cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Abrenės apskritis
Istorija
1940 m. birželio 14-15 naktį TSRS pasieniečiai mėgino išprovokuoti konfliktą Abrenės valsčiuje užpuldami Latvijos pasienio postus. Tais pačias metais Sovietų Sąjunga neteisėtai įtraukė Latvijos Respubliką į TSRS sudėtį. 1944 m. išlaisvindama nuo nacistinės Vokietijos okupacijos, kartu antrąkart okupuodama Latviją, Rusija neteisėtai atėmė Latvijai priklausiusį Abrenės miestą ir šešis valsčius: Kacėnų, Upmalės, Linavos, Purvmalos, Augšpilio, Gaurų, iš viso 1075,31 km² ir 1944 m. rugpjūčio 23 d. įtraukė juos į naujai suformuotą Pskovo sritį, nepaisydama vietinių gyventojų protestų. Laikui bėgant į Abrenės kraštą gyventi atsikėlė rusai ir kitų TSRS tautų žmonės. Latvių skaičius pastebimai sumažėjo ir pagal paskutinius statistinius duomenis Pitalovos (Abrenės) rajone gyvena iš viso 73 žmonės kurie nurodo savo tautybę – latviai.
Juozas Barzda-Bradauskas
Juozas Barzda-Bradauskas (1896 m. sausio 13 d. Muniškiuose, Babtų valsčius – 1953 m. rugpjūčio 20 ar 28 d. Novočiunkoje, Irkutsko sritis) – Lietuvos karinis veikėjas, inžinierius, brigados generolas.
Biografija
Mokėsi Kauno gimnazijoje. Per Pirmąjį pasaulinį karą 1916 m. birželio mėn. mobilizuotas į Rusijos imperijos kariuomenę. 1916 m. lapkričio mėn. baigė Petrogrado 3-ąją praporščikų mokyklą. 1917 m. kovojo fronte Latvijoje, 1918 m. buvo vokiečių nelaisvėje.
1919 m. Lietuvos kariuomenės savanoris, Vilkaviškio apskrities Kalvarijos, Virbalio ir Kybartų karo komendantas. 1919–1926 m. kuopos vadas, bataliono vado padėjėjas. 1922 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus. 1924 m. baigė Fontenblo (Prancūzija) automobilių kursus karininkams, 1929 m. baigė Lietuvos universiteto Technikos fakultetą.
Rudasis kuoduotasis ragasnapis
Rudasis kuoduotasis ragasnapis (Anorrhinus tickelli) – ragasnapinių paukščių (Bucerotiformes) būrio, ragasnapinių (Bucerotidae) šeimos paukščių rūšis.
Juozas Barzda-Bradauskas
Biografija
1926–1927 m. Technikos pulko bataliono vadas, pulko teismo pirmininkas, 1928–1930 m. (su pertraukomis) Karo technikos štabo viršininkas. 1930–1940 m. Karo butų skyriaus viršininkas. Vadovavo kareivinių statybai Gaižiūnų poligone, Klaipėdoje, Pagėgiuose, Plungėje, Tauragėje, Ukmergėje. 1938 m. brigados generolas.
Rudasis kuoduotasis ragasnapis
Iš rudųjų kuoduotųjų ragasnapių buvusio porūšio į atskiros rūšies rangą buvo išskirti Austeno kuoduotieji ragasnapiai (Anorrhinus austeni).
Sverdlovsko sritis
Sverdlovsko sritis  – sritis centrinėje Rusijoje, Uralo federalinėje apygardoje. Ribojasi su Permės kraštu vakaruose, su Komių respublika – šiaurės vakaruose, su Tiumenės sritimi – rytuose, su Kurgano, Čeliabinsko sritimis bei Baškirija – pietuose. Administracinis centras – Jekaterinburgas.
Thomas Hitzlsperger
Tomas Hiclšpergeris (g. 1982 m. balandžio 5 d.) – buvęs futbolininkas, Vokietijos rinktinės saugas.
Juozas Barzda-Bradauskas
Biografija
1993 m. birželio 23 d. prie namo Kaune (Savanorių pr. 65) atidengta memorialinė lenta.
Thomas Hitzlsperger
Karjera
2010 m. birželio 5 d. pasirašė trejų metų sutartį su Anglijos West Ham klubu.
Sverdlovsko sritis
Geografija
Didžioji Sverdlovsko srities dalis yra rytinėje Uralo kalnų pusėje – azijinėje Rusijos dalyje. Tik patys srities pietvakariai yra į vakarus nuo Uralo. Aukščiausia srities vieta – Konžakovo Akmens kalnas (1569 m). Rytinė srities dalis pereina į Vakarų Sibiro lygumą. Klimatas vidutinių platumų, žemyninis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -16-20 °C, liepos 16-19 °C. Metinis kritulių kiekis siekia 500 mm.
Thomas Hitzlsperger
Riinktinė
rungtyniavo nuo 2004 m.
Sverdlovsko sritis
Geografija
Dauguma srities upių priklauso Obės baseinui – Tavda, Tura, Isetė, Sosva, Pelymas, o į vakarus nuo Uralo teritorija yra Volgos baseine (Ufa, Čiusovaja). Vyrauja daugiausia mišrieji miškai bei taiga.
Thomas Hitzlsperger
Riinktinė
Su rinktine dalyvavo 2006 m. pasaulio ir 2008 m. Europos futbolo čempionatuose.
Sverdlovsko sritis
Ekonomika
Sverdlovsko srityje yra svarbūs geležies, vario rūdų, boksito, asbesto, akmens anglių, durpių telkiniai.
Didžiausi miestai
Didžiausi Sverdlovsko srities miestai (tūkst. gyv., 2007 m.):
Juodaičių apylinkė
Juodaičių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Girkalnio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ariogalos rajonui. 1954 m. prijungtos Akmeniškių apylinkė, Pakarklių apylinkė, dalis Pagausančių apylinkės ir dalis Surmantų apylinkės.
Italijos futbolo varžybos 1941–1942 m.
Italijos futbolo varžybos 1941–1942 m.
Bernotiškių apylinkė
Bernotiškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Tissot
Tissot – prabangių rankinių laikrodžių gaminimo kompanija iš Šveicarijos.
Ši įmonė nėra susijusi su kita panašų pavadinimą turinčia Mathey-Tissot laikrodžių gamintoja.
Istorija
Kompaniją 1853 m. įkūrė Charles-Félicien Tissot ir jo sūnus Charles-Émile Tissot Le Loklo mieste šalia Nešatelio.
Įkūrimo metais kompanija jau pagamino savo pirmąjį rankinį laikrodį, o 1929–1930 m. pasirodė pirmasis antimagnetinis jų laikrodis. 1858 m. vienas Tissot kūrėjų išvažiavo į Rusijos imperiją ir ten sėkmingai pradėjo savo laikrodžių pardavimą.
Debashish Bhattacharya
Debašišas Bhatačarja (, g. 1963 m. sausio 12 d.) – indų muzikas, atliekantis klasikinę indų muziką gitara (slideguitar metodu).
Tissot
Istorija
1930 m. kompanija susijungė su kita Šveicarijos laikrodžių gamintoja Omega SA ir įkūrė bendrą Tissot-Omega grupę.
Debashish Bhattacharya
Gimė Kalkutoje, muzikų šeimoje. Nuo pat vaikystės mokėsi muzikos: ne vienerius metus tėvų buvo mokomas muzikos pradmenų, tradicinio indiško dainavimo, būdamas šešerių pradėjo mokytis vakarietiško grojimo gitara, taip pat sitaru ir instrumentu esradžu. Vėliau pradėjo oficialias sitaros studijas, ėmėsi mokytis iš Indijos gitaros (side guitar) pionieriaus Brij Bhushan Kabra. Būdamas dvidešimties, Bhatačarja buvo apdovanotas Indijos prezidento, nes laimėjo „All India Radio“ organizuojamą nacionalinės muzikos konkursą.
