cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Italijos vyrų futbolo rinktinė
Rinktinės sudėtis
! colspan="9" style="background:#0066bc; text-align:left;"|
Sanhedrinas
Sanhedrinas ( 'sėdintys kartu', 'susirinkimas, taryba') – iki V a. veikusi žydų politinė institucija, tuo pačiu aukščiausioji teisinė institucija.
Pagal Biblijos reikalavimus kiekvieno miesto sanhedriną sudarė 23 teisėjai. Didysis (Auksčiausias) Sanhedrinas susidėjo iš 71-jo didžiausiojo Izraelio teisėjo ir kitų, kurie atsakė už viso Izraelio tvarką ir teisingumą. Didžiajam Sanhedrinui vadovavo teisingumo vadas (Nasi), o jam padėdavo teisingumo pavaduotojas (Av Beit Din), aplink juos pusiau ratu sėdėjo 69 padedantys teisėjai. Jie visi rinkdavosi į Jeruzalės šventykloje paskirtas patalpas (Liškat ha-Gazith) bei dirbdavo visas dienas išskyrus Šabą bei visas žydų religines šventes. Kristaus laikais Didžiojo Sanhedrino teisėjais buvo išrinkti sadukėjai ir farizėjai, tačiau jie Naujajame Testamente aprašyti kaip korumpuoti savanaudžiai, klausantys Romos imperijos diktato. Judaizme Sanhedrinas simbolizavo paskutinę Izraelio teisingumo valdžią, blogai vykdžiusią Mozės reikalavimus.
Vištia Marė
Vištia Marė  – kalnas, išsidėstęs Brašovo apskrityje, vidurio Rumunijoje, priklausantis Fegerašo kalnynui. 2527 m aukščio kalnas yra 3 pagal aukštį Rumunijoje. Vištia Marė išsidėsčiusi visai šalia aukščiausio Rumunijoje – Moldovianu kalno (2544 m).
Į vakarus nuo kalno eina Transfegerešano kelias. Kalnas pasiekiamas iš šiaurėje esančio Viktorijos miesto.
Prožirnis
Prožirnis (Genista) – pupinių (Fabaceae) šeimos Faboideae pošeimio augalų gentis.
Priklauso žemi krūmai. Jų lapai paprasti, retkarčiais trilapiai. Žiedai geltoni, rečiau balti, sukrauti kekėse ar galvutės pavidalo žiedynuose. Ankštys pailgos, daugiasėklės.
Lietuvoje auga viena savaiminė rūšis ir kelios auginamos:
thumb|left|210px|[[Vokietinis prožirnis (Genista germanica)]]
Babinas
Babinas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Choroščiaus valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurės vakarus nuo Choroščo ir apie 18 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Per kaimą eina Via Baltica 25px|DW651 kelias. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Valečkai
Valečkai – kaimas šiaurinėje Anykščių rajono savivaldybės dalyje, 5 km į pietryčius nuo Viešintų.
Jonas Boskas
Jonas Bosko (Giovanni Melchior Bosco; 1815 m. rugpjūčio 16 d. – 1888 m. sausio 31 d.) – katalikų kunigas, 1934 m. šventasis – auklėtojų ir katalikų mokytojų ir jaunimo globėjas.
Biografija
Gimė netoli Turino (Italija), valstiečių šeimoje. Įkūrė saleziečių kongregaciją, Marijos Krikščionių Pagalbos dukterų institutą ir saleziečių bendradarbių sambūrį. Svarbiausia jo veikla buvo jaunimo auklėjimas ir jų dorovinis bei dvasinis ugdymas. Turėjo auklėjimo būdą, vadinamąją Prevencinę auklėjimo sistemą, kurią galima apibūdinti vienu sakiniu - " geriau prieš tai auklėti, negu po to bausti ". Šia sistema naudojasi įvairios salezietiškos ir bendrai katalikiškos organizacijos. Įkūrė oratorijas, kuriose vaikai gyveno ir mokėsi amatų, giedojimo, melsdavosi ir žaisdavo. Daug prisidėjo prie Bažnyčios plitimo ir buvo didelis popiežiaus autoriteto gynėjas.
Paskelbtas palaimintuoju 1929 m. popiežiaus Pijaus XI, o 1934 m. balandžio 1 d. šis popiežius jį kanonizavo. 1988 popiežius Jonas Paulius II jam suteikė "Jaunimo tėvo ir mokytojo" titulą.
Radiocentro muzikiniai apdovanojimai 2007
Radiocentro muzikiniai apdovanojimai 2007 buvo 11 kartą vykęs geriausių Lietuvos metų pop grupių ir atlikėjų pagerbimo renginys. Jis įvyko 2007 m. vasario 2 d. Vilniaus „Siemens“ arenoje. Nominacijos: „Geriausia atlikėja“, „Geriausias atlikėjas“, „Geriausias debiutas“, „Geriausia alternatyva“, „Geriausia grupė“, „Geriausia daina“ ir „Geriausias albumas“. Dar du trofėjai įteikti už geriausią Lietuvos Top 20 pasirodymą bei nuopelnus muzikai. Tačiau jas, skirtingai nei kitas nominacijas, rinko patys organizatoriai. Renginyje, be atlikėjų iš Lietuvos, pasirodė „Activ“, „Banaroo“ ir Amy Diamond.
Geriausia alternatyva
thumb|Geriausia metų grupė – 69 danguje
Geriausia daina
thumb|Sel albumas „Muzika“ pripažintas geriausiu
Maskvos sritis
Maskvos sritis (rus. Моско́вская о́бласть) – sritis Rusijos europinės dalies centre, Centrinėje federalinėje apygardoje.
Maskvos sritis sudaryta 1929 m. sausio 14 d. Srities plotas – 45 800 km². Gyventojų – 7 708 499 (2021). Administracinis centras – Rusijos sostinė Maskva, kuris tuo pačiu turi atskirą federalinio miesto statusą. Srities gubernatorius – Andrejus Vorobjovas (Андрей Воробьев).
Geografija
Maskvos srities šiaurėje yra Volgos aukštupio žemuma, į pietus nuo jos – Maskvos aukštuma (Klino–Dmitrovo kalvagūbris, iki 285 m aukščio), pietryčiuose – Meščioros žemumos vakarinė dalis.
Maskvos srityje yra daug upių, visos priklauso Volgos baseinui: šiaurėje Volgos dešinieji intakai Šoša, Dubna, pietuose Okos vidurupio kairieji intakai Protva, Nara, Maskva, Kliazma. Yra ežerų, tvenkinių, Maskvos kanalas.
Administracinis suskirstymas
Maskvos sritis suskirstyta į 38 rajonus:
Miestai
Didžiausi miestai (tūkst. gyv., 2005 m.; Maskva į sudėtį neįeina):
Mačioniškis
Mačioniškis – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Rokiškio.
Bangladešo nacionalinis muziejus
Bangladešo nacionalinis muziejus – nacionalinis muziejus, oficialiai atidarytas 1913 m. rugpjūčio 7 d. Dakoje. 1983 m. gavo nacionalinį statusą. Muziejus suskirstytas į kelis departamentus: Muziejus taip pat turi konservavimo laboratoriją.
Kantara
thumb|150px|Kantaros pilis. Kantara  – pilis esanti Kipre. Tai pati ryčiausia salos pilis, kuri stovi Kirenijos kalnagūbrio šlaite, 630 m virš jūros lygio. Tvirtovė suteikė puikią galimybę kontroliuoti judėjimą Karpazo pusiasalyje ir Mesaorijos lygumoje.
