cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bartkuškio dvaras
Istorija
Tarybiniais metais (nuo 1945 m.) įsikūrė tarybinis ūkis, buvo kontora ir butai. 1961 m. dvaro pastatas pritaikytas mokymui, įkurtas tarybinis ūkis – technikumas, kuris išsikėlė 1977 m.
Sąjūdis Druskininkuose
Iniciatyvinės grupės įkūrimas
Iniciatyvinės grupės nariai:
Veikla
Mėnesio pabaigoje į „Girios aido“ teritorijoje vykusį mitingą susirinko tūkstančiai druskininkiečių. Mitingo vadovas – Algirdas Valavičius. Po mitingo iniciatyvinės grupės nariai pasklido po įmones, organizacijas, kuriose buvo kuriamos grupelės, stendai, buvo platinama spauda.
Meno gaminių įmonės „Ūla“ salėje kiekvieną trečiadienį vyko druskininkiečių susirinkimai.
Spalio mėnesio viduryje surengta miesto sąjūdininkų konferencija. Slaptu balsavimu druskininkiečiai išrinko LPS Druskininkų miesto tarybą. Po konferencijos pasodintas Sąjūdžio ąžuolynas.
Spalio pabaigoje Druskininkų bažnyčioje pašventinta Lietuvos vėliava. Tada, spalio 30 d., pirmą kartą Druskininkų istorijoje suplevėsavo Lietuvos trispalvė.
1989 m. vasario 15 d. pirmą kartą Druskininkuose buvo švenčiama Lietuvos Nepriklausomybės paskelbimo diena. Per Nepriklausomybės dienos minėjimą buvo surinkta 620 rublių aukų. Ta proga pasirodė „Druskonio“ laikraščio pirmasis numeris. Iš viso buvo išleista 12 laikraščio numerių.
Gruodžio mėnesio pradžioje įkuriama Politinių kalinių ir tremtinių organizacija. Jai vadovavo Gražina Baliutavičienė. Kaip rašo Vytautas Valentukevičius knygoje „Sąjūdžio žingsniai Druskininkuose“: „akcija „Baltijos kelias“ – vienas įspūdingiausių Sąjūdžio renginių, kuriai buvo ruošiamasi kelias savaites. Per akciją buvo renkami parašai, pasmerkti Molotovo-Ribentropo paktą, taip pat buvo organizuojamas piketas prie Ratnyčios kryžkelės ir daug kitų renginių.
1990 m. rugpjūčio 23 d. pirmojo šaukimo Tarybos deputatai-sąjūdininkai su gausia druskininkiečių delegacija aktyviai dalyvavo akcijoje „Europos kelias“. Lazdijų pasienio postas buvo užtvindytas žmonių jūra. Anot V. Valentukevičiaus, 1991 m. sausio mėnesio įvykiai buvo paskutinė sunkių darbų našta. Šimtai Druskininkų sąjudininkų budėjo prie Parlamento ir televizijos bokšto.
Skulptūra
thumb|180px|„[[Dovydas (Mikelandželas)|Dovydas“ (aut. Mikelandželas, 1501–1504 m.)]] Skulptūra ( – 'skaptuoju')  – meno šaka, apimanti erdvinių estetiškų, meninių objektų kūrimą iš įvairių medžiagų, kopijuojant aplinkoje egzistuojančias formas, sureikšminant ir pabrėžiant tam tikras jų ypatybes arba kuriant abstrakčius objektus, remiantis pagrindinėmis geometrinėmis formomis.
Tai – vaizduojamosios dailės šaka ir seniausia trimačio meno rūšis. Skulptūra sukuriama pridedant vieną medžiagos masę prie kitos (pvz., lipdyba, koliažas) arba nuimant medžiagos dalį (kalimas, drožyba).
Skulptūrų medžiaga
Paprastai skulptūros daromos iš patvarios ir dažniausiai brangios medžiagos, siekiant, kad išsilaikytų kaip galima ilgiau. Dažniausiai naudota bronza, klintis, granitas. Labai brangios – iš smaragdo, dramblio kaulo, aukso, sidabro. Masinei skulptūrų gamybai naudojamos pigesnės medžiagos – stiklas, kietas medis (ąžuolas, bukmedis, liepa), taip pat molis, cinkas, marmuras ir kita.
Azija
thumb|180px|„Bodisatva Guanyin“, XI–XII a. Kinijos skulptūra Kinijoje skulptūra atsirado maždaug 10 000 m. pr. m. e. Tačiau didesnis susidomėjimas skulptūra egzistavo tik keliuose perioduose.
Pirmasis periodas, iš kurio išlikę daug šio meno dirbinių, yra Džou dinastija (1050–771 m. pr. m. e.), žinomas lietų bronzinių laivų statulėlėmis. Skulptūra buvo populiari ir Hanų dinastijos laikotarpiu (206 m. pr. m. e. – 220 m.), iš kurio yra išlikusi Terakotinė armija.
Pirmosios budistinės skulptūros Kinijoje aptinkamos Trijų valstybių periodu (III a.)
Skulptūros aukso amžiumi Kinijoje laikomas Tangų dinastijos laikotarpis.
Japonijoje vienos iš pirmųjų šiuo metu žinomų skulptūrų – molinės Dogu statulėlės – pasirodė maždaug 14 tūkst. m. pr. m. e. Vėliau pagrindinė tema buvo budizmas.
Indijoje pirmos žinomos skulptūros yra iš Indo civilizacijos laikotarpio, rastos dab. Pakistano teritorijoje. Dauguma Indijos skulptūrų taip pat yra religinės tematikos – budizmo, džainizmo, hinduizmo. Vienos žinomiausių – Eloros olų ir Adžantos olų ansambliai.
Centrinėje Azijoje buvo paplitusios Graikų budistinės kultūros skulptūros. Čia atsirado pirmosios realistiškos Budos skulptūros, ir toks jo vaizdavimas vėliau tapo kanoniniu. Pirmosios greko-budistinės skulptūros aptiktos dab. Afganistane ir datuojamos 250–130 m. pr. m. e.
Leonuvka
Leonuvka – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Adutiškio.
Skulptūra
Afrika
thumb|180px|left|„Žalioji galva“, Egiptas, 500 m. pr. m. e., saugoma Altes muziejuje Berlyne Afrikoje skulptūra istoriškai yra populiariausia vaizduojamojo meno rūšis. Dažniausiai naudojama medžiaga yra medis, tačiau taip pat pasitaiko skulptūrų iš dramblio kaulo, kaulo, akmens, molio, metalo.
Centrinės Afrikos skulptūros išsiskiria širdies formos veidais.
Rytų Afrikoje skulptūra nėra tokia populiari. Šiam regionui būdingi žmogaus formos mediniai stulpai, dekoruoti geometrinėmis figūromis, o jų viršuje išdrožinėti gyvūnai, žmonės, įvairūs objektai.
Pietų Afrikoje seniausios skulptūros datuojamos 400–600 m. Tai molinės statulos cilindrinėmis galvomis, turinčios tiek žmogaus tiek ir gyvūnų bruožų.
Kupiškio seniūnija
Kupiškio seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Kupiškio rajono savivaldybėje.
Seniūnijos teritorijoje veikia Antašavos ir Šepetos Almos Adamkienės pagrindinės mokyklos, du laisvalaikio centrai, trys kaimo bibliotekos, Virbališkių ir Antašavos ugniagesių komandos. Virbališkių kaime, buvusios mokyklos patalpose įsteigtas Kupiškio socialinių paslaugų centro padalinys Krizių centras.