Tissot
Istorija
Tissot ilgus metus remia dviračių, motociklų lenktynes, fechtavimosi ir ledo ritulio varžybas, 1957 m. buvo Davis Cup rėmėja, o 1938 m. rėmė kalnų slidinėjimo varžybas Šveicarijoje.
Debashish Bhattacharya
2009 m. Debašišas Bhatačarja nominuotas „Grammy“ apdovanojimui geriausio tradicinės pasaulio muzikos albumo kategorijoje už albumą Calcutta Chronicles. Atlikėjas grojo su kitais žymiais atlikėjais: Ajoy Chakrabarty, Brij Bhushan Kabra, Ustad Zakir Hussain, John McLaughlin, Bob Brozman, Ravi Shankar.
Tissot
Istorija
1999 m. kompanija pristatė pirmąjį pasaulyje savo laikrodį su instrumentinėmis funkcijomis („TISSOT T-TOUCH“) – jame yra kompasas, barometras, termometras ir aukščio matuoklis.
Aušra Augustinavičiūtė
Aušra Augustinavičiūtė (1927 m. balandžio 4 d. – 2005 m. rugpjūčio 19 d.) – ekonomistė, sociologė, socionikos teorijos autorė.
Tissot
Istorija
2014 m. Tissot rinkai pirmoji pasaulyje pristatė Saulės energija varomą laikrodį „TISSOT T-TOUCH SOLAR“ su liečiamu ekranu.
Vieni iš Tissot sporto ambasadorių pasaulyje 2016 m. yra Tony Parker, Nicky Hayden, Thomas Lüthi, Stefan Bradl ir kiti.
Aušra Augustinavičiūtė
Gyvenimas ir mokslinė veikla
A. Augustinavičiūtė gimė netoli Kauno. 1956 metais Vilniaus universitete baigė Ekonomikos fakultetą, kaip finansininkė. Po universiteto baigimo, ji dirbo Lietuvos Finansų ministerijoje, vėliau politinės ekonomikos dėstytoja įvairiuose institutuose Vilniuje.
Vėliau ji tapo sociologe. 1960 metais sociologija buvo naujovė Tarybų Sąjungoje. Stalino valdymo laikotarpiu šis mokslas buvo laikomas „buržuaziniu pseudomokslu“. Augustinavičiūtė studijavo šeimų santykius. Pagal Marksą, ekonomika buvo visų dalykų pamatas, įskaitant ir žmonių santykius. Augustinavičiūtė studijavo laimingas ir nelaimingas santuokas. Pradžioje ji pasitikėjo Marksu – studijavo ekonominius, socialinius ir kultūrinius faktorius, kurie veikė tas šeimas. Greitai ji suprato, kad to nepakanka. Buvo šeimų, kurios buvo „normalios“ iš ekonominės situacijos, kultūrinio lygio ir kitų faktorių, tačiau nelaimingos. Augustinavičiūtė taip pat ieškojo ir seksologinių faktorių, vėliau netgi išleisdama keletą publikacijų seksologijos tematika. Gilindamasi į laimingų ir nelaimingų šeimų priežastis, ji pradėjo gilintis į Platono, Eriko Berno, Ericho Fromo, Jakobo Moreno, Karlo Leonhardo, Ernesto Krečmerio ir daugelio kitų žymių veikėjų darbus. Daug psichologinės literatūros buvo išverstos į lietuvių kalbą iki 1940 metų, kuomet Lietuvą okupavo TSRS. Be to, tuo laikotarpiu, daug knygų iš vakarų spėjo atkeliauti į Lietuvos knygynus.
Debashish Bhattacharya
Debašišas koncertavo JAV, Kanados, Europos ir Afrikos džiazo, world muzikos, folkloro bei nacionaliniuose Indijos gitarų festivaliuose, turėjo daugiau nei 3 000 koncertų visame pasaulyje, išugdė daugiau nei 1 000 mokinių, sukūrė 19 gitarų ir įrašė 15 albumų, kurių trys sulaukė tarptautinių apdovanojimų.
Aušra Augustinavičiūtė
Gyvenimas ir mokslinė veikla
Augustinavičiūtė pradėjo studijuoti Sigmund Freud ir jo psichoanalizę, o po to ir Jungą bei jo tipologiją. Dar vėliau ji pradėjo gilintis į kitas, tuo metu žinomas, tipologijas ir lyginti jas su Jungo. Tačiau ji pastebėjo, kad visos šios teorijos yra ganėtinai subjektyvios ir chaotiškos, tad ji sugrįžo prie Jungo tipologijos, kuri jos manymu yra sisteminga ir logiška. Išnagrinėjusi tipologiją, Augustinavičiūtė pradėjo ją taikyti tyrinėjamoms šeimoms. Ji taip pat mėgino taikyti ir kitas teorijas tyrinėjamoms šeimoms, tačiau jos neparodė jokio reguliarumo. Sėkmingai taikydama Jungo tipologiją, ji tęsė mokslinius tyrinėjimus šioje srityje. 1980 m. ji drauge su savo studentais sukuria ir aprašo tarptipinių santykių lentelę, kurią išleidžia tuometiniame Lietuvos mokslo žurnale. Vėliau Augustinavičiūtė tęsė tyrinėjimus, plėtojo savo teoriją ir dėstė socionikos paskaitas Kijeve ir Maskvoje. Tačiau jos moksliniai darbai, išskyrus keletą, nebuvo išleisti dėl to meto cenzūros. Po 1990 m. socionikos teorija pamažu pradėjo plisti buvusioje Tarybų Sąjungoje ir už jos ribų.
Debashish Bhattacharya
2013 m. koncertavo Lietuvoje.
Aušra Augustinavičiūtė
Gyvenimas ir mokslinė veikla
Socionika apjungia K. G. Jungo tipologiją, Zigmundo Froido teoriją apie sąmonę ir pasąmonę bei Antonio Kepinskio informacinio metabolizmo teoriją.
Pati Augustinavičiūtė pagal socionikos tipologiją yra Intuityvi Loginė Ekstravertė, arba ENTp pagal MBTI (Myers-Briggs Type Indicator) klasifikavimą.
Disfemizmas
Disfemizmas ( – neteisingas pasakymas) – žodis ar žodžių grupė, vartojami vietoj švelnesnių žodžių, siekiant sudaryti neigiamą nuomonę, suteikti neigiamą atspalvį ar ką nors įžeisti, pavyzdžiui, „dvėsti“ vietoj „mirti“.
Po antrojo pasaulinio karo sovietinė Lietuvos valdžia plačiai vartojo disfemizmus „banditas“ (vietoj žodžio „partizanas“), „liaudies priešas“ (vietoj „sovietų valdžios priešas“) ir pan. Jais buvo siekiama sumenkinti pasipriešinimo sovietinei santvarkai reikšmę ir pažeminti šios santvarkos oponentus.
Žodžio „disfemizmas“ antonimas yra „eufemizmas“.
Kontuzija
Kontuzija ( 'sumušimas') - kūno arba organų pažeidimas, nepažeidus odos ar gleivinės, kurį sukelia mechaninė trauma ar stiprus organizmo pritrenkimas oro smūgiu.
Plaučių kontuzija – tai traumos metu pažeistos plaučių kraujagyslės, kraujosrūvos parenchimoje bei alveolėse, sumažėjęs plaučių paslankumas, padidėjusi nuosrūvio frakcija.
