cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Airbus A300
A300B1
Prototipo versija. Pagaminta 2 vnt. Antrasis A300B1 prototipas aprūpintas dviem General Electric CF6-50A varikliais, išvystančiais 220 kN (kiloniutonų) trauką, 1980 m. buvo parduotas Air Algérie aviakompanijai. Laineris talpino 259 keleivius. 1991 metais šis oro laineris buvo pastatytas Briuselio oro uoste ir naudojamas gaisrininkų pratyboms. 2003 metais utilizuotas.
A300B2
A300B2 – pirmoji serijinė versija. Naudojami General Electric CF6 arba Pratt & Whitney JT9D variklai (tokie patys varikliai naudojami ir pirmuosiuose Boeing 747-100 orlaiviuose), išvystantys atitinkamai 227 kN ir 236 kN trauką. Šią versiją pirmoji pradėjo naudoti aviakompanija „Air France“.
A300B4
B2 ir B4 serija gaminta nuo 1974 iki 1984 metų. Per tą laiką pagaminti 248 šios serijos lėktuvai.
A300-600
A300-600 Oficialiai vadinama A300B4-600. Pradėta gaminti 1983 m., naudojant didesnės galios General electric CF6-80 arba Pratt & Whitney PW4000 variklius. Oro lainerio matmenys liko tokie patys, kaip ir B2, bei B4 versijų, bet panaudojus A310 fliuzeliažo galinę dalį, padidėjo salono aukštis. Šioje oro lainerio versijoje buvo sumontuota A310 pilotų kabina, jį pilotavo 2 pilotai. Pirmoji šį lainerį pradėjo naudoti aviakompanija „Saudi Arabian Airlines“. Iš viso pagaminta 313 vnt. -600 serijos modelių.
Visi laineriai gaminti nuo 1989 metų yra -600R versijos (įskaitant ir krovininius).
Nausėdai (Stoniškiai)
Nausėdai – kaimas Pagėgių savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Rukų, kairiajame Gėgės krante. Pietuose teka Nemunas, vakaruose į jį įteka, Nemuną ir Gėgę jungiantis, upelis – Pirdė.
Airbus A300
A300B10
A300B10 (A310) – trumpesnio fiuzeliažo variantas. Jame sumontuoti naujos konstrukcijos, didesnio aerodinaminio efektyvumo sparnai, mažesnė uodega. Pilotuoja 2 pilotai: naudojama skaitmeninė avionika, todėl buvo galima atsisakyti borto inžinieriaus. Naudojamos standartinė -200 ir padidinto (iki 9600 km) skrydžio nuotolio -300 versijos. Dalis oro lainerių naudojami kaip kariniai transportiniai lėktuvai ar oro tanklaiviai.
Katastrofos
Per visą A300 eksplotavimo istoriją, katastrofas patyrė 25 A300 oro laineriai. Jų metu žuvo 1435 žmonės.
1988 m. liepą „Iran air“ priklausantis A300B2-203 (EP-IBU) skrisdamas reisu IR655 iš Bandar-e Abbas, Irano į Dubajų virš Persijos įlankos buvo numuštas raketos, paleistos iš amerikiečių raketinio kreiserio „Vincennes“. Žuvo visi 274 keleiviai (tarp jų – 66 vaikai) ir 16 žmonių įgula.
Šimkuvienė
Šimkuvienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Šimkuvytė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Šimkuvis.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
La Pasas (Urugvajus)
La Pasas  – miestas pietų Urugvajuje, Kaneloneso departamente, Montevidėjo aglomeracijoje, 16 km į šiaurės vakarus nuo sostinės centro. 19,8 tūkst. gyventojų (2004 m.). Maisto, tekstilės pramonė.
Istorija
Miestas susikūrė 1872 m. kaip granito gavybos centras. XX a. pr. La Pase įsikūrė daug imigrantų iš Europos.
Farerų futbolo varžybos 1959 m.
Farerų futbolo varžybos 1959 m.
Pradžia: praeities dvasios
Pradžia: praeities dvasios, Japonijoje žinomas kaip Gin-iro no Kami no Agito (銀色の髪のアギト, ) – 2006 m. Japonijos anime filmas, sukurtas „GONZO“ studijoje.
Siužetas
Filmo veiksmas vyksta distopinėje Japonijoje po 300 metų.
Veikėjai
Veikėjas – aktorius (seiyū) japoniškoje versijoje – aktorius angliškoje versijoje
Šiurkutė
Šiurkutė - lietuviška moteriškos giminės pavardė (mergautinė pavardė).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Šiurkienė (ištekėjusi moteris).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Šiurkus.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Asimiliacija
Sąvoka Asimiliacija gali reikšti:
Ferdinand Porsche
thumb|Ferdinandas Poršė
Ferdinandas Poršė (Ferdinand Porsche; 1875 m. rugsėjo 3 d. – 1951 m. sausio 30 d.) – Austrijos ir Vokietijos automobilių inžinierius, labiausiai žinomas kaip vienas pirmųjų hibridinių automobilių kūrėjas, automobilių Mercedes-Benz SSK, Volskwagen Kaefer, Auto-Union lenktyninių automobilių autorius ir įvairių Vokietijos tankų Tiger, Tiger II, Elefant ir Maus kūrėjas. 1937 metais Adolfas Hitleris apdovanojo F. Poršė Vokietijos nacionaliniu apdovanojimu už meno ir mokslo sričių plėtojimą.
Ferdinando Poršė sūnus Ferry Porsche (1909-1998) žinomas kaip „Porsche“ automobilių kūrėjas ir įmonės vadovas.
Biografija
Ferdinandas Poršė gimė 1875 m. rugsėjo 3 d. vokiškai kalbančioje šeimoje, Vratislavice nad Nisou mieste (vok. Maffersdorf), buvusioje Austro-Vengrijoje dabartinės Čekijos teritorijoje. 1893 m. sulaukęs aštuoniolikos metų dirbo elektrinių automobilių gamykloje. Šioje gamykloje suprojektavo pirmąjį savo automobilį – elektromobilį, varomą keturiais ratais. F. Poršė buvo paskirta sukurti antrąjį automobilį, tai buvo hibridinis automobilis, kurio benzininis variklis suko generatorius, o šie tiekė elektrą kiekvieno rato varikliams.
Vėliau Vokietijos automobilių gamintojas „Daimler“ įdarbino jį vyresniuoju konstruktoriumi. Nors „Daimler“ tuo metu gamino karo techniką, F. Poršė buvo atsakingas už lenktyninių automobilių projektavimą.
1930 m. F. Poršė paliko Vokietijos automobilių gamintoją „Daimler“ ir Štutgarte įkūrė nuosavą automobilių konstravimo biurą, kūrė sportinius (Auto-Union) ir nedidelius automobilius, 1934 metais gavęs Vokietijos kanclerio A. Hitlerio užsakymą ėmėsi kurti „liaudies automobilį". Taigi, Poršė dizainas tapo „Volkswagen Kaefer“ veidu.
Karo pabaigoje F. Poršė buvo paprašytas tęsti „Volkswagen“ projektavimą Prancūzijoje. Tačiau dėl šalies valdžios ir vietinių autoindustrijos lyderių ginčų projektas buvo atidėtas. 1945 m. gruodžio 15 d. Ferdinandas Poršė, jo sūnus Ferry Porsche ir Anton Piëch buvo suimti kaip karo nusikaltėliai. Ferry Porsche buvo paleistas, tačiau kiti du buvo įkalinti Dižono kalėjime 20 mėnesių.
