cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Charizma
Etimologija
Žodžio charizma reikšmė labai nutolo nuo pirminės „Dievo suteikta“ reikšmės ir netgi nuo „asmenybės charizma“ reikšmės, kuri šiuolaikiniuose anglų kalbos žodynuose sumaišoma su žavesiu ir reputacija. John Potts, kuris plačiai analizavo šio žodžio istoriją, sudeda abi reikšmes.
Šiuolaikinė charizmos reikšmė išlaikoma, tačiau nepaverčiama į kitą būdo savybę, Max Weber aiškina, jog charizma: paslaptinga, išskirtinė savybė. Žiniasklaidos aiškintojai dažnai charizmą apibūdina kaip „X-faktorių“. Charizmai būdingas paslaptingumas.
Palaptingas charizmos pobūdis taip pat siūlo sąsają – bent jau tam tikru laipsniu – iki ankstyviausio charizmos kaip dvasinės dovanos apsireiškimo.
Dievo suteikta charizma
Taigi, Rytų Viduržemio jūros regiono žydai pirmame krikščionybės eros amžiuje turėjo sąvokas charis ir charisma, kurios apėmė reikšmes, rastas graikų kultūroje, ir religines reikšmes iš hebrajų Biblijos. Iš šio susijungusių kultūrų kalbinio palikimo, pirmajame laiške korintiečiams, Apaštalas Paulius pateikė prasmę, jog Šventoji Dvasia suteikė charizmą ir charizmas „Dievo malonės dovaną“ atskiriems asmenims arba jų grupei. Pauliui „tarp charizmos ir malonės buvo aiškus skirtumas; charizma yra tiesioginis Dievo malonės ar palankumo rezultatas“.
Naujojo testamento apaštalų laiškuose, Paulius charizmą arba jos daugiskaitą (charizmas) septynis kartus mini pirmajame laiške korintiečiams, parašytame Korinte (arba bendrai) Graikijoje apie 54 krikščionybės eros metus. Šešiais nurodymais romiečiams (56 skyrius), jis smulkiau paaiškina savo bendrą supratimą. Jis surašo tris individualius nurodymus antrajame laiške korintiečiams (56 skyrius), primajame ir antrajame laiške Timotiejui (62–67 skyriai). Septynioliktasis ir vienintelis kitas charizmos paminėjimas yra pirmame laiške Petrui.
Evangelijos, parašytos pirmojo amžiaus pabaigoje, Dievo suteiktą charizmą taiko garbinamoms asmenybėms. Pavyzdžiui, Jėzaus krikštas ir jo pasikeitimas (Kristaus Atsimainymas), kai apaštalai mato jį švytintį ir pasirodantį su Moze ir Eliju. Kitas pavyzdys – Gabrielio pasveikinimas Marijai – „malonės pilnoji“. Šiais ir kitais atvejais, ankstyvieji krikščionys laikė tam tikrus asmenis kaip turinčius „dvasines dovanas“, tokios dovanos apimdavo „gebėjimą įsiskverbti į artimojo širdies gelmes bei sielą ir atpažinti, ar jame vyrauja geroji ar blogoji dvasia ir dovanos pagalba padėti jam išsilaisvinti nuo asmeninių demonų“.
Tikintieji garbinamus religinius veikėjus apibūdina kaip turinčius „aukštesnį tobulumą…ypatingą charizmą“. Kartu su krikščionių bažnyčios įkūrimu, „senosios charizmatiškosios dovanos ir aukos buvo paverstos į hierarchinę dvasininkų sistemą“. Sutelktas dėmesys institucijai, o ne Dievo įkvėptoms asmenybėms vis labiau darė poveikį religinėms idėjoms ir gyvenimui ir tai per amžius nesikeitė.
Papildomi pokyčiai prasidėjo XVII amžiuje, kai bažnyčios vadovai, ypač lotynų tradicijose, pabrėžė, jog „asmeninės dovanos ir ypatingi talentai yra suteikti Dievo ar Šventosios Dvasios“. XIX amžius atnešė didėjančias ryškias permainas ties asmeniniais ir dvasiniais charizmos aspektais; Protestantų ir kai kurių katalikų dvasininkai apsiribojo ties aukščiausių, nepaprastų ir virtuoziškų dovanų sąvoka. Tuo pat metu, terminas atitolo nuo daug platesnės ankstyvųjų krikščionių priskirtos reikšmės. Vis dėlto susiaurintas terminas rėmėsi atgal į ankstyvųjį periodą „sistematiškai pavaizduotas ir labai diferencijuotas charizmos suvokimas, bažnyčios teologų buvo dažnai nesąmoningai atvaizduojamas Šventajame Rašte ir dokumentuose taip, kad šie tekstai nebūdavo daugiau autorių skaitomi.
Šie prasmių polemizavimai padarė žymius pokyčius sekmininkams XIX amžiaus pabaigoje ir patraukliems judėjimams kai kuriose pagrindinėse bažnyčiose XX amžiaus viduryje. Diskusijos XIX amžiaus religijos srityje tyrinėja, ką šiose ir kitose religinėse grupėse reiškia charizma.
Asmenybės charizma
miniatiūra|dešinėje|Maksas Vėberis (Max Weber) 1894 m. Modernaus pasaulietiško vartojimo pagrindas kyla iš vokiečių sociologo Max Weber. Jis atrado šį terminą dirbdamas kartu su Rudolph Sohm – vokiečių bažnyčios istoriku, kurio 1892 metų veikalas „Kirchenrecht“ buvo iš karto pripažintas Vokietijoje kaip epochą formuojantis darbas. Tai taip pat paskatino diskusijas tarp Sohn ir vadovaujančių teologų ir religijos mokslininkų, kurios truko daugiau nei 20 metų ir stimuliavo gausią poleminę literatūrą. Diskusijos ir literatūra padarė charizmą populiariu terminu, kai Weber jį naudojo savo raštuose: „Protestantų etika ir kapitalizmo dvasia“ bei „Religijos sociologija“. Turbūt dėl to, jog M. Weber manė, kad skaitytojai jau suprato esmę, jis savo pirmuosiuose rašiniuose naudojo mažai sąvokos apibrėžimų ar paaiškinimų. Todėl jis naudojo panašią į Sohm vartotą charizmos reikšmę, kuri patvirtino gryną žavinčią ankstyvosios krikščionybės prigimtį. M. Weber charizma būtų sutapusi su Dievo suteiktos charizmos prasme, apibūdinta aukščiau paminėtame Sohm darbe.
M. Weber mirė 1920 metais, palikdamas „netvarkingus, fragmentiškus rankraščius netgi be nurodymų, plano ar siūlomo turinio“. Viename nebaigtame rankraštyje yra viršuje pacituota jo charizmos sąvoka. Užtruko per ketvirtį amžiaus, kol jo darbas buvo išverstas į anglų kalbą. Kalbant apie charizmą, M. Weber formuluotės paprastai laikomos kaip atkuriančios sąvoką iš gilaus teologinio nežinomumo. Tačiau, net ir su puikiais darbų vertimais ir perfrazavimais, dauguma mokslininkų laiko Vėberio formuluotes dviprasmiškomis. Per pastarąjį pusę amžiaus jie diskutavo dėl daugelio Vėberio sąvokų prasmės, įskaitant charizmos prasmę, pasekėjų vaidmenį ir antgamtinio komponento masto.
Sekmininkų ir charizmatinė krikščionybė
Charizmatinis judėjimas yra krikščionybės srovė, pasižymėjusi savo tikėjimu į antgamtinių talentų ir galių atsinaujinimą.
