cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Leokadija Saikauskaitė-Mačiūnienė
Biografija
1944 m. Mačiūnų šeima pasitraukė į Vokietiją, o 1948 m. persikėlė į JAV. 1954 m. mirė vyras, nuo 1964 m. ji dirbo Rusijos Laikinosios vyriausybės vadovo Aleksandro Kerenskio mašininke. Jau būdama garbingo amžiaus, Lietuvos periodinėje spaudoje Leokadijos (Lilės) Saikauskaitės-Mačiūnienės vardu paskelbė prisiminimus apie vyrą ir sūnų. Jos dienoraščių pagrindu išleista knyga (T. Sakalauskas, „Žiūrėjimas į ugnį“. – Vilnius: Baltos lankos, 2002).
Zenta Irena Tenisonaitė-Hellemans
Zenta Irena Tenisonaitė–Hellemans (1925 m. sausio 10 d. Stalge (dab.Plungės raj.) – 2001 m. kovo 11 d. Edegeme) – Belgijoje gyvenusi lietuvių poetė, vertėja ir dailininkė.
Biografija
Gimė ir augo žinomo Lietuvos miškininko Aleksandro Tenisono šeimoje, tėvas paruošė ją mokslui Telšių gimnazijoje. Sėkmingai išlaikiusi brandos egzaminus, ji studijavo mediciną Vytauto Didžiojo universitete. 1941 m. liepos mėn. 19 d., Telšiuose, jos motina Aldona Tenisonienė Lietuvos Respublikos vardu nuteista mirtimi. Artėjant Antrojo pasaulinio karo frontui, 1944 m. su tėvu pasitraukė į Vokietiją ir glaudėsi pabėgelių stovyklose. Ištekėjusi už flamando Georg'o Hellemans'o, 1945 m. gruodžio mėn. persikėlė gyventi į Belgiją.
Kūryba
Kartu gyveno tėvas, kuris taip pat bendradarbiavo lietuviškoje emigrantų spaudoje. Jis vertė grožinę literatūrą į lietuvių ir flamandų kalbas, išleido prisiminimų knygą „Žemaitijos girių takais“. Savo ir tėvo kūrybinį palikimą Zenta Tenisonaitė perdavė Maironio lietuvių literatūros muziejui Kaune.
1981 m. Z.Tenisonaitė–Hellemans pradėjo mokytis piešti ir tapyti, sukurtus paveikslus demonstravo ir Lietuvoje.
Lina Augaitis
Lina Augaitis, (g. 1980 m. spalio 19 d. Otavoje, Kanada) – lietuvių kilmės Kanados sportininkė, irklenčių sporto atstovė.
Biografija
Gimė išeivių iš Lietuvos šeimoje. Nuo mažens sportavo, žengė pirmuosius žingsnius gimnastikoje. Nuo 2003 m. studijavo sportininkų psichologiją Britų Kolumbijos universitete Vankuveryje. Įgijusi magistrės diplomą persikėlė gyventi į Vistlerį. Šiame Britų Kolumbijos miestelyje kaip ir studijų metais intensyviais sportavo: lankė alpinizmo, triatlono, kalnų dviračių, slidinėjimo treniruotes. Nors aukštų rezultatų nepasiekė, gauti įgūdžiai padėjo tolimesnėje sportinėje karjeroje.
Ažūras
miniatiūra|Plytų ažūras ant lango ([[Sankt Andrė, Austrija)]]
Ažūras (, 'permatomas')  – kiauraraštis elementas ar dirbinys, naudojamas architektūros detalių, dekoratyvinės dailės gaminių puošyboje. Dekoratyvinių kiaurymių iš įvairių medžiagų raštas gali sudaryti statinio ar dailės dirbinio fragmentą arba visą dirbinį (ažūrinis audinys, filigrano papuošalas).
Charakteristika
Ažūrinio rašto elementai buvo populiarūs visais laikais, ypač gotikos ir islamo šalių architektūroje, dailėje bei amatuose. Jais puošiami reljefiniai vaizdai, kalybos, drožybos ant kaulo ir medžio dirbiniai, ginklų elementai (rankenos, makštys). Ažūriniams juvelyriniams papuošalams pagaminti sutaupoma brangių medžiagų. Tekstilėje ažūras suteikia tinklinį raštą audiniams siuvinėjant ar mezgant (pavyzdžiui, tinklinės kojinės).
Michailas Golenko
Michailas Golenko (1891 m. rugpjūčio 1 d. Janapolyje, Rusijos imperija – ?) – TRSR karininkas, papulkininkis, Rusijos išvadavimo armijos generalinio štabo narys.
Biografija
Gimė 1891 m. rugpjūčio 1 d. Janapolyje. Dalyvavo I pasauliniame kare. Po karo 1919 m. Ukrainoje kovojo prieš baltagvardiečius. 1920–1921 m. Vakarų Sibire vadovavo vienam iš dalinių malšinusiam antibolševikinį sukilimą. 1940 m. suteiktas papulkininkio laipsnis. Prasidėjus II pasauliniam karui 1941 m. rugsėjį pateko į nelaisvę, kur įvairiose belaisvių stovyklose išbuvo iki 1944 m. rudens kai prisijungė prie Rusijos išvadavimo armijos. 1945 m. gegužės 9 d. pasidavė amerikiečiams, iš pradžių buvo laikomas Frydbergo belaisvių stovykloje, vėliau iki tų pačių metų rugpjūčio 18 d. buvo laikomas Rėgensburgo belaisvių stovykloje.
Ponto graikai
thumb|220px|Ponto graikai XX a. pr.
Ponto graikai ( – 'jūriniai graikai') – graikai, nuo seno gyvenantys Ponte – Juodosios jūros (nuo seno žinomos tiesiog kaip Πόντος 'jūra') pakrantėse bei Ponto kalnų papėdėse. Vėliau dalis Ponto graikų pasitraukė į Rytų Anatoliją, Kaukazą ir dar vadinami Kaukazo graikais. Juodosios jūros šiauriniuose krantuose (Kryme, Ukrainoje, pietų Rusijoje) gyvenantys graikai dar vadinami Šiaurės Ponto graikais. Iš esmės prie Ponto graikų priskirtini ir urumai – turkiškai (arba kita vietos kalba) kalbantys stačiatikiai.
Gabrielė Andrašiūnienė
Gabrielė Keinaitė – Andrašiūnienė (g. 1992 m. liepos 29 d. Vilniuje) – Lietuvos orientacininkė, daugkartinė Lietuvos čempionė ir prizininkė orientavimosi slidėmis, dviračių ir bėgimo disciplinose. Lietuvos orientavimosi sporto slidėmis bei orientavimosi sporto kalnų dviračiais rinktinės narė, atstovaujanti sporto klubą „S-Sportas“. Gabrielė taip pat yra lobistų kontoros „Vento Nuovo“ partnerė, lobistė.
Ponto graikai
Ponto graikai vartoja atskirą graikų kalbos atšaką – Ponto graikų tarmę (ji turi daug panašumų su Bizantijos graikų kalba, bet patyrė ženklias aplinkinių kalbų įtakas).
Gabrielė Andrašiūnienė
Biografija
Mokėsi Vilniaus Gabijos gimnazijoje, 2015 m. Mykolo Riomerio universitete įgijo Politikos mokslų bakalauro laipsnį. 2019 m. įgijo Finansų ekonomikos magistro laipsnį ISM vadybos ir ekonomikos universitete. Prie lobistų kontoros „Vento Nuovo“ prisijungė 2014 m., lobistinę veiklą pradėjo 2018 m. Aktyvia sportine veikla užsiima nuo 2008 m.
2012 m. pasaulio kariškių orientavimosi sporto čempionate Aalborge (Danija) iškovojo 2 ir 3 vietas komandinėse rungtyse. Dažnai dalyvauja multisporto varžybose, yra didžiausių pasaulio miesto multisporto varžybų „Vilnius Challenge“ prizininkė (2011, 2014 m.).
