cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nahuel Huapi nacionalinis parkas
Nahuel Huapi nacionalinis parkas  – seniausias Argentinoje nacionalinis parkas, esantis šiaurės vakarų Patagonijoje, Andų pašlaitėse, Rio Negro ir Neukeno provincijose. Įkurtas 1934 m., tačiau ši teritorija saugoma jau nuo 1903 m.
Parkas užima apie 7050 km² plotą. Svarbiausias parko miestas ir turistinis centras – San Karlos de Bariločė, taip pat svarbus miestas – Vilja La Angostura. Nahuel Huapi nacionalinis parkas išsidėstęs 700–3000 m aukštyje. Kritulių kiekis skirtingose vietose skiriasi – nuo 300 mm pietryčių stepėse, iki 4000 mm drėgnuosiuose miškuose, vakaruose. Vienas svarbiausių parko augalų – patagoninis kiparisas. Taip pat auga arajanai, blizgieji notofagai, šertviniai augalai, žemieji notofagai, antarktiniai notofagai, Alstroemeria aurantiaca. Būdingi gyvūnai: ūdros, Pietų Andų elniai, pudu, guanakai, maros, papūgos, kondorai.
Parke yra gausybė ežerų: Nahuel Huapi, Lago Mascardi, Lago Gutiérrez, Lago Traful, Lago Moreno ir Lago Guillelmo. Yra aukštos Katedralio, Tronadoro viršukalnės. Parkas ribojasi su Lanino ir Arajanų nacionaliniais parkais. Nahuel Huapi nacionalinis parkas – vienas svarbiausių Argentinos turistinių objektų, garsus ne tik savo nuostabiais kraštovaizdžiais, bet ir puikiomis slidinėjimo trasomis.
Nuorodos
thumb|left|500px|Parko panorama
Yvoliai
Yvoliai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Karklėnų.
Etimologija
Spėjama, kad Yvoliai – asmenvardinis vietovardis, kilęs nuo XVII a. 2-ojoje pusėje buvusio asmenvardžio *Yvolis, kuris greičiausiai atsiradęs iš pavardės *Gyvolis.
Istorija
Kaimas minimas XVII a. Kražių parapijos krikšto metrikuose (seniausiai – 1661 m.).
Paprastasis tenrekas
Paprastasis tenrekas (Tenrec ecaudatus) – tenrekinių (Tenrecidae) šeimos vabzdžiaėdis žinduolis.
Ilgis 26-39 cm. Sveria 1,5-2 kg; patelės už patinus smulkesnės. Poruojasi spalio-lapkričio mėnesiais. Veda 12-16 jauniklių.
Gyvena pavieniui; veiklūs naktį. Jauniklius augina viename būryje. Minta daugiausia vabzdžiais, neatsisako smulkių žinduolių ir roplių, dvėselėnos. Gyvena iki 6 metų.
Paplitę Madagaskaro saloje. Laivais pateko į Komorus, Seišelius, Mauricijų.
Cyril Despres
Sirilis Deprė (Cyril Despres; g. 1974 m. gruodžio 24 d.) – Prancūzijos lenktynininkas, daugkartinis Dakaro ralio dalyvis ir laimėtojas. Nugalėtoju jis tapo penkis kartus su KTM motociklu – 2005, 2007, 2010, 2012 ir 2013 m.
Iki 2015 m. prancūzui priklauso daugiausiai laimėtų etapų motociklų kategorijoje rekordas – 34. Viena pergale jis lenkia savo tautietį Stéphane Peterhansel.
Cyril Despres nuolatinė gyvenamoji vieta yra Andoroje. Savo sportininko karjerą jis pradėjo 1998 m. su enduro motociklu.
Marius Skarupskas
Biografija
2000 m. baigė Veisiejų vidurinę mokyklą. 2004 m. Vilniaus universitete baigė informatikos, 2006 m. – viešųjų ryšių studijas.
2002–2005 m. dirbo žurnalistu UAB „Naujosios komunikacijos leidyba“. 2005–2008 m. dirbo įmonėje UAB „Veritana“. 2009–2010 m. dėstė Vilniaus universitete. 2008–2013 m. dirbo Vilniaus miesto savivaldybėje. Nuo 2013 - 2016 m. – Lietuvos Respublikos ūkio viceministras. Nuo 2016 metų nesėkmingai dalyvavo LR Seimo ir Lietuvos Savivaldybių tarybų rinkimuose.