Politas
Politas graikų mitologijoje - minimi du veikėjai šiuo vardu:
FC Blau-Weiß Linz
FC Blau-Weiß Linz – Austrijos futbolo klubas iš Linco.
Istorija
1946 m. įkurto klubo tiesioginis sekėjas FC Linz klubas 1997 m. iširo, o klubo tradicijų perėmėju save laiko FC Blau-Weiß Linz, kurio komanda 2006-2007 m. sezone žaidė Regioninės lygos Vidurio zonoje (Regionalliga Mitte), po sezono iškrito į ketvirto lygmens regioninę lygą (Oberösterreich-Liga), 2008 m. vėl pakilo į Regionų lygą.
Agurjanovka
Agurjanovka – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 14 km nuo Švenčionių.
Naujamiesčio šv. apaštalo Mato bažnyčia
'''Naujamiesčio šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Naujamiesčio gyvenvietėje, Nevėžio dešiniajame krante. Istoristinė, su neogotikos elementais.
thumb|left|250px|Bažnyčios fasadas
Istorija
Ostapas Valavičius 1583 m. Naujamiestyje pastatė evangelikų reformatų bažnyčią, įsteigė parapinę mokyklą. Bažnyčios ir mokyklos išlaikymui dovanotas Švaininkų kaimas. Trakų vaivada Marcijonas Oginskis 1688 m. įsteigė Naujamiesčio katalikų parapiją, 1689 m. įsakė pastatyti bažnyčią, kleboniją, prieglaudą. Jų išlaikymui skyrė 10 000 lenkiškų auksinų. Klebonas turėjo gauti 300 auksinų per metus ir maisto.
1725 m. bažnyčia sudegė. Kunigo Mato Banevičiaus rūpesčiu iki 1755 m. atstatyta; netrukus vėl sudegė. Klebono Antano Šliogerio iniciatyva 1785 m. pastatyta kryžminio plano bažnyčia turėjo 6 altorius. Po 1800 m. klebonas Domininkas Venckavičius bažnyčią išdažė, pastatė mūrinę varpinę. 1847 m. pastatyta klebonija, ūkiniai trobesiai. 1860 m. išpuoštas bažnyčios vidus, 1874 m. sumūryta šventoriaus tvora. 1917 m. Aleksandro Jakševičiaus pastatyti neogotikiniai šventoriaus vartai.
Dar 1889 m. prašyta leisti statyti naują mūrinę bažnyčią. Jos statybai Vilniaus kapitulos prelatas Juozapas Baukus-Baukevičius buvo palikęs 23 000 rublių. Valdžia statyti neleido. 1896 m. statyti leido konsistorija, kai valdžios leidimo jau nereikėjo. Pagal inžinieriaus Floriano Vyganovskio projektą dabartinė bažnyčia 1899–1908 m. pastatyta (rūpinosi klebonas Romualdas Styravičius). Per Pirmąjį pasaulinį karą apgadinta. Po karo suremontuota.
Klebono Juozapo Kirnos rūpesčiu 1934 m. dailininkas Vladas Čižauskas įrengė 2 šoninius altorius. 1936 m. pastatyta suolų. Dailininkas Vincas Dilka išdekoravo bažnyčios vidų, nutapė 4 paveikslus. 1944 m. rugpjūčio 24 d. sprogus lėktuvui, bažnyčia apgadinta. J. Kirnos iniciatyva suremontuota.
2007 m. rugpjūčio 16 d. remontuojamoje bažnyčioje kilo stiprus gaisras ir ją nuniokojo. Sugriuvo abu 50 m aukščio mediniai bokštai. Vidun įkrito didžiausias Panevėžio vyskupijos varpas, liedintas 1898 m. brolių Usačiovų liejykloje Valdajuje (Rusija). Varpas svėrė 196 pūdus (3210, 5 kg). Gaisro metu sudegė ir brangūs vargonai, pagaminti Karaliaučiuje. 2011 m. spalio 2 d. pašventinti 4 nauji varpai iš Vokietijos.
2013 m. pabaigoje bažnyčios bokštai po daugiau nei 6 metų pertraukos buvo atstatyti, įgaudami ankstesnį 54 m aukštį. Pirmas bokštas užkeltas spalio 25-ąją, antras – lapkričio 7 dieną. Dviejų bokštų atstatymo darbai kainavo 300 tūkst. litų. . Naujieji bokštai buvo pagaminti ne mediniai, kaip senieji, o iš metalo konstrukcijų, padengtų skarda, vizualiai beveik identiški buvusiesiems. Vieno bokšto smailės aukštis – 19 m, ant jos įrengtas 3 m aukščio kryžius, jų bendras svoris apie 10 t.
Architektūra
Bažnyčia istoristinė, su neogotikos elementais, dvibokštė, stačiakampio plano (49 × 19,6 m), su trisiene apside ir žemomis zakristijomis. Vidus 3 navų, įrengti 3 ąžuoliniai altoriai.
Jacques Boucher de Perthes
thumb|250px|Biface no Menchecourt-les-Abbeville, izstādīti Universal izstādē 1867. thumb|250px|Žako Bušė de Perto muziejus [[Abvilis|Abvilyje]] Žakas Bušė de Pertas (, 1788 m. rugsėjo 10 d. Retelis, Ardėnų departamentas – 1868 m. rugpjūčio 5 d. Abvilis, Somos departamentas) – prancūzų archeologas, poetas, rašytojas.
Biografija
Nuo 1802 m. dirbo Prancūzijos muitinėje, nuo 1825 m. Abvilio muitinės vadovas. Parašė taip pat grožinės literatūros kūrinių, kelionių aprašymų, veikalų apie ekonomiką ir filantropiją. 1954 m. Abvilyje atidarytas jo muziejus, o jo kolekcija sudarė Nacionalinio senienų muziejaus (Sen–Žermenas–en–Lė) rinkinių pagrindą.
Vincas Trumpa
Vincas Trumpa (1913 m. gruodžio 2 d. Paliepiai, Ariogalos valsčius, Kėdainių apskritis – 2002 m. kovo 12 d. Vilnius) – Lietuvos istorikas, žurnalistas, redaktorius.
Biografija
1939 m. Lituanistikos instituto istorijos skyriaus sekretorius, 1940 m. dienraščio „Lietuvos aidas“ korespondentas Berlyne, 1940–1941 m. – Kauno 6-osios gimnazijos mokytojas, 1941–1944 m. – Vilniaus universiteto Lietuvos istorijos katedros vyr. asistentas. 1944 m. išvyko į Vokietiją. 1945–1946 m. Miuncheno lietuvių gimnazijos organizatorius ir vicedirektorius. 1949 m. emigravo i JAV. Nuo 1954 m. dirbo Kongreso bibliotekoje Vašingtone. 1997 m. sugrįžo į Lietuvą, dirbo Gerontologijos centre.
Spaudoje pradėjo bendradarbiauti besimokydamas gimnazijoje. Rašė į leidinius „Lietuvos ūkininkas“, „Tiesos keliai“, „Jaunoji karta“, „Lietuvos aidas“, „Naujoji Romuva“, „Akademikas“, „Lietuvos praeitis“, „Židinys“, „Eranus“, Akiračiai ir kt. Nuo 1939 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys. Vokietijoje bendradarbiavo laikraštyje „Mintis“, buvo vienas iš žurnalo „Šviesa“ redaktorių. JAV dirbo žurnalų „Metmenys“ ir „Lituanus“ redakcijose.
