cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Duburaitis
Duburaičiu vadinami objektai Zarasų rajone:
Lukna (Utena)
Lukna – viensėdis Utenos rajono savivaldybėje, 6 km nuo Leliūnų.
Liucerna
Liucerna (Medicago) – pupinių (Fabaceae) šeimos Faboideae pošeimio augalų gentis.
Daugiamečiai arba vienamečiai žoliniai augalai, turintys trilapius lapus. Daugelio rūšių žiedai maži, geltoni, sutelkti galviškose kekėse. Augalai kryžmadulkiai.
Gentyje yra apie 80 rūšių:
Lietuvoje auga trys rūšys:
Gentyje yra daug vertingų pašarinių augalų rūšių.
Homo erectus
Stačiasis žmogus (Homo erectus) – išnykusi žmonių genties rūšis. Ar ši rūšis buvo tiesioginiai dabartinių žmonių protėviai, kol kas nėra aišku.
Homo erectus atstovai emigravo iš Afrikos ankstyvojo pleistoceno laikotarpiu prieš maždaug 2 mln metų ir pasiskirstė per didžiąją dalį Senojo pasaulio regiono, iki pat Pietryčių Azijos. 1,8 ir 1 mln. metų senumo palaikai buvo aptikti Afrikoje (pvz., Turkanos ežeras, Olduvajaus tarpeklis), Europoje (Gruzija, Ispanija), Indonezijoje (Trinilas, Sangiranas), Vietname, Kinijoje (Šaansi).
Homo erectus buvo vidutinio ūgio (vyrai – apie 180 cm, moterys – 155 cm), smegeninės talpa apie 1000 cm³ (700–1200 cm³), pačios smegenys, ypač kalbos sritys, artimesnės šiuolaikiniam žmogui; veido santykinis dydis mažesnis, negu Homo habilis, tačiau veidas prognatiškas; labiau išgaubtas kaukolės skliautas, dantų sandara artimesnė dabartiniam žmogui, tačiau apatinis žandikaulis dar be smakro kyšulio. Galūnių kaulai nesiskyrė nuo Homo sapiens, tik buvo stambesni ir su ryškesnėmis raumenų prisitvirtinimo vietomis. Lyginant su ankstesnėmis formomis, Homo erectus pasižymėjo smulkesniais dantimis, stambesnėmis smegenimis, didesniu ūgiu ir mažesniu lytiniu dimorfizmu. Ankstyvieji Homo erectus labai panašūs į vėlyvąsias Homo habilis formas.
Bagdanavičius
Bagdanavičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Bagdanavičienė (ištekėjusi moteris) ir Bagdanavičiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Kultūrizmas (žurnalas)
Kultūrizmas – Lietuvos kultūrizmo federacijos ketvirtinis leidinys, ėjęs 1990–1992 m. Kaune.
Istorija
Įsteigė ir leido UAB „Sportkoop“. Rašė sporto ir sveikatingumo klausimais, pateikdavo kultūrizmo naujienų iš viso pasaulio. Tiražas 1990 m. – 20 000 egz., 1992 m. – 5000 egz.
Vyr. redaktorius Ramutis Kairaitis.
Bagdonienė
Bagdonienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Bagdonaitė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Bagdonas.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Liang Qichao
thumb|right|Liang Qichao Liang Qichao (1873 m. vasario 23 d. – 1929 m. sausio 19 d.) – vienas iš XIX a. pab. reformatoriško judėjimo Kinijoje lyderių.
Biografija
Liang Qichao gimė 1873 m. Guangdong provincijoje. Jaunystėje įgijo klasikinį konfucianistinį išsilavinimą. 1890 m. Liang Qichao susipažino su Kang Youwei ir tapo jo mokiniu. Netrukus Liang tapo vienu iš aktyviausių Kinijos progreso ir reformų gynėjų.
Ryan Keen
Biografija
Ryan gimė 1987 m. Totnese, Anglijoje. Jo mama – logopedė, o tėtis – naras.
Keen, baigęs vidurinę mokyklą, studijavo Vestminsterio universitete komercinės muzikos. Pirmiausia jis grojo ir dainavo kitų muzikantų dainas, tačiau 2009 m. pradėjo savo solo karjerą. Jis išleido savo pirmąjį EP 2010 m. pradžioje. Tada jis pasirodė prestižiniame SXSW festivalyje JAV, kuris jam padėjo pasirašyti sutartį su muzikos įrašų kompanija Imagem.
Jis taip pat apšildė Ed Sheeran jo ture, o vėliau – ir Leona Lewis. 2012 m. baigėsi jo pirmasis turas Jungtinėje Karalystėje ir kitose  Europos šalyse ir jis koncertavo keliuose festivaliuose kaip Redfest ir Bestival.
2014 m. kovą jis išleido savo debiutinį albumą Room for Light, kuris per trumpą laiką užkopė į Šveicarijos ir  Jungtinės Karalystės geriausių albumų topus, o 2015 m. jis vėl apšildė Ed Sheeran jo  X albumo ture, taip pat aplankydamas ir  Lietuvą.
Budrių piliakalnis
Budrių piliakalnis, Pilalė – piliakalnis Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, į pietryčius nuo Budrių kaimo, Labanoro seniūnija. Pasiekiamas iš plento Kaltanėnai – Molėtai Labanore pasukus į kairę pietuosna keliu link Lakajos, iš jo miške pasukus į kairę rytų kryptimi link Budrių, čia, kelio gale, ties jo staigiu posūkiu į dešinę pietvakariuosna pavažiavus tiesiai iki privatininko kelio užtvaros, toliau paėjus kiek į dešinę pietryčių kryptimi, iš viso nuo kelio galo apie 420 m – yra pusiasalyje, kiek dešiniau, Prūdiškių girininkijos 3 kvartalo pietinėje dalyje.
Piliakalnis
Piliakalnis rengtas kalvoje, esančioje Peršokšnų ežero šiaurinio kranto pusiasalio pietinėje dalyje. Aikštelė ovali, orientuota šiaurės – pietų kryptimi, 45x15 m dydžio, nuolaidėjanti į pietvakarių pusę. Pietiniame šlaite, 2,5 m žemiau aikštelės, yra 14 m pločio terasa. Šiauriniame šlaite, 4 m žemiau aikštelės, yra plati natūrali terasa į išorę nuolaidėjančiu pakraščiu. Šoniniai šlaitai statūs, iki 20 m aukščio, galiniai – nuolaidesni bei žemesni.
Piliakalnis apaugęs pušimis su kadagių pomiškiu.
Tyrimai
1973 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas, 1979 m. – Mokslinė metodinė taryba. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia.
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Anthony Davidson
Karjeros pradžia
Davidsonas pradėjo savo karjerą 1987 m. dalyvaudamas įvairiuose Didžiosios Britanijos, Europos ir Šiaurės Amerikos čempionatuose. Jis laimėjo tris Didžiosios Britanijos (du kartus 1994 m. ir 1995 m.), vieną Italijos čempionatą ir dalyvavo Formula A Europos čempionate. 1999 m. jis nugalėjo Formula Fords čempionatą.
Formulė
thumb|left|200px|A.Davidsonas bandymuose 2007 m. 2001 m. sezone britas pasirašė sutartį su BAR ekipa ir tapo jos pilotu bandytoju. Po metų jis porą lenktynių startavo mažoje Minardi ekipoje, tačiau vėliau vėl grįžo į BAR ekipos bandytojo vietą.
