cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anafilaksinis šokas
Gydymas
Anafilaksinis šokas pavojingas gyvybei, todėl jo ištiktam žmogui būtina medikų pagalba. Pirmoji pagalba šoko ištiktam žmogui yra kontakto su alergenu nutraukimas ir viena ampulė 0,1 % adrenalino tirpalo injekcija. Jei šoką sukėlė vabzdžio įgėlimas, virš įkandimo vietos reikia užveržti galūnę arba tą vietą šaldyti. Jei alergenas pateko į skrandį, reikia sukelti vėmimą.
Duga
Duga − senovės Romos miestas šiaurės Tunise, užimantis 65 ha archeologinių kasinėjimų plotą.
Iš pradžių Duga buvo berberų gyvenvietė. II a. pr. m. e. Duga tapo Numidijos karaliaus Masinisos sostine. II a. pr. m. e. pabaigoje Dugą užgrobė romėnai.
Dugą valdė ir Bizantija, o vėliau ji buvo užgrobta vandalų. Iki šių dienų labai gerai išsilaikė senovinis teatras, statytas dar 168 m. iki mūsų eros.
1997 m. Duga įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą kaip geriausiai išlikęs senovės Romos miestas šiaurės Afrikoje.
Jamuna
Jamuna arba Džamna, Džamuna  – upė Indijoje; didžiausias, dešinysis Gangos intakas. Prasideda Zanskaro kalnagūbrio ledynuose (ties Jamunotre), Himalajų kalnuose, Utarakhando valstijoje. Aukštupyje teka kalnuotomis vietovėmis, paskui pasuka į pietryčius ir srūva aliuvine Indo–Gangos lyguma. Pačiame žemupyje teka lygiagrečiai su Ganga – tarp šių upių įsiterpia itin tankiai gyvenama sritis Doabas („dvi upės“). Kerta Delio teritoriją, Harijanos, Utar Pradešo valstijas. Susilieja su Ganga ties Alachabadu.
Didžiausi intakai: Hindonas (kairysis), Tonsas, Čambalis, Sindhas, Betva, Kenas (dešinieji).
Vasaros musono metu smarkiai patvinsta, neretai sukelia didelius potvynius. Upės vanduo intensyviai naudojamas drėkinimui. Laivuojama nuo Delio. Prie Jamunos įsikūrę Delio, Faridabado, Mathuros, Agros, Alachabado miestai.
Jamunos upė minima vėlyvojoje „Rigvedos“ dalyje, paskesniuose vediniuose, epiniuose, puraniniuose tekstuose, kur sutapatinama su mitine mirties valdovo Jamos seserimi-dvyne Jame. IV–III a. pr. m. e. graikiškuose šaltiniuose upė minima kaip Iomanes. Gangos–Jamunos tarpupis buvo Indijos civilizacijos židinys.
Prie Jamunos yra daug hinduistinių šventviečių (tyrthų). Svarbiausios – ištakose esanti Jamunotrė ir ties sąlaja su Ganga esanti triveni sangama („trisrautė santaka“) – joje kas dvylika metų vyksta kumbha mela.
Vingiris
Vingiris (Thalictrum) – vėdryninių (Ranunculaceae) šeimos augalų gentis. Genties pavadinimas iš graikų kalbos žodžio thallo – žaliuoju, nes augalas išauga vešlus ir puošnus. Lapai plunksniški, žiedų daug. Vaisiai riešutėlių pavidalo.
Lietuvoje auga 5 rūšys:
Šiaurės Chartumas
Šiaurės Chartumas (arba Bahris; ) – miestas Sudane, į šiaurę nuo sostinės Chartumo. 0,94 mln. gyventojų (2012 m.). Išsidėstęs prie Žydrojo Nilo santakos su Baltuoju Nilu ties Chartumu. Yra geležinkelis, dokai, dirbtuvės, išvystyta tekstilės ir alaus pramonė, pakuojama mėsa. Gaminami gumos gaminiai, betonas, avalynė. Vyksta prekyba gyvuliais, medvilnė, kviečiais, miežiais, vaisiais. Šiaurės Chartumas tiltais sujungtas su Omdurmanu ir sostine Chartumu.
Šiaurės Chartumo miestas anksčiau vadinosi Halfaja ir tai buvo didžiausia gyvenvietė Žydrojo ir Baltojo Nilo santakoje, kol egiptiečiai nepastatė Chartumo XIX a. trečiame dešimtmetyje.
Elbentas
Elbentas – kairysis Ežeruonos intakas, įteka į ją 7,8 km iki jos žiočių. Išteka iš 201-o Dabrupinės miško kvartalo.
Upėvardis galimai labai archajiškas, kilęs iš tos pačios šaknies, kaip Elbė: „upė“,  „upė“, vid. vok. žem. elve „upės vaga“.
Pekino virtuvė
Pekino virtuvė (kin. 鲁菜, pinyin: lucai) – viena iš Tolimųjų Rytų virtuvių, taip pat viena iš keturių didžiųjų kinų virtuvių, kurios tradicijos paplitę Šiaurės Kinijoje. Ji dar skaidoma į šias mažesnes virtuves:
Virtuvės išskirtinumai
thumb|right|250px|Lakštinių džiovinimas Pekino virtuvė vienintelė iš Tolimųjų Rytų virtuvių tradiciškai naudoja labai mažai ryžių. Vietinis klimatas ir reljefas nėra tinkamas ryžių auginimui: per sausas oras, nėra galimybės kurti užliejamus laukus. Taigi, čia plačiai naudojami kviečiai, sorgas, soros ir kitos grūdinės kultūros. Toks maitinimosi būdas yra vadinamas 粉食 fenshi. Tai yra seniausia Tolimųjų Rytų virtuvė, kurios tradicijos radosi dar II tūkst pr. m. e., dar tada, kai ryžiai Kinijoje nebuvo žinomi.
Kvietinės tešlos išradimas inspiravo daugybę produktų ir patiekalų, kurie vėliau paplito visoje Kinijoje, tačiau tradiciškai priskiriami Pekino virtuvei. Tarp jų žinomiausi yra šie:
Pagrindiniai patiekalai
thumb|right|250px|Virėjas, pjaustantis Pekino antį
Leksingtonas (Kentukis)
Leksingtonas  – miestas JAV rytuose, Kentukio valstijoje, į rytus nuo Luisvilio. 295 803 gyventojų (2010 m.); aglomeracijoje 429 900 gyventojų.
Ekonomika
Yra oro uostas. Išplėtota mašinų, automobilių ir jų dalių, spausdinimo įrenginių gamyba, metalo apdirbimo, elektronikos, plaušienos ir popieriaus, maisto (burbono – amerikietiško viskio) pramonė. Leksingtono apylinkėse auginami tabakai, veisiami žirgai. Yra Amerikos veislinių gyvulių augintojų asociacijos būstinė.
Kriauniškė (Kazlų Rūda)
Kriauniškė – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 3 km nuo Bagotosios.
Leksingtonas (Kentukis)
Ekonomika
Veikia vaikų, krepšinio muziejai, teatrai, Kentukio arklių parkas. Vyksta Kynelando žirgų lenktynės. Netoli nuo Leksingtono yra Leksingtono–Blugraso karinė bazė.
Sodžių ežeras
Pro Sodžių ežerą iš tuoj į pietvakarius telkšančio Suvieko ežero prateka Rauda (Ilūkstės kairysis intakas, Dauguvos baseinas).
Rytinėje pakrantėje įsikūręs Sodžių kaimas, šiaurinėje pakrantėje anksčiau buvo Zelionkos kaimas.
Exto Marketing
Pagrindiniai klientai
Bitė Lietuva UAB (2004-2008), Bitė Latvia SIA (2006-2008), BMS (2003-2008), Ranga Group (2007-2008) SEB bankas (2006-2008), Švedijos prekybos taryba prie Švedijos ambasados (2006-2008), TEO LT (Lietuvos Telekomas AB, 2003-2007).