Manoma, kad pilį X a. pastatė bizantijiečiai besigindami nuo arabų puolimų. Istorinėse kronikose pirmą kartą paminėta kartu su Ričardo Liūtaširdžio Kipro užgrobimu 1191 m. Pilis tuo metu buvo salos vietininko Izaoko Komnino prieglobsčiu.
1228 m. pilis labai nukentėjo nuo rojalistų atakų, po kurių ją reikėjo praktiškai visą atstatyti. Vėliau neteko strateginės reikšmės ir vietiniai dvarininkai ją naudojo kaip perkrovos punktą kalnų ožių ir leopardų medžioklės metu.
Whoopi Goldberg
Whoopi Goldberg (gimė kaip Caryn Elaine Johnson 1955 m. lapkričio 13 d.) – JAV aktorė, komikė, dainininkė, dainų autorė ir aktyvistė. Oskaro ir dviejų auksinių gaublių savininkė. Trijų knygų autorė.
Cezario apdovanojimas
Visos šalies mastu per televiziją transliuojama apdovanojimų teikimo ceremonija kasmet vasario mėnesį rengiama Paryžiaus „Châtelet“ teatre.
Apdovanojimų kategorijos
thumb|190px|Trofėjus
Laureatai
thumb|190px|Aktorė Elsa Zylberstein, laikanti Cezario apdovanojimą. 2009 m.
Filmai
Filmai, pelnę 5 ar daugiau Cezario apdovanojimų:
Aktoriai
Aktoriai, pelnę 7 ar daugiau nominacijų:
Laisvosios profsąjungos
Laisvosios profsąjungos – Lietuvos laisvųjų profsąjungų laikraštis, leistas 1990–1991 m. Vilniuje.
Istorija
Redaktorė V. Nekrašienė. Tiražas 5400 egz. Išėjo 9 numeriai.
Love Songs (albumas)
Love Songs – debiutinis JAV dainininkės ir aktorės Jennifer Love Hewitt albumas, išleistas 1992 metais tik Japonijos rinkoje.
1997 metais jis buvo perleistas ir JAV.
Jūrava
Jūrava – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Žukų, dešiniajame Giluvės upės krante, Karšuvos girioje. Seniūnaitijos centras. Veikia Jūravos girininkija. Į šiaurę nuo kaimo yra Jūravos ąžuolynas, kuriame auga aukščiausias Lietuvos ąžuolas. Jo apimtis 1,4 m, o aukštis – 38 metrai.
Istorija
Po 1422 m. Melno taikos buvo skatinamas Mažosios Lietuvos apgyvendinimas, naujakuriams suteikiant įvairių privilegijų, skatintas ir valstybinių miškų kirtimas, kirtimus paverčiant dirbamais laukais. Per Jūravos mišką nuo upės ėjęs takas link Viešvilės virto svarbesniu vieškeliu, kirtusiu iš girių pelkynų ištekantį Giluvės upelį. Prie perkėlos nuo seno buvo minimas Antgiluvių kaimelis, kuriame buvo apgyvendinami valstybinio (karališkojo) miško prievaizdai, prižiūrėję aplinkinius plotus. 1785 m. Antgiluviai (arba ) buvo apibūdinti kaip karališkojo vyresniojo prievaizdo būstinė su vienu ugniakuru (sodyba). Tuomet sodyba priklausė Kazikėnų valsčiui ir Viešvilės parapijai.
XIX a. pradžioje vietovė vokiškai pavadinta Jura. 1817 m. ten užfiksuota miškų ūkio būstinė su dviem ugniakurais (sodybomis) ir 16 gyventojų. Tuomet vietovė priklausė naujai sukurtai Ragainės apskričiai. Pro čia link Viešvilės važiuodavo vis daugiau keliautojų iš Jūros upės dešiniojo kranto ar tolesnių vietovių.
XIX a. viduryje Jūrava vadinta vyriausios girininkijos sodyba. Tuomet ten gyveno 12 žmonių, laikyti 6 arkliai, 14 galvijų, 6 avys bei 5 kiaulės. Gyvenusiems valdiškame plote bei valdiškuose pastatuose reikėjo mokėti mažiau mokesčių nei kokio turto savininkams. Už lankiusius Žukų mokyklą vaikus, kuriems iki mokyklos tekdavo eiti netrumpą atstumą girių takais, kasmet pakako mokytojui surinkti 16 sidabrinių grašių ir 9 pfenigius, dar šiek tiek rugių, grūdų, šieno bei šiaudų.
Po miškų ūkio reformų pertvarkant ankstesnes ūkių bei girininkijų valdas, Jūravai buvo palikta administruoti Nemuno dešiniojo kranto girių vakarinė dalis – plotai arčiau Jūros upės. 1871 m. Jūrava apibūdinta kaip vyr. girininkijos būstinė su dviem gyvenamaisiais namais bei devyniais gyventojais. Per miškus ir pelkynus link netolimos Vokietijos valstybės sienos su Rusijos imperija driekėsi kontrabandininkų takai, kuriais lietuviškos spaudos draudimo metais keliaudavo ir knygnešiai.
1885 m. Jūravos vyr. girininkija valdė 5976 ha žemės, iš jų 56 ha arimų, 42 ha pievų ir 5401 ha medynų. Tų valdų našumas buvo apibūdintas kaip gana menkas: buvo daug užpelkėjusių bei drėgnų vietų su prastos kokybės želdynais. Tada Jūravai dar priklausė penkios aplinkinės miškininkų (eigulių, miško darbininkų ir pan.) gyvenvietės, kuriose iš viso gyveno 54 žmonės septyniose sodybose. Į šią atkampią vietovę atvykdavo medžiotojai, nes miškuose dar buvo likę retų rūšių (kurtinių, vilkų, briedžių ir kt.).
1905 m. Jūravos vyr. girininkija iš viso valdė 6806 ha žemės, daugiausiai valstybinio miško plotų. Pačioje gyvenvietėje tada stovėjo vienas gyvenamasis namas su aštuoniais gyventojais. 1904 m. per Jūravą buvo nutiestas siaurasis geležinkelis Tilžė–Pagėgiai–Mikytai–Smalininkai, tapęs svarbia susisiekimo trasa, pamėgta ūkininkų bei nuošalių kaimų gyventojų. Į vakarus nuo Jūravos geležinkelis buvo nutiestas senojo vieškelio pakele, o ties miškininkų gyvenviete staigiai suko pietų link ir ėjo palei naująjį kelią, Jūravos gyvenvietę jungusį su plentu Vilkyškiai–Viešvilė–Smalininkai. Siekiant atpiginti ir palengvinti siaurojo geležinkelio tiesimą, jo trasos nebandyta tiesti per girią, pelkynus bei kalnynus – patogiau buvo glaustis prie jau buvusių kelių. Pačioje Jūravoje buvo įrengta traukinių stotelė. Miškininkai galėjo medieną iš girios glūdumos geležinkeliu gabenti į krašto lentpjūves bei uostus.
Po I pasaulinio karo Jūrava liko miškininkų gyvenviete, 1925 m. ji apibūdinta kaip girių dvaro apygarda. Jai ir toliau priklausė aplinkinės miškininkų sodybos, kur iš viso gyveno 53 žmonės. Tuomet Jūrava priklausė naujai sukurtai Pagėgių apskričiai ir Žukų parapijai. Pačioje Jūravoje buvo įsteigtas naujo valsčiaus centras, tad šios nedidelės gyvenvietės reikšmė dar padidėjo.
XX a. pradžioje Giluvės upelis jau nebuvo didelė kliūtis keliautojams – pro Jūrava jis tekėjo kanalizuota vaga. Aplinkiniai plotai buvo sausinti, į drėgnesnes vietas buvo nutiesti sausinimo grioviai.