Aliaskos jupikų kalba
Aliaskos jupikų kalba, centrinės Aliaskos jupikų kalba – eskimų-aleutų šeimos kalba, priklausanti jupikų grupei, vartojama vakarų ir pietvakarių Aliaskoje.
Vartojama jupikų tautos žmonių, gyvenančių Aliaskoje (Nunivako saloje, vakarinėse pakrantėse, prie Nušagako, Kuskokvimo, Jukono upių). Kalbančiųjų skaičius siekia 10 tūkst. žmonių. Išskiriami 5 dialektai: pagrindinė centr. jupikų (Jugtunas), Norton Saundo, Huper Bėjaus-Chevak Cupikų, Nunivako ir Egegiko.
Gudelių ežeras (Alytaus r.)
Gudelių ežeras – ežeras pietų Lietuvoje, Alytaus rajone, 10 km į vakarus nuo Alytaus, apie 7 km į pietryčius nuo Krokialaukio. Ilgis šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi 2,07 km, plotis iki 1,0 km. Altitudė 72,8 m. Gylis siekia 2,5 m. Ežeras susidarė ledo luisto išgulėtame duburyje. Šiaurės vakaruose yra plati įlanka. Krantai daugiausia statūs, aukšti, tik šiaurės vakaruose ir įlankų galuose žemi ir supelkėję. Yra dvi medžiais apaugusios salos, kurių bendras plotas 0,58 ha (0,53 ha ir 0,05 ha). Atabradas labai siauras, padengtas smėliu, apaugęs nendrėmis, meldais. Dugną dengia molis. Iš rytų prieina Aniškio miškas. Ežero pakrantėse daugiausia plyti dirbami laukai. Į Gudelių ežerą suteka 5 upeliai, tarp jų Kilminė iš Pluvijos ežero, išteka Paežerėlės dešinysis intakas Kilminė. Ežere susikaupę dideli dumblo kiekiai: vidutinis dumblo sluoksnis 6,75 m, storiausias – 9,4 m. Vandens apykaita ežere – 0,238 metų.
Šalia ežero įsikūrę Gudelių, Aniškio, Arminų I, Čižikų kaimai, Aniškio sodų bendrija.
Ona (reikšmės)
Ona gali reikšti:
Beatifikacija
thumb|upright|[[Popiežius Jonas Paulius II beatifikavo daugiau žmonių negu jo pirmtakai kartu paėmus, jis pats buvo beatifikuotas praėjus šešeriems metams po jo mirties.]] Beatifikacija – Katalikų bažnyčios mirusiojo pripažinimas buvus palaimintuoju. Beatifikacijos aktas laikomas žingsniu link palaimintojo kanonizacijos.
Istorija
Ankstyvosios krikščionybės laikais asmens paskelbimas šventuoju daugiausia priklausė nuo vyskupo sprendimų. 1642 m. popiežius Urbonas VIII atskyrė beatifikaciją nuo kanonizacijos. 1747 m. popiežius Benediktas XIV išleido encikliką De servorum Dei beatificatione et de beatorum canonizatione, kuria nustatė beatifikacijos proceso tvarką. Šią tvarką dar kelis kartus reformavo popiežiai Paulius VI ir Jonas Paulius II.
Lietuvoje
Lietuvoje 1987 m. palaimintuoju paskelbtas vyskupas Jurgis Matulaitis, 2017 m. Kaišiadorių vyskupijoje – Dievo tarnas arkivyskupas Teofilius Matulionis (1873–1962).
Taip pat yra pradėtos kelios kitos beatifikacijos bylos:
Jašiūnai (reikšmės)
Jašiūnais vadinamos trys Šalčininkų rajono gyvenvietės:
Šalčininkai (kaimas)
Šalčininkai – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, rytiniame Šalčininkų miesto pakraštyje, greta kelio. Yra Šalčininkų specialioji mokykla, rajono vaikų globos namai.
Istorija
Apie 2020 m. kaimo ribos smarkiai sumažintos.
Gyventojai
thumb|left|240px|Šalčininkų kaimo gatvė (Birželio 23-osios)
Drąsutaičiai
Drąsutaičiai – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 12 km į šiaurės rytus nuo Joniškio, pasienyje su Latvija. Seniūnaitijos centras. Pro kaimą eina kelias ir. Kaime yra žaidimų aikštelė, tinklinio, krepšinio, futbolo aikštelės. Veikia UAB „Drąsutaičiai“ ir parduotuvė „Fortūna“.