Miliūnas
Miliūnas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Miliūnienė (ištekėjusi moteris) ir Miliūnaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Kazys Kazlauskas
Kazys Kazlauskas (g. 1945 m. lapkričio 10 d. Talpūnai, Žaslių valsčius) – Lietuvos inžinierius, matematikas ir informatikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Biografija
1966 m. baigė Kauno politechnikos institutą, 1967–1969 m. dirbo jo Vilniaus filiale. 1969–1972 m. Fizikos ir matematikos instituto aspirantas. 1999 m. habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Nuo 1972 m. Matematikos ir informatikos instituto mokslo darbuotojas, nuo 1995 m. Technologinių procesų valdymo grupės vadovas; nuo 2000 m. vyr. mokslo darbuotojas. Nuo 1996 m. dar Vilniaus pedagoginio universiteto dėstytojas; nuo 2000 m. profesorius.
Bruce Lee
Bruce Lee (tradic. kin. 李小龍; supapr. kin. 李小龙; pinyin: Lǐ Xiǎolóng; kanton. Léih Síulùhng; 1940 m. lapkričio 27 d. – 1973 m. liepos 20 d.) – honkongiečių-amerikiečių kino aktorius, kovos menų ekspertas, viena garsiausių XX a. kovos menų figūrų. Bruce Lee ne tik išpopuliarino kovos menus kino ekrane, bet ir sukūrė savo stilių Jeet Kune Do. Gimė San Franciske, Kalifornijoje. Vaikystę bei paauglystę praleido Honkonge.
thumb|left|Paminklas Briusui Honkonge
Prezidento automobilis (JAV)
JAV prezidento automobilis – oficialus valstybės prezidento automobilis, kuriuo yra vežamas JAV prezidentas. Būdamas analogu prezidento lėktuvui - Air Force One, automobilis tradiciškai būnantis limuzinu ir yra neoficialiai vadinamas - Cadillac One. Kiekvienais metais automobilis yra aprūpinamas vis naujesnėmis ir sudėtingesnėmis saugumo technologijomis užtikrinančiomis JAV vadovo saugumą. Didžioji dalis informacijos apie šį automobilį yra įslaptinta, dėl saugumo priežasčių.
Dabartinis prezidento automobilis darbą pradėjo 2009 metų sausio 20 diena, per 44-tojo JAV prezidento Barako H. Obamos inauguraciją. Pagal General Motors teiginį, naujasis 2009 metų prezidento automobilis yra pirmasis neturintis konkretaus modelio pavadinimo, jis yra žinomas tik kaip unikalus prezidentui pritaikytas Cadillac markės modelis, pakeitęs Džordžo V. Bušo 2-os katencijos metu naudotą 2005 metų Cadillac DTS limuziną.
Taip pat skaitykite
Staatskarosse
Matansasas
Matansasas  – miestas Kuboje, šiaurinėje salos pakrantėje, prie Atlanto vandenyno Matansaso užutėkio, 90 km į rytus nuo Havanos. Provincijos administracinis centras. Transporto mazgas, yra Juan Gualberto Gómez oro uostas bei jūrų uostas, per kurį išvežamas cukrus. Sieros rūgšties, mineralinių trąšų, dirbtinių audinių gamyba, tabako, tekstilės, odos ir avalynės pramonė, mašinų surinkimas.
Yra universitetas, farmacinis ir provincijos istorijos muziejai, 1863 m. atidarytas Sauto teatras, Šv. Karolio Boromėjo katedra (pastatyta 1693 m., dabartinis pastatas 1735 m.) bei nekropolis, Milagrosos bažnyčia (įkurta XVIII a. vilos vietoje). Netoli miesto yra žymūs Beljamaro urvai. Matansase gausu tiltų per čia tekančias upes (Jumurį, San Chuaną ir Kanimarą), todėl miestas dar vadinamas „Kubos Venecija“.
Fobos 2
Phobos 2 – Rusijos Kosmoso Tyrimo Instituto (IKI) sukurtas kosminis aparatas, skirtas Marso ir jo dviejų palydovų (Fobo ir Deimo) tyrimams. Tai vienas iš dviejų kosminių aparatų „dvynių“ (kitas – Phobos 1), priklausiusių Phobos programai.
Phobos 2 veikė normaliai – kelionė iki Marso, informacijos apie Saulę surinkimas ir t. t. Tačiau likus nedaug laiko iki misijos kulminacijos – dviejų nusileidimo aparatų nuleidimo ant Fobo, su Phobos 2 buvo prarastas ryšys. Manoma, kad ryšys dingo dėl klaidos pagrindiniame Phobos 2 kompiuteryje.
Aleksejus Žilinas
Aleksejus Žilinas (Žilionis) (Алексей Жилин; 1766 m. Kurske – 1848 m. Maskvoje) – aklas romansų kompozitorius ir atlikėjas.
Biografija
Apako būdamas šešių mėnesių amžiaus.
Jis grojo pianinu, smuiku, violončele ir gitara. Jis kūrė polonezus, maršus, kadrilius, valsus ir t. t. Jo kompozicijos pasižymi paprastumu, nuoširdumu ir melodingumu. Tam jis naudojo poetų Dmitrijevo I. I., Neledinskio – Meleckio J. A., Heraskovo M. M., Deržavino G. R. ir kitų sentimentalius tekstus. Jis taip pat sukūrė muziką piano koncertui (1815 m.) ir uvertiūrą visam orkestrui.
1808-1818 m. buvo St. Peterburgo aklųjų darbuotojų instituto kapelmeisteris, vadovavo orkestrui.
Sūnus Timofey-Tamošius Žilionis – Stakliškių ūkininkas, sūnus Dmitrijus Žilinas (Vincas Zilionis is Samsoniskiu kaimo) – L. Tolstojaus apysakos "Kaukazo belaisvis" herojus, anūkas Konstantinas Dmitrijevičius Žilinas – Kursko gub. dvarininkas, anūkas Aleksandras Aleksejevičius Žilinas – Kijevo universiteto teisės profesorius, prosenelis Sergiejus Fiodorovičius Žilinas, kuriam LDK valdžia suteikė dvarą Kursko gubernijoje 1684 m.
Sport Club Internacional
Sport Club Internacional – Brazilijos futbolo klubas, 1909 metais įkurtas Porto Alegrėje.
Istorija
2011–2012 m. sezone rungtyniavo Brazilijos A serijoje – Brazilijos Série A.
Rosvaldas Gorbačiovas
Biografija
1995 m. baigė Vilniaus pedagoginį universitetą, mokytojas.
1996–2000 m. dirbo Vilniaus, LNK ir TV3 televizijose, 2001 m. Lietuvos Respublikos Ministro pirmininko Rolando Pakso atstovas spaudai. 2002–2003 m. prezidento R. Pakso atstovas spaudai, 2004–2007 m. AB TEO LT, 2007 m. banko „Snoras“ Viešųjų ryšių skyriaus vadovas, 2007–2010 m. AB „Mažeikių nafta“ Komunikacijos skyriaus viršininkas, bendrovės „ORLEN Lietuva“ viešųjų ryšių direktorius, 2010–2013 m. VŠĮ „Mažeikių sporto centras“ direktorius.
2011–2013 m. Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narys (Koalicija „Kitaip“).
Nuo 2019 m. Žinių radijo laidos „Įveikti krizę“ vedėjas.
