cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šilai (Jonava)
Istorija
XVII a. minimas Šilų dvaras. Pasak Juozapo Kosakovskio, Marijona Kosakovskienė savo būstą iš Šilų dvaro perkėlusi į Jonavą, norėdama čia įkurti ir išlaikyti miestelį. XIX a. pabaigoje Šilų dvaras buvo Skarulių parapijoje, priklausė Prancūzevičiams. Į jo valdas pateko Paberžės palivarkas.
2016 m. patvirtintas Šilų herbas.
Lygė
left|120px
Lygė – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 10 km į pietvakarius nuo Bubių. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,27 km, plotis – iki 0,25 km. Altitudė 129,4 m. Rytinis ir pietinis krantai žemi, užpelkėję. Pietuose išteka upelis į už 0,11 km telkšantį Kumpės ežerą (Dubysos upės intako Šventupio baseinas). Aplinkui stūkso Pageluvio miškas. Į vakarus įsikūręs Kunigiškės kaimas. Šiaurvakariniu krantu eina riba su Kelmės rajonu.
Kazys Mažeika
Kazys Mažeika (1905 m. Vilkaviškyje – 1927 m. spalio 9 d. Marijampolėje) – Lietuvos politinis veikėjas.
Biografija
Nuo 1925 m. vasario mėn. buvo Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 1926 m. – LSDP Vilkaviškio organizacijos sekretorius, profsąjungos sekretorius.
1927 m. rugsėjo 8 d. – plečkaitininkų pučo dalyvis, Vilkaviškio sukilėlių grupės organizatorius. Karo lauko teismo nuteistas ir sušaudytas.
Archajinis laikotarpis
Archajinis laikotarpis – senovės Graikijos civilizacijos laikotarpis, gyvavęs VIII a. pr. m. e.–VI a. pr. m. e.
Šiuo laikotarpius plėtojosi miestai-valstybės (poliai). Polio pagrindą sudarė visuomeninė ir privatinė nuosavybė. Teisė į žemę turėjo tik piliečiai. Kiekvieno polio centre buvo turgaus aikštė – agora. VIII a. pr. m. e. pirmoje pusėje perimtas ir patobulintas finikiečių raštas. Seniausi rašytiniai šaltiniai užrašyti naujuoju – graikišku raidynu
Šio laikotarpio pradžioje pradėta rengti olimpines žaidynes – varžybas dievui Dzeusui pagerbti (776 m. pr. m. e. laikomi olimpinių žaidynių pradžia). Krikščionybė tapusi pagrindine religija, 394 metais olimpines žaidynes uždraudė. 1896 m. jos buvo atgaivintos. Olimpines žaidynes iš Graikijos perėmė Europa.
Iki VII a. pr. m. e. vidurio vyravo aristokratija. Turtingi aristokratai tapo oligarchais. Vėliau daugelyje polių valdžią užgrobė tironai.
Visuomenė ir verslai
Bendruomenę sudarė laisvieji žemdirbiai. Buvo ir nuskurdusių žemdirbių. Egzistavo skolinė vergija. Amatininkai naujai apdirbo geležį, bronzą. Geležiniais ginklais ginkluota kariuomenė. Jos pagrindinė jėga – hoplitai. Kaudavosi išsirikiavę falangomis. Pagrindiai verslai: žemdirbystė, amatai ir prekyba. Graikus vienijo kalba, religija ir papročiai.
Madeira (upė)
Madeira  – upė Brazilijoje; dešinysis, didžiausias Amazonės intakas. Prasideda Brazilijos–Bolivijos pasienyje susiliejus Benio ir Mamorės upėms, kurios ištakas gauna Andų kalnuose. Trumpai (~100 km) teka į šiaurę, formuodama Brazilijos–Bolivijos sieną, toliau nuo Vilja Beljos pasuka link šiaurės rytų. Aukštupyje teka Brazilijos plokščiakalnio pakraščiu, formuoja krioklius, slenksčius, rėvas (Žirau, Teotonijos). Nuo Porto Veljo teka Amazonės žemuma, Amazonijos džiunglių platybėmis. Žemupyje vaga sulėtėja, upė formuoja protakas, šakojasi, kai kur teka 2–3 vagomis, perskirtomis aliuvinių salų. Slėnyje gausu upinės kilmės ežerų (atkirstų meandrų). Į Amazonę įteka netoli Itakoatiaros miesto, keliomis atšakomis, suformuodama Tupinambaranos salą.
thumb|left|200px|Madeiros baseino žemėlapis Svarbiausi intakai: Abuna, Akara, Igapo-Asu (kairieji), Žamari, Žiparana, Marmelosas, Manikorė, Aripuananas, Kanumanas.
Madeiros baseine per metus iškrenta 750–3000 mm kritulių, todėl tai viena vandeningiausių pasaulio upių. Vandens lygio svyravimo amplitudė apie 10 metrų. Vidutinis debitas apie 30 000 m³/s, minimalus 4200 m³/s, maksimalus apie 40 000 m³/s. Lietinguoju sezonu okeaniniai laivai gali pasiekti San Antonijų (1070 km nuo žiočių) šalia Porto Veljo.
thumb|left|235px|Slenkstėtas Madeiros aukštupys Madeira – svarbi rytų Amazonijos transporto arterija. Teka Brazilijos Rondonijos bei Amazonės valstijomis. Prie upės įsikūrę didesni miestai: Porto Veljas, Humata, Manikorė, Novo Aripuananas, Borba, Nova Olinda do Nortė. Upės baseinas pradėtas tyrinėti nuo XVI a., bet plačiau apgyvendintas tik XX a. Upėje įrengtos kelios patvankos nesudarančios užtvankos.
Upės pavadinimas portugalų kalba reiškia 'miškų upė'. Indėnai upę vadina Kujariu.
Magūnai (reikšmės)
Magūnais vadinami kaimai:
45 kalibras
45 kalibras – 2006 m. JAV sukurtas veiksmo filmas.
Turinys
Didysis Elas ir jo draugužė Ket užiima ginklų prekyba, parduodami juos bet kam ir bet kokiomis aplinkybėmis. Ket draugė, lesbietė Vika, yra šią įsimylėjusi ir nori bet kokiomis aplinkybėmis išskirti ją su Elu. Manydama, kad vienintelė galimybė – tai nužudyti Elą, Vika kreipiasi į buvusį šio partnerį Reilį, kuris, siekiantis tiek Ket, tiek pačios Vikos palankumo, sutinka padėti. Tuo metu Ket pradeda merginti puertorikietis narkotikų platintojas ir Elo konkurentas Chosė. Nusprendęs, kad draugė jam neištikima, Elas žiauriai nubaudžia Chosė ir sumuša Ket. Ši kreipiasi pagalbos į policiją, tačiau vėliau atsiima ieškinį, bijodama dėl savo gyvybės, nors tiek Vika, tiek moteris padedančioje organizacijoje dirbanti Liza mėgina ją perkalbėti. Dar kartą Elo sumušta Ket sugalvoja planą kaip atsikratyti buvusiu draugu ir įtraukia į jį Viką, Lizą ir Reilį, šiems net neįtariant, kad jais meistriškai manipuliuojama...
Bidzeno žemė
thumb|300px|Bidzeno žemė Japonijos žemėlapyje
Bidzenas (備前国 -no kuni) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje šiais laikais yra pietrytinė Okajamos prefektūros dalis. Bidzenas ribojosi su Mimasakos, Harimos ir Bičiū žemėmis.
Istorija
Senoji žemės sostinė buvo Okajamoje. Nuo ankstyvųjų laikų, Bidzenas buvo vienas iš pagrindinių japoniškų kardų kaldinimo centrų.
Esteban Cambiasso
Estebanas Kambiaso (Esteban Matías Cambiasso; g. 1980 m. rugpjūčio 18 d. Buenos Airėse) – Argentinos futbolininkas. Žaidžia saugo pozicijoje Italijos Milano Internazionale klube.