Jaroslav Hašek
thumb|Jaroslavo Hašeko kapas
Jaroslavas Hašekas (1883 m. balandžio 30 d. Prahoje – 1923 m. sausio 3 d.) – čekų rašytojas.
Biografija
Po tėvo mirties trylikametis paauglys metė mokslus gimnazijoje ir pradėjo dirbti pas vaistininką. Iškrėtęs išdaigą, jis buvo priverstas pereiti į kitą vaistinę, o buvusius darbdavius jis vėliau paminėjo „Šveiko nuotykiuose“.
Žlugus pirmajai santuokai, jis be nuolatinės gyvenamosios vietos gyveno Prahoje arba keliavo po Vidurio Europą. Jis toliau rašė straipsnius laikraščiams ir žurnalams, savo humoristiniuose ir satyriniuose kūriniuose išjuokė bažnyčią, monarchiją ir miesčionišką moralę. Nuo 1912 iki 1915 m. išleido 4 apsakymų tomus.
Pirmojo pasaulinio karo metu Hašekas dezertyravo iš Austrijos kariuomenės ir pabėgo į čekų legioną, o vėliau prisidėjo prie Raudonosios armijos.
1920 m. grįžo į Prahą ir pradėjo rašyti „Šauniojo kareivio Šveiko nuotykius pasauliniame kare“ – groteskišką ir komišką istoriją apie iš pažiūros kvailoką kareivį, išjuokiantį visą militaristinę sistemą. Romanas pradėtas leisti atskiromis brošiūromis ir iš karto susilaukė didelio susidomėjimo. Jaroslavas Hašekas Lipnicoje nusipirko namą, kur gyveno su antrąja žmona. Jis gėrė, jo sveikata nuolat blogėjo ir 1923 m. mirė nuo širdies nepakankamumo.
„Šauniojo kareivio Šveiko nuotykiai“ liko nebaigti (tuo metu jis rašė ketvirtąją romano knygą). Publicistas Karelas Venekas užbaigė romaną ir papildomai parašė penktąją ir šeštąją dalis – „Šauniojo kareivio Šveiko nuotykiai rusų nelaisvėje“. Tarptautinis pripažinimas atėjo tik 1926–1927 m. knygą išvertus į vokiečių kalbą. Kareivis Šveikas tapo simboline figūra, apie jį buvo sukurta daugybė pjesių, filmų ir radijo vaidinimų. Ypač išgarsėjo Bertoldo Brechto sukurta drama „Šveikas Antrajame pasauliniame kare“, kurią jis sukūrė 1941–1945 m. gyvendamas emigracijoje Amerikoje.
Swiss Military Hanowa
Swiss Military Hanowa – rankinių laikrodžių kompanija iš Šveicarijos. Ši kompanija skirstosi į du sektorius: Swiss Military Hanowa gamina aukštos klasės atsparius aplinkos poveikiams sportinius laikrodžius bei tiesiog Hanowa ženklu ženklinamus paprastesnius gaminius, labiau nukreiptus į stilių vertinančius asmenis.
Įmonės ženklinimas – keturkampis Šveicarijos vėliavos kvadratas su baltu kryžiumi raudoname fone Swiss Military serijos laikrodžiuose, ir baltame fone sidabrinis ar auksinis šveicariškas kryžius skirtas Hanowa serijos produktams.
Čerioškavietė
Čerioškavietė – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Vyžuonų. Šalia kaimo telkšo Dusynas, yra Vyžuonų ozas.
Swiss Military Hanowa
Istorija
Kompaniją 1963 m. Bylyje įkūrė Hans Noll kartu su savo žmona Elisabeth Wirz. Šiame mieste iki šiol gaminami „Hanowa“ laikrodžiai. 1990 m. kitame Šveicarijos mieste Zoloturne įkurtas naujas padalinys, „Swiss Military Hanowa“.
Nuo 2010 m. šiuos ženklus oficialiai valdo Hanowa AG korporacija.
Kvemo Kartlis
thumb|right|Kvemo Kartlio rajonai thumb|right|Gudarechio vienuolynas Kvemo Kartlyje Kvemo Kartlis ( 'Žemutinis Kartlis') – vienas pietinių Gruzijos regionų. Pietuose ribojasi su Armėnija ir Azerbaidžanu.
Geografija
Kvemo Kartlį sudaro (2014):
Regione:
Gyventojų tankis – 64,9 žm./km². Gyventojai yra gruzinai (51,3 %) ir azerbaidžaniečiai (41,8 %), taip pat armėnai (5,1 %), rusai (0,6 %), graikai (0,5 %) (2014).
Ekonomika
Pramonė – Rustavio metalurgijos gamykla, Gardabanio šiluminė elektrinė, Marneulio sodrinimo kombinatas. taip pat dirbtinio pluošto gamykla, Lengvosios ir maisto pramonės įmonės.
Žemės ūkis – bulvininkystė, daržininkystė, moliūginės ir techninės kultūros, sodininkystė, vynuogininkystė,
Gumbelių (Maišymų) piliakalnis
Gumbelių piliakalnis, kitaip – Maišymų piliakalnis (registrinis kultūros paveldo objektas: unikalus kodas, senasis kultūros paminklų sąrašo Nr. AR589) – piliakalnis šiaurės vakarinėje Lazdijų rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Gumbelių kaime (Šeštokų seniūnija), Krokšliaravio dešiniajame krante.
Pasiekiamas iš kelio už Rudaminos pasukus į dešinę, į kelią, už 1,1 km pasukus keliu į dešinę rytų kryptimi Maišymų kaimo link, už 330 m prieš gyvenvietę, pasukus į kairę šiaurėn, pavažiavus 480 m iki sodybos – yra į šiaurės rytus nuo jos, kitapus Krokšliaravio upelio (Kirsnos kairiojo intako).
Piliakalnis
Įrengtas atskiros, apie 350 m ilgio šiaurės – pietų kryptimi ir 145–180 m pločio, apylinkėje dominuojančios kalvos pietiniame krašte, kiek primenantis nupjautą kūgį. Vakarinis šlaitas aukščiausias – daugiau kaip 20 m, o kiti – 7–9 m aukščio. Nuolaidžiausias ir žemiausias – šiaurinis šlaitas. Viršutinėje dalyje šlaitai išlyginti, statesni. Aikštelė ovali, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 18 m ilgio ir 11 m pločio, apjuosta 0,6 m aukščio ir 7 m pločio pylimo. Jos pietinis kraštas kiek žemesnis. Pietiniame ir rytiniame šonuose, 1,5 m žemiau pylimo, yra 4 m pločio terasa. Apnaikintas arimų, šiuo metu dirvonuoja. Vakarinis ir rytinis šlaitai apaugę pavienėmis pušimis. Šiauriniame šlaite buvusi terasa sunaikinta.
Piliakalnis yra ties Gumbelių ir Maišymų kaimų riba, todėl archeologinėje literatūroje dažniausiai minimas Maišymų vardu.
1935 m. įrašytas į senovės paminklų sąrašą, 1972 m. paskelbtas respublikinės reikšmės archeologijos paminklu (kodas AR-589), 1992 m. įrašytas į nekilnojamųjų kultūros vertybių registrą.
Teritorijos plotas – 4,99 ha
Tyrimai
1954 m. ir 1965 m. žvalgė Istorijos institutas (ekspedicijų vadovai – Pranas Kulikauskas, Adolfas Tautavičius ), 1989 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Eugenijus Ivanauskas ).
