cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Degalai
Degalų rūšys: Laivų variklių kuras vadinamas kuru, bet ne degalais. Išimtis yra nedideli laivai, naudojantys karbiuratorinius ar dyzelinius variklius, tokių variklių kuras lietuviškai vadinamas degalais. Pvz., kai kurie Antrojo pasaulinio karo laikų torpedų kateriai naudojo aviacinius variklius ir aviacinį benziną.
Lygiagretusis programavimas
Semaforas
Pagrindinis straipsnis – Semaforas (programavimas)
Semaforai naudojami, kuomet pageidaujama, jog su tam tikra duomenų struktūra ar kompiuterio įrenginiu nedirbtų daugiau nei nurodytas ribotas skaičius lygiagrečių gijų.
Semaforas yra struktūra, turinti ją sukuriant nustatytą leidimų skaičių dirbti su saugoma duomenų struktūra ar vykdyti saugomą kodo sekciją. Kiekviena gija, prieš pradėdama darbą su saugoma sekcija, turi gauti iš semaforo leidimą (kviesdama semaforo metodą), o baigusi darbą su saugomu objektu – leidimą grąžinti. Jei semafore daugiau šiuo metu leidimų nebėra (jo likusių leidimų skaitiklis lygus nuliui), leidimo prašanti gija blokuojama, kol kokia nors kita gija anksčiau pasiimtą leidimą grąžins.
Jei semaforas turi tik vieną leidimą, jo darbas daug nesiskiria nuo užrakto. Tačiau, skirtingai nuo užraktų, semaforai paprastai leidžia grąžinti leidimą ir ne tai gijai, kuri jį pasiėmė. Kai kuriuose algoritmuose tai gali būti reikalinga, nors šiai galimybei reikalingi sinchronizavimo veiksmai gali sąlygoti lėtesnį darbą nei naudojant užraktus.
Lakūs kintamieji
Kai kuriose sistemose yra efektyviau visus kiekvienos gijos naudojamus duomenis saugoti atskiroje, su ta gija susietoje atminties dalyje. Jei tie patys duomenys skaitomi bei keičiami ir iš kitos gijos, visų kopijų reikšmės automatiškai sulyginamos.
Akmonas
Akmono vardu graikų mitologijoje buvo trys personažai:
Lygiagretusis programavimas
Lakūs kintamieji
Jei algoritmas reikalauja, jog kintamojo reikšmė skirtingose gijose niekada net ir trumpam netaptų skirtinga, toks kintamasis vadinamas lakiu. Lakūs kintamieji deklaruojami specialiu raktažodžiu (java tas raktažodis yra „volatile“).
Akmonas
Romėnų mitologijoje Akmonas buvo Enėjo draugas.
Jūrinis andras
Jūrinis andras (Zostera marina) – andrinių (Zosteraceae) šeimos andrų (Zostera) genties augalų rūšis.
Žydi birželio – rugpjūčio mėn. Auga jūrų pakraščiuose, ant smėlėto arba dumblino dugno iki 10 m gylio.
Gana retas ties Lietuvos Baltijos jūros krantais.
AT126
AT126 – Austrijos Žemutinės Austrijos žemės Vienos priemiesčių Šiaurės apskričių grupės vok. Wiener Umland/Nordteil (Gernserndorfo apskrities dalies, Kornoiburgo, Mištelbacho apskrities dalies, Tulno ir Vienos priemiesčių dalies) teritorijos (NUTS:AT) administracinių vienetų suskirstymas pagal LAU, smulkių vietinių administracinių vienetų suskirstymo į teritorinius statistinius vienetus sistemą.
Jūrinis andras
thumb|left|260px|Jūrinio andro lapai
AT126
LAU vietiniame lygmenyje pratęsia NUTS, pranc. Nomenclature des Unités Territoriales Statistiques, Teritorinių statistinių vienetų nomenklatūrą, patvirtintą 2003 m. gegužės mėn. Europos Parlamento ir Tarybos Reglamentu (EB) Nr. 1059/2003, galiojančiu nuo 2003 m. liepos 1 d.
Apskričių centrai – riebiu šriftu.
Jamaikos himnas
Jamaica, Land We Love („Jamaika, Mylima Žemė“) – Jamaikos valstybinis himnas. Sukurtas 1962 m., šaliai paskelbus nepriklausomybę. Žodžiai ir muzika buvo rašomi atskirai, tik vėliau suaranžuoti. Žodžių autorius – Hugh Braham Sherlock. Kompozitorius – Robert Charles Lightbourne, aranžavo – Mapletoft Poulle. Iš visų konkurse pasiūlytų variantų Nacionalinio Himno Komitetas pasirinko šį. Originale vietoje guide („vesti“) buvo guard („ginti“).
Piechai (Liublino vaivadija)
Piechai  – kaimas Lenkijos rytuose, Podedvužės valsčiuje, Parčevo apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietryčius nuo Podedvužės, apie 27 km į rytus nuo Parčevo ir apie 67 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Debesūnė
Debesūnė (Huntleya) – gegužraibinių (Ochidaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso epifitinės orchidėjos. Lapai išsidėstę vėduokliškai. Iš lapų pažasčių išauga labai ilgi žiedynkočiai, kurių gale yra po vieną žvaigždišką žiedą
Auga Gvatemalos, Kosta Rikos ir Bolivijos drėgnuosiuose atogrąžų miškuose. Huntleya meleagris rūšis aptinkama ir Trinidade.
Priežiūra
Auginamos ir oranžerijose, bet yra labai lepios, todėl turi būti didelė oro drėgmė, substratas pralaidus vandeniui, nepakenčia tiesioginių saulės spindulių. Naudoti galima tiek plastikinius, tiek molinius vazonėlius. Tačiau kai kurios rūšys užaugina itin ilgus šakniastiebius, todėl gali būti sudėtinga rasti tinkamo dydžio vazonėlį. Šios orchidėjos taip pat gali būti sėkmingai auginamos ant medžio lentelių ar didelių krepšelių jei suteikiama pakankamai drėgmės ir vandens.
Artūras Margelis
Artūras Margelis (g. 1965 m. spalio 14 d. Vartuose, Lazdijų rajonas) – Lietuvos ir Lazdijų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1983 m. baigė Krosnos vidurinę mokyklą, studijavo Vilniaus pedagoginiame institute, Aleksandro Stulginskio universitete baigė Žemės ūkio technologijos ir vadybos studijų programą.
1997–2000 m. ir 2007–2019 m. Lazdijų rajono savivaldybės meras, 2003–2007 m. Lazdijų rajono savivaldybės mero pavaduotojas. Lietuvos savivaldybių asociacijos tarybos narys.
1993–2017 m. Tėvynės sąjungos narys, 1997–2017 m. partijos Lazdijų skyriaus pirmininkas. Nuo 2017 m. nepartinio judėjimo „Pirmyn! Kartu mes galime“ pirmininkas.
Nuo 1995 m. Lazdijų rajono savivaldybės tarybos narys.
Tautinių šokių kolektyvo „Lazdija“ narys. Žmona Lina, vaikai Rūta, Domantas.
Pupkai
Pupkai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Turošlo valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į pietvakarius nuo Kolno ir apie 95 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Luis Suárez
Luisas Albertas Suaresas Diasas (g. 1987 m. sausio 24 d.) – Urugvajaus futbolininkas, žaidžiantis puolėjo pozicijoje. Nacional ir Urugvajaus rinktinės žaidėjas.