Ties siaurojo geležinkelio posūkiu stovėjo didžioji vyr. girininkijos sodyba su stambiais pastatais. Ryčiau, jau už geležinkelio trasos, stovėjo nedidelė sodybėlė, kurioje vėliau apsigyvenęs Jūravos girininkas. Šiauriau sodybų, miške ant kalvelės buvo įrengtos miškininkų kapinaitės. Jūravos sodybas supo nedidelis dirbamų laukų bei pievų plotelis, supamas didžiosios girios. Ši buvo suraižyta taisyklingų kvartalinių linijų, kurių sankryžose stovėjo tašyto akmens stulpeliai su miško kvartalų numeriais. Iš Jūravos į miškų plotus vedė keli stambesni keliai bei menkesni keliukai. Kelias į plentą Vilkyškiai–Viešvilė buvo išgrįstas akmenimis ir apsodintas medžiais. Ąžuolais ir kt. medžiais buvo apsodinti kiti reikšmingesnieji keliukai aplink miškininkų gyvenvietę. Aplink svarbiausią vyr. girininkijos pastatą buvo sodinti dekoratyviniai medžiai. XX a. pradžioje pagrindinės sodybos erdvų stačiakampį kiemą supo keturi nemaži pastatai.
Kiemo šiaurinėje pusėje stovėjo didysis pastatas – mūrinis tinkuotas statinys iš dviejų dalių, padailintas kraštui būdingais motyvais. Kiemo vakarinėje bei pietinėje pusėse stovėjo nemaži ūkiniai pastatai: stambi medinė daržinė, pakelta ant aukšto akmens mūro pastato ir kt. Prieškariu Jūravos vakariniame pakraštyje buvo pastatyta nedidelė sodyba miško darbininkams su mediniais pastatais. Šios sodybos žymiau nenukentėjo Antrojo pasaulinio karo metais. Pokariu čia vėl buvo įkurdinti miškininkai, pagal savo sistemos tradicijas gana tvarkingai prižiūrėję senuosius pastatus bei gyvenvietės aplinką. Todėl Jūrava išliko geriau nei dauguma Mažosios Lietuvos gyvenviečių. Pokariu buvo visai nuardyta siaurojo geležinkelio linija, likviduota buvusi traukinių stotelė. Dalis senųjų statinių sunyko, dalis perstatyta.
Jūravos kapinaitėse liko senųjų paminklų. Kaime išlikusios vaizdingos senų medžių alėjos. Prieš šimtmetį ir dar seniau sodinti ąžuolai, uosiai bei kiti medžiai jau suvešėjo, jų eilės pažymi senųjų kelių trasas.
Užtemdomoji dvinarė
frame|right|Užtemdomoji dvinarė žvaigždė ir jos spindesio kitimo kreivė. Užtemdomoji dvinarė – dvinarė žvaigždė, kurios narių orbitos plokštuma yra taip arti regėjimo spindulio, kad narės užtemdo viena kitą. Jei dvinarė žvaigždė taip pat yra spektrinė dvinarė ir žinomas sistemos paralaksas, žvaigždė yra gana tinkama analizei.
Per paskutinį dešimtmetį užtemdomųjų dvinarių parametrų matavimas tapo įmanomas su maždaug 8 metrų skersmens teleskopais. Tapo įmanoma išmatuoti jų šviesį. Neseniai tai buvo panaudota atstumams iki Didžiojo Magelano Debesies, Mažojo Magelano Debesies, Andromedos ir Trikampio galaktikų matuoti. Taigi buvo atrastas naujas metodas galaktikų nuotoliui matuoti 5 % tikslumu.
Užtemdomosios dvinarės yra kintamosios žvaigždės, bet ne dėl narių šviesio kitimo, o dėl užtemimų. Matuojant žvaigždės spindesį, pastebimi praktiškai pastovaus spindesio periodai su periodiškais spindesio sumažėjimais. Jei viena žvaigždė yra didesnė nei kita, viena žvaigždė bus užtemdyta visiškai, kita – dalinai.
Užtemdomosios dvinarės orbitinis periodas gali būti apskaičiuotas tiriant žvaigždės spindesio kitimo kreivę, o jos narių dydžių santykis žinant orbitos spindulį – stebint kokiu greičiu kinta spindesys artimesnei žvaigždei užtemdant tolimesnę. Jei žvaigždė yra ir spektrinė dvinarė, gali būti apskaičiuoti ir orbitos elementai, o žvaigždžių masė gali būti apskaičiuota gana lengvai, taigi galima apskaičiuoti žvaigždžių tankių santykį.
Binary star
Regina (grupė)
„Regina“ – Bosnijos ir Hercegovinos roko grupė susiformavusi 1990 m. Sarajeve.
Trys grupės nariai Aco, Bojan ir Denis po ilgų vokalisto ieškojimų į grupę priėmė Davor Ebner. Grupė patyrė didžiulę sėkmę visoje Jugoslavijoje. Grupės kompozitorius yra Alexander Čović.
2000 m. du grupės nariai Aco ir Davor pradėjo savo solines muzikines karjeras, bet abu patyrė nesėkmę ir 2006 m. grupė susikūrė iš naujo.
Eurovizijos dainų konkursas 2009
2009 m. sausio 12 d. buvo patvirtinta, kad grupė atstovaus Bosnijai ir Hercegovinai Eurovizijos dainų konkurse 2009 m. Maskvoje, Rusijoje su daina „Bistra voda“.
Himačal Pradešas
Himačal Pradešas  – labiausiai kalnuota Indijos valstija. Šiaurėje ribojasi su Džamu ir Kašmyru, pietvakariuose su Pandžabu, pietuose su Harjana ir Utar Pradešu ir pietryčiuose su Utarančalu. Rytuose turi sieną su Tibetu.
Didžiausi miestai
thumb|left|250px|Kalnai Lahulo apygardoje
Letsis III
Letsis III (tikrasis vardas David Mohato Bereng Seeiso, g. 1963 m. liepos 17 d.) – Lesoto karalius. Jis perėmė šį titulą iš savo tėvo Mošoešoe II 1990 m. Po penkerių metų tėvas vėl tapo karaliumi, o jam mirus 1996 m. Letsis III antrą kartą tapo šalies karaliumi.
Letsis III mokslus baigė Jungtinėje Karalystėje. Bakalauro studijas jis baigė Nacionaliniame Lesoto universitete, o po to dar mokėsi Bristolyje, Kembridžo ir Londono universitetuose. 1989 m. baigęs visus mokslus jis grįžo į Lesotą.
2000 m. jis vedė Masenate Mohato Seeiso, su kuria susilaukė dviejų dukterų ir sūnaus.
Gileadas
Geografija
Gileadas buvo išsidėstęs į rytus nuo Jordano upės, atkarpoje tarp Tiberiados ežero ir Negyvosios jūros. Jordanas skyrė nuo kitoje upės pusėje buvusios Samarijos (vakaruose), Galilėjos (šiaurės vakaruose) ir Judėjos (pietvakariuose).
Į šiaurę nuo Gileado, už Jarmuko upės, buvo Bašanas, o pietuose – Moabas. Pietryčiuose perėjo į Amoną. Pagrindinė regiono upė – Zarkos žemupys.
Pagrindinis Bašano miestas senovėje buvo Ramot-Gileadas, svarbus prekybiniame Karalių kelyje, jungusiame Damaską šiaurėje su Akabos įlanka pietuose. Antikiniais laikais svarbiausi miestai buvo Gadara, Pela, Geraza ir kt.
Gileadą sudarė dvi skirtingos geografinės sritys: Jordano slėnio žemumos vakarinėje dalyje (antikinė Perėja) ir kalnuotos aukštumos rytinėje dalyje.