Richard Pearse
Richard Pearse (g. 1877 m. gruodžio 3 d. – m. 1953 m. liepos 29 d.) – Naujosios Zelandijos išradėjas. Žinomas už atliktus pirmuosius įvairių sričių aviacijos bandymus. Vienas iš aviacijos pionierių.
thumb|left|Pirmųjų darbų modelis.
Liuksemburgo futbolo sistema
Liuksemburgo futbolo sistemoje žaidžiantys klubai dalyvauja šiuose turnyruose:
555 m.
555 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Vidurkis
Vidurkis (, average) – tai vidutinė požymio reikšmė, nustatyta tiriant skirtingus objektus. Dažniausiai vidurkio reikšmė pateikiama kaip aritmetinis vidurkis.
Vidurkis gali būti skaičiuojamas įvairiais būdais:
Bambiniai
Bambiniai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Gražiškių, prie kelio.
Fatimidų kalifatas
Fatimidai  – berberų kilmės musulmonų dinastija, kurios galios centras buvo Egipte. X–XII a. ji valdė didžiąją dalį Šiaurės Afrikos ir Pietvakarių Azijos: teritorijas, kur dabar yra valstybės Egiptas, Alžyras, Tunisas, Marokas, Libija, Italija (Sicilija), Malta, Arabija (Hidžazas), Izraelis, Jordanija.
Dinastija yra svarbi ir Islamo religijos istorijoje. Fatimidai kai kurių Islamo atmainų yra laikomi paskutiniąja, ketvirtąja kalifų dinastija (po Rašidunų, Omejadų ir Abasidų). Taip pat tarp izmailitų jie laikomi šventaisiais imamais.
Ekspansija
Dinastijos įkūrėjas buvo Abdula al-Mahdi, kuris savo galią konsolidavo tarp berberų kutamų, kurie gyveno dabartiniame pajūrio Alžyre ir priklausė didesnei sanhadži konfederacijai. Al-Mahdi berberų tarpe platino šiitų islamą, virsdamas jų tarpe dvasiniu lyderiu. 909 m. jis nukariavo Abasdidų vasalų Aglabidų valdas (dab. Tunisas ir Alžyras), įkūrė ten naują miestą Mahdiją ir savo dinastiją. Siekdamas legitimuoti valdžią, al-Mahdi pasiskelbė Mahometo dukters Fatimos ir jos vyro Ali palikuonimi. Iš to ir kilo dinastijos pavadinimas. thumb|left|Fatimidų statyta Al-Ažaro mečetė Kaire Iš karto po įsitvirtinimo Ifrikijoje, al-Mahdi naudodamasis berberų karine galia, tęsė užkariavimus į aplinkines teritorijas Afrikoje. Nukariavęs Aglabidus, nukariavo Idrisidų sritis, taip pajungdamas visą Magrebą (Maroką, Alžyrą, Tunisą ir vakarinę Libiją). Valdant ketvirtajam Fatimidų valdovui al-Muizui, berberų armijos įsiveržė į Ikšididų valdomą Egiptą ir jį prijungė. 969 m. al-Muizas Nilo slėnyje įkūrė naują miestą, kurį pavadino Kairu. Netrukus jo armija įžengė į Aziją, kur nukariavo Palestiną, Hidžazą, trumpam užgrobė Abasidų sostinę Bagdadą.
Po šių užkariavimų Egiptas ir Kairas tapo Fatimidų imperijos kultūriniu ir politiniu centru. Imperija driekėsi per visą Šiaurės Afriką, apėmė Levantą ir kurį laiką valdė Maltą, Siciliją ir pietinę Italiją. Imperijai buvo būdinga ypatinga tolerancija: nors valdančioji dinastija išpažino šiizmą, valstybinius postus galėjo užimti kitų islamo atmainų, pvz., sunitų atstovai. Buvo toleruojamos ir neislamiškos tautos – koptai, žydai ir pan.
Imperijos armija, iš pradžių berberiška, ilgainiui tapo daugiaetninė, į ją priimant įvairių tautų atstovus ir išnaudojant geriausias skirtingų etninių grupių savybes. Berberai buvo išnaujami kaip lengvoji kavalerija, tiurkai – kaip lankininkai ar sunkioji kavalerija (mameliukai), o juodaodžiai, sirai bei arabai – kaip pėstininkai.
Silpnėjimas
Jau nuo XI a. pradžios didelėje imperijoje prasidėjo irimo procesai. Perkėlus politinį centrą į Egiptą, linko menkai kontroliuojamos rytinės imperijos sritys, kur paskirti valdyti vietininkai Ziridai. 1049 m. šie paskelbė nepriklausomybę nuo Fatimidų, perėmė sunizmą kaip pagrindinę religiją ir pripažino Bagdado Abasidus kaip tikruosius kalifus. Dėl to Fatimidai iš Egipto pasiuntė beduinų Abu Hilali genties armiją. Nors šie nusiaubė Ziridų kraštus, Magrebas niekuomet nebesugrįžo Fatimidams. Tuo pat metu šiaurė rytinėse provincijose imperiją siaubė Seldžiukai ir krikščionys, kurie nukariavo Azijines valdas. Tai lėmė, kad galiausiai Fatimidų imperija apsiribojo tik Nilo slėniu.
Didėjanti armijos reikšmė šalies gyvenime, taip pat etninė armijos įvairovė jau XI a. ėmė kelti rimtų problemų imperijos vidiniam gyvenimui. Susiformavo etniniu pagrindu formuojamos karinės grupuotės, pradėjusios kovoti tarpusavyje. Tarp jų svarbiausios buvo juodaodžių, mameliukų ir berberų grupuotės. Apie 1060 m. etninės įtampos Kalifate ypač išaugo, ką nulėmė ir sunki šalies ekonominė padėtis, kilusi dėl sausrų ir kitų gamtinių nelaimių. Tai peraugo į pilietinį grupuočių karą.
1072 m. kalifas Maadas al-Mustansiras, norėdamas sustabdyti karą, į sostinę pasikvietė gabų karvedį, armėnų kilmės Palestinos vietininką Badrą al-Džamalį. Šiam pavyko sustabdyti pilietinį karą, už ką jis buvo paskirtas kariniu viziriu. Tai buvo naujai įsteigtas postas, ir ilgainiui kariniams viziriams pavyko įsigalėti šalies politikoje, paverčiant kalifus tik nominaliais valdovais. Tokiai sistemai pavyko išsilaikyti dar beveik šimtą metų.
Paskutiniaisiais Fatimidų dinastijos gyvavimo metais kariniai viziriai įsitraukė į karą tarp tiurkų Zengidų ir krikščionių Jeruzalės karalystės. Krikščionims siekiant įsigalėti Egipte, vizirio sūnus Chalilis pasikvietė į pagalbą Zengidus. Su Zengido Nur ad-Dino pagalba krikščionis pavyko išvyti, tačiau karinio vizirio postą 1169 m. užėmė Nur ad-Dino generolas Širkuhas. Šias teritorijas 1171 m. paveldėjo Širkuho sūnus Saladinas, kuris įkūrė Ajubidų dinastiją.
Lyduvėnų III piliakalnis
Lyduvėnų III piliakalnis, vadinamas Kaukuriu – piliakalnis Raseinių rajono savivaldybės teritorijoje, į pietryčius nuo Lyduvėnų, Šiluvos seniūnija, Dubysos regioninis parkas. Pasiekiamas keliu Kalniškiai – Lyduvėnai Lyduvėnų pradžioje už bevardžio upelio pavažiavus į dešinę šiaurės kryptimi 100 m iki buvusios fermos, yra į šiaurę nuo jos.