Seniūnijos valdos supa tris ketvirtadalius Kupiškio miesto. Beveik perpus jas dalija Kupiškio marios, išsiliejusios 1984 m. užtvenkus Lėvens upę. Šis tvenkinys nuo priemiesčio Aukštupėnų ir Paketurių kaimų, išsidėsčiusių priešingose jo pusėse, tęsiasi 25 km į šiaurę iki Rokiškio rajono. Seniūnijai priklauso 31 kapinės, iš jų 8 veikiančios ir 23 neveikiančios. Kiekvienais metais seniūnijos pastangomis jos prižiūrimos, šienaujamos, šalinami pavojingi medžiai, atliekami kai kurie smulkaus remonto darbai.
Istorija
Senoji Kupiškio seniūnija minima nuo XVI amžiaus. Nuo 1657 m. Kupiškį ir seniūniją valdė didikai Tyzenhauzai, vėliau (nuo 1771 m.) Čartoriskiai, o nuo 1812 m. – grafas Mykolas Tiškevičius. Senoji Kupiškio seniūnija minima iki XIX a. pradžios.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 9 seniūnaitijos:
2015 m. seniūnaitijos reformuotos:
Beržynai
Beržynais vadinami keli Lietuvos kaimai:
Taip pat:
Carlos Amarilla
Karlosas Aresijas Amarilja Demarkis (Carlos Arecio Amarilla Demarqui; g. 1970 m. spalio 26 d.) – Paragvajaus futbolo teisėjas, pagal profesiją – elektrikas.
Teisėjauja nuo 1999 m. (pirmos varžybos Urugvajus-Ekvadoras). 2006 m. teisėjavo (JAV-Čekija, Šveicarija-Togas, Ukraina-Tunisas). Taip pat teisėjauja daugelyje Pietų Amerikos rinktinių tarpusavio varžybų (tarp jų Copa América čempionate). Carlos Amarilla teisėjavo 2007 m. Copa America čempionato finale tarp Argentinos ir Brazilijos rinktinių.
Tėrvetės gamtos parkas
thumb|right|Pasakų miške Tėrvetės gamtos parkas − Tėrvetėje (Latvija), 1000 ha miško teritorijoje, esantis parkas. Latvijos rašytojos Anos Brigaderės muziejus po atviru dangumi ir istoriškai svarbi žiemgalių gyventa teritorija.
Gamtos parko istorija
1958 m. Tėrvetės eigulys Mikelis Kliavinis dabartinio Iršių sodo vietoje įrengė pirmus A. Brigaderei dedikuotus pėsčiųjų takus. 8-ojo dešimtmečio pradžioje skulptorius Krišjanis Kugra pastatė kelias A. Brigaderės pasakų veikėjų ąžuolo skulptūras. Nuo 2000 m. parką prižiūri AB „Latvijos valstybiniai miškai“.
Tėrvetės piliakalnis
thumb|Tėrvetės piliakalnis Tėrvetės piliakalnis yra dešiniajame Tėrvetės upelio krante. Kalva 19 metrų aukščio, viršuje suformuotos pilies ir pilies apylinkių įdubos. Piliakalnis datuojamas XIII a. Aplink piliakalnį iš vakarinės pusės buvo išsidėstęs maždaug 9,5 ha ploto senamiestis. XIII a. pradžioje vieną didžiausių įtvirtinimų Latvijos teritorijoje valdė žiemgalių kunigaikštis Viesturas, XIII a. antroje pusėje – Nameisis. 1272 m. Tėrvetę užėmė kryžiuočiai. Žiemgaliams teko septynerius metus taikstytis su kryžiuočių sąlygomis, kol galų gale valdant Nameisiui jie buvo išvaryti. Tėrvetės piliakalnis – vienas įspūdingiausių Vakarų Žiemgalos piliakalnių.
XIV a. Ordino pilies griuvėsiai
1339 m. Livonijos ordinas Tėrvetėje pastatė mūrinę pilį, kurią žiemgaliai kartu su lietuviais sugriovė 1345 m. Vėliau pilis perstatyta pagal Kuršo ir Žiemgalos kunigaikščių pageidavimus.
Švedų kalnas (Šventasis kalnas)
Šventasis kalnas – buvusi žiemgalių pagoniška šventvietė. 1285–1286 m. kryžiuočiai ant šio kalno pastatė pilį. Po žiemgalių antpuolio pilis neteko reikšmės ir vokiečiai ją išardė. Šiaurės karo metu ant šio kalno buvo įsikūrusi švedų karaliaus Karolio XII kariuomenė, nuo ko ir kilo Švedų kalno pavadinimas.
Raudondvario herbas
Raudondvario herbas – Raudondvario kaimo ir seniūnijos heraldinis atributas.
Aprašas
Sidabriniame lauke ant žalios papėdės stovi raudona pilis baltais langais ir durimis, sudaryta iš bokšto heraldinėje dešinėje ir namo šlaitiniu stogu kairėje.
Statinys vaizduoja Raudondvario pilį.
Istorija
Herbas patvirtintas 2007 m. vasario 22 d. Prezidento dekretu Nr. 1K-893. Etalono autorius – Rolandas Rimkūnas.
Ol Sentsas
Ol Sentsas – antrasis  pagal dydį Antigvos ir Barbudos miestas,  viduryje Antigvos salos, 8 km į pietryčius nuo sostinės Sent Džonso. 2,57 tūkst. gyventojų (2007). Miestas žymus savo tradicine keramika.
Plonėnas
Plonėnas – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 12 km į šiaurės vakarus nuo Vaškų, prie kelio, šalia Plonės upelio ir Latvijos sienos. Netoliese įsikūręs ir Didysis Plonėnas.
Etimologija
Kaimas yra vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo čia pratekančio Plonės upelio. Pagal dvarą pasivadino ir ilgamečiai jo šeimininkai Plonianskai.
Bario antskrydis
thumb|right|250px|Antskrydyje veikė bombonešiai „Junkers Ju 88“. Bario antskrydis buvo įvykdytas Trečiojo Reicho oro pajėgų (Liuftvafės) Baryje Antrojo pasaulinio karo metu 1943 m. gruodžio 2 d. Antskrydžio metu 105 vokiečių Junkers Ju-88 bombonešiai netikėtai atakavo Sąjungininkų laivus ir personalą. Antskrydžio metu nuskandinti 27 krovininiai laivai ir škuna.
Ataka, trukusi kiek daugiau nei valandą, visiškai paralyžiavo uostą iki pat 1944 m. vasario ir buvo pavadinta mažuoju Perl Harboru. Viename iš JAV krovininių laivų slapta buvo gabenamas ipritas. Šiam išsiliejus ir medicininiam personalui visiškai apie tai nenutuokiant, nepavyko išvengti daug aukų. JAV ir britų vyriausybės ipritą slapta gabeno su mintimi surengti atsaką, jei Vokietija būtų patvirtinus savo grasinimus Italijoje panaudoti cheminį ginklą.
Reido eiga
thumb|left|Sąjungininkų laivai, degantys per reidą. 1943 m. Italijos kampanijos metu Bario uostas buvo svarbus Sąjungininkų transporto centras. Svarbios šaudmenų ir kitų krovinių siuntos buvo iškraunamos uoste ir gabenamos link Romos, kurią mėgino atkovoti Sąjungininkai, taip norėdami Vokietijos pajėgas išstumti iš Italijos pusiasalio. Baris neturėjo tinkamos oro gynybos: mieste nesibazavo nė viena naikintuvų eskadrilė, o veikimo spindulyje buvusios eskadrilės arba lydėjo laivus arba turėjo puolamąsias užduotis fronte. Zenitinė gynyba buvo silpna.
Iš viso gruodžio 2 d. vakarą uoste buvo 30 laivų iš JAV, Britanijos, Lenkijos, Norvegijos ir Olandijos. Iš viso Baryje tuo metu buvo apie 250 000 gyventojų. Tą naktį uoste buvo vykdoma daug krovos darbų, ir jis dirbo visu pajėgumu.