Raida
thumb|180px|left|Ogo ir Sihono karalystės iki izraelitų Gileado sritys buvo Jarmuko kultūros centru neolito laikais. II tūkst. pr. m. e. teritorijoje viešpatavo Egiptas. Mozės laikais Jordano slėnį valdė karalius Sihonas, kurio karalystė apėmė visą vakarinį Gileadą ir šiaurės vakarų Moabą. Sihono sostinė buvo Hesbonas, stovėjęs ant abiejų regionų ribos. Kalnuotąją Gileado dalį valdė Bašano karalius Ogas.
Pasak Biblijos, izraelitų armija perėjo Jordaną ir nukariavo Sihono karalystę, o vėliau sumušė Bašano karaliaus Ogo armiją prie Edrėjaus. Visas Gileadas perėjo izraelitams ir čia įkurdintos 3 iš 12 genčių: Manaseho, Dano ir Reubeno gentys. Vėliau Gileadą kontroliavo Izraelio karalystė. IX a., Izraeliui nusilpus, jam liko tik vakarinė dalis. Šiaurinę dalį užvaldė Damasko karalystė, o pietinę – Amono karalystė.
Palestiną nukariavus Asirijos imperijai, Gileadas tapo jos provincija Galazu. Vėliau regioną valdė Naujoji Babilono karalystė (585–539 m. pr. m. e.), Achemenidų imperija (539–332 m. pr. m. e.), Makedonijos imperija (332–323 m. pr. m. e.), Seleukidų imperija.
Helenizmo laikotarpiu Gileade susiformavo keli svarbūs helenizuoti miestai, kurie drauge jungėsi į dešimties miestų konfederaciją Dekapolį. 63 m. pr. m. e. Dekapolį nukariavo Romos imperija, kuri priskyrė jį Sirijos provincijai. Po Romos skilimo čia viešpatavo Bizantijos imperija (jis priklausė Arabijos provincijai.
VII a. regionas perėjo Rašidunų kalifatui, įvyko sparti krašto islamizacija ir arabizacija.
Saulės laikrodis (reikšmės)
Saulės laikrodis gali reikšti:
Kadokawa Shoten
Kadokawa Shoten  – Japonijos leidykla, priklausanti „Kadokawa“ korporacijai. Būstinė įsikūrusi Čijodoje, Tokijuje. Leidykla daugiausia leidžia manga ir žurnalus, kaip antai „Newtype“, taip pat videožaidimus, filmus.
Istorija
„Kadokawa Shoten“ 1945 m. lapkričio 10 d. įkūrė Genijošis Kadokava. Pirmasis leidinys „Kadokawa Bunko“ išleistas 1949 m. „Kadokawa“ 1954 m. balandžio 2 d. tapo akcine bendrove. Po Genijošio Kadokavos mirties, Harukis Kadokava 1975 m. tapo bendrovės prezidentu. 2003 m. balandžio 1 d. „Kadokawa“ tapo holdingo bendrove, leidybos verslas buvo perleistas „Kadokawa Shoten“.
Šiurkščiosios raguotės
Šiurkščiosios raguotės (Melichthys) - raguotinių (Balistidae) šeimos žuvų gentis.
Maltos futbolo varžybos 1944–1945 m.
Maltos futbolo varžybos 1944–1945 m.
Mačiulaičiai
Mačiulaičiai – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Rūdiškių.
Ona Adomavičienė
Ona Adomavičienė  – teisininkė, notarė, buvusi Lietuvos notarų rūmų prezidentė.
Biografija
VU Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją.
Nuo 1975 m. notarė. Vilniaus miesto 9-ojo notarų biuro notarė.
Lietuvos notarų rūmų prezidentė (nuo 2002 m. balandžio 13 d. iki 2005 m. kovo 8 d. ).
Burbekliai
Burbekliai – kaimas šiaurinėje Anykščių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Viešintų.
Kraičio skrynia
miniatiūra|Kraičio skrynia iš [[Florencija|Florencijos]]
Kraičio skrynia – didelė dėžė su antvožu, kurioje laikomas nuotakos kraitis – audeklai, drabužiai, rankdarbiai. Lietuvoje kraitinę skrynią vertino ne vien mergaitė, kuriai ji priklausė, bet ir visa šeima, nes skrynia buvo visos šeimos garbė, ypač per vestuvines apeigas. Neturėti kraičio merginai buvo negarbinga, todėl kiekviena stengėsi turėti kuo talpesnę skrynią ir susikrauti kuo didesnį kraitį. Turtingesnieji savo dukroms užsakydavo ar nupirkdavo net kelias skrynias.
Dėmėtoji gegūnė
Dėmėtoji gegūnė (Dactylorhiza maculata) – gegužraibinių (Orchidaceae) šeimos daugiametis augalas. Užauga iki 15-50 cm aukščio, geofilas. Lapai lancetiški, smailiaviršūniai, išmarginti apskritomis ar pailgomis dėmėmis. Žydi birželio – liepos mėnesiais. Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
miniatiūra|kairėje|Požymiai
Krucieniškiai
Krucieniškiai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Krasnapolio valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurę nuo Krasnapolio, apie 14 km į šiaurės vakarus nuo Seinų ir 117 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Let‘s Go Bang
Let’s Go Bang – antrasis aktorės ir dainininkės Jennifer Love Hewitt albumas, išleistas 1995 metais ir tapęs jos debiutu JAV, nes ankstesnis darbas Love Songs pasirodė tik Japonijoje.
Laiškai lietuviams
Laiškai lietuviams – JAV lietuvių vienuolių jėzuitų religinės ir tautinės kultūros mėnesinis žurnalas, 1950–2000 m. leistas Čikagoje.
Istorija
Leidiniui pradžią davė Vokietijoje T. Jono Bružiko leistas leidinys „Misionieriaus laiškai“, kuriam 1949 m. nustojus eiti, buvo nutarta panašų leidinį leisti Čikagoje. Žurnale nagrinėjami religijos ir kultūros klausimai, daug vietos skiriama šeimos ir jaunimo problemoms. Spausdinamas Putname. Tiražas 1985 m. – 3000 egz.
Žaliasis Kyšulys
Žaliojo Kyšulio Respublika (Žaliasis Kyšulys, ) – salų valstybė Atlanto vandenyne, apie 500 km į vakarus nuo vakarinio Afrikos žemyno kyšulio (Žaliojo kyšulio), esančio Senegale. Šalis priklauso Makaronezijos salynui.
Istorija
1456 metais, kuomet prasidėjo geografinių atradimų era, Portugalijos karūnai tarnaujantys jūreiviai išsilaipino dabartiniuose Žaliojo kyšulio krantuose. Nors tai nėra faktinis įrodymas, tačiau yra pagrindo manyti, kad romėnai ir kartaginiečiai žinojo apie archipelago egzistavimą. Taigi spėjama, kad XII–XIII a. arabų jūreiviai pasiekė tuo metu buvusias negyvenamas salas.
1495 m. Žaliasis Kyšulys paskelbtas Portugalijos kolonija, o sostine tapo Sidade Veljos miestas. Kadangi salos buvo negyvenamos, į jas pradėta vežti vergus iš Vakarų Afrikos, taip pat atsikėlė ir portugalų valstiečiai. XV–XVI a. Žaliasis Kyšulys buvo svarbus vergų prekybos centras, tačiau kentėjo nuo prancūzų ir anglų piratų antpuolių. Panaikinus vergiją, salų reikšmė sumenko.
1972 m. Žaliasis Kyšulys gavo savivaldą. 1956 m. susikūrusi Žaliojo Kyšulio nepriklausomybės Afrikos partija, vadovaujama Amilkaro Kabralo 1975 m. pasiekė visišką salų nepriklausomybę. 1975 m. liepos 5 d. paskelbus nepriklausomybę, šalies prezidentu tapo Aristidas Pereira.
