cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Viešosios policijos apsaugos tarnyba
Nuorodos
Tarnybos interneto svetainė
Bosnijos ir Hercegovinos futbolo varžybos 2001–2002 m.
Bosnijos ir Hercegovinos futbolo varžybos 2001–2002 m.
Žeimenos kraštovaizdžio draustinis
Žeimenos kraštovaizdžio draustinis – valstybinis gamtinis draustinis Lietuvoje, Švenčionių rajone, 7 km į šiaurės rytus nuo Pabradės. Apima Žeimenos baseino atkarpą nuo Labanoro regioninio parko ribos (Melagėnų apylinkėse) iki Pažeimenės su Mažalotės ežeru. Supa Žeimenos ichtiologinio draustinio ruožą. Įsteigtas 1974 m.
Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti vaizdingą Žeimenos slėnio kraštovaizdį su užliejamomis pievomis ir retų rūšių augalais. Į draustinio teritoriją patenka 51,9 ha valstybinės reikšmės miškų ploto. Draustinis yra Natura 2000 objektas, jame saugomos šios buveinės: upių sraunumos su kurklių bendrijomis, rūšių gausios ganyklos ir ganomos pievos, eutrofiniai aukštieji žolynai, aliuvinės pievos, tarpinės pelkės ir liūnai, vakarų taiga, žolių turtingi eglynai, pelkėti lapuočių miškai, griovų ir šlaitų miškai, aliuviniai miškai, melvenynai. Tarp sutrinkamų retų rūšių paminėtinos: mažoji nėgė, ovalioji geldutė, Baltijos lašiša, kūdrinis pelėausis, paprastasis kirtiklis, kūjagalvis, ūdra, pleištinė skėtė.
Šakūnų valsčius
Šakūnų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Šakūnai.
Istorija
Minimas 1885 m., per I pasaulinį karą panaikintas.
Dagia II
Dagia II – buvęs viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Staškūniškio.
Kruopynės geomorfologinis draustinis
Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti Medininkų-Ašmenos moreninių aukštumų kalvynui būdingą kalvoto masyvo fragmentą su Kruopynės (Jočio) kalnu.
Visinčios kraštovaizdžio draustinis
Visinčios kraštovaizdžio draustinis – valstybinis gamtinis draustinis Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 12 km į šiaurės vakarus nuo Šalčininkų. Apima Visinčios upės slėnį Rūdninkų girioje nuo vietos įpiečiau Kernavo ežero iki pat santakos su Šalčia. Įsteigtas 1997 m.
Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti Visinčios slėnį su natūralių užliejamų pievų ir šlapių miškų augalais. Žemupio dalis taip pat įtraukta į Natura 2000 saugomų buveinių teritoriją.
Compagnia Aerea Italiana
Alitalia - Compagnia Aerea Italiana S.p.A. – Italijos verslininkų konsorciumas. 2008 m. gruodžio 12 d. šis konsorciumas nupirko didžiausias Italijos oro linijų bendroves „Alitalia“ ir „Air One“.
Vėliau šias abi bendroves konsorciumas sujungė ir paliko „Alitalia“ pavadinimą. 2009 m. sausio mėnesį „Alitalia“ bendrovės 25 % akcijų konsorciumas pardavė Prancūzijos holdingui „Air France-KLM“.
Konsorciumas įsikūręs Fjumičino mieste netoli šalies sostinės Romos. Konsorciumo vadovas yra Roberto Colaninno.
Graužiai (Rokiškis)
Graužiai – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Žiobiškio.
CRK Kaunas
Istorija
Komandą subūrė centrinių įstaigų raštininkai ir ji dalyvavo pirmosiose Lietuvos futbolo pirmenybėse, tačiau jų nebaigė ir daugiau čempionate nežaidė.
Dagia III
Dagia III – buvęs viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Staškūniškio.
1923 m. – Dagios (Rukilos) viensėdis Kurklių valsčiuje.
Kiniškoji katė
Paplitimas
Kiniškosios katės kaip endeminė rūšis savaime paplitusios Azijos žemyno nedidelėje centrinėje dalyje, 2 500-5 000 m aukštyje į pietus nuo Mongolijos - šiaurinėje Kinijoje.
Taksonomija
Kiniškosios katės 2007 m. buvo priskirtos miškinių kačių (Felis silvestris) rūšies, Felis silvestris bieti porūšiui. Nuo 2017 m. pripažinta atskira rūšimi, kadangi morfologiškai skirtinga nuo miškinių kačių.
Išvaizda
Kiniškosios katės nedideli katinių (Felidae) šeimos žinduoliai, jų kūno ilgis 69-84 cm, uodega ilga, 29-41 cm ilgio su juodu galiuku, aukštis ties pečiais 30-35 cm. Svoris 4,5-5,9 kg, bet laukinėje gamtoje sugauti ir į Pekino zoologijos sodą atvežtas patinas svėrė 9,0 kg, o patelė 6,5 kg.
Kailis rainas, gelsvo smėlio spalvos su tamsiais plaukų galiukais.
Veisimasis
Kiniškosios katės veisiasi sausio-kovo mėnesiais. Nuošaliame urve patelės atsiveda nuo dviejų iki keturių kačiukų. Ne veisimosi sezono metu šios katės yra vienišės, užima apie 12-15 km² ploto teritoriją.
Mityba
Medžioja kiškėnus (Ochotona), smulkesnius graužikus (Rodentia), paukščius.
Viešoji diplomatija
Viešoji diplomatija vykdoma per dvi politikos kryptis – komunikacinę ir kultūrinę. Pirmoji užtikrina komunikuojamos žinutės tinkamą suvokimą tarptautinėje erdvėje, o antroji – vykdo kultūrinę sklaidą. Abiem atvejais teisingam politikos įgyvendinimui pasitelkiamos tos pačios priemonės: žiniasklaida, įvairūs renginiai, oficialios kalbos ir pan.
Pažymėtina, jog viešoji diplomatija neturi tikslo kritikuoti ir nuvertinti tradicinių diplomatų ar valstybės atstovų indėlio politinių sprendimų formavime, tačiau siekiama bendro tikslo – šalies populiarumo skatinimo, plečiant tarptautinės komunikacijos auditoriją įtraukiant ir viešosios diplomatijos kryptį. Esminis skirtumas tarp šių diplomatijos sričių – viešosios diplomatijos siekis netiesiogiai veikti politinių sprendimų procesus, pasitelkiant žiniasklaidos priemones, įvairių organizacijų komunikacijos tinklus, kurie gali lemti visuomenės nuomonę.
Apibrėžimas
Išskiriami pagrindiniai viešosios diplomatijos apibrėžimai, kurie ilgainiui keitėsi kartu su besikeičiančia pasaulio tvarka ir globalizacijos procesų įsigalėjimu. Termino ribos nėra iki galo aiškios ir paslankios istorinių įvykių kaitos procesui. Jungtinių Amerikos Valstijų diplomatas Hans N. Tuch viešąją diplomatiją yra linkęs apibrėžti kaip „vyriausybės bendravimo su užsienio auditoriją procesą, bandant suteikti suvokimą apie savo šalies idėjas ir siektinus idealus, institucijas ir kultūrą, nacionalinius tikslus ir esamą politiką“.