Suarasas gimė Salte, Urugvajuje, vėliau su šeima persikėlė gyventi į Montevidėjų, kur ir užaugo. Futbolininko karjerą prdėjo 2003 m. Nacional jaunimo klube. Būdamas devyniolikos metų persikėlė į Nyderlandus. Žaidė Eredivisie lygoje, Groningen klube. 2007 m. persikėlė į Amsterdamo AFC Ajax. 2008–2009 m. sezone buvo išrinktas klubo metų žaidėju, nors ir buvo suspenduotas už muštynes su komandos draugu ir per sezoną gautas septynias geltonas korteles. Sekančiame sezone buvo paskirtas klubo kapitonu. „Eredivisie“ lygoje per 33 rungtynes pelnė 35 įvarčius ir buvo išrinktas Olandijos metų žaidėju. Įvairiose varžybose, iš viso pelnė 49 įvarčius ir su Ajax klubu laimėjo Nyderlandų futbolo taurę. 2010–2011 m. sezone pelnė šimtąjį įvartį, žaisdamas Ajax klube ir tapo vienu iš klubo elitiniu žaidėju, įskaitant Johaną Kruifą, Marką van Basteną ir Denisą Berkampą. Tame sezone, per rungtynes įsivėlė į incidentą su PSV klubo žaidėju Otmanu Bakalu. Buvo suspenduotas septynerioms rungtynėms. Per tą laiką, 2011 m. sausį, buvo perkeltas į „Liverpulio“ klubą už 22,8 milijonus svarų sterlingų. Liverpulyje buvo vienas iš geriausių klubo žaidėju, kuris padėjo klubui pakilti iš dvyliktos ir užbaigti sezoną šeštoje vietoje.
Suaresas 2007 m. reprezentavo Urugvajų iki 20 metų Pasaulio futbolo taurėje. Tais pačiais metais debiutavo Urugvajaus rinktinėje prieš Kolumbijos rinktinę, pelnė įvartį, bet buvo pašalintas iš aikštės, dėl surinktu dviejų geltonų kortelių. 2010 m. pasaulio futbolo čempionate Urugvajus žaidė dėl ketvirtos vietos. Per šias rungtynes Suaresas pelnė tris įvarčius savo komandai. Per šį čempionatą, sukėlė patį prieštaringiausią incidentą. Likus žaist kelioms minutėms iki rungtynių pabaigos, prieš Ganos rinktinę, jis ranka atmušė kamuolį skriejusi į Urugvajaus vartus. Už šį incidentą gavo raudoną kortelę ir buvo pašalintas iš aikštės, baudinys nebuvo realizuotas. Baudinių seriją laimėjo Urugvajus, kuris pateko į čempionato pusfinalį.
Nacional
Urugvajuje Suaresas pradėjo savo karjerą Nacional klubo jaunimo komandose. Nuo pat karjeros pradžios laikytas vienu iš talentingiausių savo kartos Uragvajaus futbolininkų. 2005 m. gegužę, būdamas šešiolikos metų, debiutavo Nacional klubo pagrindinėje komandos sudėtyje, prieš Junior de Barranquilla, Copa Libertadores taurėje. Pirmą įvartį įmušė 2005 m. rugsėjį. ir padėjo Nacional klubui tapti 2005–2006 m. Uragvajaus čempionu. Per 27 rungtynes pelnė 10 įvarčių. Po sėkmingo sezono, Suaresas išvyko į Nyderlandus ir pasirašė kontraktą su Groningeno FC komanda.
Groningen
Būdamas devyniolikos pradėjo žaisti Groningen klube. Dėl kalbos sunkumų, nežinodamas olandų ir anglų kalbų, žaidė antroje komandoje. Dideliu pagalbininku buvo jo tėvynainis Bruno Silva, kuris padėjo Suaresui adaptuotis naujoje komandoje. 2006–2007 m. sezone padėjo klubui „Eredivisie“ lygoje klubui, baigti sezoną aštuntiems. Per 29 rungtynes pelnė 10 įvarčių, bet turėjo disciplinos problemų. 2007 m. sausį per penkerias rungtynes pelnė 4 įvarčius, bet gavo 3 geltonas korteles ir vieną raudoną. Taip pat pelnė įvartį debiutavus Europos varžybose prieš FK Partizan pralaimėjus rungtynes rezultatu 4-2.
Suaresą pastebėjęs Amsterdamo Ajax klubas ir pasiūlė „Groningen“ klubui 3,5 milijonus eurų, bet „Groningen“ klubas atmetė pasiūlymą. Tą pačią dieną Ajax klubas padidino sumą ir Suaresas buvo parduotas už 7,5 milijonus eurų.
Ajax
thumb|250px|right|2010 m. Ajax kapitonas Suaresas laikantis klubo vėliavą Atvykęs į Amsterdamą Suaresas greitai adaptavosi ir sudarė puikų duetą puolime su Klasu-Janu Huntelaru. Debiutiniame Nyderlandų čempionato mače pelnė įvartį į „De Graafschap“ klubo vartus, o vėliau tame pačiame sezone įmušė ir įvarčių trejukę į Tilburgo „Willem II“ vartus. Sezoną urugvajietis baigė su 17 tikslių smūgių savo sąskaitoje. Sekančiame 2008–2009 m. sezone Suareso statistika toliau gerėjo – sezono viduryje į Madrido „Real“ išvykus Huntelaarui, urugvajietis tapo pagrindine „Ajax“ puolimo jėga ir sezone pelnęs 22 įvarčius liko antras rezultatyviausių čempionato žaidėjų sąraše, nusileidęs tik Alkmaro AZ puolėjui Mounirui El Hamdaoui.
2009–2010 m. sezonas tapo tikru Suareso benefisu. Nuo pat sezono pradžios jis mušė įvarčius beveik kiekvienose rungtynėse visuose turnyruose. Tris kartus per sezoną (UEFA Europos lygos pirmojo etapo rungtynėse su Bratislavos „Slovan“ ; Nyderlandų čempionato mačuose su Venlo VVV ir su Kerkradės „Roda“ ) jis pelnė po keturis įvarčius per rungtynes, o per Nyderlandų taurės mačą su mėgėjiška WHC ekipa įmušė net 6 įvarčius. Nyderlandų pirmenybėse pelnęs 35 įvarčius per 33 rungtynes (visuose turnyruose per sezoną jis pasižymėjo 49 kartus per 48 rungtynes). Suaresas be didesnės konkurencijos tapo rezultatyviausiu pirmenybių žaidėju ir buvo pripažintas Nyderlandų geriausiu metų futbolininku.
Liverpool FC
2011 m. sausio 28 d. pasirašė sutartį su Liverpool FC klubu.
Tarptautinė karjera
thumb|Suaresas (kairėje), kartus su [[Diego Forlán|Diegu Forlanu 2010 m. pasaulio futbolo čempionate]] 2007 m. vasario 8 d. Suaresas debiutavo Urugvajaus rinktinėje, mače prieš Kolumbija. Pirmose rungtynėse su nacionalinės rinktinės marškinėliais jis buvo pašalintas iš aikštės 85-ą minutę, kai už ginčus su teisėju gavo antrą geltoną kortelę. Nepaisant nelabai pavykusio debiuto, Suaresas įsitvirtino Urugvajaus rinktinės startinėje sudėtyje ir puolimo grandyje sudarė puikų duetą su Diegu Forlanu. Atrankos į 2010 m. pasaulio futbolo čempionatą varžybose jis pelnė 5 įvarčius.
Atrankos į 2014 m. pasaulio čempionatą varžybose prieš Čilę įmušė 4 (visus) įvarčius.