Piliakalnis
Piliakalnis, priklausęs Dubysos gynybinei sistemai, yra 850 m į šiaurės rytus nuo pirmojo piliakalnio. Jis įrengtas Dubysos kairiojo kranto aukštumos kyšulyje, santakoje su bevardžiu upeliu. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, apie 50 m ilgio, 20 m pločio. Išliko tik jos 15 m ilgio pietrytinė dalis, nes likusi aikštelės dalis su šiaurės vakarų krašte buvusiais įtvirtinimais (pylimu-grioviu) XX a. antrojoje pusėje suardyta eksploatuojant karjerą – įtvirtinimų vietą žymi nedidelis įdubimas šiauriniame šlaite. Šiaurės rytų šlaite, 5 m žemiau aikštelės yra 6 m pločio terasa. Šlaitai statūs, 11-20 m aukščio, viršutinėje 5-10 m aukščio dalyje pastatinti.
Piliakalnis smarkiai apardytas karjero, šiaurės rytų šlaite iškastas apkasas, pietrytiniame šlaite yra seno kelio žymės. Išlikusi aikštelės dalis ir pietinis šlaitas dirvonuoja, kita dalis apaugusi lapuočiais medžiais. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia.
David Villa
Davidas Vilja Sančesas (g. 1981 m. gruodžio 3 d.) – buvęs Ispanijos futbolininkas, Ispanijos rinktinės puolėjas.
Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 2005 m. vasario 9 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur per ketverias rungtynes žaidė 208 minutes, įmušė tris įvarčius, du iš jų – realizuodamas 11 m baudinius. 2008 m. dalyvavo Europos futbolo čempionate, kur įmušė 4 įvarčius ir tapo rezultatyviausiu turnyro žaidėju bei Europos čempionu (nors finalą praleido dėl traumos). 2010 m. dalyvavo pasaulio futbolo čempionate, per septynerias rungtynes pelnė 7 įvarčius bei tapo pasaulio čempionu.
D. Villa su žmona Patricija turi dvi dukras Saidą ir Olają bei sūnų Luką.
Valdas Kazlas
Valdas Kazlas (g. 1955 m. sausio 10 d. Alantoje, Molėtų rajonas) – Lietuvos ir Kazlų Rūdos savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1973 m. baigė Alantos vidurinę mokyklą, 1979 m. baigė Kauno Juozo Gruodžio aukštesniąją muzikos mokyklą, 1986 m. baigė Lietuvos valstybinę konservatoriją, 2003 m. baigė Kauno technologijos universiteto viešojo administravimo magistrantūrą.
1978–1988 m. Kazlų Rūdos pučiamųjų instrumentų orkestro vadovas, 1979–1988 m. Kazlų Rūdos bandomojo miškų ūkio klubo vedėjas, Kazlų Rūdos vaikų muzikos mokyklos mokytojas, Kazlų Rūdos vidurinės mokyklos mokytojas, Kauno miesto moksleivių pučiamųjų instrumentų orkestro koncertmeisteris. 1988–1995 m. vaikų muzikos mokyklos direktorius, 1995–1997 m. uždarosios akcinės bendrovės „Auredi“ vadybininkas. 1997–2000 m. Kazlų Rūdos seniūnijos seniūnas. 2000 balandžio 4 d. išrinktas, o gegužės 14 d., minint 256-ąsias miesto metines inauguruotas pirmasis Kazlų Rūdos savivaldybės meras, ėjo mero pareigas 2000–2003 m. ir 2003–2004 m. Kartu Lietuvos savivaldybių asociacijos valdybos ir tarybos narys, Lietuvos savivaldybių asociacijos savaitraščio „Savivaldybių žinios“ redakcinės kolegijos narys. 2004–2007 m. V. Kazlienės IĮ „Jūsų sveikata“, vadybininkas, 2007-2010 m. Kazlų Rūdos savivaldybės administracijos direktorius, nuo 2010 m. UAB „Jūsų sveikata“ direktoriaus pavaduotojas.
Nuo 1997 m. Lietuvos centro sąjungos, nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos tarybos narys, LiCS Kazlų Rūdos skyriaus pirmininkas, LiCS savivaldybių forumo pirmininko pavaduotojas.
2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007 m. bei 2010-2011 m. ir nuo 2011 m. Kazlų Rūdos savivaldybės tarybos narys.
2000–2004 m. Nacionalinės sveikatos tarybos ir valdybos narys, Marijampolės regiono plėtros tarybos narys, euroregiono „Šešupė“ tarybos pirmininko pavaduotojas. Lietuvos vaikų teisių gynimo organizacijos „Gelbėkit vaikus“ Kazlų Rūdos padalinio įkūrėjas ir narys.
Žmona Vilija Kazlienė (g. 1957 m.), vaikai Greta, (g. 1981 m.) ir Mantas (g. 1985 m.)
Jordanijos herbas
thumb|right|200px|[[Jordanija|Jordanijos herbas, įteisintas 1921 m.]] Jordanijos herbas buvo sukurtas 1921 m., o paskelbtas oficialiu šalies herbu 1934 m. rugpjūčio 25 d.
Herbo viršuje pavaizduota karūna, kuri simbolizuoja šalyje vyraujančią monarchijos sistemą. Herbo viduryje yra erelis, stovintis ant mėlyno skritulio, kuris rodo islamo paplitimą visame pasaulyje. Žemiau mėlyno gaublio yra bronzinis skydas, kuris rodo tiesos ir teisių gynimą pasaulyje. Iš abiejų erelio pusių kyla didžiojo arabų sukilimo vėliavos. Bronzinio skydo šonuose yra pavaizduoti tradiciniai arabų ginklai - ietys, kardai ir lankai. Žemiau bronzinio skydo dešinėje yra palmės šakelė, o kairėje - trys kviečiai. Herbo apačioje įrašyti trys sakiniai: dešinėje „Aunas, didysis Al Šarifo Al Huseino bin Ali senelis“, centre „Jordanijos karalystės karalius“, kairėje „siekiantys Dievo paramos ir palydos“.
Forlis
Forlis  – miestas Emilijoje-Romanijoje (šiaurės Italija), Forli-Čezenos provincijos ir istorinio Romanijos regiono centras.
Miestas yra palei Via Emilia, Montonės upės dešiniam krante. Tai svarbus žemės ūkio centras. Čia gimė dailininkas Melozzo da Forlì, istorikas Flavio Biondo, gydytojai Geronimo Mercuriali ir Giovanni Battista Morgagni. Forlio universitetas yra Bolonijos universiteto dalis.
Išvystyta mašinų, lengvoji, medienos pramonė. Stovi bažnyčia, vienuolynas, Comunale rūmai, Ravaldino pilis, daug viduramžių rūmų. thumb|right|200px|San Mercuriale abatija
Povilas Kulvietis
Povilas Kulvietis, Kulviecas (1917 m. vasario 16 d. Tbilisis – 2002 m. gruodžio 30 d. Vilnius) – Lietuvos sovietinis veikėjas, ekonomistas, habilituotas daktaras socialinių mokslų daktaras.
Biografija
Sūnus Genadijus Kulvietis. 1950 m. baigė Tbilisio politechnikos institutą. 1966 m. ekonomikos kandidatas, 1982 m. ekonomikos mokslų daktaras.
1934–1951 m. dirbo staklių gamykloje Tbilisyje. 1951–1956 m. Vilniaus „Žalgirio“ staklių gamyklos vyr. inžinierius, 1956–1957 m. Kauno „Pergalės“ turbinų gamyklos direktorius. 1957–1960 m. LTSR Liaudies ūkio tarybos pirmininko pavaduotojas, 1960–1965 m. – pirmininkas, 1965–1975 m. LTSR Ministrų Tarybos pirmininko pavaduotojas. 1975–1992 m. Liaudies ūkio specialistų tobulinimosi instituto direktoriaus pavaduotojas, nuo 1982 m. profesorius.