Dėl staigios ir visiškai netikėtos atakos bombonešiai nesulaukė didesnio pasipriešinimo ir bombardavo su dideliu taiklumu. Pataikius į du šaudmenų laivus jie sprogo. Krantinėje pramušus vamzdyną išsiliejęs benzinas pasklido akvatorijoje ir padegė kai kuriuos nepažeistus laivus.
Negarbos paminklas partizanams
Negarbos tipinis atminimo ženklas Žemaičių apygardos Kardo rinktinės Narimanto kuopos partizanams atminti yra vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Negarboje (Kretingos seniūnija), 2,62 km į vakarus-pietvakarius nuo krašto kelio ir kelio Tūbausiai–Tarvydai–Rūdaičiai kryžkelės, Tenžės dešiniajame krante. left|thumb|200px|Tipinis atminimo ženklas (aut. dizaineris Romas Navickas) Jazdų dvare žuvusiems partizanams atminti
Bario antskrydis
Reido eiga
28 laivai su 31 000 tonų krovinių buvo nuskandinti, dar trys laivai su 6 800 tonomis krovinių vėliau buvo išgelbėti. 12 laivų buvo apgadinti. Uostas po šių atakų buvo visiškai uždarytas trims savaitėms ir savo darbus atnaujino tik 1944 m. vasarį. Žuvo 1000 karių ir 1000 civilių.
Negarbos paminklas partizanams
Paminklas
Priekinėje (vakarų) pusėje iškaltas užrašas: „JAZDŲ KAIME / 1948 11 05 / ŽUVO / ŽEMAIČIŲ APYGARDOS / KARDO RINKTINĖS / NARIMANTO KUOPOS / PARTIZANAI // VLADISLOVAS GIKARAS / TADAS / G. 1925 M. / STANISLAVAS STONKUS / ŽENTAS / G. 1928 M.“, pietvakarinėje pusėje: „KAZIMIERAS KRIAUČIŪNAS / MINDAUGAS / G. 1928 M. / SUIMTAS SUŽEISTAS / MIRĖ / 1948-11-12“. Užrašas paryškintas bronzos pudra.
Paminklo aukštis – 1,70 m, sienelių plotis – 32,5–33 cm.
Bario antskrydis
Cheminio ginklo užtaisai
Vienas iš JAV krovininių laivų „John Harvey“ savo krovinių skyriuje slapta gabeno 2 000 bombų su ipritu (kiekvienoje buvo po 27–32 kg iprito). Šis krovinys buvo išsiųstas į Europą kaip galimas atsakas Vokietijai, jei ši imtųsi realizuoti savo grasinimus panaudoti cheminį ginklą Italijoje. Iš sunaikinto laivo ipritas išsiliejo į vandenį, padengtą išsiliejusiais degalais. Daugelis jūreivių, besigelbėjusių ir iššokusių iš laivų, buvo padengti kuro ir iprito mišiniu. Tai buvo puikus tirpiklis šiam cheminiam junginiui. Išgelbėtieji buvo ištraukti iš vandens ir nugabenti į medicinos centrus net nenutuokiant, kad jie ištepti ipritu. Daugelis personalo dėmesį kreipė į sužeistuosius, o ne į išsitepusius degalais.
Būdviečiai (reikšmės)
Būdviečiais vadinamos šios Lietuvos gyvenvietės:
Bario antskrydis
Cheminio ginklo užtaisai
Per pirmą dieną pirmieji apsinuodijimo cheminiu ginklu požymiai pasireiškė 628 pacientams ir medikams – tai buvo cheminiai nudegimai arba net apakimas. Blogėjant situacijai amerikiečiai norėjo išsaugoti paslaptyje faktą, kad turi cheminių ginklų, nuo vokiečių, tad medikai vis nežinojo kas sukelia tokias pasekmes. Tuo tarpu beveik visa ipritą vežusio laivo įgula buvo žuvusi.
Negarbos paminklas partizanams
Istorija
Nuo 1945 m. lapkričio 15 d. Palangos valsčiuje ir vakarinėje Kretingos valsčiaus dalyje veikė Kardo rinktinės Pušies, nuo 1946 m. – Narimanto, kuopa.
Būdviečiai (reikšmės)
Gyvenvietės Lenkijoje:
Bario antskrydis
Cheminio ginklo užtaisai
Iki mėnesio galo 83 iš 628 sužeistųjų mirė nuo cheminių pažeidimų.
Vienas iš JAV medicinos darbuotojų, daktaras Stewart F. Alexander atvyko į Barį netrukus po sprogimų. Jis šiek tiek žinojo apie iprito sužeidimus ir nesunkiai suprato, jog čia buvo panaudotas šis junginys. Jis įtikino medicininį personalą ir padėjo gydyti aukas.
Iš pradžių JAV vadovai norėjo išlaikyti cheminio ginklo buvimą Baryje paslaptyje, tačiau daugėjant liudininkų, 1944 m. vasarį išleido pranešimą, kuris patvirtinimo iprito egzistavimą. Tuo pačiu pranešime buvo pabrėžta, jog tai būtų panaudota tik kaip atsakas į panašias atakas.
Slapti JAV įrašai apie šį įvykį buvo įslaptinti iki 1959 m., o britų valdžia iprito buvimą Baryje pripažino tik 1986 m.
Negarbos paminklas partizanams
Istorija
Nacionalizuoto Sofijos Marijos Tiškevičiūtės-Dembinskos Jazdų dvaro (Kretingos vls., Kretingos apskr.) sodybos daržinėje partizanai įsirengė slėptuvę, kurioje ruošėsi praleisti 1948–1949 m. žiemą. Gavę agento pranešimą apie besislapstančius partizanus, 1948 m. lapkričio 5 d. Jazdų dvaro sodybą apsupo 28 MGB vidaus kariuomenės 24-ojo šaulių pulko kareiviai ir Palangos stribai.
Per kautynes žuvo partizanai Vladas Gikaras–Tadas (g. 1925 m.) iš Joskaudų ir kretingiškis Stasys Stonkus–Žentas (g. 1928 m.). Trečiasis partizanas – Kazys Kriaučiūnas–Mindaugas, Kravcovas (g. 1928 m.) buvo sunkiai sužeistas, suimtas ir parvežtas į Palangą, kurioje nuo žaizdų po savaitės, lapkričio 12 d. mirė.
Žuvusiems partizanams atminti Lietuvos gyventojų ir rezistencijos tyrimo centro ir Kretingos rajono savivaldybės administracijos iniciatyva buvusioje dvarvietėje šalia Negarbos (Jazdų) kapinyno 2018 m. pastatytas tipinis atminimo ženklas (autorius – dizaineris Romas Navickas).
Žiemgala
Žiemgala (dar Žemgala, latviškai Zemgale), istorinė sritis dab. Latvijoje ir Lietuvoje. Taip pat – vienas iš 4 ar 5 dab. Latvijos istorinių etnografinių regionų. Didžiausias miestas Latvijos Žiemgaloje – Jelgava (lietuvių anksčiau vadintas Mintauja), didžiausias miestas senosios gentinės Žiemgalos lietuviškojoje dalyje – Joniškis.
thumb|215px|[[Mėrvalos akmuo Švedijoje, kuriame minimas Žiemgalos vardas]]
Teritorija
Iki IV a. pab. žiemgaliai, („archeologiniai“) žemaičiai, sėliai ir latgaliai priklausė vienai kultūrinei sričiai. V a. Lielupės baseine susidarė atskira žiemgalių gentis. Jų teritorija vakaruose siekė Ventos upę, šiaurėje – Baltijos jūrą vakariau Lielupės žiočių, rytuose – Lėvenį ir Mūšos upės baseinu pietinėje dalyje pasiekė dabartinių Šiaulių ir Panevėžio rajonų šiaurines ribas. Jiems priklausė Lietuvos Žagarės, Pakruojo, Pasvalio, Linkuvos ir Joniškio apylinkės. Žiemgalių kaimynai šiaurėje buvo finougrų gentis lyviai, šiaurės rytuose – latgaliai, rytuose – sėliai, pietų pusėje – aukštaičiai, pietvakariuose – žemaičiai, o vakaruose – kuršiai. Vakarų Žiemgalos centras buvo Tervetės pilis, o rytų Žemgalos – Mežuotnė, kurią 1220 m. sunaikino Kalavijuočių ordinas.