1948 m. Ferry Porsche ėmėsi gaminti ir pardavinėti automobilius pažymėtus „Porsche“ vardu (Porsche 356). Ferdinandą Poršė paleidus iš kalėjimo Prancūzijoje, jis kartu su sūnumi tęsė „Porsche“ automobilių gamybą.
Ferdinandas Poršė mirė 1951 m. sausio 31 d., palaidotas Austrijoje Zell am See miestelyje šeimos kape.
1996 m. F. Poršė įtrauktas į „Tarptautinę motosporto garbės lentą“, o 1999 m., jis laimėjo „Amžiaus automobilių kūrėjo“ apdovanojimą.
With The Beatles
„With The Beatles“ – antrasis britų roko grupės „The Beatles“ albumas. Jungtinė Karalystėje išleistas 1963 m. lapkričio 22 d.
Dainų sąrašas
Pirma pusė
Antra pusė
La Pasas (reikšmės)
La Pasas ( 'taika') reiškia šias vietoves:
Iževskas
Iževskas  – miestas Rusijoje, prie Ižo upės (40 km nuo jos žiočių), 1129 km į rytus nuo Maskvos; Udmurtijos sostinė. Yra oro uostas, geležinkelio mazgas (linijos į Kirovą, Jekaterinburgą, Kazanę, Votkinską). Išvystyta juodosios metalurgijos, mašinų, naftos, chemijos, lengvoji, baldų, maisto pramonė.
Istorija
Įkurtas 1760 m. grafo P. Šuvalovo kaip gyvenvietė prie geležies apdirbimo gamyklos ir iki 1918 m. vadinosi Iževskij Zavodu (Ижевский Завод). 1774 m. J. Pugačiovo kariauna miestelį smarkiai nusiaubė. 1807 m. pastatyta ginklų gamykla, kuri XIX a. viduryje garsėjo visoje šalyje, I pasaulinio karo metu intensyviai gaminti įvairūs ginklai. 1918 m. tapo miestu ir pavadintas Iževsku. 1985–1987 m. laikinai pervadintas generolo D. Ustinovo (1908–1984 m.) garbei Ustinovu.
Nuo 1921 m. – Votkos autonominės srities, nuo 1932 m. – Udmurtijos autonominės srities, nuo 1934 m. – Udmurtijos Autonominės Tarybų Socialistinės Respublikos, nuo 1990 m. – Udmurtijos Respublikos sostinė.
Um el Buagio vilaja
Um el Buagio vilaja yra Alžyro šiaurės rytuose, Atlaso kalnuose. Sostinė – Um el Buagis.
Margės
Margės (Bitis) – angių (Viperidae) šeimos gyvačių gentis, priklausanti tikrųjų angių (Viperinae) pošeimiui.
Paplitusios Afrikoje. Gentyje yra 16 rūšių:
Jotaučių dvaras
Jotaučių dvaras – dvaras Utenos rajone, Jotaučių kaime, esantis kairėje kelio pusėje. Dvaro sodyboje išliko raudonplyčiai rūmai, tvartai, kumetynas, šiose patalpose iki 2001 m. veikė parduotuvė, taip pat buvo Jotaučių kultūros namai.
Istorija
thumb|left|Dvaro tvartas
XVII a.–XIX a. dvarą kartu su Degsnio dvaru, Kastulyne valdė Kozielos-Poklevskiai, bendras žemės plotas siekė 1240 dešimtinių, Jotaučių dvare buvo 550 ha.
1853 m. palivarke buvo 9 gyventojai, iš jų 3 – samdiniai, ūkvedys Mauricijus Vivulskis. Po Povilo Kozielos-Poklevskio mirties 1871 m. ūkvedžiu buvo Alfonsas Vivulskis. 1869 m. – Mataušas Sokieškis su kumečiais, tarnais.
1889 m. dvarą valdė Adomas Koziela-Poklevskis, palaidotas Sudeikiuose.
1897 m. dvaras priklausė Tomui Kozielai-Poklevskiui, o valdytojas buvo Adomas Šeduikis. Iš viso 56 gyventojai (11 šeimų). Dvare būdavo bent 4 kumečiai, daug tarnų, padienių darbininkų (gaudavo po 10 kapeikų su valgiu).
1914 m. karo metu pasitraukdamas į Rusiją, ponas įsakė suvolioti javus, išparduoti gyvulius. Karo metu dvarą valdė ūkvedys, tvartai buvo paversti arklių ligonine. Dvare gyveno vokiečiai, jiems dirbo žmonės.
1919 m. dvare įsikūrė bolševikų komitetas.
1920 m. Tomas Koziela grįžo, jam buvo palikta 80 ha žemės, kita išdalinta savanoriams – Aismantui, Jovaišai, Labeikiui.
1940 m. ponui palikti 9 ha, jis apsigyveno kumetyne, o žemė išdalinta 5 naujakuriams. 1941 m. vokiečiai žemę vėl grąžino. 1947 m. Tomas Koziela išvyko į Lenkiją.
Renas
Renas − šiaurės vakarų Prancūzijos miestas, esantis rytų Bretanėje; departamento ir regiono centras.
Yra universitetas, ekologijos muziejus.
Istorija
X–XVI a. Renas buvo Bretanės kunigaikštystės ir vyskupijos centras.
Sportas
thumb|left|250px|Viduramžių pastatas Champ-Jacquet
Kiemėnai (Vilnius)
Kiemėnai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km nuo Šumsko.
Šivickas
Šivickas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Šivickienė (ištekėjusi moteris) ir Šivickaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Pagoniškasis metalas
Pagoniškasis metalas  – metalo muzikos atšaka, kuriai būdingi kūriniai apie „pagonybę“, senovės istoriją, mitologiją, epus, karus. Dažnai naudojami senoviniai, neįprasti muzikos instrumentai, dainuojama senovinėmis kalbomis. Pagoniškas metalas artimai susijęs su folkoriniu ir vikingų metalu.
Pagoniškų motyvų būta dar Led Zeppelin, Manowar dainose, tačiau pagoniška tematika metalo kūriniuose ypač išryškėjo per pastaruosius du dešimtmečius.
Pagoniškaiss metalas dėl savo ideologijos neretai siejamas su rasizmu, neonacionalizmu, nors dauguma grupių nuo to atsiriboja.
Paganoniškasis metalas labiausiai paplitęs Rytų Europoje, Skandinavijoje. Šio stiliaus pavyzdžiai yra tokios grupės kaip Bathory, Finntroll, Eluveitie, Arkona, Temnozor, Ensiferum, Korpiklaani, Turisas, Týr, Tenochtitlan, Welicoruss ir kt. Lietuvoje žymiausi pagoniškieji metalistai yra Obtest, kitos mažiau žinomos grupės yra Andaja, Ha Lela, Angis, Zpoan Vtenz.
Folkmetal
Dassault Falcon 50
Dassault Falcon 50 − Prancūzijos gamybos vidutinio dydžio ilgų nuotolių reaktyvinis trijų variklių administracinis lėktuvas. Fiuzeliažo skerspjūviu ir talpa nesiskiria nuo ankstesnio „Falcon 20“, bet jo konstrukcija visai nauja − turi trečią variklį, tobulesnius sparnus, forma atitinka viršgarsinių sričių taisyklę.
Pirmasis prototipas pirmą kartą pakilo 1976 m. lapkričio 7 d.
