cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kostas Korsakas
Biografija
1940 m. agentūros ELTA direktorius. 1940–1941 m. Valstybinės leidyklos direktorius, žurnalo „Raštai“ redakcinės kolegijos narys. Prasidėjus SSRS-Vokietijos karui 1941–1944 m. gyveno Rusijoje (Penzoje, Maskvoje). 1943–1944 m. redagavo almanacho-žurnalo „Pergalė“ dvi knygas, vėliau – ilgametis šio žurnalo redakcinės kolegijos narys. 1942–1944 m. Maskvoje LSSR rašytojų sąjungos organizacinio biuro vadovas, 1944–1945 m. valdybos pirmininkas.
1941 m., 1944–1947 m., 1948–1957 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, katedros vedėjas, nuo 1948 m. profesorius, 1944–1945 m. Istorijos ir filologijos fakulteto dekanas. 1946 m. LSSR MA narys korespondentas, nuo 1949 m. tikrasis narys. 1946–1952 m. Lietuvių literatūros instituto direktorius. 1952–1984 m. Lietuvių kalbos ir literatūros instituto direktorius. 1963–1983 m. Tarptautinės baltų-slavų santykių tyrimo komisijos pirmininkas. 1965 m. filologijos mokslų daktaras. 1976–1984 m. vadovavo Lietuvių kalbos komisijai prie LSSR mokslų akademijos.
1947–1963 m. ir 1975–1980 m. LSSR AT deputatas, 1959–1963 m. LSSR AT pirmininko pavaduotojas. Palaidotas Antakalnio kapinėse. Viena Šiaulių miesto gatvė pavadinta jo vardu.
Mokslinė veikla
Tyrinėjo lietuvių ir lietuvių kalbos kilmę, parašė literatūros kritikos darbų, enciklopedinių straipsnių. Publicistikoje nagrinėjo literatūros, knygos, kultūros, kitas visuomenės problemas. Plėtojo žurnalistikos kritiką, analizavo periodikos leidinius. Publicistinio pobūdžio yra taip pat jo literatūros kritikos, kai kurie literatūrologijos darbai.
Daugiausia vertė latvių rašytojų, ypač Janio Rainio, kūrybą.
Varšuva-Terespolis geležinkelio linija
thumb|right|250px|Greičio pajėgumų pasiskirstymas visoje linijoje thumb|right|250px|Sulejuvek Milosnos stoties statybos 1866 m. thumb|right|250px|Lukuvo stotis pastatyta 1866 m. thumb|right|250px|Palenkės Mendzyžeco stotis pastatyta 1867 m. thumb|right|250px|Palenkės Bialos stotis pastatyta 1867 m.
Varšuva-Terespolis geležinkelio linija - geležinkelio linija rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje ir Mazovijos vaivadijoje. Linija jungia Varšuvos ir Terespolio miestus. Linija priklauso tarptautinei geležinkelio linijai E20, kuri jungia Berlyno ir Maskvos miestus. Linijos ilgis 211,3 km, didžiausias greitis 160 km/h, visa linija yra elektrifikuota.
Šiaurės Kipro vyrų futbolo rinktinė
Šiaurės Kipro vyrų futbolo rinktinė – vyrų futbolo rinktinė, atstovaujanti de facto nepriklausomai šiaurinei Kipro salos daliai ir priklausanti „NF-Board“. Rinktinė nėra FIFA narė.
2006 m. birželį Vokietijoje laimėjo FIFI WILD taurę, o tų pačių metų lapkritį iškovojo ELP taurę.
Istorija
Nors Šiaurės Kipro futbolo federacija (, KTFF) buvo įkurta 1955 m. (taip nutiko dėl to, kad kilus etniniam konfliktui iš Kipro sporto varžybų pasitraukė Kipro turkų klubai), nacionalinė komanda nežaidė iki 1962 m. (pirmąsias rungtynes žaidė prieš Turkiją). Ši rinktinė dalyvavo 1980 m. Izmire vykusiose Islamiškosiose žaidynėse. Jose buvo sutriuškinti Turkijos rinktinės rezultatu 5-0, taip pat 2–0 nusileido Saudo Arabijai, 2–1 įveikė Malaiziją bei lygiosiomis 1–1 sužaidė su Libija.
2004 m. Šiaurės Kipro futbolo federacija prisijungė prie NF-Board. 2005 m. šventė penkiasdešimtąsias futbolo federacijos įkūrimo metines. 2006 m. birželį Hamburge (Vokietija) laimėjo pirmąją „NF-Board“ organizuotą „FIFI Wild“ taurę – rezultatu 4-1 po baudinių serijos įveikė Zanzibarą. 2006 m. lapkritį Šiaurės Kiprui buvo pavesta organizuoti VIVA pasaulio taurę, bet šalis pasirinko organizuoti ELP taurę. Rinktinė pirmąsias rungtynes laimėjo rezultatu 5-0 (įveikė Krymo totorių rinktinę). Kitas rungtynes laimėjo net 10-0 (nugalėtas Tibetas).
Andromedos galaktika
thumb|300px|Andromedos galaktika thumb|300px|Nuotrauka [[Infraraudonieji spinduliai|infraraudonojoje šviesoje (Spitzer teleskopas, bangos ilgis 24 mikrometrai)]] thumb|300px|Nuotrauka [[Ultravioletiniai spinduliai|ultravioletinių spindulių diapazone (SWIFT) teleskopas. 192,8; 224,6 ir 260 nanometrų bangų ruožas. Nuotrauka sudaryta iš 330 atskirų failų.]]
Andromedos galaktika arba Andromedos ūkas – ryškiausia šiaurinio dangaus pusrutulio galaktika. Matoma plika akimi Andromedos žvaigždyne. Astronominiuose kataloguose žymima M 31 ar NGC 244. Regimasis ryškis 5,0. Galaktika danguje užima maždaug penkiskart didesnį plotą nei Mėnulio pilnatis, tačiau žiūrint plika akimi neatrodo didelė, nes tik centrinė dalis yra pakankamai ryški.
Atstumas iki Andromedos spiralinės galaktikos apie 2,6 (2.5×1019 km) milijonų šviesmečių. Andromedos galaktika artėja prie mūsų Galaktikos ~300 km/s greičiu. Kaip manoma, Paukščių Tako ir Andromedos galaktikos susidurs maždaug po 4,5 milijardų metų. Ilgą laiką buvo manoma, jog galaktikos skersmuo apie 160000 šviesmečių, tačiau 2007 metais rasta net už 5000000 šviesmečių nutolusių raudonųjų milžinių, kurios vis dar tebesisuka apie šią galaktiką, taigi yra jos dalis.
Galaktikos masė yra apie 4*1011 Saulės masių. Andromedos ūkas yra tipiška spiralinė galaktika, kurios pagrindinė plokštuma su regėjimo kampu sudaro 15° kampą. Andromedos ūke priskaičiuojama ~270 kamuolinių žvaigždžių spiečių, matyti dujų ir dulkių telkiniai ir vandenilio debesys. Kasmet sužimba ~ 30 novų. 1885 metais arti branduolio buvo sužibusi supernova, maksimume pasiekusi 6,0 ryškį. Andromedos ūke rastas kompaktiškas branduolys, kuris susideda iš dviejų koncentracijų P1 ir P2, nutolusių viena nuo kitos 5 šviesmečių atstumu. Ryškesnės koncentracijos P1 ryškis 13,2, blyškesnė P2 koncentracija sutampa su tikruoju galaktikos centru. Manoma, kad ten yra juodoji bedugnė, kurios masė ~ 1,3*107 Saulės masių. Žvaigždinę Andromedos ūko prigimtį numatė E. Hablas, kai kuriuos objektus centrinėje srityje 1943 m. pastebėjo V. Badė. Andromedos ūkas turi 4 palydovus – mažesnes galaktikas NGC 205, NGC 221, NGC 185 ir NGC 147. Andromedos galaktika pagal dydį, masę, šviesį ir sudėtį panaši į mūsų galaktiką.