Ponto graikai
thumb|left|250px|Graikų kolonijos prie Juodosios jūros
Gabrielė Andrašiūnienė
Biografija
2013 m. pirmą kartą tapo Lietuvos čempione suaugusiųjų grupėje orientavimosi bėgte estafetės rungtyje bei orientavimosi sporto slidėmis sprinto rungtyje.
Ponto graikai
Nuo IX a. pr. m. e. graikai ėmė steigti savo kolonijas Juodosios jūros pakrantėse – Taurijoje, Trapezunde, Sinopėje, Kolchidėje ir kitur. Daugelis jų vertėsi prekyba. 281 m. pr. m. e. Mitridatas I įsteigė Ponto karalystę, kuri vėliau aprėpė ne tik visas graikų kolonijas Juodosios jūros pakrantėse, bet ir didelę dalį Mažosios Azijos. 65 m. pr. m. e. karalystę užkariavo romėnai, tačiau ji išlaikė savivaldą kaip Romos vasalė (Bosporo karalystė Kryme). Tačiau IV a. Krymą užėmė hunai, o iki VI a. visas Pontas įtrauktas į Rytų Romos sudėtį. Iš Ponto kilo Komeninų dinastija, 1082–1185 m. valdžiusi Rytų Romą (Bizantiją) ir sėkmingai ją gynusi nuo seldžiukų antpuolių. 1204 m. kryžininkams užėmus Konstantinopolį, Ponte įsikūrė Trapezundo imperija, bandžiusi atkariauti Juodosios jūros pakrantes (jai pavyko užimti dalį Krymo). Po daugiau nei 250 metų gyvavimo, Trapezundą 1461 m. užėmė Osmanų imperija, o po keleto metų palaužė vietos graikų pasipriešinimą. Valdant osmanams, daug buvusių Ponto graikų didikų, dvasininkų susigiminiavo su įtakingomis Rusijos, Gruzijos, Persijos šeimomis, o žemvaldžiai, valstiečiai ėmė turkėti, daugelis priėmė islamą, krikščionybę praktikavo buitiniame lygmenyje. Vengdami osmanų persekiojimų ir nepriteklių, daug Ponto graikų persikėlė į Pietų Kaukazą, kur sudarė naują bendruomenę – Kaukazo graikus. Daug graikų persikėlė į rusų užimtą Karso sritį. Rusų-turkų karų metais daug Ponto graikų talkino rusams, todėl osmanai jais nepasitikėjo, taikė priespaudą.
Gabrielė Andrašiūnienė
Biografija
2019 m. Pasaulio orientavimosi sporto kalnų dviračiais čempionate Viborg (Danija), ilgojo nuotolio rungtyje iškovojo bronzos medalį.
Ponto graikai
thumb|left|200px|Pasiūlyta Ponto respublikos vėliava XX a. pr. byrant daugiatautei Osmanų imperijai ir įsigalint turkų tautininkams „jaunaturkiams“, daugelis tautinių mažumų, ypač krikščioniškų, buvo kaltinamos talkininkavimu Rusijai, todėl prasidėjo tautiniai valymai, dažnai užsibaigdavę masinėmis žudynėmis. 1916 m. Rusija užėmė Trabzoną ir siekė įsteigti marionetinę Ponto respubliką, tačiau baigiantis I pasauliniam karui Rusija turėjo atsitraukti dėl šalyje kilusios bolševikinės revoliucijos. Pontą atgavę turkai bei kurdai ėmėsi prievartos prieš vietos graikus, todėl daug jų stojo į ginkluotą pasipriešinimą arba traukėsi į užsienį. 1913–1922 m. nužudyta nuo 450 iki 750 tūkst. Turkijos graikų, daugiausia gyvenusių Ponte. 1923 m. Lozanos sutartimi buvo sutarta, kad Turkija ir Graikija turi apsikeisti gyventojais (graikai persikelti į Graikiją, turkai – į Turkiją). Todėl dauguma Ponto graikų persikėlė į Graikiją ar kitur į užsienį, o likę daugiausia visiškai suturkėjo. Dėl bolševikų revoliucijos didelė dalis Rusijos graikų taip pat pasitraukė į išeiviją. TSRS laikais ~100 tūkst. Ponto graikų iš Kaukazo, Pietų Rusijos, Ukrainos buvo ištremta į Vidurinę Aziją (daugiausia Kazachstaną ir Uzbekistaną).
Dėl savo atskirties nuo likusios Graikijos, Ponto graikai buvo išlaikę savitą kultūrą – išskirtines dainavimo, šokio tradicijas.
Gabrielė Andrašiūnienė
Biografija
2023 m. Europos orientavimosi sporto kalnų dviračiais čempionate G. Andrašiūnienė bendro starto lenktynėse užėmė antrąją vietą.
Ludvík Svoboda
Liudvikas Svoboda (, 1895 m. lapkričio 25 d. Hroznatine, Čekija – 1979 m. rugsėjo 20 d. Prahoje) – Čekoslovakijos karinis ir valstybės veikėjas, ČSSR armijos generolas, 1968–1975 m. Čekoslovakijos prezidentas.
Biografija
Pirmojo pasaulinio karo metais su grupe draugų iš Austrijos-Vengrijos kariuomenės perėjo Rusijos pusę ir įstojo į čekoslovakų korpusą. Apdovanotas dviem Georgijaus kryžiais. Pilietinio karo Rusijoje metu baltagvardiečių pusėje dalyvavo mūšiuose prieš Raudonąją armiją.
Nuo 1920 m. buvo Čekoslovakijos kariuomenės karininkas, 1931–1934 m. dėstė karo akademijoje, vėliau vadovavo pėstininkų batalionui. 1939 m. išvyko į Lenkiją, Krokuvoje suformavo čekoslovakų karinį dalinį, su kuriuo perėjo į SSRS. Prasidėjus SSRS-Vokietijos karui 1941 m. SSRS teritorijoje organizavo čekoslovakų karinius dalinius, kurie dalyvavo karo veiksmuose.
1945–1950 m. Čekoslovakijos nacionalinės gynybos ministras, armijos generolas. 1950–1951 m. ČSSR ministrų tarybos pirmininko pavaduotojas ir Valstybinio kūno kultūros ir sporto komiteto pirmininkas.
1951 m. L.Svoboda apkaltintas ir pašalintas iš visų postų, buvo trumpai areštuotas. Po Stalino mirties reabilituotas. 1955–1959 m. buvo Klemento Gotvaldo karo akademijos viršininkas.
1968 m. kovo mėn. – 1975 m. Čekoslovakijos SR prezidentas. Palaikė Aleksandro Dubčeko politiką Prahos pavasario metu.
Triskart Čekoslovakijos didvyris (1965, 1970 ir 1975 m.), Sovietų Sąjungos didvyris (1965 m.), Jugoslavijos nacionalinis didvyris.
Donovan Mitchell
Donovanas Mičelas (, g. ) – JAV krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Klivlando „Cavaliers“ komandoje. 2017 m. NBA naujokų biržoje Denverio „Nuggets“ pasirinko jį 13-uoju šaukimu, tačiau tą pačią naktį išmainė į Jutos „Jazz“. 2022 m. rugsėjį jis buvo išmainytas į Klivlando „Cavaliers“. Jis keturkart NBA Visų žvaigždžių rungtynių dalyvis.
Karjera NBA
Savo pirmajame NBA sezone, D. Mičelas vidutiniškai pelnė po 21 taško per rungtynes.
Donovanas laimėjo 2018 m. NBA Visų žvaigždžių savaitgalį vykusį dėjimų konkursą. Jis dalyvavo 2018 m. NBA „Kylančių Žvaigždžių“ rungtynėse.
Savo antrajame sezone D. Mičelas vidutiniškai pelnė po 23,6 taško per rungtynes.