2006 m. sezone jis perėjo į japonų Honda ekipą, o po metų tapo visateisiu dukterinės jų ekipos Super Aguri pilotu. Kartu su Takuma Sato jis lenktyniavo iki 2008 m. Ispanijos GP, po kurio silpna japonų ekipa pasitraukė iš Formulės 1 čempionato. Nuo to laiko britas nelenktyniauja Formulėje 1.
Dubenkaulis
260px|right|thumb|Dubenkaulio kaulėjimas Dubenkaulis  – tai stambiausias apatinių galūnių porinis plokščiasis kaulas, kuriuo kojos laisvoji dalis siejasi su ašinių griaučių apačia. Abiejų pusių dubenkauliai priekyje susijungia kremzle, o užpakalinėje pusėje tarp jų įsiterpia trikampio formos kryžkaulis, os sacrum, su kuriuo dubenkauliai sudaro kaulinį dubenį, pelvis.
Dubenkaulio dalys
Visų trijų kaulų sąaugoje išoriniame kaulo paviršiuje yra gili gūžduobė, acetabulum, į kurią įsistato šlaunikaulio galva. Gūžduobę apriboja gūžduobės kraštas, limbus acetabuli, o kraštą supa storas kaulo velenas, kuris gūžduobės centro link tolydžio plonėja. Gūžduobės centras, giliausia jo vieta, vadinama gūžduobės įduba, fossa acetabuli. Ją juosia sąnarinis pusmėnulio formos delčinis paviršius, facies lunata. Ten, kur nesusieina pusmėnulio ragai, lieka gūžduobės įlanka, incisura acetabuli. Žemiau ir į priekį nuo gūžduobės žiojėja didžiulė užtvarinė anga, foramen obturatum. Iš priekio ir apačios užtvarinę angą riboja sėdinkaulinė galktikaulio šaka, ramus ischiopubicus, kuri iš esmės yra per vidurį suaugusi sėdinkaulio šaka, ramus ossis ischii, ir apatinė gaktikaulio šaka, ramus inferior ossis pubis.
Klubakaulis
Klubakaulis yra didžiausias dubenkaulio dėmuo. Jį sudaro:
FK Neftči Fergana
Neftči futbol klubi – Uzbekijos futbolo klubas iš Ferganos.
Dubenkaulis
Klubakaulis
Klubakaulio kūnas tai į apačią nukrypęs dubenkaulio drūtgalys, jis sudaro du viršutinius penktadalius gūžduobės delčinio paviršiaus. Plokštėdamas į viršų kūnas pereina į klubakaulio sparną. Jų riba iš išorės vadinama antgūžduobine vaga, sulcus supraacetabularis, esanti šiek tiek virš gūžduobės viršutinio krašto, o iš vidaus – lankinė linija, linea arcuata. Sparnas viršuje baigiasi skiautere, crista iliaca, prie kurios tvirtinasi platieji pilvo raumenys. Skiauterė apčiopiama pilvo šone. Skiauterės išorėje yra žymi išorinė lūpa, labium externum. Beveik per patį vidurį lūpa labiau išvirsta į išorę, sudarydama klubinį gumburėlį, tuberculum iliacum. Iš vidaus skiauterė turi vidinę lūpą, labium internum. Tarp lūpų driekiasi tarpinė linija, linea intermedia. Skiauterė priekyje pereina į priekinį sparno kraštą, o užpakalinėje pusėje – į užpakalinį. Priekiniame krašte aukščiau guli priekinis viršutinis klubakaulio dyglys, spina iliaca anterior superior. Kita atauga guli žemiau, todėl vadinama priekiniu apatiniu klubakaulio dygliu, spina iliaca anterior inferior. Priekinis viršutinis dyglys lengvai apčiuopiamas pilvo priekyje, o apatinis glūdi po raumenimis. Užpakalinėje briaunoje yra analogiškos ataugos, tik jos ne taip aiškiai matomos: užpakalinis viršutinis klubakaulio dyglys, spina iliaca posterior superior, ir apatinis, spina iliaca posterior inferior. Po pastaruoju dygliu prasideda didžioji sėdimoji įlanka, incisura ischiadica major, kurios priekinės briaunos yra ta vieta, kurioje suauga klubakaulio ir sėdinkaulio kaulai.
Vienas sparno paviršius atsigręžęs į išorę, į sėdmenis. Tai – sėdmeninis paviršius, facies glutea. Kitas, kryžmeninis dubens paviršius, facies sacropelvica, atsisukęs į vidų, į dubens ertmę ir liečiasi su kryžkauliu. Sėdmeninį paviršių trys šiurkštumos skirsto į laukus sėdmenų raumenims tvirtintis. Tos šiurkštumos – tai užpakalinė sėdmeninė linija, linea glutea posterior, priekinė, linea glutea anterior, ir apatinė, linea glutea inferior. Didžiąją kryžmeninio dubens paviršiaus, facies sacropelvica, dalį užpildo bendravardis raumuo. Atgal ir į viršų yra du dariniai: ausinis paviršius, facies auricularis, kuris susineria su kryžkaulio šoninės dalies tokiu pačiu paviršiumi ir klubakaulio šiurkštuma, tuberositas iliaca.
FK Neftči Fergana
Istorija
Klubas įkurtas 1982 m. Susikūrus nepriklausomai valstybei, žaidė uzbekų Superlygoje. Penkis kartus tapo šalies čempionais. Sėkmingiausi metai buvo nuo 1992 iki 2004 m., kai daugiau nei dešimtmetį užimdavo pirmą arba antrą vietas čempionate. 2018 m. liko paskutinėje vietoje, dvylikti. Buvo perkelti į žemesnį divizioną.
Dubenkaulis
Sėdinkaulis
Sudaro:
FK Neftči Fergana
Istorija
2021 m. tapo Pirmos lygos nugalėtojais ir buvo perkelti į Superlygą.
Dubenkaulis
Sėdinkaulis
Kūno drūtgalys įeina į gūžduobės sudėtį. Ta vieta, nuo kurios kaip kablys užlinksta sėdynkaulio šaka, vadinama sėdimuoju gumburu, tuber ischiadicum. Kūno užpakaliniame paviršiuje kyšo gana ryškus sėdimasis dyglys, spina ischiadica. Jis skiria aukščiau gulinčią didžiąją sėdimąją įlanką, incisura ischiadica major, nuo žemiau esančios seklios mažosios sėdimosios įlankos, incisura ischiadica minor. Kūno priekinė briauna sudaro užtvarinės angos, foramen obturatum, užpakalinį kraštą.
FK Neftči Fergana
Istorija
2022 m. vėl rungtyniavo Superlygoje.
Dubenkaulis
Sėdinkaulis
Sėdinkaulio šaka jungiasi su gaktikaulio apatine šaka.
Gaktikaulis
Sudaro:
Stambus kūnas įeina į gūžduobės sudėtį, ten suauga su klubakaulio ir sėdynkaulio kūnais. Ten, kur suauga klubakaulio ir gaktikaulio kūnai, virš gūžduobės matyti aptaki klubinė gaktos pakyla, eminentia iliopubica. Kūno apačia riboja užtvarinę angą iš viršaus ir užpakalio.