Kelionių draudimas
Kelionių draudimas – ši draudimo rūšis aktuali vykstantiems į užsienį ir norintiems išvengti nenumatytų išlaidų. Priklausomai nuo draudiko siūlomų sąlygų, kelionių draudimas gali suteikti įvairaus pobūdžio finansinę apsaugą keliaujant kitoje šalyje: padengiamos išlaidos, atsiradusios dėl nelaimingo atsitikimo, paties gyventojo sukeltų netyčinių nuostolių ir padarytos žalos, taip pat praradus bagažą, gabenamus daiktus, prireikus medicinos paslaugų. Kai kurios bendrovės siūlo padengti netgi nuostolius, atsiradusius dėl to, kad kelionės pradžia dėl kokių nors priežasčių (pavyzdžiui, pavėlavimo) nusikėlė arba ji visiškai neįvyko. Draudimo įmoka, kaip ir daugelio kitų draudimo rūšių atveju, apskaičiuojama individualiai ir priklauso nuo šalies, į kurią vykstama. Be to, atsižvelgiama į tai, kiek laiko truks kelionė, kokia sumai norima draustis, nuo kokių žalų draudžiamasi, kokio pobūdžio yra kelionė (kelionės slidinėti ar į kalnus, tikėtina, bus vertinamos kaip rizikingesnės, todėl ir jų draudimas kainuos daugiau) ir panašiai.
Gumbelių (Maišymų) piliakalnis
Tyrimai
Datuojamas I tūkst. – II tūkst. pr.
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Dubravinas (Palentynai)
Dubravinas (,, nuo 1938 m. birželio 6 d. Palen, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Mažojoje Lietuvoje, Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Nemano rajone, 11 km į rytus nuo Ragainės, nuo 2008 m. birželio 30 d. Nemano miesto gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas asmenvardžio kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Ragainės apskrities (1922–1945 m. Tilžės-Ragainės apskrities) kaimas, kaimo bendruomenė, nuo 1935 m. balandžio 1 d. savivaldybė. 1946–2008 m. Bolšoje Selo apylinkės gyvenvietė.
Gyventojai
Kaime 2010 m. buvo 8 gyvenamųjų namų.
Vilniaus Šolomo Aleichemo ORT gimnazija
Vilniaus Šolomo Aleichemo ORT gimnazija – dieninė bendrojo lavinimo mokykla Vilniuje, J. I. Kraševskio g. 5, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir neformaliojo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190009352. Pavadinta rašytojo Šolomo Aleichemo vardu. Steigėjas Vilniaus miesto savivaldybės taryba.
Istorija
thumb|right|250px|Buvęs mokyklos pastatas Vilniaus Šolomo Aleichemo ORT gimnazija įkurta 1989 m. spalio mėn. ir yra vienintelė valstybinė žydų mokykla Lietuvoje. 2002 m. mokyklą baigė pirmoji žydų abiturientų laida, pirmoji po 60 metų. Mokykloje pagrindiniai dalykai dėstomi lietuvių kalba, o žydiškų dalykų koncentrą sudaro hebrajų kalba, žydų istorija, žydų tautos tradicijos. Mokykloje dėstoma sustiprinta anglų kalba. Vilniaus Šolomo Aleichemo ORT gimnazija yra pasaulietinė, tačiau čia švenčiamos žydų religinės šventės. Mokyklai suteikta teisė dirbti pagal žydų švenčių kalendorių.
Vilniaus miesto savivaldybės tarybos 2013-02-15 sprendimu Nr. 1-1082 Vilniaus Šolomo Aleichemo vidurinė mokykla (struktūra) pertvarkyta į Vilniaus Šolomo Aleichemo ORT gimnaziją.
Nuo 2012 metų gimnazijos direktorius Miša Jakobas pradėjo planuoti persekelimus į kitas patalpas Žveryne. 2015 m. vasario 19 dieną jau pradėjo vykti pamokos uždarytos Mstislavo Dobužinskio vidurinės mokyklos patalpose (J. I. Kraševskio g. 5).
Kopūstinės apylinkė
Kopūstinės apylinkė (arba Kapūstinės apylinkė, Kapūstynės apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš dalies Bachmatų apylinkės, dalies Berčiūnų apylinkės, dalies Grybiškių apylinkės ir dalies Pakalniškių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. prijungta prie Magučių apylinkės.
Algirdas Lauritėnas
Algirdas Teodoras Lauritėnas (1932 m. liepos 1 d. Kaune – 2001 m. rugpjūčio 7 d. ten pat) – Lietuvos krepšininkas.
1950–1963 m. žaidė Kauno „Spartako“, LVKKI, LŽŪA, „Žalgirio“ komandose. 1952–1962 m. Lietuvos vyrų krepšinio rinktinės narys, joje žaidė 72 rungtynes, pelnė 977 taškus. 1953–1957 m. TSRS vyrų krepšinio rinktinės narys, joje žaidė 43 rungtynes, pelnė 306 taškus.
Juodasis piengrybis
Juodasis piengrybis (Lactarius lignyotus) – ūmėdinių šeimos nevalgomas grybas. Dėl savo retumo įtrauktas į Lietuvos raudonosios knygos sąrašus, kaip nykstanti rūšis.
Išvaizda
thumb|250px|Juodojo piengrybio vaizdas iš apačios Kepurėlė 2 – 7 cm skersmens, plona, įvairių rudos spalvos atspalvių, iš pradžių kūgiška, vėliau iškili, su gūbreliu, galiausiai paplokščia, arčiau kraštų paviršius šiurkštus. Kotas 6 – 8 cm ilgio, cilindriškas, senesnių grybų tuščiaviduris, palyginti ilgas, viršutinė dalis raukšlėta. Lakšteliai tankūs nuaugintiniai. Trama balta, ore šiek tiek parausta, švelnaus kvapo, pieniškos sultys kartoko prieskonio.
Sinonimai: Lactariella lignyota, Lactifuus lignyotus.
Augavietė
Šis grybas dažniausiai sutinkamas lapuočių miškuose.
Sezonas: gegužė – spalis
Prochladnojė (Kalnininkai)
Apylinkės gyvenvietės
Apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės:
Guelfas
Guelfas – miestas Ontarijo pietryčiuose (Kanada), prie Speed River upės, į vakarus nuo Toronto. 115,8 tūkst. gyventojų (2007). Svarbus pramonės, žemės ūkio ir švietimo centras, viena iš tankiausiai apgyvendintų šalies vietų. Išvystyta aprangos, tabako, elektros, stiklo pramonė. Mieste yra Ontarijo žemės ūkio kolegija (nuo 1874 m.) ir Ontarijo veterinarijos kolegija (nuo 1862 m.), kurios sudaro Guelfo universitetą, įkurtą 1964 metais (stipri specializacija į žemės ūkio mokslus ir studijas). Architektūros paminklai: rotušė, šv. Mergelės bažnyčia.
Istorija
Miestą 1827 m. įkūrė škotų rašytojas ir kolonistas John Galt ir pavadino britų karališkosios Hanoverių giminės pavarde Guelf (Welf).
Krosniniai
Krosniniai (Furnariidae) – žvirblinių (Passeriformes) būrio paukščių šeima. Visos rūšys yra beveik vienodos rusvos spalvos su šviesesne kūno apačia. Minta vabzdžiais, kai kurie lesa sėklas. Jų lizdai labai įvairūs: tikrieji krosniai iš dumblo stato tvirtus kupolo formos lizdus medžių šakose, daug rūšių peri drevėse, gyvūnų urvuose ir pačių išraustuose urveliuose. Iš molio pastatyti lizdai yra labai tvirti, primenantys krosnį, todėl ir toks šeimos pavadinimas. Krosniniai pakartotinai gali pasinaudoti jau pastatytais lizdais, bet jais naudojasi ir kiti paukščiai. Beveik visų rūšių kiaušiniai balti, jų dėtyje būna 3-5. Peri 15-20 dienų. Peri patelė, o patinas laikosi netoli ir garsiai čiulba. Jaunikliai lizdą palieka po 13-18 dienų
Šeimoje apie 220 rūšių, sutinkamų Centrinėje ir Pietų Amerikoje.