Mitčelas 2019-2020 sezone pelnė po 25 taško, atliko po 4,3 rezultatyvius perdavimus, atkovojo po 4,5 kamuolius per rungtynes.
2020 m. Mičelas pateko į visų žvaigždžių rungtynes, pasirinktas į Giannio Antetokoumpo komandą.
Donovanas 2020 m., pirmajame atkrintamųjų varžybų rate, prieš Denverio „Nuggets“ vidutiniškai pelnė po 36,3 taško per rungtynes. Antrose serijos rungtynėse jis pelnė 57 taškus.
2020 m. lapkričio 22 d., Mičelas pasirašė ketverių metų kontrakto pratęsimą (kurio vertė siekia 195 mln. JAV dolerių) su Jutos „Jazz“ komanda.
2022 m. rugsėjo 1 d. Mičelas buvo išmainytas į Klivlando „Cavaliers“ už Lauri Markkanen, Collin Sexton ir Ochai Agbaji, tris pirmojo naujokų biržos roundo šaukimus ir dviejų šaukimų apsikeitimus.
Statistika
miniatiūra|Donovanas Mičelas universitete, 2017 m.|315x315pxminiatiūra|D. Mičelas 2018 m.|281x281px
Bruno Taut
Brunas Tautas (, 1880 m. gegužės 4 d. Karaliaučiuje – 1938 m. gruodžio 24 d. Stambule) – vokiečių architektas, architektūros teoretikas, urbanistas. Vienas pagrindinių funkcionalizmo atstovų Vokietijos architektūroje.
Biografija
Baigė Knypavos gimnaziją ir Karaliaučiaus statybos amatų mokyklą. 1903 m. išvyko į Berlyną, dirbo pas architektą Bruną Mėringą (Bruno Möhring). 1904–1908 m. dirbo architekto Teodoro Fišerio padėjėju Štutgarte. 1908 m. grįžo į Berlyną, mokėsi dailės istorijos ir miestų planavimo Šarlotenburgo karališkoje aukštojoje technikos mokykloje (dabar Berlyno technikos universitetas). 1909 m. kartu su architektu Francu Hofmanu įkūrė Taut & Hoffmann in Berlin architektūrinę bendrovę, prie kurios 1913 m. prisijungė ir B. Tauto brolis Maksas Tautas.
Po Pirmojo pasaulinio karo buvo ekspresionistų grupuotės „Novembergruppe” narys ir Darbo tarybos menui (Arbeitsrat für Kunst) vadovas. 1921–1924 m. dirbo Magdeburgo miesto taryboje, ruošė generalinį miesto planą. Grįžęs į Berlyną dirbo savo bendrovėje, vėliau ėjo vyriausiojo architekto pareigas gyvenamųjų namų statybos draugijoje „GEHAG”. 1930–1932 m. dėstė Aukštojoje technikos mokykloje Berlyne. 1933 m., atėjus į valdžią naciams, per Šveicariją pasitraukė į Japoniją. 1936 m. priėmė pasiūlymą dėstyti architektūrą Stambulo dailės akademijoje, persikėlė į Turkiją. Mirė nuo astmos priepuolio, palaidotas Stambule.
Kūryba
Parašė architektūrinių veikalų: „Alpių architektūra” (Alpine Architektur, 1920 m.), „Miestų išformavimas” (Die Auflösung der Städte, 1920 m.), „Naujasis būstas” (Die neue Wohnung, 1924 m.), „Europos ir Amerikos naujoji architektūra” (Die neue Baukunst in Europa und Amerika, 1930 m.) ir kt.
Įvertinimas ir atminimo įamžinimas
B. Tauto darbai Berlyne kartu su kitų architektų kūriniais 2008 m. įtraukti į Pasaulio paveldo vertybių sąrašą („Berlyno modernistiniai gyvenamieji rajonai”). Viename iš architekto projektuotų namų Berlyne atkurta XX a. trečiojo dešimtmečio autentika, įrengtas muziejus-viešbutis. B. Tauto vardu pavadinta gatvė ir pradinė mokykla Berlyne.
Hokaido subprefektūros
Hokaido subprefektūros – Hokaido prefektūros administraciniai vienetai. Paprastai subprefektūrą sudaro nuo kelių iki keliolikos miestų, miestelių ir (arba) kaimų. Nuo 2010 m. balandžio mėn. Hokaide veikia 9 bendrieji subprefektūros biurai ir 5 subprefektūros biurai.
Subprefektūros
miniatiūra|342x342px|Hokaido subprefektūros ir didieji miestai.
Sportland
„Sportland“ – didžiausias sporto prekių ir atletiškos laisvalaikio mados prekybos tinklas Baltijos šalyse.
1997 m. įkurta, kaip UAB „Sportline“, kuri vėliau tapo UAB „Sportland“. 2013 m. „Sports Direct“ bendrovė įsigijo 60 % „Sportland“ bendrovės akcijų.
Strateginė žvalgyba
miniatiūra|250px|right|[[Royal Air Force bazės elektroninio monitoringo stotis Šiaurės Jorkšyre]]
Strateginė žvalgyba – aukščiausios karinės vadovybės vykdoma žvalgyba, kuria siekiama surinkti ir apdoroti informaciją apie priešo ginkluotąsias pajėgas. Tai apima priešo turimą karinį ekonominį potencialą, galimus kariavimo būdus, ginkluotės būklę, tiesioginio pasirengimo karui priemones. Renkama, apdorojama, analizuojama informacija reikalinga formuojant politikos ir karinius planus nacionaliniu ir tarptautiniu lygiu. Didžioji dalis informacijos, reikalingos strateginiams sprendimams, gaunama iš atvirų prieinamų šaltinių. Tarp kitų šaltinių yra tradicinis bendravimas su žmonėmis (ypač pastaraisiais metais), elektroninė žvalgyba, įskaitant radijo, radiolokacinę, lazerinę žvalgybą, šnipinėjančius dirbtinius palydovus.
Strateginė žvalgyba yra susijusi su tokia gebėjimų sistema, kuri, pasak analitiko Michael Maccoby, būdinga sėkmingiausiems verslo, vyriausybės ir kariuomenės lyderiams:
Pastaruoju metu strateginėje žvalgyboje pagrindinis dėmesys skiriamas šiuolaikinio informacinio amžiaus pasekmėms, dėl kurių tapo prieinama daugiau informacijos, nei jos buvo galima gauti anksčiau. Alfredas Rolingtonas, buvęs „Jane's Information Group“ ir „Oxford Analytica“ generalinis direktorius, rekomenduoja žvalgybos organizacijoms spręsti šiuolaikinio informacinio amžiaus iššūkius, atsisakant savo tradicinių veiklos modelių, kad jie būtų giliau ir nuolat tarpusavyje susiję. Konkrečiai, Rolingtonas pasisako už sklandesnius, žiniatinklyje veikiančius darbo metodus, į kuriuos įtraukiama daugiau atvirų šaltinių informacijos ir duomenų.
FK Inđija
Indžijos FK – Serbijos futbolo klubas iš Indžijos.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1933 m. Kitados rungtyniavo Superlygoje, bet joje įsitvirtinti nepavykdavo.
2010–2011 m. debiutavo Superlygoje, tačiau liko penkiolikti ir po sezono buvo perkelti į Pirmą lygą.
Aštuonis sezonus praleido Pirmoje lygoje. O 2019–2020 m. sezone vėl rungtyniavo Superlygoje. Užėmė keturioliktą vietą.
2020–2021 m. liko septynioliktoje vietoje iš dvidešimties dalyvių ir po sezono buvo perkelti į Pirmą lygą.
Nuo 2021–2022 m. sezono rungtyniavo Pirmoje lygoje (II).