Sara Bareilles
Sara Beth Bareilles (g. 1979 m. gruodžio 7 d.) – amerikiečių atlikėja, dainų autorė bei aktorė. Karjerą pradėjo 2002 m. , o 2004 m. išleido debiutinį albumą „Careful Confessions“. 2007 m. išgarsėjo su daina „Love Song“, kuri pasiekė ketvirtąją vietą „Billboard Hot 100“ singlų reitinge. 2023 m. duomenimis, atlikėja yra išleidusi šešis studijinius albumus ir vien JAV pardavusi per tris milijonus albumų kopijų bei penkiolika milijonų singlų.
Diskografija
Studijiniai albumai
Garso takeliai
Dusetos (gyvenvietė)
Dusetos – buvusi gyvenvietė Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Dusetų miesto.
Tačira
Tačira  – valstija, esanti vakarinėje Venesuelos dalyje. Ribojasi su Merida ir Barinasu rytuose, su Apūre pietuose, su Kolumbija vakaruose, su Sulija šiaurėje. Tai 16-a pagal plotą ir 9-a pagal gyventojų skaičių šalies valstija. Administracinis centras – San Kristobalis.
Valstijos pavadinimas kilo nuo Tačiros upės.
Geografija
Didžiąją valstijos dalį užima Andų kalnai, čia iškylantys iki 3912 m aukščio (Pulpito k.). Pietryčiuose paviršius leidžiasi į Orinoko žemumą. Tačiros upės priklauso Orinoko ir Marakaibo ežero baseinams.
Valstijos simbolis – muturis (Prumnopitys montana).
Administracinis suskirstymas
Tačira padalinta į 29 savivaldybes (skliaustuose – administracinis centras):
Latvijos nacionaliniai simboliai
Latvijos nacionaliniai simboliai:
Antialkoholinė kampanija Tarybų Sąjungoje
thumb|300px|right|Grafikas, vaizduojantis mirtingumą nuo alkoholio [[Rusijos TFSR ir Rusijoje 1950-2005 m. ]] thumb|180px|Pašto ženklas "Blaivumas - gyvenimo norma" ([[1985 m., SSRS)]]
Antialkoholinė kampanija (TSRS) – kovos su girtuokliavimu ir alkoholizmu kampanija, organizuota TSRS visos valstybės mastu 1985–1987 m. perestroikos pradžioje.
Įvykių eiga
1985 m. gegužės mėn. TSKP CK generalinio sekretoriaus Michailo Gorbačiovo įsakymu buvo nustatyti griežti apribojimai alkoholio gamybai ir pardavimui. Laikoma, kad šio įstatymo iniciatorius buvo TSKP CK Politbiuro narys Jegoras Ligačiovas.
Kai kuriose vietose tokie nurodymai buvo vykdomi nevykusiai ir labai neapgalvotai – Kryme, Gruzijoje, Moldavijoje ir Rusijos pietuose buvo iškertami vynuogynai.
Jei valdant Leonidui Brežnevui degtinės parduotuvės atsidarydavo 11 val. ryto ir dirbo darbo dienomis ir per išeigines, tai per antialkoholinės kampanijos įkarštį spiritiniai gėrimai buvo pardavinėjami tik darbo dienomis nuo 14 valandos, dėl ko sumažėjo darbo drausmė gamyklose, padaugėjo pravaikštų.
Buvo griežtai baudžiama už alkoholinių gėrimų vartojimą parkuose ir skveruose, taip pat traukiniuose. Pagauti girti žmonės turėjo ne tik sumokėti dideles baudas, bet ir nemalonumų darbe (kurį laiką negaudavo premijų). Tokios represijos kažkiek skyrėsi nuo griežtų Jurijaus Andropovo priemonių (jam valdant pravaikštininkai buvo gaudomi pirtyse, kino teatruose ir parduotuvėse), bet tęsė autoritarinį valdymo stilių.
Kampanijos metu vyko intensyvi propaganda: buvo platinamas akademiko Uglovo straipsnis apie alkoholio žalą, teigiantis, kad alkoholio negalima vartoti jokiomis aplinkybėmis, apie tai, kad rusų liaudžiai netipiškas alkoholizmas.
Taip pat aktyviai vedė propagandą žinomas aktyvistas už blaivų gyvenimo būdą Vladimiras Ždanovas.
Atsidarė „Visasąjunginė blaivybės bendrija“. Net įprastas alkoholio vartojimas galėjo tapti griežtų administracinių nuobaudų priežastimi. Buvo uždrausti banketai po disertacijų gynimų, taip pat buvo paskelbta, kad švenčiamos komjaunuoliškos „nealkoholinės vestuvės“.
Iš filmų iškirpdavo scenas su alkoholinių gėrimų vartojimu. Galiausiai Michailas Gorbačiovas gavo pravardes „Limonadinis Džo“ (užuomina į seną čekoslovakišką parodijinį vesterną) ir „mineralinis sekretorius“.
Žinoma, gamyba žymiai sumažėjo, bet dėl neseniai gautos laisvės dalis gamybos perėjo į juodąją rinką. Kaimuose, o net ir daugiaaukščiuose namuose išaugo naminės degtinės gamyba, nežiūrint į baudas ir baudžiamąją atsakomybę. Atsirado daug pogrindinių prekiautojų, kurie pardavinėjo alkoholį ir jo surogatus. Naminukės varymas sukėlė cukraus trūkumą.
Pasekmės
80–ųjų metų pabaigoje pradėjo kurtis kooperatyvai, taip pat atsirado pogrindiniai cechai, kuriose buvo varomas alkoholis. Padaugėjo masinių apsinuodijimų, dažniausiai etilo spirtą pakeitus metilo spirtu, kas baigdavosi labai skaudžiai.
Papildomos nekokybiškos degtinės gamyba dideliais kiekiais tęsėsi iki 90–ųjų vidurio. Nuo 1996 m. – 1997 m. metilo alkoholio panaudojimas praktiškai nebuvo registruojamas, nes prekyboje legaliai pasirodė vyno - alkoholinė produkcija.
Praėjus 20 metų nuo antialkoholinės kampanijos pradžios (2005 m.) Michailas Gorbačiovas viename interviu pasakė: "dėl padarytų klaidų didelis geras darbas baigėsi negarbingai."
Be to, jis pabrėžė: "dabar (2005 m.) Rusijoje su alkoholio naudojimu situacija dar blogesnė, nei prieš 20 metų."
Durklasnukės lydekaitės
Durklasnukės lydekaitės (Ctenoluciidae) – characidų (Characiformes) būrio žuvų šeima. Gyvena Pietų ir Centrinės Amerikos gėluose vandenyse. Kūnas pailgas, turi keletą aštrių dantų.
Šeimoje yra 2 gentys, 7 rūšys.
Pasadena
Pasadena gali reikšti:
Kleopatra (reikšmės)
Kleopatra (gr. Κλεοπᾰ́τρᾱ) – Egipto karalienių ir regenčių iš Ptolemėjų dinastijos vardas bei dažnas vardas graikų mitologijoje.
Lamkhlongngu nacionalinis parkas
Lamkhlongngu nacionalinis parkas  – nacionalinis parkas vakarų Tailande, Kančanaburio provincijoje. Parkas įkurtas 2009 m. gruodžio 25 d.