Viršutinė gaktikaulio šaka prasideda nuo kūno ir laibėdama eina kitos pusės gaktikaulio viršutinės šakos link. Viršutinis jos kraštas aštrus, tai gaktikaulio skiauterė, pecten ossis pubis. Medialinėje pusėje užlinkdama sudaro gaktinį gumburėlį, tuberculum pubicum. Apatinis kraštas riboja užtvarinę angą iš viršaus, todėl vadinamas užtvarine skiautere, crista obturatoria, kurios medialinis galas šiek tiek sustorėja, ir virsta priekiniu užtvariniu gumburėliu, tuberculum obturatorium anterius. Už jo skersine kryptimi ir šiek tiek atgal šakos apačia driekiasi užtvarinė vaga, sulcus obturatorius. Ją iš užpakalio riboja užpakalinis užtvarinis gumburėlis, tuberculum obturatorium posterius.
Kang Youwei
thumb|right|Kang Youwei Kang Youwei (1858 m. kovo 19 d. – 1927 m. kovo 31 d.) – vienas iš XIX a. pab. reformatoriško judėjimo Kinijoje lyderių ir Šimto dienų reformų iniciatorių.
Dubenkaulis
Gaktikaulis
Apatinė gaktikaulio šaka kampu užlinksta atgal ir žemyn nuo viršutinės ir driekiasi sėdynkaulio šakos link. Jų sąaugos vieta kartais pastebima kaip neryškus sustorėjimas. Gaktikaulio viršutinės ir apatinės šakų jungties vietoje yra sąvaržinis paviršius, facies symphysialis, kuris jungiasi su tokiu pat priešingos pusės laukeliu ir sudaro gaktos sąvaržą, symphysis pubica.
Kang Youwei
Biografija
Kang Youwei gimė 1858 m. netoli Guangzhou, intelektualų šeimoje. Jaunystėje įgijęs konfucianistinį išsilavinimą, vėliau jis nusigręžė nuo klasikinio mokymo ir susidomėjo daoizmu bei budizmu. Skaitydamas daug istorinių ir geografinių knygų, Kang Youwei ėmė domėtis Vakarais ir tyrinėti Vakarų civilizaciją. Po pralaimėto Kinijos-Prancūzijos karo 1884–1885 m. Kang pirmąkart kreipėsi į imperatorių, siūlydamas reformas administracijoje, tačiau laiškas imperatoriaus greičiausiai nepasiekė. 1891 m. Guangzhou mieste Kang Youwei įkūrė mokyklą, kurioje be klasikinio lavinimo buvo dėstomos tokios modernios vakarietiškos disciplinos kaip matematika ar karinė parengtis.
Po 1895 m. pralaimėto karo japonams Kang Youwei papiktino toks šalies pažeminimas, ir jis surinko 1200 parašų peticijai, reikalaujančiai nepasirašyti taikos sutarties ir tęsti karą, bet šis jo planas įgyvendintas nebuvo. Nepaisant to, kad pradžioje daugelis reformatoriškų Kang Youwei idėjų žlugo, visgi vėliau jis tapo autoritetingu žmogumi ir reformatoriško judėjimo Kinijoje lyderiu. 1897 m. Kang Youwei išsiuntė antrąjį laišką imperatoriui Guangxu, kuriame reikalavo reformų, įspėdamas, kad kitu atveju kinai visiškai išnyks kaip tauta. Kang rekomendavo imperatoriui imti pavyzdį iš Rusijos Petro I arba japonų imperatoriaus Meiji. Po šio laiško į imperatoriaus rūmus sekė didelė siunta knygų apie Japonijos ir Rusijos reformas. Jaunasis imperatorius buvo įtikintas. 1897 m. birželio mėn. imperatorius išleido dekretą, skelbiantį būsimųjų reformų programą. Po metų Kang Youwei netgi buvo suteikta audiencija imperatoriaus rūmuose, kurios metu buvo aptarti svarbiausi reformų etapai. Netrukus, remdamasis Kang Youwei ir kitų reformatorių rekomendacijomis, per 103 dienas imperatorius išleido 110 imperatoriškųjų įsakų, dėl ko dažnai šis reformatoriškas judėjimas vadinamas Šimto dienų reformomis. Reformos iki galo įgyvendintos nebuvo. Joms buvo pasipriešinta, imperatorius buvo išduotas, o Kang Youwei pasitraukė į Honkongą.
Bukuros ežeras
thumb|200px|left|Bukuros ežeras, Retezato kalnuose. Tai didžiausias ledyninės kilmės ežeras Rumunijoje. Nepaisant to, jog yra sunkiai pasiekiamas, Bukuros ežeras yra turistų mėgiama vieta, nuo čia patogu kopti į Peleagos kalną.
Ežeras įeina į Retezato nacionalinio parko teritoriją. Parkas buvo įkurtas 1935 m. ir užima 380 km² teritoriją.
Mitologija
Pasak legendos, prieš daugelį metų Bukuros ežero apylinkėse gyveno milžinas, kuris ateidavo iš kalnų ir grobdavo gyventojų galvijus bei javus. Vietos drąsuoliai ryžosi pasipriešinti milžinui, tačiau žuvo kovoje. Galiausiai, po daugelio nesėkmingų bandymų, milžinas buvo nužudytas. Milžiną nužudęs jaunuolis, norėdamas įsitikinti, jog milžinas neišgyvens, nukirto jam galvą. Sakoma, kad nukirtus milžino galvą, jo kūnas pavirto į akmenį, suformavusį Retezato viršūnes, o vienos rankos delnas pavirto į Bukuros ežerą.
Nosas
Nosas – ežeras pietų Lietuvoje, Alytaus rajone, apie 4,5 km į šiaurės vakarus nuo Daugų. Ilgis šiaurės–pietų kryptimi 1,3 km, plotis iki 0,35 km. Altitudė 139,6 m. Gylis siekia 3,5 m. Telkšo ledyninėje rinoje. Krantai daugiausia aukšti ir statūs, ypatingai šiaurės rytuose, o pietvakarinis krantas žemas ir pelkėtas. Iš vakarų prieina Kalesninkų miškas.
Pro Nosą į tuojau pietuose telkšantį Neveiglo ežerą teka Abista (Varėnės intakas, Merkio baseinas).
Ežerėvardis Nõsas kildinamas iš žodžio nosis („uoslės organas; atsikišusi smaili dalis“).
Tuzų senosios kapinės
Tuzų senosios kapinės, vadinamos Markapiais, Senkapiais (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas -, senas vertybės kodas - L574) – neveikiančios kapinės šiaurės rytiniame Kretingos rajono savivaldybės teritorijos pakraštyje, Tuzuose (Imbarės seniūnija), 1,45 km į šiaurės rytus nuo kelių (Kalvų g.) ir  (Velėnijų g.) kryžkelės, Tuzų miške, Salanto upės dešiniajame krante.
Kapinės
Įrengtos kaimo žemių šiaurės rytiniame pakraštyje, mišku apaugusioje aukštumos viršūnėje. Jos netaisyklingo penkiakampio plano, pailgos šiaurės rytų – pietvakarų kryptimi, 41,2 m ilgio ir iki 32,8 m pločio, pakraščiuose apaugusios medžiais, apjuostos griovio ir žemių pylimo, kurio šiaurės rytinėje dalyje paliktas tarpas praėjimui. Paviršius lygus, nežymiai žemėja link kraštų. Laidojimo žymių nesimato. Kapinėse yra 9 kryžiai: du metaliniai ir 7 mediniai (2 seni ir 5 nauji).
Teritorijos plotas – 0,1 ha, perimetras – 121 m.
1,6 km į šiaurės vakarus yra Tuzų II senosios kapinės.