Bidzeno žemė
Istorija
713 m., šeštaisiais Vado eros metais, nuo Bidzeno žemės buvo atskirta šiaurinė dalis, kuri ir buvo pavadinta Mimasakos žeme.
Muromači laikotarpiu, Bidzeną valdė Akamacu klanas, tačiau Sengoku laikotarpiu, dominuojančiu tapo Urakamio klanas, kuris įsikurdino Bidzeno sostinėje Okajamoje. Urakamius vėliau išstūmė Ukitos klanas.
Esteban Cambiasso
Profesionalo karjerą pradėjo Argentinos Juniors klube 1995 m. Kitais metais persikėlė į Madrido Realio dublerių klubą Ispanijoje. 1998 m. grįžo į Argentiną. Įgyjęs patirties vėl grįžo į Madrido Realį, su kuriu laimėjo net kelis titulus. Nuo 2004 m. žaidžia Italijoje Internazionale klube. Čia netrukus įgijo didelę svarbą ir tapo garsiu futbolininku ne tik Italijoje, bet ir visoje Europoje.
Su Argentinos rinktine laimėjo jaunimo iki 20 m. pasaulio čempionatą. Trenerio Chosė Pekermano pakviestas į 2006 m. pasaulio futbolo čempionatą, kur antrosiose rungtynėse pelnė įvartį. Ketvirtfinalio rungtynėse su Vokietija pakeitė Chuaną Rikelmę ir 11 m baudinių serijoje nerealizavo lemiamo baudinio.
Miliūniškis
Miliūniškis – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Svėdasų. Yra saugoma Mūrinės kalnarūtės augavietė.
Phrė
Phrė  – miestas šiaurės Tailande, 550 km į šiaurę nuo Bankoko, prie Jomo upės. Provincijos centras. 18 tūkst. gyventojų (2005 m.).
Šalia miesto eina svarbus Bankoko-Čiangmajaus geležinkelis. Žemdirbystė. Ratano palmių auginimas, tekstilės pramonė.
miniatiūra|kairėje|Palydovinė Phrė nuotrauka
Omsukčianas
Omsukčianas – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Magadano srityje, Omsukčiano rajono centras, kairiajame Omsukčiano upės krante, 14 km nuo jos žiočių. 4158 gyventojų (2010 m.).
1951–1956 m. Omsukčiane buvo vieno iš Rusijos lagerių – Omsukčianlago – valdyba.
Miesto tipo gyvenvietės statusas suteiktas 1953 m.
Lietuviai
XX a. 6–7 dešimtmečiuose čia gyveno lietuviai, paleisti iš lagerių, kuriems nebuvo leista grįžti į Lietuvą, tačiau jų nebuvo taip gausu, kaip Susumano, Jagodnojės ar Tenkos rajonuose.
Šingu
Šingu  – upė Brazilijoje, Amazonijoje, Mato Groso ir Paros valstijose; Amazonės dešinysis intakas.
Prasideda Mato Groso plynaukštėje, Ronkadoro kalnuose, susiliejus keletui upių (Kuriseu, Batovi, Romurui). Teka į šiaurę kirsdama Brazilijos plokščiakalnį ir formuodama gausius slenksčius bei krioklius. Žemupyje teka Amazonės žemuma. Prieš įtekėdama į Amazonę Šingu suformuoja 160 km ilgio, 8–12 km pločio estuarijos formos žiotis. Ties žiotimis sudaro didžiulį protakų ir salų labirintą. Įteka Amazonėn aukščiau Gurupos, tarp Amazonės ir Šingu protakų yra didelė upinė Gurupos sala.
Didžiausi intakai: Kuluenė, Ronuras, Suja Misu, Arajasas, Komandante Fontora, Freskas, Iriri, Bakaža, Žarausu.
Upė laivuojama 190 km nuo žiočių. Vandeningiausia spalio–balandžio mėnesiais. XX a. 8-ajame dešimtmetyje upėje išplėtota Šingu–Aragvajos hidroelektrinių sistema.
Miestai prie upės: San Felis do Šingu, Altamira, Vitorija do Šingu, Senador Žoze Porfirijas, Porto di Mozas.
Kėdainių senoji sinagoga
Kėdainių senoji sinagoga, kitaip žinoma kaip Didžioji, arba vasarinė, sinagoga  – viena iš trijų Kėdainių miesto sinagogų ir viena iš vos dviejų baroko stiliaus sinagogų Lietuvoje.
Istorija
1784 m. šiauriniame tuometinės Žydų Rinkos pakraštyje, vietoje sudegusios XVII a. II pusės sinagogos, buvo pastatyta nauja mūrinė baroko stiliaus vasaros sinagoga, kurios interjero dekoravimas buvo užbaigtas 1807 metais. II pasaulinio karo metais uždaryta. Nuo 2004 metų vasaros Didžiojoje sinagogoje įsikūrusi Dailės mokykla.
thumb|left|250px|Paminklas priešais sinagogą
Mesotas
Mesotas – miestas šiaurės vakarų Tailande, Tako provincijoje, Mianmaro pasienyje, prie Moėjaus upės, priešais Mianmaro miestą Mjavadį (sujungtas tiltu). 106,4 tūkst. gyventojų (2000 m.).
Mesotas – svarbus pasienio prekybinis centras. Per miestą eina svarbus kelias, jungiantis Mianmarą su Tailandu.
Port Klangas
thumb|right|300px|Konteinerių kranai Port Klang priklausančiame Šiauriniame uoste. Port Klangas – didžiausias uostas Malaizijoje, įsikūręs Malakos pusiasalio vakarinėje pakrantėje, Selangoro valstijoje, apie 40 kilometrų nuo sostinės Kvala Lumpūro. Užima daugiau nei 800 ha plotą ir apie 16 km pakrantės ruožą. Susideda iš trijų dalių: Šiaurinio, Vakarinio ir Pietinio uosto. Aprūpintas naujausiomis uosto technologijomis, aptarnauja įvairių rūšių krovininius laivus. Tai vienas iš aktyviausių uostų pasaulyje.
Istorija
Uostas oficialiai įkurtas 1901 m. rugsėjo 15 d. kaip Svetenhamo uostas. Po Antro pasaulinio karo sparčiai plėtėsi. 1955 m. bendras aptarnautų krovinių svoris viršijo 1 mln. tonų. 1972 m. uostui suteiktas dabartinis Port Klango vardas. Per ateinančius metus pastatyti skystų krovinių ir cemento terminalai. 1992 m. gruodį baigta uosto privatizacija. Tais pačiais metais metinė uosto krovinių apimtis viršijo 1 mln. TEU konteinerių. 2010 m. uostas buvo 13-tas pasaulyje pagal iškraunamų ir įkraunamų konteinerių kiekį.
Administracija
Uostas suskirstytas į Pietinį, Vakarinį ir Šiaurinį. Visi jame esantys įrengimai yra privatūs. Uosto veiklą administruoja Port Klango administracija.
Krovinių apimtis
Uosto krovinių apimtis sparčiai auga. 1995 m. ji siekė 1,1 mln. TEU, 2000 m. – 3,2 mln., o 2011 m. – 9,6 mln.
Vasilijus Archipovas
Vasilijus Aleksandrovičius Archipovas (1926–1998) buvo Sovietų Sąjungos karinio jūrų laivyno karininkas, Kubos raketų krizės metu atsisakęs paleisti torpedą su branduoline kovine galvute. Jis veikė kaip karininkas, savo kompetencijos ribose, tačiau iš trijų ataką patvirtinti turėjusių žmonių vienintelis pasakė „ne“. Plačiai visuomenei ši istorija ilgai buvo nežinoma.