XIII a. I pusėje žinomos šešios žiemgalių žemės – Duobė, Duobelė, Silenė, Sparnenė, Tervetė, Upmalė, Žagarė.
Senoji Žiemgala
Pirmą kartą žiemgalių vardas paminėtas istoriniuose skandinavų šaltiniuose. Danų kronikoje „Annales Ryenses“ rašoma, kad Danijos vikingai apie 870 m. pavergę „visą Prūsiją, Žiemgalą (Semigaliam), karelų žemę ir daug kitų kraštų". „Ingvaro saga" XI a. žiemgalius (Seimgaler) mini kaip duoklės mokėtojus švedams. Neabejotinas Žiemgalos vardas (runomis Simkala) paminėtas XI a. viduryje datuojamame Mėrvalos (Södermanlande, į vakarus nuo Stokholmo) akmenyje (Pav.). Kituose dar dviejuose akmenyse (Göksten ir Grönsta) užrašytasis Žiemgalos vardas yra ginčytinas (pavyzdžiui, Gioko akmens skeveldroje esančios runos msi traktuojamos kaip galimas Žiemgalos vardo fragmentas). Iš to paties laikotarpio išlikusi apskrita 10 cm skersmens Sigtunos dėžutė irgi turi spėjamą Žiemgalos vardo įrašą runomis: simskum mani, nors tyrinėtojai būdvardį simskum vienodai sieja tiek su Žiemgala, tiek su Prūsijos Semba. XI – XIII a. rusų ir vokiečių kronikose šis kraštas vadinamas Semigallia, Semgalli, Zimigola.
Skandinavų Seimgaler ir slavų Zimigola (slavų i atliepia baltų ei/ie) liudija, kad forma Žiemgala yra autentiškesnė už Žemgalą. Pats žodis kalbos istorikų siejamas su sąvoka „žiemių, arba šiaurės, kraštas“. Naujesnioji forma „Žemgala“ galėjo atsirasti dėl liaudies etimologijos, plg. la. dainos fragmentą: To aizveda zemgalieši / Pašā zemes galiņā „ją (nuotaką) išsivežė žemgaliečiai / pačian žemės pakraštin“.
XIII a. pradžioje Dauguvos upės pakrančių gyventojus dažnai puldavo lietuviai. Kalavijuočiai ten gyvenantiems žiemgaliams ir latgaliams pasiūlė savo pagalbą kovai prieš lietuvius. 1205 m. žiemgaliai, vadovaujami Viestarto (dar vad. Viesturu) kartu su kalavijuočiais sumušė iš žygio į estų žemes grįžtančią namo Žvelgaičio kariuomenę, nužudę patį Žvelgaitį ir net estus belaisvius.
1208 m. kunigaikštis Viestartas suvienijo vakarų Žemgalą ir paprašė kalavijuočių paramos kovai su lietuviais. Šis žygis buvo nesėkmingas. Netrukus Viestartas (metraščiuose minimas iki 1230 m.) atsimetė nuo kalavijuočių ir ėmė vadovauti žiemgalių kovoms su jais.
XIII a. I pusėje Rytų Žiemgalą užkariavo Kalavijuočių ordinas.
1220 m. sunaikintas Rytų Žiemgalos centras Mežuotnė.
1236 m. žiemgaliai prisidėjo prie lietuvių pergalės Saulės mūšyje, persekiodami po šio mūšio per Žiemgalą besitraukiusius kalavijuočių kariuomenės likučius. Tais pačiais metais prasidėjo rytinių žiemgalių sukilimas, o Kalavijuočių ordinas, nebegalėdamas savarankiškai egzistuoti, įsiliejo į Prūsijos kryžiuočių ordiną ir tapo jo dalimi, gavusia Livonijos ordino vardą.
1250 m. Livonijos ordinas užkariavo visą Žiemgalą.
1254 m. Žiemgalą pasidalina Rygos vyskupas ir Livonijos ordinas.
1258 m. žiemgaliai sukyla ir išsivaduoja.
1272 m. Žiemgala pasiduoda Livonijai.
1279 m., po lietuvių pergalės prie Aizkrauklės, prasidėjo dar vienas, šįkart jau paskutinis žiemgalių sukilimas, kuriam vadovavo kunigaikštis Nameisis (dar vadinamas Nameju), pripažinęs save Lietuvos valdovo Traidenio pavaldiniu. 1281 m. Nameisis kartu su daugeliu savo gentainių pasitraukė į Lietuvą ir jau tais pačiais metais dalyvavo Traidenio surengtame LDK kariuomenės žygyje prieš Prūsijos kryžiuočius.
Žiemgaliai kryžiuočiams priešinosi ilgiau nei bet kuri kita vokiečių pavergta baltų gentis. 1279 m. prasidėjęs jų sukilimas buvo iš esmės nuslopintas 1290 m., kai padedant išdavikui buvo paimta ir sudeginta paskutinė žiemgalių pilis, t. y. netoli dab. Joniškio buvusi Sidabrė. 1291 m. kraštą galutinai užėmus vokiečiams, iki 10 000 žiemgalių pasitraukė į Lietuvą. XIII a. pab. šiaurinei Žiemgalos daliai atsidūrus Livonijoje, o didžiajai pietinei daliai – Lietuvoje, žiemgalius ilgainiui asimiliavo latgaliai ir lietuviai (dalis šiaurinių žiemgalių XIII a. buvo perkelti į kitas Livonijos sritis). Rašto paminklų žiemgaliai nepaliko.
Kuršo kunigaikštystės sudėtyje
1561 m. Livonijos Žiemgala tapo tada sudarytos Kuršo-Žiemgalos kunigaikštystės dalimi. Kunigaikštystė gyvavo iki 1795 m.
Žiemgala nuo XIX a.
XIX a. latviškų Jelgavos apylinkių šnektų pagrindu susiformavo bendrinė latvių kalba.
Kalba
Žiemgalių kalba priklausė rytų baltų kalbų grupei. Ja buvo šnekama vidurinėje dabartinės Latvijos dalyje (apie Bauskę, Duobelę, Jelgavą) ir Lietuvos šiaurėje (apie Linkuvą, Joniškį, Žagarę). Apie XV a., nepalikusi jokių rašto paminklų, žiemgalių kalba išnyko. Livonijoje gyvenę žiemgaliai sulatvėjo, o Lietuvoje – sulietuvėjo.
Leopolė
Leopolė – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Sintautų, šalia kelio.
Vietnamo demografija
Gyventojų skaičius: 86 967 524 (2009 m. apskaičiavimai)
Struktūra pagal amžių: Gyventojų amžiaus mediana:
Metinis populiacijos prieaugis: 0,977 % (2009 m. apsk.)
Gimstamumas: 16,31 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)
Mirtingumas: 6,17 mirčių/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)
Migracijos indeksas (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): -0,36 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)
Miestuose gyvenančių žmonių procentas: 28 % (2008 m. apsk.)
Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas: + 3,1 % (2005 m. apsk.)