2010 m. pasaulio čempionatas
Pačiame čempionate Uragvajaus rinktinė pasirodė puikiai – užimta ketvirtoji vieta, o Suaresas buvo vienas iš ryškiausių savo komandos ir viso čempionato žaidėjų. Antrajame mače, prieš Pietų Afrikos Respublika, Urugvajus lengvai laimėjo 3:0, jis ženkliai prisidėjo prie pergalės uždirbdamas 11 m. baudinį (kurį vėliau įmušė D. Forlanas) ir atlikdamas rezultatyvų perdavimą Alvarui Pereirai. Suaresas pelnė vienintelį ir pergalingą savo komandos įvartį paskutinėse grupės turnyro rungtynėse su Meksika, o aštuntfinalyje jis įmušė abu įvarčius į Pietų Korėjos komandos vartus. Antrasis ir pergalingas jo įvartis tose rungtynėse buvo pripažintas vienu iš gražiausių čempionate. Sekančiose ketvirtfinalio rungtynėse su Gana, futbolininkas sukėlė vieną iš pačių kontroversiškiausių viso čempionato įvykių. Paskutinę pratęsimo minutę, esant lygiam rezultatui 1:1, Suaresas rankomis atmušė į savo komandos vartus skriejantį kamuolį. Futbolininkas buvo pašalintas iš aikštės, tačiau Ganos rinktinės puolėjas Asamoa Gianas nesugebėjo realizuoti už Suareso žaidimą ranka paskirto 11 m baudinio ir rezultatas nepakito, o vėliau per 11 m baudinių seriją Urugvajus nugalėjo ir pateko į čempionato pusfinalį. Daugiausia diskusijų sukėlė ne pats urugvajiečio poelgis sužaisti rankomis, o jo reakcija po epizodo – per rungtynes televizijos kameros užfiksavo, jog po pašalinimo iš aikštės einantis Suarezas ėmė džiūgauti Gyanui nepataikius į vartus. Po rungtynių Suaresas nė kiek nesigailėjo savo poelgio ir, kalbėdamas su žurnalistais, išdidžiai pareiškė, jog nuo šiol būtent jam priklauso „Dievo ranka“, darydamas aliuziją į argentiniečio Diego Maradonos 1986 m. ranka įmuštą įvartį. Už šį epizodą gauta raudona kortelė reiškė, jog Suarezas turėjo praleisti pusfinalio rungtynes su Nyderlandais, kurias urugvajiečiai pralaimėjo 2:3, tačiau grįžo į aikštę per rungtynes dėl trečiosios vietos su Vokietija, jose jis atliko rezultatyvų perdavimą Edinsonui Kavaniui, tačiau tai neišgelbėjo Urugvajaus nuo pralaimėjimo tuo pačiu rezultatu 2:3.
2014 m. FIFA pasaulio taurė
Suaresas 2014 m. pasaulio futbolo čempionato atrankoje, Pietų Amerikoje, įmušė daugiausiai įvarčių (11). 2013 m. lapkritį Urugvajus 5–0 sutriuškino Jordaniją tarpžemyninėje atrankoje patekimui į 2014 m. pasaulio futbolo čempionatą Brazilijoje.
Pirmąsias varžybas, kurias Urugvajus pralaimėjo Kosta Rikai, praleido dėl traumos. Pasirodęs varžybose su Anglija įmušė du įvarčius ir išplėšė pergalę. Varžybose su Italija grumtynių baudos aikštelėje metu įkando italų gynėjui Džiordžijui Kieliniui. Nors varžybų metu šis incidentas teisėjo niekaip nebuvo įvertintas, FIFA pašalino Suaresą iš čempionato, uždraudė jam 4 mėnesius žaisti futbolą ir diskvalifikavo 8 tarptautinėms varžyboms.
Visbutai
Visbutai – buvęs kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 1 km nuo Tauragės, praktiškai šiaurvakarinis jos kampas, 6 km į pietvakarius nuo Mažonų. Kaime stovi Tauragės televizijos bokštas. Jame yra žydų genocido aukų kapinės, menančios Antrojo pasaulinio karo akimirkas. Pietrytinė kaimo dalis priskirta Tauragės miestui.
Istorija
thumb|left|Kaime stovintis Tauragės TV bokštas
Kaimas minimas 1642 m. Tauragės dvaro inventoriuje. Visbutuose tada buvo 14 valakų ir 15 sodybų. Taip pat kaimas minimas ir 1673 metų inventoriuje – kaimui tada priklausė 10 valakų žemės. Vėliau įkurtas Visbutų dvaras, kurio žemės 1914 m. išdalintos.
Mecamoras
Mecamoras (🇦🇲) – miestas Armaviro srityje, Armėnijoje. Įžymus dėl jame esančios Mecamoro atominės elektrinės.
Naujasis Mecamoro miestas buvo pastatytas 1979 m. tam, kad būtų apgyvendinti atominės elektrinės darbuotojai. 1989 m. saugumo sumetimais atominė elektrinė buvo trumpai uždaryta dėl 1988 m. įvykusio Spitako žemės drebėjimo.
Azerbaidžano ir jos sąjungininkės Turkijos ekonominės ir transportavimo blokados, kurios sukėlė energijos trūkumą Armėnijoje, privertė Armėnijos vyriausybę atnaujinti energijos gamybą 1993 m. Du reaktoriai buvo įjungti 1995 m. spalio 26 d.
Mecamoro atominė elektrinė patenkina 40 % Armėnijos energijos poreikių.
Istorija
Mecamoro pilis buvo apgyvendinta 5 tūkstantmetyje pr. m. e. iki XVIII mūsų eros amžiaus. Pilies kasinėjimai buvo pradėti 1965 m. Šalia pilies buvusi gyvenvietė išliko iki viduramžių.
Aluotos
Aluotos – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 2,5 km į pietvakarius nuo Adomynės, 9 km į rytus nuo Šimonių, Šimonių girios šiauriniame pakraštyje. 1 km į pietus nuo kaimo šalia girios yra Aluotų piliakalnis.
Dvaras
Aluotų dvaras minimas nuo 1555 m. (XVI a. minimi bajorai Skopai ir Lvovičiai). 1597 m. Aluotas testamentu dukrai Ievai užrašė Ukmergės stalininkas Danielius Lvovičius. Vėliau dvaras buvo nuolatos perpardavinėjamas, savininkais buvo Jonas Stanislovaitis, bajorė Polonija Levanienė (nuo 1600 m.), Dobrogorstas Pristanovskis, Antanas Mafonas (nuo 1614 m.), Čapskiai (nuo 1615 m.), kurie bylinėjosi dėl likusių žemių su Kosakovskiais. 1662 m. dalis Aluotų atiteko Elzbietai Tyzenhauzaitei-Pliaterienei. 1667 m. savininku minimas Andrius Pliateris.
XVIII a. Aluotų ir Aluotėlių dvarus valdė Jonas Liudvikas Pliateris, vedęs Liudviką Pliaterytę, o nuo 1775 m. valdos priklausė Emerencijai Pliaterienei. 1783 m. Pliateriams pasidalinus valdas, Aluotos ir Aluotėlės atiteko Daukūnų ir Sriūbiškių seniūnui Tadui Pliateriui. Aluotų dvaras, ir toliau priklausęs Pliateriam, buvo nuolat nuomojamas ar įkeičiamas.
1831 m. rusų valdžia valdas sekvestravo, kai buvo nuteisti Emilijos Pliaterienės pusbroliai Vladislovas ir Cezaris, aktyviai dalyvavę tų metų sukilime. Sekvestras greitai buvo panaikintas.
Kaimas
thumb|180px|Kryžius Aluotose
1928 m. buvo atidaryta Aluotų pradinė mokykla.
Kaime gimė Jonas Jusis (, 1891–1931), ČK darbuotojas, Felikso Dzeržinskio ir Josifo Stalino apsauginis. Apdovanotas Raudonosios vėliavos ordinu (1928). Mirė ir palaidotas Maskvoje.
Perki Frankai
Perki Frankai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Sokolų valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1527 metais. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 5 namai ir 38 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 14 namų ir 79 gyventojai, iš kurių 40 vyrų ir 39 moterys.
Tumblr
„Tumblr“ – mikrotinklaraštijos platforma, priklausanti „Yahoo!“ bendrovei.