Biografija
V. Archipovas gimė valstiečių šeimoje. Pašauktas į armiją, jis dalyvavo Antrajame pasauliniame kare prieš Japoniją, tarnaudamas karo laive. Vėliau jis tarnavo Baltijos, Juodosios ir Šiaurės jūromis plaukiojusiuose povandeniniuose laivuose, buvo atominio, branduolinį ginklą nešančio povandeninio laivo K-19 karininkas. Šis dar nepatikimas laivas patyrė daug incidentų. Vieno jų metu, švitinant radiacija ir gresiant realiam branduolinio sprogimo pavojui, laive kilo maištas. Dalis karininkų pareikalavo nedelsiant nuskandinti laivą, išsilaipinant greta buvusioje Jan Majeno saloje. Bandydamas įvesti tvarką, kapitonas įsakė nedelsiant nuskandinti visus ginklus, palikdamas tik pistoletus sau ir dar keletui karininkų, įskaitant Archipovą. Šio incidento metu Archipovas gavo rimtą radiacijos dozę tačiau laivyne tebedirbo.
Karibų krizė
1962 m. spalio 4 d. Karibų krizės metu vienuolika amerikiečių eskadrinių minininkų ir lėktuvnešis USS „Randolph“ netoli Kubos užspaudė branduoliniu ginklu ginkluotą sovietinį povandeninį laivą B-59 ir, siekdami priversti jį iškilti ir prisistatyti, ėmė mesti gilumines bombas. Nors tai buvo mokomosios, mažiau pavojingos bombos, sovietų laivo kapitonas nusprendė, jog prasidėjo karas. Kadangi laivas turėjo teisę gintis ginklu, jei būtų užpultas, kapitonas nusprendė paleisti branduoliniu užtaisu ginkluotą torpedą. Kaip vėliau paaiškėjo, apie laivo branduolines torpedas amerikiečiai nežinojo.
Pagal laivui nustatytas taisykles, branduolinė torpeda galėjo būti paleista tik vienbalsiai sutinkant kapitonui ir dviem kitiems laive buvusiems karininkams. Iš jų, prieš šį sprendimą pasisakė tik V. Archipovas, galop įtikinęs kapitoną iškelti laivą į paviršių, perduoti signalą „baikite provokaciją“ ir kreiptis į Maskvą nurodymų. Atsakydami į signalą, amerikiečiai ataką sustabdė. Labai tikėtina, jog tuo būdu buvo sustabdyta branduolinio karo pradžia.
Vėlesnė karjera
Skirtingai nuo panašiai žinomu tapusio Stanislavo Petrovo, V. Archipovo veiksmai vėliau buvo įvertinti teigiamai. Jis ir toliau darė sėkmingą karjerą, 1975 metais buvo paaukštintas į kontradmirolus, vėliau viceadmirolus, buvo Kirovo laivybos akademijos vadovas, kol 1980 metais pasitraukė į pensiją. Mirė 1998 m. 2003 metais (jau po mirties) Italija jį apdovanojo savo nacionaline premija Mūsų laikų angelai.
Singapūro uostas
thumb|300px|Laivai Singapūro uosto pakrantėje. Singapūro uostas – įvairių laivų aptarnavimui skirtų įrengimų ir terminalų, esančių Singapūre visuma. Vertinant bendrai, tai vienas aktyviausių uostų pasaulyje tiek pagal bendrą krovinių svorį, tiek ir TEU konteinerių kiekį. Tik nedidelė krovinių dalis yra skirta paties Singapūro rinkai, nes daugelis aplinkinių šalių pervežimo kompanijų šiuo uostu naudojasi kaip tarpine stotele krovinių perkrovimui į didesnius, tolimesniems pervežimams skirtus laivus. Singapūro uostas turi reguliarias jungtis su daugiau nei 600 kitų pasaulio uostų ir yra viena pagrindinių šalies ekonomikos ašių.
Istorija
Uosto istorija siekia 1819 m., tačiau dabartinė jo struktūra oficialiai įkurta 1964 m. valstybės iniciatyva. Iki 1997 m. spalio mėn. visas uostas buvo privatizuotas. Per visą istoriją jis sparčiai augo, yra nuolat atnaujinamas, plečiama infrastruktūra, statomi sandėliai, diegiamos naujausios technologijos. 2010 m. duomenimis, uostas aptarnavo beveik 28,5 mln. konteinerių arba daugiau nei 500 mln. tonų krovinių ir buvo antroje vietoje po Šanchajaus uosto.
Juozas Vabuolas
Biografija
1990 m. Šlavantų apylinkės viršaitis. 1995–1998 m. Šlavantų agrarinės reformos tarybos vadovas. 1998–2000 m. Lazdijų rajono žemėtvarkos skyriaus vyr. juristas. 2000–2003 m. Lazdijų rajono savivaldybės mero pavaduotojas. Nuo 2003 m. Lazdijų rajono žemėtvarkos skyriaus vyresnysis specialistas, skyriaus vedėjo pavaduotojas. Nuo 2010 m. Nacionalinės žemės tarnybos prie žemės ūkio ministerijos Lazdijų-Druskininkų žemėtvarkos skyriaus vyr specialistas.
Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys.
1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Lazdijų rajono savivaldybės tarybos narys.
Magūnai (Ignalina)
Magūnai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km nuo Rimšės. Senosiose kapinėse stovi Magūnų koplyčia (dab. Visagino savivaldybėje).
Jack McBrayer
Jack McBrayer (g. 1973 m. gegužės 27 d. Konjerse, Džordžijoje, Jungtinėse Valstijose) – amerikiečių aktorius. Vaidina daugiausiai televizijoje, taip pat ir kine, kuriame dažniausiai įgarsina animacinius filmus.
Rugovos kanjonas
Geografija
thumb|left|Rugovos kanjonas Kanjonas pradeda siaurėti apie 3 km nuo Pečo miesto ir toliau siaurėja apie 6 km, sukurdamas statų slėnį per kurį teka Pečo Bistricos upė. Po to kanjonas siaurėja dar kartą palei vakarinį kelią, kuris jungia Kosovą su Juodkalnija. Slėnio vidutinis gylis yra 650-1000 m.
Jack McBrayer
Karjerą pradėjo NBC pokalbių šou „Late Night with Conan O’Brien“, kuriame vaidino įvairius personažus. Labiausiai išgarsėjo atlikdamas Kenneth Parcell vaidmenį to paties kanalo komedijoje „30 Rock“. Jo vaidyba buvo teigiamai įvertinta kritikų, 2009 m. aktorius buvo nominuotas „Emmy“ apdovanojimui kaip geriausias antraeilis aktorius.
Rugovos kanjonas
Geografija
Kanjone keletas krioklių ir daug vandens šaltinių, pvz., Uji i Zi (Juodas vanduo) ir Kroi i km-5 (5-ojo km šaltinis). Šeštajame kanjono kilometre yra 25 metrų aukščio krioklys, kuris krenta iš pietinės kanjono dalies į upę. Regione yra šimtai urvų, kurių daugelis - netyrinėti. Žinomesni urvai: Gryka e Madhe (Didžioji kanjono urvo sistema, yra ištirti 11 km), Shpella e Karamakazit (Juodųjų žirklių urvas) ir Shpella e Kallabes (Kallaba urvas, kuriame buvo rastos archeologinės žmonių liekanos).
Viktoras Čerkašinas
Viktoras Ivanovičius Čerkašinas (, g. 1932 Krasnoe, Kurske) – TSRS KGB kontražvalgybos karininkas.
Ardalanas
Ardalanas  – 1169–1867 m. egzistavusi nepriklausoma ar vasalinė kunigaikštystė dabartinio Irano šiaurės rytuose. Šia valstybę valdžiusi dinastija irgi vadinosi Ardalan, kuri skelbėsi kilusi iš medų. Sostinė – Senendedžas (kurdiškai – Sine ar Kursan). Valstybės gyventojų pagrindą sudarė ardalanų genties kurdai, dabar gyvenantys Senendedže bei jo apylinkėse.