Bisau Gvinėjos ir Žaliojo Kyšulio nepriklausomybės partija (PAIGC) gavusi daugumą Nacionalinėje Asamblėjoje, į naują konstituciją įtraukė straipsnį apie būsimą Žaliojo Kyšulio ir Bisau Gvinėjos susijungimą. Tačiau po karinio perversmo, įvykusio Bisau Gvinėjoje 1980 m. lapkričio 14 d., Žaliojo Kyšulio partinė organizacija atsiskyrė nuo PAIGC, visos užuominos apie galimą susijungimą su Bisau Gvinėja buvo pašalintos iš konstitucijos ir 1981 m. sausio mėn. įkurta Afrikos Žaliojo Kyšulio nepriklausomybės partija (PAICV). Įsigaliojo vienpartinis režimas.
Tik 1990 m. iš konstitucijos pašalintas straipsnis, įtvirtinantis PAICV monopolį. 1991 m. sausio 13 d. rinkimuose laimėjo 1990 m. įkurta partija „Judėjimas už demokratiją“. 1991 m. prezidentu išrinktas Antonijus Maškarenjašas Monteiras. 1992 m. rugsėjį įsigaliojo nauja konstitucija, įtvirtinanti daugiapartinę sistemą, ekonominį vystymąsi, pagrįstą laisvosios rinkos principais, demokratines pertvarkas, nacionalinio privataus kapitalo vystymąsi, užsienio investicijų pritraukimą, santykių su Portugalija, Brazilija ir kai kuriomis Afrikos šalimis vystymąsi.
1998 m. nacionalinė valiuta eskudas buvo susietas su Portugalijos valiuta, taigi palengvėjo prekyba su ES šalimis ir su frankofoniškąja Afrika. 2001 m. šalies prezidentu tapo Pedro de Verona Rodrigues Pires, iškeltas PAICV.
Politinė sistema
Žaliasis Kyšulys – parlamentinė demokratinė unitarinė respublika. Galioja 1992 m. rugsėjo 25 d. priimta konstitucija (su 1995 ir 1999 pataisomis). Vyriausybės vadovas yra prezidentas, kuris renkamas visuotinuose tiesioginiuose rinkimuose penkeriems metams. Įstatymų leidyba priklauso Nacionalinei Asamblėjai: 72 deputatai renkami penkerių metų laikotarpiui. Asamblėja renka ministrą pirmininką, kuris pateikia prezidentui tvirtinti ministrų kabineto sudėtį. Vietinė vykdomoji valdžia taip pat renkama visuotiniuose rinkimuose penkeriems metams. Daugiapartinė sistema: šiuo metu yra 7 politinės partijos. Politinis gyvenimas šioje šalyje garsėja savo stabilumu ir konfliktų nebuvimu, kadangi šalyje gana stipriai jaučiama Vakarų kultūros įtaka.
Teisinė sistema
Teisinė Žaliojo Kyšulio sistema priklauso romanų-germanų šeimai, seka Portugalijos teisinėmis tradicijomis. Žaliajame Kyšulyje neišvystyta juridinio išsilavinimo sistema, teisininkai rengiami Portugalijos universitetuose. Pagrindinis civilinės teisės šaltinis – 1966 m. Portugalijos konstitucija. Šeimos santykiai reguliuojami remiantis 1981 m. Šeimos kodeksu. Santuokos sudaromos civiline arba religine forma ir įtvirtina sutuoktinių lygiateisiškumą. Nuo 1980 m. pabaigos vykdoma ekonominės sferos liberalizavimo politika. 1989 m. dekretas- įstatymas sukūrė teisinę bazę laisvųjų ekonominių zonų steigimui. 1990 m. pradėta valstybinių įmonių privatizacija. 1992 m. Konstitucija įtvirtino privačios ekonominės iniciatyvos laisvę, įpareigojo valstybę pritraukti ir palaikyti užsienio investicijas. Konstitucija garantuoja dirbančiųjų teisę jungtis į profesines sąjungas, dalyvauti kolektyvinėse derybose ir streikuoti. Įtvirtinta 44 valandų darbo savaitė. Mirties bausmė Žaliajame Kyšulyje nebuvo taikyta nuo 1835 m. ir panaikinta pirmąja konstitucija 1981 m.
Teismų sistema susideda iš Aukščiausiojo Teismo ir regioninių teismų. Prokuratūra gina valstybės interesus ir vykdo baudžiamąjį persekiojimą. Konstitucinis Teismas vykdo konstitucinę priežiūrą. Tribunal de Contas – teismas, vykdantis aukščiausiu lygiu finansinę kontrolę.
Administracinis suskirstymas
thumb|300px|Žaliojo Kyšulio savivaldybės
Žaliojo Kyšulio salos padalintos į 22 savivaldybes. Mažesnės salos sudaro po vieną savivaldybę, o didesnės – padalintos į kelias. Pateikiamas savivaldybių sąrašas pagal salas (skliausteliuose nurodytas numeris žemėlapyje):
Geografija
thumb|250px|Santo Antano sala thumb|250px|Druskos gavyba Majo saloje thumb|250px|Mindelo miestas
Žaliojo Kyšulio salos yra vulkaninės kilmės. Pasiskirsčiusios į 2 grupes: Priešvėjines salas (šiaurinė grupė) ir Pavėjines salas (pietinė grupė). Iš viso yra 10 salų ir 8 salelės. Salų paviršius kalnuotas, yra ugnikalnių. Aukščiausia vieta – veikiantis Fogo ugnikalnis (2829 m, Fogo s.). Didžiausia ir gausiausiai gyvenama sala – Santjagas (joje yra šalies sostinė Praja).
Klimatas tropinis, jūrinis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra yra 24 °C, rugsėjo 29 °C. Kritulių iškrenta nedaug, vos 68 mm per metus, iš jų beveik pusė rugsėjo mėnesį.
Dėl sauso klimato vyrauja dykumų ir pusdykumių landšaftai. Auga skurdūs krūmynai ir pievos, miškų beveik nėra. Dėl salų nuotolio nuo žemyno, jose yra endeminių gyvūnų: Aleksandro čiurlių, Žaliojo Kyšulio dirvinių vieversių, Žaliojo Kyšulio nendrinukių, Jago žvirblių.
Ekonomika
Žaliajame Kyšulyje beveik nėra naudingų iškasenų, dėl sauso klimato sunku vystyti žemdirbystę. Išgaunama valgomoji druska (daugiausia Majo saloje). Maisto (žuvies, gėrimų, cukraus), tabako, cemento, keramikos pramonė. Auginami kukurūzai, ankštiniai, batatai, manijokai, cukranendrės, bananai, žemės riešutai, tabakas, prieskoniai. Auginami galvijai, avys, ožkos, kiaulės. Svarbi ūkio šaka – žvejyba. Vystomas turizmas.
Demografija
Žaliojo Kyšulio gyventojai susiformavo susimaišius vergijon atvežtiems afrikiečiams (daugiausia iš Senegalo, Gambijos ir Bisau Gvinėjos) bei kolonistams iš Portugalijos. Daugiau nei du trečdaliai (­­­~71 %) gyventojų yra kreolai (mulatai), taip pat 28 % gyventojų yra juodaodžiai (fulbiai, mandžakai, balančiai), bei ~1 % baltieji (portugalai, ispanai, žydai, arabai). Daugiau nei pusė gyventojų susitelkę Santjago saloje. Didžioji gyventojų dauguma (94 %) Romos katalikai. Dar yra šiek tiek protestantų, musulmonų, bahajų, budistų. Salų gyventojai kalba vietiniu kreoliniu portugalų kalbos variantu.