Žmona Lina, vaikai Emilis, Kamilė, Mykolas
Auksinai
thumb|right|230px|Svarbiausias auksinas – [[indolo acto rūgštis]] Auksìnai – hormonai, lemiantys augalų augimą į ilgį, ląstelių dalijimąsi bei diferenciaciją, vaisių formavimąsi, šaknų formavimąsi iš nuopjovų, augalų atsiskyrimą dalimis. Dėl auksino ląstelės pumpuoja H+ į savo sieneles, pH pokytis lemia fermentų, kurie skaido skersinius ryšius sienelėse, aktyvavimą, o dėl turgorinio slėgio ląstelės ilgėja.
Auksinas, sintetinamas medžių dominuojančioje viršūnėje, inhibuoja šoninių šakų augimą (po savimi); dėl to spygliuočiai turi tipišką trikampio formą.
Auksinai yra aktyvūs visą augalo vystymosi laikotarpį. Sintetinami meristemose ir jaunuose organuose. Transportavimo metu vyksta specifinis ląstelių atsakas.
Kai kurie auksinai
Kiti auksinai:
Auksino signalo perdavimo kelias
2005 m. rastas auksino receptorius:
Sąveika
Degradavus transkripcijos reguliatorius, išlaisvinamos ARF (auxin responce factor) sekos (transkripcijos aktyvatoriai). Transkribuojami ir transliuojami genai.
Manoma, kad egzistuoja ir kitas auksino receptorius Auxin Binding Protein1 (ABP1), kuris atsakingas už plazminės membranos protonų siurblio veikimą.
Lauminis mažūnis
Lauminis mažūnis  – mažūninių (Marasmiaceae) šeimos, mažūnių (Marasmius) genties grybų rūšis.
Pievos, ganyklos, pamiškės, parkai, miškai. Nuo ankstyvo pavasario iki vėlyvo rudens. Vaisiakūniai tamprūs, pilkai gelsvi, išblunkantys.
Vaisiakūniai smulkūs, nedideli. Kepurėlė 1,5–3 (5) cm skersmens, matinė, lygi, gelsva, pilkai gelsva, rudai gelsva, plonamėsė. Lakšteliai reti, stori, neplatūs, balsvi, gelsvi. Kotas iki 9 cm ilgio ir 0,3–0,7 cm storio, kepurėlės spalvos. Trama plona, tampri, malonaus kvapo ir skonio. Sporos 7–9 (10)×4,5–9 μm.
Būdingi požymiai: auga grupėmis, ratais, sudarydami raganų ratilus.
Auga pievose, dirvonuose, pamiškėse, miškuose, parkuose, soduose, rarp žolių, ant žemės. Labai dažnas. Skanus, valgomas grybas. Kai kuriuose Europos kraštuose noriai renkamas sriuboms paskaninti, ypač išgirtas vokiečių literatūroje.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 169 psl.
Miller
Miller − pavardė.
Banketas
thumb|right|180px
Kumelionys
Kumelionys – kaimas Marijampolės savivaldybėje, Šešupės kairiajame krante, 3 km į pietus nuo Marijampolės. Seniūnaitijos centras. Pro kaimą eina geležinkelis Vilnius-Varšuva ir plentas.
Banketas
Banketas – oficialios vaišės, organizuojamos svarbaus žmogaus ar svečio iš užsienio garbei, bei kitomis svarbiomis progomis. Jų metu didelis dėmesys skiriamas sveikinimo kalboms ir užstalės tvarkai.
Banketai gali būti rengiami tiek namuose, tiek restorane ar aukštesnės klasės smuklėje. Tai priklauso nuo kviečiamų žmonių skaičiaus, priėmimo iškilmingumo. Taip pat nuo žmonių skaičiaus ir patalpos dydžio priklauso kaip svečiai sodinami: prie apskritų ar kvadratinių stalų.
Kumelionys
Istorija
Apylinkėje gyventa jau III a. – 1,5 km į pietus stūkso Kumelionių piliakalnis, aptikta senovės gyvenvietė. Istorijos šaltiniuose Kumelionys minimi 1783 m. Sovietinės okupacijos metais Kumelionys buvo tarybinio ūkio technikumo centrinė gyvenvietė.
Banketas
Salės puošybos detales reikia derinti tiek prie progos, tiek tarpusavyje. Jos turi būti tvirtos, kad patikimai laikytųsi visą renginio laiką, neturi liestis su stalo įrankiais. Gėlių spalva turi derėti prie puošybos elementų ir patalpos spalvų, gėlių kompozicija - prie stalo fono. Gėlės turi būti tokio aukščio, kad svečiai galėtų vieni kitus matyti. Svečių atneštos gėlės paliekamos atskirai tam skirtoje vietoje. Žvakės ant stalo statomos tik naujos ir akių lygio aukštyje. Jos turi derėti prie kitų stalo puošybos detalių. Būtina patikrinti ar jos tvirtai įstatytos.
Staviskų miesto herbas
right|thumb|Staviskų miesto herbas
Staviskų miesto herbas  – Staviskų miesto heraldinis simbolis.
Banketas
Jeigu svečiai sodinami prie ilgo stalo, pastarąjį nuo sienos reikia statyti tokiu atstumu, kad būtų patogu vaikščioti. Greta nereikėtų sodinti žmonių, kurie nemėgsta vieni kitų, yra priešingų interesų, kalbančių skirtingomis kalbomis, labai didelio amžiaus skirtumo. Negalima sodinti svečių, ypač moterų, ties stalo koja. Kairiarankius rekomenduojama sodinti prie stalo krašto, nes jei kėdės stovės kiek ankštėliau, kairiarankis alkūne baksnos kaimyną. Jei nėra atskiro stalo, vaikai sodinami taip, kad galėtų lengvai išeiti ir sugrįžti neįkyrėdami kaimynams.
Nuo vienos sėdimos vietos centro iki kito centro turi būti bent 60 cm, oficialaus priėmimo metu - 80 cm. Oficialiam banketui dengiamo stalo staltiesė nuo krašto turi kabėti maždaug 20 cm. Jei reikia apsaugoti stalą, po ja pakišamas koks nors paklotas. Jeigu stalas apskritas, staltiesės gali būti skirtingų spalvų, margo rašto, bet turi siekti grindis.
Staviskų miesto herbas
Aprašas
Raudoname herbo skydo lauke kirvis sidabrine galva ir auksiniu kotu.
Šis herbas priklausė Stanislavui Kisielnickui, kuris buvo vienas iš miesto bajorų iki 1939 metų.
Banketas
Tradicinė, ant stalo dedama servetėlė yra maždaug 55-75 cm² dydžio. Oficialiam banketui naudojami prabangūs sidabriniai ar paauksuoto sidabro stalo įrankiai. Ant kortelių svečių vardai ir pavardės rašomos didelėmis raidėmis, kad gerai matytųsi. Be to, vardą ir pavardę rekomenduojama užrašyti iš abiejų kortelės pusių, kad svečiams būtų lengviau susipažinti.
Iš anksto reiktų pasidomėti ar restorane yra pakankamai kabyklų drabužiams, vazų gėlėms ir papildomas stalelis dovanoms.
Sveikinimai ir kitos programos detales (pvz., muzikinius intarpus) būtina iš anksto suderinti su aptarnaujančiu personalu. Sveikinimai ir palinkėjimai turi trukti iki 5-10 minučių. Ilgesniems tostams tinkamiausias laikas – prieš desertą.
Kad patiekalai tikrai pavyktų, geriau rinktis tuos valgius, kuriuos virėjas išmano geriausiai. Taip pat reiktų pagalvoti ar jie derės vienas prie kito. Negalima pamiršti tų, kurie rūpinasi savo sveikata ir svoriu, yra vegetarai. Spalvingi valgiai yra patrauklesni. Ypač daug žaismingumo valgiams suteikia daržovės ir vaisiai.
