cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nervų-Antoninų dinastija
Šeštasis ir paskutinis dinastijos imperatorius Komodas (Antoninas) valdė panašiai, kaip ir Julijų–Klaudijų dinastijos laikais: nesirūpino valstybės reikalais, garsėjo žiaurumu ir garbės troškimu.
Lotus Cars
thumb|Lotus 7 Lotus Cars yra automobilių gamintojas, kurio pagrindinė būstinė Norfolke, Jungtinėje Karalystėje. Bendrovę įkūrė Colin Chapman.
Istorija
Colin Chapman savo verslininko karjerą pradėjo 1947 m. darydamas specialius užsakymus Austin 7 automobilio pagrindu. 1952 m. jis įkūrė firmą Lotus Engineering, kurią 1959 m. padalino į Lotus Components ir Lotus Cars.
Klaipėdos Fortūna
Klaipėdos "Fortūna"“ – moterų krepšinio klubas iš Klaipėdos.
Istorija
Klaipėdos miesto krepšinio klubas „Fortūna“ įkurtas 1999 metais. Nuo 2003 m. klubas pavadinimu „Lemminkainen“ pradėjo žaisti aukščiausio lygio varžybose. Šiuo pavadinimu klubo komanda žaidė devynerius metus Lietuvos moterų krepšinio lygoje. Nuo 2012 m., pasitraukus generaliniam rėmėjui UAB “Lemminkainen Lietuva”, klubas toliau žaidžia pavadinimu – “Fortūna”. 2008-2011 ir 2014 m. dalyvavo Europos taurės varžybose. 2009 ir 2010 m. komanda Europos taurės varžybose iškovojo kelialapį į kitą etapą.
Komandos sudėtis
Komandos sudėtis 2014 m.
Dombrova (Palenkės Bialos apskritis)
Dombrova  – kaimas Lenkijos rytuose, Sosnuvkos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Oskierkų geležinkelio stotis
Oskierkų geležinkelio stotis  – geležinkelio stotis šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Hainuvkos apskrityje, Narevkos valsčiuje. Per stotį eina Bernadčizna-Oskierkai geležinkelio linija ir Zablotčizna-Oskierkai geležinkelio linija.
Bernadčizna-Oskierkai geležinkelio linija
Iki Bernadčiznos geležinkelio stoties yra 3,6 km.
Zablotčizna-Oskierkai geležinkelio linija
Iki Zablotčiznos geležinkelio stoties yra 1,7 km.
Dėstymas
Dėstymas – vienas populiariausių mokymo modelių. Tikslai - perteikti žinias, siekti, kad jos būtų įsisavinimos ir išlaikomos. Mokyklos mokymo programos yra sudarytos remiantis gamtos mokslų, matematikos, anglų kalbos, socialinių mokslų žiniomis. Mokymo programos vadovai, vadovėliai bei testai, remiasi atitinkamų sričių didaktika (metodika). Dėstymas mokyklose yra laikomas veiksmingu būdu įgyti daug ir įvairių visuomenei svarbių žinių. Dėstyti ir aiškinti išmokti nėra sudėtinga. Nors vieši pasisakymai ir dėstymas auditorijai, to tikslai skiriasi, tačiau informacijos perteikimo įgūdžiai yra tie patys.
Dėstymo modelis ir jo pedagogika remiasi žinių sandaros samprata, prasmingo verbalinio mokymosi psichologija ir kognityvine psichologija (suvokiant, kaip žinios įgyjamos ir atvaizduojamos).
Žinių struktūra
Žinios apie pasaulį skirstomos pagal įvairias dalykų sritis, vadinamąsias disciplinas. 1960 m. Jerome Bruner („Ugdymo procesas“) teigė, kad kiekviena disciplina turi struktūra, kurią sudaro tą discipliną apibrėžiančios pagrindinės sąvokos. Egzistuojančios struktūros padeda kaupti informaciją apie įvairius dalykus, skirstyti informaciją į įvairias kategorijas ir parodyti santykius tarp įvairių informacijos kategorijų. Struktūruojant žinias, svarbu mokyti kiekvienos struktūros (pagrindinių) idėjų, o ne daugybės visiškai skirtingų arba pavienių faktų. Pasak Bruner (1962), norint žinoti apie namą nereiškia žinoti apie vinis, skiedras, sienas ir langus. Visybiška namo sąvoka – štai kas svarbu ir reikšminga.
Vaito sala
Vaito sala − sala Lamanšo sąsiauryje, priešais Portsmutą. Priklauso D. Britanijai (sudaro grafystę).
Salos plotas 380 km². Gyventojų − 140 000 (2006). Didžiausias miestas ir administracinis centras − Niuportas.
Salos paviršius − kalvota lyguma; didžiausias aukštis 240 m. Vaito salos gyventojai užsiima sodininkyste, daržininkyste, žvejyba. Salos pajūryje yra kurortų.
Suržykas
Suržykas  – pidžinas, susidaręs iš rusų ir ukrainiečių kalbų. Vartojamas dvikalbėse Ukrainos teritorijose šalies rytuose, pietuose ir centrinėje dalyje.
Cosmos (grupė)
Cosmos – latvių vokalinė grupė, dainuojanti a capella, t. y. be pritariamųjų muzikos instrumentų. 2004 m. iškovojo I vietą konkurse „Naujoji banga“ Jūrmaloje. 2006 m. grupė su daina „I Hear Your Heart“ atstovavo Latvijai 2006 m. Eurovizijos dainų konkurse. Finale surinkusi 30 taškų užėmė 16 vietą iš 24. Latvių vokalinę grupę Cosmos sudaro 6 vaikinai – Janis Šipkevicas (kontrtenoras), Andris Sejanas(kontrtenoras), Juris Lisenko (tenoras), Janis Ozolas (baritonas), Janis Strazdinš (bosas) ir ritmo funkcijas atlieka Reinis Sejanas (Beat Box).
Cosmos yra pasirodę kartu su tokia muzikos legenda kaip Bobis Makferinas ir dalyvavo festivalyje „Rigas Ritmi“ programoje showcase, kur demonstravo savo sugebėjimus ir atliko daug girdėtų dainų bei dainų iš paskutinių albumų „Tetradji Ljubvi“ ir „Ticu un viss“.
Šenčūras
Šenčūras (, senesniuose šaltiniuose Šentjur, arba Sankt Georgen im Felde ) – miestas Slovėnijoje, centrinėje šalies dalyje, Krajinos regione; savivaldybės administracinis centras. Stovi Šv. Jurgio bažnyčia.
Pavadinimo kilmė
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose buvo paminėta de Sancto Georio vietovė 1221 m.
Pats miesto pavadinimas kilęs iš slovėniško šent Jur, lietuviškai šventasis Jurgis. Vokiškai žinomas kaip Sankt Georgen (im Felde).
Istorija
Šenčūro apylinkėse gyventa jau nuo vėlyvosios antikos laikų. Archeologinių kasinėjimų metu rastas romėnų sarkofagas, datuojamas IV a. Viduramžių šaltiniuose Šenčūras minimas 1221 m. sąsajoje su riteriu Frydrichu iš Šenčūro (Fridericus de Sancto Georio).