Lyčių santykis:
Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus: 22,88 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)
Vidutinė gyvenimo trukmė:
15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:
Vox Maris
right|thumb|„Vox maris“ logotipas right|thumb|Senesnis „Vox maris“ logotipas right|thumb|„Vox maris“ studija Vilniuje Vox Maris – regioninė muzikinė informacinė pramoginė radijo programa, transliuota 99 MHz dažniu FM bangų ruože 60 km spinduliu aplink Klaipėdą ir 96,8 MHz dažniu FM bangų ruože Vilniaus mieste. Transliuotojas – UAB „Focus media“, vadovas – Arūnas Vismantas.
„Vox maris“ kartu su draugais įkūrė Rolandas Bražinskas. Programos transliacija pradėta 2004 metų kovą Klaipėdoje. Studija buvo įsikūrusi miesto centre – Teatro aikštėje esančiame „Nesė pramogų banke“.
Nuo 2006 metų rugsėjo radijo stoties „Vox maris“ programa buvo transliuojama ir internetu.
Nuo 2007 metų sausio 24 d. iki 2009 m. „Vox maris“ programa buvo transliuojama ir Vilniuje, 96,8 MHz dažniu FM bangų ruože. Vilniaus studija buvo įsikūrusi „Nesė pramogų banko“ klube „Relax“. Abiejų miestų studijos buvo sujungtos nuolatiniu radijo tiltu.
2008 metų sausį pradėtos transliuoti trys internetinės „Vox maris“ grupės radijo programos:
Visų „Vox maris“ programų transliacija nutraukta 2009 m. pradžioje.
Kezai
Kezai (arba Kėzai) – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Pagirių, 1 km į vakarus nuo Tulpiakiemio.
Kamėnai
Kamėnai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Sangailų, prie Indijos upelio ir keliuko Lioliai–Vaiškoniai.
Istorija
Iki XX a. vid. buvo Aukštųjų ir Žemųjų Kamėnų kaimai. Per melioraciją didelis Kamėnų kaimas sunaikintas.
Omolojus
Omolojus  – upė Rusijoje, šiaurės Jakutijoje. Prasideda Verchojansko kalnagūbryje, Sietindžės kalnų grandinėje. Teka į šiaurę palei Kularo kalnagūbrį, aukštupyje – siauru tarpukalnių slėniu, žemupyje – Janos-Indigirkos žemumos vakariniu pakraščiu. Įteka į Laptevų jūros Buor Chajos įlanką; sudaro estuariją.
Didžiausi intakai: Uchurukas, Sietindžė, Kuranach Jurjachas, Arga Jurjachas (kairieji), Ulachan Kiuegiuliuras (dešinieji).
Omolojaus baseine yra virš 14 tūkst. ežerų, kurių bendras plotas 683 km². Upė užšąla pirmoje spalio pusėje, o atitirpsta gegužės gale ar birželio pradžioje. Žiemą aukštupyje susiformuoja dideli ampalų masyvai (108, jų bendras plotas 302 km²).
Varstomasis tiltas
thumb|250px|Varstomojo tilto veikimas. thumb|250px|Pakeltas tiltas. Varstomasis tiltas – judančių tiltų rūšis, kuomet tilto galai pasikelia ir taip sudaro vietos laivams praplaukti.
Istorija
Varstomieji tiltai naudoti dar senovėje, bet nebūdavo dideli. Pirmasis didelis varstomasis tiltas yra 1850 m. Sankt Peterburge pastatytas Blagoveščenskio tiltas.
Ryšys su kito tipo tiltais
Varstomojo tilto konstrukcija išvystyta iš pakeliamųjų, plokštelinių sijinių ir konsolinių tiltų konstrukcijų. Progresuojant tiltų statybai varstomieji tiltai davė pamatą kitų tipų tiltų atsiradimui: liftinis tiltas, pasukamasis tiltas.
Paskirtis
Santvariniai tiltai gali būti panaudoti itin plačiai. Jie tinka tiek pėstiesiems, tiek visų tipų autotransporto priemonėms Naudojami geležinkeliams tiesti, bet nėra tinkami vamzdinės konstrukcijoms.
Kozovščizna
Kozovščizna  – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Juchnoveco valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Valstybinė teisė
Valstybinė teisė - teisės normų, reguliuojančių valstybinę santvarką, struktūras, organizacijas, kitus valstybinius klausimus, visuma; viešosios teisės sritis, teisės šaka. Pagrindinis pošakis - konstitucinė teisė.
Valstybinės teisės mokslas priskiriamas valstybės (politikos) mokslams. VU iki XXI a. pradžios veikė VU Teisės fakulteto Valstybinės teisės katedra (šiuo metu - VU TF Konstitucinės ir administracinės teisės katedra, nuo 2011 m. - Viešosios teisės katedra). Lietuvos Respublikos Seimo kanceliarijos Teisės departamente veikia Valstybinės teisės skyrius.
Kupstabudė
Vaisiakūniai mėsingi, balti, pilki, melsvi. Grybai smulkūs, vidutinio dydžio. Lakštelių trama keičia spalvą: ruduoja, mėlynuoja, juoduoja arba nekeičia spalvos.
Lietuvoje auga šios rūšys:
Įkapės
thumb|Spiralinė apyrankė Įkapės (archeologija) – kartu su mirusiuoju laidojami jo asmeniniai daiktai, ginklai, darbo įrankiai, keramika, papuošalai, buities ir ritualiniai reikmenys bei apranga.
Istorija
Įkapės randamos jau akmens amžiaus kapuose. Paprotys dėti įkapes susijęs su tikėjimu pomirtiniu gyvenimu. Iš įkapių galima spręsti apie mirusiojo verslą, laikotarpio visuomenės struktūrą, religiją, ūkio raidą. Kariui į kapą buvo dedami ginklai, amatininkui – amatų, žemdirbiui – žemdirbystės įrankiai. Moterų įkapės daugiausia buvo darbo įrankiai (pjautuvas, verpstukas, adata, yla, žirklės) bei papuošalai. Įkapės – įvairios paskirties ir vertės; randama ir brangių metalinių dirbinių. Pasižymėjusius karius ir karo vadus laidojo kartu su kovos žirgais ir puošnia apranga.
Itin daug informacijos gauta ištyrus faraono Tutanchamono kapą Egipte, skitų pilkapius – Čortomlykas, Tolstaja Mogila Ukrainoje; juose rasta auksinių ir sidabrinių dirbinių – ginklų, papuošalų, indų, puoštų įvairiais ornamentais ir reljefais, gyvenimo scenomis, skulptūromis.
Lietuvoje
Lietuvoje ankstyviausios įkapės randamos mezolito Biržulio gyvenvietėse ir stovyklavietėse. Tai strėlės (išliko tik titnago antgaliai) ir žvėrių dantų kabučiai – amuletai. Neolito kapų su įkapėmis pavyzdžiai: Duonkalnio gyvenvietė, alkas ir kapinynas, Plinkaigalio kapinynas ir Plinkaigalio piliakalnis, Kuršių nerija, Kretuono gyvenvietės ir kapinynas. Šio laikotarpio įkapes sudaro ginklai (akmeniniai kirvukai, skeltės, kauliniai ietigaliai) ir papuošalai – amuletai: pragręžti žvėrių dantys, gintaro kabučiai.
Pradėjus naudoti metalą įkapės tapo įvairesnės, pirmaisiais amžiais jų pagausėjo. Pajūrio geležies amžiaus kapuose randama simbolinių įkapių. Tai įvairūs miniatiūriniai dirbiniai – keramika, juostų audimo įrankiai, kirvukai, kapliai, dalgiai, neturėję praktinės paskirties. Įkapės buvo dedamos tam tikra tvarka pagal etninės grupės papročius. Darbo įrankiai ir buities reikmenys buvo dedami dažniausiai galvūgalyje, ietys – prie kairiojo šono smaigaliu prie galvos. Plintant krikščionybei nuo XV a. paprotys dėti įkapes ėmė nykti, bet pavienių daiktų, dažniausiai monetų, dar randama XVI a. – XVII a. kapuose.