Kitojaus Plikakalniai
Kitojaus Plikakalniai  – kalnagūbris Rusijoje, pietvakarių Buriatijoje, Rytų Sajano kalnuose. Ilgis 180 km. Aukštis iki 3215 m (Ospino Plikakalnis). Būdingas aukštikalnių paviršius.
Šlaituose auga maumedžių ir kedrų miškai, virš 2000 m aukščio – akmenuota kalnų tundra. Yra asbesto telkinių.
Lenkijos futbolo varžybos 2008–2009 m.
Lenkijos futbolo varžybos 2008–2009 m.
Finalo rungtynės
--
Elisa Mainardi
Eliza Mainardi (1930 m. liepos 27 d. – 2016 m. gegužės 8 d.) – italų televizijos, kino ir teatro aktorė.
Sporto prekės
Sporto prekės – sporto įranga, apranga bei avalynė pritaikyta profesionaliam sportui ir aktyviam laisvalaikiui.
Kalnų slidinėjimas 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse
miniatiūra|dešinėje|200px|[[Kalnų slidinėjimas|Kalnų slidinėjimo emblema 2010 m. olimpinėse žaidynėse.]] Kalnų slidinėjimo rungtys 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse vyko Vistlerio olimpiniame parke. Varžybos prasidėjo vasario 15 ir baigėsi vasario 27 d.
Age of Empires IV
Age of Empires IV – ketvirtoji realaus laiko strategijos žanro „Age of Empires“ žaidimų serijos dalis, 2021 m. spalio 28 d. išleista kompanijos „Xbox Game Studios“ ir skirta Microsoft Windows platformai. Prie šio žaidimo kūrimo dirbo studija „Relic Entertainment“, bendradarbiaudama su „World's Edge“.
Siužetas
Žaidimo veiksmas vyksta pasirinktinai nuo ankstyvųjų viduramžių iki brandžiųjų viduramžių.
Žygiai
Po išleidimo žaidimas šiuo metu turi 4 vieno žaidėjo režimui skirtus žygius:
Žaidimo eiga
Šiuo metu žaidime galima rinktis iš 8 civilizacijų už kurias žaisti: anglų, kinų, mongolų, Delio sultonato, prancūzų, Abasidų kalifato, Šventosios Romos imperijos ir rusų.
KR (moterys)
Istorija
? m. buvo suburta moterų ekipa.
Komandos sudėtis
2021 m. rugpjūčio 19 d. sudėtis.
Kardemir Karabükspor
Istorija
Klubo ištakos siekia 1969 m. Žaidė Superlygoje. 2017/18 m. buvo viena blogiausių ekipų aukščiausioje lygoje ir iškrito į Pirmą lygą.
2018/19 m. Pirmoje lygoje irgi liko tarp blogiausiųjų, po sezono buvo perkelti į Antrą lygą.
2019/20 m. žaidė Antroje lygoje.
Ivamidzava
Ivamidzava – Japonijos miestas, esantis Hokaido saloje, Soračio subprefektūroje. 2020 m. mieste gyveno 79 306 žmonės. Tai Soračio subprefektūros administracinis centras.
2006 m. kovo 27 d. Kurisavos miestelis ir Kitos kaimas buvo prijungti prie Ivamidzavos.
Istorija
1906 m. Ivamidzavos kaimas tapo Ivamidzavos miesteliu. 1943 m. Ivamidzavos miestelis tapo Ivamidzavos miestu.
Tai buvo vienas svarbiausių Hokaido sausumos transporto taškų, o spartaus ekonomikos augimo laikotarpiu – pagrindinė traukinių, jungiančių netoliese esančias anglių kasyklas ir uostamiesčius visame Hokaide, bazė.
Marina Berti
Marina Berti (1924 m. rugsėjo 29 d. – 2002 m. spalio 29 d.) buvo italų kino aktorė, per savo karjerą atlikusi daugiau kaip 100 vaidmenų įvairaus žanro filmuose, dažniausiai epizodinius.
Bepakopis variatorius
thumb|right|200px|Skridininio variatoriaus veikimo principas Bepakopis variatorius, variatorius  – automatinė pavarų dėžė, kuri gali keisti neribotą kiekį perdavimo santykių tam tikrame intervale (tuo tarpu kitos automatinės pavarų dėžės turi tik 4–6 santykius).
Diržinis variatorius pasiekia maždaug 88 % naudingumo koeficientą. Nors jis yra mažesnis nei mechaninės pavarų dėžės, gamybos kaina taip pat yra mažesnė bei variklis gali suktis optimaliu greičiu. Be to, nėra sankabos įdiegimo būtinybės, nors sankaba montuojama, jei reikalinga neutrali pavara.
Bepakopis variatorius buvo daug žadantis Formulė 1 mašinų patobulinimas, tačiau buvo uždraustas, manant, jog lenktynėms tinkamas variatorius bus per brangus ir nedaugelis galinčių tai leisti komandų nesunkiai dominuos. Jis taip pat naudojamas žemės ūkio mašinose, jei svarbu sklandžiai keisti judėjimo greitį tuo pat metu sukant kitus mašinos mechanizmus pastoviu greičiu. Variatorių taip pat naudoja daugelis nedidelių, palyginus negreit važiuojančių mašinų (sniegomobiliai, golfo aptarnavimo kartai, motoroleriai, mopedai ir pan).
Skridininis
Tai yra populiariausias variatorių tipas. Tokį variatorių sudaro du skridiniai ir V formos diržas. Kiekvienas skridinys yra sudarytas iš dviejų kūgių, pastatytų viršūnėmis vienas priešais kitą. Suartėjant vieno arba kito skridinio kūgiams, keičiasi diametras diržo gale, taigi ir perdavimo santykis.
Hidrostatinis
|thumb|right|200px|Japonų gamybos tankas Type 10 (10式戦車), naudojantis hidrostatinį variatorių Hidrostatinį variatorių sudaro ratus sukantis hidraulinis variklis ir jį varantis hidraulinio skysčio siurblys. Siurblys sujungtas su pagrindiniu mašinos varikliu ir sukonstruotas taip, jog vienam apsisukimui tenkantis perpumpuojamo skysčio kiekis gali būti sklandžiai reguliuojamas. Ši sistema leidžia laisviau išdėstyti visus komponentus, nes tarp siurblio ir ties ratais esančio hidraulinio variklio reikalingas tik hidraulinio skysčio vamzdis. Pavarą galima pagaminti labai galingą, tinkamą tankams ir kitoms sunkioms mašinoms. Tačiau hidrostatinis variatorius brangus ir jautrus hidraulinio skysčio užteršimui.
Tomitaro Makino
thumb|right|200px|Tomitaro Makino
Tomitaras Makinas (, 1862 m. balandžio 24 d. – 1957 m. sausio 18 d.) – japonų botanikas, kartais įvardinamas „Japonijos botanikos tėvu“ dėl savo aktyvios veiklos aprašant ir klasifikuojant Japonijos augalus pagal Linėjaus sistemą.
Biografija
Gimė Sakavos mieste, Kočio prefektūroje, pasiturinčioje sakės gamintojų šeimoje. Nuo pat mažumės domėjosi aplinkinėse vietovėse augančiais augalais, botanikos srityje buvo didele dalimi savamokslis. Būdamas 19 m. pirmą kartą apsilankė Tokijuje ir nusprendė ten likęs studijuoti botaniką Tokijo universitete. Vėliau ten dirbo dėstytoju, 1927 m. gavo daktaro laipsnį, 1950 m. tapo pilnaverčiu Japonijos mokslų akademijos nariu.
Pasiekimai
Per savo gyvenimą rinko herbariumą, pats piešė augalų iliustracijas. Rūpinosi Tokijo botanikos žurnalo leidyba, publikavo mokslinius straipsnius. Buvo vienas iš pirmųjų Japonijos botanikų taikiusių Linėjaus biologinę klasifikaciją, susistemino ir aprašė virš 1000 naujų augalų, išleido didelės apimties knygą Iliustruota Japonijos flora.