Nemaitonių seniūnija
Nemaitonių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Kaišiadorių rajono savivaldybės pietuose.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. vasario 1 d. (remiantis savivaldybės tarybos sausio 29 d. nutarimu Nr. 2009 V17-13) įsteigtos 3 seniūnaitijos:
Mielėnų piliakalnis
Mielėnų piliakalnis, Mielonų piliakalnis, Bajorų piliakalnis, Piliakalnis – piliakalnis Rokiškio rajono savivaldybės teritorijoje, prie Kalnočių kaimo (Kriaunų seniūnija), kelio Dusetos – Obeliai 8–9 kilometre, apie 700 m į vakarus nuo Keležerio ežero. Pasiekiamas plentu nuo posūkio į Kriaunas pavažiavus 2,7 km, yra kairėje, į vakarus, plentui kylant į aukštumą.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas kalvoje. Šlaitai statūs, 20–33 m aukščio. Aikštelė ovali, 26 x 30 m dydžio. Piliakalnio šlaitai buvo apjuosti 2 griovių ir pylimų linijomis, dėl gyventojų ūkinės veiklos išliko tik terasos. Pirmasis 2 m gylio, 6 m pločio griovys aikštelės šiaurės rytų pakraštyje aptiktas tyrinėjimų metu. Pietiniame šlaite, 3 m žemiau aikštelės yra 10 m pločio terasa, per 1 m nuolaidėjanti į pietus. 3 m žemiau jos yra antra 8 m pločio terasa, nuolaidėjanti į išorę per 1,5 m, vakariniame šlaite ji 10 m pločio ir yra 6 m aukščiau papėdės.
Į šiaurės rytus nuo piliakalnio buvo papėdės 0,5 ha ploto gyvenvietė. Ji tęsėsi 300 m į šiaurės rytus nuo piliakalnio, iki jau Mičiūnų kaime esančio ožnugario, irgi vadinamo piliakalniu ar Milžino kapu. Gyvenvietė labai suardyta ariant ir apie 1962 m. tiesiant plentą Obeliai – Dusetos.
Tyrimai
Piliakalnį 1933 m. tyrė Petras Tarasenka. Ištirtas 40 m² plotas, kultūrinio sluoksnio gylis iki 0,6 m. Rasta akmeninių kirvių, brūkšniuotosios, lygiosios ir grublėtosios keramikos dirbinių, šlako, akmeninės trinamosios girnos. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e.–I tūkstantmečio m. e. viduriu. Radinius saugo Vytauto Didžiojo karo muziejus.
Karaimų kalba
Karaimų kalba (къарай тили) – tiurkų kalba, priklausanti kipčiakų grupei, vartojama karaimų tautybės žmonių. Smarkiai paveikta hebrajų kalbos. Kalbančiųjų skaičius itin mažas (išlikę ~100 šią kalbą vartojančių žmonių). Yra išskiriami trys karaimų kalbos dialektai: Krymo, Lucko-Haličo ir Trakų. Trakų dialektas išlikęs geriausiai, kadangi Lietuvoje skatinamas karaimų kultūros išsaugojimas.
Lietuvos karaimai naudoja lotynišką abėcėlę, Ukrainos – kirilicą. Seniau karaimų kalba buvo užrašoma hebrajiška abėcėle.
Shay Given
Šėjus Givenas (g. 1976 m. balandžio 20 d.) – Airijos futbolininkas, atstovavęs Airijos futbolo rinktinei, vartininkas.
Karjera
2011 m. liepos 18 d. pasirašė penkerių metų sutartį su Aston Villa klubu.
Su rinktine žaidė 2002-ųjų Pasaulio futbolo čempionate. 2012 m. rugpjūčio viduryje paskelbė baigiantis karjerą nacionalinėje komandoje. 2014 m. Givenas vėl buvo pakviestas į rinktinę. Būdamas 40-ies dalyvavo 2016 m. Europos čempionate, bet į aikštę neišėjo.
Las Tunaso provincija
Las Tunaso provincija  – provincija rytų Kuboje, driekias tarp šiaurinės ir pietinės pakrančių. Ribojasi su Granmos provincija ir Holgino provincija rytuose bei Kamagvėjaus provincija vakaruose. Administracinis centras – Las Tunasas.
Administracinis suskirstymas
Provincija padalinta į 8 savivaldybes:
Harvardo teisės mokykla
thumb|right|Langdell Hall thumb|right|Austin Hall thumb|right|Langdell Hall, Harvardo teisės mokyklos biblioteka Harvardo teisės mokykla (, Harvard Law, HLS) – privati JAV teisės aukštoji mokykla, struktūrinis Harvardo universiteto padalinys. Seniausia JAV teisės mokykla. Teisės biblioteka – didžiausia pasaulyje.
Studijuoja 1800 studentų (2008 m.); pagal studijų programas – 1680 teisės daktaro (JD), 150 teisės magistro (LL.M.) ir 50 teisių daktaro (Doctor of Laws, S.J.D.).
Vytautas Statulevičius
Vytautas Statulevičius (1929 m. lapkričio 27 d. Bikūnuose, Antalieptės valsčius, Zarasų apskritis – 2003 m. lapkričio 23 d. Kaune) – Lietuvos mokslininkas, habilituotas matematikos mokslų daktaras, akademikas.
Biografija
Gimė ūkininkų šeimoje. 1936–1941 m. mokėsi Dubuliškio pradžios mokykloje. 1942–1944 m. dirbo tėvų ūkyje. 1944–1945 m. Bikūnų apylinkės tarybos pirmininko pavaduotojas ir apylinkės pieno priėmimo punkto vedėjas. 1945–1946 m. mokėsi Antalieptės žemės ūkio mokykloje. 1946 m. Tauragnų progimnazijoje eksternu išlaikė baigiamuosius egzaminus.
1947–1949 m. lankė Darbininkų ir valstiečių parengiamuosius kursus prie Vilniaus universiteto (VU). 1949 m. buvo priimtas į Kauno universitetą. Pašalinus iš universiteto paskirtas Salako vakarinės darbo jaunimo progimnazijos direktoriumi. 1949–1954 m. studijavo VU Fizikos ir matematikos fakultete. 1951–1954 m. dirbo universiteto Bendrosios matematikos katedros vyresniuoju laborantu. 1954 m. vedė. Žmona – Irena Vapsvaitė. Susilaukė sūnaus Vyto, kuris taip pat yra matematikos mokslų daktaras. 1954–1957 m. mokėsi Leningrado universiteto Tikimybių teorijos ir matematikos katedros aspirantūroje ir kartu dirbo VU Bendrosios matematikos katedros asistentu.
1957–1959 m. LSSR MA Fizikos ir matematikos instituto vyresnysis mokslinis bendradarbis ir VU Bendrosios matematikos katedros vyresnysis dėstytojas. 1958 m. stažavosi Maskvos universitete pas akademiką Andrejų Kolmogorovą. 1959 m. Leningrado universitete apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato disertaciją „Lokalinės ribinės teoremos nehemogeninėms Markovo grandinėms“. 1959–1960 m. Fizikos matematikos instituto bendradarbis ir Matematikos sektoriaus vadovas. 1960 m. stažavosi Maskvos Michailo Lomonosovo universitete. 1960 m. tapo VU docentu. 1960–1966 m. Fizikos ir matematikos instituto direktoriaus pavaduotojas moksliniam darbui, 1960–1965 m. Matematikos sektoriaus vadovas, 1965–2003 m. Tikimybių teorijos skyriaus vadovas. 1966–1995 m. Fizikos ir matematikos instituto (nuo 1977 m. Matematikos ir kibernetikos, nuo 1990 m. Matematikos ir informatikos institutas) direktorius. 1967 m. apgynė fizikos ir matematikos mokslų daktaro disertaciją. 1968 m. jam suteiktas profesoriaus vardas. 1970–1984 m. „Žinijos“ draugijos Vilniaus valdybos pirmininkas. 1972 m. išrinktas LSSR MA tikruoju nariu. 1976–1985 m. LSSR MA Fizikos, technikos ir matematikos mokslų skyriaus akademikas sekretorius. 1984–1990 m. „Žinijos“ draugijos valdybos pirmininkas. 1985–1991 m. LSSR MA viceprezidentas. 1987–1990 m. SSRS AT liaudies deputatas ir Lietuvos deputatų grupės seniūnas. 1988 m. Vytauto Didžiojo universiteto atkūrimo iniciatyvinės grupės narys.