Istorija
Įrengtos XVI a., vadinamos Markapiais, Senkapiais, Kapeliais. Veikė iki XVIII a. pab. – XIX a. pr. Jose laidoti Tuzų ir šiaurės rytinėje kaimo dalyje buvusio Patuzių užusienio gyventojai. Vėliau iki Pirmojo pasaulinio karo čia buvę pakasami savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai, neatpažinti skenduoliai. Nuo seno kapinėse statomi monumentalūs ąžuoliniai kryžiai.
1976, 1982 ir 1995 m. kartografuotos. 1997 m. įrašytos į nekilnojamųjų kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (L574), 2005 m. pripažintos valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.
Tyrimai
1935 m. žvalgė Tuzų pradžios mokyklos mokytoja Stasė Kiudulaitė, 1991 ir 2015 m. – Julius Kanarskas (Kretingos muziejus), 2015 m. – Loreta Jatulionytė-Brezgienė (KPC).
Aukštadvario piliakalnis
Aukštadvario piliakalnis su gyvenviete (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A1137KP, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1217) – piliakalnis ir senovinė gyvenvietė Trakų rajono savivaldybės teritorijoje, Aukštadvario miestelio pietvakariniame pakraštyje, Verknės kairiajame krante. Pietryčiuose telkšo Pilaitės (Zomkelio) ežeras, todėl dar vadinamas Pilaitės piliakalniu. Pasiekiamas iš Aukštadvario pasukus Onuškio keliu, prieš Verknę pasukus į dešinę vakarų kryptimi, pavažiavus 600 m, dešinėje.
Piliakalnis
Piliakalnio šlaitai statūs, 9–15 m aukščio. Aikštelė ovali, rytų-vakarų kryptimi 80 x 50 m dydžio, apjuosta 0,6–2 m aukščio, 14 m pločio pylimu, kuris šiauriniame pakraštyje neišlikęs. Pietryčių pusėje yra Zamkelio arba Pilaitės ežeras, dabar tai Verknės tvenkinio dalis. Piliakalnio rytinėje, pietinėje ir vakarinėje pašlaitėse, 2 ha plote yra III a. - XIV a. papėdės gyvenvietė
Tyrimai
thumb|left|Piliakalnio pietinė pašlaitė
Piliakalnį 1928 m. aprašė Petras Tarasenka. Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1957-1960 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, vadovas Vytautas Daugudis, ištyrė piliakalnio aikštelės vakarinę ir pietvakarinę dalis, 958 m². 1957–1958 m. instituto archeologai, vadovė A. Bernotaitė-Gerdvilienė, ištyrė apie 2400 m² papilio gyvenvietės. Aikštelėje aptikta II a. pr. m. e.- I a. pr. m. e. medinės gynybinės užtvaros, gyvenamųjų ir ūkinių pastatų liekanų.
Rasta akmeninių kirvukų, trintuvų, kaulinių adiklių, ylų, smeigtukų, geležies gargažių, neryškiai brūkšniuotos lipdytosios keramikos. I–IV a. kultūriniame sluoksnyje rasta ilgo stulpinės konstrukcijos baltų gentims būdingo pastato liekanų, įvairių metalinių dirbinių, pusė Djakovo tipo svarelio, lipdytosios brūkšniuotu bei gludintu paviršiumi keramikos. Manoma, kad I tūkstantmečio antrojoje pusėje aikštelėje papilio gyventojai slėpėsi tik kilus pavojui.
X a.-XIV a. gynybiniai įrenginiai buvo sustiprinti. Pylimo vidinėje pusėje aptikta 6 rentininių medinių gyvenamųjų ir ūkinių pastatų liekanų bei įvairių metalo dirbinių, keramikos, medžiojamųjų ir naminių gyvulių kaulų, suanglėjusių varpinių ir ankštinių javų grūdų.
Stanoviskas
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Aukštadvario piliakalnis
Istorija
Piliakalnyje stovėjo Navinpilio pilis, kurią 1381 m. vasario 14 d. panaudodami patrankas puolė kryžiuočiai. Pilis pasidavė ir buvo sudeginta, tačiau greitai lietuvių atstatyta, nes 1382 m. sausio mėnesį vėl minima, paminėta ir 1384 m. Čia buvo miestelio senoji dalis, gyvenvietė.
Jonas Liaukonis
Jonas Liaukonis (g. 1939 m. birželio 22 d. Jančiuliuose, Kapčiamiesčio valsčius) – Lietuvos inžinierius mechanikas, technologijos mokslų daktaras.
Aukštadvario piliakalnis
Legendos
Senovėje čia stovėjusios pilies valdovo duktė kartą sugalvojusi pasivaž­inėti. Tuomet ji iš pilies išvažiavusi puošnia karieta, traukiama net ketverto arklių. Karietoje buvusi skrynia pilna pinigų ir mažas šunelis. Besileidžiant nuo pilies kalno, arkliai kažko pasibaidė ir karalaitę su karieta nunešė tiesiog į netoli pilies esantį Pilaitės ežerą, kur visas ekipažas nuskendo. Nors tėvai dukters po to ilgai ieškojo, tačiau viskas buvo veltui. Tačiau praslinkus kuriam laikui, vietos gyventojai, ypač prieš patekant saulei, ežere kartais matydavo plaukiojančią gražią skrynią, ant kurios tupėdavęs mažas šunelis. Paskui vėl ramiai tyvuliuodavęs ežeras.
Bagdžius
Bagdžius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Jonas Liaukonis
Biografija
1961–2000 m. dirbo Lietuvos žemės ūkio inžinerijos institute; 1984–1990 m. Įdiegimo, 1991–2000 m. Mašinų naudojimo skyriaus vedėjas. 1993–2004 m. Lietuvos žemės ūkio inžinierių asociacijos pirmininkas.
Bagdžius
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Bagdžienė (ištekėjusi moteris) ir Bagdžiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Jonas Liaukonis
Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritis – derliaus dorojimo mechanizavimas. Paskelbė apie 120 mokslinių straipsnių.
Albinas Liaugminas
Albinas Liaugminas (1907 m. birželio 10 d. Auksūdis, Mažeikių apskr. – 1992 m. liepos 17 d. Surfsidas, Floridos valstija) – Lietuvos pedagogas, psichologas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas, filosofijos daktaras.
Biografija
1934 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą, iki 1938 m. studijavo Sorbonoje, Žano Žako Ruso pedagoginių mokslų institute Ženevoje ir Ženevos universitete. 1938 m. filosofijos daktaras.
1938–1939 m. dėstė Klaipėdos pedagoginiame institute. 1941–1944 m. Vilniaus pedagoginio instituto direktorius, dėstė Vilniaus dailės akademijoje ir Vilniaus universitete. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, dirbo vertėju, 1948 m. persikėlė į Kolumbiją. Bogotoje dėstė keliuose universitetuose. 1955 m. atvyko į JAV. 1955–1972 m. Lojolos universitete Čikagoje dėstė kalbas. 1973–1976 m. Alkoholikų gydymo centro psichologas. Vienas Pedagoginio lituanistikos instituto steigėjų, 1958–1963 m. pirmasis jo rektorius.
Daug straipsnių pedagogikos ir visuomenės klausimais paskelbė leidiniuose „Tautos mokykla“, „Akademikas“, „Vairas“, „Draugas“, „Laiškai lietuviams“, Kolumbijos mokslo žurnaluose. Lietuvių enciklopedijos bendradarbis.