Lėktuvus „Falcon 50“ vėliau pakeitė „Falcon 50EX“, kurių pirmasis ėmė skraidyti 1996 m.,, paskutinis buvo pagamintas 2007 m. pabaigoje, o užsakovams pateiktas 2008 m. pradžioje. Variantas „Falcon 50EX“ pasižymi patobulintais varikliais ir kitais pagerinimais, kurie padidino ir taip toli skraidančio lėktuvo veikimo nuotolį. Šis lėktuvas iki šiol yra populiarus verslo lėktuvas, vertinamas už gebėjimą toli skristi, prabangą ir prestižą (trijų variklių reaktyvinis lėktuvas).
Lėktuvas taip pat buvo gaminamas ir kaip jūrinės žvalgybos ir aplinkos būklės stebėjimo variantas Ši modifikacija gavo pavadinimą Gardian 50.
2018 m. duomenimis, Falcon 50, pagaminti XX a. devintame dešimtmetyje kainavo nuo 0,879 iki 1,6 mln. JAV dolerių, dešimtame dešimtmetyje pagaminti Falcon 50EX kainavo nuo 2,95 iki $3,95 mln. JAV dolerių.
Lėktuvą „Falcon 50“ pakeitė „Falcon 7X“ ir „Falcon 900“, turintys tokią pačią trivariklę konstrukciją, bet didesnį fiuzeliažą.
Kompanija „Dassault“ ir jos partnerė „Aviation Partners Inc.“ paskelbė, sukūrusios šiam lėktuvui skirtus vingletus (angl. High Mach Blended Winglets), kurie gali būti montuojami modernizuojamuose „Falcon 50“.
Techniniai duomenys
Kabinos gabaritai:
Vartai (Vilkaviškis)
Vartai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Bartninkų, prie kelio. Seniūnaitijos centras. Veikia Bartninkų mokyklos skyrius.
Jungtinių Valstijų nacionalinio saugumo departamentas
thumb|200px|JAV nacionalinio saugumo departamento herbas
Jungtinių Valstijų nacionalinio saugumo departamentas  – vienas iš vykdomųjų Jungtinių Amerikos Valstijų vyriausybės departamentų (ministerijų). Pagrindinė šio departamento funkcija – apsauga nuo teroro išpuolių. Departamentas taip pat atsakingas už pagalbos teikimą stichinių nelaimių atveju. JAV nacionalinio saugumo departamentas buvo sudarytas 2002 m. lapkričio 25 d. Departamente dirba per 200 000 žmonių.
Šležas
Šležas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Šležienė (ištekėjusi moteris) ir Šležaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Infrastruktūra
Infrastruktūra ( („apačioje, tarp“) – bendrąja prasme, tarpusavyje susijusių struktūrinių elementų visuma, įgalinanti ar palaikanti visą struktūrą bei jos funkcionavimą.
Infrastruktūra – įvairių veiklos sričių objektų, aptarnaujančių ūkį ir gyventojus, kompleksas (inžineriniai tinklai, susisiekimo komunikacijos, komunaliniai, visuomeniniai, prekybos ir kiti gyventojų paslaugoms teikti ar aplinkos kokybei gerinti reikalingi objektai).
Valstybinėje sistemoje infrastruktūra vadinama viešojo sektoriaus dalis. Plačiąja prasme apima viešąsias paslaugas. Siaurąja prasme infrastruktūra – viešojo aptarnavimo įstaigos, institucijos, teikiančios viešąsias paslaugas, nesiekiant pelno.
Komandante Luis Piedra Buena
Komandante Luis Piedra Buena – gyvenvietė Argentinoje, Santa Kruso provincijoje, Corpe Aike departamente, apie 10 km į vakarus nuo Puerto Santa Kruso miesto, prie Santa Kruso upės. 3,3 tūkst. gyventojų.
Svarbus transporto mazgas. Keliai į Puerto Santa Krusą, Tres Lagosą, Rio Galjegosą, Puerto San Chuljaną. Mieste yra ilgiausias tiltas Patagonijoje (ant Santa Kruso upės). Upėje, priešais miestą yra Pavon sala. Šioje saloje 1859 m. gyveno komandoras Luis Piedra Buena. Jo vardu pavadintas miestas.
Mieste gausu parkų, kanalų, tvenkinių. Muziejus. Nedidelis zoologijos sodas.
Laisvės statula
Laisvės statula (, tikr. pav. – Laisvė, apšviečianti pasaulį) – neoklasikinė skulptūra Laisvės saloje, Niujorke, JAV. Varinę statulą, Prancūzijos žmonių dovaną JAV žmonėms, sukūrė prancūzų skulptorius Frédéric-Auguste Bartholdi, o jos metalinį karkasą pastatė Gustavas Eifelis. Laisvės statula iškilmingai atidengta 1886 m. spalio 28 d. Statula yra 46,5 m aukščio, jos pamatas – 46,9 m aukščio.
Statuloje vaizduojama moteris su stola ir karūna, turinčia septynis spyglius, reprezentuojančius septynias jūras ir kontinentus. Kairėje rankoje moteris prie savo kūno laiko lentelę, kurioje parašyta JULY IV MDCCLXXVI (Liepos 4 d., 1776), o dešinėje laiko iškeltą fakelą. Ji buvo padovanota JAV nepriklausomybės šimtmečio proga.
Laisvės statulos dizainą sukūrė prancūzų skulptorius Frédéric-Auguste Bartholdi, vidaus karkasą − inžinierius ir architektas Gustavas Eifelis. Ji buvo pradėta statyti 1876 m., pabaigta 1884 m. Statula pagaminta iš vario (iš Visnes, Norvegija) su plieninėmis atramomis.
Statula yra pasaulio paveldo paminklas nuo 1984 m.
Michael Noyk
Michael Noyk (1884 m. rugpjūčio 12 d. Telšiuose, Rusijos imperija – 1966 m. spalio 22 d. Londone, Jungtinė Karalystė) – Lietuvos žydų kilmės Airijos politikas, advokatas.
Biografija
Gimė 1884 m. rugpjūčio 12 d. Telšiuose, Isaac Noyk ir Esther Chana Raivid šeimoje. Tėvai iš Lietuvos emigravo kai M. Noyk buvo vienerių metų. 1907 m. įstojo į Dublino Triniti koledžą. Baigęs mokslus pradėjo dirbti advokatu ir susipažino su būsimuoju Airijos prezidentu Arthur Griffith per kurį įsitraukė į Airijos nepriklausomybės siekėjų judėjimą. Dažnai dirbdavo savo bendraminčių advokatu įvairiuose teismuose. Prasidėjus Airijos nepriklausomybės karui dirbo finansų departamento direktoriaus patarėju. Su žmona Mabel Stein susilaukė 4 vaikų, su kuriais daug metų gyveno Wellington Road gatvėje Dubline. Mirė 1966 m. spalio 22 d. Londone, palaidotas su karinėmis iškilmėmis, kuriose dalyvavo Airijos Respublikos armijos Dublino brigada.
Gothardas Frydrichas Stenderis
Gothardas Frydrichas Stenderis (1714 m. birželio 27 d. –1796 m. gegužės 17 d.) – liuteronų kunigas, latvių rašytojas, folkloristas. miniatiūra|160px|left|Atminimo ąžuoliukas Žeimelyje, pasodintas 2014 m.
Čia gyvendamas jis vokiečių kalba sukūrė pirmąją latvių kalbos gramatiką. Ji ilgai buvo latvių kalbos pažinimo pagrindas.