Didelės Žaliojo Kyšulio salų gyventojų bendruomenės gyvena Portugalijoje, JAV, Angoloje, San Tomė ir Prinsipėje, Prancūzijoje, Brazilijoje.
Kultūra
Žaliojo Kyšulio kultūra – europietiškos ir afrikietiškos kultūros mišinys. Tradicinė salų muzika yra morna, kurią po pasaulį išgarsino dainininkė Cesária Évora. Taip pat populiari muzika yra iš Angolos kilusi kizomba, portugališkos-afrikietiškos muzikos ir šokio mišinys funaná. Žymiausi šalies rašytojai – Luís Romano de Madeira Melo, Ovídio Martins, Sergio Frusoni, Manuel Lopes.
Populiariausios sporto šakos – futbolas, krepšinis.
Apšriūtai
Etimologija
Kaimas vadintas iki 1590 m. Jakszten, 1591 m. Jaxsten, Abschrotten, 1785 m. Abszruthen, Abschruten. Forma Apšriūtai kildinama nuo žodžio opšrus.
Salta
Salta – miestas šiaurės vakarų Argentinoje, Andų kalnų papėdėje. Provincijos administracinis centras. Salta garsi savo senovine ispaniška architektūra ir įspūdingais kraštovaizdžiais, kurie ją daro vienu gražiausią Argentinos miestų. 512,7 tūkst. gyventojų (2007).
Geografija
thumb|left|200px|Saltos katedra Saltoje gyvena virš 464 tūkst. gyventojų (su priemiesčiais – 468 tūkst.) ir tai yra 8 pagal dydį šalies miestas. Salta išsidėsčiusi Lermos slėnyje, 1152 m aukštyje virš jūros lygio. Klimatas šiltas ir sausas. Per metus vidutiniškai iškrinta 756 mm kritulių (daugiausia sausio ir vasario mėnesiais). Vidutinė metinė temperatūra – 16,4 °C (žiemą – 10,8 °C, vasarą – 20,4 °C).
Istorija
Salta įkurta 1582 m. balandžio 16 d. ispanų konkistadoro Hernando de Lerma, kuris ją įkūrė kaip tarpinę stotį tarp Limos ir Buenos Airių. Argentinos Nepriklausomybės karo metu Salta tapo strateginiu punktu tarp Peru ir Argentinos miestų. 1816 – 1821 m. miestas buvo valdomas vietinio karinio vadovo Martín Miguel de Güemes, kuris pagal Chosė de San Martino nurodymą gynė miestą nuo iš šiaurės besiveržusių ispanų pajėgų. Po nepriklausomybės karo Salta tapo vienu svarbiausių regiono miestų. 1890 m. miestą pasiekė geležinkelis. XIX a. pab. – XX a. pr. į miestą atvyko nemažai imigrantų iš Italijos, Ispanijos, Arabų šalių (Sirijos, Libano), todėl Saltoje jaučiama multikultūrinė atmosfera.
Turizmas
thumb|left|240px|Senamiesčio gatvė Dažnai vadinama Salta la Linda („Grožio Salta“) gausiai lankoma turistų, siekiančių išvysti įspūdingą miesto architektūrą. Svarbiausi traukos objektai yra Cabildo rūmai, katedra ir Plaza 9 de Julio aikštė bei parkas. Mieste yra keletas muziejų, iš kurių žymiausias Museo de Alta Montaña (jame saugomas inkų palikimas). Taip pat iš Saltos daugelis turistų vyksta „Padebesių traukiniu“ (Tren a las nubes).
Susisiekimas
Šalia Saltos yra tarptautinis Martín Miguel de Güemes oro uostas iš kurio vyksta skrydžiai į Buenos Aires, Tukumaną, Chuchujų, Kordobą ir Santa Krusą (Bolivijoje). Automobilių keliai iš miesto veda į Chuchujų, Tukumaną, Santjago del Esterą, Antofagastą (Čilėje). Geležinkeliai į Tukumaną, Čilės ir Bolivijos miestus.
Ekonomika
Salta – žemės ūkio regiono centras. Apylinkėse auginami kukurūzai, tabakas, ryžiai, cukranendrės. Veisiami galvijai. Maisto (daugiausia cukraus), tabako, naftos perdirbimo pramonė. Yra 2 universitetai.
Olegas
Olegas (mirė – 912 m.) – Kijevo Rusios kunigaikštis.
Valdymas
Pasak Senujų laikų pasakojimo, Riuriko giminaitis (galbūt svainis). Po jo mirties (879 m.) tapo Didžiojo Naugardo kunigaikščiu ir Riuriko sūnaus Igorio globėju. 882 m., surinkęs normanų bei slavų kariauną, surengė žygį į Kijevą, nužudė jos kunigaikščius Askoldą ir Dyrą. Kijevą padarė valstybės sostine. 883–885 m. prisijungė drevlianų, severianų, radimičių, 907 m. – viatičių, kroatų, dulebų ir tivercų žemes. 907 m. (pagal Senujų laikų pasakojimą, pagal Naugardo metraštį – 922 m.) Olego kariauna apgulė Konstantinopolį. Olegas privertė Bizantiją sumokėti kontribuciją ir sudaryti Rusios pirkliams naudingą sutartį. Po Olego mirties Kijevo sostą užėmė Igoris.
Kaniška
Kaniška (baktr. Κανηϸκι) – I–II a. m. e. gyvenęs Kušanų imperijos valdovas, kurio valdos apėmė plačias teritorijas Vidurio ir Pietų Azijoje.
Kaniška priklausė Kušanų klanui, kilusiam iš Juedži tautų. Jis vartojo baktrų kalbą, priklausančią iranėnų kalboms, tačiau jo gimtoji kalba nežinoma (galbūt gimininga tocharų kalbai). Į valdžią Kaniška atėjo mirus jo tėvui, valdovui Vimai Kadfisui. Tikslus jo valdymo laikotarpis nėra žinomas, skirtinguose šaltiniuose datos skiriasi.
Kaniška vykdė plataus masto užkariavimus, jo valdoma Kušanų imperija driekėsi nuo Sogdianos iki Pataliputros, nuo Turfano iki Udžaino. Jo valstybės sostinė buvo Purušpura (dab. Pešavaras), kiti svarbūs centrai buvo Bagramas ir Mathura. Kinų šaltiniai mini, kad 90 m. kinai, vadovaujami Ban Čao, kovojo su Kušanais ties Hetianu.
Dėl to, kad Kušanai valdė šilko kelią, Kaniškos valstybė ekonomiškai klestėjo. Jo valdymo laikotarpiu gamintos monetos su valdovo atvaizdu vienoje pusėje ir kokia nors dievybe (graikų, indų, persų, budistine) kitoje pusėje. Užrašai buvo baktrų kalba (graikų raštu).
Nors Kaniška buvo palankus visoms religijoms, jis laikomas svarbiu budizmo skleidėju. Kašmyre jis surengė 4-ąjį budistų susirinkimą, rėmė graiko-budistinio meno sklaidą (vad. Gandharos-Mathuros stilius). Jam valdant Purušpuroje pastatyta Kaniškos stūpa. Kinų piligrimų šaltiniuose ji aprašyta kaip aukščiausia visoje Indijoje, siekianti iki 200 m aukščio. Taip pat rastas relikvijorius, kuriame, pasak tradicijos, yra Budos palaikai. Kaniškos valdymo laikais baktrų kalba parašytas Rabatako įrašas – labai svarbus šaltinis apie Kušanų geneologiją ir valstybės ribas.