Jeigu užsakytas dalinis renginio aptarnavimas, kad svečiams būtų įdomiau ir proga pasivaikščioti, reiktų padengti atskirus stalelius saldiems patiekalams ir alui.
Viską būtina planuoti: patiekalai ir gėrimai užsakomi prieš 2-3 savaites, tikslus svečių skaičius pranešamas prieš savaitę, patvirtinamas - prieš dieną ar dvi. Nors ir žinomas tikslus svečių skaičius, turi būti paruošta keletas papildomų vietų.
Jeigu pobūvis rengiamas ne visiems žinomoje vietoje, prie pakvietimo reiktų pridėti vietovės žemėlapį.
Būtina pagalvoti apie muziką, muzikantus, vakaro vedėjus.
Uzbekų kalba
Uzbekų kalba (O‘zbek tili lotynų rašmenimis, Ўзбек тили kirilica; أۇزبېك ﺗﻴﻠی arabų raštu) – rytų tiurkų kalboms priklausanti kalba, turinti oficialios kalbos statusą Uzbekijoje. Uzbekų kalbos leksika ir gramatika giminingiausia uigūrų kalbai.
Raštas
Uzbekų kalbai perteikti naudojami tiek lotynų, tiek kirilicos rašmenys.
Agurkiškė (Šakiai)
Agurkiškė – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 11 km nuo Tubelių.
Bielanovščizna
Bielanovščizna  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bielsko valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į šiaurę nuo Bielsko ir apie 28 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Antanas Čenys
Antanas Čenys (g. 1955 m. gruodžio 7 d. Kaune) – Lietuvos fizikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Biografija
1978 m. baigė Vilniaus universitetą. 1983 m. fizikos matematikos mokslų kandidatas, 1999 m. habilituotas fizinių mokslų daktaras.
1975–2005 m. dirbo Puslaidininkių fizikos institute, nuo 2001 m. Informacinių sistemų laboratorijos vedėjas. Nuo 1999 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto Informacių sistemų katedros docentas, nuo 2001 m. profesorius. 2008–2011 m. dirbo Vilniaus Gedimino technikos universiteto Fundamentinių mokslų fakulteto (FMF) dekanu. Nuo 2011 m. paskirtas Vilniaus Gedimino technikos universiteto mokslo prorektoriumi. 2006–2014 m. dirbo FMF Informacinių technologijų saugos laboratorijos vedėju.
Mokslinė veikla
Svarbiausi darbai iš trūkiojo chaoso teorinio bei eksperimentinio tyrimo, chaotinių ir hiperchaotinių sistemų sinchronizavimo, informacinių sistemų, informacijos saugos.
Ruškiškiai
Ruškiškiai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Kvetkų, Nemunėlio kairiajame krante.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Laimutė Kačerauskienė
Laimutė Kačerauskienė (1956 m. spalio 27 d. Akmenėje – 2018 m. rugsėjo 23 d. Mažeikiuose) – Lietuvos ir Mažeikių rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.
Biografija
1974 m. baigė Mažeikių 2-ąją vidurinę mokyklą, 1982 m. – Vilniaus žemės ūkio buhalterinės apskaitos technikumą, buhalterė, 2007 m. – Vakarų Lietuvos verslo kolegiją, administratorė.
UAB „Europos tyrimai“ apklausėja, UAB „Valauvis“ vyr. finansininkė.
2011–2018 m. Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narė.
Darbo partijos Mažeikių skyriaus narė, skyriaus pirmininkė.
Teršelingas
Salos plotas 88,1 km². Gyventojų − 4702 (2007). Teršelingo sala yra natūralus gamtos barjeras tarp Šiaurės ir Vatų jūrų. Sala žymi tuo, kad tik čia, iš visų Vakarų Fryzų salų auga spanguolės. Dalis salos teritorijos paversta draustiniu. Į salą galima patekti keltu iš Nyderlandų miesto žemyne − Harlingeno.
Kiekvienais metais Teršelingo saloje vyksta teatro festivalis. Spektakliai vyksta po atviru dangumi.
Teršelingo saloje yra gimęs žymus keliautojas V. Barencas.
Chrisas
Chrisas (Krisas, ) graikų mitologijoje – minimi keli veikėju tuo pačiu vardu.
Apolono žynys
Chrisas – Apolono žynys Chriso mieste pietvakarių Frigijoje. Pagal Eustatijų iš Tesalonikų, Chrisas ir Brisėjas buvo broliai, Ardžio sūnūs (kitų versijų nežinoma).
Jo dukrą Chriseidę Astinomę Trojos karo metu graikų pusėje kovojęs Agamemnonas paėmė į nelaisvę ir padarė savo sugulove. Nors tėvas mėgino dukterį išpirkti, karvedys nesutiko. Įtūžęs Apolono žynys pasiuntė marą, apėmusį graikų armijas, todėl Agamemnonas buvo priverstas atiduoti Chrisui dukrą, kad baigtų marą. Pažymėtina, kad šis aprašomas įvykis yra svarbus ne tuo, kad buvo pagrobta duktė, tačiau tuo, kad pagrobėjas atsisakė grąžinti dukrą už išpirką.
Minima, kad dar istoriniais laikais Chriso mieste buvo Apolono šventykla, kurioje stovėjo Skopo sukurta Apolono statula.
Agamemnono sūnus
Chrisas – Agmemnono ir Chriseidės sūnus, motinos vadintas Apolono sūnumi. Orestui su Ifigenija pabėgus iš Tauridės, Chriso senelis Chrisas, pas kurį jie atvyko, norėjo juos išduoti taurų karaliui Foantui. Tačiau sužinojo, kad Orestas ir Ifigenija, kaip ir jo anūkas Chrisas yra Agamemnono vaikai – jiems padėjo išsigelbėti. Ši istorija tapo neišlikusios Sofoklio tragedijos „Chrisas“ siužetu. Apie Sofoklio tragediją žinoma iš vėlesnių šaltinių.
Violetinis limoniskas
Violetinis limoniskas (Limoniscus violaceus) – sprakšių (Elateridae) šeimos vabalas. Vystosi senų, brandžių, lapuočių medžių pūvančiuose kamienuose. Dėl tokių buveinių mažėjimo sparčiai nyksta.
Išvaizda, biologija
Vidutinio dydžio (10–12 mm). Juodas, turintis violetišką ar mėlyną blizgesį. Antsparniai su taškuotomis vagutėmis.
Lervos vystosi senuose trūnijančių lapuočių medžių kamienuose, kurie su didelėm drevėm, tuščiaviduriai, pūvantys, pažeisti grybų. Kartais lervų galima atrasti ir dirvožemyje, prie tokių pūvančių medžių.
Paplitimas
Aptinkamas Vakarų ir Vidurio Europoje: Ispanijoje, Prancūzijoje, Didžiojoje Britanijoje, Vokietijoje, Austrijoje, Čekijoje, Vengrijoje, Rumunijoje, Slovakijoje, Estijoje. Anksčiau buvo aptinkamas ir Danijoje bei Lenkijoje, bet manoma, kad šiose šalyse jau išnykęs.
Nors arealas platus, tačiau visame šiame regione labai retas, aptinkamas tik pavienėse, izoliuotuose buveinėse, kuriose auga seni medžiai.
Apsauga
Įrašytas į ES Buveinių Direktyvos II-ą priedą.
2010 m įrašytas į Tarptautinę raudonąją knygą į Nykstančių (Endangered) kategoriją.