Saliavas
Saliavas (Peucedanum) – salierinių (Apiaceae) šeimos augalų gentis. Pavadinimas iš – aštrus, kartus – daugeliui šios genties rūšių būdingas aštrus kvapas ir skonis. Augalai gana aukšti, lapai 1-3 kartus trilapai arba plunksniškai suskaldyti. Gentyje yra apie 120 rūšių, paplitusių Eurazijoje ir Afrikoje. Lietuvoje auga šios rūšys:
Gribkai (Aglaviškiai)
Didieji Aglaviškiai (, nuo 1938 m. liepos 16 d. Schlichtingen, nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – buvusi Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Slavsko rajone, 17 km į šiaurės vakarus nuo Slavsko, nuo 2008 m. birželio 30 d. Jasnojės kaimo gyvenvietės teritorija.
Istorija
Skalvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Lankos apskrities kaimas, valstybinis dvaras, 1938 m. prijungtas prie Kaukėnų. 1947–2008 m. Jasnojės apylinkės teritorija, 1992 m. prijungta prie Jasnojės.
Blagoveščensko tiltas
Blagoveščenskio tiltas – tiltas Sankt Peterburge, Rusijoje. Pirmasis didelis varstomasis tiltas pasaulyje ir pirmasis pastovus tiltas virš Nevos upės. Atidarytas 1850 m. Suprojektavo inžinierius Stanislovas Kerbedis.
Istorija
1727 m. buvo pastatytas laikinas tiltas dabartinio tilto vietoje. Naujojo pastovaus tilto statybų darbai pradėti 1843 m. ir baigti 1850 m. Blagoveščenskio tiltas pradėtas naudoti tų pačių metų lapkričio 12 d.
2006 m. pradėti tilto rekonstrukcijos darbai. 2007 m. rugpjūčio 15 d. tiltas vėl atidarytas. Rekonstrukcijos metu tilto plotis buvo pailgintas nuo 24 m iki 37 m. Po rekonstrukcijos tiltui suteiktas Blagoveščenskio vardas.
Billy Talent
Billy Tallent (anksčiau žinoma kaip Pezz) – punk roko grupė susikūrusi 1993 metais Kanadoje, Misisogos mieste. Grupė dažnai apibūdinama lyg jie būtų punk-roko atlikėjai, tačiau grupės nariai tai neigia ir sako neturintys jokių grupių, iš kurių sėmėsi įkvėpimo.
Grupės nariai
Benjamin Kowalewicz – vokalas.
Dubužė
left|120px
Billy Talent
Grupės nariai
Ian D’Sa – gitara, vokalas.
Tarybų Sąjungos himnas
Tarybų Sąjungos pirmasis valstybinis himnas buvo „Internacionalas“, kuris kaip valstybinis himnas buvo naudojamas iki 1944 m. kovo 15 dienos. Vėliau jį pakeitė himnas, su nedideliais pakeitimais naudotas iki valstybės žlugimo. Žodžius himnui parašė Sergejus Michalkovas ir Gabrielius El-Registanas, muziką Aleksandras Aleksandrovas. Buvo tikimasi, kad kareiviai daugiau reaguos į himną, kuris buvo pašvęstas Tarybų Sąjungai, o ne tarptautiniam darbininkų judėjimui. Kūrinys, 1939 m. buvo parašytas kaip bolševikų partijos himnas aleksandriško stiliaus metre. Pirminiame, 1943 metų, himno variante žodžiuose buvo minimas Stalinas (garso įrašas), kurio vardo minėjimas po XX SSKP suvažiavimo ir kulto panaikinimo, tapo nepriimtinas. Nuo 1956 iki 1977 metų, himnas buvo naudojamas be žodžių. 1977 metais himno žodžiai daug kartų buvo naudojami be Stalino vardo, vėliau buvo pakeistas ir himno tekstas, kuris išliko nepakitęs iki Tarybų Sąjungos žlugimo. 1977 metų himno versija oficialiai vadinosi „Tarybų Sąjungos Socialistinių Respublikų valstybinis himnas“.
Billy Talent
Grupės nariai
Jonathan Gallant – bosinė gitara, back vokalas.
Tarybų Sąjungos himnas
Po Tarybų Sąjungos žlugimo, Rusija priėmė naują valstybinį himną. 2000 metais Rusija susigrąžino seną tarybinio himno muziką su naujais žodžiais, kuriuos sukūrė S. Michalkovas.
Dubužė
Dubužė – ežeras šiaurės Lietuvoje, Biržų rajone, apie 6 km į vakarus nuo Parovėjos. Ežerėlio ilgis – 0,08 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 53,1 m. Krantai žemi, vietomis apaugę krūmais. Šiaurinėje pakrantėje stūkso miškelis, kitose pakrantėse plyti pievos. Šalia įsikūręs Paežerių kaimas. Ežeriukas nenutekantis, priklauso Apaščios upės baseinui.
Tarybų Sąjungos himnas
Oficiali versija
Гимн партии большевиков
Billy Talent
Grupės nariai
Aaron Solowoniuk – būgnai.
Istorija
Grupė susikūrė 1993 pavadinimu Pezz. 1998 metais ji pavadino grupę knygos veikėjo Billy Talent vardu.
Albumai
Death slience (2012).
Lepoldava
Lepoldava – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 14 km nuo Girėnų.
Kolizija
Kolizija reiškia susidūrimą. Sąvoka gali būti naudojama šiose srityse:
(sąrašas nepilnas)
Baby Boy
"Baby Boy" – antrasis atlikėjos Beyonce singlas iš albumo "Dangerously in Love", kartu su Sean Paul. Daina išbuvo devynias savaites Billboard singlų pirmoje vietoje.
Katunė
Teka daugiausia į šiaurę. Pagal slėnio tipą Katunė skirstoma į tris dalis: aukštutinės Katunės ilgis (iki Koksos įtekėjimo vietos) 210 km; vidurupis (nuo Koksos iki Sumulty žiočių) – 200 km (upė teka plačiu slėniu), žemupio ilgis iki santakos su Bija – 280 km. 19 km į pietvakarius nuo Bijsko susilieja su Bija ir sudaro Obę.
Pagrindiniai intakai: Koksa (kairieji), Argutas, Čuja (dešinieji).
Iš viso turi 254 intakus, kurių bendras ilgis apie 708 km. Laivuojama 75 km nuo žiočių. Naudota medienos plukdymui. Nuo 2000 m. sudarytas Katunės biosferos rezervatas.
Port Irinas
Port Irinas  – miestelis (formaliai – kaimas) Meno salos pietinėje dalyje.
Geografija
Paplūdimys įlankoje prie Port Irino yra smėlėtas, šonuose yra du kyšuliai, kurie dominuojančius vakarų vėjus nukreipia tiesiai į kaimą. Ant Brada Hedo (Bradda Head) kyšulio pastatytas memorialinis bokštas, vadinamas Milner’s Tower.
Promenadoje, esančioje aukščiau pajūrio linijos, stovi daug viešbučių, daugelis statyti Viktorijos laikais. Keičiantis turistų skoniams daug jų buvo perstatyti į gyvenamuosius namus.
Miestas garsus vaizdais, pvz., spalvingais saulėlydžiais virš Port Irino įlankos ir Brada Hedo kyšulio ar retkarčiais horizonte matomais Šiaurės Airijos Morno kalnais.
Istorija
Pavadinimas, spėjama, reiškia 'geležies uostas' arba 'lordo uostas'.
Raistas (reikšmės)
Raistu vadinama:
Port Irinas
Istorija
Port Irine yra išorinis bangolaužis, matomas tik atoslūgių metu. Šis bangolaužis statytas 1863 m., jį statant buvo naudojama pirmoji geležinkelio linija Meno saloje, vadinta Port Irino bangolaužio geležinkelis (Port Erin Breakwater Railway). 1884 m. smarki audra sugriovė bangolaužį, ir šis liko neatstatytas.