Panganis
Panganis, dar vadinamas Lufu  – upė, tekanti šiaurės vakarų Tanzanijoje. Maždaug 500 km ilgio upė prasideda šiaurės vakaruose esančiose aukštumose ir teka pietų, pietryčių kryptimi, kol galiausiai prie Panganio miesto įteka į Indijos vandenyną.
Upės geografija
thumb|230px|left|Panganis teka per Panganio miestą. Panganio šaltiniais galima laikyti kelias nedideles upes: Lumi bei Kikuletva. Lumi, kurios ilgis vos 700 m, išteka iš aplink Kilimandžarą esančių aukštumų, o kiek ilgesnė Kikuletva teka nuo Meru ugnikalnio. Abi upės susijungia sudarydamos nedidelį tvenkinį, nuo kurio upė ir pavadinama Panganio vardu.
Į pietų, o kiek vėliau – pietryčių kryptimi tekančią upę iš aplink esančių kalnų įteka keli intakai. Visas Panganio upės baseino plotas – 43 650 km², iš kurių maždaug 5% yra Kenijos teritorijoje. Galiausiai prie Panganio miesto upė įteka į Indijos vandenyną, sudarydama maždaug 180 m pločio estuariją.
Prie Panganio krantų yra įsikūrę nemažai įvairių gyvenviečių, upės apylinkėse gyvena masajai. Didelė dalis upės išskyrus kai kurias atkarpas yra laivuojama.
Žydrūnas Savickas (1975)
thumb|200px|Žydrūnas Savickas, 2007-10-07
Žydrūnas Savickas (slap. - Big Z, g. 1975 m. liepos 15 d. Biržuose) – Lietuvos sportininkas galiūnas, tituluojamas stipriausiu pasaulio žmogumi, Vilniaus miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas, UAB „Savicko sporto klubo“ direktorius.
Biografija
Gimė 1975 m. liepos 15 d., Biržų gimdymo namuose. Antano ir Vidos Savickų šeimoje yra antras vaikas, turi seserį Laimą. Iš pradžių mokėsi Biržų Aušros vidurinėje mokykloje, vėliau perėjo ir baigė Biržų Atžalyno vidurinę mokyklą, 1997 m. Kauno kūno kultūros institutą, sporto pedagogas. 1997–2001 m. UAB „Tyla“ vadybininkas. 2001–2004 m. Biržų sporto mokyklos treneris. 2006–2007 m. Lietuvos galiūnų federacijos direktorius. Nuo 2006 m. Vilniaus galiūnų federacijos prezidentas. Nuo 2008 m. UAB „Savicko sporto klubas“ direktorius; UAB „Savickas INT“ direktorius.
2006–2010 m. Liberalų ir centro sąjungos narys. 2010 m. visuomeninio judėjimo „TAIP“ (Tėvynės atgimimas ir perspektyva) narys. 2011 m. su Artūro Zuoko ir Vilniaus koalicija – Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys. Nuo 2015 m. iki 2018 m. Lietuvos Respublikos Liberalų Sajūdžio narys. Kandidatas 2016 m. Seimo rinkimuose Naujosios Vilnios vienmandatėje apygardoje.
2010 m. liepos 24 d. susituokė su žmona Jurgita. . Pora vengė viešinti asmeninį gyvenimą. 2020 m. Žydrūnas Savickas patvirtino, kad su žmona nebegyvena jau kelerius metus, tačiau pora oficialiai nėra išsiskyrusi.
Socialiniai tinklai
Savo gyvenimo bei sporto akimirkomis Žydrūnas Savickas aktyviai dalinasi socialiniuose tinkluose. Youtube kanalo paskyros turinį, kuriame sportininkas dalinasi treniruočių, varžybų akimirkomis, pratimais, asmeninio gyvenimo momentais, prenumeruoja beveik 38 tūkstančiai žmonių. Facebook paskyroje galiūną seka virš 228 tūkstančių gerbėjų. Instagram paskyrą, kurioje šiuo metu turi 476 tūkstančius sekėjų, kurių didžioji dauguma kilusi iš JAV, Jungtinės Karalystės ir Lietuvos galiūnas susikūrė 2014 m., skalbimo mašinų mėtymo varžybų metu. Ši socialinių tinklų paskyra yra labiausiai nukentėjusi nuo interneto sukčių atakų, tačiau nepaisant to, Žydrūnas Savickas vis tiek išlieka sekamiausiu žmogumi Lietuvoje.
Sportinė karjera
Žydrūnas Savickas laikomas visų laikų stipriausiu pasaulio žmogumi. Sportuoti pradėjo nuo 13 metų, siekdamas sutvirtinti raumenis bei suaktyvinti gyvenimo būdą. 1992 m., būdamas 16 metų, Joniškyje debiutavo pirmosiose galiūnų varžybose. 1994 m. pradėjo dalyvauti jėgos trikovės varžybose. 10 kartų tapo Lietuvos jėgos trikovės čempionu ir pagerino dešimtis Lietuvos rekordų. Nuo 2003 m. Žydrūnas Savickas dominuoja pasaulio galiūnų varžybose. 13 kartų tapo pasaulio galiūnų čempionu, 8 kartus laimėjo Arnold Strongman Classic turnyrą ir pasiekė dešimtis pasaulio rekordų įvairiose rungtyse.
Sportiniai pasiekimai
Žydrūnas Savickas šešis kartus iš eilės laimėjo stipriausio pasaulio žmogaus titulą. Triskart Europos ir penkiskart pasaulio čempionas ne tik tapo didžiosios dalies varžybų, kuriose jam teko dalyvauti, nugalėtoju, bet ir pagerino kelias dešimtis galiūnų sporto pasaulio rekordų.
Sportiniai pasiekimai pasaulyje
Žydrūnas Savickas daugelį kartų dalyvavo pasaulio pirmenybėse. 2005 m. spalio 24 d. atstovavo Lietuvai komandinėse varžybose, kuriose taip pat dalyvavo Vidas Blekaitis, Saulius Brusokas ir Vilius Petrauskas.
Rekordai
Per savo karjerą 191 cm ūgio ir 170 kg svorio Ž. Savickas yra pagerinęs virš 50 pasaulio rekordų. Jam priklauso daugiau nei 20 pasaulio rekordų.
Stasys Puodžiūnas
Stasys Puodžiūnas (1884 m. spalio 11 d. Kaniūkų k., Utenos r. – 1976 m. kovo 21 d. Ukmergėje) – vargonininkas, chorvedys, muzikos mokytojas.
Biografija
Iš pradžių muzikos mokėsi savarankiškai, o vėliau lankė J. Naujalio vargonininkų kursus Kaune. Vargonininkavo ir vadovavo chorams įvairiose Lietuvos parapijose. 1909 pirmąjį lietuvišką vakarą – koncertą surengė Ukmergėje. 1911–1912 muziką studijavo Rygos muzikos mokykloje, vadovavo „Giedros“ draugijos chorui, surengė koncertų. 1913–1918 vargonininkavo ir dirigavo lietuvių chorui (80 dalyvių) Liepojoje (Latvija). Kolektyvas rengė lietuviškus vakarus – koncertus, išmoko Č. Sasnausko kantatą „Broliai" ir kitų sudėtingesnių kūrinių. Grįžęs į Lietuvą, S. Puodžiūnas mokytojavo pradinėse mokyklose, o apsigyvenęs Anykščiuose suorganizavo Šaulių būrio chorą (50 dalyvių) ir jį parengė 1938 dainų šventei Klaipėdoje. 1940–1953 dėstė muziką ir vadovavo moksleivių chorams Anykščių ir Kavarsko vidurinėse mokyklose. Chorai pasirodydavo koncertuose ir dalyvaudavo dainų šventėse. Mokytojas rinko lietuvių liaudies dainas, domėjosi folkloru.