Viktoras Čerkašinas
1952 m. dar esant gyvam Stalinui, pradėjo tarnauti KGB struktūrose, greitai po Rugpjūčio pučo 1991 m. išėjo į pensiją. Už pasiekimus apdovanotas Lenino ordinu.
Ardalanas
Istorija
Pagal kurdų istoriką al-Din Bitlisi anksčiausias žinomas ardalanų vadas Bawa Ardalan buvo kilęs iš Dijarbakyro (dabar Turkija). Jis apsigyveno tarp kurdų goranų ir baigiantis mongolų laikotarpiui užvaldė Şare Zur ir tapo absoliučiu jo valdovu. Nežinoma, kada ardalanai įsitvirtino Senendedže, spėjama, kad XIV a. Šiai kunigaikštystei priklausė kurdų goranų gyvenamos Zardiawa, Khanaqin, Kirkuk ir Kifri žemės.
Pradžioje kunigaikštystės sostinė buvo Shahrassur, vėliau buvo perkelta į Senendedžą.
Viktoras Čerkašinas
Kūryba
Viktoras Čerkašinas parašė knygą „Agentūrininkas“ (, nesutikdamas su savo tarnybos pozicija įvairiais klausimais. Knygoje pasakojama apie dvigubo agento Olego Penkovskio sulaikymą Maskvoje, apie plano iš kalėjimo D. Britanijoje išlaisvinti Dž. Bleiką rengimą, ryšių su dviem tarybiniais agentais (Eimsas Oldričius, Robertas Hanzenas mezgimą.
Ardalanas
Istorija
Ardalanas buvo visiškai nepriklausomas, kol jo neprisijungė Safavidų imperija. Ardalanas tapo pusiau autonomiška pasienio provincija. Safavidų valdymo laikais ardalanai dalyvavo kovose tarp Irano ir Osmanų imperijos. Kai ardalanams būdavo patogiau, jie pereidavo į osmanų pusę. Ardalanų vadas Ambez Miran, palaikęs osmanus kovoje prieš iraniečius, už tai buvo išvytas iš Ardalano ir apsigyveno Sorane.
Ardalanų giminė valdė iki XIX a. vidurio. Kadžarų dinastijos Irano monarchas Nasser-al-Din Shah (1848–1896 m.) buvo nutaręs panaikinti Ardalanų galią ir įtaką. Pradžioje jis 1851 m. ėmė kištis į provincijos reikalus. 1867 m. jis nustatė Ardalanui ypatingą pusiau autonomiškos pasienio provincijos statusą. Savo dėdę Farhad Mirza Mo’tamad-al-Dawla jis paskyrė provincijos valdytoju, o provincija tapo tiesiog Kurdistano provincija, tuo nutraukdamas Ardalanų dinastijos valdymą.
1941 m. ardalanai dalyvavo pirmajame Antrojo pasaulinio karo laikų kurdų sukilime Irane. Tačiau jie nedalyvavo kuriant Mahabado respubliką, Senendedžas nepriklausė šiai trumpaamžei nepripažintai valstybei.
Vilkinys
left|120px
Sruogiškės
Sruogiškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Antalieptės, prie plento.
Vilkinys
Vilkinys (arba Vilkiniai) – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Lazdijų rajone, apie 6,5 km į pietryčius nuo Veisiejų, Veisiejų regioniniame parke. Telkšo rininės kilmės duburyje, nusidriekęs iš šiaurės į pietus 4,03 km, plotis iki 0,64 km. Altitudė 114 m. Kranto linija labai vingiuota, krantai daugiausia žemi, tik rytinis krantas vietomis aukštokas. Šiaurinėje dalyje yra trys miškingos salelės (0,8 ha, 0,05 h ir 0,01 ha). Vakarinė ir pietrytinė pakrantė miškingos. Atabradas padengtas smėliu, dugnas duobėtas, padengtas karbonatingu dumblu. Į Vilkinį suteka keli upeliai (iš Vilkaičio, Sidabrinaičio ežerų), pietuose į Stirtų ežerą teka Vilkė (Baltosios Ančios baseinas). Ežero pratakumas 78 % per metus.
Kaimai prie Vilkinio: Kuolonys, Dvarčiškė, Bertašiūnai, Vilkininkai, Senkonys, Neliubonys. Veikia 3 kaimo turizmo sodybos. Pietine pakrante eina kelias.
Ežero pavadinimas kilo nuo gyvūno pavadinimo vilkas.
Kumpė
left|120px
Kumpė – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 10,5 km į pietvakarius nuo Bubių. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,38 km, plotis – iki 0,27 km. Altitudė 129,3 m. Vakarinis krantas aukštas, šiaurinis krantas žemas, užpelkėjęs, įteka upelis iš už 0,11 km telkšančio Lygės ežero. Pietuose išteka upeliukas link Dubysos intako Šventupio. Aplinkui stūkso Pageluvio miškas, o vakariniame krante įsikūręs Kazališkės viensėdis. Vakariniu ir pietiniu krantu eina riba su Kelmės rajonu.
Einamosios sąskaitos balansas
thumb|400px|Suvestinis einamosios sąskaitos balansas [[1980–2008 m. (JAV doleriais) pagal Tarptautinio valiutos fondo duomenis.]]
Einamosios sąskaitos balansas – rodiklis, nusakantis konkrečios šalies ir kitų šalių pinigų srautų apyvartą. Einamoji sąskaita rodo piniginių įplaukų ir išplaukų skirtumą. Jei einamoji sąskaita teigiama (neigiama), sakoma, jog šalis turi einamosios sąskaitos perteklių (deficitą). Einamosios sąskaitos deficitas reiškia, kad toje šalyje importuojamoms prekėms ir paslaugos išleidžiama daugiau, negu gaunama už eksportuotas prekes ir paslaugas. Jei perkant užsienio prekes išleidžiama daugiau (mažiau), negu gaunama už eksportuojamas prekes, tai turi įtakos šalies valiutos silpnėjimui (stiprėjimui).
Išnašos
国際収支統計
Socialinis verslas
Socialinis verslas (SV) – tai visuomeninę misiją vykdančios organizacijos, kurios taiko verslo strategijas siekdamos apibrėžto socialinio ar aplinkosaugos tikslo. SV apibrėžimas apima tiek pelno nesiekiančias organizacijas, taikančias verslo modelius, tiek ir pelno siekiančias įmones, kurių pagrindinis tikslas – visuomeninė nauda. Socialinio verslo siekis ne tik atnešti finansinę grąžą, bet ir visuomeninę naudą, dažnai prilyginamas socialiai atsakingos įmonės veiklai. Tačiau socialinis verslas, skirtingai nuo tradicinio verslo modelių, ne tik turi socialinių tikslų - visuomeninė nauda jiems yra esminis principas, pagal kurį sprendžiama apie veiklos sėkmę.
Socialinis verslas nesiekia maksimaliai didinti pelno bendrovės akcininkams: įmonės pelnas tėra įrankis stiprinti visuomeninę / aplinkosaugos misiją. Naudojami įvairūs socialinio verslo modeliai: pelno siekianti įmonė gali būti naudojama finansiškai išlaikyti visuomeninės naudos siekiančią organizaciją, pati siekti socialinių permainų įdarbindama ar dirbdama kartu su pažeidžiamais visuomenės nariais, palankiomis sąlygomis teikti paskolas asmenų grupėms, kurios negali gauti kapitalo iš pagrindinių finansinių institucijų.
Trys principai dažniausiai naudojami socialinio verslo apibrėžimuose:
Gražina Bigelytė-Bulavienė
Gražina Bigelytė-Bulavienė (1938 m. gegužės 6 d. Padumbliai, Kapčiamiesčio valsčius – 2009 m. rugsėjo 28 d. Vilnius) – Lietuvos televizijos diktorė, redaktorė.