Įrašytas į Danijos, Didžiosios Britanijos, Čekijos raudonąsias knygas.
UEFA Europos futbolo čempionatas
thumb|right|250px|2012 m. UEFA Europos futbolo čempionato atidarymas Europos futbolo čempionatas – stipriausių Europos žemyno futbolo rinktinių turnyras, vykstantis kas ketverius metus (tais pačiais metais, kaip ir vasaros Olimpiada). Šį čempionatą organizuoja UEFA.
Miloševičius
Miloševičius − pavardė.
UEFA Europos futbolo čempionatas
Europos čempionatai pradėti rengti 1958–1960 metais (atrankos varžybos truko apie dvejus metus), pirmieji du turnyrai vadinosi Europos tautų taure. 1960–1976 metų finaliniuose turnyruose žaidė tik po 4 komandas, 1980–1992 metais – po 8, nuo 1996 metų – 16, o 2016 buvo jau 24 komandos. Turnyrą organizuojančios šalies rinktinė į čempionatą patenka be atrankos. Atrankinėse varžybose paprastai dalyvauja visos šalys, kurių federacijos priklauso UEFA.
2016 m. čempionatą, vykusį Prancūzijoje, laimėjo Portugalijos rinktinė. Finalą, vykusį Stade de France stadione, visame pasaulyje stebėjo 284 milijonai žiūrovų ir jis tapo antru pagal populiarumą Europos čempionatų finalu.
Miloševičius
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Strūnaičio šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia
'''Naujo Strūnaičio šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia''' – katalikų bažnyčia, stovinti Naujo Strūnaičio kaime, 7 km į pietus nuo Švenčionių. Bažnyčia stūkso kaimo aukščiausioje vietoje, šalia kelio, kurio priešingoje pusėje įsikūrusios parapijos kapinės. Pripažinta architektūros ir istorijos paminklu (unik. kodas ).
miniatiūra|200px|left|Bažnyčios interjeras
Istorija
Jonas ir Konstancija Hrebnickiai 1781 m. pastatė katalikų medinę bažnyčią. Įsteigta parapija, kurioje buvo 995 parapijiečiai. 1798 m. minima pirmoji parapinė mokykla, kurioje vaikus mokė klebonas. 1828 m. bažnyčia sudegė, pastatyta laikina.
Į Naują Strūnaitį 1893 m. atkeltas kunigas Juozapas Ambraziejus-Ambrozevičius bažnyčioje ėmė vartoti lietuvių kalbą. Jį 1895 m. pakeitęs kunigas Aleksandras Racevičius išsaugojo pirmtako pamaldų tvarką.
1906 m. paskirtas kunigas Jurgis Glodenis niekino lietuvių kalbą, kas antrą sekmadienį pamokslus sakė ir pamaldas laikė lenkiškai. Klebonas Juozapas Sadūnas (palaidotas šventoriuje) tikybos mokė lietuviškai. 1928–1930 m. veikė „Ryto“ draugijos skyriaus lietuviška mokykla.
1957-1958 m. kunigui Vaclovui Aliuliui vadovaujant atliktas varpinės kapitalinis remontas.
2009 m. šventoriuje kunigo Antano Domeikos rūpesčiu stulpinėje varpinėje pašventintas naujas varpas.
Bažnyčios rūsyje-kriptoje palaidotas fundatorius K. Maslauskas (miręs 1850 m.) su žmona.
Architektūra
Spėjama, kad bažnyčią projektavo Vilniaus universiteto profesorius architektas Karolis Gregotovičius. Bažnyčia klasicistinio stiliaus, stačiakampio plano, bebokštė. Priekiniame fasade frontonas iškeltas virš stogo. Tarpukaryje abipus frontono stovėjo du neaukšti bokštai. Sienas skaido tinkuoti piliastrai, platūs karnizai.
Didysis altorius yra orderinės sistemos, su keturių kolonų retabulu, su barokiškai išgaubtu anstatu. Centrinio Kristaus paveikslo šonuose pastatytos apaštalų skulptūros.
Bažnyčioje yra saugoma molbertinė tapyba ir arnotas. Šventoriuje stovi tinkuoto mūro dviaukštė koplyčia–varpinė su bokšteliu, siaurais arkiniais langais, komplikuotu stogu. Jos stilius panašus į bizantinį. Šventoriaus tvora akmenų mūro.
Medvednica
Kalno pavadinimas reiškia „Meškų kalnas“. Šioje vietovėje yra ir daugiau objektų, kurių pavadinimai susiję su žodžiu medved (meška). Pavyzdžiui, Medvedgradas, viduramžių pilis, esanti pietvakariniame kalno pakraštyje.
Pietiniuose kalno šlaituose įsikūręs žiemos sporto centras.
Vladimiras Jakuninas
thumb|250px|right|[[Dmitrijus Medvedevas ir Vladimiras Jakuninas]] Vladimiras Jakuninas (g. 1948 m. birželio 30 d. Vladimiro srityje) – TSRS KGB tarnautojas, Rusijos geležinkelio vadovas ir bankininkas.
1972 m. baigė Leningrado mechanikos institutą (dabar Baltijos valstybinis technikos universitetas), specialybė „Skraidymo aparatų gamyba“. Baigęs dirbo jaunesniuoju moksliniu bendradarbiu Valstybiniame taikomosios chemijos institute.
1975–1977 m. tarnavo Tarybinėje Armijoje. Po karinės tarnybos iki 1982 m. dirbo Valstybinio tarptautinės prekybos komiteto prie Ministrų tarybos valdyboje vyresniuoju inžinieriu. 1982-1985 m. buvo A. Jofės Fizikos ir technikos instituto Užsienio ryšių skyriaus viršininku.
1985–1991 m. dirbo diplomatinėje tarnyboje (antrasis, nuo 1988 m. – pirmasis sekretorius Nuolatinėje TSRS atstovybėje prie JTO.
Kai kurie šaltiniai teigia, kad tuo metu (nuo 1988 m.) jis tarnavo KGB pirmojoje valdyboje (užsienio žvalgyba).
1991 m. TEMP ltd. direktorius ir Rusijos banko akcininkas. 1997 m. išrinktas BaltUneximbank banko valdytoju.
2002 m. už nuopelnus Lietuvos valstybei prezidento Valdo Adamkaus apdovanotas Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Komandoro kryžiumi.
Lietuvos Respublikos Konstitucinio Teismo 2010 m. rugsėjo 7 d. nutarimu prezidento Valdo Adamkaus dekretas, tiek kiek juo apdovanotas Vladimiras Jakuninas, pripažintas prieštaraujančiu Konstitucijai.
2022 m. rugpjūčio 10 d. prezidentas Gitanas Nausėda dekretu dėl apdovanotojo vardo pažeminimo atšaukė Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Komandoro kryžiaus apdovanojimą V. Jakuninui.
Real Sociedad de Fútbol
San Sebastiano „Sociedad“ – Ispanijos futbolo klubas iš San Sebastiano.
Istorija
2016-2017 m. La Liga pirmenybėse užimta 6 vieta.
Kroatijos futbolo varžybos 2007–2008 m.
Kroatijos futbolo varžybos 2007–2008 m.
Limoniskai
Limoniskai (Limoniscus) – sprakšių (Elateridae) šeimos vabalų gentis.
Kroatijos futbolo varžybos 2007–2008 m.
Pirmosios rungtynės
-
Limoniskai
Europoje gyvena dvi rūšys:
Kroatijos futbolo varžybos 2007–2008 m.