Palaidotas Kavarsko kapinėse (Anykščių raj.).
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
La 5a Estación
La Quinta Estación – Ispanijos pop muzikos grupė iš Madrido. Sudaro: Natalia Jiménez (vokalas ir armonika), Ángel Reyero (gitara), Pablo Domínguez (gitara ir bosai). Nors grupė yra iš Ispanijos, didžiausias karjeros aukštumas pasiekė Meksikoje.
2004 m. vasarį La Quinta Estación išleido antrą albumą Flores de Alquiler, parduodamą tik Meksikoje. Pagrindiniu singlu buvo El Sol No Regresa – roko stiliaus daina su mariači trimitų muzika. Kitas šio disko singlas – Algo Más, parašytas pačios Natalijos ir susilaukęs didelio populiarumo ne tik Meksikoje, bet ir visoje Lotynų Amerikoje. Dainos videoklipas įrašytas viename iš Siudad de Mechiko barų senoviniu, juodai – baltu stiliumi. Trečiasis singlas – Daría taip pat pasiekė populiarumo aukštumas visame žemyne. Albumas tapo triskart auksiniu ir platininiu Meksikoje, auksiniu – Puerto Rike. Albumo dainos taip pat pateko į populiariausių dainų sąrašus ir Ispanijoje. Grupė laimėjo Oye! apdovanojimus kaip geriausia ispaniška muzikos grupė ir MTV Video apdovanojimą kaip geriausia nauja Meksikos grupė.
Varniškių šaltinis
miniatiūra|250px|right|Varniškių šaltinis
Varniškių šaltinis – savivaldybės saugomas hidrologinis gamtos paveldo objektas Utenos rajone, Tauragnų seniūnijoje, ties Varniškėmis III. Šaltinis trykšta netoli Pliaušės upelio, dešiniajame krante (nutolęs apie 200 m), miške. Tarpumiškio pievos pakraštyje prie šaltinio pastatytas informacinis ženklas.
Šaltinis unikalus tuo, kad prasideda vandens išplautoje nedidelėje dauboje (2,0x1,5 m), kurios dugne smėlis „verda“, kunkuliuoja, lyg dideliame puode. 2014 m. sutvarkyta aplinka prie šaltinio: krantai išgrįsti lauko akmenimis, padarytas patogus priėjimas tilteliu.
Audronius Beišys
Audronius Beišys (g. 1953 m. vasario 3 d. Skaudvilėje) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas, policijos komisaras.
Biografija
1976 m. baigė S. Kirovo aukštąją karo mokyklą Leningrade. Iki 1989 m. tarnavo TSRS ginkluotose pajėgose.
1991 m. Krašto apsaugos ministerijos Mokomojo junginio skyriaus viršininkas, 1992–1994 m. motorizuotosios pėstininkų brigados „Geležinis vilkas“ štabo viršininkas. 1994–1996 m. Lietuvos Respublikos Prezidento adjutantas, nuo 1995 m. pulkininkas, nuo 1996 m. iki 1998 m. Pasienio policijos vyr. komisaras. 2003 m. LR vidaus reikalų ministro patarėjas nacionalinio saugumo klausimais.
Įvertinimas
1993 m. Vyčio kryžiaus 5 laipsnio ordinas
Generolas poručikas
thumb|Artilerijos generolo poručiko apranga (1793)
Generolas poručikas  – 1741–1798 m. Rusijos armijoje egzistavęs generolo laipsnis, laikinai pakeitęs generolo leitenanto laipsnį. Rangų lentelėje atitiko laivyno viceadmirolą ir civilį valdininko rangą slaptasis patarėjas.
Nuorodos
Iliustracijos:
Bulonė
Bulone vadinami Prancūzijos miestai:
Pajūrio Bulonė
Pajūrio Bulonė – miestas šiaurės Prancūzijoje, prie Pa de Kalė sąsiaurio. Uostas, laivai į Duvrą. Išvystyta metalurgija, laivų statyba, žvejyba.
Mieste stovi Švč. Dievo Motinos bazilika (su viena didžiausių kriptų Prancūzijoje), XI a. varpinė (UNESCO pasaulio paveldas), viduramžių pilis (dabar muziejus).
Italijos futbolo varžybos 1942–1943 m.
Italijos futbolo varžybos 1942–1943 m.
Zėjėhundas
Zėjėhundas arba Malinovka (, nuo 1938 m. Whs. Seehund, nuo 1950 m. liepos 5 d., nuo 1993 m. Малиновка) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Chrabrovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. Sembos apskrities dvaras. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kenigsbergo rajono, vėliau Gurjevsko rajono kaimas, nuo 1947 m. birželio 17 d. Matrosovo apylinkės, 1954 m. birželio 16 d. – 2008 m. birželio 30 d. Chrabrovo apylinkės kaimas.
Dainius Šalenga
Dainius Šalenga (g. 1977 m. balandžio 15 d. Varėnoje) – Lietuvos krepšininkas.
Karjera
Profesionalo karjerą D. Šalenga pradėjo 1997 m. Vilniaus „Farmeka“ komandoje, kuri žaidė LKAL lygoje. Praleidęs joje vieną sezoną krepšininkas perėjo į Vilniaus „Sakalų“ klubą. Jame krepšininkas buvo vienas lyderių, tad „Sakaluose“ išžaidęs vos pustrečio sezono D. Šalenga perėjo į Kauno „Žalgirį“, kuriame taip pat žaidė ganėtinai naudingai. 2005 m. nusprendė palikti Lietuvą ir perėjo į Ispanijos aukščiausiosios lygos – Žeronos „Akasvayu“ klubą, jame praleidęs du sezonus, 2007 m. birželio 14 d. nusprendė grįžti į Lietuvą ir pasirašė dvejų metų sutartį su „Žalgirio“ ekipa.
2011 m. sausio 18 d. D. Šalengos kontraktas buvo nutrauktas, kadangi buvo pradėtas tyrimas dėl stimulianto metilheksanamino pėdsakų jo organizme. 2011 m. vasario 18 d. buvo diskvalifikuotas pusei metų dėl draudžiamų medžiagų vartojimo. 2011 m. rugsėjo 1 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Prienų „Rūdupio“ komanda. 2011–2012 sezoną Šalenga startavo Prienų „Rūdupio“ gretose, vėliau sugrįžo į „Žalgirio“ ekipą.
2012 m. rugpjūčio pradžioje pasirašė vienerių metų kontraktą su Kijevo „Budivelnik“ klubu.
2015 m. lapkričio viduryje sugrįžo į Prienų-Birštono „Rūdupis“ klubą.
2003 m. buvo pakviestas į Lietuvos nacionalinę rinktinę su kuria tapo Europos čempionu. 2004 m. vasarą D. Šalenga su rinktine dalyvavo Atėnų Olimpiadoje, kurioje Lietuvos komanda užėmė ketvirtąją vietą. 2005 m. vasarą krepšininkas taip pat atvyko į rintkinės treniruočių stovyklą, tačiau prieš pat čempionatą gavo traumą ir ginti Europos čempiono titulo neišvyko. Nuo tada D. Šalenga į Lietuvos rinktinės stovyklas nebėra kviečiamas.