1990–1995 m. Matematikos ir informatikos instituto direktorius. Žmonai mirus, 1993 m. vedė matematikos profesorę Aldoną Aleškevičienę. 1995 m. išrinktas Matematikos ir informatikos instituto senato pirmininku. 1995–2000 m. Vytauto Didžiojo universiteto Matematikos ir statistikos katedros vedėjas. 1997–1998 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto Matematinės statistikos katedros profesorius. 1996–2003 m. Matematikos ir informatikos instituto senato pirmininkas ir instituto Tikimybių teorijos skyriaus vadovas. 2000–2003 m. Ministrų pirmininkų Rolando Pakso ir Algirdo Brazausko visuomeninis patarėjas mokslo ir švietimo klausimais. 2003 m. išrinktas Matematikos ir informatikos instututo Tarybos nariu.
Nuo jaunų dienų grojo armonika ir akordeonu, ypač mėgo armoniką. Vėliau pamėgo medžioklę, vandens sportą, tenisą, rašė eilėraščius. 2003 m. lapkričio 23 d. mirė dėl sunkios ligos. Palaidotas Vilniaus Antakalnio kapinėse.
Mokslinė veikla
Jam vadovaujant Fizikos ir matematikos institutui, tikimybių teorija ir matematinė statistika tapo pagrindine instituto mokslinių tyrimų kryptimi. Šios krypties darbai susilaukė ir tarptautinio pripažinimo. Kartu buvo plėtojamos ir kitos matematikos šakos – diferencialinės lygtys ir skaitmeniniai jų sprendimo metodai, taip pat matematinė logika ir algoritmų teorija. Daug dėmesio V. Statulevičius skyrė informatikos plėtrai. 1962 m. įkurtas instituto Skaičiavimo centras, suvaidinęs reikšmingą vaidmenį plėtojant Lietuvoje informatikos mokslą bei jo taikymus bei pagreitinant kitų mokslo sričių rezultatų diegimą. Fizikos ir matematikos institutas tapo pagrindiniu matematikos ir informatikos mokslo centru Lietuvoje, reikšmingai remiančiu mokslą ir studijas daugelyje Lietuvos universitetų.
V. Statulevičius pasiūlė ir su savo mokiniais R. Rudzkiu ir L. Sauliu išplėtė tikimybių teorijoje ir matematinėje statistikoje dabar gerai žinomą ir dažnai taikomą semiinvariantų metodą retai pasitaikančių įvykių tikimybėms nagrinėti. Šiuo metodu buvo tiriamos didžiųjų nuokrypių tikimybės nepriklausomų ir silpnai priklausomų atsitiktinių dydžių sumoms, daugiatiesinėms formoms, kartotiniams stochastiniams integralams ir įvairioms statistikoms. V. Statulevičiaus semiinvariantų metodas bei su jo pagalba gauti reikšmingi rezultatai tikimybių teorijos ir matematinės statistikos didžiųjų nuokrypių problematikoje pelnė jam tarptautinį pripažinimą.
Jam dirbant LMA viceprezidentu, atsirado dar viena iš jo veiklos sričių – valstybinės reikšmės projektų mokslinė ekspertizė. Šiam tikslui jis telkė įvairių sričių mokslininkų grupes. Reikšmingas vaidmuo ekspertizėje teko matematiniams modeliams ir jų analizei. Svarbus šios veiklos rezultatas – „Gazprom“ atsisakymas eksploatuoti naftos telkinį D-6, esantį Baltijos jūroje netoli Nidos. Matematiniai metodai taikyti ir vertinant Kruonio hidroakumuliacinės elektrinės, Kauno nutekamųjų vandenų valymo ir kitų objektų poveikį aplinkai.
1973 m. pradėtos organizuoti Vilniaus tarptautinių tikimybių teorijos ir matematinės statistikos konferencijos. Jos tapo garsiųjų Berklio konferencijų tęsiniu ir pelnė pasaulinį pripažinimą. V. Statulevičius buvo Tarptautinio statistikos instituto bei JAV matematikų bei Europos statistikų draugijų narys, taip pat Lietuvos netiesinių reiškinių analitikų asociacijos prezidentas. Daug metų jis buvo prestižinio matematinio žurnalo „Tikimybių teorija ir jos taikymai“ (rusų kalba) vyriausiasis redaktorius, žurnalo „Lietuvos matematikos rinkinys“ redakcinės kolegijos narys. Kaip vizituojantis profesorius dirbo Maskvos, Sankt Peterburgo, Kalifornijos, Toronto, Otavos, Bylefeldo, Geteborgo, Romos ir kituose universitetuose, buvo kviestinis pranešėjas Tarptautiniame matematikų kongrese Vankuveryje ir daugelyje kitų tarptautinių konferencijų.
Daugiau nei 250 knygų, straipsnių, pranešimų tezių autorius. Apie jį paskelbta per 260 straipsnių. Jis 22 mokslinių leidinių redaktorius. V. Statulevičius yra 35 disertantų, iš kurių 10 tapo profesoriais, mokslinis vadovas. 2005 m. įsteigta vardinė akademiko V. Statulevičiaus stipendija, skiriama gabiausiems Lietuvos universitetų matematikos ir statistikos studijų programų studentams.
Gargždelės akmuo su dubeniu
Gargždelės akmuo su plokščiadugniu dubeniu – mitologinis akmuo šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Gargždelėje (Imbarės seniūnija), 0,57 km į šiaurės rytus nuo kelio Plungė–Skuodas, Orvydų sodyboje-muziejuje.
Apibūdinimas
Dubenėtas akmuo rusvas, stambiagrūdis, apskritas, 1,2 m skersmens, 70 cm aukščio, grubiai aptašytais šonais. Viršutinė plokštuma nuolaidėja link kraštų. Ties jos viduriu iškaltas netaisyklingo cilindro pavidalo plokščiadugnis dubuo, kurio skersmuo viršuje 50 cm, gylis – 8 cm.
Teritorijos plotas – 2 m². Guli senojo sodybos kelio kairėje pusėje, pietvakarinėje Orvydų sodybos-muziejaus dalyje.
Istorija
Akmuo atvilktas XX a. pabaigoje iš melioruojamų apylinkės laukų, esančių Alkupio aukštupyje.
1991 m. žvalgė Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras, 2011 m. – Julius Kanarskas.
1992 m. buvo įrašytas į naujai išaiškinamų istorijos ir kultūros paminklų sąrašą, šiuo metu saugomas kaip kultūros paminklo – Viliaus Orvydo kūrybos ir kolekcijos vietos sudėtinė dalis.
Pagal analogijas datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio I puse.
Bandymų ir klaidų metodas (teiginių logika)
Bandymų ir klaidų metodas teiginių logikoje yra vienas iš būdų samprotavimo pagrįstumui įvertinti.