Vieta
Parkas užima 600,00 km², apima Thongfapumo (Thong Pha Phum) apylinkėse, 130 km į šiaurės vakarus nuo provincijos centro Kančanaburio.
Flora ir fauna
Lamkhlongngu nacionaliniame parke vyrauja drėgni visžaliai ir lapuočių miškai. Iš retų augalų parke sutinkama: stambiavaisis koralmedis (Pterocarpus macrocarpus), Afzelia xylocarpa, kietavaisė ksilija (Xylia xylocarpa), juodmedis (Diospyros mollis) ir kt.
Parke gyvena: azijinis dramblys, indinis zambaras, indokininis tigras, dūminis leopardas, baltarankis gibonas, laibaliemenės beždžionės ir kt.
S/2003 J 10
S/2003 J 10 – natūralus Jupiterio palydovas. Atrastas 2003 m. Havajų Universiteto astronomų komandos, kuriai vadovavo Scott S. Sheppard (David C. Jewitt, Jan Kleyna, Yanga R. Fernández).
Priklauso Karmės palydovų grupei.
Endokrinologija
Endokrinologija ( „viduje“ ir κρίνειν „nulemti, spręsti“) – mokslas apie hormonus (endokrinus); biologijos ir medicinos šaka, tirianti gyvūnų endokrininių organų ir audinių ontogenezę ir filogenezę. Medicininė endokrinologija yra vidaus ligų tyrimo šaka. Endokrinologija tiria tokias ligas ir sutrikimus kaip diabetas, hipoglikemija, akromegalija, karcinoidas, skydliaukės veiklos sutrikimai ir kt.
Šaltiniai
Endokrinologijos dalyko programa Kauno medicinos universitetas
Meksikinė aratinga
Meksikinė aratinga (Aratinga holochlora) – papūgų (Psittaciformes) rūšis, priklausanti aratingų (Aratinga) genčiai. Paplitusi Centrinėje Amerikoje: nuo pietų Meksikos iki Nikaragvos.
Ilgis 32 cm. Kūnas žalias, snapas geltonas. Minta vaisiais, sėklomis, grūdais.
Lizdą suka medžio drevėje. Deda 3-4 kiaušinius.
National Police Commissary FC
„National Police Commissary FC“ – Kambodžos futbolo klubas.
Vainagių ežeras
left|120px
Vainagių ežeras – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 6 km į pietryčius nuo Šaukėnų, Vainagių miške. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,55 km, plotis – iki 0,3 km. Altitudė 132,9 m. Kranto linija labai vingiuota, visi krantai pelkėti. Pietuose išteka Juodupis (Šonos intakas, Ventos baseinas). Šiauriniame krante įsikūręs Vainagių kaimas. Šiaurrytinėje pakrantėje stūkso Vainagių piliakalnis, piečiau piliakalnio yra pastatytas apžvalgos bokštelis.
DARPA Grand Challenge
DARPA Grand Challenge – nepilotuojamų automobilių lenktynės, finansuojamos JAV gynybos ministerijos technologijų skyriaus (DARPA). Jų tikslas yra sukurti pilnai automatizuotus automobilius. Pentagonas planuoja 2015 m. robotais pakeisti 1/3 savo automobilinio parko ir sumažinti žmogiškųjų resursų nuostolius sudėtinguose sąlygose.
Pirmosios lenktynės įvyko 2004 m. kovo 13 d. Nevadoje Mohavo dykumoje. DARPA nustatė 1 mln. dolerių prizą automobiliui, kuris pirmasis įveiks 150 mylių (241,4 km) trasą per 10 valandų. Nors lenktynėms užsiregistravo daugiau nei 100 komandų, tačiau sėkmingiausiai pasirodęs automobilis nuvažiavo tik 5 proc. trasos (11,9 km; komanda Red Team iš Karnegio-Melono universiteto). Realiai varžybose dalyvavo 15 komandų. Pajudėti iš starto pavyko tik 8 automobiliams. Visos trasos nenuvažiavo niekas.
Antrosios lenktynės 2005 m. spalio 8-9 d. taip pat vyko Nevados Mohavo dykumoje. DARPA prizinis fondas buvo padvigubintas iki 2 mln. dolerių. Varžyboms užsiregistravo 195 komandos iš 36 JAV valstijų ir keturių kitų šalių. Po pusfinalių atrinktos 23 komandos, lenktynėse dalyvavo 22. Pagal lenktynių sąlygas komandos gavo informaciją apie trasą prieš dvi valandas iki starto, todėl robotai turėjo tik bendrą trasos vaizdą, o sprendimus kaip konkrečiai įveikti kliūtis sprendė patys. Penkios komandos užbaigė visą trasą, tarp jų keturios per nustatytą maksimalų 10 valandų laiką. Laimėtojų tapo Stanfordo universiteto komanda, kurios modifikuotas VW Touareg "Stanley" trasą įveikė per 6 val. 53 min. ir 58 sekundes. Antrą ir trečia vietas užėmė automobiliai iš vienos Red Team komandos iš Karnegio-Melono universiteto.
Santa Marija de Njeva
Santa Marija de Njeva  – miestas Peru, Amazonės departamento šiaurėje, prie Maranjono ir Njevos upių santakos, 230 m aukštyje. Kondorkanki provincijos centras (nuo 1984 m.).
Ilguma
Ilguma (geografinė ilguma) – viena iš Žemės paviršiaus taško geografinių koordinačių, nurodanti, kiek į rytus ar į vakarus nuo pradinio (Grinvičo) dienovidinio nutolęs Žemės paviršiaus taškas.
Geografinė ilguma matuojama laipsniais (nuo 0° iki 180°) ir yra rytų ir vakarų. Priešingai nei platuma, kurios vienas laipsnis lygus apie 111 km, ilgumos laipsnio ilgis priklauso nuo platumos ir tiksliai lygus (111.320 + 0.373sin²φ)cosφ (kilometrų).
Ilgumos nustatymas
right
Tariamai perpjovus Žemės rutulį plokštuma, einančia per Žemės polius (Š ir P), jos centrą (C) ir tašką (B ar D), kurio geografinę ilgumą reikia nustatyti, gaunama elipsė, einanti per ieškomą tašką ir žemės polius. Tokia elipsės pavidalo kreivė vadinama dienovidiniu.
Sutarta, kad dienovidinis, einantis per Grinvičo astronomijos observatoriją (netoli Londono), laikoma nuliniu (pradiniu) dienovidiniu ir jam suteikta 0° ilguma.
Kampas (α) tarp bet kurio dienovidinio ir pradinio dienovidinio, matuojamas ties Žemės pusiauju, kurio viršūnėje yra žemės centras (kampas BCD) yra vadinamas geografine ilguma.
Geografinė ilguma nebūna didesnė nei 180°, todėl buvo įvestos sąvokos rytų ilguma ir vakarų ilguma. Jei per ieškomą tašką išvestas dienovidinio kampas su pradiniu dienovidiniu yra ne daugiau kaip 180°, o atstumas nuo pradinio dienovidinio iki ieškomo taško einant į rytus yra mažesnis nei einant į vakarus, tai tuomet ta ilguma vadinama rytų ilguma, o priešingu atveju – vakarų ilguma.
Ludino tiltas
Ludino tiltas  – plieninis, ant grandinių kabantis tiltas, esantis Ludino apygardoje, Gandzi tibetiečių autonominėje prefektūroje, Sičuano provincijoje.
Ludino tiltas jungia Dadu upės krantus. Pastatytas 1706 m. Tilto ilgis – 100 m, plotis – 2,8 m. Aukštis virš vandens – 14 m.