Pluoštagėlė
Pluoštagėlė (Mesembrianthemum) – pluoštagėlių (Aizoaceae) šeimos augalų gentis.
Sfinksas (katė)
thumb|250px|Sfinksas Sfinksas – kačių veislė. Dauguma Amerikos ir Europos sfinksų yra kilę iš Kanados naminės katės, kuriai 1966 m. dėl savaiminės mutacijos gimė du beplaukiai kačiukai.
Istorija
Pirmas sfinksas gimė paprastų trumpaplaukių kačių šeimoje 1966 m. Toronto Kanadoje (tai nebuvo pirmoji beplaukė mutacija). XIX a. pabaigoje trumpai buvo auginamos „Meksikietiškos beplaukės katės“. Per daug metų Europos ir Šiaurės Amerikos kačių augintojai veisė beplaukes kates ir taip atsirado dabartinė rūšis.
Kūnas
thumb|230px|Dviejų savaičių sfinksas Sfinksai turi beplaukę odą ir švelnius plaukelius ant snukučio, ausų, pėdų, uodegos ir stuburo.
Galva vidutinio dydžio, citrinos formos. Labai ryškūs skruostikauliai su aiškiomis ūsų pagalvėlėmis (ūsų gali ir nebūti). Nosis vidutinio ilgio su didele įduba pradžioje. Akys – žalios arba rudos, didelės, plačiai atmerktos ir toli viena nuo kitos. Ausys – didelės ir styrančios, labai plačios ties pagrindu. Turi būti ne per aukštai ir ne per žemai ir kaip įmanoma mažiau plaukuotos.
Kai kuriose vietose (sulenkimo vietose, užpakalinių galūnių, kaklo ir galvos) oda labai susiraukšlėjusi. Kuo daugiau raukšlių turi sfinksas, tuo vertingesniu jis laikomas. Dauguma sfinksų neturi ūsų, o kai kurie jų turi tik vos matomus.
Sfnksai yra vislūs, tačiau kačiukų auginimas reikalauja daug pastangų.
Priežiūros ypatumai
Maudynės – yra susidaroma klaidinga nuomonė – jog beplaukės katės nereikia maudyti. Nesant kailio, plaukai nesugeria iš odos išsiskiriančių riebalų. Taigi sfinkso oda prakaituoja kaip ir žmogaus, todėl gyvūno nemaudant oda susiriebaluos ir katė ims dvokti. Sfinksas, vėlgi priešingai nei kitos katės, vandens nebijo, jie noriai maudosi, todėl maudynės problemų sukelti neturėtų. Sfinksą reikia prausti tiktai ypač švelniu šampūnu. Maudant sfinksą visuomet būtina atkreipti dėmesį į tai, kad gyvūnas neperšaltų. Na, o jei vanduo pateko į katės ausis, nusausinti vatos tamponais. Maudyti rekomenduojama du kartus per mėnesį. Sfinkso oda yra labai elastinga, todėl jos nereikia tepti aliejais ar kremais, nes gali užsikimšti poros.
Kadangi sfinksai beplaukiai, jie turi intensyviau palaikyti reikiamą kūno temperatūrą nei kitos katės. Beplaukių kačių medžiagų apykaita yra didesnė, todėl, palyginti su kitomis katėmis sfinksai ėda kiek daugiau. Tačiau katės peršerti negalima, nes antsvoris gali turėti neigiamų pasekmių. Sfinksų veislės katės nėra išrankios maistui, todėl joms galima duoti įvairų ėdalą.
Katės labai mėgsta šilumą, todėl jas būtina laikyti šiltoje patalpoje. Kaip minėta, lauke jos neauginamos.
Ispanijos futbolo varžybos 2004–2005 m.
Ispanijos futbolo varžybos 2004–2005 m.
Justinava (Kėdainiai)
Justinava – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, šiauriniame Kėdainių miesto pakraštyje, Nevėžio dešiniajame krante. Nuo miesto atskirta Babėnų šilu. Justinava palaipsniui virto kolektyviniais sodais ir prijungta prie Kėdainių miesto (oficialiai kaimu likusi Justinavos dalis Nevėžio pakrantėje).
Justinavą aptarnauja 1 Nr. „Kėdbuso“ autobusas (stotelės „Justinava“, „Užuovėjos st.“).
Kolektyviniai sodai
Justinavos kolektyviniai sodai išsidriekę šiaurės – pietų kryptimi tarp Babėnų šilo ir Nevėžio upės. Didžioji dalis yra Nevėžio slėnyje (todėl pavasarį neretai dalis sodų apsemiama, nors vietomis yra įrengtos dambos). Sodininkystė išplito sovietmečiu. Auginami vaismedžiai (obelys, vyšnios, kriaušės, slyvos), daržovės (bulvės, kopūstai, morkos ir kt.), uogos (braškės, serbentai, avietės). Dauguma sodo namelių nedideli, sklypai tvoromis neatskirti. Tačiau per pastarąjį dešimtmetį Justinava formuojasi kaip atskira gyvenama miesto dalis: dalis gyventojų lieka gyventi žiemą, sodo nameliai perstatomi į gyvenamuosius namus, sklypai aptveriami, statomi ūkiniai pastatai. Sovietmečiu Justinavos soduose veikė profilaktoriumas.
2023 m. sausį Nevėžio upė užtvindė kolektyvinius sodus, užlieta apie 15-ą sodybų.
thumb|left|340px|Justinavos panorama nuo Apytalaukio thumb|left|230px|Ilgoji g.
Atėnų AEK
Atėnų AEK – Graikijos sporto klubas. Klubo padaliniai:
Kultuvas (savaitraštis)
Kultuvas – satyros ir humoro savaitraštis, leistas 1940 m. Vilniuje.
Istorija
Leido ir redagavo J. Mažuika. Pirmasis numeris išėjo 1940 m. gegužės 31 d. Kritikavo visuomenės blogybes, žmonių ydas, tarpasmeninius santykius. Spausdino S. Žuko, J. Martinaičio ir kt. dailininkų karikatūras. Nuo 1940 m. birželio 23 d. (Nr. 4) leidinys tapo komunistinės krypties, spausdino politines karikatūras. Išėjo 9 numeriai.
Baginskas
Baginskas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Endriejavo apylinkė
Endriejavo apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Baginskas
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Tan Sitong
miniatiūra Tan Sitong (1865 m. – 1898 m.) – vienas iš 19a. pab. reformatoriško judėjimo Kinijoje lyderių.
Biografija
Tan Sitong gimė 1865 m. Hunan provincijoje. Aplinkybių verčiamas, jis pradėjo valdininko karjerą, daug keliavo, rašė, domėjosi savo šalies istorija. Apie 1894 m. jis susidomėjo Vakarų mokslo pažanga, 1895 m. buvo įkvėptas reformatoriškų Kang Youwei idėjų, netrukus susipažino su Liang Qichao. Tan Sitong tapo pačiu aršiausiu vesternizacijos propaguotoju 19a. Kinijoje.