Skirtinguose logikos vadovėliuose šis metodas vadinamas nevienodai. „Bandymų ir klaidų metodu“ jį vadina N. Lomanienė (2002: 31). V. Klenk (1994: 81) šį metodą vadina „Trumposios teisingumo lentelės metodu“ (Short truth table method), P. J. Hurley (2000: 338) – „Netiesiogine teisingumo lentele“ (Indirect truth table).
Samprotavimas yra nepagrįstas, jeigu jo išvada gali būti klaidinga, kuomet jo išvados yra teisingos. Vertinant samprotavimo pagrįstumą bandymų ir klaidų metodu, mėginama nebraižant teisingumo lentelės atrasti tokias samprotavimo kintamųjų reikšmes, su kuriomis išvada būtų klaidinga, o prielaidos – teisingos.
Pavyzdžiui, turime samprotavimą
Šio samprotavimo loginė forma yra
Užrašius teiginių logikos simboliais:
Priimkime prielaidą, kad šio samprotavimo išvada klaidinga, o prielaidos teisingos. Jei P → R klaidinga, tai P teisinga, o R – klaidinga. Jei P → Q teisinga, ir P taip pat teisinga, tai Q irgi turi būti teisinga. Jei R klaidinga, o Q – teisinga, tai R → Q irgi turi būti teisinga. R → Q pagal pradinę prielaidą ir yra teisinga. Vadinasi, šio samprotavimo prielaidos iš tikrųjų gali būti teisingos, kai jo išvada yra klaidinga, jeigu kintamųjų reikšmės yra:
Tai reiškia, kad samprotavimas nepagrįstas.
Kipčiakų kalbos
Kipčiakų kalbos dar vadinamos šiaurės vakarų tiurkų ar vakarų tiurkų kalbomis – tiurkų kalbų pogrupis, kurio kalbomis kalba ~12 mln. žmonių nuo Lietuvos vakaruose iki Kinijos rytuose.
Ribnicos rajonas
Ribnicos rajonas – administracinis vienetas Padniestrėje, Moldavijoje. Administracinis centras – Ribnica. Rajonas įsikūręs išilgai Dniestro upės, Padniestrės šiaurinėje dalyje. Sudarytas iš vieno miesto ir 22-ų savivaldybių (iš viso 47 gyvenvietės, įskaitant ir kaimus). 76 301 gyventojas (2010 m. duomenys).
Tautinė sudėtis
2004 m. duomenimis, rajone gyveno 82 699 gyventojai.
Kipčiakų kalbos
Kipčiakų kalbos skirstomos į 3 grupes:
Rinkšeliai
Rinkšeliai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje. Stūkso Rinkšelių akmuo „su dubeniu“, yra buvęs Rinkšelių pilkapynas.
Justicija
thumb|Justicija
Romėnų mitologijoje Justicija (, „teisė“) – teisingumo deivė, sakralizuota sąvoka. Vaizduojama moterimi, laikančia kornukopiją ir svarstykles. Vėliau vaizduota su raiščiu ant akių, laikanti svarstykles ir kardą ar skeptrą. Jai artima deivė Ekvitatė („teisingumas“).
Kanopėnai
Kanopėnais vadinami kaimai:
Skupovo geležinkelio stotis
Skupovo geležinkelio stotis  – geležinkelio stotis Skupovo kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Hainuvkos apskrityje, Narevkos valsčiuje. Per stotį eina Valstybės siena-Chrizanuvas geležinkelio linija. Nuo stoties iki Chrizanuvo geležinkelio stoties yra 3,7 km ir iki Zablotčiznos geležinkelio stoties yra 4,1 km.
Vidutinioji brigada (Belgija)
Vidutinioji brigada, anksčiau 1-oji mechanizuotoji brigada – Belgijos ginkluotųjų pajėgų Sausumos komponento brigada, kurios štabas yra Leopoldsburge.
Organizacija
Vidutiniąją brigadą sudaro šie daliniai:
Retinuoti dantys
Retinuoti (arba nedaigūs) dantys – visiškai susiformavę, bet dėl įvairių priežasčių neišdygę dantys.
Dažniausiai retinuoti būna tretieji krūminiai (protiniai) dantys. Taip pat apatiniame žandikaulyje dažnai neišdygsta kapliai, viršutiniame – iltys. Pasitaiko atvejų, kad neišdygsta ir kai kurie priekinės dantų grupės dantys. Retencija būna simetrinė arba nesimetrinė. Retinuotų dantų padėtis gali būti įvairi: vertikali, įstriža ar skersa. Jų padėtis nustatoma čiuopiant kaulo deformaciją ar gumburus po gleivine arba darant rentgeno nuotrauką.
Retinuoti dantys, jei jie nekelia problemų, gali būti paliekami. Kitu atveju naudojamos chirurginės priemonės.
Skirstymas
Skiriami du retencijos laipsniai:
Visiškai retinuoti dantys – visiškai apdengti kaulu ar gleivine. Jie dažnai nesukelia jokių skundų ir nustatomi atsitiktinai, padarius rentgenogramą. Tačiau kartais apie retinuotą dantį gali susidaryti cistos, kurios tirpdo aplinkinį kaulą, o joms supūliavus gali vystytis osteomielitas, pūlynai.
Dalinai retinuoti dantys susisiekia su burnos ertme, todėl dažniau gali sukelti įvairius skundus. Aplink juos esančiose dantenų kišenėse kaupiasi mikrobinis apnašas, kurį sunku pašalinti. Todėl yra palankios sąlygos vystytis ėduoniui, taip pat dantenų ir periodonto uždegimui.
FIBA EuroBasket 2015 D grupė
Šioje grupėje varžėsi Belgija, Čekija, Estija, Latvija, Lietuva ir Ukraina. Keturios geriausios komandos pateko į antrąjį etapą.
Feliksas Mieliauskas
Feliksas Mieliauskas (1929 m. gegužės 2 d. Skersinė, Utenos apskritis – 1959 m. rugpjūčio 2 d. Kaukazas) – Lietuvos pedagogas, alpinistas. Vienas sportinio alpinizmo iniciatorių Lietuvoje, alpinizmo instruktorius.
Biografija
1954 m. baigė geografiją Vilniaus pedagoginiame institute, 1956 m. – Medicinos kooperatinę mokyklą Leningrade. Nuo 1947 m. dirbo Vilniuje, mokytojavo vidurinėje mokykloje.
Lietuvos alpinistų sekcijos ir nuo 1957 m. Trenerių tarybos pirmininkas. 1958 m. su G. Akstinu Adylsu slėnyje (Didysis Kaukazas) surengė pirmąją Pabaltijo alpiniadą, įkopė traversu į Elbruso viršūnę (5642 m). Didžiajame Kaukaze 1958 m. įkopė į Donguz Oran Basi (4768 m), Laisvosios Ispanijos (4200 m), Mongolijos Liaudies Respublikos (visi kopimai 4 sudėtingumo kategorijos), 1959 m. – Gumači, Andyrči ir Nenskyros viršūnes. Žuvo kartu su G. Akstinu ir V. Vosyliumi sniego lavinoje kopdamas į Dychtau viršūnę (5204 m).
Vilniaus Rasos specialioji mokykla
Vilniaus „Rasos“ specialioji mokykla – valstybinė internatinė dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniuje, Vitebsko g. 19, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba intelekto sutrikimų turintiesiems vaikams. Įstaigos kodas 190981041. Steigėjas Vilniaus apskrities viršininko administracija.
Istorija
Įkurta 1958 m., iki 2005 m. vadinosi Vilniaus 1-oji specialioji internatinė mokykla. Mokosi per šimtą mokinių iš Vilniaus miesto ir visos apskrities.
