinų kapai, Kapitoniškių pilkapiai) – pilkapynai Kaišiadorių rajono savivaldybės teritorijoje, prie Dovainonių kaimo, miške. Pilkapiai su degintiniais palaidojimais. Dalis pilkapių apardyti, iškasinėti, kadangi nuo seno šiose vietose ieškota turtų.
NetBSD
Logotipas
NetBSD „vėliavos“ logotipas, sukurtas Grant Bissett, buvo pristatytas 2004 metais. Tai senojo logotipo, sukurto Shawn Mueller 1994 metais, abstrakcija. Senasis logotipas buvo paremtas garsiąja Antrojo pasaulinio karo fotografija „Vėliavos kėlimas Ivo Džimoje“, kuri kai kurių buvo priimta kaip kultūriškai nejautri bei netinkama tarptautiniam projektui.
Dovainonių pilkapynai
Pilkapynai
Yra 4 pilkapynai ir pilkapių vieta. Pirmajame pilkapyne yra 6 pilkapiai. 1932 m. buvo 10 pilkapių, 4 pilkapius ištyrė Eduardas Volteris. Dviejuose pilkapiuose rado po IX a. – XII a. pjautuvą. Išlikusių pilkapių sampilai 6–7 m skersmens ir 0,5-1,5 m aukščio, apardyti.
NetBSD
Organizacinė struktūra
NetBSD Fondas (orig. The NetBSD Foundation) yra organizacija (juridinis asmuo), turinti intelektinės nuosavybės bei prekinių ženklų, susijusių su NetBSD, ir yra gavusi 501(c)3 ne pelno siekiančios organizacijos statusą pagal JAV mokesčių sistemą. Fondo nariai yra NetBSD kūrėjai, kurie turi CVS prieigą. NetBSD Fondas turi valdybos narius, kurie renkami organizacijos narių dvejiems metams.
Dovainonių pilkapynai
Pilkapynai
Antrajame pilkapyne yra 11 pilkapių. 4 pilkapiai apardyti, nukasti sampilų kraštai. 1932 m. buvo 16 pilkapių, vieną pilkapį ištyrė E. Volteris. Rado IX a.-XII a. geležinį pjautuvą, anglių ir pelenų žymių. Išlikusių pilkapių sampilai 5–6 m skersmens ir 0,4-1,2 m aukščio.
NetBSD
Talpinimas
Talpinimo paslaugos daugiausiai teikiamos Interneto sistemų konsorciumo, Luleå technologijų universiteto, Kolumbijos universiteto ir Vakarinio Vašingtono universiteto. Veidrodžiai projektui yra plačiai pasklidę po visą pasaulį. Jie teikiami savanorių ir kitų projektą palaikančių grupių.
Dovainonių pilkapynai
Pilkapynai
Trečiajame pilkapyne yra 8 pilkapiai. Jų sampilai 4–6 m skersmens ir 0,4-0,8 m aukščio. Ketvirtajame pilkapyne yra 12 pilkapių. Jų sampilai 4–7 m skersmens ir 0,3-1,5 m aukščio. Dalis pilkapių apardyti kasant apkasus per Pirmąjį pasaulinį karą. Netoli Dovainonių pilkapynų, Dovainonių laukų šiaurės rytų pakraštyje, yra pilkapių vieta. Apardytus ariant 5 pilkapius 1932 m. ištyrė E. Volteris, 4 pilkapius 1953 m. – Lietuvos istorijos institutas, tyrimų vadovas Adolfas Tautavičius. Rasta IX–XII a. sudegintų žirgų kapų. Dalis pilkapių buvo tušti. 1932 m. radinius saugo Vytauto Didžiojo karo muziejus, 1953 m. – Lietuvos nacionalinis muziejus. Kai kurie radiniai pateko į Varšuvos archeologijos muziejų.
Nuo Dovainonių pilkapynų į šiaurės vakarus apie 1 km yra Dovainonių piliakalnis, apie 1,5 km yra buvusio Kapitoniškių pilkapyno vieta.