Įvertinimas
1953 m. tapo Tokijo garbės piliečiu. 1957 m. jau po mirties už gyvenimo nuopelnus apdovanotas Tekančios saulės ordinu. 1958 m. gimtojoje Kočio prefektūroje įsteigtas iki šiol veikiantis Makino vardo botanikos sodas, 1999 m. išplėstas įkuriant muziejų.
Nyderlandų futbolo varžybos 1963–1964 m.
Nyderlandų futbolo varžybos 1963–1964 m.
Antanas Mekys
Antanas Mekys (1917 m. lapkričio 17 d. Vilūnaičiai, Rusijos imperija – 2015 m. birželio 17 d. Vilnius) – ekonomistas, esperantininkas.
Nyderlandų futbolo varžybos 1963–1964 m.
Galutinė lentelė
Šaltinis: RSSSF duomenų bazė.
Finalo rungtynės
---
Antanas Mekys
Biografija
Gimė 1917 m. lapkričio 17 d. Vilūnaičiuose. Esperanto kalba susidomėjo dar 1933 m. 1946 m. baigė Vilniaus universiteto ekonomikos studijas. 1959 m. pradėjo intensyviai mokytis esperanto kalbos. 1965 m. pradėjo vesti kalbos kursus. 1969 m. įkūrė esperantininkų klubą, kuris veikė iki 1974 m. Sovietmečiu išleido vieną iš pirmųjų vadovėlių, skirtą mokytis esperanto kalbos. Lietuvai atkūrus nepriklausomybę parašė įvairių knygų apie esperanto kalbą. 2003 m. tapo Pasaulinės Esperanto asociacijos garbės nariu.
O, meile! (2002 albumas)
Albumas
Dar prieš pasirodant albumui hitais buvo tapusios trys šio albumo dainos dainos – „Palangos jūroj“, „Jūreivio daina“ (abi 2000 m.) ir titulinis kūrinys „O, meile!“ (2002 m. balandis). Pastarojo kūrinio sėkmė radijo stočių topuose paskatino Andrių Mamontovą „iš stalčiaus“ ištraukti anksčiau susikaupusias vasariškas ir nuotaikingas savo kūrybos dainas ir jas sudėti į mini albumą „O, meile!“. Pasak Andriaus Mamontovo, mintis apie tokį albumą jis brandino nuo 1993 metų.
Vos pasirodžiusi daina „O, meile!“ sukėlė nedidelį skandalą, nes vienoje dainos eilutėje „aš buvau jau subrendęs vyrukas ir aplinkui daug moterų sukos“ priekabesni muzikos klausytojai atkreipė dėmesį į dviprasmiškai skambantį žodį „sukos“.
Pasirodžius albumui radijo singlais dar tapo šie kūriniai: „Moteris“ ir „Ufonautai“. Visgi didžiausios sėkmės radijo stotyse sulaukė titulinis albumo kūrinys. Daina „O, meile!“ pasiekė Nr.1 „Radiocentro“ „Lietuvos Top 20“, Nr.5 „Radiocentro Top 40“, Nr.3 „M-1 Top 40“ ir Nr.3 „Laluna Top 40“.
Šis albumas buvo pirmasis Andriaus Mamontovo išleistas kartu su vadybos kompanija M.P.3 muzikos agentūra, su kuria atlikėjas bendradarbiavimą pradėjo 2002 m. pradžioje. Albumo pristatymas buvo surengtas sostinės „Shakespeare” viešbutyje, kur visą dieną vyko Andriaus Mamontovo interviu sesija Lietuvos žurnalistams.
Daina „O, meile!“ yra išleista muzikos rinkiniuose „Radiocentras: Geriausios metų dainos 2002”, „LTV 45. Populiariausi šlageriai 2“, „Visų laikų Lietuvos radijo dainos 1926-2006“. Dainos „O, meile!“ koncertinis įrašas, taip pat dainų „Palangos jūroj“ ir „Jūreivio daina“ vaizdo klipai yra išleisti Andriaus Mamontovo DVD „TV dainos“.
Viršelis
Albumo viršeliui panaudota Andriaus Mamontovo senelio Vasilijaus Mamontovo fotografija, daryta 1944 m. Sibire. Albumo dizaino sprendimas šiam atlikėjui yra radikalus, keistas ir netikėtas – senovinė nuotrauka pateikta stilizuotos JAV vėliavos fone, kurioje kartu su žvaigždutėmis yra ir baltos širdutės. „Norėjau, kad dainose slypinti ironija taip pat atsispindėtų ir albumo viršelyje“, – teigė Andrius Mamontovas.
Albumas „O, meile!“ yra vienas sėkmingiausių Andriaus Mamontovo kūryboje. Vien per pirmąsias dvi su puse prekybos savaites šio albumo parduota per 6 000 vnt. Savo pardavimo tempais „O, meile!“ pranoko ankstesnį Andriaus Mamontovo albumą „Visi langai žiūri į dangų“ ir nenusileido populiariajam „Mono arba stereo“. Pasak leidėjų, iš viso šis albumas išpirktas 18 000 vnt. tiražu.
Įvertinimai
„O, meile!“ yra pirmasis Andriaus Mamontovo solinis albumas tapęs auksiniu (auksinis apdovanojimas Lietuvoje teikiamas pasiekus 10 000 vienetų tiražą). Ankstesni dainininko soliniai albumai „Pabėgimas“ (išleistas 1995 m.), „Šiaurės naktis. Pusė penkių“ (1998 m.), „Mono arba stereo“ (1999 m.) sulaukė populiarumo ir sėkmės, tačiau netapo auksiniais arba platininiais, nes šie apdovanojimai Lietuvoje pradėti teikti tik nuo 2000-ųjų metų.
Auksinio albumo apdovanojimas Andriui Mamontovui buvo įteiktas 2002 metų rugsėjo mėnesį spaudos konferencijoje, surengtoje Vilniuje Vasaros g. 5 adresu tuo pačiu pristatant albumo radijo singlą „Ufonautai“ (pagal šios dainos eilutę „''mano draugas vieną dieną ėjo Vasaros gatve, kai kažkur prie penkto namo pasigirdo galvoje...“).
Išleidęs albumą „O, meile!“ Andrius Mamontovas „Radiocentro“ apdovanojimuose buvo paskelbtas geriausiu atlikėju (2003 m.). „Bravo“ apdovanojimuose 2003 m. šis albumas atnešė tris apdovanojimus – geriausio albumo, geriausio atlikėjo ir geriausios dainos („O, meile!“).
2002 m. pabaigoje Lietuvos radijas dainą „O, meile!“ išrinko populiariausia tų metų daina.
Časiv Jaras
Časiv Jaras  – miestas rytų Ukrainoje, Donecko srityje, Bachmuto rajone. Geležinkelio stotis, remonto gamykla. 2021 m. mieste gyveno 12 557 žmonės.
Istorija
1938 m. iki tol buvusi miesto tipo gyvenvietė tapo miestu.
Antrojo pasaulinio karo metais, nuo 1941 m. spalio mėn. iki 1943 m. rugsėjo mėn., miestas buvo okupuotas nacistinės Vokietijos kariuomenės.
Vėliau prasidėjo miesto atkūrimas. 1957 m. veikė ugniai atsparaus molio gavybos įmonė, ugniai atsparių medžiagų gamybos įmonė, keturios vidurinės mokyklos, dvi septynmetės mokyklos, profesinė mokykla, dveji kultūros rūmai, 14 bibliotekų, keturi klubai ir du stadionai.
2022 m. liepos 9 d. Rusijos raketų smūgiai į miestą sunaikino geležinkelio stotį ir iš dalies sugriovė gyvenamąjį namą. Tą pačią dieną per raketų smūgį gyvenamajame rajone žuvo daugiau kaip 48 žmonės.