Kiti du tarptautinių santykių akademikai B. Signitzer ir T. Coombs patobulino viešosios diplomatijos apibrėžimą, atkreipdami dėmesį į pasikeitusią tarptautinės sistemos tvarką ir į apibrėžimą įtraukė privačių asmenų bei grupių įtaką viešajai nuomonei. Mokslininkai taip apibrėžia viešąją diplomatiją: „vyriausybių ir privačių asmenų bei grupių daromą tiesioginę ar netiesioginę įtaką viešajai nuomonei ir įsitikinimams, kurie tiesiogiai daro įtaką kitų vyriausybių užsienio politikos sprendimams“. Į viešosios diplomatijos apibrėžimo debatus įsitraukia ir akademikas E. Gilboa, kuriam ši diplomatijos forma yra suvokiama kaip komunikacijos sistema, skirta užmegzti dialogą tiek su valstybės draugais, tiek ir su priešiškai nusiteikusiomis šalimis. Tokiai sistemai plėtoti reikia atitinkamos informacijos ir gebėjimo plėtoti paramą ir pritarimą savo veiksmams, politikai tikslinės auditorijos rėmuose.
Viešoji diplomatija ir propaganda
Propaganda siekia valdyti, apriboti visuomenės siekį žinoti, propagandos informacija dažniausiai nepilna, ribota, iškraipyta, dažniausiai neturinti jokios alternatyvios nuomonės, kraštutiniu atveju – totalitarinio režimo akivaizdoje propaganda pasižymi ir akivaizdžia cenzūra. Viešosios diplomatijos tikslas – skatinti tikslinės auditorijos smalsumą, plėsti požiūrį, skatinti domėtis ir ieškoti informacijos. Kaip teigė Harvardo universiteto profesorius Joseph S. Nye, viešoji diplomatija tarsi „dviejų krypčių gatvė“ diplomatas ne tik siekia savo valstybės interesų įtvirtinimo, bet ir skatina dialogą, atsižvelgiant į išsakytas pastabas. Kitaip tariant, viešoji diplomatija pripažįsta nuomonių ir idėjų pliuralizmą, darant prielaidą, jog tikslinė auditorija pati tęs aktyvų gilinimąsi į siūlomas idėjas, propaganda – slopina aktyvumą ir vienašališkai primeta monologą, nesuteikdama erdvės dvipusei komunikacijai.
Viešoji diplomatija šiandieniniame pasaulyje
Viešosios diplomatijos vietą globaliame pasaulyje iš dalies apibrėžia valstybės pasirinkimas naudoti „švelniąją“ arba „kietąją“ galią. Vis dažniau pasirenkant „švelniosios“ galios kryptį, pagrindiniu įrankiu šiai galiai plėtoti pasirenkama ir viešoji diplomatija. Globalaus pasaulio skatinamas bendradarbiavimas tarp valstybių keičia ir diplomatijos formas – svarbą praranda tiesioginė konfrontacija su kita valstybe, ją keičia kitos šalies įtraukimas į savo vertybių skalę, demonstruojant savo valstybės galimybes ir perspektyvas.
Pasikeitus pasaulio sistemos tvarkai, kuri nusistovėjo Šaltojo karo laikotarpiu, kuomet viešajai diplomatijai svarbesni uždaviniai buvo ideologijos ir interesų plėtojimas, šiandienos pasaulyje viešoji diplomatija linkusi skleisti idėjas, vertybes, siekį užmegzti dialogą ir bendradarbiauti. Į šį procesą įtraukiamos ne tik vyriausybinės, bet ir nevyriausybinės organizacijos, kitos šalies vietiniai gyventojai. Kai kurie autoriai, tokie kaip Peter Van Ham, netgi iškelia idėją, jog tradicinė diplomatija gali prarasti savo vietą šiandieniniame pasaulyje, nes vis svarbesniu dalyku tampa šalies įvaizdis, per kurį įgyjama įtaka kitiems tarptautinės sistemos nariams. Prie viešosios diplomatijos lengvesnio įgyvendinimo prisideda ir technologiniai visuomenės pokyčiai – interneto pagalba lengviau pasiekti kitos šalies auditoriją ar transliuoti savo idėjas ir vertybes viso pasaulio gyventojams.
Pajiesio geležinkelio tiltas
Pajiesio geležinkelio tiltas – Kauno–Kybartų geležinkelio linijos tiltas per Jiesios upę Kauno rajone, Garliavos apylinkių seniūnijoje, tarp Ražiškių ir Rinkūnų kaimų, stovintis geležinkelio ruožo pusiaukelėje tarp Garliavos ir Jiesios geležinkelio stotelių. Netoli šio tilto (2-ojo) į abi puses per Jiesios kilpas pastatyti kiti geležinkelio tiltai, skaičiuojant nuo aukštupio pasroviui: 1-asis ir 3-iasis.
Pajiesio geležinkelio tiltas stovi tarpstotyje Jiesia (44+857) – Mauručiai (55+798), patenka į Jiesios kraštovaizdžio draustinio teritoriją. Paskelbtas regioniniu architektūros ir inžineriniu paminklu, nuo 2011 m. įrašytas į LR Kultūros vertybių registrą.
Tiltas pastatytas 1861 m. Jis vieno tarpatramio, kurio plieninė perdanga remiasi į dvi kraštines atramas. Perdanga sumontuota iš plieninių sijų, buvo pakeista 1915 m. Atramos sumūrytos iš lauko akmenų ir raudonų molio plytų, apdailintos daugiakampio formos, pjautais, tašytais lauko akmenimis su kampiniais rustais ir karnizais (išskyrus pietryčių fasadų apdailą), įgilintomis mūro rišamojo skiedinio siūlėmis.
Rekonstrukcija
Tiesiant Rail Baltica ruožą, 2014 m. tiltas buvo perstatytas, išplatintas. Viršuje, ant tilto, prie dvikelio geležinkelio rusiškos vėžės bėgių paklotas trečias kelias su europine vėže. Iš originalios plieninės perdangos palikta viena sija, iš kitų išsiskirianti kniedžių gausa. Ji kraštinė (nuo aukštupio pusės), padėta ant atramų, tėra butaforinė, pridengianti šiuolaikinės perdangos konstrukciją. Senųjų atramų viršutinės dalys buvo griaunamos, pritaikomos atremti naujai perdangai. Atramų dalis, išplatinta nuo žemupio pusės, padaryta betoninė. Darbus atliko AB „Panevėžio keliai“.
Gražbalys
Gražbalys (Graužbalė, Graužbala) – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Žiobiškio.
Haiborijos era
miniatiūra|300px|right|Haiborijos eros žemėlapis, sudarytas remiantis Roberto Hovardo darbais (įrašai ispanų k.)
Haiborijos era – rašytojo fantasto Roberto Hovardo išgalvota priešistorinė era, kurios metu gyveno literatūrinio kalavijo ir burtų žanro kūrinių ir išgalvotos mitologijos personažai: Konanas, Raudonoji Sonja ir kt. Haiborijos eros pasaulis yra susietas su realaus pasaulio istorija ir turi panašią geografiją (pagal legendą, kontinentai per tūkstantmečius pakeitė savo kontūrus). Šalių ir kitų geografinių objektų pavadinimai („Atlantida“, „Stygija“, „Korintija“ „Vanaheimas“) Hovardo paimti iš įvairių mitų ir istorinių darbų. Fiktyviame Hovardo pasaulyje Haiborijos era sekė ankstesniąją Turijos erą, kurioje gyveno jo ankstesnis populiarus apsakymų personažas Užkariautojas Kulas.