Nagykanizsai TE
Nadkanižos TE – Vengrijos futbolo klubas iš Nadkanižos.
Goraždė
Goraždė − miestas yra pietrytinėje Bosnijos ir Hercegovinos dalyje, prie Drinos upės; 45 km nuo Sarajevo.
Istorija
Pirmą kartą Goraždė paminėta 1379 metais. Nuo 1423 m. iki 1878 m. Goraždės miestas priklausė Osmanų imperijai. Nuo 1878 m. iki 1918 m. miestą valdė Austrija-Vengrija. Bosnijos karo metu, trukusiame nuo 1992 m. iki 1995 m. dėl miesto vyko įnirtingi mūšiai tarp bosnių ir serbų. 1993 m. miestas buvo paskelbtas JTO saugumo zona.
Improvizacija
Improvizacija (ital.: improvviso nelauktai, iš : (žodžio reikšmę paverčia priešinga); proviso numatyti iš anksto) reiškia procesą, veiksmą, ką nors darant arba veikiant prieš tai iš anksto) nepasiruošus arba ad hoc. Improvizacija bendrinėje kalboje reiškia spontaminį kūrybos galių demonstravimą, jų panaudojimą ar pritaikymą konkrečioje situacijoje.
Krulove Stojlas
Krulove Stojlas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grudeko valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Žibalinė lempa
thumb|right|210px|Žibalinė lempa
Žibalinė lempa – žibalinis šviestuvas gyvenamosioms ar kitokioms patalpoms apšviesti.
Lietuvoje žinomos keturių tipų žibalinės lempos:
Visos žibalinės lempos, jų stiklai ir žibalas buvo perkami miestelių krautuvėse.
Cimaniūnai
Cimaniūnai – kaimas Druskininkų savivaldybėje, 9 km nuo Raudonikių.
Christina Aguilera
Christina Maria Aguilera (g. 1980 m. gruodžio 18 d.) – amerikiečių dainininkė.
Biografija
Christina Aguilera gimė 1980 m. gruodžio 18 d. Steiteno saloje, Niujorke. Jos tėtis – Fausto Wagner Xavier Aguiler – iš Ekvadoro kilęs karininkas, motina – Shelly Loraine Fidler – smuikininkė iš Pitsburgo (Pensilvanija). Kadangi tėvas siekė karininko karjeros, šeimai teko nuolat keliauti iš vienos vietos į kitą. Galiausiai jie apsistojo Filadelfijoje, kur būdama šešerių Aguilera pradėjo dalyvauti talentų šou. 1988 m. ji pasirodė televizijos šou „Star Search“, tačiau jame nieko nelaimėjo.
1992 m. drauge su Britney Spears, būsimaisiais „N Sync“ nariais Justin Timberlake ir JC Chasezu bei „Felicity“ žvaigžde Keri Russell Christina dalyvauja „Disney Channel“ televizijos šou „The New Mickey Mouse Club“. Po dvejų metų ji persikėlė į Japoniją, kur drauge su popžvaigžde Keizo Nakanishi įrašė hitu tapusį duetą „All I Wanna Do“. 1998 m. Christina Aguilera sugrįžta į JAV, įrašo dainą „Reflection“ animaciniam muzikiniam W. Disney filmui „Mulan“. Šis įrašas padėjo dainininkei sudaryti sutartį su RCA. 1999 m. vasarą pasirodo pirmasis Christinos albumas, pavadintas jos pačios vardu. Į paauglių auditoriją orientuotas, dance-pop stiliaus singlas „Genie in a Bottle“ penkias savaites tvirtai laikėsi topų viršūnėse. Pats albumas greitai tapo perkamiausiu – vien JAV parduota daugiau negu 8 mln. jo kopijų. Daina „What a Girl Wants“ tapo pirmuoju 2000-ųjų metų singlu. Tais pačiais metais dainininkė gauna „Grammy“ geriausio naujo atlikėjo nominacijoje. Vėliau pasirodo kiti Christinos hitai – „I Turn to You“ ir „Come on Over Baby (All I Want Is You)“.