Biografija
Mokėsi Padumblių pradinėje mokykloje pas savo tėvą mokytoją Motiejų Bigelį, vėliau Vilniaus S. Nėries vidurinėje mokykloje. 1960 m. baigė lietuvių kalbą ir literatūrą Vilniaus universitete.
Nuo 1956 m., nugalėjusi radijo diktorių konkurse, Lietuvos radijo, nuo pirmosios televizijos laidos 1957 m. balandžio 30 d. iki 1992 m. Lietuvos TV diktorė. Ilgametė „Panoramos“ diktorė. 1973–1981 m. TV laidos „Šeimininkės rytmetys“ vedėja. 1979 m. suteiktas Lietuvos nusipelniusios artistės garbės vardas. 1996 m. parengė laidų ciklą, skirtą Lietuvos TV 40-mečiui, autorinę laidą „Popietė su Gražina“. Festivalių „Poezijos pavasaris“, „Vilniaus bokštai“, literatūrinių laidų ir estradinių koncertų, įvairių televizijos konkursų vedėja. Vaidino Lietuvos kino studijos filme „Perskeltas dangus“ (1974 m., rež. Marijonas Giedrys).
Palaidota  Antakalnio kapinėse.
Artimieji
Tėvas Motiejus Bigelis (1907-1983), motina Stasė Bigelienė (1914-1994), sesuo Birutė Dabkuvienė, Brolis Vytautas Bigelis (1945-1999), sutuoktinis Vladas Bulavas (1936-2004) (išsiskyrė 1998), sūnūs Gediminas Bulavas, Viktoras Bulavas.
Filmuota medžiaga
[http://www.lrt.lt/mediateka/irasas/10839#.UQqzv7Kfy4w.mailto Lietuvos radijo ir televizijos aukso fondas. 1998. Prisiminimai. Tokie jie buvo ... TV diktorė G.Bigelytė. Režisierė Danutė Keturakytė.]
Milkantai
Milkantai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Žarėnų.
Miško Kranjec
thumb|220px|left| Kranjeco namas [[Velika Polana|Velikoje Polanoje]]
Miško Kranjecas (slovėn. Miško Kranjec, tikrasis vardas Mihaelis Kranjecas, slovėn. Mihael Kranjec;, 1908 m. rugsėjo 15 d. Velika Polanoje, Austrijoje-Vengrijoje – 1983 m. birželio 8 d. Liublianoje, Slovėnija) – slovėnų rašytojas, žurnalistas ir politikas.
Biografija
Kilo iš pasiturinčios valstiečių šeimos, apsuptos neturtingos kaimiškos aplinkos. Tėvas buvo Mihaelis Kranjecas vyresnysis. Motina – Marija Pucko. Miško Kranjecas gimė Velikos Polanos miestelyje, tuometinėse slovėnų žemėse, dabartinėje Vengrijoje.
Po pagrindinės mokyklos baigimo gimtinėje, pradėjo mokytis Liublianos gimnazijoje. Rašyti pradėjo būdamas dar gimnazistas ir 17 metų išleido pirmąjį trumpų apsakymų rinkinį.
Po gimnazijos baigimo pasiryžo slavistikos studijoms, tačiau jas metė, nes pasišventė rašymui ir žurnalistikai, vėliau – politikai. Okupacijos laikotarpiu Prekmurjoje buvo vienas pasipriešinimo okupacijai organizatorių; kai daugiau nebegalėjo dalyvauti legaliai, tapo partizanu. Jo jaunesnysis brolis, partizanas, Naci Kranjecas mirė Dachavoje.
Po karo Miško Kranjecas tapo Parlamento nariu, tačiau daugiausia, neskaitant rašymo, užsiėmė žurnalistika ir leidimu, be to buvo Cankaro leidyklos ir Slovėnų bendrinės kalbos instituto direktoriumi. Taip pat daugelį metų leidyklos „Prešereno draugijos“ redaktoriumi.
Darbai
Rašė trumpas apysakas, apsakymus ir romanus, kurie tarpusavyje sudaro visumą. Darbuose pateikiama daug apmąstymų ir meilė savajam pasaulio supratimui. Kranjeco kūrybinis darbas apima tokias temas: žmogus ir žemė, sezoninis darbininkas ir proletaras, prieškarinis kapitalizmas ir pokarinės socialistinės aplinkybės ir dalyvavimas NOB, kurio organizatoriumi buvo Prekmurjoje. Labiausiai žinomi autobiografiniai darbai yra romanai „Jaunystė pelkėje“ („Mladost v močvirju“) (1962), „Ryto mirgėjimas“ (1968) („Svetlikanje jutra“) ir dar vienas išskirtinai geriausių jo darbų „Dėdės man sakydavo“ („Strici so mi povedali“) (1974).
Taip pat kūrė trumpas apybraižas, socialinio pobūdžio apsakymus, noveles ir romanus (Prekmurskos regiono) tematika. Išliko žinomi darbai „Kapianovi“ (1938), „Povest o dobrih ljudeh“ (1940), „Pod zvezdo“ (1951). Remiantis kai kuriais jo darbais yra sukurti filmai. Nuo 1953 metų buvo [Slovėnijos mokslo ir meno akademijos nariu.
Ukajalis
Ukajalis  – upė Peru; Amazonės dešinioji ištaka (kartais laikoma intaku). Prasideda ties Atalaja susiliejus Apurimako (žemupyje vadinamo Tambu) ir Urubambos upėms, kurios gauna ištakas Andų kalnuose. Aukštupyje upė vadinama San Migeliu, atskiruose ruožuose Ukajare, Poro, Kokama. Didžiąją dalį upė teka į šiaurės vakarus, Amazonės žemumos pakraščiu. Žemupyje Ukajalis pasuka į šiaurės rytus ir netoli Ikitoso miesto (ties Nauta) susilieja su Maranjono upe, sudarydamas Amazonę.
Didžiausi intakai: Pačitea, Agvaitija, Pakaja, Tapičė.
Bižinys
Bižinys – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Šakių rajone, apie 7 km į šiaurės rytus nuo Lekėčių, Nemuno slėnyje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,53 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 20,5 m. Krantai vietomis apaugę medžiais. Aplinkui plyti pievos. Per ežerą pietuose prateka Mickupio upelis link Nemuno. Į vakarus įsikūręs Mikytų kaimas.
Suvaidink mano žmoną
Suvaidink mano žmoną – 2011 m. JAV sukurta komedija, kurioje pagrindinius vaidmenis atliko Adam Sandler ir Jennifer Aniston.
Turinys
Kadaise prieš pat vestuves patyręs išsiskyrimą, Denis pasikeitė: tapo plastikos chirurgu, neįsipareigojančiu jokiai moteriai ilgiau negu vieną naktį. Meistriškai viliodamas jas legenda apie savo byrančią santuoką, kartą jis susipažįsta su Palmer, kurią iš tiesų įsimyli. Denis nori santykių tęsinio ir nusiteikęs elgtis sąžiningai, tačiau ankstesni melai pakiša ja koją: Palmer randa vestuvinį žiedą, kurį Denis naudodavo kaip jauką moterims. Nenorėdamas sakyti tiesos, jis sumeluoja, kad šiuo metu skiriasi su žmona. Palmer pareikalauja, kad šis jas supažindintų ir Denis, patekęs į savo paties spąstus, turi meluoti toliau. Jis įkalba savo asistentę Kateriną suvaidinti jo bjaurią žmoną, tačiau situacija dėl to tik dar labiau komplikuojasi...
Batlava
Batlava  – ežeras ir turistų lankoma poilsiavietė Kosove. Batlavos ežeras yra pagrindinis geriamojo vandens šaltinis Prištinos ir Podujevo miestams. Batlavos apylinkė labai populiari tarp vietinių. Ežeras yra Labo regione, pagrindinis jo intakas – Batlavos upė, įtekanti iš šiaurės.