Chronologija
Hovardas jautė didelę meilę istorijai ir istorinėms dramoms, tačiau tuo pačiu metu jis pripažino sunkumus ir laiko reikalaujančius tyrimus, reikalingus istoriniam tikslumui užtikrinti. Kruopščiai pasirinkdamas buvusių erų įvaizdžius ir istorinius pavadinimus, panašius ir siejamus su žmonijos istorija, Hovardas vengė istorinių anachronizmų ir ilgo istorinio veiksmo.
Istorija
Hovardas paaiškino haiborų civilizacijos kilmę ir istoriją savo esė „The Hyborian Age“. Kūrinys prasideda nuo Turijos eros civilizacijų, Lemūrijos ir Atlantidos (paminėtos serijoje apie Kulą), kurias sunaikino viską griaunantys kataklizmai.
Pagal esė, kataklizmus išgyvenusių primityvių žmonių gentys savo technologinio išsivystymo lygmeniu vargiai galėjo lenkti neandertaliečius. Jie pasitraukė į išlikusias šiaurines Turijos žemyno vietoves, kad išvengtų gresiančio sunaikinimo. Jiems šis regionas pasirodė saugus, bet padengtas sniegu ir jau užimtas žmogbezdžionių. Be to, primatai buvo stambūs, baltos spalvos kailiais ir, matomai, gyveno jiems gimtoje žemėje. Akmens amžiaus kolonistai įsitraukė su jais į teritorinį karą ir galiausiai sugebėjo juos išstumti už poliaračio. Tikėdamiesi, kad jų priešų ten laukė lemtinga pražūtis, jais nebesidomėjo, todėl atvykėlių grupė prisitaikė prie naujos, atšiaurios aplinkos, ėmė daugėti jų gyventojų. Prabėgus 1500 metų, jie jau buvo vadinami „haiboriečiais“ - pagal aukščiausios dievybės Bori vardą. Daugėjant haiboriečių, jie plėtėsi ir už šiaurės regiono ribų, į bevardžio žemyno pietus ir vakarus, kur sutiko kitas karingas gentis, kovėsi dėl teritorijų.
Pirmoji haiboriečių organizuotai valdoma karalystė buvo Hiperborėja. Ją įkūrę nomadai įžengė į neolito epochą. Šie iš visų haiboriečių buvo labiausiai išsivystę: mokėjo statyti akmens ir gynybinius statinius, gyveno įtvirtintuose ciklopinio mūro būstuose. Per kelis sekančius tūkstantmečius haiboriečiai vakaruose susidūrė su karingaisiais piktais, kuriuos išstūmė į vakarų dykrą. Iš kitos pusės, Hiperborėja buvo nukariauta barbarų, kūrėsi naujos karalystės.
Geografija
Haiborijos žemėlapyje Hovardas konceptualizavo Haiborijos eros žemes. Pagal jo viziją, Viduržemio jūra buvo sausa. Nilas, kurį jis pervadino Styksu, pasuka į vakarus tiesiai kampu už Nilo deltos, per kalnus, kad galėtų pasiekti Gibraltaro sąsiaurį. Nors Hovardo Juodoji jūra taip pat yra sausa, bet Kaspijos jūra (vadinama Vilayjeto jūra) išplėsta į šiaurę, kad pasiektų Arkties vandenyną. Taip rašytojas apibrėžė teritorijas savo kūrinių veikėjams. Ne tik Baltijos jūra ir Lamanšo sąsiauris yra sausi, bet ir didžioji dalis Šiaurės jūros ir didžiulis vakarų regionas, įskaitant ir Airiją. Tuo tarpu Afrikos vakarinė pakrantė jo žemėlapyje – jūra.
Špukų valsčius
Špukų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Karaliaučiaus krašte. Centras – Špukai.
Istorija
Minimas 1885 m., per I pasaulinį karą panaikintas.
Izdūniškis
Izdūniškis – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės vakarus nuo Rokiškio.
Rasikelinė
Rasikelinė (Rasakilynė) – buvęs viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Staškūniškio.
Kernavo telmologinis draustinis
Kernavo telmologinis draustinis – valstybinis gamtinis draustinis Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 7 km į pietus nuo Baltosios Vokės, Rūdninkų girioje. Apima Kernavo pelkę, Kernavo ežerą ir aplinkinius miškų plotus. Įsteigtas 1997 m.
Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti išsaugoti stambų Kernavo pelkinį kompleksą, ypač vertingą bioįvairovės požiūriu. Draustinis patenka į Natura 2000 saugomų buveinių teritoriją (saugomos buveinės: pelkiniai miškai, vakarų taiga, pelkėti lapuočių miškai).
Juodeliai (Rokiškis)
Juodeliai – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Žiobiškio.
Nevėžka (Kurkliai)
Nevėžka – buvęs kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Kurklelių.
Šyšos valsčius
Šyšos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Šyša.
Istorija
Minimas 1885 m., per I pasaulinį karą panaikintas.
Konanas Naikintojas
Konanas Naikintojas – 1984 m. kalavijo ir burtų bei nuotykių filmas, režisuotas Richard Fleischer, sukurtas pagal rašytojo fantasto Robert E. Howard kūrybą. Pagrindinių vaidmenų atlikėjai – Arnold Schwarzenegger, Mako, scenarijaus autorius – Stanley Mann.
Tai yra filmo Konanas Barbaras tęsinys, pasakojantis apie Robert E. Howard kūrinių herojaus Konano nuotykius. Filmas buvo sukamas Meksikoje, siekiant sumažinti kūrimo sąnaudas. Pakviesti vaidinti NBA krepšinio guru Wilt Chamberlain, supermodelis Grace Jones. Filmas buvo komerciškai sėkmingas, vien JAV uždirbo $31 mln.
Pliuralizmas
Pliuralizmas gali reikšti:
Juozapava I
Juozapava I – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Žiobiškio.
Šalčios hidrografinis draustinis
Šalčios hidrografinis draustinis – valstybinis gamtinis draustinis Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 3 km į šiaurės rytus nuo Tetėnų. Apima Šalčios slėnį Šalčios–Tetėnų miškuose nuo Tetervinų iki Žygmantiškių. Įsteigtas 1988 m.
Jiezno senosios kapinės
Jiezno senosios kapinės – riboto naudojimo, veikiančios kapinės, esančios Vilniaus g. Jiezne, Jiezno seniūnijoje, Prienų rajone, rytinėje miesto dalyje, prie kelio, 0,5 km į šiaurės rytus nuo Jiezno Šv. arkangelo Mykolo ir Jono Krikštytojo bažnyčios.
Jiezno senosios kapinės yra vienos didžiausių ir seniausių apylinkėse kapinių. Jose gausu didikų, kunigų, 1794 m. sukilimo, 1831 m. sukilimo, 1863 m. sukilimo dalyvių, Lietuvos savanorių, laisvės gynėjų ir kitų žinomų žmonių bei parapijiečių kapų.
Jiezno kapinių architektūra ir struktūra
Yra nemažai išlikusių metalinių ir medinių kryžių, yra ir XIX amžiaus antkapių.
Kapinės aptvertos akmenine, neaukšta tvora, jose yra vartai, kapinių viduje stovi Jiezno Šv. Kryžiaus koplyčia (~1770 m.). Ši baroko stiliaus koplyčia pastatyta, labiau paslinkus į senųjų kapinių pietų pusę. Į koplyčią atsiremia nuo vartų vedantis pagrindinis kapinių takas.
Šalčios hidrografinis draustinis
thumb|left|240px|Retas [[pelkinis ratenas draustinyje prie Šalčios]]
Jiezno senosios kapinės
Jiezno kapinių architektūra ir struktūra
Jiezno senosiose kapinėse buvo ir yra laidojami Jiezno miesto ir aplinkinių kaimų gyventojai.