Vilniaus miesto savivaldybės tarybos 2013 m. gegužės 15 d. sprendimu Nr. 1-1230 „Rasos“ mokykla prijungta prie Verkių mokyklos.
Pusryčių klubas
Siužetas
Penki skirtingų asmenybių paaugliai už savo nusižengimus privalo praleisti visą šeštadienį mokyklos bibliotekoje. Filme rodomas jų tarpusavio bendravimas ir nuotykiai tuščioje mokykloje, per kuriuos jaunuoliai po truputį pradeda suprasti, kad vis dėl to nėra tokie jau skirtingi bei juos sieja kažkas bendro.
Sėkmė
Filmas tapo populiarus ir visame pasaulyje uždirbo 51,5 mln. JAV dolerių, kas buvo milžiniška sėkmė palyginus su gan mažu (1 mln. JAV dolerių) biudžetu.
2005 m. filmo 20-mečio proga per MTV filmų apdovanojimus buvo įteiktas „sidabrinio kibirėlio“ apdovanojimas.
„Simple Minds“ daina
Filmo pradžioje ir pabaigoje skambėjo škotų grupės „Simple Minds“ singlas „Don’t You (Forget About Me)“, kuris filmo dėka JAV Billboard Hot 100 pakilo į 1-ą vietą ir tapo pasauliniu hitu.
Vytėnai (Ignalina)
Vytėnai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 6 km nuo Tverečiaus.
Laimuntas Kleinauskas
Laimuntas Kleinauskas (g. 1960 m. vasario 29 d. Joniškyje) – Lietuvos ir Joniškio rajono karinis bei politinis veikėjas, majoras.
Biografija
1981 m. baigė Lvovo aukštąją karinę politinę mokyklą, suteikta karininko – kultūros ir švietimo darbuotojo kvalifikacija ir leitenanto karinis laipsnis. 1996–2000 m. studijavo Lietuvos teisės universitete. 1994 m. baigė NATO karininkų kursus Oberammergau, Vokietijoje, 1995 m. Pasienio policijos rinktinių ir užkardų vadų kvalifikacijos kėlimo kursus Lietuvos policijos akademijoje. 1997 m. Jungtinių Tautų (JT) policijos karininkų kursai JT ruošimo centre Švedijoje.
1977–1990 m. tarnavo TSRS ginkluotosiose pajėgose Lvove, Leningrade, Baku, Sumgaite, kapitonas.
Nuo 1991 m. iki 1993 m. LR krašto apsaugos ministerijos Šiaulių zonos Joniškio rajono komendantas, kapitonas. 1993–1994 m. KAM Valstybės sienos apsaugos tarnybos Šiaulių rinktinės viršininko pavaduotojas, majoras. 1994–1997 m. Pasienio policijos departamento prie VRM Šiaulių pasienio policijos rinktinės komisaras.
Nuo 1997 m. iki 1998 m. JT Pereinamosios Administracijos Rytų Slavonijoje (UNTAES) misijos narys, specialiųjų policijos pajėgų tarptautinis policijos stebėtojas Šiaurės sektoriaus Dalio policijos stotyje, specialiųjų policijos pajėgų Transporto skyriaus viršininkas Misijos štabe Vukovare, Kroatija, Lietuvos kontingento Kroatijoje vadas. 1998 m. Jungtinių Tautų Policijos Palaikymo Grupės (UNPSG) misijos Kroatijoje narys, specialiųjų policijos pajėgų Transporto skyriaus viršininkas, Lietuvos kontingento vadas.
Nuo 1998 m. iki 1999 m. Europos Saugumo ir Bendradarbiavimo Organizacijos misijos Kroatijoje narys, Misijos policijos pajėgų sąveikos su Kroatijos valdžia karininkas, Vidaus tyrimų tarnybos vadovas, Operacijų valdybos vyresnysis karininkas misijos štabe Vukovare, Kroatija. 1999–2000 m. Šiaulių pasienio policijos rinktinės Personalo skyriaus viršininkas.
Nuo 2000 m. spalio mėn. VRM pensininkas.
2002–2003 m. Šiaulių miesto savivaldybės mero patarėjas. Nuo 2004 m. „LB. Profile GmbH“ pardavimų atstovas Baltijos ir SNG Šalyse.
Nuo 2001 m. gegužės mėn. Lietuvos socialdemokratų partijos Joniškio rajono skyriaus narys, nuo 2003 m. LSDP Šiaulių apskrities koordinacinės tarybos pirmininko pavaduotojas.
Nuo 2003 m. Joniškio rajono savivaldybės tarybos narys.
Vedęs; žmona Rita, vaikų darželio lopšelio slaugytoja, dukra Monika (g. 1984 m.), sūnus Aleksas (g. 1986 m.), Šiaulių universiteto studentai.
Telūras
Telūras – vienas iš rečiausių elementų. Gamtoje jis aptinkamas difuziškai išbarstytas įvairiuose polimetalinėse rūdose. Jo kiekis žemės žievėje svyruoja nuo 10-9 iki 10-6%. Telūras turi kaip kristalinę taip ir amorfinę modifikacijas.
Naudojimas
Vienpusis laidumas daro jį vienu iš pačių populiariausių puslaidininkų, naudojamų šiuolaikinėje radiotechnikoje. Kadangi telūras turi labai didelę elektrinę varžą, jis sėkmingai naudojamas kondensatorių, šaldytuvų bei jautrių termoporų gamyboje. Telūras taip pat naudojamas stiklo bei keramikos, kabelių ir kaučiuko gamyboje. Telūro druskos – telūritai – naudojamos medicinoje bakteriologinėje difterijos diagnostikoje ir kaip antiseptikai.
Telūro poveikis žmogaus organizmui
1891 metais gydytojas C. Levaditi taikė dideles telūro dozes sifilio bei raupų gydymui, ir tuo parodė, jog telūras toksiškas tik naudojant jį ilgą laiką bei labai didelėmis dozėmis. Daug toksiškesnis yra telūro oksidas – jis stabdo gyvūnų augimą, sukelia galūnių paralyžių. Daugiausiai pasikeitimų aptinkama gyvūnų inkstuose, kasoje, širdyje, plaučiuose ir kepenyse; mažiau nukenčia kaulai, raumenys bei smegenys. Tyrimai rodo, kad į žmogaus organizmą telūras ir jo junginiai patenka per kvėpavimo takus ir virškinimo traktą (kvėpavimas per burną).
Vienas iš pačių tiksliausių apsinuodijimo telūru požymių – česnako kvapo atsiradimas. Manoma, kad kvapas atsiranda telūro deoksidacijos metu, kai jis ar jo oksidai jungiasi kepenyse su alkilinėmis grupėmis. Tai biologinio „apsivalymo“ procesas, nes iš organizmo kartu su nemaloniai kvepiančiais junginiais išvedamas ir pats telūras. Kvapas atsiranda, jeigu telūro kiekis ore yra ne mažesnis nei 0,001–0,01 mg/m³, todėl kraštutinis leistinas telūro kiekis ore negali viršyti 0,001 mg/m³.
Pavydinė
Pavydinė – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės rytus nuo Suvieko.
Lobizmas
Lobizmas ( 'koridorius, kuluaras') – visuomenės narių, grupių ar atskirų individų veikla siekiant daryti įtaką valdžios atstovų sprendimams.