Istorija
Batlavos gyvenvietė yra apgyvendinta etninių albanų. Ežeras buvo iškastas Jugoslavijos gyvavimo laikotarpiu, kaip vandens šaltinis Prištinos ir Podujevo regionams.
Plomėnų ornitologinis draustinis
Plomėnų ornitologinis draustinis – saugomas gamtos plotas Lietuvoje, Trakų rajone, 2 km į vakarus nuo Trakų. Apima Plomėnų ežerą ir į vakarus nuo jo plytinčią Plomėnų (Sibirkos) pelkę. Įsteigtas 1974 m.
Draustinyje saugomas Plomėnų ežeras ir mišraus tipo pelkė su ten esančiomis paukščių lizdavietėmis ir susibūrimo vietomis. Draustinyje peri upinės ir juodosios žuvėdros, rudagalviai kirai, laukiai, didžiosios, kuoduotosios, rudagalvės antys, pasitaiko kuolingų, švygždų, mažųjų baublių, nendrinių žiogelių.
Lampangas
Lampangas arba Nakhonlampangas – miestas Tailando šiaurinėje dalyje, prie Vango upės, tarpukalnių slėnyje, ~600 km nuo Bankoko. Provincijos centras. 60 tūkst. gyventojų (2005 m.).
Svarbus žemdirbystės centras (ryžiai, ananasai, cukranendrės). Lignito gavyba ir metalurgijos pramonė. Taip pat išgaunamas kaolinas. Yra šiluminė elektrinė. Per miestą eina svarbus Bankoko-Čiangmajaus geležinkelis. Lampange yra keletas senovinių budistų šventyklų (vatų).
Kunstkamera
thumb|right|240px|Kunstkamera [[Sankt Peterburgas|Sankt Peterburge]] thumb|right|240px|Kunstkamera naktį prie pakelto tilto Kunstkamera ( 'retenybių kabinetas, muziejus') – pirmasis muziejus Rusijoje, įkurtas Petro I ir baigtas įrengti po jo mirties 1727 m. Sankt Peterburge, carui grįžus iš Didžiosios pasiuntinybės Vakarų Europoje. Lankydamasis tenykščiuose muziejuose, Petras I negailėjo lėšų įvairių eksponatų pirkimui ir jų siuntimui į Rusiją.
Kunstkameros statinyje įsikūrusios Petro I Didžiojo antropologijos ir etnografijos muziejaus unikalios kolekcijos, turinčios apie 2 mln. eksponatų. Ši įstaiga be plačiai pristatomos įvairių tautų ir kultūrų istorijos, senienų rinkinių labiausiai žinoma dėl joje sukauptų „išsigimėlių“ – anatominių retenybių ir anomalijų. Muziejus įsikūręs vaizdingoje Universitetskaja krantinėje, priešais Žiemos rūmus. Statinio fasadas yra tapęs Rusijos mokslų akademijos simboliu.
Eksponatai
Pagrindinės teminės ekskursijos, organizuojamos muziejuje:
Linas Bieliauskas
Linas Bieliauskas:
Magūnai (Širvintos)
Magūnai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Alionių I.
Ieva Serapinaitė
Ieva Serapinaitė (g. 1995 m. vasario 4 d.) – Lietuvos šiuolaikinė penkiakovininkė.
Biografija
miniatiūra|kairėje|Per [[Rio 2016]]
2011 m. Europos jaunių B amžiaus grupės čempionate Vengrijoje I. Serapinaitė pelnė bronzos medalį. Pasaulio jaunių čempionate I. Serapinaitė užėmė 17-ą vietą, bet iškovojo sidabrą merginų estafetėje ir bronzą merginų komandinėje įskaitoje (kartu su dvyne-seserimi Emilija Serapinaite ir Karolina Gužauskaite). 2012 m. Europos jaunių čempionate užėmė 11-ą vietą individualioje rungtyje bei iškovojo sidabro medalius moterų estafetėje ir moterų komandinėje įskaitoje. Tais pačiais metais vykusiame pasaulio jaunių čempionate I. Serapinaitė pelnė auksą individualioje rungtyje, sidabrą moterų estafetėje ir moterų komandinėje įskaitoje. 2013 m. Europos jaunimo čempionate užėmė 5-ą vietą bei pelnė sidabrą moterų komandinėje įskaitoje (kartu su Karolina Gužauskaitė ir Gintarė Venčkauskaitė). Tais pačiais metais penkiakovininkė dalyvavo dar ir jaunių amžiaus čempionatuose bei tapo pasaulio jaunių čempione.
2014 m. I. Serapinaitė pirmą kartą startavo pasaulio taurės etape, bet B grupės kvalifikacinėje grupėje liko 21-a ir į finalinį etapo raundą nepateko. 2015 m. Separinaitė atstovavo Lietuvai pasaulio taurės 1-ame ir 3-iame etapuose, bet visus kartus į finalą nepateko. Tais pačiais metais pasaulio čempionate I. Serapinaitė pelnė sidabro medalį moterų estafetėje (kartu su Lina Batulevičiūtė). 2016 m. I. Serapinaitė dalyvavo daugumoje pasaulio taurės etapuose: Kaire (1-as etapas) užėmė 8-ą vietą, Rio de Žaneire (2-as etapas) užėmė 15-ą vietą ir Romoje (3-ias etapas) užėmė 34-ą vietą. Surinkusi pakankamai taškų I. Serapinaitė buvo pakviesta dalyvauti pasaulio taurės finaliniame etape, kuriame pelnė bronzos medalį.
2017 m. baigė Vilniaus kolegiją, kineziterapijos studijas.
Pirmasis treneris – Artūras Kalininas. Nuo 2022 m. treniruoja Lukas Kontrimavičius.
Kuiteniai
Kuiteniai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Antalieptės, Liedžio ežero vakariniame ir šiauriniame krante. Vietovė pradedamas minėti nuo 1688 m. liepos 26 d., kai ją kartu su Antaliepte įsigijo grafas Mykolas Strutinskis.
Śmigły Wilno
thumb|WKS Śmigły logotipas. 1933-1939 m. Śmigły Wilno (oficialus pavadinimas: Wojskowy Klub Sportowy Śmigły Wilno) – nebeegzistuojantis lenkiškas futbolo klubas, įkurtas Vilniuje 1933 m. Klubą įkūrė Lenkijos kariuomenės karininkai iš Vilniaus garnizono. 1933 m. balandžio 8 d. Śmigły Wilno sužaidė savo pirmąsias rungtynes su 22-ojo Lenkijos kariuomenės pėstininkų pulko komanda iš Sedlcų (lenk. „WKS 22. pp Siedlce“), laimint jas 3:1.
Kėdainių naujoji sinagoga
Kėdainių naujoji sinagoga, kitaip žinoma kaip Mažoji, arba žieminė, sinagoga – viena iš 3 Kėdainių sinagogų. Pastatyta XIX a., klasicistinio stiliaus, senamiestyje, priešais buvusį žydų turgų. II pasaulinio karo metais veiklą nutraukė. Dabar veikia muziejus, galerija.
Istorija
1837 m. šalia Didžiosios sinagogos, buvo pastatyta antroji Mažoji sinagoga, kuri buvo šildoma ir todėl dar vadinama žiemine. Sinagogos pagrindinė funkcija buvo maldos namai, kur vyrai ir moterys melsdavosi atskirose patalpose, o likusioje pastato dalyje posėdžiaudavo žydų bendruomenės narių teismas.
2002 m. rugpjūčio 16 d. sinagogoje duris atvėrė Kėdainių krašto muziejaus Daugiakultūris centras.
thumb|left|200px|Galerija sinagogos viduje
Kryžiaus kelias
Kryžiaus kelias – procesija, atsiradusi prisimenant Via Dolorosa („Skausmingąją gatvę“) Jeruzalėje.