Istorija
Šiose kapinėse žmonės pradėti laidoti maždaug nuo 1750-1770 metų. Iki tol jie buvo laidojami prie Jiezno bažnyčios egzistavusiose kapinaitėse.
Pirmasis registruotas Jiezno bažnyčios mirties metrikų knygoje palaidotasis Jiezno kapinėse 1711 m. spalio 3 d. buvo Kazimieras Damalakas. Antras mirties metrikų įrašas liudija, jog žmonės buvo laidojami būtent prie bažnyčios, t. y. nurodyta, jog 1712 m. rugpjūčio 3 d. prie bažnyčios palaidotas kilmingasis lot. Generosus Dominum Jonas Lingevičius.
Stanislovas Moravskis savo mirusį tėvą, Lenkijos karaliaus ir Lietuvos Didžiojo kunigaikščio Stanislovo Augusto Poniatovskio šambelioną ir iždininką Apolinarą Moravskį 1838 m. parsivežė net iš Vilniaus ir palaidojo Jiezno kapinėse. Ant Apolinaro Moravskio antkapinio paminklo užrašyta, lenk.: "Apolinary Morawski szambelan Stanislawa Augusta Krola Polskieco zmarly z stycznia 1838 i Jozefa z Chrapowickich Morawska zmarla 2 Lipca 1842 Malžonkowie".
Tuo metu senąsias kapines juosė medinė tvora.
Jiezno kapines 1857 metais yra aprašęs Vladislovas Sirokomlė.
Palaidoti žmonės
Jiezno senosiose kapinėse ilsisi Vyčio Kryžiaus kavalieriai ir savanoriai:
Mišučių evangelikų liuteronų kapinės
Mišučių (Raguviškių) evangelikų liuteronų kapinės (saugotinas kultūros paveldo objektas) – kapinės pietrytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Raguviškių kaime (Žalgirio seniūnija), į šiaurę nuo kelio Kretinga-Budriai, keliuko Raguviškiai-Rubuliai dešinėje pusėje, Minijos dešiniajame krante.
Kapinės
Įrengtos Minijos slėnio terasoje. Stačiakampio plano, pailgos šiaurės-pietų kryptimi, apjuostos tvora, apaugusios medžiais, daugiausia - spygliuočiais. Kapinės veikiančios, prižiūrimos ir tvarkomos. Palei vakarinį kraštą praeina tarpkaiminis lauko kelias Raguviškiai-Rubuliai.
Į pietus yra Raguviškių kaimo senosios kapinės, vadinamos Maro kapeliais, o už jų - Raguviškių kapinynas. Priešingame Minijos krante stūkso Mišučių dvaro sodyba.
Istorija
Kapines XIX a. antroje pusėje įsirengė Mišučių kaime įsikūrusi evangelikų liuteronų bendruomenė, priklausanti Kretingos evangelikų liuteronų bažnyčios parapijai. Jos buvo įrengtos bendro naudojimo kaimo žemių pakraštyje, ties riba su Raguviškiais stūksančioje pakilumoje. Kapinėse taip pat laidoti kituose Mišučių apylinkės kaimuose gyvenę evangelikai liuteronai.
1976 m. įrašytos į saugotinų Kretingos rajono kultūros paveldo objektų katalogą.
Tyrimai
1974-1976 m. kartografavo Respublikinis žemėtvarkos projektavimo institutas, o 1982 m. - Aerofotogeodezinių tyrinėjimų institutas.
Dergview FC
Dergview FC – Šiaurės Airijos futbolo klubas iš Kasldergo.
Istorija
Įkurtas 1980 m. buvo įkurtas klubas. Kitados rungtyniavo mėgėjų lygose. Vėlesniais metais pateko į NIFL Championship.
2008–2009 m. sezone rungtyniavo NIFL Championship, tačiau liko šešiolikti ir po sezono buvo perkelti į žemesnę pakopą.
Šiaurės Airijos pirmenybėse
Šaltiniai:
Kokarda
thumb|right|200px|[[ATR kariuomenės Lietuvos pėstininkų dalinio kareivis su kokarda-Vyčiu. 1792 m.]]
Kokarda – iš vienspalvio ar daugiaspalvio kaspino susegtas ženklas, dėvimas kepurėje ar atlape arba apvalus ar ovalus metalinis spalvotas ženklas, segamas į galvos apdangalą (pvz., uniforminę kepurę).
thumb|left|200px|Skrybėlė su balta kokarda thumb|200px|Rusijos kokarda. 1855 m. thumb|right|200px|[[Tarybinė Armija|Tarybinės Armijos seržantų ir eilinių furažkų kokarda]]
Istorija
XVIII a. kokardas iš kaspinų vyrai segdavo prie trikampių ar dviragių skrybėlių arba prie atlapo. Moterys kokardas segdavo į skrybėlaites ar plaukus. Ryškios kokardų spalvos rodydavo nešiotojo priklausymą kuriai nors politinei partijai, jo rangą. Kokardos būdavo ir tarnų livrėjos dalis. Ikirevoliucinėje Prancūzijoje Burbonų kokardos buvo visiškai baltos. Didžiosios Britanijos karalystėje visiškai baltas kokardas dėvėdavo palaikantys Jakobitų dinastijos restauraciją, o valdančią Hanoverio dinastiją simbolizavo visiškai juodos kokardos.
JAV revoliucijos metu Kontinentinė armija naudojo įvairiaspalves kokardas kaip karinių laipsnių atskyrio ženklus. Generolas Džordžas Vašingtonas rašė: „Deja, Kontinentinė armija neturi uniformų, todėl kyla daug nepatogumų dėl negalėjimo atskirti karininkus nuo eilinių, todėl pageidautina, kad nedelsiant imtų naudoti tam tikrus atskyrio ženklus; pvz., kad lauko karininkai (nuo majoro iki pulkininko) nešiotų ant skrybėlių raudonas ar rausvas kokardas, kapitonai – geltonas ar gelsvai rudas, o subalternai – žalias.“
Vėliau Kontinentinė armija vėl ėmė nešioti iš britų perimtas juodas kokardas. Vėliau, kai Prancūzija pasidarė Jungtinių Valstijų sąjungininkė, Kontinentinė armija ėmė nešioti baltas Prancūzijos karališkąsias kokardas, prisegtas juodų kokardų centre. Prancūzai, atvirkščiai, juodas kokardas prisisegdavo ant savo baltų kokardų. Ši juodos ir baltos spalvų kombinacija buvo Prancūzijos ir Jungtinių valstijų sąjungos simbolis, nuo tada juodai baltas kokardas vadina Union Cockade 'Sąjungos kokarda'.
Vėliau Prancūzijoje ir jos kolonijose kokardas nuo 1789 m. plačiai dėvėjo revoliucionieriai ir įvairių politinių partijų šalininkai. Prancūzai ėmė segti mėlynai raudonas Paryžiaus kokardas ant baltų Karališkųjų kokardų, ir taip atsirado pirmosios trispalvės kokardos. Vėliau spalvų deriniai ir kokardų stiliai ėmė rodyti, kokiai grupuotei priklauso dėvėtojas. Tiesa, stiliai buvo nepastovūs, jų reikšmės keitėsi einant laikui.
Šiais laikais kaspinų kokardos dažnai reiškia būtent trispalves kokardas, kurios nuo Prancūzijos revoliucinių karų tapo nacionalinio simbolio pavyzdžiu.