Pasakyk, kad mane myli
Pasakyk, kad mane myli – 1974 m. Prancūzijoje sukurta komedija, pasakojanti apie tris poras, jų skyrybas ir bandymą gyventi savo atskirus gyvenimus.
Lenkijos futbolo varžybos 2007–2008 m.
Lenkijos futbolo varžybos 2007–2008 m.
Finalo rungtynės
-
Vincas Bartuška (1881)
thumb|350px|Trečiasis ministrų kabinetas su Lietuvos Valstybės Tarybos ir Amerikos pagalbos misijos nariais. Kaunas, viešbutis "Metropolis", 1919 m. iš kairės: pradedant antru - K. Šklėrius, V. Petrulis, L. Noreika, A. Merkys, J. Šimoliūnas, [[Vincas Bartuška (1881)|V.Bartuška, J. Šaulys, A. Stulginskis, Šimkus. antras iš dešinės P. Dovydaitis.]] Vincas Bartuška-Bartoškevičius (1881 m. sausio 9 d. Kazliškiuose, Paežerių valsčiuje – 1956 m. sausio 28 d. Kapsuke, palaidotas Liudvinave) – Romos katalikų dvasininkas, filosofijos daktaras ir visuomenės veikėjas.
Biografija
Augo šešių vaikų valstiečių šeimoje. Giminėje jau tėvo ir senelio broliai buvo kunigai, dvasininko keliu pasuko ir sūnėnas – bendravardis Vincas Jonas Bartuška, tapęs apaštaliniu protonotaru, profesoriumi ir teologijos mokslų daktaru. Lankė gimtojo kaimo pradinę mokyklą, vėliau mokėsi Marijampolės gimnazijoje. 1903 m. baigė Seinų kunigų seminariją, 1904 m. vasario 28 d. įšventintas kunigu.
Po studijų universitete išvyko į JAV, Pensilvaniją, kur 1912 m. sausį buvo paskirtas Mount Karmelio trečiuoju šios lietuvių parapijos istorijoje klebonu. 1914 m. spalio 21 d. dalyvavo Amerikos lietuvių suvažiavime, kuriame buvo įsteigtas Tautos Fondas, kuris turėjo rūpintis nukentėjusiais nuo Pirmojo pasaulinio karo tautiečiais ir ruošti būsimą Lietuvos Nepriklausomybę. Į vokiečių okupuotą Lietuvą buvo pasiųsti stebėtojai – kunigas dr. Vincas Bartuška ir teisininkas dr. Jonas Julius Bielskis, kurie 1916 m. kovo 16 d. laivu išplaukė į Tėvynę ir per keletą savaičių pervažiavo šalį, susitiko su įtakingais vokiečių okupacinės valdžios atstovais bei aukštais dvasininkais.
1916 m. birželio 27-29 d. Šveicarijoje, Lozanoje, dalyvavo Pavergtųjų tautų kongrese, kuriame perskaitė reikalavimą suteikti Lietuvai visišką nepriklausomybę. Romoje aplankęs Popiežių Benediktą XV paprašė paskelbti Lietuvių dieną, kuri turėtų populiarinti šalies vardą pasaulyje. Po metų vėl apsilankė Europoje, gyveno Šveicarijoje ir dirbo propagandinį lietuvišką darbą: kartu su Juozu Purickiu išleido brošiūrą apie Lietuvą, redagavo žurnalą „Pro Lituania“.
Persikėlė į Kauną, kuriame liko iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos. Sovietų valdžios pradėtos represijos palietė ir giminaičius: ištremta sesuo, brolis ir pastarojo sūnus su šeima, dar vienas sūnėnas nuteistas kalėti. Vincas Bartuška išvažiavo iš Kauno ir 1947 m. vasarą apsigyveno Netičkampyje. Paskutines gyvenimo dienas praleido pas kleboną kun. Juozą Matulaitį Liudvinave, kuriame ir buvo palaidotas.
Buivydžių aukštuma
thumb|300px|[[Lietuva|Lietuvos fizinės geografijos žemėlapis]] Buivydžių aukštuma, Buivydžių moreninis masyvas – Medininkų aukštumos šiaurės vakarų dalis tarp Neries vidurupio ir Vilnios lygumų. Pavadinta Buivydžių gyvenvietės vardu.
Aukštuma
Buivydžių aukštuma susidarė paskutinio apledėjimo Grūdos stadijos metu iš smėlio su žvirgždu ir rieduliais. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius apie 30 km, Lietuvoje daugiau, kaip 15 km, didžiausias plotis 10 km. Didžiausias aukštis – 302 m Debesijos kalnas, dab. Baltarusijoje. Paviršius kalvotas, suskaidytas erozijos, ypač vakarinis ir pietvakarių šlaitai. Daug raguvų. Lietuvoje esanti Buivydžių aukštumos dalis yra Baravykinės kraštovaizdžio draustinyje.
Kicmanė
Kicmanė  – miestas pietvakarių Ukrainoje, Černivcių srityje, 20 km į šiaurės vakarus nuo Černivcių, prie Sovycios upelio. Praeina plentas ir geležinkelis Ternopilis–Černivciai. Maisto pramonė. Yra krašto muziejus, žemės ūkio technikumas, poeto ir kompozitoriaus Volodymyro Ivasiuko namas-muziejus.
Istorija
Kicmanė rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1413 m. Nuo XVI a. buvo turkų, nuo 1774 m. – Austrijos imperijos valdžioje. 1788 m. suteiktas miestelio statusas. 1918 m. Kicmanė užimta Rumunijos, 1940 m. – TSRS.
PFK Sevastopolʹ
Sevastopolio PFK – Ukrainos futbolo klubas iš Sevastopolio.
Istorija
Klubas įkurtas 2002 m. Suteiktas profesionalaus klubo statusas.
2010 m. pateko į aukščiausią lygą. Premjer Liha sezonas nenusisekė: ekipa liko penkiolikta.
2014 m. klubas likviduotas.
Kiš Balatonas
Kiš Balatonas ( 'Mažasis Balatonas') – gamtos draustinis pietvakarių Vengrijoje, prie pietvakarinio Balatono ežero galo ir Zalos upės žiočių, priklauso Balatono aukštumų nacionaliniam parkui. Įsteigtas 1951 m., užima 140 km² plotą.
Apima vandenų ir šlapynių sritis – svarbias vandens ir migruojančių paukščių buveines. Ramsaro konvencijos saugomas objektas (nuo 1979 m.).
Tai užpelkėjusi Zalos delta, kurios didžiąją dalį užima nendrynai. Sekliuose vandenyse neršia žuvys, čia apsistoja daug migruojančių paukščių, lizdus suka vandens paukščiai.
Lenkijos futbolo varžybos 2006–2007 m.
Lenkijos futbolo varžybos 2006–2007 m.
Finalo rungtynės
-
Savaitgalis (1967 filmas)
Turinys
Pora išsiruošia praleisti savaitgalį gamtoje. Jie ketina nužudyti uošvį ir užvaldyti jo turtą. Vėliau vyras ketina atsikratyti savo žmonos, tačiau ši puoselėja tokį pat planą. Važiuodami automobiliu jie patenka į nesibaigiančią spūstį, kurioje jie sutinka įvairius žmones, kliūtis, o pati kelionė tampa siurrealistiška...
Katerina ir Co.
Katerina ir Co. – 1975 m. sukurtas filmas.
Turinys
Jauna anglė Katerina atvyksta į Paryžių neva mokytis kulinarijos, nors iš tiesų ketina verstis prostitucija. Susipažinusi su Fransua ir keletu kitų vyrų, ji nusprendžia įsteigti asmeninę eskorto firmą, kur šie būtų akcininkai, o ji pati – pagrindinė paslaugų tiekėja. Katerina netrunka išpopuliarėti ir negali atsiginti užsakymų, o jos „investuotojai“ sulaukia savo pelno dalies, nors visa ši jos veikla neatšaldo Fransua jausmų...