Tiltas sudarytas iš 13-os, 2,5 tonos sveriančių, grandinių, kurios pritvirtintos prie didžiulių akmeninių atramų, esančių abiejuose upės krantuose. Devynios, nuo kranto iki kranto, lygiagrečiai nutiestos grandinės padengtos medinėmis plytelėmis. Po dvi grandines iš kiekvienos pusės atstoja turėklus.
1935 m. gegužės 28-29 d., Ilgojo žygio metu, ant tilto įvyko didelis susirėmimas tarp kinų Raudonosios armijos ir nacionalistų pajėgų, kurio nugalėtojais tapo Raudonoji armija. Nuo 1961 m. Ludino tiltas patenka į Kinijos saugomų paminklų sąrašą.
Guopstos (Trakai)
Guopstos – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 10 km į pietryčius km nuo Senųjų Trakų, prie kelio ir jo atšakos į Senąjį Tarpupį. Šalia telkšo Guopstų, Bedugniuko ežerėliai, pietuose prasideda Paluknio miškai. Į rytus esanti Guopstų kaimo pusė priklauso Vilniaus rajonui.
Arvydas Vidžiūnas
Arvydas Vidžiūnas (g. 1962 m. kovo 8 d. Valenčiūnuose, Šakių raj.) – kalbininkas, filologijos pedagogas, politikas.
Mažeikių Jievaro pagrindinė mokykla
Mažeikių Jievaro pagrindinė mokykla – valstybinė dieninė, pagrindinė bendrojo lavinimo mokykla, Mažeikiuose, Laižuvos g. 3, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo specialiojo ugdymo programas lietuvių kalba judesio ir padėties sutrikimų bei intelekto sutrikimų turintiesiems vaikams. Įstaigos kodas 190985634. Steigėjas Mažeikių rajono savivaldybė.
Arvydas Vidžiūnas
Biografija
1969–1975 m. mokėsi Valenčiūnų aštuonmetėje mokykloje, 1975–1977 m. – Voverių aštuonmetėje mokykloje, 1977–1980 m. – Šakių Zigmo Angariečio vidurinėje mokykloje. 1985 m. baigė Vilniaus universiteto Filologijos fakultetą.
Mažeikių Jievaro pagrindinė mokykla
Istorija
1961 m. vasario 2 d. duris atvėrė Mažeikių mokykla-internatas. Į mokyklą-internatą buvo priimami našlaičiai ir toliau nuo miesto gyvenantys vaikai. 1964 m. išleista pirmoji abiturientų laida (24 auklėtiniai). Nuo 1981 m. rugsėjo 1 d. mokykla tapo aštuonmetė ir pervadinama į Mažeikių pagalbinę mokyklą-internatą. 1981–1982 m. m. 1-5 specialiosiose klasėse mokėsi 112 mokinių ir 5-8 bendrojo lavinimo mokyklos klasėse – 113 mokinių. Vėliau čia mokėsi tik specialiųjų poreikių turintys vaikai.
1991 m. įkurtos pirmosios lavinimo klasės vidutinio intelekto sutrikimo vaikams. 1993 m. mokykla pavadinta Mažeikių specialiąja internatine mokykla. 1997 m. birželio 18 d. pasikeitė steigėjas – juo tapo Telšių apskrities viršininko administracija. 2005 m. spalio 11 d. mokykla pervadinta į Mažeikių specialiąją mokyklą. Nuo 2010 m. liepos 1 d. steigėju vėl tapo Mažeikių rajono savivaldybė. 2013 m. rugsėjo 1 d. pervadinta „Jievaro“ pagrindine mokykla.
Arvydas Vidžiūnas
Biografija
1985–1996 m. Vilniaus universiteto Filologijos fakulteto Lietuvių kalbos katedros asistentas, vyresniasis asistentas, docentas. 1996–2004 m. ir 2008–2016 m. Seimo narys, 1996–1999 m. Seimo pirmininko pavaduotojas, 1999–2000 m. Seimo pirmininko pirmasis pavaduotojas.
Nuo 1993 m. Tėvynės sąjungos narys, 2006–2011 m. šios partijos vykdomasis sekretorius.
Rausvagurklė aratinga
Rausvagurklė aratinga (Aratinga rubritorquis) – papūgų (Psittaciformes) rūšis, priklausanti aratingų (Aratinga) genčiai. Paplitusi Centrinėje Amerikoje: Salvadore, Gvatemaloje, Hondūre, Nikaragvoje.
Kūnas žalias, pagurklis oranžiškai raudonas. Gyvena drėgnuosiuose miškuose.
Malaševičės Šv. Kotrynos Aleksandrietės parapija
'''Malaševičės Šv. Kotrynos Aleksandrietės parapija'''  – parapija, įkurta 1986 metais. Parapija priklauso Sedlcų vyskupijai, Terespolio dekanatui. 1987-1991 m. pastatyta dabartinė mūrinė parapijos bažnyčia.
Terespolio Švč. Trejybės parapija
'''Terespolio Švč. Trejybės parapija'''  – parapija, įkurta 1607 metais. 1888 m. carinės valdžios įsakymu panaikinta, 1905 m. atkurta. Parapija priklauso Sedlcų vyskupijai, Terespolio dekanatui. 1863 m. pastatyta dabartinė mūrinė parapijos bažnyčia, 1981-2001 m. buvo rekonstruojama.
Čeremchos Mylinčiosios Dievo Motinos cerkvė
Čeremchos Mylinčiosios Dievo Motinos cerkvė  – cerkvė, esanti Čeremchos kaime. Cerkvė priklauso Čeremchos Mylinčiosios Dievo Motinos parapijai. Cerkvė pastatyta 1987–1997 metais. Architektas Michał Bałasz.
Supraslio stačiatikių vyskupija
Supraslio stačiatikių vyskupija – unitų vyskupija, egzistavusi 1797–1807 metais. Vyskupija buvo įkurta Prūsijos karalystės, Naujosios Rytų Prūsijos valdose. 1798 m. kovo 6 d. Prūsijos karalius Frydrichas Vilhelmas II patvirtino vyskupijos įsteigimą, pagal popiežiaus Pijaus VI bulę. Vyskupijos centras buvo Supraslio mieste, Supraslio stačiatikių vienuolyne. Po Tilžės taikos 1807 m. visa vyskupijos teritorija atiteko Rusijos imperijai. 1809 m. vasario 14 d. caro Aleksandro I dekretu vyskupija buvo panaikinta ir prijungta prie Bresto vyskupijos.
Tautodailininkas
thumb|right|180px|Tautodailininkų darbas – kryžius poeto [[Jonas Aistis|Aisčio sodybos vietoje (aut. L. Juozonis, V. Markevičius)]] Tautodailininkas („tautos dailininkas“) – liaudies menininkas.
Tautodailininkai gali būti ir profesionalūs menininkai, kuriantys pagal liaudies meno tradicijas, stilių, tematiką. Tautodailininku gali būti laikomas ir medžio drožėjas, skulptorius, mezgėja(s), keramikas (-ė), pynėja(s), karpinių meistrai, verbų pynėjai bei kt.
Didelė dalis tautodailininkų turi kitą (pirminę) profesiją, specialybę; tautodaile užsiima laisvalaikiu, per atostogas arba kaip pomėgiu. Maža dalis tautodalininkų Lietuvoje nuo pat pradžių užsiėmė tik tautodaile ir niekuo daugiau – pragyventi vient iš tokios veiklos nėra lengva.