Karinės Europos kokardos
Nuo XVIII a. Europos monarchijos ėmė naudoti kokardas kaip skiriamuosius ženklus kareiviams atskirti. Kaspinines kokardas dėvėdavo ant trikampių ar dviragių skrybėlių arba ant kiverių. Metalines kokardas nešiodavo dešinėse šalmų pusėse. Vėliau imta mažas sagos tipo kokardas segti į kepius ar furažkas.
Vokietijos imperijoje kariškos kepurės turėdavo dvi kokardas – juoda – balta – raudona kokarda buvo visos Vokietijos imperijos simbolis, o antra kokarda nurodydavo konkrečia Vokietijosm provinciją ar karalystę, kurios turėjo savo spalvas. Veimaro respublikoje ši kokardų sistema buvo panaikinta, kad Vokietija vėl neimtų skilti į atskiras kunigaikštystes.
Antrojo pasaulinio karo metais visose Vokietijos uniforminėse kariškių kepurėse buvo naudojamos metalinės trispalvės kokardos – juoda (išorėje), balta ir raudona (centre).
Prancūzija savo pirmąją Oro tarnybą įkūrė 1909 m. ir netrukus tradicinę Prancūzijos kokardą pasirinko kaip nacionalinę savo lėktuvų emblemą. Dabar tokie apvalūs ženklai vadinami rondeliais. Prancūzijos karinio laivyno lėktuvai žymėti trispalviu rondeliu su juodu inkaru centre.
Pirmojo pasaulinio karo metais kitos šalys irgi ėmė naudoti turimas arba sukurtas, jei neturėjo, nacionalines kokardas savo lėktuvams žymėti.
Pažeriai (Anykščiai)
Pažeriai – buvęs viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Kurklių.
Kokarda
Karinės Europos kokardos
Prancūzijos ir Britanijos priešininkai pasirinko kito tipo emblemas, kad sava kariuomenė geriau atpažintų savus lėktuvus.
Tatamiškių valsčius
Tatamiškių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Tatamiškiai.
Kokarda
Metalinės kokardos
Šiais laikais karinėse uniforminės kepurėse paprastai dėvimos metalinės kokardos. Jos nebūtinai turi būti koncentrinės trispalvės.
Tatamiškių valsčius
Istorija
Minimas 1885 m., iki I pasaulinio karo panaikintas.
Bosnijos ir Hercegovinos futbolo varžybos 2002–2003 m.
Bosnijos ir Hercegovinos futbolo varžybos 2002–2003 m.
Sviraičių ąžuolai
Sviraičių ąžuolai – botaninis gamtos paveldo objektas, esantis Telšių rajone, Sviraičių kaime. Esama šešiolikos ąžuolų, jie auga Virvytės šlaituose. Ąžuolų aukštis siekia 13–23 m, o skersmuo – 30–60 cm; dalis jų turi 2–4 kamienus.
Gamtos pa­minklais Sviraičių ąžuolai paskelbti 1971 m., o vietinės reikšmės paminklams priskirti 1987 m.
Clark Gregg
Robertas Klarkas Gregas jaunesnysis (, g. ) – JAV aktorius, scenaristas, režisierius.
Jis geriausiai žinomas dėl agento Filo Kolsono vaidmens Marvel Cinematic Universe filmuose „Geležinis žmogus“ (2008 m.), „Geležinis žmogus 2“ (2010 m.), „Toras“ (2011 m.), „Keršytojai“ (2012 m.), „Kapitonė Marvel“ (2019 m.) ir televizijos seriale „Agentūra S.K.Y.D.A.S.“ (2013–2020 m.).
Jis parašė siaubo filmo „Praeities šešėliai“ scenarijų (2000 m.), parašė ir režisavo juodąją komediją „Užspringimas“ (2008 m.) ir komediją-dramą „Pasitikėk manimi“ (2013 m.). Vaidino filmuose „Sebastiano Koulo nuotykiai“ (1998 m.), „Nuotrauka per valandą“ (2002 m.), „Gera kompanija“ (2004 m.), „Nepažįstamojo skambutis“ (2006 m.), „500 meilės dienų“ (2009 m.), „Daug triukšmo dėl nieko“ (2012 m.), „Sekso abėcėlė“ (2013 m.), „Darbo diena“ (2013 m.), „Nakties įstatymai“ (2016 m.).
FK Lenkų gimnazija Kaunas
Kauno „Lenkų gimnazija“ – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Kauno.
Istorija
Komanda suburta prie privačios Kauno Adomo Mickevičiaus gimnazijos, kuri įkurta 1919 m pradžioje. 1922 m. gegužės 14 d. ši komanda žaidė pirmąsias Lietuvos čempionatų rungtynes ir laimėjo prieš LŠS Kaunas komandą 1:0. Vėliau gimnazistai iš pirmenybių pasitraukė dar nebaigę čempionato.
Ažuoraistis
Ažuoraistis – buvęs kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Skiemonių.
Ažubalės pedologinis draustinis
Ažubalės pedologinis draustinis – valstybinis gamtinis draustinis Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 3 km į šiaurės rytus nuo Šalčininkų, Anuliškių miške. Įsteigtas 1988 m.
Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti Medininkų aukštumos šlaito nusmėlėjusius velėninius jaurinius priemolio dirvožemius.
Visinčios hidrografinis draustinis
Visinčios hidrografinis draustinis – valstybinis gamtinis draustinis Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 3 km į šiaurės vakarus nuo Didžiųjų Sėlų. Apima Visinčios slėnį Rūdninkų girioje nuo Gudelių iki Visinčios kraštovaizdžio draustinio. Įsteigtas 1988 m.
Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti negilaus salpinio slėnio smarkiai vingiuotą Visinčios upelio atkarpą.
1989 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
'''1989 m. Lietuvos šachmatų čempionatas''' – tai 56-asis Lietuvos vyrų ir 42-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.
Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas
56-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko 1989 m. rugpjūčio 1 – 15 d. Klaipėdoje.
JETMS
Istorija
2007 m. įkurta „Jet Maintenance Solutions“ (pavadinimu „FL Technics Jets“).
Aptarnaujami orlaiviai
Įvertinta EASA Part-145 sertifikatu.
Teikia linijinio bei bazinio aptarnavimo paslaugas šiems orlaivių tipams:
1989 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
Turnyro pradžia
Pirmajame rate keturios partijos iš septynių baigėsi rezultatyviai. Trijuose susitikimuose: Dariaus Zagorskio su Donatu Daugėla, Emilio Šlekio su Antanu Zapolskiu ir Kęstučio Kauno su Vitalijumi Novikovu baltieji laimėjo, ir tik viename – Algirdo. Bandzos su Vitalijumi Majorovu laimėjo juodieji. Trys kitos partijos: Reinhardas Barstatis – Virginijus Grabliauskas, Vladas Gefenas – D. Lapienis ir Vidmantas Mališauskas – Algimantas Butnorius pasibaigė lygiosiomis.
Antrajame rate tik partija D. Daugėla – A. Bandza baigėsi taikiai. Kitose: A. Butnorius baltaisiais įveikė K. Kauną, V. Majorovas – E. Šlekį, D. Lapienis – D. Zagorskį, o V. Mališauskas juodaisiais – A. Zapolskį, V. Gefenas – R. Barstatį.
Trečiasis ratas pasižymėjo lygiųjų gausa – net keturios. Taip pasibaigė: V. Gefeno – V. Grabliausko, A. Bandzos – D. Lapienio, E. Šlekio – D. Daugėlos ir V. Mališausko – V. Majorovo susitikimai. Visose rezultatyviai pasibaigusiose partijose: D. Zagorskio su R. Barstačiu, K. Kauno su A. Zapolskiu, V. Novikovo su A. Butnoriumi nugalėjo baltieji.