Parašė knygų apie mašinų ir prietaisų gamybos ekonomikos ir techninės pažangos problemas.
556 m.
556 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Vincas Rastenis
Vincas Rastenis (1905 m. sausio 16 d. Juozapinė, Dūkšto valsčius, Novoaleksandrovsko apskritis – 1982 m. vasario 25 d. Niujorke, JAV) – Lietuvos teisininkas, politikas, žurnalistas, redaktorius, visuomenės veikėjas.
Šanchajaus virtuvė
Šanchajaus virtuvė (kin. 淮扬菜, pinyin: huaiyangcai) – viena iš Tolimųjų Rytų virtuvių, taip pat viena iš keturių didžiųjų kinų virtuvių, kurios tradicijos paplitę Vidurio Kinijoje. Ji dar skaidoma į šias mažesnes virtuves:
Vincas Rastenis
Biografija
thumb|240px|[[Lietuvos žurnalistų sąjunga|Lietuvos žurnalistų sąjungos nariai (apie 1932 m.). Sėdi, iš kairės: V.Rastenis, E.Turauskas, J.Purickis (vadovas), J.Gerulaitytė. Stovi, iš kairės: J.Paleckis, A. Gricius, J. Kardelis, V. Kemežys, A. Bružas.]]
Jordanijos vyrų futbolo rinktinė
Jordanijos vyrų futbolo rinktinė – Jordanijai atstovaujanti nacionalinė futbolo komanda, kurią kontroliuoja Jordanijos futbolo asociacija. Rinktinė nė karto nedalyvavo pasaulio čempionate, bet dalyvavo 4 žemyno čempionatuose.
Vincas Rastenis
Biografija
Baigęs Panevėžio gimnaziją, 1924–1927 m. Lietuvos universitete studijavo matematiką, 1931–1935 m. Vytauto Didžiojo universitete – teisę. 1935–1936 m. tarptautinės teisės srityje specializavosi Vienos universitete.
Šanchajaus virtuvė
Virtuvės išskirtinumai
Šanchajaus virtuvės teritorija yra išsidėsčiusi ties Jangdzės upe. Vietovės pasižymi ypač geru klimatu, žemėmis. Tai yra bene geriausia teritorija visoje Kinijoje, neretai vadinama ryžių aruodu.
Vincas Rastenis
Biografija
1928 m. Kauno radiofono sekretorius-pranešėjas, 1928–1931 m. – „Lietuvos aido“ iliustruoto priedo techninis redaktorius, 1931–1935 m. – Lietuvių tautininkų sąjungos generalinis sekretorius. 1936 m. Klaipėdoje dienraščio „Vakarai“ redaktoriaus pavaduotojas, 1937 m. – Lietuvos Ministrų Tarybos juriskonsultas, 1937–1938 m. – „Pažangos“ bendrovės laikraščių leidybos direktorius. 1939 m. dienraščio „Vakarai“ vyriausias redaktorius, 1939–1940 m. dienraščio „Lietuvos aidas“ sekretorius bei žurnalų „Vairas“ ir „Jaunoji karta“ specialus bendradarbis.
1940 m. liepos 17 d. suimtas, kalintas Lukiškėse, Maskvoje, Kauno kalėjimuose; išleistas prasidėjus karui 1941 m. birželio 23 d. 1941–1942 m. Šiaulių apygardos prokuroras, 1942–1944 m. – advokatas Šiauliuose. 1944 m. pasitraukė į Prancūziją, 1948 m. – į JAV.
Šanchajaus virtuvė
Virtuvės išskirtinumai
Vietiniai žmonės turi galimybių nuolat gauti puikios kokybės maisto produktus: ryžius, ką tik pagautą žuvį, mėsą, daržoves. Šanchajaus virtuvėje, kaip ir japonų, labai svarbi yra sezonų kaita: kiekvienas sezonas atneša naujus maisto produktus.
Vincas Rastenis
Biografija
1948–1951 m. laikraščio „Dirva“ leidėjas ir redaktorius, nuo 1952 m. – Laisvosios Europos komiteto spaudos ir organizacijų skyriaus vyriausias redaktorius Niujorke, 1950–1956 m. – Amerikos lietuvių tarybos narys, 1954–1957 m. – Lietuvių žurnalistų sąjungos pirmininkas, nuo 1958 m. – Lietuvos nepriklausomybės talkos pirmininkas.
Šanchajaus virtuvė
Virtuvės išskirtinumai
Ta priežastis nulėmė, kad Šanchajaus virtuvėje siekiama kuo labiau išryškinti tikrąjį produkto skonį, todėl čia vartojama labai nedaug prieskonių, o produktai maišomi ir apdorojami kuo mažiau. Labai dažnai Šanchajaus virtuvės šedevrai, kaip, pvz., Šanchajaus krabas ir pan., apsiriboja paprasčiausiu išvirimu ar patroškinimu. Visgi, žalia žuvis čia valgoma nėra. Tai nulemia greičiausiai tas faktas, kad dauguma pagaunamos žuvies yra upinė, kurią reikia termiškai apdoroti.
Vincas Rastenis
Biografija
Spaudoje pradėjo bendradarbiauti 1925 m. Rašė kultūros, švietimo, vidaus politikos klausimais. Pasirašinėdavo slapyvardžiais V. R., Vr. K., K. Marius, B. K., V. Girulis, Naujokas ir kitais.
Šanchajaus virtuvė
Pagrindiniai patiekalai
thumb|right|250px|Šanchajaus virtuvės išradimas yra virtinukai Xiaolongbao
Kriauniškė (Šakiai)
Kriauniškė – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Tubelių.
Daugpilio savivaldybė
Daugpilio savivaldybė  – buvęs administracinis vienetas rytų Latvijoje, Latgaloje ir Sėlijoje. Administracinis centras – Daugpilis. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Daugpilio rajono dalies. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Aukštutinės Dauguvos savivaldybės.
Suskirstymas
Savivaldybė buvo suskirstyta į 19 valsčių. Daugpilio miestas į savivaldybės sudėtį neįėjo.
Radosław Sobolewski
Radosław Sobolewski (Radoslavas Sobolevskis; g. 1976 m. gruodžio 13 d. Balstogėje) – futbolininkas, Lenkijos rinktinės.
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2003 m. rugpjūčio 20 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur pirmosiose rungtynėse sužaidė 67 minutes, o antrosiose rungtynėse buvo išvarytas iš aikštės 75 rungtynių minutę už dvi geltonas korteles, todėl trečiose rungtynėse negalėjo žaisti. 2007 m. lapkričio 27 d. paskelbė baigiantis karjerą nacionalinėje rinktinėje.
Nepalo herbas
thumb|right|200px|Nuo [[2006 m. gruodžio 30 d. naudojamas Nepalo herbas]] Po Nepalo pilietinio karo Nepalo herbas pasikeitė. 2006 m. gruodžio 30 d. buvo įteisintas naujasis šalies herbas. Jo viršuje yra Nepalo vėliava, nuo jo į abi puses leidžiasi dvi eilės rododendro gėlių, kurios yra nacionalinės šalies gėlės. Po vėliava pavaizduotas dar vienas Nepalo simbolis - Everesto kalnai. Žemiau kalnų žalia spalva vaizduojami kalnuoti šalies regionai. Jų fone yra parodyta šalies ribų forma. Apačioje pavaizduotas vyrų ir moterų rankų paspaudimas rodo lyčių lygybę. Herbo apačioje sanskritu parašytas šalies šūkis: जननी जन्मभूमिश्च स्वर्गादपी गरीयसी (motina ir tėvynė yra svarbiau už rojų).