Istorija
Nors tam tikras lobizmo apraiškas galima aptikti senovės Graikijoje ir Romoje, tačiau modernaus lobizmo pradžia yra siejama su XVIII amžiaus pabaiga JAV. Tuometinė žiniasklaida bei visuomenė lobizmą laikė abejotinos reputacijos praktika, kuri kenkė demokratijai ir buvo smerkiama. Nors visuomenėje lobizmas buvo vertinamas neigiamai, pirmą kartą jį sureguliuoti ir pradėti lobistų registraciją nesėkmingai buvo pabandyta tik 1928 metais. Federalinis lobizmo reguliavimo aktas JAV buvo priimtas po Antrojo pasaulinio karo – jame apibrėžtas lobizmas, lobistams numatytos tam tikros pareigos (pavyzdžiui, registruotis, deklaruoti savo interesus, pajamas ir pan.) ir sankcijos už šių reikalavimų nesilaikymą.
Interesų grupės
Lobizmu gali užsiimti pavieniai asmenys arba jų grupės, vadinamos interesų grupėmis. Remiantis Europos Parlamento 2003 metų ataskaita, 2000 metais Briuselyje ir jo apylinkėse buvo apie 2600 registruotų interesų grupių, turinčių pastovius biurus. Iš jų maždaug trečdalis buvo Europos prekybos asociacijos, penktadalis – komercijos konsultantai, maždaug po 10 proc. – nevyriausybinės organizacijos, profesinės sąjungos, nacionalinio verslo asociacijos, apie 5 proc. – tarptautinės organizacijos ir apie 1 proc. – ekspertų grupės.
Interesų grupės paprastai skirstomos pagal atstovaujamus interesus. Europos Komisija juos siūlo skirstyti į dvi grupes – verslo arba visuomenės interesus. Visuomenės interesams atstovauja pelno nesiekiančios organizacijos arba jo siekiančios (pavyzdžiui, teisininkai, konsultantai).
Lobistų tipai
Kontraktiniai lobistai – pagal sutartį dirbantys lobistai, gaunantys atlyginimą už savo darbą. Šiam tipui priskirtini ir visi Vyriausiojoje tarnybinės etikos komisijoje (toliau – VTEK) registruoti lobistai, teikiantys ataskaitas VTEK ir deklaruojantys pajamas, gaunamas už lobistinę veiklą.
Lobistai ryšiams su įstatymų leidėjais – patarėjai, konsultantai, nesantys tų įmonių ar įstaigų etatiniai darbuotojai ir neužsiregistravę kaip lobistai VTEK. Šiai grupei priskirtinos konsultacinės, viešųjų ryšių kompanijos, kurios sutartiniu pagrindu vykdo lobistinę veiklą kieno nors naudai.
Lobistai savanoriai – negaunantys atlyginimo, atstovaujantys nepelno, visuomeninėms organizacijoms ar socialiai remtinoms grupėms.
Lobistai mėgėjai – dirbantys „iš idėjos“ arba patiriantys asmeninę naudą iš lobistinės veiklos konkrečiu atveju; lobistai mėgėjai, kovojantys prieš jiems labai nepatinkančią politikos kryptį ar įstatymo, nutarimo projektą.
Lobistinė veikla
Lobistinė veikla vyksta realizuojant tokius uždavinius. :
Lobizmo padariniai
Lobizmas sukelia teigiamus (pavyzdžiui, aktyvesnis visuomenės grupių interesų atstovavimas) ir neigiamus padarinius. Iškyla grėsmė, kad sprendimai bus priimami ne daugumos, o lobizmui daugiau pinigų skiriančių asmenų ar grupių naudai.
Lobizmo reguliavimas
Kadangi tik maža informacijos dalis apie lobistinę veiklą bei jos rezultatus yra prieinama visuomenei, lobizmą reglamentuojančiomis teisės normomis siekiama suteikti jam skaidrumo. Kaip 1992 metais teigė JAV senatorius Carl Levin, „lobistinę veiklą reglamentuojančių įstatymų paskirtis – pasakyti žmonėms, kam, kiek ir kieno interesais mokama už lobistinę veiklą ir kurioje srityje ji vykdoma“. Lobistinė veikla gali būti reglamentuojama teisės aktais, elgesio kodeksais, interesų deklaravimu, papročiais ir pan. Nuo pasirinkto teisinio reglamentavimo modelio priklauso visuomenės informavimas apie lobistinę veiklą. Lobizmą galima reglamentuoti dvejopai:
Wii Sports
Wii Sports – 2006 m. „Nintendo“ sukurtas videožaidimas „Nintendo Wii“ žaidimų konsolei. „Wii Sports“ žaidimas išleistas ir buvo pardavinėjamas kartu su „Nintendo Wii“ konsole (išskyrus Japonijoje). „Wii Sports“ 2015 m. rugsėjo duomenimis išplatintas 82,72 mln. kopijų tiražu ir yra populiariausias visų laikų videožaidimas vienai platformai.
„Wii Sports“ − tai 5 sporto žaidimų (teniso, beisbolo, boulingo, golfo ir bokso) simuliacija, kuria „Nintendo“ norėjo parodyti judesiams jautraus valdymo pultelio Wii Remote funkcijas. Žaidėjai, naudodamiesi Wii Remote, atkartoja sportininko judesius, pavyzdžiui, smūgiavimą teniso rakete. Žaidimų taisyklės yra labai paprastos, todėl pradėti žaisti gali ir visiški naujokai.
Slabodzėjos rajonas
Slabodzėjos rajonas  – administracinis vienetas Padniestrėje, Moldavijoje. Administracinis centras – Slabodzėja. Rajonas įsikūręs išilgai Dniestro upės, Padniestrės pietinėje dalyje. Sudarytas iš keturių miestų ir 12-os savivaldybių (iš viso 24 gyvenvietės, įskaitant ir kaimus). 90 277 gyventojai (2010 m. duomenys).
Tautinė sudėtis
2004 m. duomenimis, rajone gyveno 95 742 gyventojai.
Utmanas ibn al-Afanas
Utmanas ibn al-Afanas (kai kuriuose šaltiniuose - Osmanas ibn Afanas) - vienas iš pirmųjų Mahometo šalininkų ir jo žentas. Trečiasis musulmonų kalifas, valdęs 644−656 m., tačiau sumanumu nusileidęs savo pirmtakams Abu bakrui ir Umarui ibn al-Katabui. Jo politika, kaltinama nepotizmu, paskatino sukilimą, per kurį jis pats buvo nužudytas.
Utmaną ibn al-Afaną kalifu išrinko šeši Pranašo bendražygiai. Jis buvo silpnesnio charakterio nei ankstesnieji kalifai, tačiau per pirmuosius šešerius jo valdymo metus musulmonų bendruomenė (umma) ir toliau klestėjo. Sumanaus valdymo dėka musulmonai užkariavo naujų teritorijų: atkariavo Kiprą iš Bizantijos, Šiaurės Afrikoje jų pajėgos pasiekė Tripolį, Rytuose užėmė didelę dabartinės Armėnijos dalį, musulmonų valdžią įtvirtino iki pat Okso upės Irane, Herato Afganistane ir Sindo Indijoje.
Nepaisant šių pergalių, tarp karių augo nepasitenkinimas dėl pasikeitusio gyvenimo: per keletą metų jie iš klajoklių tapo profesionaliais kariais. Vasarą leisdavo kariaudami, žiemą - gyvendami įgulos miestuose. Dėl padidėjusių atstumų karo žygiai pareikalaudavo labai daug jėgų, o grobis būdavo mažesnis. Utmanas buvo ypač nepopuliarus Kūfoje ir Fustate, nes ir toliau draudė karvedžiams bei turtingiausioms Mekos šeimoms kurti privačius ūkius tokiose šalyse kaip Iranas. Umma taip pat piktino ir tai, jog Utmanas, suteikdamas garbingiausius postus, neteikė pirmenybės Medinos musulmonams. Korano deklamuotojams nepatiko reikalavimas įgulos miestuose naudoti vienintelę šventojo teksto versiją.