2000 m. rugsėjį ekvadoriečių kraujo turinti dainininkė įrašo ispanišką albumą „Mi Reflejo“. Šio albumo dainų žodžius ji išmoksta paraidžiui, nes nemoka ispaniškai. Spalio mėnesį pasirodo jos atostogų albumas „My Kind of Christmas“. Abudu albumai buvo parduodami itin sėkmingai. 2001 m. pavasarį Christina Aguilera drauge su Pink, Mya ir Lil’ Kim perdainavo žymųjį Patti LaBelle hitą „Lady Marmalade“. Daina tapo miuziklo „Moulin Rouge“ garso takelio singlu. Tais pačiais metais pasirodo albumas „Just Be Free“, kurio dainas Christina atliko būdama 14-15 metų.
2005 m. lapkritį po trejų metų draugystės susituokė su Jordan Bratman (išsiskyrė 2011 m. balandžio 15 d.).
2006 m. pasirodė naujausias Christinos Aguileros albumas „Back to Basics“. MTV Europos muzikos apdovanojimai jai buvo sėkmingi, ji iškovojo geriausios atlikėjos titulą.
2008 m. sausį susilaukė sūnaus vardu Max Liron Bratman.
2010 m. išleido albumą „Bionic“, tačiau komerciškai nesėkmingą, bet daug kam patikusį.
2012 m. išleido albumą „Lotus“, komeciškai nesėkmingą, tačiau sulaukė kritikų palaikymo.
Apdovanojimai
Grammy Awards
Latin Grammy Award
MTV Europe Music Award
Vaclovas Pocius
Vaclovas Pocius (1920 m. balandžio 3 d. Derkinčių k., Skuodo r. – 1986 m. liepos 9 d. Marijampolėje) – muzikos mokytojas ir chorvedys.
Biografija
1932–1939 mokėsi Skuodo gimnazijoje. Tuo pačiu metu privačiai mokėsi ir muzikos. 1946–1949 Klaipėdos muzikos mokykloje mokėsi skambinti fortepijonu ir diriguoti (dėst. J. Karosas). 1945–1959 Kretingos vidurinėje mokykloje dėstė muziką, vadovavo vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorams, vokaliniams ir instrumentiniams ansambliams. Taip pat vadovavo Kretingos kultūros namų mišriajam chorui, rajkoopsąjungos mišriajam chorui ir žemdirbių chorams. Su kultūros namų meno mėgėjais pastatėM. Petrausko operetę „Consilium facultatis". Chorai dalyvavo Kretingos rajono ir respublikinėse dainų šventėse, gerai pasirodydavo chorų varžybose.
Apsigyvenęs Marijampolėje, 1959–1976 V. Pocius mokytojavo, vadovavo vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorams, vokaliniams ansambliams ir pučiamųjų orkestrui V. Mykolaičio-Putino internatinėje mokykloje. 1959–1969 buvo Marijampolės gyvulininkystės technikumo moksleivių mišriojo choro vadovas. 1967–1972 vadovavo Marijampolės cukraus fabriko vyrų chorui „Garsas", kartu su A. Šmulkščiu – ir kultūros namų mišriajam chorui.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Liutauras Balčiūnas
Liutauras Balčiūnas (g. 1963 m. vasario 26 d. Vilnius) – lietuvių perkusininkas virtuozas, dirigentas.
Albertas Laurinavičius
Biografija
1965 m. baigė Vilniaus universitetą. 1986 m. fizikos ir matematikos mokslų daktaras.
Liutauras Balčiūnas
Biografija
Tėvas Ramutis Balčiūnas. 1981 m. studijavo Lietuvos konservatorijoje, nuo 1982 m. mokėsi Gnesinų pedagoginiame muzikos institute Maskvoje, 1986–1988 m. šio instituto aspirantas. Nuo 1993 m. studijavo simfoninį dirigavimą N. Rimskio-Korsakovo konservatorijoje Sankt Peterburge.
Nuo 1988 m. Ostankino televizijos orkestro timpanininkas solistas. 1995–2000 m. P. Čaikovskio didžiojo simfoninio orkestro antrasis dirigentas. Nuo 2000 m. Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro vyr. dirigentas.