Drąsutaičiuose yra 6 gatvės: pagrindinė Girminių g., Treigių g., Liepų g., Purienų g., Vyšnių g. ir Ryto g. Į rytus nuo kaimo, Virčiuvio vagoje sudarytas Drąsutaičių tvenkinys.
Geografija
Netoli Drąsutaičių teka Virčiuvis. Nuo Drąsutaičių iki Virčiuvio užtvankos yra 2 km. Jis yra patvenktas ties Girminių kapinėmis ir toliau įteka į Latvijos teritoriją. Nuo Drąsutaičių maždaug už 1 km yra dar vienas ežeriukas, žmonės jį vadina „Žvyrduobėmis“. Šalia Virčiuvio yra Girminių miškas.
Aplink Drąsutaičius buvę kaimai: Girminiai (Joniškis), Vaišnoriai, Gudaičiai (Joniškis), Medikuičiai.
Gudelių ežeras (Šiaulių r.)
Gudelių ežeras  – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 3 km į pietus nuo Kairių, 1 km į rytus nuo Zoknių aerodromo, Radviliškio rajono paribyje. Ilgis iš vakarų į rytus 2,38 km, plotis iki 1,36 km. Altitudė 107,5 m. Ežero krantai lėkšti, vakaruose ir pietuose vietomis pelkėti. Yra 2 salos (0,48 ha ir 0,13 ha). Vakarine ežero dalį pylimu kerta vietinės reikšmės kelias. Aplink ežerą plyti dirbami laukai, pievos, krūmynai. Rytuose išteka Mūšos intakas Kruoja. Ežeras patvenktas.
Šiaurinėje Gudelių ežero pakrantėje įsikūręs Gudelių kaimas, pietrytinėje - Šniūraičių kaimas. Veikia kaimo turizmo sodyba. Pietrytiniu krantu eina riba su Radviliškio rajonu.
Ežere vykdoma limituota žvejyba.
Jonučiai II
Jonučiai II – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, tuoj į šiaurę nuo Garliavos, prie plento.
miniatiūra|220px|left|Apleistas bokštas
Kuršininkai
thumb|200px|Kuršininkų apgyventa teritorija 1649 m. (pažymėta žaliai) thumb|200px|[[Tomo Mano memorialinis muziejus Nidoje]]
Manoma, kad dalis kuršininkų Lietuvos teritorijoje susiliejo su dar išlikusiais ir žemaičių neasimiliuotais kuršiais. XVII a. viduryje kuršininkai gyveno Rytprūsiams ir dabartinei Lietuvai priklausančioje teritorijoje, daugiausiai palei Baltijos jūros pakrantę – nuo Būtingės, Palangos, Klaipėdos apylinkių, Kuršių nerijoje, Sembos pusiasalyje ir per Aistmarių neriją iki pat Dancigo (dab. Gdanskas, Lenkija). Bet jų pagrindinė gyvenama teritorija buvo Kuršių nerija ir apie Ventės ragą. Jų gyventoje šiaurinėje dalyje išliko tik žemės pavadinimas – Kuršas, kuris kilęs nuo ten kadaise gyvenusios jų protėvių – kuršių genties.
XIX a. pabaigoje kuršininkų tebuvo išlikę vos 4 tūkstančiai. Kuršininkai kalbėjo labai savotiška latvių kalbos tarme, seniai izoliuota nuo bendro latvių kalbos kamieno. Jų kalba buvo patyrusi ir lietuvių, vokiečių, o kuršininkų atsikėlusių iš šiaurinės Latvijos Kuršo dalies, turėjo net lyvių kalbos ypatybių. Su bendrine latvių kalba šiuo metu beveik neturi kontakto, bet, latviams šnekant, kuršininkai juos supranta.
Baigiantis Antrajam pasauliniam karui ir daugumai Rytprūsių gyventojų besievakuojant nuo artėjančių rusų karių, kartu su lietuvininkais, Rytprūsių vokiečiais, jų didelė dalis pasitraukė į Vokietijos gilumą, o dalis žuvo ar buvo ištremti. Pasilikusieji tėvynėje išlikę gyvi, kentė patyčias iš naujos valdžios pusės.
Latvijos kuršiai sulatvėjo, Vokietijon pasitraukusių kuršininkų dalis nutautėjo, nors ir po šiai dienai dar yra gana nemažai išlaikiusių savo krašto šaknis. Lietuvoje tik labai maža dalis pasilikusių pajūryje kuršininkų išliko iki mūsų dienų.