Mandalajaus regionas
Mandalajaus regionas (MY မန္တလေးတိုင်းဒေသကြီး (manta.le: tuing: desa. kri), anksčiau – provincija) – vienas iš Mianmaro administracinių vienetų. Regionas yra šalies centre ir ribojasi su Sagaino ir Magvės regionais vakaruose, Šanų valstija rytuose, bei Bago regionu ir Kajinų valstija pietuose. Regiono sostinė – Mandalajus. Mandalajaus regiono pietuose yra Mianmaro sostinė Neipidas, įsikūręs Pjinmanos gyvenvietėje.
Mandalajaus regionas yra reikšmingas Mianmaro ekonomikai, nes čia susitelkę 15 % šalies ūkio.
Puchlų Rūpestingosios Dievo Motinos cerkvė
Narevo Viešpaties Nukryžiavimo Kryžiaus cerkvė  – cerkvė, esanti Puchlų kaime. Cerkvė priklauso Puchlų Rūpestingosios Dievo Motinos parapijai. Pirmoji cerkvė šioje vietovėje buvo pastatyta apie 1578 metus. 1756 m. buvo pastatyta nauja cerkvė. Dabartinė cerkvė pastatyta 1913–1918 metais. 2003 m. vasario 27 d. cerkvė įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą. Cerkvėje yra 1771 m. sukurta Dievo Motinos ikona.
Alsėdžių herbas
Alsėdžių herbas – Alsėdžių miestelio heraldinis simbolis,
Aprašas
Žaliame herbinio skydo lauke auksinis pastoralas, apipintas sidabrinėmis vynmedžio šakelėmis su trimis auksinėmis vynuogių kekėmis.
Simbolika
Svarstant herbo idėjas, apsispręsta jame pavaizduoti auksinį pastoralą, apipintą vynmedžio šakelėmis.
Istorija
Herbas patvirtintas Lietuvos Prezidento 2003 m. balandžio 25 d. Etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis.
Augalinė ląstelė
thumb|right|360px|Augalų ląstelės struktūra Augalinė ląstelė – eukariotinių organizmų ląstelė, būdinga augalams.
Murgiškės
Murgiškės arba Melnikovas (, nuo 1938 m. liepos 17 d. Bastental, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Gavrilovo kaimo gyvenvietės teritorija.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Geldapės apskrities Gavaičių valsčiaus kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono, 1947–1993 m. Gavrilovo apylinkės kaimas.
Vėžežeris (Kelmės r., Šaukėnų sen.)
left|120px
Vėžežeris – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 8 km į pietryčius nuo Šaukėnų, Šonos miške. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,42 km, plotis – iki 0,22 km. Altitudė 128,6 m. Šiaurrytinėje dalyje yra 0,22 ha priekrantės sala. Rytinis krantas aukštas, kiti – žemesni, vietomis pelkėti. Iš rytų į vakarus ežerą prateka Vėžupis (Gansės baseinas). Įsikūręs Vėžežerio kaimas.
Milton Friedman
Miltonas Fridmanas (1912 m. liepos 31 d. Niujorke – 2006 m. lapkričio 16 d. San Franciske) – žymus amerikiečių ekonomistas.
monetarizmo teorijos pradininkas, keinsistinės teorijos kritikas, Nobelio ekonomikos premijos laureatas. Čikagos universiteto profesorius.
Biografija
Gimė žydų emigrantų šeimoje. 1928 m. baigė mokyklą. Gavęs stipendiją, įstojo į Rutgerso universitetą, 1932 m. jį baigė. Mokslus tęsė Čikagos universitete, statistikos žinias tobulino Kolumbijos universitete.
Baigęs magistro studijas įsidarbino valstybinėse įstaigose, 1941–1943 m. dirbo patarėju JAV finansų departamente. Čia pradėjo ruošti pokarinę mokestinę politiką. Savo profesinės veiklos pradžioje pasisakė už keinsistinės ekonomikos apmokestinimo principų taikymą, vėliau šio požiūrio atsisakė ir tapo aktyviu mažų mokesčių, menkai reguliuojamos laisvos rinkos šalininku.
1946 m. pradėjo dėstyti Čikagos universitete, kur išdirbo virš 30 metų. Čikagos universitete buvo suteiktas profesoriaus vardas. 1960–aisiais dirbo prezidento R. Niksono administracijoje.
1962 m. išleistas pirmasis jo ryškus darbas – „Capitalism and Freedom“, o 1976 m. M. Fridmanas sulaukė svarbiausio pripažinimo – jam suteikta Nobelio ekonomikos premija.
Vėliau dirbo R. Reigano administracijoje, rašė mokslinius straipsnius.
Neuroendokrinologija
Neuroendokrinologija – endokrinologijos bei neuromokslų šaka, tirianti nervų bei hormonų sistemų sąveiką (iš esmės – hipofizę ir hypothalamus liaukas – svarbiausias nervų sistemos ir hormoninės sistemų jungtis). Kadangi hipofizė ir hypothalamus liaukos atlieka svarbias kūno bei gyvybines reguliavimo funkcijas, o veiklos sutrikimai sukelia įvairius simptomus, neuroendokrinologinėms priežastims tirti buvo specializuojamasi.
Viena pirmųjų neuroendokrinocologijos pagrindėjų – Berta Scharrer (1906-1995). Neuroendokrinologijos „tėvu“ yra laikomas Geoffrey Harris (1913-1971).
Chorasanas
Chorasanas, dar žinomas kaip Chavar-zaminas (, „rytų šalis“) – senovinis regionas Artimuosiuose Rytuose, Irano, Afganistano, Turkmėnistano, teritorijose.
Geografija
thumb|left|Chorasanas žemėlapyje Chorasano regiono vakarinė riba yra aiški, nes jis buvo ribojamas geografinės užtvaros – Dešte Luto dykumos. Nuo Kalifato laikų Chorasanu buvo vadinamos teritorijos, esančios į šiaurės rytus nuo jos, todėl tikslesnis regiono rytinių ir šiaurinių ribų apibrėžimas nėra nusistovėjęs. Čia yra išskiriamos tikrojo Chorasano ir išplėstinio Chorasano sąvokos.
Tikrąjį Chorasaną šiaurėje ribojo Turkmėnijos stepės, kurios skyrė nuo Chorezmo, šiaurės rytuose jis susisiekė su Sogdu, o rytuose-pietryčiuose jį apribojo Hindukušo kalnai. Į išplėstinio Chorasano sampratą galėjo įeiti ir aplinkiniai regionai – Chorezmas ir Sogdas šiaurėje, Seistanas ir Puštūnistanas už Hindukušo.
Regionas pasižymėjo kalnuotomis, tačiau neretai derlingomis vietovėmis su klestinčiais miestais.
Istorija
Senovės Persijos laikais Chorasaną sudarė keturi atskiri regionai, kurie islamo laikotarpiu impti vadinti pagal pagrindinius jų miestus: Baktrija (Balchas) šiaurės rytuose, Parta (Nišapūras) šiaurės vakaruose, Margiana (Mervas) tarp jų ir Arija (Heratas) pietuose. Iš čia kilo keletas žymių senovės Persijos dinastijų – Graikų-baktrų karalystė (iš Baktrijos) ir Aršakidai (iš Partos). Chorasano pavadinimas pradėtas naudoti Sasanidų imperijoje, kuri dalinta į keturis ketvirčius: Chvavaran (vakarinį), Apachtar (šiaurinį), Nimruz (pietinį), Churasan (rytinį). Silpstant Sasanidams, 420–567 m. regioną valdė Eftalitai, kol jį vėl susigrąžino Persija.