Mjičina
Mjičina (MY မြစ်ကြီးနားမြို့ိ့) – miestas Mianmaro šiaurėje, Iravadžio vakariniame krante, 780 km į šiaurę nuo Mandalajaus; Kačinų valstijos sostinė. ~150 tūkst. gyventojų; daugiausia kačinų, šanų, bamarų, kinų. Svarbus ryžių auginimo centras. Šiauiausias Mianmare upių uostas ir paskutinė Jangono-Mandalajaus-Mjičinos geležinkelio stotis. Yra universitetas, koledžas.
Kavos pupelė
Kavamedžio uogos|thumb miniatiūra|right|Kavamedžio uogos maketas thumb|Šviežios neskrudintos kavos pupelės thumb|Lėtai silpnai skrudintos kavos pupelės thumb|Stipriai skrudintos kavos pupelės pasidengia išsiskyrusiais aliejais Kavos pupelė ( 'kava' ir ‏بنّ‎ bunn 'uoga') – kavamedžio krūmo vaisiaus sėkla. Kavamedžio vaisiai yra uogos, o jų viduje paprastai yra po dvi sėklas, kurios ir vadinamos kavos pupelėmis. Dalies kavamedžių uogose yra viena sėkla (pupelė), tokio krūmo vaisius vadinamas žirniauoge dėl žirnį primenančios formos. Kavamedžio sėklos yra panašaus dydžio kaip vyšnios kaulavaisiai, o pupelėmis vadinamos dėl panašumo su darže auginama pupele.
Derlius
Pirmąjį derlių kavamedis duoda po 3-4 metų, optimalus derlius išgaunamas po 7–8 metų. Kavamedžio uogos visiškai prinoksta per 8-9 mėnesius. Kuo geriau uoga sunokusi, tuo kokybiškesnė kava iš jos gaunama. Augalai labai jautrūs temperatūros pokyčiams, todėl reikalingas pastovus ir šiltas klimatas. Geriausia kava pagaminama iš plantacijų, esančių 700 m virš jūros lygio. Auginama atogrąžų rajonuose: Afrikoje, Azijoje, Centrinėje ir Pietų Amerikoje. Derlius nuimamas mechanizuotai arba rankomis. Rankiniu būdu nuimant derlių skinamos tik tinkamos ir gerai prinokusios uogos, mechanizuotai − skinamos visos. Iš vieno kavos krūmo galima pagaminti apie 0,5 kg kavos.
Yra du pagrindiniai pupelių išėmimo iš uogos metodai: šlapiasis bei sausasis, nuo kurių priklauso kavos savybės. Naudojant šlapiąjį metodą, švarios (be lapų ir kotelių) uogos suspaudžiamos, kad būtų atskirtas minkštimas bei odelė. Tuomet pupelės gali būti paliekamos fermentuotis nuo 12 iki 36 valandų − fermentacija kavai suteikia rūgštumo. Po to skalaujama bei plaunama po tekančiu vandeniu iki kol pupelės pradeda džiūti. Jos turi pergamentinę odelę, pašalinamą prieš valymą ir rūšiavimą. Esant ribotiems vandens ištekliams, uogos yra nuplaunamos siauruose tekančio vandens kanaluose. Tuomet 1–3 savaites laikomos išbertos ant akmeninių terasų ar kitų paviršių saulės atokaitoje ir reguliariai vartomos, kad vienodai išdžiūtų. Minkštimas pasidaro tamsus ir raukšlėtas. Sausas minkštimas ir pergamentinė odelė pašalinami prieš valymą ir rūšiavimą. Pupelės dar kartą valomos ir atrenkamos mechanizuotai arba rankiniu būdu siekiant pašalinti visas odelių liekanas bei suskilusias, neprinokusias, netinkamos spalvos ar dydžio pupeles.
Nuo derliaus nuėmimo būdo, kavos pupelių atrinkimo bei išvalymo kokybės, pupelių išėmimo metodo bei fermentacijos, išvaizdos, aromato, rūgštumo ir kitų skoninių savybių, gamybos technologijų bei įvairių rūšių sumaišymo priklauso galutinio kavos produkto skonis, aromatas ir kaina.
Gamybos technologijos
Labiausiai vertinamas pilnai rankinis kavos pupelių rinkimo, rūšiavimo ir lėtas skrudinimo procesas. Tokiu būdu išgaunama aukščiausia įmanoma kokybė: pupelės gerai atrinktos, vienodai paskrudusios bei šviesiai rudos spalvos, unikalaus išraiškingo kvapo. Paruoštas kavos gėrimas savito sodraus skonio, turi subtilių kvapo bei skonio natų, kurios palaipsniui kinta gėrimui vėstant. Sumaltos kavos pupelės per mėnesį praranda reikšmingą dalį skoninių ir kvapo savybių, todėl aukštos kokybės pupelės paliekamos sumalti tik prieš pat vartojimą ar pardavimą. Tokių kavos pupelių pardavimo kaina siekia ar viršija 40-80 €/kg.
Greičiausias ir pigiausias - pilnai mechanizuotas konvejerinis masinės gamybos procesas. Jo metu kavos pupelės praranda subtilias aromato bei skonio savybes. Dėl per greito arba per stipraus skrudinimo siekiant užtikrinti visų pupelių pakankamą skrudinimą, didelė jų dalis tampa artimos juodai tamsiai rudos spalvos, perskrudintos. Dėl kitų technologinių procesų, siekiant dar labiau pagreitinti ar atpiginti masinę gamybą, gali prarasti ir reikšmingą dalį kofeino. Paruoštas kavos gėrimas kartaus skonio bei aštroko ar aitroko kvapo. Tokių kavos pupelių pardavimo kaina siekia iki 10-20 €/kg.
Rūšys
Kavos kokybė ir skonis labai priklauso nuo pupelių rūšies. Žinomos rūšys - arabika, robusta, liberika. Arabikos sėklos pailgos, lygiu paviršiumi, vos išlenktos „S“ raidės formos linija, pasaulyje sudaro apie tris ketvirtadalius kavos gamybos. Robustos sėklos apvalios, spalva nuo šviesiai rudos iki pilkšvai-žalios. Sudaro apie ketvirtadalį pasaulinės kavos gamybos. Ši kavos rūšis mažiau aromatinga, tačiau joje daugiau kofeino, kartoko skonio. Siekiant pagerinti kavos skonį ir aromatą, ji neretai brandinama, kavos uogas keletą mėnesių išlaikant statinėse, o tik paskui lukštenant. Liberikos pupelės prastesnio skonio, naudojamos kavos gėrimams ir tirpiai kavai gaminti, užima tik apie 1 % pasaulinės produkcijos.
Vaizdas:Coffee roasting grades.png
Sremska Mitrovica
Sremska Mitrovica (,, ; senovėje – Sirmijus arba Sirmiumas) – miestas šiaurės Serbijoje, Voivodinos krašte. 39,0 tūkst. gyventojų (2002), daugiausia serbų (87 proc.).
Istorija
Subyrėjus sovietinei sistemai ir suirus Jugoslavijos valstybei miestas liko Serbijos valdžioje.
Šeškinė
Šeškinė – Vilniaus miesto dalis, esanti į šiaurę nuo miesto centro, prie Ukmergės gatvės. Šeškinės seniūnija. Yra poliklinika, paštas, Saltoniškių kapinės, rytuose – Šeškinės ozas ir Vilniaus Akropolis. Ryčiau jų – Siemens Arena ir „Vichy“ vandens parkas, Prekybos ir pramogų centras „Ozas“. Šeškinės vakaruose, paribyje su Viršuliškių mikrorajonu, stūkso sporto kompleksai „Teniso pasaulis“ ir universali sporto arena „Sportima“. Netoliese jų – ledo rūmai – „Utenos“ pramogų arena.