Raupaičiai
Raupaičiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 20 km į šiaurės vakarus nuo Šiaulių, prie kelių Aukštelkė – Kuršėnai ir Nutaučiai – Lapkasiai.
Istorija
1950–1991 m. kaimas priklausė kolūkiui „Raudonasis spalis“. Veikia žemės ūkio kooperatinė bendrovė „Raupaičių ūkis“.
Markos
Markos  – miestas Volomino apskrityje, Mazovijos vaivadijoje, Lenkijoje, į šiaurės rytus nuo šalies sostinės. 1967 m. suteikus miesto teises, tapo Varšuvos priemiesčiu. Vienas iš sparčiausiai augančių miestų Mazovijos regione. Į miesto teritoriją taip pat įeina Pustelnikas ir Struga. Kiekviena miesto dalis (įskaitant ir Markų miestą) turi pašto skyrių su atskiru pašto kodu. 29 032 gyventojai (2013 m. duomenys).
Mieste išvystyta pramonė, paslaugų sektorius ir švietimo sistema. Miestas turi dvi ikimokyklinio lygio ir šešias pradines mokyklas bei aukštąją/profesinę mokyklą. Yra keletas viešųjų ir privačių klinikų, 3 katalikiškos bažnyčios, du viešbučiai. Miestas apsuptas miškų ir ganyklų.
1911 m. Pustelnike (dabar Markų miesto dalis), „Raudoname dvare“, būdamas 35 metų, mirė Mikalojus Konstantinas Čiurlionis. Atminimo lenta kabo prie pastato centrinio įėjimo.
Pagrimiai
Pagrimiai arba Pskovskojė (, nuo 1907 m., nuo 1938 m. birželio 2 d. Grimmen, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Gavrilovo kaimo gyvenvietės kaimas Grimių miško pietrytiniame pakraštyje.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities, nuo 1736 m. Vėdarų, nuo 1874 m. Vilemsberkio valsčiaus kaimas. Nuo 1785 m. priklausė Klišių, nuo 1907 m. Klikučių parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Bagrationovo apylinkės kaimas.
Venesuelos Pakrantės Kordiljera
Pakrantės Kordiljera  – Andų kalnagūbris, besidriekiantis per šiaurės Venesuelą, nuo Laros vakaruose iki Parijos pusiasalio rytuose; Karibų Andų dalis. Sudaro du lygiagretūs kalnagūbriai, pietvakariuose nuo Meridos Kordiljeros atskirti Kochedeso upės slėnio. Kalnagūbris daug kur išraižytas slėnių, įdubų (Valensijos ežero dubuma). Aukštis iki 2765 m (Naigvatos k.).
Iš Pakrantės Kordiljeros ištekančios upės priklauso daugiausia Karibų jūros baseinui: Tujus, Gvairė, Kaukagva, Todasana. Kalnų papėdėje auga kserofitiniai krūmynai, aukščiau – tropiniai miškai. Kalnų gamta saugoma kelete nacionalinių parkų (žymiausias – Henri Pittier nacionalinis parkas).
Juozas Meškauskas (1906)
Juozas Meškauskas (1906 m. liepos 21 d. Vajėšiuose, Anykščių valsčius, Utenos apskritis – 2010 m. spalio 21 d. Beverly Shores, JAV) – gydytojas, Lietuvos ir JAV lietuvių visuomenės veikėjas.
Biografija
Mokėsi Debeikių pradžios mokykloje, Utenos „Saulės“ gimnazijoje, 1923 m. baigė Anykščių mokyklą. 1923–1927 m. mokėsi Ukmergės gimnazijoje. 1927–1933 m. studijavo Kauno Vytauto Didžiojo universiteto (VDU) Medicinos fakultete. Nuo 1929 m. priklausė at­ei­ti­nin­kų organizacijai, „Gajos“ korporacijos pirmininkas. 1929 m. gruodžio mėn. už ateitininkų veiklą buvo suimtas ir 44 dienas praleido Varnių koncentracijos stovykloje. 1937 m. apsigynė disertaciją „Skrandžio ir dvylikapirštės žarnos opų ankstyvos diagnozės ir gydymo klausimu“, gavo medicinos daktaro laipsnį. 1938 m. stažavosi Vienoje, Miunchene ir Berlyne.