Po 4 ratų surinkę po 3 taškus pirmavo: D. Lapienis (+2,-0,=2), V. Gefenas (+2,-0,=2), K. Kaunas (+2,-1,=0) ir V. Mališauskas (+2,-0,=2) pirmavo. Pustaškiu atsilikę buvo du žaidėjai: V. Majorovas (+2,-1,=1) ir V. Grabliauskas (+1,-0,=3),
5-8 ratai
Penktajame rate tik D. Zagorskio partija su V. Grabliausku baigėsi lygiosiomis. Kitose: A. Bandza baltosiomis privertė pasiduoti V. Gefeną, E. Šlekys – R. Barstatį, V. Mališauskas – D. Lapienį ir K. Kaunas – D. Daugėlą, o Vitalijus Novikovas, taip pat baltosiomis, pasidavė V. Majorovui, A. Butnorius – A. Zapolskiui.
Šeštajame rate keturios partijos baigėsi vieno iš varžovų pergale: V. Grabliauskas, žaisdamas baltaisiais, įveikė Zapolskį, D. Lapienis – K. Kauną, V. Gefenas – E. Šlekį, o R. Barstatis pralaimėjo V. Mališauskui. Kitos partijos: V. Majorovas – A. Butnorius, D. Daugėla – V. Novikovas, D. Zagorskis – A.Bandza baigėsi taikos sutartimis. Septintame rate penkiose partijose nepaaiškėjo nugalėtojas – varžovai išsiskyrė taikiai partijose: A. Bandza – V. Grabliauskas, E. Šlekys – D. Zagorskis, V. Mališauskas – V. Gefenas, K. Kaunas – R. Barstatis, V. Novikovas – D. Lapienis. Kitose dvejose: A. Butnorius baltaisiais nugalėjo D. Daugėlą, o A. Zapolskis pralaimėjo V. Majorovui.
Po 8 ratų, nepatyręs pralaimėjimo, vienvaldžiu lyderiu buvo V. Mališauskas – 6 taškai (+4,-0,=4). Pustaškiu atsilikę, patyrę po vieną pralaimėjimą, buvo du žaidėjai: V. Gefenas (+4,-1,=3) ir V. Majorovas (+4,-1,=3). Po jų sekė trys dalyviai: D. Lapienis (+3,-1,=4), A. Bandza (+3,-1,=4), ir pralaimėjimo dar neturintis V. Grabliauskas (+2,-0,=6), turintys po 5 taškus. Po 4 ratų lyderių grupėje buvęs ir 3 taškus turėjęs, K. Kaunas 5–8 ratus žaidė ne taip sėkmingai (+1,-2,=1) ir, turėdamas 4,5 taško, smuktelėjo į 7-ą vietą.
9-11 ratai
Dešimtajame rate buvo 4 lygiosios. Taip sužaidė: V. Grabliauskas su D. Daugėla, D. Lapienis su V. Majorovu, A. Bandza su K. Kaunu, E. Šlekys su V. Mališausku. Trys partijos buvo rezultatyvios: D. Zagorskis baltosiomis figūromis įveikė Novikovą, o R. Barstatis ir V. Gefenas pralaimėjo atitinkamai A. Zapolskiui ir A. Butnoriui.
Likus dviem ratams, surinkę po 7,5 taško, priekyje buvo trys žaidėjai: V. Mališauskas (+4,-0,=7), V. Gefenas (+6,-2,=3), ir V. Majorovas (+5,-1,=5), 7 taškus turėjo D. Zagorskis (+5,-2,=4), po 6,5 – A. Bandza (+3,-1,=7) ir D. Lapienis (+4,-2,=5). Pastarieji du taip pat dar turėjo teorinių galimybių tapti prizininkais.
Paskutiniai du ratai
Dvyliktajame rate rezultatyvios partijos buvo trys. V. Grubliauskas laimėjo prieš D. Lapienį sužlugdydamas jo viltis patekti tarp prizininkų. V. Mališauskas ir D. Zagorskis pagerino savo galimybes dėl prizinių vietų, laimėdami baltaisiais atitinkamai prieš K. Kauną ir A. Zapolskį. Lygiosiomis pasibaigė partijos: R. Barstatis – D. Daugėla V. Gefenas - Majorovas, A. Bandza – A. Butnorius, E. Šlekys – V. Novikovas.
Prizinių vietų likimas išsisprendė paskutiniame rate, kai pretendentai į medalius sužaidė savo partijas: Vidmantas Mališauskas baigė susitikimą su Vitalijum Novikovu taikiai ir, surinkęs 9 taškus iš 13 galimų, antrą kartą tapo Lietuvos čempionu. Kiti du pretendentai: V. Majorovas ir D. Zagorskis tarpusavio partiją taip pat baigė lygiosiomis ir abu surinko po 8,5 taško. Geresni papildomi rodikliai užtikrino Vitalijui Majorovui - sidabro, o Dariui Zagorskiui - bronzos medalius.
Paskutiniame rate, vienas iš pretendentų į prizines vietas – V. Gefenas suklupo prieš turnyro lentelės apačioje buvusį D. Daugėlą ir Vladui su 8 taškais teko tenkintis 4-ąja vieta. Su tiek pat taškų turnyre, pralaimėjęs tik vieną partiją, Virginijus Grabliauskas liko 5-as.
Lietuvos moterų šachmatų čempionatas
Jame žaidė 15 šachmatininkių: penkios vilnietės, dvi šiaulietės, dvi plungiškės, dvi vilkaviškietės, viena kaunietė ir 3 kviestinės šachmatų meistrės iš sovietinių respublikų, kurios dalyvavo ne konkurso tvarka. Iš praėjusių metų Lietuvos moterų čempionato prizininkių dalyvavo tik jo nugalėtoja šiaulietė R. Domkutė.
Čempionato rezultatai
Lietuvos čempione, surinkusi 8 taškus iš vienuolikos galimų, tapo vilnietė Laima Domarkaitė. Tiek taškų jai užtikrino pirmąją vietą ir turnyre su kviestinėmis meistrėmis, kurios išsidalijo sekančias 2-4 vietas. Po jų sekė trys dalyvės iš Lietuvos, surinkusios po 6 taškus. Dėl geresnių papildomų rodiklių Lietuvos čempionato sidabro medalis įteiktas šiaulietei Renatai Domkutei. Tiek pat taškų turinčiai jos seseriai, taip pat šiaulietei, Vilmai Domkutei – bronzos medalis. Vilkaviškio žaidėjai Astai Dambravaitei, atiteko 4-a vieta.
Lentelės
Pastaba. *Žaidėjos dalyvavo ne konkurso tvarka.
Užlieknių valsčius
Užlieknių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Užliekniai.
Istorija
Minimas 1885 m., per I pasaulinį karą panaikintas.