Pozityvioji psichologija
Pozityvioji psichologija – nauja psichologijos mokslo šaka, kuri „studijuoja žmogiškąsias dorybes ir stiprybes, leidžiančias individams ir bendruomenėms suklestėti“. Pozityvioji psichologija siekia moksliniais tyrimais atrasti optimalų žmogaus funkcionavimą, „atrasti bei puoselėti žmogiškojo genialumo apraiškas ir talentus“ bei „padidinti kasdienį pasitenkinimą gyvenimu“, o ne tiesiog gydyti protinius susirgimus ir sutrikimus, kuriems didžiąją dalį savo dėmesio skiria tradicinės psichologijos šakos. Ši nauja psichologijos kryptis ir galimas jos vaidmuo visuomenėje susilaukė labai daug dėmesio Vakaruose. Ypač daug dėmesio susilaukta po to, kai 2006 m. Harvardo universitete į pozityviosios psichologijos paskaitas užsiregistravo daugiau negu į bet kurias kitas Harvardo paskaitas tais metais – 855 studentai. Pagal studentų skaičių šios paskaitos tapo vienomis populiariausių Harvardo universiteto istorijoje.
Keletas humanistinių psichologų – kurių žymiausi yra Abraham Maslow, Carl Rogers ir Erich Fromm – išplėtojo įvairių teorinių modelių ir praktinių pritaikymo būdų, kurių centre buvo žmogiškasis laimės siekimas. Neseniai įvairios laimės teorijos susilaukė paremtų tyrimais mokslinių empirinių įrodymų. Pastaraisiais metais pozityvioji psichologija pasuko įvairiomis naujomis kryptimis. Dabartiniai šios psichologijos šakos mokslininkai yra Martin Seligman, Mihaly Csikszentmihalyi, Ed Diener Sonja Lyubomirsky, C. R. Snyder, Christopher Peterson, Barbara Fredrickson, Donald Clifton, Albert Bandura, Shelley Taylor, Charles S. Carver, Michael F. Scheier, Carol Dweck, Jonathan Haidt, Daniel Gilbert, Barry Schwartz, Kennon Sheldon, Robert Biswas-Diener, Robert Emmons, Michael McCullough ir Phillip Zimbardo.
Istorija ir apžvalga
Pirmas pozityviosios psichologijos suvažiavimas įvyko 1999 m. Pirmoji pozityviosios psichologijos tarptautinė konferencija įvyko 2002 m. 2009 m. birželį įvyko pirmasis tarptautinis pozityviosios psichologijos kongresas.
Istorinės šaknys
Pozityviosios psichologijos šaknys yra XX a. humanistinėje psichologijoje, kuri daugiausia dėmesio skyrė žmogaus laimės siekimui ir pasitenkinimui gyvenimu. Dar ankstyvesni šaltiniai įtakoję pozityviąją psichologiją ir nagrinėję laimės klausimus buvo filosofija ir religija.
Antikinėje Graikijoje buvo daug filosofinių mokyklų, nagrinėjusių laimės klausimą. Sokratas propagavo savęs pažinimą kaip kelią į laimę. Platono olos alegorija padarė didelę įtaką Vakarų mąstytojams, kurie manė, kad laimė slypi prasmės atradime. Aristotelis tikėjo kad laimę, jo vadinamą eudaimonios terminu, galima pasiekti racionaliu siekimu savo gyvenimą gyventi remiantis vien žmogiškosiomis dorybėmis.
Laimės mitai
Tyrimų išvados rodo, kad nė vienas iš žemiau išvardintų pokyčių gyvenime, anot mokslininkės Sonja Lyubomirsky, nepadaro žmogaus žymiai laimingesnio ilgą laiką. Paprastai jei padaro žmogų kiek labiau laimingą kurį laiką:
Potencialas tapti laimingesniu
Pasak skirtinguose namuose užaugusių identiškų dvynių tyrimo, 50 % laimingumo lemia genai. Dar 10 % lemia įvairios pamatuojamos gyvenimo aplinkybės, kaip socioekonominis statusas, šeimyninė padėtis, sveikata, pajamos ir t. t. Likusius 40 % lemia nežinomų faktorių kombinacija ir veiksmai, kuriuos individai sąmoningai daro norėdami tapti laimingesniais. Kokie būtent veiksmai padarys žmogų labiau laimingą, labai priklauso nuo kiekvieno žmogaus. Nėra visiems tinkamo vieno būdo. Pozityvioji psichologija pateikia moksliškai patvirtintų būdų, kaip konkrečiam individui atsirinkti tuos veiksmus, kurie turi daugiausia šansų jį padaryti labiau laimingą.
Moldavijos futbolo varžybos 2011–2012 m.
Moldavijos futbolo varžybos 2011–2012 m.
Pozityvioji psichologija
Ilgalaikės laimės atradimas
Tyrimai parodė, kad šie dalykai turi įtakos ilgalaikei laimei, t. y. sudaro tuos 40%, kuriuos žmogus gali kontroliuoti:
Laimės nauda
Su laime susijusios teigiamos emocijos ne vien yra malonios, bet ir turi daug objektyviai naudingų pasekmių. Laimingi žmonės vidutiniškai:
Moldavijos futbolo varžybos 2011–2012 m.
Divizia Națională turnyrinė lentelė
Legenda:
Pozityvioji psichologija
Laimės prognozavimas
Harvado profesoriaus Daniel Gilbert ir kitų mokslininkų atlikti tyrimai rodo, kad žmonės dažniausiai prastai prognozuoja, kaip vienas ar kitas įvykis juos paveiks emociškai. Paprastai žmonės prognozuoja, kad numatomi konkretūs teigiami įvykiai (pvz., norimų pareigų gavimas) jiems suteiks daugiau teigiamų emocijų negu iš tikrųjų suteikia. Taip pat žmonės dažniausiai tikisi, kad neigiami įvykiai juos neigiamai emociškai paveiks labiau negu iš tikrųjų paveikia. Tai rodo, kad žmonės paprastai patys be mokymosi iš kitų žmonių patirties prastai sugeba pasirinkit kelius, kurie juos padarys laimingiausius.
Adaptacija
Adaptacija pozityviojoje psichologijoje vadinamas reiškinys, kuomet žmogus palaipsniui pripranta prie naujo teigiamo ar neigiamo įvykio (pvz., atlyginimo padidinimas) ir taip žmogus sugrįžta į savo bazinį laimės lygį, kuriame buvo prieš įvykį. Adaptacija galioja daugumai dalykų: finansinės situacijos pagerėjimas ar pablogėjimas, sveikatos pokyčiai (išskyrus ypač rimtus atvejus), plastinės operacijos atlikimas ir t. t. Būtent adapaticijos reiškiniu aiškinama, kodėl ypač turtingi žmonės, anot tyrimų, yra tik šiek tiek laimingesni negu vidutines pajamas gaunantys žmonės. Aiškinama, kad žmonės pripranta prie naujų daiktų ir esamų išlaidų lygio ir esamas lygis jau nebeteikia papildomos laimės. Tokiu pačiu principu adaptacijos psichologinis mechanizmas leidžia žmogui palaipsniui priprasti ir nesijausti ilgai nelaimingu net ir pablogėjus jo gyvenimo aplinkybėms.
Moldavijos futbolo varžybos 2011–2012 m.
Divizia Națională turnyrinė lentelė
Moldavijos čempionai pateko į UEFA Champions League 2012-2013
Pozityvioji psichologija
Aplinkybių poveikis laimei
Kaip jau minėta, tyrimai rodo, kad aplinkybės lemia 10 % laimės. Skirtingos aplinkybės turi skirtingos įtakos laimei.