Vietnamo herbas
thumb|right|200px|[[Vietnamas|Vietnamo herbas]] Vietnamo herbe vyrauja šalies komunistų partijos simbolika - geltona žvaigždė raudoname fone. Sraigtas ir kviečiai simbolizuoja agrikultūros ir industrijos kooperaciją pagal komunistinį modelį. Toks modelis naudojamas Kinijos Liaudies Respublikos bei Rytų Vokietijos herbuose. Šis herbas oficialiai buvo įteisintas 1955 m. lapkričio 30 d.
Margiškiai (Tauragė)
Margiškiai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Žygaičių. Kaime yra senos apleistos kapinės, išlikę antkapinių paminklų.
Istorija
1877 m. kaime laikinai buvo Sartininkų valsčiaus būstinė.
Pasvalio herbas
Pasvalio herbas – Pasvalio miesto heraldinis simbolis.
Aprašas
Raudoname skydo lauke juoda bekaklė jaučio galva su auksine grandimi šnervėse ir auksine apynių virkščia, apsivyniojusia apie jaučio ragus, virš ragų po tris spurgus, virš kaktos apynio lapas.
Istorija
Pasvalio miestas istorinio herbo neturėjo.
Medžiaga Pasvalio miesto herbui buvo pradėta rinkti 1967 m. Duomenys buvo renkami iš Istorijos instituto, Paminklų apsaugos ir kraštotyros draugijos bei kitų kultūros įstaigų. Pirmąjį projektą, kuriame purpuriniame lauke buvo pavaizduotos dvi viena į kitą žiūrinčios auksinės žirgų galvos ir po jomis auksinis dobilo lapas, parengė rajono architektas Juozas Jasaitis. Šis projektas dėl nežinomų priežasčių liko neįgyvendintas.
Nuo 1969 m. herbą kūrė dailininkas Petras Repšys. Iš Komisijos posėdžių protokolų aiškėja, kad buvo norima kelių laukų skyde pavaizduoti pjautuvą, apynius laikančią ranką, jautį ir kitus žemdirbystės simbolius. 1969 m. spalio 30 d. Komisija galutinai nutarė Pasvalio herbe pavaizduoti jaučio galvą ir apynius. Jaučio galva turėjo simbolizuoti Pasvalį kaip svarbų žemdirbystės centrą, ir, kaip tada buvo manoma, miestelio įkūrėją Albertą Taborą. Apyniai turėjo rodyti senas šio krašto aludarystės tradicijas. Dailininko Petro Repšio sukurtą herbo etaloną Respublikinė heraldikos komisija aprobavo 1970 m. birželio 13 d.
Banaičiai
Banaičiai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės vakarus nuo Slavikų, 1 km į šiaurės rytus nuo kelio.
Temuka
Temuka – Naujosios Zelandijos miestas, 12 km nuo Timaru. 2006 m. mieste gyveno 4044 gyventojai.
Ekonomika
Temuka yra svarbus žemės ūkio centras regione. Paplitusi avininkystė ir pieno produktų pramonė. Mieste veikia didžiausia Naujojoje Zelandijoje esanti Fonterra firmos pieno apdirbimo gamykla. Taip pat paplitęs logistikos verslas.
Kalvarijos dvaras
Kalvarijos dvaras – dvaras, buvęs Kalvarijoje. Išlikę daugiaaukštis vandens malūnas, kumetynas, gyvenamasis namas, tvenkinys ir senovinio grindinio atkarpa.
Istorija
Neabejojama, kad XVII a. 2-ojoje pusėje prie nedidelio Šešupės vingio, upės dešiniajame krante, jau egzistavo dvaras. Besikuriantiems kaimams valdyti prie Šešupės buvo įkurtas dvaras, pavadintas Kalvarija. Šis dvaras pirmą kartą paminėtas 1690 m. Trakų pavieto padūmės rejestre. Tada Kalvarijos dvarui priklausė 65 dūmai. Dvarą valdė Rečycos vaiskis ir Bresto teisėjas Kristupas Aleksandras Gordzijevskis. Iki šiol nėra aišku, kodėl netoli Triobių įsikūręs dvaras buvo pavadintas Kalvarija. Nuo 1700 m. jau vartojamas dvigubas pavadinimas Triobiai-Kalvarija, kas rodo, jog kaimas su dvaru jau sudarė vieną vienetą.
Žydrasis Nilas
Žydrasis Nilas  – upė Etiopijoje ir Sudane; didžiausias, dešinysis Nilo intakas. Prasideda Čoke kalnuose Mažojo Abajaus pavadinimu, prateka Tanos ežerą, esantį 1800 m aukštyje virš jūros lygio (kartais ežeras laikomas Žydrojo Nilo pradžia). Iš pradžių nuo Tanos jis teka į pietus, paskui pasuka į vakarus per Etiopiją ir galiausiai į šiaurės vakarus į Sudaną. Prie Chartumo Žydrasis Nilas įteka į Baltąjį Nilą (nuo šios santakos pastarasis vadinamas tiesiog Nilu).
Kalvarijos dvaras
Istorija
Skirtinguose šaltiniuose minimi skirtingi galimi dvaro įkūrėjai: galbūt tai Sapiegos, galbūt - Pacai, nes visi jie yra valdę Užnemunės girias. Vėliau dvaras ėjo iš rankų į rankas, 1836 m. Ru­sijos caras jį padovanojo generolui Stegmanui. 1918 m. dvaras išparceliuotas.
1923 m. gyventojų surašymo duomenimis dvaro pastatuose gyveno 246 žmonės. Malūną ir kai kuriuos statinius valdė stambus miestelio verslininkas, milijonierius I. Romanovas, bet nuolat užsienyje ieškojo šių statinių pirkėjų.
Žydrasis Nilas
Svarbiausi intakai: Rahadas ir Dinderas (dešinieji).
557 m.
557 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Žydrasis Nilas
Gausiausia upės tėkmė lietingojo sezono metu (nuo liepos iki rugsėjo); tuo metu Žydrasis Nilas tiekia apie 2/3 vandens į bendrąjį Nilą. Vidutinis upės debitas žiotyse 1650 m³/s (didžiausias 6000 m³/s, minimalus 130 m³/s).
Tietmaras
Tietmaras (Thietmar, Thiatmar, Dietmar, Thiommar; m. 932 m. birželio 1 d.) – Merseburgo grafas ir markgrafas, Henriko I Paukštininko karo dalykų mokytojas, kai šis buvo įpėdinis ir Saksonijos hercogas.
Žydrasis Nilas
Iki 1970 m,, kol nebuvo pastatyta Asuano užtvanka, Žydrasis Nilas sukeldavo gausius potvynius Egipte. Sudane ties Roseiresu ir Senaru yra pastatytos užtvankos, užtikrinančios Geziros regiono irigaciją. Žydrasis Nilas laivuojamas 580 km nuo žiočių.
Tietmaras
Manoma, kad turėjo nedidelį elitinį raitų būrį karių, ginkluotų geriausiais to meto ginklais ir puikiai šarvuotų.
Edward Pietkiewicz
Edvard Petkevič (1909 m. lapkričio 19 d. Švenčionėliuose, Rusijos imperija – 1998 m. gruodžio 16 d. Varšuvoje, Lenkija) – diplomatas, rašytojas.
Tietmaras
Buvo vedęs Henriko I Paukštininko žmonos Hateburgos (Hatheburg) pusseserę. Turėjo du sūnus – Merseburgo grafas Zigfridas (Siegfried) ir Geras Didysis (Gero), – ir dukrą Hidą (Hidda), kuri ištekėjo už Christiano Tiuringo.
Hilary Hemingway
2009 metais Hemingway su aktoriumi Andy Garcia bendrai parašė scenarijų filmui „Hemingway & Fuentes“. Filmas seka Ernesto Hemingvėjaus draugystę su Kubos kapitonu Gregorio Fuentes paskutinįjį dešimtmetį, kurį Ernestas praleido Kubos saloje. Filmą stato „CineSon Productions“.