Budistinėje tradicijoje laikoma, kad Kaniška buvęs nuožmiu ir negailestingu valdovu, bet atsivertęs į budizmą tapęs atsidavusiu dharmos sekėju. Kartu su Ašoka, Meandru I ir Harša, Kaniška laikomas vienu iš didžiųjų budistų karalių. Pasakojama legenda, kad pats Buda išpranašavęs Kaniškos atėjimą. Dėl Kušanų įsiveržimo į Rytų Turkestaną, prasidėjo budizmo plitimas į Kiniją ir Vidurinę Aziją.
Kaniškos mirties vieta ir aplinkybės nežinomos. Po juo Kušanų valdovu tapo Huviška. Jo giminystė su Kaniška nežinoma. Taip pat keletas vėlesnių Kušanų valdovų buvo tokiu pat vardu (Kaniška II, Kaniška III).
Bagramas
Bagramas  – miestas rytų Afganistane, Parvano provincijoje, 60 km į šiaurę nuo Kabulo, ties Gorbando ir Pandžširo slėnių sandūra. Miestas yra strategiškai svarbus NATO misijos centras – čia yra pagrindinis šalies karinis aerodromas (Bagramo oro bazė) bei Bagramo izoliatorius, pagarsėjęs kalinių kankinimais.
Istorija
Vietovė gyvenama nuo senovės, iškilo prie svarbaus prekybinio kelio (vėliau čia ėjo šilko kelias). VI a. pr. m. e. Kyras Didysis sugriovė miestą (tada buvo žinomas kaip Kapisa), kovodamas su šakais. Vėliau jį atstatė Darijus I. Apie 320 m. pr. m. e. Aleksandras Makedonietis čia įkūrė Kaukazo Aleksandrijos miestą (graikai manė, kad Kaukazas driekiasi nuo Juodosios jūros per visą Azijos šiaurę ir su juo tapatino Hindukušą). Mieste buvo garbinamas Dzeusas, vėliau pradėjo plisti budizmas. Kaukazo Aleksandrija buvo vienas pagrindinių Indo-graikų karalystės miestų. I a. miestą užkariavo Kušanai ir pavertė savo sostine. Rasta daug to laikotarpio skulptūrų, keramikos dirbinių. Po Kušanų valstybės žlugimo miesto reikšmė sumenko.
1976 m. Bagrame TSRS įkūrė karinę oro bazę.
Rankšluostis
thumb|250px|Slaviški rankšluosčiai
Rankšluostis – tekstilės gaminys, audinio gabalas, skirtas šluostytis rankas nusiplovus, veidą nusiprausus ar kūną nusimaudžius.
Rankšluosčių būna austinių, neaustinių ir trikotažinių. Audžiami iš lininių arba medvilninių verpalų. Pramoninės gamybos rankšluosčiai dažniausiai audžiami reljefiniu (vafliniu) arba kilpiniu pynimu (tokie geriau sugeria drėgmę). Neaustiniai būna daugkartinio arba vienkartinio naudojimo. Pirmieji siuvami iš medvilnės pluošto, antrieji suklijuojami iš natūralaus pluošto (medvilnės, linų), kartais iš dirbtinio pluošto (viskozinio, acetilceliuliozinio). Iš medvilninių verpalų arba medvilninių ir cheminio pluošto verpalų mišinio metmeninėmis mezgimo mašinomis mezgami vienpusės ir dvipusės kilpinės struktūros trikotažiniai rankšluosčiai.
Maltos futbolo varžybos 1945–1946 m.
Maltos futbolo varžybos 1945–1946 m.
Rankšluostis
XIX a. pradžios lietuvių liaudies rankšluosčiai buvo lininiai, dvinyčiai, keturnyčiai, siauri ir ilgi (ilgis 2,5–3 m, plotis 28–35 cm). Raštai – įvairūs langeliai, stulpeliai, dryželiai; galai paprastai būdavo užaudžiami raudonais žičkais. XX a. pradėta austi trumpesnius ir platesnius rankšluosčius (35–45 cm pločio), patobulėjo audimo technika, pynimai pasidarė sudėtingesni (keturnyčiai diminiai ir daugianyčiai damastiniai). Kad būtų išryškintas raštas, pradėta derinti balintus ir nebalintus siūlus. Pagrindiniai motyvai – geometriniai; jie ritmingi, kartojasi per visą audinį. Raštai dažniausiai susiję su lietuvių liaudies buitimi. Rankšluosčio galai paprastai užbaigiami rankų darbo medvilniniais arba lininiais mezginiais ir pintiniais kutais (pinikais), juose įaudžiami metai, posakiai, dainų posmeliai, išsiuvinėjamos monogramos arba gėlės.
Rankšluosčio diena švenčiama gegužės 25-ąją.
Kingstonas (Norfolkas)
Kingstonas (, norf. – Daun a'Taun) – Australijos užjūrio tetitorijos Norfolko salos administracinis centras. Miestas įkurtas 1788 m. kovo 6 d. Tai antras pagal senumą miestas Australijoje. UNESCO saugoma viena iš Australijos nuteistųjų kolonijų.
Brigantina (reikšmės)
Žodis brigantina gali reikšti:
Karūniai
Karūniai – kaimas šiaurinėje Anykščių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurę nuo Viešintų.
Viktariškiai
Viktariškiai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Antašavos, kitapus Pyvesos. Veikia paveikslų galerija.
Istorija
XX a. tarpukariu kaimas buvo Kupiškio apskrityje.
Kruluvekas
Kruluvekas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Krasnapolio valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Snieglentė
thumb|right|200px|Snieglentė su apkaustais ir batais Snieglentė - speciali lenta, kuri yra pritaisyta prie batų specialiais apkaustais, naudojama snieglenčių sporte. Snieglentės dažniausiai būna nuo 140 iki 165 cm ilgio, 24 - 27 cm pločio. Jų dydį kiekvienas žmogus pasirenka pagal savo slidinėjimo lygį, ūgį, svorį, amžių, lytį ir slidinėjimo rūšį, kurios praktikuojamos snieglenčių sporte. Daugiausiai snieglenčių pagaminama iš medžio ir anglies pluošto. Medinės lentos yra populiariausios, jos yra tvirtos, kietos, jautrios, o anglies pluošto lentos yra minkštesnės, lankstesnės, tačiau mažiau jautrios nei medinės. Viršutinė snieglenčių dalis, kuri dažniausiai būna įvairiai dažyta, būna padengta akrilu.
Istorija
Pirmosios snieglentės kūrėju laikomas amerikietis Shermanas Poppenas, kuris 1965 m. suklijavo dvi slides, kad jo vaikai galėtų slidinėti nuo kalnų. Netrukus po to tas pats žmogus sukūrė pirmąją komerciniu būdu pardavinėtą snieglentę, kuri buvo vadinama "Snurfer".
2008 m. snieglenčių ir jų įrangos pardavimas pasaulyje siekė 487 milijonų $ sumą. Vidutiniškai kiekvienas žmogus visai įrangai išleisdavo 540$.
Snieglenčių rūšys
Pagal tam tikrą slidinėjimo tipą yra skirstomos ir snieglentės:
Ilgis
Snieglentės ilgis priklauso nuo žmogaus ūgio. Trumpesnės lentos būna labiau manevringos negu ilgesnės, tačiau ilgesnės lentos yra stabilesnės ir atima daugiau jėgų jas valdant. Snieglentės ilgis turėtų būti iki smakro. Tačiau taip svarbu yra ir žmogaus svoris.
Lytis
Dauguma snieglenčių yra skirstomos ne tik pagal dydžius, bet ir į moteriškas ir vyriškas lentas. Taip yra todėl, kad moterų kojos trumpesnės bei jų pėdos mažesnės. Moterims dažniausiai siūlomos minkštesnės, lengvesnės, siauresnės arba trumpesnės lentos. Tokios pačios taisyklės taikomos ir vaikams.