1933–1939 m. VDU Medicinos fakulteto Vidaus ligų klinikos felčeris, vėliau asistentas, 1941–1944 m. vedėjas. 1939–1941 m. VDU Medicinos fakulteto privatdocentas, docentas, nuo 1941 m. profesorius, fakulteto dekanas, šias pareigas ėjo net ir uždarius universitetą, iki 1944 m. liepos 24 d. 1942 m. naciams siekiant, kad VDU studentai eitų į darbo tarnybą, su kitais senato nariais ir profesoriais suimtas, savaitę kalintas. Artėjant frontui palydėdamas vokiečių konfiskuotą Medicinos fakulteto turtą išvyko į Vokietiją, dirbo Kemfenhauzo, 1945–1949 m. Augsburgo ligoninėje. 1946–1948 m. lietuvių gydytojų tremtinių sąjungos pirmininkas, 1949 m. Tarptautinės tremtinių gydytojų sąjungos komiteto narys.
1949 m. vasarą persikėlė į JAV. Vertėsi gydytojo praktika, rūpinosi lietuvių gydytojų aklimatizacija JAV. Apie 20 metų Čikagos Alkoholikų ir narkomanų gydymo instituto medicinos direktorius. 1949–1957 m. Ateitininkų federacijos tarybos pirmininkas, Ilinojaus lietuvių gydytojų draugijos pirmininkas, Lietuvių medicinos muziejaus Čikagoje garbės kuratorius. Rašė straipsnius į žurnalą „Medicina“, parašė knygų, propagavo sveiko gyvenimo būdą. Palaidotas Debeikių (Anykščių raj.) kapinėse.
Bialaševo valsčius
Istorija
1948 m. kovo 12 d. valsčius tapo Grajevo apskrities dalimi. 1952 m. liepos 1 dienos valsčių sudarė 23 kaimai. Vykdant Lenkijos valsčių reformą, valsčius buvo panaikintas 1954 m. rugsėjo 29 dieną. Nuo 1973 m. sausio 1 d. iki 1975 m. birželio 1 d. valsčius priklausė Balstogės vaivadijos Grajevo apskričiai. 1975–1976 m. liepos 2 d. priklausė Lomžos vaivadijos Grajevo apskričiai. 1976 m. valsčius tapo Grajevo ir Radziluvo valsčių dalimi.
Biriusa
Biriusa, Ona (Она) – upė Rusijoje, Sibire, Irkutsko srityje ir Krasnojarsko krašte; kairioji Tasejevos (Angaros baseinas) ištaka. Prasideda Rytų Sajane, Džuglymo kalnagūbryje Didžiosios Biriusos pavadinimu ir teka į šiaurę daugiausia Vidurio Sibiro plokščiakalniu. Žemupyje pasuka į šiaurės vakarus. Susilieja su Čuna ir sudaro Tasejevą.
Prie Birusos įsikūręs Biriusinsko miestas.
Mikutaičiai (reikšmės)
Mikutaičiais vadinami kaimai:
Kavalys
Kavalys (arba Duselė) – ežeras pietų Lietuvoje, Alytaus rajone, apie 7 km į šiaurės vakarus nuo Alytaus. Vakarinė ežero dalis, esanti už centrinės sąsmaukos, vadinama Kavaliu, o rytinė – Dusele. Ežero ilgis šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi 2,6 km, plotis iki 1,4 km. Altitudė 75,4 m. Giliausia vieta (7 m) yra ežero rytuose.
Ežeras yra ledyninės kilmės, patvenktinis. Krantai statūs, aukšti, pietvakariuose apaugę krūmais, vietomis pelkėti. Atabradas padengtas dumblingu smėliu, dugnas – dumblingu moliu. Pakrantėse plyti dirbami laukai. Kavalys pietvakariuose pelkėtu sąsiauriu jungiasi su Pluvijos ežeru (per Naudoriaus ežerėlį). Vandens apykaita ežere – 3,299 metų.
Ežerėvardis Kavalỹs neaiškios kilmės: spėjama, kad kilęs iš pavardės Kãvalis arba nuo žodžio kevalas („lukštas, kiautas“).
Gerd Müller
Gerhardas Miuleris (Gerdas Miuleris, ; 1945 m. lapkričio 3 d. – 2021 m. rugpjūčio 15 d. ) – buvęs Vakarų Vokietijos futbolininkas, rezultatyviausias vokiečių žaidėjas.
Biografija
Pradėjo profesionalo karjerą TSV 1961 Nördlingen klube. 1964 metais perėjo į regioninėje lygoje žaidžiantį Miuncheno „Bayern“ klubą, kur jo komandos draugais tapo Franz Beckenbauer ir Sepp Maier. Su Miuncheno klubu kitą sezoną pateko į Bundeslygą, 4 kartus laimėjo čempionatą, 4 kartus Vokietijos taurę, 3 kartus Europos čempionų taurę, 1 kartą Taurių laimėtojų taurę.