Tietmaras
Tietmaras, manoma, suformavo marką, kuri vadinama Gero marka, ir kurią valdė jo sūnūs.
Edward Pietkiewicz
Biografija
Gimė 1909 m. lapkričio 19 d. Švenčionėliuose, geležinkeliečio šeimoje. 1929 m. baigė mokytojų kolegiją ir pradėjo dirbti vietos mokykloje. 1940 m. atleistas dėl lietuvių kalbos nemokėjimo ir pradėjo dirbti geležinkeliečiu. Po Antrojo pasaulinio karo emigravo į Lenkiją, kur baigė filosofijos studijas Varšuvos universitete. Po studijų dirbo mokyklų inspektoriumi Olštyne. 1954 m. grįžo į Varšuvą, įsidarbino Švietimo ir mokslo ministerijoje. Po kelių mėnesių perėjo dirbti į Užsienio reikalų ministeriją. Trejiems metams paskirtas ambasadoriumi Albanijoje. 1956-1965 m. buvo Lenkijos ambasadoriumi Suomijoje. Grįžęs į Lenkiją toliau dirbo užsienio reikalų ministerijoje. 1970-1972 m. buvo ambasadoriumi Šveicarijoje. 1972 m. išėjo į pensiją ir pradėjo rašyti mokslines knygas apie diplomatiją. Mirė 1998 m. gruodžio 16 d. Varšuvoje.
Maldyvų herbas
thumb|right|200px|[[Maldyvai|Maldyvų herbas]] Maldyvų herbe vaizduojamas kokoso medis, pusmėnulis ir dvi sukryžiuotos šalies vėliavos.
Kokosas yra svarbus Maldyvų gyventojų pragyvenimo šaltinis, todėl šis medis parinktas būti herbe. Musulmoniškas pusmėnulis ir žvaigždė viduje simbolizuoja Maldyvų gyventojų tikėjimą. Herbo apačioje arabų kalba parašytas الدولة المحلديبية‎ vietinio herojaus Mahalo Dibiyato vardas.
Švino azidas
Cheminė formulė:Pb(N3)2
Detonavimo greitis:
Ekvivalentas: Gaminama iš natrio azido bei švino acetato. Jonų mainų reakcija.
Pupšiai
Pupšiai – kaimas Rietavo savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Rietavo, prie Kumelupio.
Neveras
Neveras – miestas centrinėje Prancūzijoje, prie Luaros upės, Burgundijos–Franš Kontė regione, Nievro departamento centras. Miestas yra 260 km į pietus nuo Paryžiaus.
Mieste yra XI−XVIII a. architektūros paminklų: Nevero katedra (Cathédrale Saint-Cyr-et-Sainte-Julitte de Nevers), Moterų vienuolynas (Congrégation des Sœurs de la Charité de Nevers), Hercogo rūmai (Palais Ducal), Paryžiaus triumfo arka ir kt.
Istorija
XVI a. italų amatininkai Nevere pradėjo gaminti fajanso dirbinius.
Miestų partnerystė
Nevero miestą partnerystės ryšiai sieja su šiais miestais:
Mundurukų kalba
Mundurukų kalba – tupių šeimai priklausanti kalba, vartojama mundurukų indėnų genties, gyvenančios Brazilijoje, Paros valstijoje, Tapažoso baseine. Kartu su beveik išmirusia kuruajų kalba sudaro atskirą kalbų grupę. Kalbančiųjų skaičius ~7000, iš jų dauguma vienkalbiai.
Kalbai būdinga didelė vokalizacija: yra penkios balsės [i], [e], [a], [o] ([o] dažnai tariama panašiai į [u]), [ə], kiekviena iš šių balsių gali būti girgždanti, nosinė ir girgždanti–nosinė. Balsiai taip pat skirstomi pagal toną (aukštą ir žemą). Išskiriama balsių ir priebalsių harmonizacija pagal nosines raides.
Kinijos-Tarybų Sąjungos pasienio konfliktas
Kinijos-Tarybų Sąjungos pasienio konfliktas – 1969 m. kilusi virtinė Tarybų Sąjungos ir Kinijos kariuomenių susirėmimų, kurie vos nesibaigė karu tarp Kinijos Liaudies Respublikos ir Tarybų Sąjungos.
Prasidėjus konfliktams Tarybų Sąjunga į šį regioną sutraukė 658 000 kareivių, o Kinija – 814 000.
1969 m. kovo 2 d. TSRS pasienio patruliai ir Kinijos kariuomenė ėmė šaudyti vieni į kitus. Tiek kinai, tiek TSRS patruliai teigė, kad jie buvo užpulti. Didelio masto reguliarios kariuomenės susirėmimo neįvyko.
TSRS pusėje žuvo 31 žmogus, dar 14 buvo sužeisti. Atsakydama į ataką Tarybų Sąjunga ėmė bombarduoti Kinijos kariuomenės dalinius, kurie buvo susitelkę Mandžūrijoje. TSRS užėmė Damansko salą. Tarybų Sąjunga teigė, kad buvo nukauta arba sužeista apie 800 kinų, tačiau kinai paskelbė, kad žuvo 60 jų karių. Kinai teigia, kad šiame konflikte TSRS neteko kur kas daugiau žmonių nei Kinija. Sovietų duomenimis, žuvo arba buvo sužeisti 152 SSRS kareiviai ir apie 600 kinų. Kinų istorikų duomenimis, dienomis žuvo apie 250 sovietų karių ir 92 kinai žuvo, dingo be žinios arba buvo sužeisti.
Po šio konflikto Tarybų Sąjungos atstovai, vadovaujami TSRS ministro pirmininko Aleksejaus Kosygino, nuvyko į Kiniją ir susitarė dėl taikaus konflikto išsprendimo. Kinai galiausiai išlaikė salos kontrolę ir po derybų 1969 rugsėjo mėn. krizė baigėsi. 1991 m. Damansko sala buvo perduota Kinijai.
Derybos dėl sienų XX a. paskutiniame dešimtmetyje
Rimtų sienos demarkacijos derybų nebuvo iki 1991 m., prieš pat TSRS žlugimą. 1991 m. Michailas Gorbačiovas pasirašė susitarimą, leidžiantį juridiškai įforminti 98 % visos sienos. Damansko sala atiteko Kinijai, nors abi šalys teigė, kad derybų metu ši sala priklausė kiekvienai iš jų. 1995 m. spalio 17 d. buvo susitarta dėl paskutiniųjų 54 sienos kilometrų. Tačiau klausimas dėl trijų salų priklausomybės Amūro ir Arguno upėse paliktas ateičiai. 2004 m. spalio 14 d. pasirašyta sutartis galiausiai išsprendė konfliktą. Šia sutartimi Kinijai palikta valdyti Tarabarovo (Yinlong) sala ir maždaug pusė Didžiosios Usūrio (Большой Усурийский, Bolšoy Usurijskij; Heixiazi) salos netoli Chabarovsko. Kinija ratifikavo sutartį 2005 m. balandžio 27 d., o Rusija – 2005 m. gegužės 20 d. Galutinis perdavimas įvyko 2007 m. liepos 2 d., kuomet sutartį pasirašė Kinijos užsienio reikalų ministras Li Zhaoksing ir Rusijos užsienio reikalų ministras Sergejus Lavrovas.