Tinklalapis leidžia vartotojams talpinti multimediją ir skelbti turinį mikrotinklaraščio forma. Vartotojai gali sekti kitų vartotojų paskyras, taip pat padaryti savo paskyras privačiomis. Didžioji dalis tinklalapio funkcijų yra pasiekiamos iš „prietaisų skydo“ sąsajos, kuriame galima skelbti turinį ir matyti kitų sekamų vartotojų tiklaraščių turinį.
Lietuva (dienraštis)
Lietuva – Lietuvos visuomenės ir politikos dienraštis, leistas nuo 1919 m. sausio 11 d. iki 1928 m. sausio 31 d., oficialus Lietuvos Respublikos Vyriausybės leidinys.
Istorija
Įkurtas vietoj „Lietuvos aido“. Nuo 1928 m. vasario mėn. vietoj „Lietuvos“ vėl ėjo „Lietuvos aidas“. Spausdino Lietuvos valstybinė spaustuvė. Tiražas 1923 m. – 18 000 egzempliorių. Nuo 1928 m. vasario 1 d. vietoje „Lietuvos“ vėl pradėjo eiti „Lietuvos aidas“.
1943–1944 m. atkurtas kaip antinacinės rezistencijos lietuvių tautos nelegalus laikraštis. Ėjo Šiauliuose, leido visuomenės veikėjai.
Leido priedus:
Bendradarbiavo Kazimieras Būga, Adomas Dundzila, Petras Klimas, Jonas Kriaučiūnas, Ignas Lapienis, Jonas Martynas Laurinaitis, Pijus Ruseckas, Jurgis Savickis, Vincas Steponaitis, Antanas Sutkus, Juozas Tumas-Vaižgantas, Antanas Vienuolis, Juozas Žiugžda ir kiti.
Paplūdimio tinklinis
thumb|right|Paplūdimio tinklinisPaplūdimio tinklinis – olimpinė komandinė sporto šaka, žaidžiama atviroje (pvz., paplūdimyje) arba uždaroje erdvėje ant smėlio. Kaip ir klasikiniame salės tinklinyje, paplūdimio tinklinio žaidime rungiasi dvi komandos po du žaidėjus. Abi komandos bando permušti kamuolį į priešininkų aikštelės pusę patys nepadarydami klaidos. Taškas yra pelnomas tuomet, kai kamuolys nusileidžia ant smėlio arba varžovai padaro klaidą.
Komandoms yra leidžiama atlikti iki trijų lietimų bandant permušti kamuolį į priešininkų aikštelės pusę ir vienas žaidėjas negali atlikti dviejų iš eilės lietimų išskyrus atvejus, kai pirmas jo lietimas įvyksta atliekant užtvaros elementą. Kamuoliui liečiant užtvarą komandai lieka dar bent du lietimai kamuolio permušimui į priešininkų aikštelės pusę. Po kiekvieno laimėto taško žaidėjai bando paduoti kamuolį ir tęsti toliau žaidimą. Kamuolys yra paduodamas per tinklą už galinės aikštelės linijos, bandant pataikyti į varžovų aikštelės ribas.
Paplūdimio tinklinio žaidimas buvo sukurtas Šiaurės Amerikoje, Pietų Kalifornijoje.
Istorija
Prieš išpopuliarėjant Pietų Kalifornijos valstijoje, pirmosios paplūdimio tinklinio varžybos buvo užfiksuotos Waikiki paplūdimyje Havajų salose. Ši sporto šaka iš pradžių buvo nuotaikingu užsiėmimu buriuotojams, kai vandenyne nurimdavo bangos. 1920 m. buvo atitverta pirmoji paplūdimio tinklinio aikštelė, o kiek vėliau buvo pakabintas tinklas, kuris skiria dvi komandas skirtingose aikštelės pusėse. Pirmieji privatūs paplūdimio tinklinio klubai buvo įsteigti 1922 m. Santa Monikoje.
Paplūdimio tinklinio komandas iš pradžių sudarė po šešis žaidėjus, vėliau dviejų komandos žaidėjų standartas buvo sukurtas 1930 m. Paul „Pablo“ Johnson, paplūdimio tinklinio žaidėjo. Europoje paplūdimio tinklinis pradėtas žaisti nuo 1930 m.
1987 m. įvyko pirmas turnyras Brazilijoje, organizuojamas  tarptautinės tinklinio federacijos (FIVB), kurio prizinis fondas buvo 22,000 JAV dolerių. 1989 m. prasidėjo pirmasis tarptautinių turnyrų ciklas, kuris vyko Brazilijoje, Italijoje ir Japonijoje. FIVB ir žemynų federacijos pradėjo organizuoti ir daugiau profesionalių turnyrų visame pasaulyje ir dėka tokios iniciatyvos paplūdimio tinklinis buvo įtrauktas į olimpinių sporto šakų sąrašą ir debiutavo 1998 m. olimpiadoje Amerikoje. Pirmasis pasaulio čempionatas buvo organizuojamas kitais metais. Vėliau paplūdimio tinklinis buvo įtrauktas ir į Amerikos žaidynes, Pietų Azijos žaidynes, ir studentų universiadą. 2001 m. tarptautinė federacija pradėjo organizuoti ir kasmetinius pasaulio iki 21 metų (U21) čempionatus bei iki 19 metų (U19) čempionatus.
Žaidimo taisyklės
Tarptautinė tinklinio federacija (FIVB) išleidžia taisykles kas keturis metus pagal kurias yra žaidžiamas tinklinis visame pasaulyje. Per ilgą laiką dažnai paplūdimio tinklinio taisyklės keitėsi: aikštelės matmenys pasidarė mažesni, taškų sistema pasikeitė, keitėsi ir kamuolio kėlimo taisyklės. Pagrindinės paplūdimio tinklinio taisyklės panašios į klasikinio tinklinio taisykles. Taškai pelnomi mušant į priešininkų aikštelės pusę, jos ribose, permušant kamuolį trimis lietimais. Tašką pelno komanda, kurios priešininkai nesugeba atmušti kamuolio ir šis nukrenta ant žemės.
Paplūdimio tinklinio varžybas sudaro trys kėliniai, iš kurių pirmieji žaidžiami tol, kol bus pasiekiamas 21 taškas. Kiekvienai komandai laimėjus po vieną kėlinį, žaidžiamas trečiasis iki 15 surinktų taškų. Kiekviena komanda laikoma laimėjusia, jei taškų skirtumas ne mažesnis nei du.
Komandos aikštelės pusėmis keičiasi pirmuose dviejuose kėliniuose po kiekvienų pelnytų 7 taškų, o trečiajame kas penkis pelnytus taškus.
Paplūdimio tinklinis yra žaidžiamas stačiakampio formos aikštelėje. Aikštelė yra 16 metrų ilgio ir aštuonių metrų pločio,  bei pagal tarptautinius standartus turi būti bent trys metrai laisvo ploto žaidimui už aikštelės. Prieš kiekvienas varžybas smėlis turi būti išlygintas vengiant traumų žaidėjams. Aikštelė yra atskirta 8,5 metrų ilgio ir metro pločio tinklu. Viršus tinklo turi būti pastatytas 2.43 metro virš aikštelės vyrų varžybose ir 2.24 metro moterų varžybose. Antena 1.8 metro ilgio ir 20 milimetrų pločio yra pridedama prie kiekvienos pusės tinklo, kuri yra laikoma kaip tinklo dalis. Taip pat antena suformuoja ribas virš tinklo per kurias negali kirsti kamuolys. Aikšteles ribas žymi penkių centimetrų pločio linijos.
Lietuvoje
Lietuvoje paplūdimio tinklinis pradėtas žaisti 1989 m. 1990 m. pirmą kartą įvyko jaunių paplūdimio tinklinio čempionatas. Nuo 1992 m. pradėti rengti Lietuvos čempionatai. 1992 m. įkurta Lietuvos tinklinio federacija (LTF) priimta į pasaulio ir Europos komitetus. Nuo 1992 m. Lietuvos moterų ir vyrų rinktinės ir komandos dalyvauja Europos taurės ir Europos čempionato atrankos varžybose.