Bunhė
Istorija
2016 m. gegužės 12 d. Ukrainos Aukščiausioji Rada nusprendė grąžinti miestui istorinį pavadinimą Bunhė, kad pašalintų sąsajas su sovietmečiu. Tačiau miestas valdomas separatistinės Donecko Liaudies Respublikos, todėl naudojamas ir senasis pavadinimas.
Roger Cicero
Roger Marcel Cicero Ciceu (1970 m. liepos 6 d. Berlyne – 2016 m. kovo 24 d. Hamburge) – Vokietijos džiazo atlikėjas, Rumunijos pianisto Eugen Cicero sūnus.
2007 metais dalyvavo 2007 m. „Eurovizijos“ konkurse su daina „Frauen regier’n die Welt“.
Anžero Sudženskas
Anžero Sudženskas  – miestas Rusijoje, Sibire, Kemerovo srities šiaurėje, 115 km į šiaurę nuo Kemerovo. Pro miestą eina Transsibiro geležinkelis. Mašinų, kalnakasybos įrangos, gelžbetoninių konstrukcijų gamybos, chemijos ir farmacijos, stiklo, siuvimo, baldų, maisto pramonė. Prie Anžero Sudžensko kasamos Kuzbaso baseino akmens anglys. Veikia Kemerovo valstybinio universiteto filialas.
Istorija
Gyvenvietė Stancija Anžerskaja (станция Анжерская) pradėjo kurtis 1897 m. atradus akmens anglių ir nutiesus Transsibiro geležinkelį. 1928 m. sujungtos Anžero ir Sudžensko gyvenvietės, o miesto teisės suteiktos 1931 m.
Amerikos lietuvių prekybos akcinė bendrovė
Amerikos lietuvių prekybos akcinė bendrovė („Amlitas“) – akcinė bendrovė, egzistavusi Lietuvoje 1919–1938 m. Pagrindinės veiklos – prekyba automobiliais, traktoriais, viešojo transporto organizavimas.
Istorija
Bendrovę 1919 m. įsteigė J. Romanas, A. F. Kneižis, P. Gudas ir J. E. Karosas. Vienas iš bendrovės tikslų – būti prekybos agentais arba tarpininkais. . Ilgą laiką bendrovei pirmininkavo J. Romanas, kurį laiką – Antanas Smetona. 1929 m. pirmininku buvo Daukša. Valdybos nariais buvo inž. Morkūnas, P. Virakas, J. Landsbergis, Silvestras Žukauskas. Direktoriumi dirbo Vytautas Mošinskis.
Be prekybos kitų gamintojų gaminiais, bendrovė savo dirbtuvėse iš dalių, gaunamų iš Anglijos ir Vokietijos surinkinėjo dviračius „Amlit“. 1933 m. „Amlit“ kainas sumažinus 20 % vyriškas dviratis kainavo 240–260 Lt, moteriškas – iki 275 Lt. Dviračiai buvo parduodami su trejų metų garantija, galimas pirkimas išsimokėtinai (įmokos 25 Lt per metus). Buvo reklamuojama, kad perkantieji „Amlit“ remia lietuvišką pramonę.
Bendrovė turėjo skyrius Klaipėdoje, Šiauliuose ir Panevėžyje.
Kaunas
1925 m. bendrovė pradėjo organizuoti dviejų mėnesių trukmės vairuotojų kursus, kurie buvo rengiami dukart per metus. Iki 1929 m. kursus baigė apie 1000 asmenų iš visos Lietuvos. Taip pat rengti traktorių vairavimo kursai.
Panevėžys
Panevėžyje „Amlito“ skyrius atidarytas 1928 m. rugpjūčio 20 d. Batalijono g. 2 buvusiuose V. ir S. Subockių namuose. Vėliau biuras perkeltas į Gedimino a. 3. Kaip ir Kaune, „Amlitas“ prekiavo automobiliais („Ford“, „Lincoln“), traktoriais „Fordson“ ir kitomis žemės ūkio mašinomis, autobusais, dviračiais „Amlit“, vėliau ir motociklais „Cleveland“, taip pat transporto priemonių dalimis. Nuo 1929 m. prekiavo radijo aparatais „Telefunken“.
„Amlitas“ Panevėžyje, Savanorių a. 3, turėjo garažą, kuriame remontuodavo automobilius ir motociklus. Tai buvo didžiausia tokio transporto remonto dirbtuvė Panevėžyje. Nuo 1932 m. vasario 1 d. rengė vairuotojų kursus, kaip ir Kaune.
Bendrovė valdė autobusų stotį, kurią vėliau iškėlė, kilus nesutarimams su Plentų ir kelių eksploatavimo tarnyba. 1933 m. bendrovėje buvo galima užsisakyti autobusą ekskursijoms. Nuo 1934 m. bendrovė vėl prižiūrėjo Panevėžio autobusų stotį. Tų metų spaudoje pateiktas tarpmiestinio susisiekimo reisų tvarkaraštis:
1937 m. spaudoje pateikiami maršrutai:
Autobusų maršrutai žiemą dėl sunkiai išvažiuojamų kelių valymo buvo nuostolingi. Susisiekimui autobusais konkurenciją darė traukiniai.
1930 m. Panevėžyje pradėtas susisiekimas autobusais, kuriame priešinosi arklinio transporto vežikai. Iš pradžių autobusų susisiekimu vertėsi žydai, 1936 m. šią veiklą perėmė „Amlitas“, atnaujindamas nutrūkusį autobusų susisiekimą. Iš pradžių paleistas tik vienas bandomasis autobusas Laisvės aikštė – geležinkelio stotis ir Laisvės aikštė – mergaičių gimnazija, kuris dėl vėlesnių nesutarimų su vežikais buvo laikinai sustabdytas. Susisiekimas atnaujintas nuo 1936 m. spalio 26 d. Vėliau planuota paleisti dar vieną autobusą maršrutu Panevėžys – Pajuosčio kareivinės.
1938 m. bendrovės Panevėžio skyrius sustabdė savo veiklą, nustojo kursuoti bendrovės autobusai mieste, sustabdyta veikla automobilių dirbtuvėse.
Šiauliai
Bendrovei priklausė Šiaulių Bačiūnų elektrinė.
Rytis Jasiūnas
Rytis Jasiūnas (g. 1994 m.) – Lietuvos buriuotojas, kuris specializuojasi burlenčių rungtyse.
Biografija
Treneris - Gintautas Bernotas.
2012 m. pasaulio jaunimo RS:X čempionate finišavo 23-ioje pozicijoje. 2018 m. startavo pasaulio Funboard slalomo čempionate, kuriame užėmė 22-ą vietą. 2019 m. pasaulio slalomo čempionate liko 19-as.
Nuo 2020 m. Jasiūnas startuoja iQFoil klasėje. Tais pačiais metais dalyvavo savo debiutiniame Europos čempionate, kuriame liko 32-as. 2021 m. pirmą kartą startavo pasaulio iQFoil čempionate ir užėmė 57-ą vietą.
Nuo 2021 m. tarptautinės organizacijos Professional Windsurfers Association viceprezidentas.
2022 m. Europos iQFoil čempionate Jasiūnas pasiekė karjeros geriausią rezultatą užėmęs 25-ą vietą.
Sietuvos kūlgrinda
thumb|250px|Kelias per Švedų prūdo pelkę link vakarinio kūlgrindos galo
Sietuvos kūlgrinda arba Reistrų (Burbiškių, Dargių) kūlgrinda – grįstas pelkių kelias (kūlgrinda), esantis Žemaitijoje, Šilalės rajone, Varnių regioniniame parke, tarp Burbiškių, Reistrų ir Dargių kaimų. Sudaro trys dalys. Pirmoji kūlgrindos dalis eina per patį Sietuvų upelį, jungiantį Lūksto ir Paršežerio ežerus bei Švedų prūdo pelkę. Išlikę takai, akmenimis grįsta seno kelio dalis (akmenys vidutinio dydžio, grindinys uždumblėjęs). Antroji, pietrytinė, dalis prie Reistrų kaimo eina per Paršežerio pelkę. Jos grindinio akmenys vidutinio dydžio, grindinys po vandeniu vietomis gerai juntamas, kitur uždumblėjęs.