G. F. Stenderis – viena iškiliausių Latvijos asmenybių. Stenderis parašė pirmąją enciklopediją, skirtą liaudžiai „Didelės gudrybės apie pasaulį ir gamtą knyga“ (parašyta 1774 m., išleista 1796 m.). Tai pirmasis latvių mokslo populiarinimo veikalas apie tautos praeitį. Iš liaudies Stenderis rinko etnografines, etnologines ir kitokio pobūdžio žinias, jas publikuodavo savo raštuose.
1753–1759 metais Gothardas Frydrichas Stenderis gyveno ir dirbo Žeimelyje, buvo Žeimelio liuteronų parapijos kunigas.
Arubos vėliava
Kovo 18 d. yra valstybinė šventė Aruboje, žinoma kaip Vėliavos diena.
Farerų futbolo varžybos 1960 m.
Farerų futbolo varžybos 1960 m.
Bosnijos aneksijos krizė
thumb|180px|Turkų karikatūra vaizduojanti Austrijos aneksiją Bosnijos krizė – tarptautinis konfliktas, kilęs Austrijai-Vengrijai 1908 m. spalio 7 d. aneksavus pagal 1878 m. Berlyno kongreso nutarimą laikinai administruoti atiduotą Bosnijos ir Hercegovinos provinciją, kuri formaliai priklausė Turkijai. Krizė pagilino nesutarimus tarp Antantės ir Trilypės sąjungos valstybių.
Provincijos aneksijai priešinosi ne tik Turkija, bet ir Austrijos-Vengrijos ekspancijos Balkanuose bijančios Serbija bei Rusija. 1909 m. vasario 26 d. Turkija pagal susitarimą už 2,5 mln. svarų sterlingų kompensaciją atsisakė Bosnijos ir Hercegovinos provincijos. 1909 m. kovo 22 d. Vokietija pateikė Rusijai ultimatumą pripažinti aneksiją, priešingu atveju Austrija-Vengrija užpuls Serbiją. Rusija sutiko, ja pasekė Serbija, o balandžio mėnesį aneksiją pripažino Prancūzija ir Jungtinė Karalystė.
Bajorų apylinkė (Kretinga)
Istorija
Apylinkė įkurta 1944 m. pabaigoje vietoje Bajorų seniūnijos. 1949 m. buvo Kretingalės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kretingos rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. prijungta prie Kretingos apylinkės.
Pavandenės apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Janapolės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Varnių rajonui. 1954 m. prijungta Daukantų apylinkė ir dalis Lenkalių apylinkės, o dalis Pavandenės apylinkės prijungta prie Užvenčio rajono Užvenčio apylinkės. 1963 m. prijungta dalis Lenkalių apylinkės. 1971 m. sausio 27 d. patikslintas apylinkės pavadinimas. 1975 m. sausio 29 d. Pavandenės apylinkė prijungta prie Varnių apylinkės.
Batnos vilaja
Batnos vilaja yra Alžyro šiaurės rytuose, Atlaso kalnuose. Sostinė – Batna. Vilaja sudaryta 1962 m. Dabar padalinta į 21 apskritį. Čia yra garsus senovės miestas Timgadas.
Teisinė priemonė
Teisinė priemonė - socialinio poveikio priemonė.
Seredžiaus I piliakalnis
Seredžiaus I piliakalnis (Palemono Kalnas) – piliakalnis (23898, A688KP) ir gyvenvietė (23899, A688K2P) Jurbarko rajono savivaldybės teritorijoje, Seredžiaus vakarinėje dalyje Seredžiaus seniūnija. Pasiekiamas važiuojant pro Seredžiaus bažnyčios pietinę pusę 400 m į vakarus asfaltuota gatve iki galo, nuo jos į vakarus 100 m.
Piliakalnis
thumb|200px|left|Seredžiaus I piliakalnis Piliakalnis įrengtas Nemuno aukštutinės terasos kyšulyje, suformuotame Pieštvės upelio. Iš šiaurės vakarų piliakalnį juosia Pieštvės upelis, iš pietų – Nemuno slėnis, iš šiaurės rytų prieina gretima aukštuma. Aikštelė beveik trikampė, pailga rytų–vakarų kryptimi, 50 m ilgio, 35 m pločio rytuose. Jos rytiniame gale supiltas 7 m aukščio, 20 m pločio pirmasis pylimas, kurio išorinis 9 m aukščio šlaitas leidžiasi į 10 m pločio, 4 m gylio griovį 4 m pločio dugnu (geriausiai išliko pietrytiniame šlaite), juosusį ir piliakalnio šiaurinę papėdę. Griovio išorinėje pusėje supiltas antras 3 m aukščio, 10 m pločio pylimas, geriau išlikęs tik šiaurinėje ir pietrytinėje dalyse. Vakariniame šlaite, 6 m žemiau aikštelės yra 2 m pločio terasa. Šlaitai statūs, 30 m aukščio, viršutinėje 6-­8 m aukščio dalyje dirbtinai pastatinti. Išmatavimai: 320 m ilgio šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi ir 250 m pločio.
Piliakalnis apardytas arimų, pirmajame pylime iškasta didžiulė duobė, aikštelės kraštuose -­ apkasas. Dirvonuoja. Į piliakalnį nuo Seredžiaus miestelio apatinės dalies į viršų įrengti laiptai. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio viduriu ­- XV a. pradžia.
Gyvenvietė
Rytinėje ir pietinėje papėdėse 1,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta grublėtos bei žiestos keramikos, molio tinko, gyvulių kaulų. Išmatavimai: 230 m ilgio šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi ir iki 150 m pločio.
Istorija
thumb|200px|left|Seredžiaus piliakalnis Piliakalnyje 1293–1363 m. stovėjo Pieštvės pilis. Ją kryžiuočiai puolė 1293 m. liepos 25 d., 1298 m., 1318 m. rudenį, kiekvieną kartą sudeginti papiliai, taip pat 1319 m., 1322 m. vasario mėn., 1345 m. vasario mėn., 1357 m. Tik 1363 m. balandžio mėn. Pieštvės pilis užimta ir sudeginta po derybų, pasitraukus jos įgulai. Pieštvės pilis vėl buvo atstatyta po Žalgirio mūšio, minima 1412–1413 m.
Alelocheminės medžiagos
Alelocheminės medžiagos – organizmų sintetinamos medžiagos, kurios patenka į kitus organizmus ir daro jiems poveikį - privilioja, nubaido, imobilizuoja, pažeidžia, sterilizuoja ir t. t. Alelocheminėms medžiagoms priklauso feromonai, nuodai, fitoncidai ir kt.
Alelocheminės medžiagos:
Baltarusijos–Lenkijos valstybinė siena
thumb|right|300px|Zubkų-Berastavicos pasienio punktas
Baltarusijos-Lenkijos valstybinė siena  – valstybinė siena tarp Baltarusijos ir Lenkijos. Oficialiai sienos linija pradėjo veikti nuo 1991 m. rugpjūčio 25 d., tačiau tokia sienos linija susiformavo jau nuo 1945 metų, kai buvo Lenkijos-Tarybų Sąjungos valstybinės sienos dalimi.
Sienos linija
Valstybinė siena pietuose prasideda prie Sobiburo kaimo šalia Lenkijos, Baltarusijos ir Ukrainos trijų valstybių sienų sankirtos. Toliau kyla į šiaurės vakarus ir 154 km eina per Vakarinio Bugo upę. Ties Belovežo giria suka į šiaurės rytus, kur ties Narevo upe toliau eina į šiaurę. Toliau siena eina Svisločiaus upės slėniu, toliau apie 5 km eina Volkušankos upe, kol galiausiai pasiekia Juodosios Ančios upės slėnį, kur šalia Stanovisko kaimo susijungia su Lietuvos-Lenkijos valstybine siena ir Lietuvos–Baltarusijos valstybine siena.