Susidomėjimas paplūdimio tinkliniu pastaraisiais metais ypač išaugo. Atidaryta uždarų tinklinio aikštynų, kurie suteikia galimybę žaisti ir šaltuoju metu laiku. Vykdomi jaunių čempionatai – geriausi iki 18, 20 ir 22 metų žaidėjai atstovauja Lietuvą Europos bei pasaulio čempionatuose. Suaugusiųjų lygyje vis daugiau komandų iš Lietuvos, kurie varžosi su profesionalais visame pasaulyje. Taip pat Lietuvoje 2022 m. pirmą kartą buvo organizuojamas profesionalaus lygio tarptautinis turnyras Klaipėdoje, kuris sulaukė itin didelio populiarumo.
Turnyrai
Pirmasis pasaulio paplūdimio čempionatas įvyko 1999 m., jį organizavo Tarptautinė tinklinio federacija (FIVB). Nuo to laiko pasaulio čempionatas vyksta kas 2 metus, juose dalyvauja 48 komandos iš viso pasaulio. Be pasaulio čempionato, vyksta trijų tipų pasauliniai turai: „Futures“ turnyras, kuriame dalyvauja 28 komandos; „Challanger“ turnyras, kuriame dalyvauja 48 komandos ir „Elite 16“ turnyras, kuriame varžosi 28 komandos. Taip pat šalyse vyksta nacionaliniai turai, kuriuose išsiaiškinamos geriausios poras šalies lygyje.
Fenolis
Fenolis yra organinis junginys, kurio cheminė formulė C6H5OH.
Aldona Janušauskaitė
Aldona Janušauskaitė-Dausienė (g. 1943 m. sausio 14 d. Vilniuje) – Lietuvos aktorė.
Fenolis
Fenolis buvo pirmoji medicinoje naudojama antibakterinė medžiaga.
Aldona Janušauskaitė
Biografija
Vyras Algirdas Dausa. 1966 m. baigė Lietuvos konservatoriją, J. Rudzinsko mokinė. Nuo 1966 m. Lietuvos akademinio dramos teatro (nuo 1998 m. Lietuvos nacionalinis dramos teatras), nuo 2004 m. ir Valstybinio Vilniaus mažojo teatro aktorė. Sukūrė vaidmenų režisierių K. Kymantaitės, R. Tumino, J. Vaitkaus, H. Vancevičiaus spektakliuose, kino filmuose.
Kauno kolelis
Kauno kolelis – žydų religinė mokykla, veikusi Kaune 1877–1891 metais.
Istorija
Musaro žydų religinio judėjimo entuziastų pastangų dėka 1877–1878 m. pradėtas steigti kolelis Kaune daugiausiai rabinų Yisroel Salanter ir Natano Cvi Finkelio pastangomis. Kolelyje kitaip nei kitose mokyklose buvo teikiamos stipendijos ir susituokusiems studentams. Pirmaisiais metais mokėsi 10 studentų, kurie be Talmudo ir Toros studijavo ir musar judėjimo literatūrą. 1879 m. mokyklos vadovu tapo Yitzchak Elchanan Spektor. 1880 m. iš mokyklos pasitraukė Natanas Cvi Finkelis, kuris pradėjo kurti naują Vilijampolės ješivą. Tais pačiais metais pasitraukė ir Yitzchak Elchanan Spektor, naujuoju vadovu tapo Yitzchak Blazer, po kurio pasitraukimo 1891 m. kolelis prijungtas prie Viljampolės ješivos.
Fenolis
Istorija
Pirmasis fenolį (iš akmens anglių dervos) išskyrė vokietis F. Rungė 1834 m., o prancūzas O. Loranas 1842 m. nustatė jo struktūrą.
Fenoliai
Žodis fenolis yra vartojamas nurodant bet kokį junginį, kuris susideda iš šešianario aromatinio žiedo, tiesiogiai susijungusio su hidroksilo grupe (-OH). Fenolis yra paprasčiausias organinių junginių grupės- fenolių- narys.
Fizikinės savybės
Bespalvė, savotiško aštraus kvapo, nuodinga, kristalinė medžiaga. Ore pasidaro rožinės spalvos. Pasižymi higroskopiškomis savybėmis. Lydimosi temperatūra 40,9 °C. Virimo temperatūra 182 °C. Šaltame vandenyje mažai tirpus, tačiau jau 70 °C temperatūroje tirpsta bet koks jo kiekis.
Rūgštingumas
Tirpus vandenyje fenolis yra labai silpna rūgštis. Vienas iš paaiškinimų, kodėl fenolis, skirtingai nei alkoholiai, pasižymi rūgštinėmis savybėmis yra rezonansinė fenoksido anijono stabilizacija. Tokiu būdu, deguonis dalinasi neigiamą krūvį su orta ir para anglies atomais. Kita versija teigia, kad rūgštinės fenolio savybės priklauso nuo deguonies laisvų porų ir aromatinės sistemos orbitalių persiklojimo.
Palyginimui, acetono enolio pKa yra 19.0, o fenolio pKa=10.0. Tačiau šis rūgštingumo panašumas nepastebimas, kai fenolis ir acetono enolis yra dujinėje būsenoje. Buvo įrodyta, kad didesnis fenolio rūgštingumas 1/3 priklauso nuo indukcinių efektų, o likusi- dėl rezonansinių reiškinių.
Fenoksido anijonas
Fenolis gali būti deprotonizuotas, naudojant baze, pvz., trietilaminą. Reakcijos metu susiformuoja nukleofilinis fenoksido anijonas arba fenolato anijonas, kuris yra labai tirpus vandenyje. thumb|left|upright=3|Rezonansinės fenoksido anijono struktūros Fenoksido anijonas pasižymi panašiu nukleofiliškumu, kaip ir aminai. Fenoliai kartais yra naudojami peptidų sintezėje karboksirūgščių ar esterių aktyvavimui. Fenoliato esteriai yra stabilesni nei rūgščių anhidridai ar acilhalidai.
Suomijos futbolo asociacija
Suomijos futbolo asociacija (SV Finlands Bollförbund) – Suomijos futbolo vykdomoji institucija. Organizuoja Veikkausliiga, žemesnes lygas, Suomijos futbolo taurę, kuruoja Suomijos vyrų futbolo rinktinę, moterų bei jaunimo rinktines.
Asociacija įkurta 1907 m. Įsikūrusi Suomijos sostinėje Helsinkyje. Nuo 1908 m. FIFA ir nuo 1954 m. UEFA narė. Nuo 2009 m. lapkričio 8 d. prezidento pareigas eina Sauli Niinistö.
Kroatija Eurovizijoje
thumb|right|200px||[[Doris Dragović 1999]] thumb|right|200px||[[Dragonfly (grupė)|Dragonfly ir Dado Topić 2007 m.]] thumb||right|200px||[[Kraljevi ulice|Kraljevi Ulice & 75 Cents 2008 m.]] thumb||right|200px||[[Igor Cukrov ir Andrea Šušnjara 2009 m.]] thumb||right|200px||[[Feminnem 2010 m.]] thumb||right|200px||[[Nina Badrić 2012 m.]] thumb||right|200px||[[Klapa s Mora 2013 m.]]
Kroatijos istorija Eurovizijos dainų konkurse
Kroatija, kaip nepriklausoma valstybė, debiutavo 1993 metais. Šaliai atstovavo grupė Put, atlikdama dainą „Don’t Ever Cry“, kurios pavadinimas yra anglų kalba, bet dainavo kroatų kalba. Daina užėmė trečią vietą kvalifikaciniame etape ir leido jiems dalyvauti 1993 m. konkurse.
Kroatų dainininkė Tereza Kesovija atstovavo Monakui 1966 m. Eurovizijos dainų konkurse. Kroatų grupė Feminnem atstovavo Bosnijai ir Hercegovinai 2005 m. Eurovizijos dainų konkurse su „Call me“.