Pirmosios kūlgrindos ilgis 250 m. Kitos dvi kūlgrindos atitinkamai 180 ir 150 m ilgio, jų plotis 3–4 m. Sietuvos pelkės gylis 5–7 m, virš kūlgrindos – ~0,5–1,5 m.
Sietuvos kūlgrinda minima jau XIV a. kryžiuočių karo kelių aprašymuose. Tai buvęs svarbus kelias, jungęs kairiojoje Lūksto–Paršežerio ežerų ir pelkių sistemoje buvusią Paršpilio pilį (dab. Burbiškių piliakalnis), su pilimis rytuose (Bilionių piliakalnis, Girgždūtė). Dabar per Sietuvos kūlgrindą eina 2 km ilgio pažintinis takas. Tai vienintelė kūlgrinda Lietuvoje, pritaikyta lankytojams.
Citra
thumb|250px|XIX a. koncertinė citra
Citra – gnaibomasis styginis muzikos instrumentas. Korupsas medinis, plokščias, trapecijos formos: dvi jo kraštinės jungiasi stačiu kampu, o kitos dvi kraštinės išgaubtos ir banguotos. Korpuso kaklelis su metalinėmis padalomis. Išilgai kaklelio įtempta 5 metalinės melodinės, o išilgai korpuso – iki 40 (dar nurodoma 24–39, 30–40 ) žarninių arba šilkinių, apvytų metalu, pritarimo stygų (suderintos kvintomis ir kvartomis). Melodinėmis stygomis grojama plektru, pritarimo – dešiniosios rankos pirštais.
Šiuolaikinė citra sukurta XVIII a. pab. Austrijoje ir Vokietijoje. Citra skambinama dainos, šokiai, pasaulietinės ir religinės muzikos kūrinėliai. Lietuvoje citra plito nuo XIX a., tačiau nebuvo labai populiari. Tarpukariu citros (vad. kanklėmis klaviklėmis) gamintos Šiauliuose, svarbiausias gamintojas ir atlikėjas buvo J. Jankauskas.
Citros tipo instrumentai žinomi nuo senovės. Jų esama įvairiausių formų: vamzdžio, muzikinio lanko, korpusinės. Būna tiek vienstygės, tiek daugiastygės. Paprasčiausi citros tipo instrumentai – Afrikoje, Okeanijoje naudojami bambukiniai ar lanko tipo instrumentai (valiha, inanga ir kt.). Šiuolaikinė citra atsiradusi iš korpusinių styginių instrumentų – psalteriumų: prie jų priskiriami Artimųjų Rytų kanūnas, graikų kitara (iš čia ir pavadinimas), japonų koto, kinų jangčinas, germanų šaitholtas. Prie šitokių citrų priskiriamos ir baltų kanklės, finų kantelė, slavų guslės.
Colin McRae: Dirt 2
Colin McRae: Dirt 2 (stilizuojama kaip DiRT 2) – lenktynių simuliacijos žanro žaidimas, sukurtas ir 2009 m. rugsėjo 8 d. išleistas kompanijos „Codemasters“. Žaidimas prieinamas Microsoft Windows, Nintendo DS, OS X, PlayStation 3, PlayStation Portable, Wii ir Xbox 360 platformoms. Tai pirmosios dalies tęsinys, išleistas jau po Colin McRae mirties ir paskutinė dalis, savo pavadinime turinti velionio ralio lenktynininko vardą.
Žaidime galima rinktis iš tokių garsių lenktynininkų kaip Ken Block, Travis Pastrana, Tanner Foust, Dave Mirra ir Mohammed ben Sulayem. „DiRT 2“ pasiūlyta naujų rungčių, įskaitant ir stadiono trasų. Nuo vienos rungties prie kitos žaidėjas keliauja kartu su poilsine transporto priemone, kuri žaidime atlieka simbolinį „štabo“ vaidmenį. Žaidėjas iš pateikto sąrašo gali pasirinkti rungtį norimoje lokacijoje ir bekelės (off-road) tipo trasoje, leidžiančia aplankyti Azijos, Europos, Afrikos ir Šiaurės Amerikos žemynus. Šiame žaidime duodama rinktis iš 5 rungčių tipų, įskaitant 3 specialius režimus. Vienas režimų „World Tour“ leidžia žaidėjui varžytis su daugybe lenktynininkų arba rungtyniauti vienam naujose vietovėse, taip pat duoda galimybę išbandyti naują kelių žaidėjų režimą.
Vėliau sekęs šio žaidimo tęsinys „Dirt 3“ buvo išleistas 2011 m.
Žaidimo eiga
Iš viso galima rinktis iš penkių lenktyniavimo būdų ir tam nebūtinas internetinis ryšys, nors norintiems galima žaisti ir tinkle (online). Taip pat prieinami trys specialūs režimai. Žaidimas naudoja atnaujintą „EGO“ varikliuką, kuris patobulina automobilių fiziką ir suteikia realistiškesnio svorio darant posūkius, kas leidžia efektyviau atlikti šonaslydžio (drift) manevrus.
Įvertinimas
„Metacritic“ portale tai yra bene geriausiai įvertintas „Dirt“ žaidimų serijos žaidimas, asmeniniams kompiuteriams skirtai versijai surinkęs 89/100 balus. Minėtoji PC versija, PlayStation 3 bei Xbox 360 buvo palankiai įvertintos portalo „IGN“, kurio JAV padalinys skyrė 8.4/5 balus, o JK negailėjo 9/10. „Eurogamer“ atsiliepimu gauti 8/10 balai, kurio vertintojas nebuvo patenkintas dėl per mažo orų sąlygų reikšmės žaidime, taip pat kaip ir dėl automobilių patiriamos žalos, kuri neturi pakankamai įtakos laimint vis naujus automobilius per kiekvienas rungtis.
Smulkioji rūgštynė
Smulkioji rūgštynė (Rumex acetosella) – rūgtinių (Polygonaceae) šeimos, rūgštynių (Rumex) genties augalas.
Nedidelis, 5-30 (60) cm aukščio daugiametis augalas. Šaknis liemeninė, su daugybe horizontalių keliais aukštais atšakų ir pumpurų, iš kurių pavasarį išauga nauji augalai. Stiebas status, plonas, vagotas, plikas, kartais šakotas. Lapai ietiški, apatiniai ilgakočiai, viršutiniai trumpakočiai. Lapų makštys sidabrinės baltos spalvos, įplėštos. Žiedynas – šluotelė. Vienų augalų žiedyne būna tik piesteliniai, kitų tik kuokeliniai žiedai. Jie rausvi arba žalsvi, smulkūs. Apyžiedžio lapeliai vaisiui bręstant nenukrinta, o apgaubia jį. Vaisius – kiaušiniškas, smailus, blizgantis, rusvai rudas riešutėlis. Vienas augalas subrandina 1000–2000 sėklų.
Žydi gegužės – rugpjūčio mėn. Labai dažna visoje Lietuvoje. Auga pušynuose, pievose, šlaituose, pakelėse, javuose, ypač rūgščiuose lengvuose dirvožemiuose.
Javų, daugiamečių pašarinių žolių, linų piktžolė. Augalas nuodingas, juo apsinuodija gyvuliai, ypač avys. Tai rūgščių dirvų indikatorius.
Tindastóll (moterys)
„Tindastóll“ moterų futbolo ekipa, o trumpiau Tindastóll – Islandijos sporto klubo moterų futbolo ekipa iš Soidaurkroukuro.
Istorija
? m. buvo suburta moterų ekipa.