656 metais nepasitenkinimas virto maištu. Grupė arabų kareivių iš Fustato sugrįžo į Mediną reikalauti savo teisių. Nesulaukę dėmesio, užpuolė Utmano būstą, įsilaužė ir jį nužudė. Maištininkai naujuoju kalifu paskelbė Mahometo pusbrolį Ali ibn Abi Talibą, kuris nepritarė nei Umaro, nei Utmano politikai ir rėmė kareivių teises prieš centrinę valdžią.
Piratavimas Somalyje
thumb|right|250px|Somalio piratai, užgrobę [[Kinija|Kinijos žvejybinį laivą]] Piratavimas Somalyje – piratų veikla prie Somalio pakrančių, tapusi didele grėsme tarptautinei laivų prekybai ir turizmui nuo antrosios Somalio pilietinio karo pusės 2006–2009 m. Nuo 2005 m. įvairios tarptautinės organizacijos, kaip antai Tarptautinė jūrų organizacija ir Pasaulio maisto programa, deda dideles pastangas kovojant su piratavimu šiame regione.
JT ir kelios tarptautinės organizacijos teigia, kad piratavimas šiose apylinkėse išplito dėl dažnų užsienio laivų žvejybos maršrutų. Apie 70 % vietinių gyventojų palaiko piratavimą tikėdami, jog tai apsaugos jų šalies vandenis nuo svetimšalių.
Pagal įvairius šaltinius, piratai šalia Somalio 2011 m. užpuolė 151 laivus, tačiau iš jų sėkmingai užgrobė tik 25, palyginus su 47 2010 m. Iš viso čia veikia nuo 3000 iki 5000 piratų; 2012 m. apie 1000 buvo pagauti ir laukė teismo 21-oje šalyje.
2008 m. BBC tyrime buvo konstatuota, kad Somalio piratų grupėse yra trijų kategorijų žmonės:
2013 m. gruodį buvo paskelbta, kad per šiuos metus įvyko tik 9 piratavimo šiame regione atvejai ir iš jų visi buvo nesėkmingi. Apie 90 proc. piratavimo sumažėjimą lėmė tinkamos laivų ir įgulų apsaugos priemonės, ginkluotų saugos grupių naudojimas laivuose ir pakrančių apsaugos tarnybų darbas.
Majabekės provincija
Majabekės provincija  – provincija vakarų Kuboje, driekiasi tarp šiaurinės ir pietinės pakrančių. Ribojasi su Matansaso provincija rytuose, Artemisos provincija vakaruose bei Havanos miestu šiaurės vakaruose. Administracinis centras – San Chosė de las Lachasas.
Majabekės provincija sudaryta 2010 m., padalinus Havanos provinciją. Dabar tai mažiausia ir mažiausiai gyventojų turinti Kubos provincija.
Geografija
Būdingas lygumų kraštovaizdis, tačiau vietomis yra kalnuotų ruožų, pavyzdžiui, Charuko skradžiai. Svarbiausia upė (pagal kurią ir pavadinta provincija) yra Majabekė.
Administracinis suskirstymas
Provincija padalinta į 11 savivaldybių:
Veka
Veka (Gallirallus australis) – vištelinių (Rallidae) šeimos vekų genties paukštis. Tai negalintys skristi paukščiai. Šios rūšies paukščiai gyvena tik Naujojoje Zelandijoje. Vekos yra rudos, vištos dydžio. Jos maitinasi įvairiais bestuburiais ir vaisiais. Kiaušinius peri nuo rugpjūčio ir sausio, paprastai peri abu tėvai.
Patinai išauga iki 60 cm ūgio, patelės – iki 50 cm.
Žodis „veka“ yra kilęs iš maorių kalbos. Gentis Rallus australis pavadinta švedo Anders Erikson Sparrman 1789 m. Šiuos paukščius mokslininkas tyrinėjo keliaudamas su James Cook 1772–1775 m.
Orinokas
Orinokas  – viena didžiausių Pietų Amerikos upių, kurios ilgis 2140 km. Prasideda Gvianos plokščiakalnio pietvakariuose, 1074 m aukštyje virš jūros lygio. Teka per Gvianos žemumą Venesuelos teritorija dideliu lanku nuo Brazilijos pasienio, palei Kolumbijos sieną ir įteka į Atlanto vandenyną. Žiotyse Orinokas suformuoja didelę pelkėtą deltą, kurios plotas, įvairiais vertinimais, nuo 20 000 iki 36 500 km². Deltoje upė išsiskaido į 36 atšakas ir daugybę protakų, laivuojama Makareo protaka.
Orinoko baseinas apima apie 80 % Venesuelos ir apie 25 % Kolumbijos teritorijos. Dauguma didesnių Venesuelos upių yra Orinoko intakai. Svarbiausieji intakai: Kaura, Karoni (dešinieji), Guavjarė, Meta, Arauka, Apurė (kairieji).
thumb|left|230px|Tiltas per Orinoką Soledade
Daumėnai (Panevėžys)
Daumėnai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Velžio.
Orinokas
Išskirtinis hidrografinis Orinoko bruožas yra 335 km ilgio Kasikjarės bifurkacija, kur nuo pagrindinės vagos atsiskyrusi atšaka nebesugrįžta į pagrindinę upę, bet nuteka į Amazonės baseinui priklausantį Negrą.
Iki Santakos su Meta Orinoko vaga slenkstėta. Toliau teka plačiu 3–10 km slėniu, nors jis vietomis susiaurėja. Jūros potvniai sukelia upės vandens lygio svyravimus 400 km nuo žiočių ruože. Lietingojo sezono metu upė išsilieja iki 22 km pločio ir 100 m gylio (sezoninių potvynių amplitudė siekia 30 m). Per metus Orinokas nuneša 915 km³ vandens, 45 mln. tonų tvirtųjų nešmenų. Vandens rūgštingumas – 4,8–6,8 pH.
Orinoko baseine yra aukščiausias planetoje Anchelio krioklys, krintantis nuo Aujantepui stalakalnio (tepui).
Upė beveik visa tinka laivybai, okeaniniai laivai pasiekia Bolivaro miestą, įsikūrusį 435 km nuo žiočių, upiniai laivai – Puerto Ajakučą. Liūčių laikotarpiu pasiekiamos Guavijarės žiotys. Svarbiausi miestai prie Orinoko: Santa Barbara, Puerto Ajakučas, Siudad Bolivaras, Puerto Ordasas (Venesuela), Puerto Karenjas (Kolumbija).
Tyrinėjimo istorija
Manoma, kad Kristupas Kolumbas trečiosios kelionės į Naująjį pasaulį metu 1498 m. aptiko Orinoko žiotis, o ispanas Lope de Aguirre 1560 m. nukeliavo išilgai didelės jos dalies. Vokiečių gamtininkas Aleksandras von Humboldtas 1799 m. tyrė upės aukštupį, tačiau tik 1944 m. buvo padarytos Orinoko ištakų oro nuotraukos.
Ekologija
Amazoninis delfinas ir brazilinė ūdra gyvena Orinoko upės sistemoje. Orinoko krokodilas yra vienas iš rečiausių roplių pasaulyje. Jis gyvena Orinoko upės baseine.