Persų kultūros židinys
VII a. Sasanidų imperiją nukariavus Kalifatui, regionas sudarė ryčiausią jo dalį, kur mažiausiai siekė arabų kultūra. Tai leido vystytis vietinei persiškai kultūrai, o nuo IX a. suklestėti persiškoms dinastijoms. Kalifatui byrant, Chorasanas tapo vienu iš dviejų pagrindinių Irano centrų, kur kaupėsi kultūrinė ir politinė energija, o čia vykę procesai veikė visą rytinę Didžiojo Irano dalį iki pat Indo upės. Kitas Irano civilizacijos centras tuo metu buvo vakaruose – Persijos Irakas.
LKL 2008–2009 m. sezonas
LKL 2008-2009 metų sezonas – 16–as lygos sezonas, kuris prasidėjo rugsėjo 27 dieną.
Chorasanas
Persų kultūros židinys
IX–XI a. Chorasaną valdė daug vietinių dinastijų – Tachiridai (827-873, iš Partos), Safaridai (861–1003, iš Seistano), Samanidai (875–999, iš Baktrijos), Gaznevidai (963–1167, iš Zabulistano), ir kai kurios iš jų sugebėdavo užkariauti ne tik Irano rytines, bet ir vakarines dalis. Nuo XI a. sustiprėjo Chorezmo regionas Maveranachre, iš kurio užkariavimus vykdė Seldžiukai (1037–1194) ir Chorezmidai (1077–1231).
Per visą laikotarpį regione įsigalėjo naujoji persų kalba (pakeitė iki tol įsigalėjusias partų, baktrų ir kitas kalbas). Taip formavosi peraakalbių tadžikų tautybė ir atskiras persų kalbos dialektas. Iš šio regiono buvo kilę žymiausi persų civilizacijos atstovai: rašytojai Rudakis, Ferdousi, Rumis, Šahidas Balchis, Abu al-Abbas Marvazis, mokslininkai Avicena, Al-Farabis, Al-Birunis, Omaras Chajamas, teologai Ahmadas ibn Hanbalis, Abu Hanifa, Imamas Bucharis, Imamas Muslimas ir daugybė kitų.
Po Mongolų užkariavimo
XIII a. regioną nusiaubė Mongolų imperija, kuri pabaigė Chorasano kultūrinį ir politinį viešpatavimą Irane. Buvo sugriauti klestintys miestai, išnaikinta daugybė gyventojų. Irano politinis ir kultūrinis centras vis labiau persikėlė į vakarus (į istorinį Azerbaidžaną), kur koncentravosi Irano sostinės. Po Ilchanato subyrėjimo 1335 m., Chorasane nepriklausomą valstybę sukūrė Kartidai
Chorasano pakartotinis suklestėjimas buvo viešpataujant Timūridams (1381–1526), kurie perkėlė Irano sostinę į Heratą ir Samarkandą. Tuo metu buvo pastatyta daug architektūros šedevrų. Jų imperijai nusilpus, Chorasanas tapo buferine zona ir ginčo objektu tarp Safavidų rytuose ir Uzbekijos Šeibanidų šiaurėje. XVIII a. pradžioje kraštą jau valdė Safavidai, bet į jį savo pretenzijas ėmė reikšti ir puštunų Duranių dinastija iš istorinio Seistano.
1736 m. Chorasane kilo tiurkų afšarų kilmės Nadyr Šachas, kuris nukariavo Didįjį Iraną. Tačiau po jo mirties 1747 m. istorinis Chorasanas buvo padalintas į 3 dalis: vakarinė liko Irane, rytinė – atiteko Duraniams, o šiaurinėje įsigalėjo Rusijos imperija. Šis Chorasano padalijimas išlieka iki dabar: jis padalintas tarp Irano, Afganistano ir Turkmėnistano.
Guotinės
Guotinės – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 12 km nuo Obelių.
Supraslio stačiatikių vienuolynas
Istorija
Vienuolyno statybos prasidėjo XVI a. amžiuje, statybų idėjos autoriai buvo Lietuvos Didysis Kunigaikštis Aleksandras Chodkevičius ir stačiatikių vyskupas Josifas Soltanas. Vienuolyno įkurimo aktą apie 1500 m. pasirašė karalius Aleksandras Jogailaitis. 1501 m. šioje vietovėje pastatyta pirmoji medinė cerkvė. Po dvejų metų buvo pastatyta mūrinė cerkvė. 1516 m. cerkvė buvo pašventinta ir vėliau išplėsta. Vienuolynas tapo religijos ir kultūros centru, 1557 m. vienuolyno bibliotekoje buvo apie 200 knygų. Vienuolynas bendradarbiavo su Kijevo Pečersko Lavra vienuolynu ir Atono stačiatikių vienuolynu. 1598 m. naujuoju vienuolyno vadovu tapo Adomas Ipatijus Pociejus. 1609 m. vienuolynas buvo vienas iš pirmųjų, kuris priemė Bresto uniją ir po kelerius metus trukusių ginčų dėl religinės priklausomybės 1614 m. galutinai atiteko unitams. XVII a. pabaigoje vienuolyne pradėtos spausdinti knygos rusėnų, lenkų ir lotynų kalbomis. 1797–1809 m. vienuolynas buvo Supraslio stačiatikių vyskupijos centru. 1824 m. vienuolyną perėmė Rusijos stačiatikių bažnyčia. I pasaulinio karo metu visi vienuoliai pasitraukė į Rusijos imperiją kartu su savimi išsivežė ir Supraslio Dievo Motinos ikoną. Tarpukariu vienuolyne įsikūrė vienuoliai saleziečiai. 1939–1941 m. sovietai nusiaubė vienuolyną. 1944 m. besitraukianti vokiečių kariuomenė susprogdino Dievo Gimimo cerkvę. Nuo 1945 m. iki 1980 m. vienuolyne veikė žemės ūkio mokykla. Apie 1980 m. vienuolynas buvo gražintas stačiatikių bendruomenei. Nuo 1985 m. pradėta atstatinėti Dievo Gimimo cerkvė. 2004 m. rugsėjo 16 d. buvo įkurta Supraslio stačiatikių akademija.
Vienuolynas garsėjo knygų rašymo ir perrašinėjimo mene istorinėje Lietuvoje. 1823 m. vienuolyne surastas Supraslio kodeksas – X a. pabaigos senosios slavų kalbos raštijos paminklas.
Kolumbinė aratinga
Kolumbinė aratinga (Aratinga wagleri) – papūgų (Psittaciformes) rūšis, priklausanti aratingų (Aratinga) genčiai. Paplitusi Pietų Amerikoje: Kolumbijoje, Ekvadore, Peru, Venesueloje.
Thrashcore
Thrashcore (dar žinomas kaip fastcore) yra greito tempo hardcore punk atšaka, kuri išryškėjo devintojo dvidešimtojo amžiaus dešimtmečio pradžioje. Thrashcore daugiausia yra pagreitintas hardcore punk, kartu su retkarčiais grupių naudojamu ""blast - beat" būgnijimu. Dainos gali būti labai trumpos. Dauguma aspektų thrashcore'as turi mažiau disonancinių garsų ir metalui būdingų bruožų nei jam gana artimas žanras grindcore. Kaip ir hardcore'o, thrashcore'o dainų tekstai pabrėžia jaunuolių maištavimą ar antimilitarizmą. Žanras siejasi su riedlentininkų kultūra.
Kolumbinė aratinga
Kūnas žalias, aplink akis – balta dėmė. Viršugalvis ir sparnų kraštai raudoni. Gyvena drėgnuosiuose ir sausuose miškuose, krūmynuose.
Aglaura
Graikų mitologijoje vardas Aglaura („šviesiaorė“) turi kelias reikšmes:
Nuorodos
Аглавра
Suvalkija (žurnalas)
Suvalkija – mėnesinis regioninis etnokultūros žurnalas, einantis nuo 1997 m. Marijampolėje.