Laimė ir pinigai
Tyrimais nustatyta, kad materializmas kaip žmogaus vertybių sistema yra viena didžiausių kliūčių tapti laimingu. Tyrimai rodo, kad materialistinių vertybių žmonės yra gerokai nelaimingesni negu labiau nematerialistinių vertybių žmonės. Šis reiškinys aiškinamas tuo, kad materialistai žymiai daugiau savo dėmesio ir laiko skiria uždirbti kuo daugiau pinigų, kad galėtų nusipirkti kuo daugiau prekių ir paslaugų. Kadangi patenkinus pagrindinius žmogaus poreikius papildomi pinigai nebeturi didelės reikšmės žmogaus laimei, materialistai skiria didžiąją dalį savo dėmesio tikslams, kurie iš esmės negali jų padaryti laimingais. Todėl gerokai mažiau laiko ir dėmesio lieka kitiems, turinčius didelės įtakos laimei, tikslams ir mintims.
Srautas
Srauto (angl. flow) terminas pozityviojoje psichologijoje naudojamas apibūdinti žmogaus psichologinę būseną, kuomet jis yra taip įsigilinęs į mėgstamą veiklą ir yra tiek susikaupęs, kad visiškai palieka mintis apie save, jaučia, kad kontroliuoja situaciją ir kad laikas lekia nejučiomis. Srautas yra maloni patirtis, todėl ji irgi gali padėti pasiekti tikslą (pvz., laimėti žaidimą) arba išmokti naujų įgūdžių (pvz., tapti geresniu šachmatininku).
Moldavijos futbolo varžybos 2011–2012 m.
Finalo rungtynės
-
Pozityvioji psichologija
Dvasingumas
Dvasingumas pozityvioje psichologijoje yra apibūdinimas kaip siekimas surasti “kažką švento“, ką nors kas išsiskiria iš įprastinių dalykų ir yra vertas didelės pagarbos. Dvasingumas gali būti praktikuojamas ne vien per tradicines religijas, bet ir per kitus nereliginius judėjimus ar veiklą, siekiančią tikslų, kurie suvokiami kaip verti didelės pagarbos. Tyrimai rodo, kad praktikuojantys dvasingumą žmonės, papratai yra geresnės sveikatos, rečiau kenčia nuo alkoholinės ar narkotinės priklausomybės, rečiau turi santuokos problemų, yra geresni tėvai ir geriau fiziškai bei psichologiškai susitvarko su problemomis.
Stiprybės ir dorybės
Charakterio dorybių ir stiprybių (CDS) žinyno sukūrimas buvo pirmas kartas kai mokslinė bendruomenė identifikavo ir suklasifikavo žmogaus teigiamas psichologines savybes. Panašiai kaip ir bendrosios psichologijos Psichikos sutrikimų diagnostinis ir statistinis žinynas, CDS žinynas atlieka teorinio pagrindo funkciją, kuomet ieškoma praktinių pozityviosios psichologijos pritaikymo sprendimų. CDS žinynas išskiria 6 dorybių (angl. virtues) klases (vadinamas esminėmis dorybėmis). Šias 6 dorybių klases sudaro 24 skaitiškai (skaičiais) išmatuojamos charakterio stiprybės.
CDS žinynas dorybes ir stiprybes suskirsto į šias kategorijas:
Apie pozityviosios psichologijos dorybes ir stiprybes ir kaip jas puoselėti galima išmokti ir iš filmų. Tai aprašoma Ryan Niemec iš VIA Institute of Character ir Danny Wedding iš Misūrio mentalinės sveikatos instituto neseniai išleistoje knygoje „Positive psychology at the movies: using films to build virtues and character strengths“.
Atsvėrimo efektas
Straipsnyje „Pozityviųjų emocijų atsvėrimo efektas“ Barbara Fredrickson su kolegomis argumentuotai įrodinėja, kad teigiamos pozityvios emocijos atsveria negatyvių emocijų poveikį kraujotakos sistemai, t. y. sukelia atvėrimo efektą (angl. „the undoing effect“). Kuomet žmonės patiria stresą, pagreitėja jų širdies ritmas, pakyla cukraus lygis kraujyje, imuninė sistema susilpnėja. Šie ir kiti pokyčiai organizme įvyksta tam, kad žmogus galėtu imtis greitų ir intensyvių veiksmų iškilusiai grėsmei pašalinti. Tai yra natūralūs biologiniai procesai reikalingi išlikimui. Visgi, netgi tada, kai stresą sukelianti situacija pašalinama, o minėti organizmo pokyčiai pernelyg ilgai nenuslūgsta, ilgainiui tai tampa labai svarbia sveikatos problemų, tokių kaip vainikinė širdies liga, priežastimi. Tai lemia trumpesnę vidutinę gyvenimo trukmę. 1500 žmonių tyrimas Kalifornijoje parodė, kad vaikai, kurių tėvai išsiskyrė anksčiau negu vaikams sukako 21 metai, gyveno vidutiniškai 4 metais trumpiau negu tie vaikai už likusius tyrimo dalyvius. Psichologai šį skirtumą aiškina ilgalaikio streso, kurį vaikai patyrė dėl intensyvaus tėvų konfliktavimo, poveikiu.
Ir laboratorijos tyrimai, ir žmonių apklausos rodo, kad teigiamos emocijos žmonėms, kurie buvo paveikti streso, leidžia sugrįžti į normalią fiziologinę būseną. Šios išvados, rodo, kad teigiamos emocijos daro žmones sveikesnius bei didiną ilgaamžiškumą.
Įgytas optimizmas
Įgytas optimizmas yra įprotis žmogaus nesėkmių priežastimis įvardinti tas priežastis kurios yra 1) išorinės (dėl kažkieno kito kaltės), 2) laikinos ir 3) sietinos tik su konkrečia situacija (neturėsiančios įtakos kitose). Optimistiškas žmogus, priešingai, dažniau tiki, kad sėkmingas įvykis 1) nutiko dėl paties žmogaus nuopelnų, kad 2) to įvykio priežastys nėra trumpalaikės (turės teigiamos įtakos dar ilgai) ir kad 3) įvykis turės teigiamą įtaką ir kitoms jo gyvenimo sritims. Atrasta, kad optimistai vidutiniškai pasiekia geresnių rezultatų įvairioje veikloje (darbe, sporte, akademinėje srityje), dažniau mėgaujasi gerais santykiais su kitais žmonėmis, geriau susitvarko su iškilusiomis problemomis, rečiau serga depresija, yra geresnės sveikatos ir vidutiniškai 8-9 metus ilgiau gyvena. Optimizmą kaip įprotį galimą įgyti praktikuojant Martin Seligman sukurtą metodiką. Įgytas optmizmas yra priešingas reiškinys įgytam bejėgiškumui, žmogaus psichologinei būsenai, kuomet jis netiki, kad gali apksritai ką nors pakeisti ir padėti sau. Įgytas bejėgiškumas taip pat buvo atrastas ir ištyrinėtas Martin Seligman.
Lukonys (Trakai)
Lukonys – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Paluknio.
Partick Thistle FC
Glazgo „Partick Thistle“ – Škotijos futbolo klubas iš Glazgo.
Istorija
Klubas įkurtas 1876 m.
David Farrell
thumb|Linkin Park bosistas|200px Dave Farrell (g. 1977 m. vasario 18 d., Masačiusetse) – grupės Linkin Park narys, grojantis bosine gitara.
Biografija
David Farrell dar žinomas kaip Phoenix. Jis yra vienas geriausių JAV bosistų. Baigė filosofijos studijas UCLA universitete, studijavo dizainą Pasadenos menų kolegijoje, bet nebaigė. Groja šiais instrumentais: bosine gitara, smuiku ir kt. Šeimyninė padėtis: vedęs Linsey, turi vyresnįjį brolį Joe.