TripAdvisor
„TripAdvisor“ – amerikiečių internetinė kelionių svetainė, viena didžiausių pasaulyje. Būstinė įsikūrusi Masačusetso valstijoje, Nydeme. Kompaniją 2000 m. įkūrė Stephen Kaufer, 2015 m. joje dirbo virš 3000 darbuotojų. miniatiūra|240px|left|„Tripadvisor“ stendas [[Berlynas|Berlyno turizmo mugėje]]
Veikla
Internetinė svetainė „TripAdvisor“ suteikia galimybę planuoti kelionę ir užsisakyti su kelione susijusias paslaugas. Svetainėje pateikiamos kelionių, viešbučių, paslaugų apžvalgos, turistinės veiklos galimybės skirtingose valstybėse, veikia interaktyvūs kelionių forumai. Ji suteikia savo vartotojams galimybę planuoti keliones į bet kurią pasaulio šalį, išsirinkti viešbutį atsižvelgiant į jų klientų atsiliepimus. Svetainės paslaugos yra nemokamos vartotojams, kurie kuria didžiąją dalį turinio, taip pat ji išsilaiko iš reklamos.
„TripAdvisor“ buvo viena iš pirmųjų internetinių svetainių, įgyvendinusių vartotojų kuriamo turinio principą. „TripAdvisor“ veikia 45 šalyse, 28 kalbomis, kas mėnesį aptarnauja 315 mln. unikalių vartotojų. TripAdvisor Media Group valdo 25 kelionių prekinius ženklus, įskaitant TripAdvisor, Airfarewatchdog, BookingBuddy, Citymaps, Cruise Critic, Family Vacation Critic, FlipKey, GateGuru, Holiday Lettings, Holiday Watchdog, Independent Traveler, Jetsetter, lafourchette, Niumba, OneTime, SeatGuru, SmarterTravel, Tingo, TravelPod, Tripbod, VacationHomeRentals, Viator, VirtualTourist. 2014 m. duomenimis, tarp internetinių kelionių svetainių „TripAdvisor“ buvo keliautojų labiausiai atpažįstama, naudojama ir ja pasitikima.
Akseli Kalermo
Akselis Kalermas (Akseli Matias Kalermo; g. 1997 m. kovo 17 d.) – Suomijos futbolininkas, gynėjas. Žaidė Lietuvoje. Atstovavo „Riterių“ klubui.
Karjera
Nuo 2012 m. žaidė įvairiuose klubuose gimtojoje šalyje.
RoPS
Nuo 2015 m. priklausė RoPS klubui. Teko žaisti Aukščiausioje Suomijos futbolo lygoje ir buvo skolinamas žemesniuose divizionuose rungtyniaujančioms komandoms.
Brattvåg IL
2019 m. žaidė Norvegijoje. Atstovavo Brattvåg IL ekipai, kuri dalyvavo 2. divisjon (trečios pakopos) pirmenybėse.
FK Riteriai
A lygoje debiutavo 2020 m. liepos 4 d. rungtynėse prieš FK Sūduva. Taip pat atstovavo klubo B ekipai, kuri žaidė Lietuvos futbolo Pirmoje lygoje.
2021 m. A lygos m. žaidėjas sezoną pradėjo kaip statistas ir tik nuo VII (7) turo (balandžio 12 d.) tapo pagrindinės sudėties žaidėju.
2022 m. žaidėjas liko klube. A lygoje sužaidė 29 rungtynes.
Þór Akureyri
2023 m. vasario 22 d. tapo žinoma, kad atstovaus Akureirio „Thor“.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Mišučių senosios kapinės
Mišučių k. senosios kapinės, vadinamos Maro kapeliais, Senkapiais (kultūros vertybė: unikalus kodas – 24253; senas registro kodas – L586; senas kultūros paminklų sąrašo Nr. AV547) – kapinės Kretingos rajono savivaldybės teritorijoje, Mišučių kaime (Žalgirio seniūnija), į rytus-pietryčius nuo kelio Raguviškiai-Rubuliai, Minijos dešiniajame krante.
Kapinės
Stačiakampio plano, pailgos šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi, 38 x 15 m dydžio. Apjuostos iki 60 cm aukščio žemių pylimo ir 30-40 cm gylio griovio. Aptvaro vakarinėje pusėje paliktas apie 1,5 m pločio tarpas įėjimui. Teritorijos plotas 0,07 ha, perimetras – 116 m. Aplinkui kapines pieva, o palei vakarinį pakraštį praeina lauko keliukas Raguviškiai-Rubuliai. Laidojimo žymių nesimato. Kapinės neveikiančios, apleistos, neprižiūrimos, pakraščiuose apaugusios menkaverčiais želdiniais.
Istorija
Įrengtos XVI a. bendro naudojimo kaimo žemių pakraštyje stūksančioje terasoje. Daugiausia kaimo gyventojų jose buvo palaidota siaučiant XVI-XVIII a. a. marui, todėl vadinamos Maro kapais, Maro kapeliais, Markapiais.
Uždarytos XIX a. pradžioje, pradėjus mirusiuosius laidoti Kartenos parapijos kapinėse. XIX-XX a. pradžioje jose laidota atsitiktinai: nekrikštyti mirę kūdikiai, savižudžiai, neatpažinti skenduoliai, kitatikiai. Paskutinį kartą čia laidoti 1917–1918 m. nuo vidurių šiltinės mirę kaimo gyventojai. Tuo metu kapinės buvo apjuostos grioviu ir apkastos žemių pylimu. Mirusiųjų atminimui buvo statomi kryžiai, stovėjo koplytėlė su šventųjų skulptūrėlėmis, kurie dar XX a. 8 dešimtmetyje sunyko. Paskutinis kryžius buvo statytas 1914 m. Seniau kapinės pakraščiuose buvo apsodintos medžiais, kuriuos apie 1950–1960 m. iškirto Minijos tarybinio ūkio darbininkai.
1972 m. kapinės kaip Mišučių kaimo senkapis buvo paskelbtos vietinės reikšmės archeologijos paminklu (AV547), tačiau 1984 m. iš istorijos ir kultūros paminklų sąrašo išbrauktos. 1997 m. įrašytos į Lietuvos Respublikos nekilnojamųjų kultūros vertybių registrą kaip istorinę vertę turinti laidojimo vieta (L586).
Tyrimai
1956 m. žvalgė kraštotyrininkas, Lietuvos teatro draugijos fotoatelje retušuotojas Vladas Šaulys, 1974–1976 m. kartografavo Respublikinis žemėtvarkos projektavimo institutas. 1982 m. žvalgė Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), kartografavo Aerofotogeodezinių tyrinėjimų institutas. 1991 m. žvalgė Julius Kanarskas. 1995 m. kapinių teritorijos ribas nustatė Lietuvos kultūros paveldo mokslinio centro istorikės Loreta Kazlavickienė ir Jadvyga Verksnienė.
Nuorodos
Kultūros vertybių registras
Degeliškis
Degeliškis – buvęs viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Skiemonių.
SkyTeam Cargo
SkyTeam Cargo – pasaulinis krovinių oro linijų aljansas. Pagal narių skaičių (9) jis yra didžiausias tokio tipo aljansas. Vienintelis pasaulinis tokio tipo konkurentas yra „WOW Alliance“.
2001 m. prie aljanso prisijungė ir „Czech Airlines Cargo“ bei „Alitalia Cargo“.
Nuorodos
SkyTeam
Maggie Smith
Dama Margaret Natali Smit, ( DBE, g. 1934 m. gruodžio 28 d.), geriau žinoma kaip Megė Smit – britų kino, televizijos ir scenos žvaigždė, pradėjusi karjerą 1952 m. Yra pelniusi daug apdovanojimų už vaidybą, tarp kurių paminėtini BAFTA apdovanojimas, 2 Oskarai, 2 Auksiniai gaubliai, Emmy apdovanojimas, Lorenso Oliverio apdovanojimas, 2 SAG apdovanojimai ir Tonio apdovanojimas.