Šiandien plūduras žymi bangolaužio galą, o galas sausumoje ir dabar gerai matyti.
Į šiaurės rytus nuo Port Irino, ties A7 kelio galu yra įtvirtinimų likučiai. Tai buvusi motte and bailey castle tipo pilis, žinoma kaip Cronk Howe Mooar. Gali būti, kad tai buvo mediniai įtvirtinimai, apie 1100 m. pastatyti karaliaus Magnuso III Basojo.
Transportas
thumb|left|Port Irino stotis thumb|left|Autobusų kompanijos Bus Vannin depas
Geležinkelis
Port Irino geležinkelio stotis, esanti kaimo centre, yra vakarinis Meno salos geležinkelio (Isle of Man Railway) galas. Stotis kartais apibūdinama kaip gražiausiais miesto pastatas. Ji pastatyta iš ryškiai raudonų plytų, neįprastai įkomponuota tarp platformų ir gretimo kelio. Dabartinė stotis užima gerokai mažesnę teritoriją, negu anksčiau. Tą ankstesniąją dalį užima Bus Vannin autobusų kompanijos pastatai bei The Haven alinė. Modernizuojant stotį buvo sutrumpintos platformos, pastatyta pašiūrė vagonams, kur jie telpa aštuoni. Anksčiau riedmenys buvo laikomi po atviru dangumi.
Autobusų transportas
Autobusai Port Irine bazuojasi Bridson Street esančiame depe. Maršrutai iš kaimo važiuoja į salos sostinę Daglasą (per Port St. Mary, Colby ir Kasltauną, Ballasalla). Darbo dienomis ir šeštadieniais autobusai važinėja kas 20 min., sekmadieniais ir darbo dienomis po 18.00 – rečiau. Penktadienio ir šeštadienio vėlyvais vakarais važinėja specialūs naktiniai reisai ( 'Naktinė pelėda'), kurie yra brangesni. Reti reisai važiuoja ir į Pylą. Visi šie autobusai priklauso Meno Salos valstybinei kompanijai Bus Vannin. Ši kompanija 1976 m. pakeitė pervežimų paslaugas, anksčiau teiktas kompanijos Isle Of Man Road Services.
Respublikinės gvardijos kavalerijos pulkas
thumb|right|250px|Respublikinės gvardijos kavaleristai Respublikinės gvardijos kavalerijos pulkas – kavalerijos pulkas Prancūzijos nacionalinės žandarmerijos šakos respublikinės gvardijos sudėtyje.
Pulko būstinė yra Caserne des Célestins kareivinėse Paryžiuje, pastatytose 1895–1901 m., suprojektuotose garsaus Prancūzijos architekto Jacques Hermant. Pulke tarnauja virš 500 kariškių ir civilių, iš moterų šiek tiek daugiau kaip 8% (jų skaičius palaipsniui didėja). Pulkas turi 550 žirgų (11% – kumelės). Tai paskutinis žirgus naudojantis Prancūzijos ginkluotųjų pajėgų dalinys.
Pulką sudaro: thumb|left|200px|Įėjimas į pulko kareivines Caserne des Célestins. Kavalerijos pulko padaliniai sustiprina respublikinės gvardijos pėstininkų pulkus atliekant ceremonines ir saugumo funkcijas valstybiniuose pastatuose ir apie juos. Respublikiniai gvardiečiai kavaleristai sudaro gvardiečių rikiuotes abipus įėjimo laiptų į Eliziejaus rūmus ar Matignon rūmus.
Pulke yra ir aukšto lygio sportininkų skyrius. Jame tarnauja Hubert Perring, Prancūzijos 2005 m. dailiojo jojimo čempionas ir Prancūzijos komandos 2006 m. Pasaulinėse žirgų sporto žaidynėse narys.
BlackBerry
miniatiūra|212x212px|BlackBerry KEY2 modelis BlackBerry – išmanusis telefonas su aktyviojo pašto, interneto, balso telefonijos, trumpųjų žinučių ir kitomis funkcijomis. „BlackBerry“ įrenginiai dažniausiai turėdavo delniniams kompiuteriams būdingų ypatybių, pavyzdžiui, operacinę sistemą, dienotvarkės funkcijas ar galimybę įdiegti įvairias programas. „BlackBerry“ vardas taip pat žymi specialias paslaugas ir programinę įrangą, pritaikytą šiems telefonams.
Istorija
„BlackBerry“ pirmą kartą 1999 m. pristatė Kanados bendrovė „Research in Motion“ (RIM). Tuo metu pagrindinis telefono „BlackBerry“ išskirtinumas buvo aktyviojo pašto funkcija, leidusi realiuoju laiku į įrenginį gauti laiškus iš elektroninio pašto dėžutės. Todėl šie telefonai pradžioje buvo skirti verslo srities profesionalams ar didelių kompanijų darbuotojams, kurie dažnai darbuodavosi už biuro ribų. Pirmieji „BlackBerry“ modeliai neturėjo spalvotų ekranų, o kai kurie iš jų – net ir skambinimo funkcijų, todėl kartu su „BlackBerry“ reikėdavo nešiotis ir kitą telefoną skambinimui.
„BlackBerry“ telefonai turėjo balso ir duomenų perdavimo funkcijas, tarp kurių – skambučiai, trumposios žinutės (SMS), aktyvusis paštas, interneto naršyklė, GPRS ir EDGE ryšiai, dokumentų redagavimo programos, muzikos ir vaizdo leistuvas.
2007 m. gruodžio 20 d. RIM paskelbė, jog „BlackBerry“ vartotojų skaičius visame pasaulyje siekė 12 milijonų.
Pirmą kartą Lietuvoje ir Baltijos šalyse „BlackBerry“ buvo pristatytas 2008 m. vasario 19 d. telekomunikacijų bendrovės „Bitė Lietuva“.
El. paštas
Galimybė „BlackBerry“ telefone realiuoju laiku naudotis el. paštu buvo viena iš pagrindinių šių telefonų funkcijų. „BlackBerry“ telefonai galėjo veikti su dviem sprendimais: „BlackBerry Internet Service“ ir „BlackBerry Enterprise Service“, kurie buvo pritaikomi įprastoms interneto ar darbo pašto dėžutėms. Antrasis sprendimas buvo skirtas kompanijoms, turinčioms nuosavus elektroninio pašto serverius, ir leisdavo realiuoju laiku naudotis ne tik el. paštu, bet ir kalendoriumi, užduočių sąrašu ir adresų knygele.
Barelis
Barelis (nuo  – 'statinė') – iš JAV kilęs tūrio matavimo vienetas.
Lietuvos politinių kalinių bendrija „Kolyma”
Lietuvos politinių kalinių bendrija „Kolyma“ – ribotos civilinės atsakomybės viešasis juridinis asmuo, kurio teisinė forma – asociacija. Iš pradžių bendrija veikė kaip Lietuvos politinių kalinių sąjungos skyrius, tačiau pastarosios įstatuose panaikinus skyrius, „Kolyma“ buvo pertvarkyta į savarankišką organizaciją.
Ašmenos mūšis
Ašmenos mūšis – mūšis, įvykęs 1432 m. gruodžio 8 d. prie Ašmenos tarp dviejų Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės kariuomenių, kurioms vadovavo nuverstasis Lietuvos didysis kunigaikštis Švitrigaila ir jo konkurentas, Lietuvos didysis kunigaikštis Žygimantas Kęstutaitis.
Lietuvos politinių kalinių bendrija „Kolyma”
Bendrija jungia politinius kalinius, kalėjusius Rusijos „Dalstroj“ sistemos lageriuose, taip pat jų šeimos narius ir artimuosius.