2013 m. rugsėjo 19 d. Kroatų transliuotojas Croatian Radiotelevision (HRT) paskelbė, kad šalis traukiasi iš 2014 m. konkurso, remdamasi Europos finansų krize, taip pat dėl prastų rezultatų tarp 2010 m. ir 2013 metų, darančių įtaką jų sprendimui. Paskutinį kartą Kroatija į finalą pateko 2009 m.
Dalyvavimas
1 Delegavo į finalą komisija.
Gikonys (Kupiškis)
Gikonys – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Antašavos, prie kelio. Yra Gikonių Šv. Lauryno koplyčia.
Truškai (reikšmės)
Truškais vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Mantaras
Mantaras  – upė centrinėje Peru; Apurimako intakas. Prasideda Anduose, Chunino ežere, 4080 m aukštyje. Teka per Chunino, Ajakučo ir Huankavelikos departamentus. Susiliejus su Mantaru Apurimakas vadinamas Enė.
Didžiausi intakai: Kunasas, Ičhu, Kačimaju (dešinieji).
Upė sudaro Mantaro slėnį – vieną svarbiausių žemdirbystės sričių šalyje. Huankavelikos departamento Tajakachos provincijoje Mantaras patvenktas hidroelektrinės užtvanka. Joje pagaminama ~30 % šalies elektros energijos.
Samulė
Samulė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Turošlo valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į vakarus nuo Kolno ir apie 97 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Bhaga
Bhaga  – vedų mitologijos dievybė, priskiriama prie Aditjų. Pas žodis bhaga reiškia „dalia, laimė“, kaip veikėjas – „dalintojas“ (nuo šaknies bhaj- „dalinti“). Dažnai žodis bhaga gali būti kokio nors dievo, ypač Savitaro, apibūdinimas. Rigvedoje Bhagai tiesiogiai skirta viena giesmė (7.41), o vardas minimas >60 kartų. Bhaga savo savybėmis nelabai skiriasi nuo kitų Aditjų, tačiau jo pagrindinė paskirtis – dalios, laimės, gerybių įasmeninimas ir suteikimas Jis palankus žmonėms, todėl dažnai kviečiamas maldų metu, jis laimina aukas, dalyvauja Sūrjos vestuvėse. Susijęs su aistra, lytiniais santykiais. Bhaga dažnai minimas podraug su Arjamanu, Savitaru, kitomis sauliškomis dievybėmis. Laikoma, kad jis valdo saulę, jo seseris – Ušasė. Bhagą neša šventoji kalba (Vač).
Šinsengumi
thumb|right|200px|Manekenai, aprengti Šinsengumi apranga Šinsengumi  – vėlyvojo šogunato laikotarpio Japonijos policija, ginkluota japoniškais kardais. Jie vilkėdavo tradicinius samurajų rūbus.
Bhaga
Iranėnų mitologijoje yra atitikmuo, reiškiantis „dievas, viešpats“. Vėlyvojoje Avestoje – tai Ahūra Mazdos ir Mitros epitetas. Manoma, kad per iranėnus pateko į slavų kalbas ir reiškia „dievas“.
Šinsengumi
Istorinės aplinkybės
Po to kai Japonija atsivėrė Vakarams po JAV komandoro Matthew Perry vizito 1853 m., nuotaikos Tokugavos šiogūnato atžvilgiu tapo neigiamos ir daugelis piliečių ilgėjosi Imperatoriaus valdžios. 1863 m. Kijokava Hachirō įkūrė Rošigumi (浪士組), 234 samurajų, neturinčių šeimininkų (roninų) grupę, kuri gynė Tokugavos šiogūno interesus Kiote.
Istoriniai faktai
Kijokava Hachirō įkūrė Rošigumi su pinigais iš Tokugavos režimo iždo. Bet jo tikslas buvo surinkti roninus bendradarbiauti su imperialistais. Todėl 13 Rošigumi narių tapo Šinsengumi įkūrėjais, o kiti nariai, ištikimi Tokugavos šiogūnatui, grįžo į Edo ir įkūrė Šinchogumi (Edo specialų policijos dalinį). Šinsengumi nariai iš tiesų buvo žinomi kaip Miburō (壬生浪), „Mibu roninai“. Mibu buvo miestas, kuriami jie apsistojo. Tačiau Šinsengumi reputacija greitai buvo sutepta ir jie buvo pravardžiuojami „Mibu vilkais“ (壬生狼). Šinsengumi gali būti verčiama „Naujai surinktas korpusas“ (japonų kalboje šinsen naujai išrinkti, gumi – grupė, komanda, dalinys). Pirmieji Šinsengumi vadai buvo Serizava Kamo, Kondō Isami ir Niimi Nišiki. Iš pradžių grupę sudarė trys frakcijos: Serizavos, Kondo ir Tomouchi. Bet Tomouchi ir Lesato buvo nužudyti greitai po Šinsengumi įkūrimo.
Po Tomouchi Jošio ir jo trečios grupės sunaikinimo grupę sudarė tik dvi frakcijos: Serizavos Mito grupė ir Kondō Isami Šiekan nariai, abu įsikūrę Mibu šalia Kioto. Grupė nusiuntė laišką Aizu klanui, prašydami leidimo eiti policijos pareigas Kiote ir veikti prieš revoliucionierius, kurie rėmė imperatorių prieš Tokugavos šiogūnatą. Jų prašymas buvo išpildytas. Rugsėjo 30 d. (Rugpjūčio 18 d. pagal mėnulio kalendorių) Tokugavos režimas, Aizu ir Satsuma klanai išvijo Chōšū klaną iš Imperatoriaus rūmų. Visi Mibu Rōšigumi nariai buvo pasiųsti padėti Aizu klanui ir nuvyti Chōšū narius saugant Imperatoriaus rūmų vartus. Tai sukėlė jėgų poslinkį Kioto politinėje arenoje. Naują vardą, Šinsengumi, suteikė Imperatoriaus rūmai ar Matsudaira Katamori (Aizu klano daimis) už jų darbą saugant vartus. Šinsengumi didžiausi priešai buvo imperialistinių pažiūrų roninai iš Mori klano, priklausiusio Chōshū ir vėliau Šimazu klanas, priklausęs Satsuma klanui, buvusiam sąjungininkui. Ironiška, kad neapgalvoti Serizavos ir Niimi veiksmai, atlikti Šinsengumi vardu, privertė visus bijoti grupės, kai jų darbas buvo palaikyti ramybę. 1863 m. spalio 19 d. Hidžikata ir Jamanami privertė Niimi Nišiki, kuris buvo pažemintas pareigose dėl kovos su imtynininkais, įvykdyti sepuku. Po mažiau nei dviejų savaičių, Matsudaira Katamori įsakymu Kondo frakcija pasikėsino į Serizavą. 1864 m. Ikejada afera, kurios metu jie apsaugojo Kiotą nuo gaisro, išgarsino Šinsengumi per naktį. Jie turėjo daugybę rekrūtų. Šinsengumi išliko ištikima Tokugavos šiogūnatui, po kurio žlugimo buvo išvyti iš Kioto. Jie kovojo iki pat pabaigos. Isami Kondō buvo pagautas ir Meidži vyriausybė jį nukirsdino. Įprasta manyti, kad Tošizō Hidžikata mirtis 1869 m. birželio 20 d. (pagal mėnulio kalendorių gegužės 11 d.) yra Šinsengumi pabaiga. Keletas branduolio narių, tokie kaip Nagakura Šinpachi ir Saito Hadžime, išgyveno grupės žlugimą.
Amata
Amata romėnų mitologijoje – karaliaus Latino žmona, Lavinijos motina. Savo dukrą ketino išleisti už pusbrolio Turno. Tačiau orakulas išpranašavo, kad Lavinija turi ištekėti už Enėjo, tačiau Amata palaikė Turną ir ragino pradėti karą. Kai Turnas žuvo, Amata nusižudė.