Kryžiaus kelią sudaro 14 stacijų. Jos simbolizuoja Jėzaus Kristaus kančios kelią nuo patekimo pas Poncijų Pilotą iki pat nukryžiavimo bei palaidojimo.
Penkiolikta stotis kartais pridedama apmąstyti Kristaus prisikėlimą.
Milkūnai (Švenčionys)
Milkūnai – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 1 km nuo Svirkų.
Mehongsonas
Mehongsonas  – miestas šiaurės vakarų Tailande, netoli Mianmaro sienos, prie Pajaus upės (Salvino intakas). Provincijos centras. 6000 gyventojų (2005 m.).
Yra oro uostas. Kelias į Čiangmajų.
Tokantinsas
Nors Tokantinsas paprastai laikomas Amazonės intaku, faktiškai sudaro atskirą baseiną.
Didžiausi intakai – Almasas, Santa Tereza, Aragvaja, Itakajunasas (kairieji), Maranjaunas, Parananas, Manuel Alvesas, Sonas (dešinieji).
Tokantinso baseinas pasižymi mažesne bioįvairove, negu Amazonės: čia aptiktos 350 žuvų rūšys, iš jų 175 endeminės. Taip pat gyvena Amazonės lamantinai, aragvajiniai delfinai, baltieji delfinai, geltondėmiai upiniai vėžliai, juodieji ir krokodiliniai kaimanai.
Tokantinso upėvardis kildinamas iš tupių-gvaranių tukana ('tukanas') ir tim ('snapas'). Indėnai gavijaunai upę vadinta Pyti.
Šaltiniai
<references group="lower-alpha"/>
Ošimos žemė
thumb|right|Ošimos žemė Ošima (渡島国; Ōshima no kuni) – trumpai egzistavusi senoji Japonijos žemė, kurios vietoje dabar yra pietinė Ošimos ir Hijamos subprefektūrų dalis.
Phajao
Phajao – miestas šiaurės Tailande, Phajao ežero pakrantėje. Provincijos centras. ~20 tūkst. gyventojų.
Jasunio nacionalinis parkas
Jasunio nacionalinis parkas  – saugoma gamtos teritorija (nacionalinis parkas ir biosferos rezervatas) rytų Ekvadore, Amazonijoje. Užima 9820 km² teritoriją tarp Napo ir Kurarajaus upių, įeina į Oreljanos, Pastasos ir Napo provincijų teritorijas. Parko pavadinimas verčiamas kaip „šventoji žemė“.
Parko paskirtis – apsaugoti Amazonijos gamtą bei indėnų gyvenamuosius plotus nuo besiplečiančios naftos gavybos ir miškų kirtimo. Parko teritorijoje gyvena indėnai vaoraniai. Dvi jų gentys – tagaeriai ir taromenaniai – priklauso nekontaktuojančioms tautoms.
Jasunio nacionalinis parkas taip pat pasižymi didele bioįvairove, čia yra nemažai endeminių ir labai retų rūšių. Parke suskaičiuotos 165 žinduolių, 630 paukščių, 105 varliagyvių, 83 roplių rūšys, virš 100 tūkst. vabzdžių rūšių. Būdingų gyvūnų pavyzdžiai: gelsvakaktė koata, tripirštis tinginys, paka, dulsvasis agutis, devynjuostis šarvuotis, Amazonės delfinas, Humbolto kiškiaplaukė beždžionė, didžioji skruzdėda, pekaris, lyguminis tapyras, jaguaras, brazilinė ūdra, didysis šarvuotis, puma, voverinis saimiris, Amazonės lamantinas, smailiagalvė gyvatė, geltonkojis vėžlys ir kt.
Naftos gavyba
Iki 2013 m. rugpjūčio mėn. į fondą buvo surinkta tik 13 mln. $ – apie viena trečioji procento nuo galutinės sumos. Tą patį mėnesį iniciatyva buvo paskelbta kaip nepavykusi ir, nepaisant daugumos Ekvadoro gyventojų nepritarimo bei aplinkos apsaugos aktyvistų protestų, pranešta apie naftos gavybos leidimų išdavimą.
Brokopondo tvenkinys
Brokopondo tvenkinys arba '''Prof. dr. ir. W.J. van Blommestein tvenkinys' (Prof. dr. ir. W.J. van Blommesteinmeer'') – didelis tvenkinys pietryčių Suriname. Pavadintas iš Javos kilusio inžinieriaus Willem Johan van Blommestein garbei. Plotas 1560 km² (vienas didžiausių pasaulyje).
Sudarytas patvenkus Surinamo upę 1961–1964 m. Užtvanka 54 m aukščio, 12 km ilgio, įrengta šalia Brokopondo miesto. Galinga hidroelektrinė.
Algimantas Jonas Bikelis
Algimantas Jonas Bikelis (g. 1937 m. rugpjūčio 4 d. Pikčiūnuose, Daugailių valsčius) – Lietuvos matematikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Biografija
1961 m. baigė Vilniaus universitetą, 1973 m. fizikos ir matematikos mokslų daktaras.
Nuo 1961 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1971–1980 m. Taikomosios matematikos katedros vedėjas, 1979–1985 m. prorektorius, 1990–2002 m. Matematinės statistikos katedros vedėjas. Nuo 1975 m. profesorius.
Mokslinė veikla
Darbai iš klasikinės tikimybių teorijos, matematinės statistikos, taikomosios matematikos. Sudarė dėmenų skirstinių klasifikaciją pagal marginaliųjų skirstinių Lebesko skaidinius, nustatė normuotųjų sumų tikimybinių skirstinių aproksimavimo normaliuoju skirstinių norimu tikslumu būtinąsias ir pakankamąsias sąlygas, apibrėžė kvazigardelinius atsitiktinius dydžius ir vektorius, ištyrė jų skaitines charakteristikas, gavo apvertimo formulę lokaliųjų teoremų įrodymams, išnagrinėjo vienmačių ir daugiamačių skirstinių sąsūkų asimptotines savybes, sukūrė metodą kvazigardelinių skirstinių sąsūkų asimptotiniams skleidiniams pagrįsti.
Pat Fry
Pat Fry (g. 1964 m. kovo 17 d.) – automobilių sporto inžinierius iš Didžiosios Britanijos. Šiuo metu jis užima pakabos skyriaus technikos vadovo pareigas Scuderia Ferrari Formulės 1 ekipoje.
Biografija
Fry gimė Sario grafystėje, Jungtinėje Karalystėje. Nuo 1987 m. jis dirbo Benetton Formula ekipoje pakabų sistemos srityje. Šioje ekipoje jis buvo iki 1993 m., o vėliau iki 2010 m. buvo McLaren komandos narys.
2010 m. birželio 22 d., praėjus keliems mėnesiams po pasitraukimo iš McLaren, Fry prisijungė prie Ferrari. 2011 m. sausio 4 dieną buvo pranešta, kad Fry pradeda dirbti naujose pareigose – kaip pakabos skyriaus vyriausias technikos vadovas.
Kapinės
thumb|right|210px|Kapinės su akmenine tvora Kapinės – mirusiųjų laidojimo vieta. Ankstyviausieji kapai priklauso naujajam akmens amžiui. Jie randami giliose duobėse, mirusieji palaidoti suriesti.
Kapinėse gali būti kulto pastatų, pvz., koplyčių. Jos taip pat gali būti greta šventovių – bažnyčių, cerkvių ir kt.
Užsienio valstybės yra imamas žemės nuomos mokestis, aptarnavimo mokestis. Lietuvoje laidojimo tvarką reglamentuoja savivaldybės, oficialiai joks mokestis nėra imamas (praktiškai – jei pageidaujama laidoti tam tikroje vietoje, pvz., arčiau kapinių koplyčios ar įėjimo, tuomet galima „susitarti“ su kapines prižiūrinčiais asmenimis).