Šlikas
Šlikas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Baltarusijos–Lenkijos valstybinė siena
Pasienio punktai
Iš viso sienoje yra 16 pasienio punktų, tačiau tik 13 iš jų veikiantys, 7 punktai skirti automobiliams, 5 traukiniams, 1 vandens transporto priemonėms.
Šlikas
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Šlikienė (ištekėjusi moteris) ir Šlikaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Šliūpas
Šliūpas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Teisinė gynimo priemonė
Teisinė gynimo priemonė - apskundimo priemonė, turinti suspendavimo ir paprastai taip pat devoliucinį efektą. Galima ikiteisminė (neteisminė) - pvz., kai kreipiamasi į administracinių ginčų komisiją - ar teismo kelias (teismo procesas).
Suspensa
Suspensinis poveikis pasireiškia tuo, jog skundžiamas sprendimas neįsigalioja, kol nėra galutinai išspręstas skundas. Svarbu, kad šis būtų laiku paduotas.
Devoliucija
Devoliucinis poveikis pasireiškia tuo, jog byla sprendimui priimti yra perkeliama į aukštesnę instanciją (žr. iudex ad quem). Teismo sprendimo atveju sprendžia aukštesnis teismas (pvz., apygardos teismas vietoj apylinkės teismo).
Drammens BK
Drameno BK – Norvegijos futbolo klubas iš Drameno. Klubas turi ne tik futbolo ekipą, bet ir ledo rutulio komandą.
Istorija
1909 m. rugpjūčio 14 d. įkurtas klubas.
1930 m. pateko į Norvegijos futbolo taurės finalą. Horteno „Ørn“ nugalėjo Drammens BK 4-2 ir tapo taurės savininkais.
Finalo rungtynės
''Horteno „Ørn“ nugalėjo 4-2 ir tapo taurės savininkais. (Ketvirtą kartą.)''
Remigijus Kriukas
Remigijus Kriukas (g. 1961 m. kovo 14 d. Panevėžyje) – Lietuvos dailininkas stiklininkas.
Biografija
1985 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1985–2000 m. dirbo bendrovėje „Panevėžio stiklas“, nuo 1993 m. meninio stiklo dizaineris. Nuo 2000 m. vadovauja savo Panevėžyje įkurtai meninio stiklo studijai „Glasremis“.
1863 m.
1863 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Remigijus Kriukas
Kūryba
Nuo 1985 m. dalyvauja parodose, stiklo simpoziumuose Lietuvoje, Latvijoje, Estijoje, Rusijoje, Ukrainoje, Vokietijoje, JAV, Čekijoje, Vengrijoje, Austrijoje, pelnė apdovanojimų. Individualios parodos surengtos Vilniuje (1993 m.), Haapsalu (2005 m.), Lietuvos ambasadoje Maskvoje, Sietle (abi 2006 m.). Jo kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Maskvos, Lvovo, Rygos, Budapešto, Frauenau (Vokietija) muziejai.
1863 m.
Įvykiai
Nedatuoti
Remigijus Kriukas
Kūryba
Panevėžyje organizuoja tarptautinį meninio stiklo simpoziumą „GlassJazz“.
1863 m.
Mirtys
Nedatuota
Armėnijos rublis
Armėnijos rublis (🇦🇲) – buvusi Armėnijos Demokratinės Respublikos ir Armėnijos TSR valiuta, kuri buvo apyvartoje nuo 1919 m. iki 1923 m. Įvesta vietoje pirmojo Kaukazo rublio. Valiuta egzistavo tik banknotų pavidalu.
Volkušanka
Volkušanka  – upė šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Augustavo apskrityje ir Baltarusijoje. Dešinysis Juodosios Ančios upės intakas. Upės plotis siekia nuo 3 iki 6 metrų, gylis nuo 0,3 iki 1,5 metrų. Netoli upės įsikūręs Volkušo kaimas. Apie 5 km per upę eina Baltarusijos-Lenkijos valstybinė siena.
Armėnijos rublis
Banknotai
Pirmieji banknotai buvo išleisti 5, 10, 25, 50, 100, 250, 500, 1000, 5000 ir 10000 rublių nominalais. Dauguma banknotų nebuvo geros kokybės. Tekstas buvo užrašytas rusų kalba. Įdomu tai, kad 50, 100 ir 250 rublių nominalai buvo spausdinami Jungtinėje Karalystėje, Waterlow and Sons spaustuvėje. Banknotų autoriai buvo Arshak Fetvajyan ir Hakob Kojoyan. Tekstai buvo užrašyti armėnų, prancūzų bei rusų kalbomis.
Please Please Me
Dainų sąrašas
Pirma pusė
Antra pusė
Kieriškiai
Kieriškiai – viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Dubingių.
Extensible Messaging and Presence Protocol
Extensible Messaging and Presence Protocol (XMPP) (anksčiau vadintas Jabber ) – atviro standarto momentinių žinučių (pokalbių) internete sistema. Šios sistemos pagrindu buvo sukurtas oficialus interneto momentinių pranešimų ir būsenos informacijos standartas XMPP. XMPP architektūros dėka galima kalbėtis ir su žmonėmis, kurie naudojasi ne tik XMPP, o ir kitais – pvz., MSN, IRC, AIM, ICQ, Yahoo! pokalbių protokolų klientais, taip pat galima naudotis keliais skirtingais protokolais vienu metu. Galima kalbėtis su draugais tiesiogiai arba dalyvauti bendrame teminiame susirašinėjime per internetą. XMPP pokalbių sistema susideda iš 3 dalių:
Bendravimui su žmonėmis, kurie naudoja ne XMPP, o kitus protokolus, pvz., ICQ, MSN, Yahoo! yra servisų (dar vadinamų transportais) mechanizmas. XMPP klientas turi galimybę užregistruoti papildomus servisus ir atitinkamai naudoti ICQ, AIM, MSN ar kt. Šių servisų aibė priklauso nuo XMPP serveryje įdiegtos programinės įrangos. Jaber klientas galės naudotis tik tokiais servisais, kuriuos pasiūlo konkretus XMPP serveris.
XMPP protokolu galima siųsti ne tik tekstinę, bet ir kitokio pobūdžio informaciją – garsą/vaizdą bei failus. Keletas XMPP klientinių programų nuo ~2006 metų palaiko garsinius pokalbius balsu, tarp jų Google Talk bei Jabbin programos, veikiančios populiariose OS – GNU/Linux, Windows ir kt. XMPP momentinių pranešimų standartą naudoja daug įvairių interneto paslaugų kompanijų, tarp jų ir Google, teksto ir garso pokalbiams Gmail/Google Talk paslaugose. Atviras (visi gali laisvai prisijungti ir naudotis), XMPP protokolą palaikantis serveris, yra ir Lietuvoje – tai organizacijos „Atviras Kodas Lietuvai“ XMPP serveris.
Šmidtas
Šmidtas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Šmidtienė (ištekėjusi moteris) ir Šmidtaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Grichalva
Grichalva  – upė Gvatemaloje bei pietryčių Meksikoje (Čiapaso ir Tabasko valstijose). Prasideda Kačamataneso kalnagūbryje, Čiapaso Siera Madrėje. Teka į šiaurės vakarus, netoli Tustla Gutjereso suformuoja gilų Sumidero kanjoną. Vėliau pasuka į šiaurės rytus ir teka pelkėta Tabasko lyguma. Įteka į Kampečės įlanką, priima atšaką iš Usumasintos upės.