Atsakomosios rungtynės
--
Limoniskai
Kitos rūšys:
Jurijus Zaostrovcevas
Jurijus Zaostrovcevas (g. 1956 m. rugsėjo 10 d. Maskvoje) – SSRS KGB tarnautojas ir verslininkas.
Tėvas Jevgenijus Zaostrovcevas buvo Karelijos KGB viršininkas.
Iki 1993 m. dirbo KGB, vėliau patraukė į verslą. 2000 m. išrinktas Sovkomflot direktoriumi. 2004 m. Vnešekonombank banko direktorius.
San Pedro del Parana
San Pedro del Parana – miestas pietryčių Paragvajuje, Itapujos departamente, prie Asunsjono-Enkarnasjono kelio. 34,8 tūkst. gyventojų (2008 m.). Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu (medvilnė, sezamas, soja, manijokas, javai) ir žaliavų apdirbimu. Yra keturios pradinės ir dvi vidurinės mokyklos.
Agurkiškis
Agurkiškis – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 13 km nuo Obelių.
San Pedro del Parana
San Pedro del Parana įkurta 1789 m. birželio 29 d. ispanų gubernatoriaus Joaquin Alós y Bru. Mieste yra senosios pranciškonų bažnytinės architektūros liekanų, kolonijinės architektūros pastatų, apylinkėse – Paragvajaus istorinių vietovių.
San Pedro del Paranos apylinkėse, San Solano kaimelyje gimė Paragvajaus prezidentas Fernando Lugo.
Ši Cu
Ši Cu – iš Kinijos kilusi šunų veislė.
Kilmė
Italų keliautojas Marko Polo 1295 m. rašė: "Šis liūtiškos išvaizdos šuniukas Rytuose laikomas šventu. Čia tikima, kad Budą supa mažiukai sargybiniai - liūtai, kurie kilus pavojui virsta aršiais žvėrimis." Ši-Cu buvo Kinų imperatoriškojo dvaro šunys, tačiau nėra abejonių, kad jie – Tibeto šunų ir dabartinių pekinų protėvių palikuonys.
Europa
Pirmieji šios veislės šunys Europą (Didžiąją Britaniją) pasiekė XIX a. pabaigoje, o Lietuvą – XXI a. pradžioje. Tarptautinė kinologų federacija (FCI) Ši Cu veislę įregistravo – beveik prieš 40 metų.
Išvaizda
Iš pažiūros Ši-Cu labai panašūs į Lasos apsus, tačiau šie šunys skiriasi ir kilme, ir būdu. Pagal ikirevoliucinės Pekino kinologų draugijos Ši-Cu veislės standartą šuo turi būti „liūto galva, meškos liemeniu, kupranugario kojomis, plunksnų šluotelės uodega, palmių lapų ausimis, ryžių dantimis, perliniu vainiklapio formos liežuviu ir judrus kaip auksinė žuvelė“.
Aplinkui juodą lygią nosytę - ūsai, plaukai nuo nosies auga į viršų, puri, ant nugaros užriesta uodega, ilgi, tankūs akuotai. Didelė spalvų įvairovė.
Pliūpsnio temperatūra
Pliūpsnio temperatūra (flash temperature; ru. температура вспышки) – mažiausia temperatūra, iki kurios reikia pašildyti produktą, kad standartinėmis sąlygomis iš jo išsiskyrę garai akimirksniu užsiliepsnotų, jei yra liepsnos šaltinis. Gali būti, kad šioje temperatūroje garai nustos degti pašalinus liepsnos šaltinį.
Už pliūpsnio temperatūrą šiek tiek aukštesnė yra degimo temperatūra – temperatūra, kurioje garai (išsiskiriančios dujos) toliau dega bent 5 sekundes ir be pradinio liepsnos šaltinio.
Harpijos
Harpijos gali reikšti:
Bolestai (Bielsko apskritis)
Bolestai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bielsko valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į pietvakarius nuo Bielsko ir apie 43 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Staviskų Šv. Antano Paduviečio parapija
'''Staviskų Šv. Antano Paduviečio parapija''' - parapija įkurta 1903 metais. Parapija priklauso Lomžos vyskupijai, Jedvabno dekanatui.
Minkovskis
miniatiūra|160px|righgt|Atminimo lenta Minkovskiams Kaune, Gimnazijos g. 3 Minkovskis − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Zagrebas
Zagrebas – Kroatijos sostinė ir didžiausias miestas. Jis yra šalies politinio, ekonominio ir kultūrinio gyvenimo centras. Miestas įsikūręs pietinėje Medvednicos kalno papėdėje, šiauriniame Savos krante, 120 metrų virš jūros lygio. Šiame Vidurio Europos mieste, kuris yra žemyninės Kroatijos centre, susitinka rytų ir vakarų Europa. Yra universitetas (įkurtas 1669 m.), operos rūmai, muzikos ir meno akademijos, Kroatijos mokslų akademija, bibliotekų, 21 muziejus ir 10 teatrų.
Miestas yra padalytas į du didelius rajonus: senamiestį (Gornji Gradas arba Aukštutinis miestas), kuriam priklauso du ant kalvų išsidėstę rajonai (Gradecas ir Kaptolas), ir modernius rajonus (Donji Gradą arba Žemutinį miestą) lygumoje. Aukštutinio ir žemutinio miesto sankirtoje plyti didelė aikštė, skirta Kroatijos gubernatoriui Jelačiciui (Trg bana Jelačica). Senamiestyje įsikūrę pagrindiniai religinės, politinės ir administracijos valdžios centrai. Modernesnėje miesto dalyje yra muziejai, Nacionalinis teatras, Senųjų meistrų galerija, Moderniosios dailės galerija. Į pietus nuo sodų yra su skulptūromis Botanikos sodas.
Istorija
Miesto apylinkėse žmonių gyventa dar neolito laikotarpiu. Romėnai netoli dabartinio miesto buvo įkūrę Andautoniją (dabar Šćitarjevo kaimas), kuri egzistavo I–V a. Slavų gentys čia gyveno jau VI a. Jie įkūrė tvirtovę ir pavadino Gradec; netoliese jie įkūrė religinį miestelį Kaptol, kuriame 1094 m. Vengrijos karalius Vladislovas I Šventasis, grįžęs iš karo su Kroatija, įsteigė vyskupiją. Miestai plėtėsi, riba tarp jų buvo Medveščako upelis. X a. Gradecas paskelbtas Kroatijos karalystės sostine. bet XI a. Kroatija atiteko vengrams. Abu miestus užpuolė totoriai 1242 m. Vengrijos karalius Bela IV atsidėkodamas už saugų prieglobstį nuo totorių Gradecą tais metais paskelbė laisvuoju karališkuoju miestu, kuris pavaldus tik karaliui, o jo gyventojai turėjo didelę veiklos laisvę.
Kroatijos banas Josipas Jelačičius 1850 m. Gradecą ir Kaptolą sujungė į vieną miestą – Zagrebą. Šis pavadinimas neformaliai buvo vartojamas abiem susijungusiems miestams jau nuo XVII a. Pirmuoju Zagrebo meru tapo paskutinis Gradeco meras Janko Kamaufas. 1862 m. geležinkelis sujungė Zagrebą su Sisaku ir Zidani Mostu. 1863 m. atidaryta degių dujų gamykla. 1867 m. Zagrebas tapo Kroatijos ir Slavonijos regiono Austrijos-Vengrijos sudėtyje sostine. 1878 m. mieste buvo pradėtas tiekti geriamas vanduo. Nuo žemės drebėjimo 1880 m. iki Pirmo pasaulinio karo Zagrebas suklestėjo ir įgijo dabartinį pavidalą. 1918 m. įėjo į Serbų, kroatų ir slovėnų karalystę (nuo 1929 m. – Jugoslavija), po 1991 m. – nepriklausomos Kroatijos sostinė.