Istorija
thumb|290px|Šeškinė XX a. pr. žemėlapyje
Istoriniuose šaltiniuose Šeškinė (Šeškiniai) paminėta 1390 ir 1545 m. Nuo XII a. iki XIX a. vidurio ji priklausė Radviloms. Tai buvo kaimas, kuriame stovėjo mediniai namai. XIX a. buvo Šeškinės kaimas ir užusienis Riešės valsčiuje, Verkių apylinkėje, priklausęs Gineitiškių dvaro valdoms. 1905 m. Riešės valsčiaus dviejuose Šeškinės užusieniuose gyveno 84 žmonės. 1931 m. Šeškinia Guros kaime gyveno 169 gyventojai.
1955 m. Šeškinė prijungta prie Vilniaus miesto. 1977 m. pradėti statyti daugiaaukščiai namai.
Mokymo įstaigos
Darželiai:
Pradinės mokyklos:
Gydymo įstaigos:
Pavydinės apylinkė
Pavydinės apylinkė (arba Pavidinės apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Raudinės apylinkės, dalies Stelmužės apylinkės, dalies Imbrado apylinkės ir dalies Grybinės apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. prijungta prie Suvieko apylinkės.
Kevin Kurányi
Kevinas Denisas Kuranis (g. 1982 m. kovo 2 d.) – vokiečių, vengrų ir panamiečių kilmės Vokietijos futbolininkas, Vokietijos rinktinės ir FK Dinamo Moskva klubo puolėjas.
žaidė nuo 2003 m. Su rinktine dalyvavo 2004 ir 2008 m. Europos futbolo čempionatuose.
2008 m. spalio 12 d. paskelbė pasitraukiantis iš nacionalinės rinktinės.
Fimbra
thumb|250px|Pietų Afrikos vėliava. Geltona ir balta – fimbros. Fimbra – plona juostelė aprėminanti figūrą.
Tikslas – figūros paryškinimas, išskyrimas. Terminas dažniausiai sutinkamas veksilologijoje, rečiau heraldikoje.
Figūros aprėminimas, su tikslu paryškinti ar išskirti (atskirti), vadinamas fimbravimu.
Vilniaus šv. Kristoforo gimnazija
'''Vilniaus Šv. Kristoforo gimnazija''' – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniuje, Kazliškių g. 4, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomojo ugdymo programas. Įstaigos kodas 302420721. Steigėjas Vilniaus miesto savivaldybės taryba.
Istorija
Įsteigta 1976 m. kaip 9-oji vidurinė mokykla. Dėl savo griežtos drausmės tarp moksleivių buvo vadinama „IX fortu“ (sąsaja su Kaune buvusiu kalėjimu). 2001 m. pavadinta Šv. Kristoforo vidurine mokykla. 2010 m. gavo Šv. Kristoforo gimnazijos vardą.
Hamburgo dailės galerija
thumb|270px|right|Hamburgo dailės galerija naktį
Hamburgo dailės galerija – meno galerija Hamburgo mieste, Šiaurės Vokietijoje. 1817 m. buvo įsteigta Dailės draugija (Kunstverein). Jos nariai buvo kilę iš viduriniosios klasės. Muziejus veikti pradėjo 1869 m. Kolekcija, kaip įprasta, chronologiškai apžvelgia Europos meno kryptis, daugiausia dėmesio skiriama XIX a. vokiečių romantizmo atstovams – Casparui Davidui Friedrichui ir Filipui Oto Rungei. Keturaukštis priestatas – Šiuolaikinė galerija (Galerie der Gegenwart) pastatyta 1996 m. pagal architekto O. M. Ungerso projektą. Į pastatą patenkama iš pagrindinės galerijos nutiestu požeminiu koridoriumi.
Valéry Giscard d'Estaing
Valeri Žiskar Destenas (, 1926 m. vasario 2 d. Koblence, Vokietijoje – 2020 m. gruodžio 2 d. Autone, Prancūzijoje ) – Prancūzijos politinis veikėjas, ministras, 1974–1981 m. Prancūzijos prezidentas.
Biografija
Gimė tarnautojo šeimoje Vokietijos Koblenco mieste tuo metu, kai po Pirmojo pasaulinio karo Reino kraštą buvo okupavusi Prancūzija. Būdamas penkiolikos metų baigė vidurinę mokyklą. Vėliau baigė Paryžiaus politechnikos mokyklą, o 1951 m. Strasbūre baigė prestižinę Prancūzijos nacionalinę administracijos mokyklą. Dirbo Prancūzijos mokesčių tarnyboje, Prancūzijos ministro pirmininko E. Faure administracijoje. Buvo dešiniųjų pažiūrų. 1956 m. buvo išrinktas Prancūzijos Nacionalinio susirinkimo nariu. Nuo 1959 iki 1962 m. Prancūzijos Valstybės finansų sekretorius. Nuo 1962 iki 1966 m. Prancūzijos Finansų ir ekonomikos ministras. 1969 m. Prancūzijos prezidento rinkimų kampanijos metu parėmė Ž. Pompidu, kuriam laimėjus rinkimus vėl buvo paskirtas Finansų ir ekonomikos ministru. 1974 m. netikėtai mirus Ž. Pompidu, priešlaikiniuose rinkimuose buvo išrinktas Prancūzijos prezidentu. Šiose pareigose V. Ž. Destenas siekė įgyvendinti didelio masto ekonominius projektus – buvo statomos atominės elektrinės ir tiesiamos greitųjų traukinių „TGV“ linijos. Jam einant prezidento pareigas Prancūzijoje buvo įvykdytos paskutinės mirties bausmių egzekucijos. Užsienio politikoje Prancūzija grįžo į karines NATO struktūras. Iš dalies dėl kadencijos antroje pusėje įvykusios ekonominės krizės ir išaugusio nedarbo, V. Ž. Destenas 1981 m. pralaimėjo Prezidento rinkimus socialistų partijos kandidatui F. Miteranui. Po pralaimėjimo, kuriam laikui pasitraukė iš politikos ir vėl grįžo, kai 1984 m. buvo išrinktas į Nacionalinį susirinkimą. Nuo 1988 iki 1996 m. vadovavo dešiniajai Sąjungai už Prancūzijos demokratiją. Nuo 1989 iki 1995 m. buvo išrinktas Europos parlamento nariu. 2000 m. pateikė pasiūlymą sutrumpinti Prancūzijos prezidento kadenciją nuo 7 iki 5 metų, kuris 2000 m. rugsėjo 24 d. įvykusiame konstituciniame referendume buvo priimtas, palaikius 73,21 % balsavusiųjų. 2004 m. pralaimėjęs regioniniuose rinkimuose kaip buvęs prezidentas dalyvavo Prancūzijos konstitucinės tarybos veikloje. Buvo didesnės Europos integracijos šalininkas.
Teheranas
Teheranas ( arba Tehran) – miestas šiaurės Irane, šalies didžiausias miestas ir sostinė. 8,8 mln. gyventojų (2015). Metropolinėje teritorijoje gyvena 13,81 mln. gyventojų (2016 m.) 1748 km² plote. Išsidėstęs pietinėje Elburso kalnyno pašlaitėje, 1100–1300 m aukštyje. Veikia tarptautinis oro uostas, Teherano metro. Teherane pagaminama apie trečdalį viso Irano produkcijos. Išvystytos pramonės šakos: naftos apdirbimo, cemento, maisto, tekstilės, chemijos. Amatai. Yra universitetų, teatrų, muziejų. Golestano rūmai (XVIII-XIX a., nuo 1894 m. Dailės muziejus), mečetės (Šacho ir Sepachsalaro, abi iš XIX a.).