Ant Grichalvos įrengtos La Angosturos ir Nesaualkojotlio hidroelektrinės su tvenkiniais. Prie upės įsikūrę Uimangiljo ir Viljaermosos miestai.
Upė pavadinta 1518 m. jos žiotis pasiekusio konkistadoro Chuano de Grichalvos vardu.
Viljagvajus
Viljagvajus  – miestas Argentinoje, Entre Rioso provincijos centrinėje dalyje, prie Paranos–Konkordijos kelio. Departamento centras.
Gyvenvietė kūrėsi nuo 1790 m., tačiau didesnę svarbą įgijo, kai 1823 m. buvo pastatyta koplyčia. XIX a. į miesto atvyko daug žydų, prancūzų, italų, vokiečių, belgų imigrantų. Mieste daug renesansinės architektūros pastatų. Viljagvajaus centre kolonijinio stiliaus Plaza 25 de Mayo aikštė. Daug kitų aikščių ir parkų. Istorijos muziejus. Vandens pramogos, paplūdimiai.
Valė
Valė  – Šveicarijos kantonas pietvakarinėje šalies dalyje. Tai vienas didžiausių Šveicarijos kantonų – 3-as pagal plotą, o pagal gyventojų skaičių – 9-as.
Geografija
left|thumb|250px|Domas (kairėje), [[Materhornas (centre) ir Veishornas (dešinėje)]] Valė kantonas įsikūręs Šveicarijos pietvakariuose. Vakaruose ribojasi su Prancūzija, pietuose – su Italija, šiaurėje ribojasi su Berno, Vo kantonais, rytuose – su Urio ir Tičino kantonais.
Kantono pagrindinis slėnis – Ronos slėnis, kuris eina ištisai per visą Valė. Ronės upė išteka rytinėje kantono dalyje, o įteka į Ženevos ežerą kantono vakaruose.
Penkios šio kantono viršūnės viršija 4000 metrų aukštį. Valė kantone stūkso aukščiausia Šveicarijos viršukalnė – Monte Roza / Diufūro kalnas, kuri siekia 4634 metrų aukštį. Taip pat yra ir Materhornas, kurio aukštis – 4478 metrai. Valė kantone daug ledynų – iš Ronės ledyno išteka Ronos upė.
Istorija
Burgundijos kunigaikštis Rudolfas III atidavė Siono vyskupui žemes 999 metais.
Nepriklausomybė vėl buvo atkurta 1813 metais, o 1815 metais Valė prisijungė prie Šveicarijos ir tapo kantonu.
Mukuliai
Mukuliai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, prie kelio. Saugomi Mukulių ąžuolai, Mukulių tuopa.
miniatiūra|200px|left|Senosios sentikių kapinės (u. k. ) miniatiūra|200px|left|Pakelės sodyba miniatiūra|200px|left|Riboženklis su Ąžuolo gatvės lentele (nuo [[Štadviliai|Štadvilių pusės)]]
Istorija
XVIII a. įkurtas Mukulių dvaras, nacionalizuotas apie 1920 m.
Asimiliacija (sociologija)
Asimiliacija – sociologijoje procesas, kurio metu mažuma perima daugumos vertybes, elgesio normas, kalbą ir daugumos yra „absorbuojama“.
Šios sąvokos vartojimo pradžioje buvo manoma, kad asimiliacija yra vienpusis procesas, kurio metu viena grupė atsisako savo kultūros pakeisdama ją dominuojančia valstybėje kultūra. Tačiau vėlesni tyrimai parodė, kad asimiliacijos procesas veikia tiek mažumą, tiek daugumą. Asimiliacijos sąvoka dažnai vartojama sinonimiškai akultūracijos sąvokai.
Asimiliacija reiškia esminį socialinį pasikeitimą, tačiau pats procesas turi daug etapų ir pakopų. Atskirų individų arba grupių asimiliacija į didesnę bendruomenę gali vykti visą jų gyvenimą ar net keletą kartų. Teritorija, kur vyksta keleto mažumų asimiliacija, dažnai vadinama „lydymosi katilu“.
Bajorų seniūnija
Bajorų seniūnija – istorinis teritorinis-administracinis vienetas, buvęs Vakarų Lietuvoje, dabartinės Kretingos rajono savivaldybės teritorijos pietvakariniame pakraštyje.
Asimiliacija (sociologija)
Asimiliacija gali būti savanoriška (tai dažniausias atvejis tarp imigrantų) ir priverstinė. Savanoriška asimiliacija dažnai apibūdinama metafora „lydymosi katilas“ (melting pot). Asimiliacija taip sumažina skirtumus tarp gyventojų, kad per laiką atskiri individai nebejaučia kultūrinių skirtumų tarp savęs ir juos supančių žmonių.
Ten, kur valstybė priverstiniais metodais skatina asimiliaciją, dažnai susilaukiama didelio mažumų pasipriešinimo. Valstybės taikoma asimiliacinė politika paprastai yra teisinama siekiu visiems piliečiams suteikti lygias teises ir galimybes. Iš kitos pusės, tai sukelia mažumų atstovų nepasitenkinimą, nes drauge jų kultūra ir tradicijos yra nuvertinamos kaip nevertos išlikimo. Sėkmingai taikoma asimiliacinė politika galop priveda prie tautinių mažumų išnykimo.
Bajorų seniūnija
Istorija
Įkurta XX a. 4 dešimtmetyje, priklausė Kretingalės valsčiui (Klaipėdos apskritis). 1944 m. pab. pavadinta Bajorų apylinke.
Asimiliacija (sociologija)
Svarbu ir tai, kad mažumos asimiliacija ir absorbavimas didesnėje bendruomenėje priklauso ne tik nuo mažumos noro, bet ir nuo didesnės grupės požiūrio. Dažnai didesnė bendruomenė nepriima bandančių joje asimiliuotis individų ir toliau juos diskriminuoja pagal tuos požymius, kurių jie negali pakeisti, pvz., fizinę išvaizdą. Savo ruožtu mažumos gali manyti, kad nėra pagrindo atsisakyti tokių tapatybės elementų kaip religija, kalba ir papročiai vien tik dėl to, kad įgautų išlikimui didesnėje bendruomenėje reikalingus įgūdžius; dažniausiai manoma, kad įmanoma ir tai, ir tai.
Imigrantų asimiliacija
Labiausiai socialiai spaudžiami prisitaikyti yra imigrantai, todėl jie dažniausiai yra linkę asimiliuotis ir integruotis į aplinką, kur jie atsidūrė.
Tibras
Tibras − trečia pagal ilgį upė Italijoje. Ji žymi tuo, kad yra pagrindinė šalies sostinės Romos upė.
Upė išteka iš Apeninų pietuose ir teka tarpekliais, duburiais per Toskanos ir Emilijos-Romanijos regionus. Upės žemupyje yra Maremos žemuma. Tibras įteka dviem šakomis į Tirėnų jūrą, sudarydamas 250 km² deltą.
Žiemą upė patvinsta. Nuo sostinės Tibras naudojamas laivybai. Prie upės yra pastatyta hidroelektrinių.
Didžiausi intakai:
Didžiausias miestas prie Tibro upės − Roma. Šiame mieste upėje yra Tibro sala.