2020 m. Zagrebą sudrebino 5,5 balų žemės drebėjimas. Nukentėjo įvairūs istoriniai pastatai. Nukentėjo vienas katedros bokšto kryžius. Tai buvo stipriausias žemės drebėjimas nuo 1880 m.
Sportas
Mieste 1976 m. vyko V Europos futbolo čempionatas.
Kuniškiai
Kuniškiai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Šeimyniškių.
Istorija
Kaime buvo kolūkis „Švyturys“, pagal kurio pavadinimą kaimas buvo žinomas. Vienu metu kaime veikė vaikų darželis, vėliau jis pavirto pradine mokykla. Tačiau nei mokyklos, nei vaikų darželio maždaug nuo 2000 metų nebėra. Yra dvi parduotuvės, biblioteka, kultūros namai ir kaimo bendruomenė. Vyksta kaimo šventės, sporto renginiai.
Kuniškių kaimas LTSR laikais ir vėliau tapatintas su Piktagaliu, bet maždaug 2014–2017 m. nustatyta nauja kaimų riba, Piktagaliui priskiriant daugiausia tik buvusio kolūkio statinius, o pagrindinę gyvenvietę vadinant Kuniškiais.
Juozas Bagdonas (1866)
Juozas Bagdonavičius-Bagdonas (1866 m. balandžio 6 d. Slibinuose, Vilkaviškio apskritis, Rusijos imperija – 1956 m. birželio 8 d. Klyvlende, JAV) – Lietuvos gydytojas, knygnešys, spaudos darbuotojas, politinis veikėjas.
Biografija
1878–1886 m. mokėsi Marijampolės gimnazijoje, 1886–1889 m. studijavo mediciną Varšuvos universitete ir 1889–1891 m. Maskvos universitete. Maskvoje dalyvavo slaptos lietuvių studentų draugijos veikloje. 1886 m. pradėjo rašyti „Aušroje“, dalyvavo varpininkų suvažiavimuose. Platino lietuviškus raštus.
1892–1899 m. gydytojas Naumiestyje ir Vilkaviškyje, kartu su Aleksandru Sulkevičiumi platino lenkų socialistų literatūrą, dalyvavo Lenkijos socialistų partijos, vėliau – Lietuvos socialdemokratų partijos veikloje. Vertė Vilhelmo Liebknechto brošiūras. 1893 m. areštuotas ir tardomas dėl brolio Jurgio, pagauto su draudžiamais raštais, vadinamojoje „Sietyno“ byloje. 1896 m. suėmus knygnešį Jašinską, atiduotas policijos priežiūron. Nuo 1897 m. bendradarbiavo leidiniuose „Varpas“, „Ūkininkas“, „Vienybė Lietuvninkų“. Rašė politinėmis ir socialinėmis temomis, pasirašydamas nuolat keičiamais slapyvardžiais; iki 1911 m. spaudoje vartojo per 50 įvairių slapyvardžių. 1897 m. areštuotas ir kalintas Kalvarijos kalėjime. Paleistas už 300 rublių užstatą, slapstėsi, o 1899 m. kovo mėn., gavęs pranešimą, kad yra tremiamas į Viatkos guberniją, pabėgo į užsienį.
1899–1906 m. gyveno Rytų Prūsijoje, Britanijoje, Prancūzijoje, Šveicarijoje, Škotijoje. 1899–1903 ir 1904–1905 m. redagavo „Varpą“, 1904 m. „Ūkininką“, 1901–1903 m. „Naujienas“, padėjo Alfonsui Moravskiui leisti „Aidą Lietuvos darbininkų gyvenimo“. Dalyvavo rengiant Paryžiaus pasaulinę parodą. Londone organizavo „Šviesos“ draugiją. 1902 m. lapkričio 15 d. dalyvavo Lietuvių demokratų partijos steigiamajame suvažiavime, buvo Lietuvos demokratų partijos CK narys iki 1907 m.
Gyvendamas Škotijoje, 1905 m. bendradarbiavo dienraštyje „Vilniaus žinios“, išspausdino politinių brošiūrų ir atsišaukimų. 1906 m. grįžęs į Vilnių, 1906–1907 m. redagavo „Lietuvos Ūkininką“, 1907 m. išleido leidinį „Mes ir Lietuvos socialdemokratai“. Nuo 1908 m. rašė į leidinius „Šviesa“, „Litwa“, laikraštyje „Viltis“ tvarkė nuolatinį spaudos apžvalgos skyrių.
Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui 1914–1918 m. tarnavo kariuomenėje karo gydytoju Vilniuje, Maskvoje. Maskvoje bendradarbiavo lietuvių pabėgėlių leidiniuose „Santara“, „Lietuvių balsas“.
1918 m. grįžo į Lietuvą. 1919–1922 m. Sveikatos departamento direktorius. 1922–1935 m. Vytauto Didžiojo universiteto Medicinos fakulteto profesorius, 1923–1924 m. fakulteto dekanas. 1935 m. įsteigė Lietuvos blaivinimo sąjungą, jos pirmininkas, 1937–1938 m. redagavo žurnalą „Blaivioji Lietuva“, 1938–1940 m. „Blaivybė ir sveikata“ ir atskirai išspausdino keletą tos draugijos leidinių, tarp jų „Kaip kovojama su girtavimu svetur“ (1939 m.). 1944 m. pasitraukė į Austriją, vėliau į Vokietiją, 1948 m. išvyko į JAV. 1979 m. spalio 27 d. jo urna perlaidota Kudirkos Naumiesčio Meištų kapinėse.
SV Stockerau
SV Stokerau – Austrijos futbolo klubas iš Štokerau.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1907 m.
Degimo temperatūra
Degimo temperatūra  – temperatūra, kurioje garai (išsiskiriančios dujos) toliau dega bent 5 sekundes ir be pradinio liepsnos šaltinio.
Ši temperatūra yra aukštesnė už pliūpsnio temperatūrą, bet žemesnė už savaiminio užsiliepsnojimo temperatūrą.
Šis dydis praktiškai tapatus užsiliepsnojimo temperatūrai. Sąvoka degimo temperatūra naudojama naftos produktams apibūdinti.
Katiliai (reikšmės)
Katiliais vadinami kaimai:
Rolandas Skaisgirys
Rolandas Skaisgirys (g. 1969 m. vasario 19 d. Šakiuose) – Lietuvos krepšininkas, televizijos prodiuseris bei scenaristas. 2013 - 2015 m. LFKA prezidentas.
Nuo 2009 m. rungtyniaujantis Vilniaus „Sakalų“ klube. Karjerą pradėjo 1994 m. Alytaus Savy komandoje. Krepšinio karjerą pabaigė Prienų Rūdupio komandoje 2007 metais. Pabaigęs krepšininko karjerą Rolandas Skaisgirys tapo Televizijos prodiuseriu „Videometroje“. Vienas sėkmingiausių jo projektų yra TV serialas „Nekviesta meilė“. Šiuo metu yra futbolo klubo Vilniaus Prelegentai narys, kuri žaidžia Sekmadienio futbolo lygoje.
Paprastasis ežeinis
Paprastasis ežeinis (Echium vulgare) – agurklinių (Boraginaceae) šeimos ežeinių (Echium) genties augalas.