Istorija
Leido Prano Vaičaičio draugija, leidžia asociacija „Sūduvos kultūros fondas“. Tiražas 1000 egz.
Rašo apie krašto istoriją ir dabartį, skelbia istorinius dokumentus ir nuotraukas, grožinės literatūros kūrinius.
Senepa
Senepa  – upė Peru, Amazonės departamento šiaurėje esačioje Kondorkanki provincijoje; Maranjono kairysis intakas. Prasideda Anduose, Ekvadoro pasienyje. Teka į pietus žemumomis, įteka į Maranjoną ties Oreljanos gyvenviete.
Pagrindinis intakas – Niuninaikaksas (dešinysis).
Maria Gripe
Marija Gripė (SV Maria Gripe, 1923 m. liepos 25 d. – 2007 m. balandžio 5 d.) – švedų rašytoja, kūrusi vaikams ir paaugliams. 1974 m. Gripei įteiktas prestižinis vaikų literatūros apdovanojimas – Hanso Kristiano Anderseno medalis.
Biografija
Gimė Vaksholmo miestelyje, netoli Stokholmo. Būdama šešerių metų persikėlė į Erebru, kur baigė mokyklą. Stokholmo universitete studijavo filosofiją, religijų istoriją. 1946 m. ištekėjo už dailininko Heraldo Gripės, kuris vėliau iliustravo rašytojos knygas.
Gripė kaip rašytoja debiutavo 1954 m. Nuo 1963 m. gavo ne vieną apdovanojimą.
Kūryba
Kūryba labai jautri, poetiška, netgi melancholiška. Vyraujanti knygų tema – vaiko ir paauglio asmenybės brendimas, savarankiškumas, savivoka. Gripės kūriniuose besąlygiškai tikima vaiko intelektinėms galimybėmis.
Gripės kūryboje nemažai mistinių detalių, siužetai pakankamai klaidūs. Kai kurių kritikų nuomone, Gripės kūryba skirta ne jaunesniojo amžiaus skaitytojams, o suaugusiems.
Angkor Tiger FC
„Angkor Tiger FC“ – Kambodžos futbolo klubas iš Siem Reapo provincijos.
Istorija
Klubas įkurtas 2015 m. 2019 m. žaidė elito divizione ir liko penktoje vietoje.
Suvalkietis (laikraštis)
Suvalkietis – Marijampolės apskrities laikraštis, einantis nuo 1941 m. balandžio 19 d. Marijampolėje.
Istorija
Iki 1950 m. buvo LKP (b) Marijampolės apskrities komiteto ir vykdomojo komiteto leidinys, 1950–1990 m. – LKP Kapsuko rajono komiteto ir Liaudies deputatų tarybos leidinys, nuo 1990 m. – nepriklausomas Suvalkijos laikraštis, nuo 1995 m. – Marijampolės apskrities laikraštis. Pirmaisiais Lietuvos nepriklausomybės metais pasikeitė „Suvalkiečio“ teisinis statusas: jis tapo valstybine įmone, pavaldžia Spaudos departamentui. 1992 m. prasidėjo laikraščio privatizacija, kuri baigta 1995 m. Redakcijos darbuotojai paritetiniais pagrindais išpirko akcijas, ir nuo tada „Suvalkietis“ yra uždaroji akcinė bendrovė.
1941 m. išėjo tik 8 numeriai. Nuo 1941 m. birželio 15 d. iki 1945 m. sausio 27 d. nebuvo leidžiamas. 1945–1947 m. ėjo vienąkart-dukart, 1948–1950 m. – triskart, 1951–1954 m. – dukart, nuo 1955 m. – triskart per savaitę. Iki 1990 m. vadinosi „Naujasis kelias“. Spausdino Marijampolės spaustuvė. Tiražas 1941 m. – 5000 egz., 1987 m. – 22 500 egz., 1997 m. – 9500 egz.
Gigantotermija
Gigantotermija  – reiškinys biologijoje ir paleontologijoje, kai stambūs, didelės kūno masės gyvūnai lengvai išlaiko pastovią aukštą kūno temperatūrą, kas yra žymiau sunkiau smulkiems gyvūnams, kadangi šie turi didesnį kūno paviršiaus ploto ir kūno masės santykį. Didelis gyvūnas turi santykinai daugiau kūno medžiagos giliau nuo kūno paviršiaus, todėl jis lėčiau praranda kūno sukauptą šilumą (bet taip pat ir lėčiau įšyla).
Šis reiškinys svarbus stambiems ektoterminiams gyvūnams, pvz., stambiems vėžliams, dinozaurams bei dabar išnykusiems vandens ropliams, tokiems kaip ichtiozaurai ir mozazaurai, stambioms žuvims (pvz., didysis baltasis ryklys). Ektoterminiai gigantotermai savo kūno temperatūra ir metabolizmo sparta panašūs į endoterminius gyvūnus.
Parmidžaninas
right|thumb|240px| Parmidžanino „Autoportretas konvekso veidrodyje“ (1523-24, [[Meno istorijos muziejus Vienoje]] Parmidžaninas (it. Parmigianino, tikr. Girolamo Francesco Maria Mazzola, 1503–1540 m.) – dailininkas ir ofortistas iš Parmos. Vienas reikšmingiausių italų manierizmo atstovų.
Alko alkakalnis
left|100px Alko alkakalnis, vadinamas Alkos, Aukos, Šventimų kalnu (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas –, senas vertybės kodas – M29, senas kultūros paminklų sąrašo Nr. AR497) – alkakalnis šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Alko kaime (Imbarės seniūnija), 1,5 km į šiaurės vakarus nuo Salantų bažnyčios, 1,2 km į vakarus nuo kelio , Erlos kairiajame krante, Salantų regioniniame parke.
Alkakalnis
Įrengtas tarp Erlos ir Alkupio upių esančios moreninės kalvos pietinėje dalyje, apaugęs mišku, kuriame dominuoja spygliuočiai. Šlaitai statūs, iki 10–13 m aukščio. Pietvakarinėje ir šiaurės vakarinėje dalyje yra pora pakilumų, primenančių pilkapius.
Pietvakarine kalvos papėde ir šiaurės vakariniu šlaitu praeina senkelis, o šiaurės rytiniu šlaitu kyla kelias į kaimą. Šiaurės vakarinėje dalyje palei senkelį ir šiaurinėje dalyje skersai kalvos sukrauti akmenų pylimai. Pietinėje dalyje stūkso stogastulpis. Pietrytinis kalvos galas duobėtas, apnaikintas kasant žvyrą.
Parmidžaninas
Biografija
Girolamo Francesco Maria Mazzola gimė 1503 m. sausio 11 d. Parmoje. Tai buvo aštuntasis vaikas Filippo Mazzola ir Donatella Abbati šeimoje. Tėvas mirė jau po dvejų metų ir vaiką auklėjo dėdės Michele ir Pier Ilario, kurie patys buvo dailininkai. Būsima pravardė Parmigianino lietuviškai reikštų „Parmos vaikas“. left|thumb|160px| „Autoportretas su raudona kepure“ (1540, [[Nacionalinė Parmos galerija)]] 1515 m. Parmidžanino dėdės gavo užsakymą atlikti darbus Šv. Jono evangelisto bažnyčioje. Parmidžaninas vėliau šiuos darbus baigė. Vos 18 metų sulaukęs Parmidžaninas jau buvo profesionalus dailininkas ir atskleidė savo meistriškumą, pvz., altoriaus tapyboje Bardi miesto bažnyčioje. Ankstyvąją Parmidžanino tapybą akivaizdžiai paveikė Koredžas, su kuriuo jis dirbo Šv. Jono evangelisto bažnyčioje 1521–1523 m. Pvz., freskos Dianos ir Akteono legendos tema Rocca Sanvitale pilyje prie Parmos beveik replikuoja Koredžo kompozicijas ir figūras Šv. Pauliaus abatijoje Parmoje. Visgi manoma, kad Parmidžaninas nebuvo Koredžo mokinys.