Albertas Laurinavičius
Biografija
1996–2004 m. Tarptautinio elektrotechnikos ir elektronikos inžinierių instituto (IEEE) narys.
Mokslinė veikla
Svarbiausia tyrimų sritis: milimetrinio ilgio elektromagnetinių bangų sąveika su dielektrikais, puslaidininkiais, aukštatemperatūriais superlaidininkais. Remdamasis tyrimų rezultatais sukūrė automatizuotąjį puslaidininkinių medžiagų kokybės matuoklį. Daugiau kaip 150 mokslinių straipsnių ir 10 išradimų autorius.
Liutauras Balčiūnas
Biografija
1985 m. mušamųjų instrumentų konkurse Maskvoje laimėjo I premiją. Kaip dirigentas koncertavo su Rusijos, Ukrainos, Ciuricho, Bazelio simfoniniais orkestrais. Lietuvoje surengė koncertų kaip solistas perkusininkas.
Stintinės
Stintinės (Osmeridae) – žuvų šeima, priklausanti stintžuvių (Osmeriformes) būriui. Nedidelės jūrinės arba ežerinės šiaurinio pusrutulio žuvys. Kūnas žemos ir ilgos verpstės formos. Nugara tamsi, šonai sidabriški arba balkšvi, dažnai permatomi. Nugarinis pelekas trumpas, jame 7-14 spindulių. Stuburio slanksteliai ne visai sukaulėję, per juos eina chorda. Žiotys didelės, gilios. Turi dantis ir plaukiojamąją pūslę. Skrandis maišelio formos. Ikreliai maži, lipnūs.
Paplitusios Šiaurės pusrutulyje. Dauguma gėlavandenės ir praeivės žuvys, jūrinių rūšių nedaug.
Šeimoje 6 gentys, 16 rūšių
Didmeistris
Didmeistris (sutr. DM;, GM) – šachmatų kvalifikacinis sporto vardas (titulas), suteikiamas stipriems žaidėjams. Tai pats aukščiausias kvalifikacinis šachmatininko titulas. Tarptautinio didmeistrio titulą (vardą) suteikia FIDE už varžybose pasiektus rezultatus.
Istorija
Pirmą kartą didmeistrio titulą 1914 m. suteikė Rusijos caras Nikolajus II penkiems Sankt Peterburgo turnyro finalistams: Emanueliui Laskeriui, Chosė Rauliui Kapablankai, Aleksandrui Aliochinui, Zigbertui Tarašui ir Frankui Maršalui.
Vėliau šis titulas buvo naudojamas neformaliai, kol 1950 metais FIDE jį suteikė 27 šachmatininkams. Vėliau tarptautinio didmeistrio titulas buvo teikiamas pagal FIDE priimtas taisykles. Šiuo metu didmeistrio titulas suteikiamas žaidėjui, pasiekusiam 2500 Elo reitingą ir du kartus išpildžiusiam didmeistrio normą (esama ir kitų galimybių, pavyzdžiui, laimėti pasaulio jaunimo čempionatą ar pan.).
Gruzinė Nona Gaprindašvili (g. 1941 m.) buvo pirmoji moteris, kuriai buvo suteiktas didmeistrės titulas (1978 m.). Pirmoji šachmatininkė, teisę į titulą iškovojusi žaisdama turnyruose, buvo vengrė Zsuzsa Polgár (g. 1969 m.), 1991 metų sausio mėnesį įvykdžiusi normą trijuose vyrų turnyruose ir pasiekusi Elo reitingą, viršijantį 2500. 2010 metais 20 šachmatininkių buvo didmeistrės (GM).
Platesnis vartojimas
Atskiras didmeistrio titulas suteikiamas ir  korespondencinių šachmatų žaidėjams, šachmatų kompozicijų kūrėjams bei sprendėjams,  o taip pat, ir šaškių žaidėjams.
Tarptautinė korespondencinių šachmatų federacija suteikia tarptautinio korespondencinių šachmatų didmeistrio titulą.