Lankstumas
Pradedantiesiems arba mėgėjams važinėtis parkuose ar pusvamzdžiuose siūloma pasirinkti lankstesnę lentą. Minkštesnė lenta sukasi lėtesniu greičiu ir įveikia staigesnius posūkius. Minkštos lentos dreba ilgose, greitose trasose.
Kietesnė lenta tinka vietovėse, kuriose vyrauja dideli greičiai, nes su ja yra lengviau atlikti posūkius dideliu greičiu, tačiau tuo pačiu yra sunkiau ją valdyti lėtesnėse trasose.
Briaunos dydis
Briauna - ta snieglentės dalis, kuri liečiasi su sniegu. Kuo didesnė briauna, tuo snieglentė yra stabilesnė važinėjant dideliu greičiu. Kuo mažesnė briauna, tuo lengviau atlikinėti įvairius posūkius.
Stovėsena
thumb|right|200px|Goofy stiliaus stovėsena Snieglenčių sporte vyrauja du stovėsenos būdai - Goofy ir Regular.
Apkaustai
Apkaustai yra svarbi snieglentės dalis. Jų pagalba prie lentos yra pritvirtinami snieglentininko batai. Dauguma apkaustų yra tvirtinami prie lentos keturiais varžtais.
Apkaustų rūšys
Yra keletas apkaustų rūšių - strap-in, step-in ir hibridiniai.
Daugiausiai naudojami apkaustai yra strap-in. Šiais apkaustais batas yra tvirtinamas dviem dirželiais - vienas jų batą laiko per viršų, kitas per kulkšnį. Step in tipo apkaustai neturi dirželių. Snieglentininko batas prilaikomas iš šonų. Be šių dviejų tipų būna ir kitų apkaustų, kurie savyje derina strap-in ir step-in apkaustų savybes.
Apkaustų kampai
Pagal žmogaus slidinėjimo stilių apkaustai nustatomi tam tikru kampu. Dažniausiai naudojami kampai yra tokie:
Nuorodos
Straipsnių apie snieglentes svetainė
Vilniaus Užupio gimnazija
Vilniaus Užupio gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniuje, Krivių g. 10, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190001124.
Istorija
Vilniaus pradinė mokykla Nr. 13 įsteigta 1944 m. spalio 2 d. Lietuvos SSR švietimo ministro 1949 m. rugpjūčio 30 d. įsakymu Nr. 28a pradinė mokykla Nr. 13 pertvarkyta į 6-ąją septynmetę mokyklą. 1954 m. rugpjūčio 21 d. Lietuvos SSR švietimo ministro įsakymu Nr. 1309 septynmetė mokykla reorganizuota ir pavadinta Vilniaus 16-ąja vidurine mokykla.
Direktoriai
thumb|220px|Paminklinis akmuo prie gimnazijos pastato
Baltupėnai (Jurbarkas)
Baltupėnai – buvęs kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 7 km į vakarus nuo Viešvilės centro, prie Jurbarko rajono ir Pagėgių savivaldybės ribos ir 330 kV elektros tiekimo linijos.
Kaukolė ir kaulai
thumb|200px|Brolijos [[logotipas]] Kaukolė ir kaulai (angl. Skull & Bones) – slapta Jeilio universiteto brolija, įkurta 1832 m. Tai seniausia Jeilio draugija, kurios nariais yra buvę nemažai įtakingų žmonių, pavyzdžiui, Džordžas H. V. Bušas, Džordžas V. Bušas ir Džonas Keris.
Draugija, dar žinoma pavadinimu „Mirties ordinas“, į savo gretas priima 15 trečio kurso studentų, kurie duoda iškilmingą slaptumo priesaiką. Dažniausiai naujas narys yra iš šeimos, turinčios ilgą ryšių su šia draugija istoriją, yra energingas, išradingas, politiškas, ir svarbiau už viską norintis paaukoti savo „nepriklausomybę“ slaptam ordino „bendram tikslui“.
Jeilio universiteto pateikiamais 1999 m. duomenimis draugijos turtas buvo vertinamas daugiau nei 4 milijonais JAV dolerių. Draugijos pajamos, gautos per 1999 m., viršijo 759 tūkst. JAV dolerių. Mauzoliejaus vertė 1991 m. buvo 716 tūkst. JAV dolerių.
„Kaukolė ir kaulai“ yra vienintelė draugija turinti savo vasarnamį, esantį St. Lawrence upės saloje, tarp Niujorko ir Ontarijo valstijų.
Mačiuliškės (Marijampolė)
Mačiuliškės – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 13 km nuo Sasnavos.
No Sound Without Silence
No Sound Without Silence – ketvirtasis studijinis airių poproko grupės „The Script“ albumas, išleistas 2014 m. rugsėjo 12 d. Didžioji albumo dalis buvo įrašyta „#3“ albumo pasaulinio turo metu grupės autobuse. Albumas susilaukė nevienodų kritikų įvertinimų, tačiau tai nesutrukdė jam debiutuoti pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje.
Jennifer Love Hewitt (albumas)
Jennifer Love Hewitt – trečiasis JAV aktorės ir dainininkės Jennifer Love Hewitt albumas, pasirodęs 1996 metais.
Massive Attack
„Massive Attack“ – muzikinė grupė iš Bristolio, Anglija. Ji yra išleidusi 5 pilnus studijinius albumus. Grupės muzika yra elektroninė, įjungianti džiazo, hiphopo ir kitų žanrų elementus; paskutiniu metu grupės muzikoje dominuoja roko ir electronica įtaka.
„Massive Attack“ iš pradžių sudarė trys nariai: Robert Del Naja („3D“), Grant Marshall („Daddy G“) ir Andrew Vowles („Mashroom“). Po „Mezzanine“ įrašymo, Vowles – nepatenkintas skambesio pasikeitimu – paliko grupę. Marshall kuriant „100th Window“ praktiškai nedalyvavo, todėl šis albumas yra iš principo solinis Del Naja projektas. Kiekviename „Massive Attack“ albume dalyvauja kviestiniai vokalistai – iki šiol grupė dirbo su Tricky, Shara Nelson, Tracey Thorn iš „Everything But The Girl“, Nicolette, Sara Jay, Elizabeth Fraser iš „Cocteau Twins“ ir Sinéad O'Connor.
Istorija
„Massive Attack“ įsikūrė kaip Bristolio meno grupės The Wild Bunch šaka. 1991 m. jie išleido pirmąjį albumą „Blue Lines“ su hitiniais kūriniais „Unfinished Sympathy“ ir „Daydreaming“. Šis albumas tapo vienu įtakingiausių britų įrašų XX a. dešimtajame dešimtmetyje ir įkvėpė tokios projektus kaip „Portishead“ ir „Morcheeba“. „Blue Lines“ albumas laikomas naujo žanro muzikoje pradžia, kuris kartais vadintas „Bristolio skambesiu“, tačiau spauda vėliau pradėjo naudoti terminą „trip hopas“, kurio „Massive Attack“ nariai nemėgsta.
Persijos įlankos karo metu kai kurie britų žiniasklaidos kanalai vengė naudoti žodžius primenančius karą ir smurtą, todėl „Massive Attack“ (tuo metu siekusi pripažinimo) buvo priversta laikinai pakeisti savo pavadinimą tiesiog į „Massive“. Grupės lyderis Robert Del Naja neslepia nepritarimo JAV agresijai prieš Trečiąjį pasaulį demokratijos vardu, dažnai išreikšdamas gailestį, kad jis sutiko su pavadinimo keitimu.