Senosios Kietaviškės
Senosios Kietaviškės – gatvinis kaimas Elektrėnų savivaldybėje, į rytus nuo Naujųjų Kietaviškių, šalia Strėvos ir Skersės santakos, abipus senojo kelio į Pastrėvį. Senosioms Kietaviškėms priskiriami ir aplinkiniai vienkiemiai, į kuriuos kaimo gyventojai išsikėlė per tarpukaryje vykdytą žemės reformą. Aplink kaimą įrengta daugybė tvenkinių. Rytuose praeina kelias, pro patį kaimą –.
Advernų durpinė
Advernų durpinė – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Šakių rajone, apie 2 km į pietus nuo Šakių. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,08 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 53,1 m. Krantai žemi, daugiausia apaugę medžiais. Vakaruose išteka Kiaulupės upelis (Aukspirtos intakas). Į šiaurę įsikūręs Striūpų kaimas ir Aržuolupių kaimo gamybiniai pastatai. Vakarine pakrante eina kelias.
Milokiškis
Milokiškis – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 11 km nuo Svėdasų.
Paluknys II
Paluknys II – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Žaiginio. Įsikūręs prie Luknės upės ir kelio Žaiginys–Betygala. Į šiaurę nuo kaimo plyti Žaiginio miškas.
Pajevinė
Pajevinė – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2,5 km į šiaurę nuo Antalieptės, Šilo girios viduryje.
Gyventojai
1923 m. buvo 5 sodybos ir 35 gyventojai.
Šviesa (Tilžė)
Šviesa – katalikų mėnesinis žurnalas, laikraštis Žemaičių ir Lietuvos mylėtojų, ėjęs 1887 m. rugpjūčio mėn. – 1888 m. rugpjūčio mėn. ir 1890 m. sausio – rugpjūčio mėn. Tilžėje.
Istorija
Rašė įvairiais religiniais klausimais, taip pat apie vaikų mokymą ir auklėjimą, spaudos platinimą Lietuvoje, propagavo krikščioniškąsias vertybes, meilės tėvynei ir tautiškumo idėjas, skatino praktinę veiklą, spausdino pasikalbėjimus apie žmogui naudingus darbus, verstus, amatus. Tiražas 1000 egz. 1888 m. išleido 72 p. „Priedą apšviestesniems lietuviams“.
Žurnale bendradarbiavo Antanas Baranauskas, Adomas Dambrauskas-Jakštas, Mečislovas Davainis-Silvestraitis, Jonas Jablonskis, Petras Leonas, Pranas Mašiotas, Stasys Matulaitis, Petras Matulaitis bei kt.
Oficialūs redaktoriai buvo Ernstas Vejeris (iki 1890 m.) J. Brožaitis. Faktiškai redagavo Antanas Vytartas, 1890 m. – Jonas Kriaučiūnas.
Sukotajus
Sukotajus – miestas šiauriniame Tailande, 427 km į šiaurę nuo Bankoko, prie Jomo upės. Provincijos centras. 34 tūkst. gyventojų.
12 km nuo dabartinio miesto yra istorinis Sukotajaus miestas. Jis buvo pirmosios nepriklausomos tajų karalystės sostine. Ten išlikęs Sukotajaus istorinis parkas, įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Gilbertas
Gilbertas  – miestas JAV, Arizonos valstijos rytuose. Įsikūręs į pietryčius nuo Finikso. Gilbertas iš žemės ūkiu pagrįstos bendruomenės greitai virto ekonomiškai įvairiapusišku priemiestiniu centru. Per pastaruosius keletą dešimtmečių Gilberto gyventojų skaičius augo nepaprastai dideliu greičiu, 1980 m. jame tegyveno 5717 žmonės, o 2010 m. jau daugiau kaip 208 tūkst.
Istorija
Gilberto istorija skaičiuojama nuo tada, kai William „Bobby“ Gilbert 1902 m. „Gilber Arizona Eastern Railway“ suteikė žemės geležinkelio linijos tarp Finikso ir Florenso nutiesimui. Pirmoji bakalėjos krautuvė gyvenvietėje atidaryta 1910 m., 1912 m. ji performuota į pašto skyrių. 1912 m. čia įsikūrė dauguma mormonų, bėgusių iš mormonų kolonijų Meksikoje. 1920 m. suteiktas miestelio statusas.
Vindijos marka
Vindijos marka, Vindų marka, slavų tautose dar žinoma kaip Slovėnų marka  – pasienio regionas (marka) pietrytinėje Šventosios Romos imperijos dalyje, egzistavęs IX–XIV a. Markos teritorijos apėmė sritis, kur dabar yra pietryčių Slovėnija (žemutinė Kraina ar Dolenjska).
Pavadinimas nepainiotinas su Vendų marka, egzistavusia Prekmurjės istoriniame regione, kuri priklausė Vengrijos karalystei.
Istorija
Oficialiai marka įkurta tikriausiai IX a. pabaigoje, kuomet madjarų nusiaubtoje Karantanijoje suformuotos kelios pasienio markos (tarp jų buvo Karintijos marka, Krainos marka, Savinios marka, Istrijos marka). Didžiąją dalį istorijos Vindijos marka buvo pavaldi gretimoms markoms ar kunigaikštystėms: iš pradžių Krainos, vėliau Savinios (nuo 960 m.), vėliau (nuo 1036 m.) – vėl Krainos markoms.
Nuo tada Vindija buvo neatskiriama Krainos dalis, ir ši tradiciškai buvo vadinama Krainos ir Vindijos marka. 1077 m. abi teritorijos tapo pavaldžios Akvilėjos patriarchatui, nuo 1209 m. čia įsitvirtino Vechselburgo grafai, vėliau – Andecho grafai. 1269 m. abi markas užvaldė Bohemijos karalius Otokaras II. 1282 m. valdžią kunigaikštystėje perėmė Gerco grafystės Mainhardineriai, kol galiausiai 1374 m. Krainą ir Vindiją paveldėjo Habsburgai. Jie galutinai panaikino Vindijos marką kaip atskirą politinį vienetą, inkorporuodami ją į Krainos kunigaikštystę. Nepaisant to, dar XVII a. kartais ši teritorija buvo išskiriama žemėlapiuose.
Duellmanohyla uranochroa
Duellmanohyla uranochroa – medvarlinių (Hylidae) šeimos varlė, endeminė Kosta Rikoje ir Panamoje.
Ilgis 2-3 cm. Akys ryškiai raudonos, kūnas ryškiai šviesiai žalias. Gyvena drėgnuosiuose tropikų miškuose (kalnų pašlaitėse, paupiuose).
Duellmanohyla uranochroa – reta rūšis. Tik 2008 m. šias varles nufilmuoti ir ištirti pavyko Mančesterio universiteto ir Kosta Rikos mokslininkams.
Aukštadvaris (reikšmės)
Aukštadvaris yra:
Benita Vasauskaitė
Benita Vasauskaitė (g. 1984 m. sausio 23 d. Šiauliuose) – Lietuvos aktorė.
Modesta Vžesniauskaitė
Modesta Vžesniauskaitė (g. 1983 m. spalio 17 d. Panevėžyje) – Lietuvos dviratininkė, profesionali plento lenktynininkė, olimpietė, 2008 m. Pekino vasaros olimpinių žaidynių dalyvė.
Benita Vasauskaitė
Biografija
2002 m. baigė Šiaulių Juventos vid. mokyklą. 2002–2008 m. studijavo vaidybą Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje (kurso vadovai – Aidas Giniotis ir prof. Vladas Bagdonas).
Modesta Vžesniauskaitė
Biografija
2011 m. ištekėjo už buvusio profesionalaus dviratininko, septyneriais metais vyresnio italo Corrado Salemi. Susituokė Monako katedroje. Pirmagimį pavadino Leonardo. Pora įsikūrė Monake, kur sutuoktinis užsiima verslu, susijusiu su nekilnojamu turtu.