Alko alkakalnis
Alkakalnis
Teritorijos plotas – 3,12 ha.
Parmidžaninas
Biografija
1524 m. Parmidžaninas išvyko į Romą, kad gautų užsakymų iš popiežiaus aplinkos. Romoje jis susipažino su Mikelandželo ir Rafaelio darbais, nutapė pagarsėjusį savo autoportretą konvekso veidrodyje. 1527 m. bedirbant prie vieno žymiausių savo darbų – „Šv. Jeronimo vizijos“, Parmidžaninas buvo priverstas palikti miestą, nes tuo metu Romą užėmė plėšikaujanti Šv. Romos imperijos kariuomenė. Dailininkas persikėlė į Boloniją, kur sukūrė vieną savo garsiausių darbų – „Madona su Šv. Margarita ir šventaisiais“.
1530 m. Parmidžaninas grįžo į Parmą, kur gavo užsakymą ištapyti Santa Maria della Steccata bažnyčios altorius, kurių visgi taip ir nepabaigė. Gyvenimo pabaigoje Parmidžaninas susidomėjo alchemija, dėl ko daug darbų ir nebaigė iki galo, tarp jų ir garsiausio savo darbo „Madonos ilgu kaklu“, kurį pradėjo 1534 m. Domėdamasis alchemija dailininkas išbandė ofortų graviravimo techniką. Parmidžaninas mirė 1540 m. rugpjūčio 24 d. Casalmaggiore miestelyje Lombardijoje, kuriame tapė paskutinius 3 metus, palaidotas vietos Frati de' Servi bažmyčioje.
Alko alkakalnis
Alkakalnis
Į šiaurę stovi sodyba, tarp kurios ir alkakalnio išliko čia augusio Šventojo (Aukuro) ąžuolo kelmas. Šiaurės vakarinėje alkakalnio papėdėje yra loma, kurioje už senkelio pylimo stūkso akmuo su dubeniu, o į šiaurę nuo jo iš kalvos vakarinio šlaito trykšta gydomąja galia garsėjęs šaltinis. Kalvos pietrytinėje papėdėje pastatytas akmuo su užrašu „Alkos alkakalnis“, o slėnyje įrengta poilsio aikštelė su informaciniu stendu.
Parmidžaninas
Kūryba
Kaip ir daugeliui manieristų, Parmidžaninui būdingas grožio idealo ieškojimas. Be jaunystės, Koredžo įtakos, dailininką labiausiai paveikė Rafaelio kūryba. Romoje Parmidžaninas netgi buvo vadinamas „prisikėlusiu Rafaeliu“ – tokį įspūdį sudarė graciškos ir elegantiškos jo dailės formos. Lengvu ir išpuoselėtu stiliumi dailininkas reikšmingai prisidėjo prie Aukštosios Manieros stiliaus susiformavimo Italijoje. Dailininkas taip pat laikomas reikšmingiausiu Italijos XVI amžiaus portretistu, neskaitant Venecijos dailės mokyklos meistrų.
Alko alkakalnis
Istorija
Alkos kalnas – Erlos slėnyje stūksančios moreninės kalvos dalis. Manoma, kad I tūkstantmetyje – II tūkstantmečio I pusėje jame veikė pagonių šventykla, kuri buvusi atnaujinta XVI a. II pusėje – XVII a. pr., vykstant priešpriešai tarp protestantiškos reformacijos ir katalikybės.
Krikščionybei įsigalėjus, Joninių naktį ant aukuro akmens Salantų apylinkės jaunimas kūrendavo laužus. Antrojo pasaulinio karo pradžioje iš kalvos pietrytinio galo buvo kasamas žvyras naujam keliui kalvos šiaurės rytiniu šlaitu tiesti. Pasakojama, kad žvyrduobėse žmonės rado žalvarinių papuošalų, akmeninių rutulių ir kitų radinių, žmogaus kaukolę. Darbus nutraukus, ant kalno buvo pastatytas stogastulpis.
1972 m. alkakalnis paskelbtas respublikinės reikšmės archeologijos paminklu (AR497), 1997 m. įrašytas į nekilnojamųjų kultūros vertybių registro mitologinių vietų sąrašą (M29), 2005 m. pripažintas valstybės saugoma kultūros vertybe.
Tyrimai
1948 m. žvalgė Lietuvos mokslų akademijos Istorijos institutas (vadovas Pranas Kulikauskas), 1959 m. – Juozas Mickevičius (Kretingos kraštotyros muziejus), 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (ekspedicijos vadovas Romas Olišauskas), 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (ekspedicijos vadovas Vilnius Morkūnas), 1993 m. – Vykintas Vaitkevičius).
Siauralapė balžuva
Siauralapė balžuva (Andromeda polifolia) – erikinių (Ericaceae) šeimos, monotipinės balžuvos (Andromeda) genties augalų rūšis. Lotyniškas moksliškas pavadinimas dėl augalo žiedų grožio kilęs iš senovės graikų mito apie Persėją, kuriame minima gražuolė Persėjo žmona Andromeda.
Auga Eurazijos ir Šiaurės Amerikos miškų ir tundros zonoje, durpingose pelkėse ir spygliuočių miškuose. Lietuvoje auga pelkėse ir durpynuose, rečiau supelkėjusiuose pušynuose.
Aprašymas
Tai žemaūgis (15-60 cm) krūmokšnis su toli šliaužiančiu šakniastiebiu ir su daugeliu kylančių pilkšvų šakelių. Lapai trumpais koteliais, odiški, žiemojantys, su žemyn užsirietusiais kraštais, 2-4,5 cm ilgio ir ne daugiau kaip 1 cm pločio. Lapų viršus tamsiai žalios spalvos, apačia melsvai balta. Žiedynas – kekė. Žiedai baltos arba rausvos spalvos. Žydi gegužės – birželio mėn. Vaisius – penkializdė dėžutė.
Augalas nuodingas. Jo lapuose, jaunuose ūgliuose, žieduose yra toksinių medžiagų. Rytų Europoje šio augalo lapai buvo naudojami kailiams raugti ir audeklams dažyti. Anksčiau liaudies medicinoje balžuva buvo vartojama nuo reumato ir džiovos.
Re (nata)
thumb|Re pirmojoje, antrojoje (kairėje) ir mažojoje (dešinėje) oktavose
Pirmosios oktavos re mokslinis žymėjimas yra D4, o dažnis – apytiksliai 293,665 Hz.
Grafinis atvaizdavimas
thumb|600px|centre|Pirmos oktavos re pozicija 88 klavišų [[Klaviatūra|klaviatūroje]]
Prūslaukiai
Prūslaukiai arba Muravjovas (, nuo 1938 m. birželio 3 d. Praßlau, Praßfeld, nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Gavrilovo kaimo gyvenvietės teritorija.
Butanas 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Butanas dalyvavo 2012 vasaros olimpinėse žaidynėse Londone, Jungtinėje Karalystėje nuo liepos 27 iki rugpjūčio 12 d. Du sportininkai varžėsi šaudymo iš lanko ir šaudymo rungtyse.
Prūslaukiai
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Gumbinės apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Stalupėnų rajono, vėliau Oziorsko rajono, 1947– 1993 m. Gavrilovo apylinkės kaimas.