Šinsengumi
Šinsengumi nariai
Geriausiais laikais Šinsengumi turėjo apie 300 narių. Jie buvo pirmoji Tokugava eros samurajų grupė, leidusi prisijungti žmonėms iš ne samurajų klasėms, pvz.: žemdirbiams ar pirkliams. Anksčiau Japonijoje buvo griežta klasių hierarchija. Daugelis prisijungė, norėdami tapti samurajais ir dalyvauti politikoje. Tačiau neteisinga manyti, kad dauguma Šinsengumi nariai buvo ne samurajai. Iš 106 Šinsengumi narių (tarp 302 to meto narių) 87 buvo samurajai, 8 žemdirbiai, 3 pirkliai, 3 gydytojai, 3 vienuoliai ir 2 amatininkai. Dauguma lyderių (pvz.: Jamanami, Okita, Nagakura ir Harada) gimė samurajais.
Amata
Amáta Amata (imię)
Šinsengumi
Šinsengumi nariai
Šinsengumi hierarchija po Ikedaja aferos
Burių kapitonai:
Šnipai: Šimada Kai, Jamazaki Susumu
Šinsengumi taisyklės
Labiausiai tikėtina, kad Šinsengumi kodeksą parašė Hidžikata Tošizō
Kodekse buvo 5 straipsniai draudžiantys:
Bausmė nusižengus buvo sepuku. Be to Šinsengumi turėjo šias taisykles:
Išskirtiniausia ši taisyklė: „ Jei Šinsengumi narys turi kovą su pašaliniu, atliekant pareigą ar ne, jei jis sužeistas ir negali užmušti priešo, leisdamas jam pabėgti, net jei žaizda nugaroje, privalo įvykdyti sepuku“.
Hidžikata privertė narius laikytis griežtų taisyklių, norėdamas įskiepyti grupėje samurajų (Bušido) idėjas ir sukelti baimę grupėje, kad ji visiškai paklustų Hidžikata ir Kondo įsakymams. Šios taisyklės yra pagrindinė priežastis, leidusi jiems sukurti tokį galingą ir bijomą būrį, sudarytą iš kelių šimtų patyrusių samurajų, kurių kiekvienas turėjo leidimą ir tvirtą pasirengimą žudyti.
Nemažai narių buvo priversti atlikti sepuku ar buvo nužudyti už šnipinėjimą.
Uniforma
Šinsengumi nariai buvo gerai matomi mūšiuose dėl savitų uniformų. Pagal Šinsengumi kapitono Serizava Kamo įsakymus standartinė uniforma buvo sudaryta iš haori ir hakama virš kimono, su balta virve, vadinama tasuki, einančią per krūtinę ir surištą už nugaros. Tasuki paskirtis buvo neleisti, kad kimono rankovės trukdytų rankų judesiams. Uniformos išskirtiniausia dalis buvo haori, nudažyta asagiiro (浅葱色, paprastai šviesiai žydra, bet gali būti šviesiai geltona). Haori rankovės buvo papuoštos „baltų kalnų juostomis“. To pasekmė buvo akį rėžiantys drabužiai, nepanašūs į juodus, rudus ar pilkus karių drabužius.
Vaizdavimas mene
2004 m. Japonijos transliuotojas NHK pradėjo transliuoti metų trukmės draminį serialą, pasakojantį Šinsengumi istoriją, vadinamą 新選 (Šinsengumi) rodytą sekmadienio vakarais. Seriale vaidino Kōdži Jamamoto, Tatsuja Fudživara, Džoe Odagiri ir Katori Šingo iš pop grupės SMAP.
2003 m. japonų samurajų drama „Kai ištraukiamas paskutinis kardas“ vaizduoja Šinsengumi žlugimą, susitelkdama ties įvairiom istorinėm asmenybėm, pvz.: Saito Hadžime.
Istorinėje grožinėj mangoje Kaze Hikaru, mergina, vardu Tominaga Sei, apsimeta berniuku ir pasivadina Kamija Seizaburo, kad prisijungtų prie Mibu-Rošigumi (vėliau žinomą Šinsengumi pavadinimu), kad atkeršytų už tėvo ir vyresniojo brolio mirtį.
Istorinė grožinė anime Peacemaker Kurogane (Taikdarys Kurogane) vaizduoja įvykius, vedusius į Ikedaja aferą, o mangoj parodyti ir po to buvę įvykiai.
Kita populiari istorinė manga Rurouni Kenshin, pagal kurią sukurta anime, vaizduoja Hadžime Saito po Šinsengumi, dirbantį Meidži policijos departamente, pasivadinus Goro Fudžita. Hadžime Saito pavaizduotas ir Rurouni Kenshin OVA, vadinamą kartais Samurajai X. OVA ir manga parodo scenas iš Ikedaja aferos laikų. Saito dažnai remiasi „Aku Soku Zan“ (Sunaikink-Blogį-Tuoj pat) tarsi Šinsengumi būtų vienintelė valdžia. Reikia pažymėti, kad „Aku Soku Zan“ išgalvotas. Be to kiti Šinsengumi nariai trumpai pavaizduoti serijose.
Vincas Mickevičius-Kapsukas
Vincas Mickevičius-Kapsukas (1880 m. balandžio 7 d. (kovo 23 d. pagal Julijaus kalendorių), Būdviečiuose, Vilkaviškio raj., Lietuvoje – 1935 m. vasario 17 d. Maskvoje, Sovietų Sąjungoje) – Lietuvos ir tarptautinis politinis veikėjas, aktyvus Lietuvių tautinio sąjūdžio dalyvis, varpininkas, revoliucionierius, publicistas, redaktorius, vienas iš Lietuvos komunistų partijos įkūrėjų ir lyderių, Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos ir Lietuvos-Baltarusijos Tarybų Socialistinės Respublikos (Litbelo) įkūrėjas ir vyriausybės pirmininkas, vienas iš Komunistinio Internacionalo (Kominterno) lyderių.
Šeima
Tėvas Simonas (Simas) Mickevičius (1830–1915) buvo turtingas ūkininkas. Iš pirmos santuokos su Barbora Kriaučiūnaite (~1840–1870), Simonas turėjo dukrą Konstanciją Mickevičiūtę. Su antra žmona Ona Kuršėnaite (~1850–1934) Simonas turėjo du sūnus: Juozapą (1872–1950) ir Vincą.
Vincas Mickevičius vedė Vandą Didžiulytę (1881–1941) 1901 metais Mintaujoje (dabar Jelgava, Latvija); išsiskyrė 1913 metais po jų dukters mirties. Vedė Eleną Domicelę Tautkaitę (1893–1937) 1922 metais Maskvoje, Rusijoje.
Vaikai: Vanda V. Didžiulytė (1905–1913) iš pirmos santuokos; Jūra Mickevičiūtė (1921–2008), Vincas Mickevičius (1925–2014) ir Lena Mickevičiūtė (1927–2001) iš antros santuokos.
Biografija
Vincas Mickevičius gimė 1880 m. balandžio 7 d. (kovo 23 d. pagal Julijaus kalendorių), Būdviečių kaime, Vilkaviškio raj., Lietuvoje. Lietuva tuomet buvo Rusijos imperijos dalis. Po 1863 m. sukilimo (sausio sukilimo) buvo įvestas lietuviškos spaudos draudimas, kuris truko nuo 1864 iki 1904 m. Vinco tėvas Simonas ir vyresnysis brolis Juozas buvo Lietuvos patriotai. Jo dėdė Antanas Mickevičius buvo daraktorius, pogrindinių lietuviškų mokyklų steigėjas ir mokytojas. Vincas Mickevičius labai anksti susipažino su nelegalia lietuviška spauda – jų namuose buvo slepiami mėnesiniai žurnalai „Auszra“ („Aušra“).