Sumidero kanjonas
thumb|250px|Sumidero kanjonas
Sumidero kanjonas  – kanjonas pietryčių Meksikoje, Čiapaso valstijoje, 5 km nuo Tustla Gutjereso, Grichalvos upės slėnyje, ~900 m aukštyje virš jūros lygio. Prasideda ties Čiapa de Korso miestu ir tęsiasi iki Manuel Moreno Toreso tvenkinio. Kanjono gylis siekia 200 m. Kanjonas susidarė pleistoceno epochos tektoniniame lūžyje.
Sumidero kanjonas – populiarus turistinis objektas bei vienas pagrindinių Čiapaso valstijos simbolių (atvaizduotas herbe).
Aplink įsteigtas Sumidero kanjono nacionalinis parkas.
Lietava
Lietavà, arba Lietáuka – upelis Jonavos rajono rytuose (Upninkų seniūnijos teritorijoje), Neries dešinysis intakas. Upelio žemupio slėnis paskelbtas Lietavos hidrografiniu draustiniu; Lietavos baseine ir jo apylinkėse gausu juodųjų gandrų.
Geografija
Lietava išteka iš Lietaukos/Lietavos raisto (tiksliau, iš Krivickienės aukštapelkės, telkšančios piečiau Musninkų−Upninkų kelio, iškart į vakarus nuo Jonavos rajono ribos su Širvintų rajonu), aukštupyje ir vidurupyje teka į vakarus (daugiausia per Upninkų seniūnijos pietinės dalies kaimų laukus), žemupyje − į pietvakarius (per Gegužinės mišką), įteka į Nerį piečiau Arnotiškių. Ilgis nuo ištakos iki žiočių − 11,3 km. Dugnas smėlėtas ir žvirgždingas, vaga labai vingiuota (žemupyje), iki 1,5 m pločio ir 0,3 m gylio, aukštupyje ir vidurupyje baigianti užželti.
Lietavos aukštupys ir vidurupis (~7 km ilgio upelio vagos atkarpa) paversti melioracijos grioviu.
Intakai:
thumb|Lietava ties [[Perelozai|Perelozų kaimu]] Ilgą laiką didžiausia Lietavos pakrančių gyvenvietė buvo Perelozų kaimas (upelio vidurupio dešiniajame krante), kuriame nuo XVIII ir XIX a. sąvartos gyveno daugiausia rusai sentikiai; apie 1970(?) m. gyventojams kaimą apleidus, šiuo metu jis negyvenamas.
Be Perelozų, ant Lietavos krantų dar įsikūrę nedideli Karveliškių, Vyšnialaukio ir Gegučių kaimai.
Upėvardis
Upėvardžio Lietava (<*Leitavā?) kilmė nėra visiškai aiški. Dalis tyrinėtojų spėja, kad šio ir kt. to paties kamieno vandenvardžių pirmykštė reikšmė galėjusi būti 'išsiliejanti upė' (nuo šaknies liet- < *leit-) ; istorikas T. Baranauskas mano, jog Lietava savo dabartiniu ar į jį pan. vardu galėjo būti pavadinta pagal gretimame Gegužinės−Perelozų dvare iki XVI a. gyvenusių leičių tautovardį. Tačiau akademiniame Lietuvių kalbos žodyne nėra paliudytas žodis „leičiai“, jo nemini ir Pranas Skardžius „Žodžių daryboje“ (1943 m.)
Anot kalbininko K. Kuzavinio 1964 m. iškeltos hipotezės, vandenvardis Lietava esą davė vardą hipotetinei Lietuvos (<*Lietavos) žemei, o per jos „tarpininkavimą“ − ir visai Lietuvai (Lietuvos vardo hidroniminės kilmės galimybę dar 1958 m. buvo aptaręs geografas S. Tarvydas); pastaruoju metu K. Kuzavinio hipotezė aštriai kritikuojama kai kurių lietuvių istorikų ir kt. humanitarų, atsižvelgiančių, be kita ko, ir į archeologų konstatuojamą faktą, kad nei tiesiogiai prie Lietavos, nei pelkėtame jos baseine nėra jokio piliakalnio, kurį galima būtų susieti su menamos „Lietavos žemės“ istorijos pradžia.
Farerų futbolo varžybos 1961 m.
Farerų futbolo varžybos 1961 m.
Šmitas
Šmitas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Šmitienė (ištekėjusi moteris) ir Šmitaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Bandava
thumb|180px|Kuršių žemės Bandava – kuršių žemė nuo vėlyvojo geležies amžiaus iki XIII a. Žemė buvo Ventos vidurupyje, nuo Abavos intakos abiem pusėmis iki Skrundos ir kairiuoju pavenčiu iki pat Lietuvos sienos, tarp Ventavos, Ceklio, Piemarės, Duvzarės ir Baltijos jūros.
Pirmą kartą žemė minima cistersų vienuolio Balduino Alniečio (popiežiaus pasiuntinio Otono įgaliotinio) 1230 m. gruodžio 28 d. su kuršiais sudarytoje krikšto sutartyje. 1253 m. Kuršo vyskupui pasidalinus su Ordinu žemėmis, du trečdaliai visos Bandavos atiteko Ordinui. Dalybų akte Bandava priskiriama prie gyvenamųjų sričių (terrae inhabitatae) ir jos plote minimos žymesnės iki šių laikų išlikusios gyvenvietės: Kuldyga, Aizputė, Alsunga, Skrunda, Embūtė, Bata, Valtaikiai.
Vėliau rašytiniuose šaltiniuose nebeminima.
Čerokių raštas
Čerokių raštas – skiemeninė rašto sistema, naudota čerokių kalbai užrašyti.
Istorija
Atsirado jau po Amerikos kolonizavimo – iki tol šiauriau actekų gyvenę indėnai rašto sistemų neturėjo. Vienas čerokis Sequoyah, kuris europiečių miesteliuose buvo matęs lotynų raštą, tačiau pats nemokėjo juo rašyti, nusprendė, kad ir čerokiams būtų gerai turėti būdą užrašyti savo kalbą. Tad jis iš atminties surašė įvairias lotyniškas raides ir suteikė joms skiemenines reikšmes, o kadangi jų trūko, prikūrė dar ir papildomų simbolių likusiems skiemenims atvaizduoti. Tai vienintelis istorijai žinomas atvejis, kai rašto sistemą sukūrė prieš tai beraščiu buvęs žmogus. Raštas sulaukė didelio populiarumo, juo ilgą laiką buvo užrašomi įvairūs čerokių užrašai, knygos, tačiau laikui bėgant lotyniška abėcėlė pamažu išstūmė šią rašymo sistemą.
Vartojimo sfera
Dabar praktiškai nebevartojamas, nors egzistuoja nemažai išlikusių šiuo raštu parašytų raštų.
Vantinė konstrukcija
thumb|300px|Bangos pavidalo [[Vilniaus sporto rūmai|Vilniaus sporto rūmų stogas yra H.V.Karvelio suprojektuota vantinė konstrukcija]] Vantinė konstrukcija yra architektūrinė konstrukcija, kurios pagrindas – įtempti plieno trosai, kurie gali būti apibetonuojami. Ši konstrukcija laiko tik tempiančias apkrovas, trosams reikia atramų. Vantinės konstrukcijos labai lengvos, galima išgauti įdomias formas, tačiau jas būtina deramai prižiūrėti. Tokios konstrukcijos panaudotos Vilniaus Sporto rūmų stoge, Vingio parko estradoje ir kitur.
Mikropatrologija
Mikropatrologija ( 'mažas' + 'tėvynė') - tyrimų sritis, tirianti mažas šalis ir valstybes, mikrovalstybes. Jos interesų sritis apima valstybes, mažesnes negu Liuksemburgas. Mikropatrologija tyrinėja realiai egzistuojančias ar siekiančias realiai įsikurti šalis, o ne fantastines ar literatūrines utopijas, virtualias ar įsivaizduojamas šalis.