Thor: God of Thunder
Thor: God of Thunder – veiksmo hack and slash vaizdo žaidimas, paremtas to paties pavadinimo filmu ir klasikinėmis personažo versijomis. Žaidimas buvo išleistas 2011 m. Jį išleido „Sega“, jis buvo išleistas PlayStation 3, Wii, Xbox 360, Nintendo DS ir Nintendo 3DS platformoms. Šiame žaidime Toras pirmą kartą pasirodo savarankiškame vaizdo žaidime. PlayStation 3 ir Xbox 360 versijos sulaukė nepalankių atsiliepimų, o Wii, DS ir 3DS versijos buvo vertinamos nevienareikšmiškai.
Maggie Smith
Margaret Natali Smit gimė Ilforde, Esekse tėvams Margareth Smith (mergautinė pavardė Hutton), Glazge gimusi sekretorė ir Nathaniel Smith, Niukasle prie Taino gimusiam ir Oksfordo universitete dirbusiam visuomenės sveikatos patologui. Turi du vyresnius brolius dvynius, Alisterį ir Janą. Smit mokėsi Oksfordo vidurinėje mokykloje.
Ažusienis (Anykščiai)
Ažusienis (arba Užusienis) – buvęs viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurę nuo Skiemonių.
Thor: God of Thunder
Nepaisant to, kad žaidimas egzistavo už „Marvel Cinematic Universe“ kanoniškumo ribų, kai kurie žaidimo veikėjai pasirodė 2017 m. filme „Toras: Ragnarokas“, pavyzdžiui, Surturas ir Hela (iš Nintendo DS versijos).
Vyžių valsčius
Istorija
Minimas 1885 m., panaikintas po I pasaulinio karo.
Urblaukiai
Urblaukiai (, nuo 1938 m. Urlau) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 12 km į vakarus nuo Pilkalnio, 20 km į šiaurės rytus nuo Gumbinės, prie Kusupės.
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Urblaukių kaimo bendruomenė 1936 m. Minimi nuo XVI a. Urlaucken, Urlauken, Urblaugcken, Urblauken, Urblaucken bei Barszen pavadinimais. 1736 m. Urblaukiuose gyveno 9 šeimos, visos lietuvių. 1785 m. buvo karališkasis valstiečių kaimas su 9 ugniakurais, 1823 m. – valstiečių kaimas su 80 gyventojų. 1854 m. Urblaukiuose buvo 11 gyvenamųjų pastatų ir 65 gyventojai. 1723–1818 m. priklausė Įsruties apskrities Kusų, Brakupėnų domenų valsčiams, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Kusų valsčiaus kaimas. Tikintieji priklausė Kusų evangelikų liuteronų parapijai.
Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Vesnovo kaimo gyvenvietei.
Konanas Barbaras (2011 filmas)
Konanas Barbaras – 2011 m. sukurtas kalavijo ir burtų žanro filmas, režisuotas Marcus Nispel pagal rašytojo, magijos fantasto Robert E. Howard sukurtą Konano personažą.
Šis filmas yra nauja Konano mitologijos interpretacija ir nėra susijęs su anksčiau sukurtais filmais, kuriuose vaidina Arnold Schwarzenegger. 2011 m. išleistame filme pagrindinį vaidmenį atlieka Jason Momoa. Filmas susuktas 2010 m. Bulgarijoje.
Filmas nebuvo komerciškai sėkmingas, nes kasose tesurinkta šiek tiek daugiau, nei pusė išleisto biudžeto – 48,8 mln. dol. Pelnė daugiausia neigiamus kino kritikų įvertinimus. Į tinklalapį Rotten Tomatoes teigiamas apžvalgas pateikė 26 % kritikų, vidutinis reitingas sudarė 3,8 iš 10. Metacritic platformoje filmas gavo 36 balus iš 100, remiantis 29 recenzijomis.
Nendrijos dvaras
Nendrijos dvaras (kartais vadinamas Veleikių dvaru) – dvaras, esantis Veleikių kaime, Zarasų raj. pietvakarinėje dalyje. Tikėtina, jog dvaro pavadinimas kilo nuo šalia tyvuliuojančio Indrajų ežero.
Šiuo metu yra išlikęs tik dvaro mūrinio svirno liekanos, medinis kryžius.
1909 m. rugpjūčio 9 d. čia suruoštas pirmas vaidinimas.
Istorija
Nendrija pirmą kartą paminėta kaip Vasaknų dvaro dalis 1594 metais sudarytame Jono Radvilos I latifundijų sąraše.
1650–1780 m. dvarą valdė dvarininkai Drazdauskai, vėliau dvarininkas Ričardas Duntenas ir jo sūnus Adomas Duntenas.
Po 1831 m. sukilimo dvaras perduotas pravoslavų bajorui Aleksandrui Durnovui, o po 1863 m. sukilimo dvarą carinė valdžia atidavė Nikolajui Durnovui.
Tarpukariu Veleikių dvaro malūną nusipirko Povilas Petrėnas. Jo broliai Mikalojus pirko Katlėrių, o Konstantinas su Tomu – Daržinių palivarkus.
Utenos krašto enciklopedijoje Gediminas Isokas teigia, jog palivarkas priklausė Degučių dvarui, buvusiam Utenos parapijoje. Palivarke esantį malūną XIX a. nupirko Povilas Petrėnas.
En-hegalas
En-hegalas arba  Enhengalas  – Lagašo, Šumero miesto-valstybės, valdovas (lugalis). Išlikęs vienintelis šį valdovą minintis įrašas – „En-hegalo lentelė“, kur aprašomi šio valdovo sudaryti sandoriai. Paskaičiuota, kad En-hegalas valdė apie 2570 m. pr. m. e.
Jurgelionių botaninis draustinis
Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti savitą ir retą Lietuvoje miško buveinę su gausia žolinių augalų įvairove. Teritorija saugoma ir kaip Natura 2000 buveinė (medžiais apaugusi ganykla).
WOW Alliance
WOW Alliance – pasaulinis krovinių oro linijų bendrovių aljansas. 2000 m. jį įkūrė „SAS Cargo Group“, „Lufthansa Cargo“ ir „Singapore Airlines Cargo“. Vėliau prie jų prisijungė Japonijos „JAL Cargo“.
Šis aljansas konkuruoja su kitu pasauliniu aljansu „SkyTeam Cargo“, vienijančiu 9 bendroves.
Mekšrinis (Ignalinos r.)
Mekšrinis – ežeras Lietuvoje, Ignalinos rajone, 1 km į šiaurę nuo Ignalinos, Jonalaukio miške. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,54 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 150,6 m. Krantai daugiausia aukšti, tik vakarinis – žemas ir pelkėtas. Krantai ištisai apaugę medžiais. Pietryčiuose išteka upelis link netoliese telkšančio Paplovinio ežero (Palaukinio upelio baseinas). Rytine pakrante eina kelias.
Bosnijos ir Hercegovinos futbolo varžybos 2014–2015 m.
Pirmos rungtynės
-
Ilgoji
Ilgoji – buvęs viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Katlėrių.
Bosnijos ir Hercegovinos futbolo varžybos 2014–2015 m.
Antros rungtynės
FK Olimpic Sarajevo nugalėjo tik po baudinių serijos, kurią laimėjo rezultatu 5–4. --
Karavuliškis
Karavuliškis – buvęs viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Juškonių.
Ilgoji
Etimologija
Manoma, jog pavadinimą šis viensėdis gavo po to, kai žemė buvo padalinta į tris dalis. Viena dalis buvo vadinama Ilgąja.