1888–1892 metais Vincas buvo mokinamas namuose ir lankė nelegalią lietuvišką mokyklą, kur dėstė jo dėdė A. Mickevičius.
Nuo 1892 iki 1897 metų Mickevičius mokėsi Marijampolės gimnazijoje. 1895 metais jis tapo aktyviu Lietuvių tautinio sąjūdžio dalyviu, kuomet jo brolis Juozas įtraukė penkiolikmetį Vincą į slaptą knygnešių draugiją Sietynas. Ši Lietuvos patriotų organizacija spausdino lietuviškas knygas ir periodinius leidinius Rytų Prūsijoje, slapta gabendavo juos per sieną ir platindavo Lietuvoje.
Baigęs gimnaziją 1897 metais, Mickevičius įstojo į Seinų kunigų seminariją, tačiau jau po metų (1898) buvo išmestas už nelegalią politinę veiklą. Jis priklausė slaptai Lietuvių klerikų draugijai ir dalyvavo platinant nelegalią lietuvišką spaudą.
Apie 1898–1899 m. Mickevičius mokino vaikus Povilo Višinskio „Sakalų“ lietuviškoje mokykloje. Nuo 1888 m. jis buvo aktyvus varpininkas – priklausė patriotinei organizacijai, pavadintai jų laikraščio „Varpas“, kurio tikslas buvo kelti lietuvišką savimonę, skatinti švietimą, lietuvišką kalbą ir kultūrą, vardu. Mickevičius jau nuo 1888 m. aktyviai rašė „Varpui“ ir kitam Varpininkų laikraštis – Ūkininkui. Jis dirbo „Ūkininko“ redakcinėje kolegijoje nuo pat šio žurnalo įkūrimo 1888 metais. Vincas Mickevičius pasirinko slapyvardį Kapsukas, mažybinę formą nuo vienos iš „Varpo“ įkūrėjo Vinco Kudirkos slapyvardžių – Vincas Kapsas. . Muziejaus Vinco Kudirkos gimtinėje įkūrėjo Stasio Ankevičiaus (1905-2002) teigimu, kada draugai Vinco Mickevičiaus  klausdavo, "kodėl tik Kapsukas", atsakymas būdavo - "jeigu Vincas Kudirka Kapsas, tai aš tik Kapsukas".
Kauno IX forto žudynės
Kauno IX forto žudynės – didžiausios IX Kauno forte įvykdytos žudynės 1941 m. spalio 29 d., kurių metu nužudyta apie 10 000 žydų tautybės žmonių.
Vincas Mickevičius-Kapsukas
Biografija
thumb|right|Vincas Mickevičius [[Mintaujos gimnazija|Mintaujos gimnazijoje (1901 m.).]]
Kauno IX forto žudynės
Istorija
Žudynių išvakarėse gestapininkai Kauno gete mirčiai atrinko apie 10 tūkst. žydų. Sušaudyti atrinktos daugiavaikės šeimos, fiziškai silpni asmenys, seneliai ir ligoniai. 1941 m. spalio 29 d. pasmerktieji iš Kauno geto buvo išvaryti į IX fortą ir ten sušaudyti iš anksto iškastuose didžiuliuose grioviuose. Žudynės vyko visą dieną ir baigėsi temstant. Daugiausia šaudė Tautinio darbo apsaugos bataliono 3-ioji kuopa ir apie 20 vokiečių gestapininkų. Pagal Karl Jäger ataskaitą, 1941 m. spalio 29 d. IX forte nužudyta 9200 žydų: 2007 vyrai, 2920 moterų ir 4273 vaikai. Šias žudynes Karl Jäger ciniškai pavadino „geto valymu nuo nereikalingų žydų“.
Deka-
deka arba deca (žymima da) – SI sistemos priešdėlis, reiškiantis daugiklį 101 arba tiesiog 10. Pvz.:
Priešdėlis kilo iš graikų kalbos žodžio (deka) 'dešimt'.
Vincas Mickevičius-Kapsukas
Biografija
1900 metais Mickevičius įstojo į Mintaujos gimnaziją (dabar Jelgava, Latvija). Tai buvo prestižinė aukštojo mokslo įstaiga, kuri tarp 1801 ir 1806 m. turėjo universiteto statusą. Jau 1901 m. jis buvo vėl pašalintas už tai, kad priklausė slaptai knygnešių draugijai „Kūdikis“ ir savo namuose laikė nelegalią spaudą, kurią draugija platino šiaurės Lietuvoje. Žandarų kratos metu jo namuose buvo rastas labai didelis draudžiamos literatūros kiekis. Prieš Mickevičių buvo iškelta politinė byla. Kad išvengtų arešto, jam teko bėgti į užsienį – per Rytų Prūsiją į Šveicariją.
Nuo 1901 iki maždaug 1903 metų Mickevičius studijavo filosofiją, sociologiją ir politinę ekonomiką Berno universitete Šveicarijoje. Iš Berno toliau rašė kritikos straipsnius ir istorines apžvalgas „Varpui“ ir „Ūkininkui“. 1902 metais jis tapo „Varpo“ redaktoriaus pavaduotoju ir „Ūkininko“ redaktoriumi. Šie žurnalai buvo spausdinami Tilžėje, Rytų Prūsijoje (vok. Tilsit; dabar Sovetskas, Rusija). 1902 m. jis darbo reikalais atvyko į Tilžę ir slapta aplankė šeimą tėviškėje. Tilžėje Mickevičius naudojosi lietuvių spaustuvių archyvais ir surinko daug medžiagos iš „Aušros“ laikų (laikraštis „Aušra“, įsteigtas dr. Jono Basanavičiaus, buvo „Varpo“ ideologinis pirmtakas), kurios pagrindu paruošė ir atspausdino straipsnius apie „Aušros“ dienas ir „Varpo“ gimimą. 1902 metais Varpininkų suvažiavime buvo įsteigta Lietuvių demokratų partija. Vincas Mickevičius tapo vienu iš pirmųjų šios partijos nariu.
Jau 1903 m. Mickevičius pajuto, kad LDP politiniai tikslai nesiekia pakankamai toli. LDP programa buvo siekti Lietuvos autonomijos Rusijos sudėtyje, bet ne pilnos nepriklausomybės. Jo taip pat nepatenkino LDP socialinė programa. 1903 m. jis paliko LDP ir įstojo į Lietuvos socialdemokratų partiją (LSDP). Tačiau Mickevičius nenorėjo nutraukti ryšių su Varpininkais ir stipriai susikirto su LSDP vadovybe (ypač A. Janulaičiu), kuri vengė bendradarbiauti su Varpininkais. Siekdamas nutiesti tiltus tarp LSDP ir Varpininkų, 1904 metais jis įsteigė socialpatriotinę organizaciją „Draugas“. Tuo pat metu jis oficialiai išliko LSDP nariu. Po ilgų derybų, 1905 metais „Draugas“ susijungė su LSDP ir Mickevičius buvo išrinktas į LSDP Centro Komitetą. Tuo metu jis priklausė federalistų sparnui socialdemokratų partijoje. Ši frakcija siekė atkurti Lietuvos valstybingumą, savanoriškoje federacijoje su Lenkija, Baltarusija, Ukraina ir Latvija, t. y. buvusių Abiejų Tautų Respublikos ribose. Federacijos su Rusija jų programoje nebuvo. Federalistai kovojo su autonomistų sparnu socialdemokratų partijoje, kurie siekė Lietuvos autonomijos Rusijos sudėtyje.
Maždaug tuo pat metu (1904–1906 m.) Mickevičius įkūrė žurnalus „Draugas“ ir „Darbininkas“. Nuo 1906 iki 1907 m. jis taip pat rašė ir redagavo žurnalus „Naujoji Gadynė“ ir „Skardas“.