Faktai
Tikrasis Phoeinx vardas yra David Michael Farrell. Jis gimė Plymouthe, Masačusetse. David Farrell buvo atsakingas už kai kurių dainų tekstų rašymą „Hybrid Theory“ albume. Kai David’as persikėlė į CA, jis tapo grupės „Tasty Snax“ nariu. Vėliau grupė pakeitė pavadinimą į „The Snax“. Kai David Farrell buvo su „The Snax“, jis perėjo nuo gitaros prie bosinės gitaros ir liko su ja. Dabar jis vienas geriausių JAV Bosistų. „Xero“ grupėje (anksčiau taip vadindavosi Linkin Park) David Farrell buvo originalaus boso muzikantas. Linkin Park bosistas, studijuodamas universitete, gyveno drauge su Brad Delson, kuris taip pat yra Linkin Park narys. David Farrell groja ne vien bosine gitara, jis dar groja daugybe instrumentų (tarp jų ir smuiku). Jam patinka: Weezer, The Beatles, Deftones, Roots, Bob Marley, Sarah McLaughlin, Hughes & Wagner, Harrod & Funck. Jis svajoja išmokti mušti būgnus.
Šeima
David Farrell yra vedęs, žmonos vardas Linsey. Gimusi 1979 m. birželio 6 d. Linsey mergautinė pavardė – Braeunig. Ji anksčiau dėstė anglų kalbą vidurinėje mokykloje. Linsey užaugo prie Orange County kranto. David Farrell ją vedė 2002 m. gruodžio 28 d. Taip pat David Farrell turi brolį Joseph (Joe).
Citata
„Kelios greitos padėkos… mano šeimai ir draugams – ačiū. Grupei – ačiū. Ir žmonėms iš viso pasaulio, kurie klausosi mūsų muzikos ir ateina į mūsų koncertus – didžiulė padėka. Jūsų atsidavimas ir entuziazmas tam, ką mes darome, neliks nepastebėtas.“
Dolžo apskritis
Dolžo apskritis  – apskritis pietų Rumunijoje, Oltenijos regione. Tai 7-a pagal plotą ir 4-a pagal gyventojų skaičių šalies apskritis. Administracinis centras – Krajova.
Geografija
Visą teritoriją užima Valakijos žemuma. Vietomis ji sudykumėjusi ir pavirtusi vadinamąja Oltenijos Sachara. Pietiniu apskrities pakraščiu teka Dunojus iš šiaurės į jį teka Žiu ir keletas mažesnių upių.
Administracinis suskirstymas
Apskritis suskirstyta į 3 savivaldybes, 4 miestelius ir 104 bendruomenes.
Hidrometrija
Hidrometrija – hidrologijos mokslo šaka, nagrinėjanti natūralių vandens objektų hidrologinio režimo tyrimo metodus ir šį režimą apibūdinančių rodiklių matavimo būdus. Pagal tiriamus objektus skiriama jūrų, sausumos vandens objektų ir vandens ciklo elementų hidrometrija.
Istorija
Hidrometriniai stebėjimai ir matavimai pradėti susikūrus pirmosioms žemdirbių civilizacijoms (Senovės Egipte, Mesopotamijoje, Kinijoje). Pradžioje hidrologinio režimo stebėjimai buvo vykdomi tik susidarius ekstremalioms situacijoms: pakilus arba nusekus vandens lygiui. Vėliau daugumą hidrometrinių elementų imta stebėti arba matuoti nuolat. Tam buvo įkurtas vandens matavimo stočių (VMS) tinklas. Pasauliniu mastu stacionariose VMS vykdomus matavimus metodiškai prižiūri Pasaulinė meteorologijos organizacija (WMO).
Dabartinėje Lietuvos teritorijoje stacionarūs hidrometriniai matavimai pradėti vykdyti 1810 m. Ilgiausia nenutrūkstamų matavimo duomenų seka (nuo 1811 m.) sukaupta vykdant stebėjimus ir matavimus Smalininkų VMS. Prie hidrometrijos plėtros Lietuvoje daugiausiai prisidėjo Steponas Kolupaila. Jis 1923 m. Kaune įkūrė Hidrometrinę partiją (vėliau pervadinta Hidrometriniu biuru) – organizaciją, kurios tikslas buvo vykdyti nuoseklius hidrometrinius matavimus šalyje. S. Kolupaila taip pat parašė pirmąjį lietuvišką hidrometrijos vadovėlį, organizavo Hidrologinių metraščių leidimą, paskelbė vieną išsamiausių ir žinomiausių pasaulyje bibliografinių apžvalgų hidrometrijos tema.
Šiuo metu Lietuvoje veikiančias stacionarias VMS metodiškai prižiūri Lietuvos hidrometeorologijos tarnyba.
Hidrometrinių matavimų klasifikacija
Pagal šiuolaikinę mokslo klasifikacijos sistemą hidrometrija užima tarpinę padėtį tarp fizinių ir technologijos mokslų. Todėl hidrometriniai matavimai gali bųti skirstomi naudojant įvairius kriterijus (pagal matavimų objektą, pagal matuojamą charakteristiką, pagal matavimų būdą ir pan.). Šiuo metu populiariausia klasifikacija pagal matuojamus rodiklius: Pasaulyje labiausiai išplėtoti hidrometriniai matavimai prie upių, kur svarbiausiais matuojamais rodikliais laikomi vandens lygis ir debitas.
Bagočius
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Bagočienė (ištekėjusi moteris) ir Bagočiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Pumiai
Pumi (savivardis: Primi, 普米族: pinyin: Pǔmǐzú) – viena iš 56 Liaudies Kinijos Respublikos etninių grupių. Etniškai susijusi su Qiang. Populiacija 33 000. Pumi tautinė grupė daugiausiai apsistojusi Junane ir Sičuane, sutinkami ir Lanpinge, Lijiange, Weixi ir Jongshenge, ir autonominėje Yi valstybėje Niglange. Dauguma šių valstybių įsikūrę aukštumose virš 2 600 metrų.
Istorija
Pumi turi toliausiai susekamą migracijos kelią iš visų Kinijos tautinių mažumų. Remiantis pumi tautos legendomis ir istoriniais duomenimis, pirmieji pumi buvo klajoklių tauta Činghai – Tibeto plynaukštėje. Vėliau, IV a. pr. m. e., persikėlė į šiltesnes teritorijas Hengduan kalnyno slėniuose.
VII a. pumi tauta persikėlė į šiaurės Sichuan Yuexi, Mianning, Hanyuan, Jiulong ir Shimian teritorijas. XIII a. apsistojo šiaurės vakarų Junane, Ninglang, Lijiang, Weixi ir Lanping teritorijose. Dauguma pumi tautos narių šiose teritorijose apsistojo ir pradėjo užsiimti žemės ūkiu. Šios etninės grupės gyvenimo būdas labai artimas tibetiečiams.
Kalba
Pumi kalba priklauso tibetiečių – mjanmų (tibetiečių-birmiečių) kalbų šeimai kinų – tibetiečių kalbų sistemoje. Praeityje buvo plačiai paplitę, daugiausiai religiniais sumetimai, pumi tauta Muli ir Niglang vietovėse naudojo Tibeto raštą. Bet palaipsniui Tibeto simbolių naudojimas mažėjo, kol galiausiai buvo visai pamirštas. Šiuolaikiniai pumi rašo kinų ir lotynų rašmenimis.