Ašmenos mūšis
Mūšio eiga
Švitrigaila su keliolika tūkstančių karių išžygiavo iš Polocko, kur buvo įsikūręs, ir užėmė Minską, Krėvą, Ašmeną bei rengėsi pulti Vilnių. Žygimanto Kęstutaičio lietuvių bei žemaičių kariuomenė, remiama Drohičino mozūrų (manoma, iš viso apie 20 000 žmonių), puolė Švitrigailos lietuvių ir rusų kariuomenę, kurią rėmė chano Seid Achmeto totoriai. Švitrigailos sąjungininko Livonijos ordino kariai nespėjo atvykti.
Lietuvos politinių kalinių bendrija „Kolyma”
Įsteigta 1989 m. (įkūrėjas Mindaugas Julius Bloznelis).
Ašmenos mūšis
Mūšio eiga
Mūšis truko nuo ryto iki vakaro. Iš pradžių Žygimanto Kęstutaičio kariuomenę Švitrigailai pavyko nustumti apie 3 mylias Vilniaus link, bet Žygimantas Kęstutaitis į vakarą sumušė ir išblaškė Švitrigailos jėgas. Didelių nuostolių turėjo abi pusės. Pasak lenkų kronikininko Jano Dlugošo, Švitrigailos karių žuvo apie 10 000, paimta į nelaisvę apie 4000. Švitrigaila pasitraukė į Polocką. Kunigaikštis, buvęs Vilniaus vaivada Jurgis Lengvenaitis, Jurgis Gedgaudas ir kiti jo kariuomenės vadai pateko į nelaisvę.
Naručio nacionalinis parkas
Naručio nacionalinis parkas  – saugoma teritorija Gudijoje, daugiausia Minsko srities šiaurės vakaruose (Medilo rajone). Nedidelės dalys yra Vileikos ir Smurgainių rajonuose. Įsteigtas 1999 m. ir apima 97,3 tūkst. ha plotą.
Barelis
Barelį sudaro 42 galonai arba 158,988 litro (0,158987 m3, biralų – 1 bbl = 0,115627 m3. Didžiosios Britanijos biralų 1 bbl = 0,16365 m3.).
Ašmenos mūšis
Mūšio reikšmė
Nors Žygimantas Kęstutaitis ir laimėjo mūšį, bet jo jėgos taips pat buvo pernelyg nusilpę, kad jis galėtų įtvirtinti savo pergalę. Lietuvos didžiųjų kunigaikščių vidaus kovų pabaigą lėmė tik 1435 m. Pabaisko mūšis, kuriame Švitrigailos kariuomenė buvo visiškai sumušta.
Lietuvos politinių kalinių bendrija „Kolyma”
Bendrijos buveinės adresas – Kaunas, Kovo 11-osios g. 130A-33.
Didysis Plonėnas
Didysis Plonėnas – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 8 km į pietryčius nuo Žeimelio, Latvijos pasienyje, prie kelio. Pro kaimą teka Plonė, į rytus nuo jo auga Plonėno miškas. Yra Didžiojo Plonėno akmuo su dubeniu.
Lietuvos politinių kalinių bendrija „Kolyma”
Valdymo organai
Bendrijos valdymo organai yra visuotinis narių susirinkimas (dalyvių susirinkimas) ir valdyba (kolegialus valdymo organas).
2011 m. Bahreino Grand Prix
2011 m. Bahreino Grand Prix turėjo būti pirmosios 2011 m. Formulės 1 sezono lenktynės, tačiau dėl vasarį kilusio sukilimo ir riaušių 2011 m. vasario 21 d. lenktynės buvo atšauktos.
Naručio nacionalinis parkas
Parke saugomas ežeringas kraštovaizdis su mažai žmogaus paliesta gamta. Ežerai, kurių yra ~40, užima 17 % parko ploto. Čia yra trys ežerynai – Naručio, Balduko ir Medilo. Parke telkšo didžiausias šalyje Naručio ežeras (79,6 km²), vaizdingi Balduko, Medilo, Mėstro, Batoryno, Svierių ežerai.
2011 m. Bahreino Grand Prix
Tokiu būdu pirmosios sezono lenktynės nukeltos į Australiją.
Naručio nacionalinis parkas
Ežerus supa miškai – mišrieji, pramaišiui su eglynais. Didžiausi miškų masyvai driekiasi pietvakariniuose Švenčionių aukštumos atragiuose ir Naručio–Medilo aukštumoje. Seniau čia plytėjo nemažai žemapelkių, tarpinių pelkių, lankų, bet daugelis jų buvo nusausintos. Naručio nacionaliniame parke randama per 900 aukštesniųjų augalų rūšių, iš kurių virš 30 – retos ir nykstančios.
2011 m. Bahreino Grand Prix
Vėliau vyko įvairios diskusijos dėl Bahreino GP surengimo šiame sezone. Birželio 3 dieną FIA nusprendė, kad šios lenktynės bus surengtos spalio 30 dieną. Vėliau komandos paskelbė, kad nesutinka su tokiu sprendimu, o galutinį tašką padėjo patys lenktynių organizatoriai, kurie birželio 10 dieną paskelbė, kad jie nerengs lenktynių šiame sezone.
BlackBerry
El. paštas
Be šių sprendimų el. pašto funkcijos „BlackBerry“ telefone neveikė, buvo būtina, kad jas teiktų mobiliojo ryšio operatorius.
Mirela
Mirela Cabero (g. 1990 m. liepos 31 d. Aranchuese) – Ispanijos dainininkė, 16-os metų išgarsėjo šalyje.
BlackBerry
Internetas
„Blackberry“ telefonai turėjo HTML interneto naršyklę, su kuria buvo galima naršyti po įprastus interneto tinklalapius.
Naručio nacionalinis parkas
Švariais vandenimis pasižymintys, gilūs ežerai yra gausūs žuvų. Juose sugaunamos 32 rūšių žuvys – sykai, upėtakiai, rainės, meknės, seliavos, dyglės, šlyžiai, lydekos, aukšlės, raudės, ešeriai ir kt. Taip pat parke sutinkama 10 varliagyvių, 5 roplių rūšys (angys ir kt.), 179 perinčios ir 40 praskrendančių paukščių rūšių (pvz., jerubės, lututės, riešutinės, žvyrės, didžiosios kuolingos, plėšriosios medšarkės, juodakakliai narai, didieji baubliai, klykuolės, dančiasnapiai, pilkosios gervės, ereliai žuvininkai, juodieji gandrai, apuokai), 49 žinduolių rūšys.
BlackBerry
Ryšiai
„BlackBerry“ telefonai palaikydavo 4 dažnių GSM, todėl jie buvo pritaikyti įvairioms pasaulio rinkoms – tiek Europos, tiek Šiaurės Amerikos. Duomenų perdavimui „BlackBerry“ naudodavo EDGE ir GPRS mobiliojo ryšio technologijas.
Naručio nacionalinis parkas
Parko teritorijoje yra keletas architektūros paminklų – Šv. Škaplierinės Dievo Motinos bažnyčia Medile (1754 m.), Šv. Apaštalo Andriejaus bažnyčia Naročiuje (1901 m.), Šv. Mykolo bažnyčia Svieriuose (1908 m.), Svierių medinė cerkvė, XVIII a. karmelitų vienuolynas Užusvieriuose, XIX a. Konstantinavo bažnyčia, Kryvičų Šv. Dievo Motinos bažnyčia, Naročiaus kurorto dvaro kompleksas su parkais, Svierių, Konstantinavo, Kamarovo, Alšiavos ir kt. kaimai. Parko teritorijoje rasta mezolito laikotarpio stovyklaviečių, senovės baltų ir slavų pilkapių, piliakalnių.