Protingas sumanymas
thumb|Iš laikrodžio sandaros galima matyti, kad jį sukūrė protaujantis žmogus. Pasak protingo sumanymo šalininkų, iš [[Visata|Visatos sandaros lygiai taip pat galima spręsti, kad ją sukūrė protingas kūrėjas.]] Protingas sumanymas  – JAV kreacionistų išplėtota idėja, kad „kai kurios Visatos ir gyvų būtybių savybės yra geriau paaiškinamos kaip protingo kūrėjo, o ne nekryptingos natūraliosios atrankos kūriniai“. Tai yra šiuolaikinė tradicinio argumento už Dievo egzistavimą forma, kuri nesukonkretina, kas yra Visatos kūrėjas ir kokiomis savybėmis jis pasižymi. Visi žymiausi protingo sumanymo šalininkai yra susiję su politiškai konservatyvia idėjų kalve Discovery Institute ir tiki, kad protingas Visatos kūrėjas yra krikščioniškasis Dievas.
Protingo sumanymo šalininkai įrodinėja, kad tai yra mokslinė teorija ir siekia fundamentaliai pakeisti mokslą, priverčiant jį pripažinti antgamtines jėgas. Mokslinėje bendruomenėje priimtas konsensusas, kad tai nėra mokslas. Pasak JAV Nacionalinės Mokslų Akademijos, protingo sumanymo hipotezė nėra mokslinė, nes jos teiginiai negali būti patikrinti moksliniais metodais“. JAV Nacionalinė gamtos mokslų mokytojų asociacija ir Amerikos mokslo pažangos asociacija protingo sumanymo sritį pavadino pseudomokslu.National Science Teachers Association, a professional association of 55,000 science teachers and administrators
1987 m. JAV Aukščiausiasis teismas nutarė, kad mokyti kreacionizmo iš viešų pinigų finansuojamose mokyklose prieštarauja konstitucijai. 2005 m. šis sprendimas išplėstas įtraukiant ir protingo sumanymo idėją. Tačiau kai kuriose JAV valstijose ieškoma įstatymo spragų, bandant kritikuoti evoliucijos teoriją. 2007 m. Europos Taryba uždraudė skelbti kreacionizmo bei jos labiau išplėtotos atmainos protingojo sumanymo idėjas mokyklose, paliekant išimtį religinio pobūdžio pamokoms.
Pastaraisiais dešimtmečiais katalikų bažnyčios požiūris šiuo atžvilgiu švelnėja. Benediktas XVI 2005 m. pareiškė, kad evoliucija turi būti grindžiama protingo sumanymo idėjomis, tačiau jis bei jo patarėjai visiškai neatmetė evoliucijos teorijos, tačiau pasisakė prieš neplanuotos natūralios atrankos idėjas. Popiežius Pranciškus teigia, kad tiek kreacionizmo idėjos, tiek evoliucijos teorija gali būti suderinamos, nes anot jo, evoliucinuojančios būtybės iš pradžių turėjo būti sukurtos kaip ir Visata didžiojo sprogimo metu be Dievo valios negalėjo atsirasti.
Nesupaprastinamos sistemos
thumb|Pasak Beho, pašalinus bet kurią pelių spąstų dalį, prietaisas nebegali atlikti savo funkcijos. Behas teigė, kad lygiai taip pat yra ir su kai kuriomis tarpusavy sąveikaujančiomis gyvūnų dalimis. Biochemikas Maiklas Behas (Michael Behe) teigia, kad kai kurios biologinės sistemos yra sutvertos taip, kad pašalinus bet kurią iš kelių sąveikaujančių dalių, visos kitos nebefunkcionuoja ir praranda prasmę. Pasak Beho, tokios sistemos negalėjo atsirasti natūralios atrankos dėka, nes jos negalėjo turėti paprastesnių pirmtakų ir išsivystyti palaipsniui naudingų mutacijų dėka. Tarp pasiūlytų biologinių sistemų, kurios tariamai negali būti supaprastintos, buvo kraujo krešėjimo mechanizmas, akis, žiuželis, blakstienėlė ir prisitaikanti imuninė sistema.
Fizikos konstantų tikslumas
Protingo sumanymo šalininkai teigia, kad jei fundamentalios fizikinės konstantos būtų tik truputį kitokios, Visata būtų visiškai kitokia ir gyvybė nebūtų galėjusi atsirasti. Intervalas, kuriame kai kurios konstantos turi būti yra toks siauras, kad, pasak idėjos šalininkų, jų tikslumas negali būti aiškinamas vien tik laimingu atsitiktinumu. Dalis kreacionistų ginčijasi, kad toks konstantų tikslumas rodo, jog privalėjo egzistuoti protingas kūrėjas, kuris pasirūpino gyvybei būtinomis sąlygomis.
Mokslininkai beveik vieningai atsakė, kad šis argumentas negali būti patikrintas, todėl nėra moksliškai produktyvus. Kai kurie mokslininkai ginčijosi, kad tokie argumentai yra ir prastai paremti esamais duomenimis. Kiti kritikai ginčijosi, kad toks tvirtinimas yra tautologija, nes jis yra tapatus teiginiui gyvybė gali egzistuoti todėl, kad Visatoje gali egzistuoti gyvybė. Teiginys, kad kitokiose sąlygose negalėtų egzistuoti gyvybė, buvo sukritikuotas kaip argumentas dėl vaizduotės trūkumo: nors neįmanoma, kad esant kitokioms konstantoms egzistuotų mums žinomo tipo gyvybė, galbūt atsirastų kitokia gyvybė. Nemažai matematikų ir fizikų ginčijosi, kad konstantos yra tarpusavy susijusios, todėl visatos, kuri būtų panaši į mūsų, atsiradimas yra gana tikėtinas.
Aston Martin DB7
Aston Martin DB7 – GT klasės kupė ir kabrioletas pristatytas 1994 metais ir gamintas iki 2003. Šis Aston Martin buvo pats populiariausias bendrovės istorijoje – jo pagaminta daugiau nei 7000 vienetų.
Savybės
Pigiausias variantas turėjo šešių cilindrų variklį ir buvo klase žemesnis nei V8 Virage. DB7 platforma buvo sukurta naudojant senojo Jaguar XJS pagrindą tik su daugeliu pakeitimų. Automobilio dizainas buvo kurtas kaip Jaguar F-type modelis, tačiau Ford (tuo metu tiek Jaguar, tiek Aston Martin priklausė Ford bendrovėi) panaikino šį modelį, o projektas modifikuotas taip, kad atrodytų kaip tipiškas Aston Martin. Pirmas kartos Jaguar XK-8 taip pat naudoja šią XJ-S/DB-7 platformą, tačiau Aston Martin DB7 yra ženkliai brangesnis ir labiau išskirtinis. 1999 metais DB7 gavo galingą V12 variklį, šis 6.0 litrų, 48 vožtuvų motoras išvysto 420 AG (313 kW) ir 540 Nm sukimo momentą. Variklis komplektuojamas su šešių pavarų mechanine greičių dėže arba penkių pavarų automatine. Aston Martin tvirtina, kad automobilis pasiekia didžiausią 299 km/h greitį ir spurtuoja nuo 0-60 mylių per valandą (97 km/h) per 4.9 sekundės. Šis DB7 yra 4692 mm ilgio, 1830 mm pločio, 1243 mm aukščio ir sveria 1.8 tonos.
558 m.
558 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Edvardas Bužinskis
thumb|right|Edvardas Bužinskis (2007). Edvardas Bužinskis (g. 1957 m. spalio 8 d.) – vienas geriausių šaškininkų per visą Lietuvos istoriją, šaškių treneris, knygų apie šaškes autorius. Pasauliniame šimtalangių šaškių reitinge užima 61-ąją vietą.
Pasiekimai
Pasiekimai (šimtalangės šaškės):
Banda (reikšmės)
Žodis banda gali reikšti:
Panašūs žodžiai:
Zalidava
Zalidava arba Krasnoarmeiskojė (, nuo 1927 m. Sollau, nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Bagrationovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Dolgorukovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Notangos žemės kaimo pavadinimas Zalidavs prūsiškos kilmės. 1419 m. minimi Solidow. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Ylavos apskrities karališkasis dvaras, kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kroicburgo rajono, vėliau Bagrationovsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Slavskojės apylinkės kaimas.
Nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį
Šis kalendorius tinka kiekvieniems nekeliamiesiems metams, prasidedantiems šeštadienį.
Titulinė bažnyčia
thumb|right|250px|Titulinė Šv. Atanasijaus bažnyčia. Dabar priskirta kardinolui Lučianui Murešanui (Lucian Mureșan). Titulinė bažnyčia  – bažnyčia Romoje, priskirta ar numatyta priskirti kardinolui kunigui.
Kardinolui kunigui Audriui Bačkiui 2001 m. vasario 21 d. paskirta titulinė Viešpaties Jėzaus Gimimo bažnyčia ir parapija (Chiesa della Nativita di N. S. G. C.), esanti Via Gallia, netoli Šv. Kazimiero lietuvių kolegijos.
Istorija
Pradžioje tai buvo bazilikos, kurioms vadovavo paskirti nuolatiniai presbiteriai, ir kurios buvo tai, kas dabar vadinama parapinėmis bažnyčiomis. Jos buvo vadinamos tituli ar tituli presbyterales ir skyrėsi viena nuo kitos vardais įkūrėjų ar savininkų, kurie jas globojo Bažnyčios vardu. Pvz.,, dabar bažnyčia Santi Quattro Coronati, vardą gavo iš savo įkūrėjos, kuriai priklausė didžiulė priemiesčio vila, kurios pamatai likę po bažnyčia ir kurios priėmimų salė tapo bažnytine bazilika. Seniausias žinomas tokios Romos bažnyčios paminėjimas yra Atanasijaus veikale „Apologija prieš arijonus“, kur minima vyskupų taryba, susirinkusi „vietoje, kur presbiteris Vitas surinkdavo savo tikinčiuosius“.
V a. pabaigoje buvo 25 titulinės bažnyčios, tai minima veikale „Liber Pontificalis“. Tas pats skaičius, tik sąrašas skyrėsi, buvo minimas 499 ir 595 m. Romoje vykusių susirinkimų ataskaitose. 1120 m. jau buvo minimos 28 tokios bažnyčios. Šiais laikais titulinių bažnyčių statusą turi kur kas daugiau Romos bažnyčių.
1059 m. teisė rinkti popiežių buvo palikta tik septynių suburbinių diecezijų vyskupams, titulinių bažnyčių vadovams kunigams ir diakonijoms vadovavusiems dvasininkams. Visi šie dvasininkai buvo pavadinti kardinolais. Netrukus po to prasidėjo tradicija dvasininkus ne iš Romos skirti kardinolais kunigais be įpareigojimo reziduoti Romoje ir asmeniškai būti atsakingiems už ganytojišką darbą jiems paskirtose titulinėse bažnyčiose. Ši tradicija tęsiasi ir dabar.
Dabartinė situacija
Dabar kardinolai kunigai su jų titulinėms bažnyčiomis susieti gana neįpareigojančiais ryšiais. Bažnyčiose lentose yra įrašyti jų vardai ir pavaizduoti jų herbai. Kardinolai kunigai dažnai kaupia lėšas savo bažnyčių palaikymui ir restauravimui, bet nedalyvauja realiame jų valdyme.
Dabar yra 143 presbiterinės titulinės bažnyčios. Panašiai kardinolai vyskupai gauna tik garbės titulus kaip 7 suburbinių diecezijų vadovai, o kardinolai diakonai – garbės titulus kaip 69 diakonijų bažnyčių vadovai.
Rytų apeigų katalikų bažnyčių patriarchai, kurie tapo kardinolais, yra išimtis. Jie neturi titulinių bažnyčių, jų patriarchijos atstoja jų titulines bažnyčias. Jie priskiriami kardinolų vyskupų ordinui. Vyresnumo eilėje jie eina po kardinolų vyskupų, valdančių septynias suburbines diecezijas, ir prieš kardinolus kunigus.
Diakonijos
Terminu titulinė bažnyčia kartais laisvai vadinamos ir diakonijos, priskirtos kardinolams diakonams. Pradžioje tai buvo labdaros institucijos, pirmą kartą paminėtos ryšium su popiežiumi Benediktu II (684–685 m.). Popiežius Adrianas I (772–795 m.) įtvirtino, kad diakonijų yra 18, ir šis skaičius nekito iki XVI a.
Purveliai (Rietavas)
Purveliai – kaimas Rietavo savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Rietavo. Pro kaimą teka Kirkšnis.
Murdeliai
Murdeliai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 3 km nuo Aukštupių, į vakarus nuo Kęsčių.
Istorija
Kaimas rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą minėtas 1571 m.
Mockavos dvaras
Mockavos dvaras (arba Mockų dvaras, Sangrūdos dvaras) – dvaras, buvęs pietvakarių Lietuvoje, dabartinėje Mockavoje. Išlikę XIX a. 2-osios pusės dvaro rūmai, kumetynas, tvartas, sodas, rūsys, kluonas, ledainė.
Istorija
1738 m. minimas kaip karališkasis dvaras. 1824 m. jį valdė generolas Aleksandras Suvorovas (garsiojo karvedžio anūkas), 1842 m. jis atiteko K. Svidai. XIX a. buvo Mockų, Sangrūdos palivarkai. 1922–1925 m. dvaras išparceliuotas valdant Svidai, kuris čia turėjo biblioteką.
Margarava
Margarava (seniau Kederiškės) – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Genių, kairiajame Nemuno krante. Stūkso Margaravos piliakalnis.
USS Ronald Reagan (CVN-76)
USS Ronald Reagan (CVN-76) – devintasis Nimitz klasės lėktuvnešis, priklausantis Jungtinių Valstijų kariniam jūrų laivynui. Pavadintas buvusio JAV prezidento Ronaldo Reigano garbei.
Lėktuvnešis pradėtas statyti 1998 m. vasario 12 d. Northrop Grumman Newport News laivų statykloje Virdžinijos mieste Newport News. Nuleistas į vandenį 2001 m. kovo 4 d., o įgaliotas bet kada išplaukti į jūrą 2003 m. liepos 12 d. Prezidentas Ronaldas Reiganas mirė po 11 mėnesių nuo laivo įgaliojimo.
Šiuo metu „Ronald Reagan“ vadovauja kapitonas Terry Kraft.
Paskyrimai ir būriai
Lėktuvnešis yra septintosios smogiamosios lėktuvnešių grupės Carrier Strike Group Seven (CSG-7) pagrindinis narys apginkluotas Carrier Air Wing FOURTEEN (CVW-14) oro sparnu:
Septintoji smogiamoji lėktuvnešių grupė CSG-7 susideda iš lėktuvnešio „Ronald Reagan“ ir jį lydinčios eskadros DESRON-7 (DEStroyer squadRON 7), kuri sudaryta iš:
559 m.
559 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Gegužė
Sacharovo premija
Sacharovo premija – kasmetinė premija, kurią Europos Parlamentas skiria išskirtinėms asmenybėms ir organizacijoms, kovojančioms prieš priespaudą, neteisybę ir nepakantumą. Ši premija, pavadinta disidento Andrejaus Sacharovo vardu – viena iš EP priemonių, skirtų skatinti žmogaus teises ir demokratiją visame pasaulyje.
Ši premija kasmet teikiama maždaug gruodžio 10 d. (arba kuo arčiau šios datos) per oficialų posėdį Strasbūre Europos Parlamentas suteikia savo „premiją už žmogaus teisių apsaugą“ (50 tūkst. eurų). Gruodžio 10 d. pasirinkta dėl to, kad ši data sutampa su Jungtinių Tautų Visuotinės žmogaus teisių deklaracijos pasirašymu 1948 m.