Formaliai ši sritis egzistuoja nuo 1880 m. Tuo metu tai buvo daugiau hobio sritis, nagrinėjama d'Astraudo darbuose. Terminą 1973 m. sukūrė Frederick W. Lehmann, Tarptautinės Mikropatrologijos draugijos (International Micropatrological Society) prezidentas.
Nuorodos
Micropatrology
Monika Kriukelienė
Monika Kriukelienė (g. 1920 m. birželio 5 d. Pagrandžiuose, Rokiškio valsčius) – Lietuvos tautodailininkė audėja.
Biografija
1938-1941 m. mokėsi Rokiškio savivaldybės audimo mokykloje, 1942-1948 m. šios mokyklos Audimo skyriaus vedėja. 1949-1958 m. dirbo Telšių taikomosios dailės technikume, 1966-1978 m. – Liaudies meno draugijoje Vilniuje.
Kūryba
Nuo 1960 m. dalyvauja parodose Lietuvoje (individuali paroda surengta Vilniuje 1991 m.) ir užsienyje – Rusijoje, Belgijoje, Prancūzijoje, Vietname, JAV. Jos kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Lietuvos nacionalinis muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus.
Ausieniškių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Alesnykų apylinkės, dalies Abramiškių apylinkės, dalies Dainavos apylinkės ir dalies Vievio miesto. 1963 m. prijungta Anykštų apylinkė. 1971 m. sausio 27 d. patikslintas apylinkės pavadinimas. 1977 m. balandžio 4 d. Ausieniškių apylinkė prijungta prie Vievio apylinkės.
Robert Boyle
Robertas Boilis (1627 m. sausio 25 d. – 1691 m. gruodžio 30 d.) – airių gamtos filosofas, chemikas, fizikas, išradėjas, žymus savo indėliu į fiziką ir chemiją, geriausiai žinomas kaip Boilio dėsnio atradėjas.
Nors Boilio asmeninė filosofija ir tyrimai turėjo alchemiškas šaknis, jis dažnai laikomas pirmuoju moderniu chemiku ir vienu moderniosios chemijos įkūrėjų.
Biografija
Robertas Boilis gimė Lismoro pilyje, Voterfordo grafystėje, Airijoje. Jis buvo septintasis sūnus ir keturioliktas vaikas Ričardo Boilio ir Katerinos Fenton šeimoje. 1588 m. Boilis iš Dublino atvyko į Angliją.
Būdamas dvylikos Robertas Boilis išvyko į Ženevą, Veneciją o vėliau į Florenciją. Pirmiausia jis mokėsi teisės, filosofijos, matematikos, klasikinių kalbų, medicinos ir teologijos mokslus. Boilį taip pat domino gamtos mokslai. Anglijos revoliucijos metu jis trumpai buvo netekęs viso finansavimo. Italijoje studijavo Galilėjaus, kuris mirė tuo metu, kai Boilis viešėjo Florencijoje, darbus.
Privati karinė kompanija
Piteris Singeris (Peter W. Singer), knygos „Korporacijų kariai: Privačiosios karinės industrijos iškilimas“ (Corporate Warriors: The Rise of the Privatized Military Industry) rašė: „Geografiniu požiūriu jos veikia daugiau kaip 50 skirtingų šalių. Jos veikia visuose žemynuose, išskyrus Antarktidą.“ Jis teigia, kad XX a. paskutinį dešimtmetį proporcija buvo 50 kariškių ir vienas kontraktininkas, o dabar proporcija yra 10 ir 1.
Pagal 2008 m. Nacionalinės žvalgybos direktoriaus duomenis privatūs kontraktininkai sudaro iki 29% darbuotojų JAV žvalgybos bendrijoje, kuriems išleidžiama apie 49% personalo išlaidų.
Paslaugos
PKK teikiamos paslaugos yra analogiškos toms, kurias teikia vyriausybinės ginkluotosios pajėgos bei policija, tik mažesnio masto. Paprastai teikiamos šios paslaugos:
Kontraktininkai, kurie dalyvauja puolamojoje veikloje karo zonoje gali būti priskirti neteisėtiems kombatantams, remiantis samprata, pateikta Ženevos konvencijose ir išplėstai aiškinamose 2006 m. JAV Karinių komisijų akte.
Pavadinimai
Tokių kompanijų kovotojai paprastai vadinami samdiniais, nors šių dienų PKK savo personalą vadina:
Tokių kompanijų naudojami pavadinimai:
Privačios karinės kompanijos savo verslą apibendrintai vadina privačia karine industrija ar. Tuo siekiama išvengti stigmos, siejamos su samdiniais. Samdinių samdymas karinių konfliktų istorijoje yra įprastinė praktika.
Personalas
Daugelį kontraktininkų iš Vakarų šalių sudaro karinę tarnybą ginkluotosiose pajėgose palikę kariškiai. Privačių karinių kompanijų verslo didžiulė plėtra XX a. paskutinį dešimtmetį susijusi su tuo, kad paskutinį dešimtmetį, pasibaigus Šaltajam karui, iš ginkluotųjų pajėgų buvo atleista apie 6 mln. kariškių. Kartais ištisi elitiniai daliniai reorganizavosi į privačias karines kompanijas, pvz., buvęs Pietų Afrikos respublikos 32-asis žvalgybos batalionas ar buvusi TSRS antiteroristinė grupė „Alfa“.
Kai kurie komentatoriai reigia, kad neseniai daug kariškių iš daugelio įvairių šalių specialiosios paskirties dalinių perėjo į privačias karines kompanijas, pvz.: Daugeliui buvusių kariškių rasti darbą šiose kompanijose nebūna sudėtinga, nes per pažįstamų esamų ir buvusių kareivių tinklus jie gauna informaciją apie galimas darbo vietas.
Biskros vilaja
Biskros vilaja yra Alžyro šiaurės rytuose, Atlaso kalnuose. Sostinė – Biskra. Svarbi datulių auginimo sritis.
Kietaviškės (Trakai)
Kietaviškės – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Dusmenų.
Šniukštienė
Šniukštienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Šniukštaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Raguotoji angis
Raguotoji angis (Cerastes cerastes) – angių (Viperidae) šeimos gyvatė, priklausanti tikrųjų angių (Viperinae) pošeimiui. Ilgis 30-60 cm. Paplitusi Afrikos šiaurinėje dalyje. Virš akių turi po dyglio formos ragelį.
Norvegijos žemės
Kiekvieną žemę savo ruožtu sudaro smulkesni geografiniai-kultūriniai regionai (distrikt), kurie koncentruojasi ties upių slėniais ar fjordais, yra apsupti kalnų ar kitaip izoliuoti.
Port Lokas
Port Lokas – miestas Siera Leonėje, Šiaurės provincijoje; Port Loko rajono sostinė ir trečias pagal gyventojų skaičių Šiaurės provincijoje. Miestas įsikūręs apie 126 km į šiaurės rytus nuo šalies sostinės Fritauno. Port Lokas yra šalia Port Loko įlankos, į kurią įteką Siera Leonės upė.
Šiame mieste yra įsikūręs Port Loko mokytojų koledžas – viena pagrindinių šalies mokyklų. Kaip ir daugumoje Siera Leonės miestų, čia populiariausia yra krio kalba.
Port Loke gyvena daug etinių grupių, iš kurių didžiausios Temne ir Loko grupės.