Naglis Kardelis
Naglis Kardelis (g. 1970 m. gegužės 26 d. Vilniuje) – filosofas, filologas, kalbotyrininkas, vertėjas, Vilniaus universiteto Filosofijos fakulteto profesorius, Lietuvos kultūros tyrimų instituto vyresnysis mokslo darbuotojas. Yra išvertęs eilę Platono ir kitų Antikos mąstytojų veikalų, išleidęs monografiją „Vienovės įžvalga Platono filosofijoje“, 2007 m. buvo apdovanotas Švietimo ir Mokslo ministerijos už straipsnių ciklą apie gamtos mokslus ir humanistiką Mokslo populiarinimo darbų konkurse.
Didmeistris
Platesnis vartojimas
WFCC nuo 2010 m. - atskirus   šachmatų kompozicijų sprendimo ir kompozicijų kūrybos didmeistrio titulus. Iki tol juos suteikdavo FIDE.
Tarptautinė šaškių federacija (FMDJ), šaškininkams, taip pat, suteikia didmeistrio titulą.
Naglis Kardelis
Svarbiausios mokslinės publikacijos
Sąraše pateikiami svarbiausi straipsniai, publikuoti periodiniuose ir tęstiniuose mokslo leidiniuose, registruotuose kitose tarptautinėse mokslinės informacijos duomenų bazėse
Miškinis spyglainis
Miškinis spyglainis (Polystichum aculeatum) – papartinių (Dryopteridaceae) šeimos augalas. Daugiametis, sporinis, žolinis hemikriptofitas. Auga jūrinio klimato srityse. Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą, priskirtas kritiškai grėsmingos būklės kategorijai (CR). kairėje|miniatiūra|214x214px|Miškinio spyglainio sorai kairėje|miniatiūra|290x290px|Miškinio spyglainio sporofitas
Morfologija
Augimo pradžioje lapai sraigiškai susisukę. Lapalakščiai vieną arba du kartus plunksniškai šakoti, tamsiai žali, odiški. Lapalakščio rachis (pagrindinė ašis) su gausiais gelsvais žvyneliais ir šviesiais plaukeliais. Lapkotis padengtas rudais žvyneliais. Manoma, kad senuose lapuose esančios medžiagos panaudojamos naujų lapų augimui.
Sporangės susitelkusios į sorus apatinėje lapų pusėje. Sporangių sienelė vienasluoksnė, su skiautere. Sorus dengia induzijos.
Gyvenimo ciklas
Vyksta dviejų kartų kaita: vyraujančio, diploidinio sporofito ir haploidinio gametofito (polaiškio). Sporofitas daugiametis, jo lapų apatinėje pusėje yra sporangės, kuriose formuojasi haploidinės izosporos. Sporifikuoja rugpjūčio–rugsėjo mėn. Iš sporų išdygsta mažas, redukuotas polaiškis. Ant polaiškio gali susiformuoti anteridžiai su spermatozoidais ir archegonės, kuriuose formuojasi kiaušialąstės. Gametofito vystymąsi įtakoja anteridiogenas, kuris nulemia ankstesnį anteridžių susiformavimą. Miškinio spyglainio gametofitas gali reaguoti ir į kitos rūšies (P. setiferum) anteridiogeną. Po apvaisinimo išauga naujas sporofitas. Apvaisinimui reikalingas vanduo.
Paplitimas
Paplitęs Eurazijos apyvėsio klimato zonoje, Š. Afrikoje, aptinkamas kalnuose ir lygumose. Kalnuose auga ant uolų, nuobirynų. Lietuvoje rastas Jurbarko ir Druskininkų apylinkėse, spygliuočių miške.
Feodas
thumbFeòdas (, feudum, sen. germ. fihu, fehu (dvaras, turtas, galvijai, pinigai) + ōd (nuosavybė, valda)).