Yra žinoma daugiau kaip 1000 žuvų rūšių, kurios gyvena upės baseine. Yra rūšių, kurios gyvena sūriame vandenyje Orinoko estuarijoje, bet taip pat gyvena gėlame vandenyje. Didžiausi būriai yra lašišakarpiai ir šamažuvės, kurie kartu sudaro daugiau kaip pusę gėlame vandeyje gyvenančių rūšių. Kai kurios žymesnės rūšys yra juososios dėmės piranija (Pygocentrus cariba) ir raudonasis neonas. Pastarosios rūšys yra svarbios akvariumų žuvys ir taip pat randamos Rio Negro upėje, dėl to buvo atrastas ryšys tarp šios upės ir Orinoko per Kasikjarės kanalą.
Karatas
miniatiūra|[[Deimantas|Deimantų masė matuojama karatais]] Karatas (, sutrumpinimas ct) – matavimo vienetas, skirtas išmatuoti šlifuotų juvelyrinių dirbinių ir brangakmenių svorį. 1907 m. tarptautinio matų ir svorių komiteto konferencijoje Paryžiuje buvo priimtas metrinis karatas, lygus 200 miligramų (mg) arba 0,2 gramo (g). Iki tol karato masė keitėsi, tad istorinių deimantų masė dabar gali nebeatitikti.
Pavadinimas kilęs iš saldžiosios ceratonijos (Ceratonia siliqua) ankšties, kurio sėklos buvo vartotos sverti, nes kiekvienos sėklos svoris beveik nesiskiria ir sveria būtent 0,2 gramo. Juvelyrai dar nuo neatmenamų laikų naudojo jas kaip svarelius.
Kai kuriose šalyse, (pvz., Anglijoje, Šveicarijoje), karatų matavimo sistema naudojama išmatuoti tauriojo metalo kiekį 1 kilogramo lydinyje. Tačiau dažniausiai taurusis metalas matuojamas prabomis.
Prabų palyginimas su karatais 24 g masės lydinyje:
Kaimanų Salos
Kaimanų Salos arba Kaimanai  – salos Karibų jūroje, Vest Indijoje, priklausančios Jungtinei Karalystei. Administracinis centras – Džordžtaunas. Salos garsėja ofšorinėmis bendrovėmis.
Geografija
thumb|left|240px|Mažasis Kaimanas Kaimanų salas sudaro 3 neaukštos salos – Kaiman Brakas (38 km²), Mažasis Kaimanas (28,5 km²) ir Didysis Kaimanas (197 km², didžiausia sala). Visos trys salos žemos, susidariusios iš koralinių klinčių, su puikiais paplūdimiais, supamos koralų rifų, kuriuose veisiasi įvairiausi jūrų gyvūnai.
Trečdalis salų teritorijos pelkėtas ir apaugęs mangrovėmis, upių nėra. Kaimanuose auga kokosinės palmės, bananai, mangai ir duonmedžiai. Valstybiniuose ūkiuose maistui auginami jūrų vėžliai, iš jų kiautų ir odos gaminami suvenyrai Kaimanų salas gausiai lankantiems turistams.
thumb|left|300px|Kaimanų Salos
Kaiman Brako salos ilgis maždaug 19 km, o plotis 1,6 km. Jūros dugnas aplink salą nusėtas urvais ir gausybe sudužusių laivelių liekanų, todėl nepaprastai domina nardytojus. Mažasis Kaimanas vos 8 km ilgio ir beveik visas paverstas iguanų ir laukinių paukščių draustiniu.
Salų aukštis iki 50 m (Blafo miškas Kaiman Brako saloje).
Klimatas atogrąžų, pasatinis. Vidutinė mėnesio temperatūra 15–30 °C, iškrinta ~1300 mm kritulių. Liūčių laikmetis tęsiasi nuo gegužės iki spalio. Vasaros antroje pusėje praūžia galingi uraganai.
Gyventojai
40 % Kaimanų Salų gyventojų – mišrios kilmės (daugiausia mulatai), 20 % – juodaodžiai, 20 % – baltieji, 20 % – imigrantai. Valstybinė ir plačiausiai vartojama kalba – anglų, paplitusi vietinė kreolinė tarmė. Taip pat vartojamos ispanų, tagalų kalbos, Jamaikos kreolų kalba.
Beveik visi salų gyventojai – krikščionys: 67,8 % – protestantai (Dievo Bažnyčia, Septintosios dienos adventistai, baptistai, presbiterionai, sekmininkai, anglikonai ir kt.), 14,1 % – katalikai; taip pat yra šiek tiek Jehovos liudytojų, judėjų, hinduistų.
thumb|left|250px|Džordžtaunas
Istorija
1670 m. Madrido sutartimi ispanai salas perleido britams. Ilgą laiką jos buvo negyvenamos, pasitarnavo kaip piratų prieglobstis. Nuo XVIII a. čia pradėjo keltis gyventojai iš Jamaikos, buvę kaperių kapitonai ir įgulų nariai.
1863 m. Kaimanai perduoti Jamaikos kolonijai. 1963 m. Jamaika pasiskelbė nepriklausoma, o Kaimanai liko Didžiosios Britanijos valda. 7 dešimtmetyje įvykdyta mokesčių reforma paskatino spartų bankų ir draudimo bendrovių steigimą, Kaimanų salos tapo vienu didžiausių pasaulio finansų centrų.
Salų gubernatorius atstovauja Didžiajai Britanijai ir valdo Kaimanus sykiu su įstatymų leidybos susirinkimu iš 18 narių, kurių 15 renkami.
Ekonomika
Kaimanų salų ūkio svarbiausios šakos – turizmas ir bankininkystė (veikia per 500 užsienio bankų) – sukuria apie 80 % BVP. Taip pat verčiamasi kokosų, bananų, ryžių, kukurūzų, mangų, daržovių auginimu, galvijų, naminių paukščių, jūrų vėžlių veisimu, žvejyba, krevečių gaudymu. Laivų statybos, statybinių medžiagų, maisto (daugiausia romo) pramonė.
Iš salų išvežami kokoso riešutai, krevetės, omarai, žalieji vėžliai, akvariumų žuvys, vėžlio kiauto dirbiniai. Importuojama apie 90 % suvartojamų maisto produktų, t. p. transporto priemonės, kuras. Daugiausia prekiaujama su Jungtinėmis Amerikos Valstijomis, Didžiąja Britanija, Olandija, Japonija.
Martinas Petrovas
Martinas Petrovas (g. 1979 m. sausio 15 d.) – Bulgarijos futbolininkas (saugas), žaidžiantis Bulgarijos futbolo rinktinėje, šiuo metu žaidžiantis Bolton Wanderers klube. Su rinktine žaidė 2004-ųjų Europos futbolo čempionate. 2006-aisiais išrinktas Bulgarijos metų futbolininku.
2010 m. liepos 1 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Bolton „Wanderers“ klubu.
Amga (gyvenvietė)
Amga  – gyvenvietė Rusijoje, vidurio Jakutijoje, ~200 km į pietryčius nuo Jakutsko. Uluso administracinis centras. 6,4 tūkst. gyventojų (2004 m.). Prieplauka prie Amgos upės. Respublikinės reikšmės kelias į Jakutską bei vietinis žiemos kelias į Ust Mają.
Veikia dvi vidurinės mokyklos, gimnazija, ligoninė. Yra pilietinio karo istorijos muziejus, muziejinis kompleksas „Staraja Sloboda“.