Vakarų Europoje feodalizmo laikais – paveldima žemės valda, kurią gaudavo vasalas iš senjoro už tarnybą (dažniausiai karinę). Vasalui mirus, feodas turi būti grąžinamas senjorui. Ilgainiui vasalas pradeda laisvai disponuoti savo turtu, gali jį keisti, parduoti arba palikti savo paveldėtojams. Senjoras pasitenkina valdos paveldėjimo mokesčiu, nes kiekvieną kartą, kai turtas pereina į kitas rankas, jis lieka naujo turto naudotojo šeimininku, su kuriuo sudaroma vasalinė sutartis. Taigi feodas pakeičia asmeninį globos ryšį ir tampa vasalinių įsipareigojimų pagrindu.
Spauda
thumb|150px|Spausdinimo procesas Spauda – spaudžiant ir elektromagnetiniam laukui veikiant purškimo būdu ant popieriaus gauto teksto tiražavimas, atliekamas atitinkamai paruošus spausdinimo formas. Taip pat spauda gali būti vadinama spaustuvės, leidyklos, redakcijos ir kitų panašių organizacijų produkcija.
Skirstymas
Spauda pagal leidinio ir laiko ryšį skirstoma į kelias grupes:
Išradimas
Johanas Gutenbergas, vokiečių spaustuvininkas, XV a. ketvirtajame dešimtmetyje pagamino rankinį raidžių – judančių literų – liejimo prietaisą ir rankinį spaustuvės atspaudų presą. Visa tai pradėjo naudoti savo spaustuvėje Mainco mieste. Išlikęs 1445 m. išspausdintas „Sibilės knygos“ fragmentas „Paskutinysis teismas“. 1456 m. J. Gutenbergas baigė spausdinti 42 eilučių Bibliją (200 egzempliorių), 1457 m. parengė ir išleido Mainco psalmyną, taip pat kitus mažesnius leidinius: E. Donato lotynų kalbos gramatikos vadovėlį (po 1456 m.), „Turkų kalendorių“ (1455 m.), „Turkų bulę“ (1456 m.), „Astronomijos kalendorių“ (tarp 1457–1459 m.). Iki 1501 metų Europoje buvo 1000 spaustuvių, kuriose buvo išleista 35000 knygų ir 20 milijonų kopijų.
Vėliau, kaip manoma, Gutenbergo išradimas buvo vystomas Nyderlanduose. Daugelis bandė imtis leidybos verslo, bet jį mesdavo, nes buvo blogai organizuojamas knygų platinimas. Be to, buvo mažas raštingumas, o dauguma žmonių visai nemokėjo skaityti. Galiausiai šis išradimas paskatino žmones ne tik domėtis ar žavėtis knygų kultūra, bet ir patiems mokytis skaityti.
Gutenbergas siekė parodyti, kad spausdinta knyga gali būti tiek pat graži, kiek ir kaligrafiškai perrašyta to meto brangiai apmokamų rašto menininkų. Spauda paspartino mokslinės minties plėtros spartą ir mokslo atradimų greitesnį realizavimą gyvenime. Tai vėliau lėmė kitų gyvenimo sričių pokyčius. J. Gutenbergo spausdinimo preso išradimas padarė perversmą knygos istorijoje, nes buvo greitas ir efektyvus. Taip galėjo plisti įvairios žinios, visuomenė tobulėjo ir lavėjo. Be to, Gutenbergo išradimas pasitarnavo antikos rašytinio palikimo suradimui ir išpopuliarinimui.
Lietuvoje
Lietuvoje spauda atsirado XVI a. Pirmiausia pradėta spausdinti knygas. XVIII a. vid. pasirodė laikraštis, o XIX a. pradžioje – žurnalas.
Jonas Pocius
Jonas Pocius (1876 m. rugpjūčio 6 d. Jurbarke – 1948 m. ? ? Girdžiuose, Jurbarko raj.) – Lietuvos vargonininkas, chorvedys, muzikos mokytojas.
Biografija
Žinomo muziko Antano Pociaus vyresnysis brolis. Baigęs Jurbarko pradžios mokyklą, privačiai mokėsi vargonuoti, vėliau vienerius metus Varšuvoje lankė profesorių Furmaniko ir Makowskio muzikos kursus.