Nuo 1966 metų žaidė nacionalinėje rinktinėje, su kuria 1972 metais laimėjo Europos, o 1974 metais – pasaulio čempionatą.
1982 metais baigęs futbolininko karjerą tapo Miuncheno „Bayern“ mėgėjų komandos treneriu.
Hutongai
thumb|right|Hutongas Pekine thumb|right|Įėjimas į namą thumb|right|Sihejuanio modelis
Hutongai, hutunai  – siauros gatvelės, būdingos Pekinui (Kinija). Šiose gatvelėse stovi tradicinės kinų architektūros namai su vidiniais kiemais – sihejuaniai (四合院, sihueyuan). Daug hutongų buvo išgriauta pastaraisiais dešimtmečiais, tiesiant naujus kelius, statant naujus rajonus.
Hutongai praeityje
Statydami Pekiną, imperatoriai miesto planą kūrė atsižvelgdami į Džou dinastijoje susiformavusias praktikas. Miesto centre buvo Uždraustasis miestas (imperatoriaus rezidencija), aplink jį koncentriškais apskritimais dėstėsi Vidinis miestas ir Išorinis miestas. Kuo aukštesnis miestiečio statusas, tuo arčiau rato centro jis galėjo gyventi.
Aristokratai gyvendavo imperatoriaus rūmų rytinėje ir vakarinėje pašonėse. Aukšto rango pareigūnai, turtingi pirkliai turėdavo dideles sihejuanių tipo rezidencijas su įmantriai puoštais stogais, kolonomis, gerai įrengtais sodais. Šių sihejuanių sudaryti hutongai buvo tiesūs ir tvarkingi. Toliau nuo rūmų, taip pat šiaurinėje ir pietinėje jų pusėse gyveno paprasti piliečiai, pirkliai, amatininkai bei darbininkai. Jų sihejuaniai buvo daug mažesni ir paprastesni, o hutongai – siauresni.
Hutongas taip pat vienu metu buvo naudojamas kaip smulkiausias administracinis-geografinis miesto vienetas. Sistema vadinta „paifang“ (牌坊): didžiausias vienetas mieste buvo fangas (坊) – teritorija, aptverta tvora, kurios vartai buvo uždaromi ir saugomi naktimis. Fangai dalyti į keletą pai (牌), o šiuos sudarė keletas hutongų. Ming dinastijos laikais Pekinas buvo padalintas į 36 fangus.
Hutongai XX amžiuje
XX a. pradžioje, silpstant Čing dinastijos valdžiai, pasikeitė tradicinis hutongų išsidėstymas. Miesto pakraščiuose atsirado daug naujų hutongų, suardžiusių senąjį griežtą planą, senieji taip pat nebebuvo tokie tvarkingi. Ėmė nykti senoji socialinės stratifikacijos sistema, atskyrusi skirtingų sluoksnių žmones per jų gyvenamąją vietą.
Kinijos Respublikos metais šalį purtė pilietinis karas, karas su Japonija. Pekinas prarado senąjį veidą, sąlygos hutonguose prastėjo. Sihejuaniai, kuriuose kadaise gyveno viena didelė šeima, buvo padalyti į keletą namų valdų, prie namų statomi priestatai (jei būdavo tam medžiagų). Todėl išaugo hutongų skaičius (nuo 978 Čing laikais iki 1330-ties 1949 m.).
Juraitiškė
Juraitiškė – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Išlaužo, prie Pajiesio tvenkinio.
Emma Bunton
Emma Lee Bunton (g. 1976 m. sausio 21 d.) – britų dainininkė, dainų autorė, televizijos ir radijo laidų vedėja, kultinės merginų grupės Spice Girls narė. Kaip solo atlikėja Emma (dar žinoma Baby Spice pravarde) yra išleidusi keturis albumus.
Bereznikai
Bereznikai – miestas prie Uralo, Permės krašte (Rusija), 278 km į šiaurę nuo Permės. 167,7 tūkst. gyventojų (2007). Uostas Kamos marių kairiajame krante. Yra geležinkelio stotis. Išvystyta chemijos, elektrotechnikos, metalo, statybų, lengvoji, maisto pramonė. Apylinkėse išgaunama valgomoji, kalio, magnio druskos (nuo XVII a.).
Stalo tenisas 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
'''Stalo tenisas 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse''' vyko 8-ą kartą olimpinių žaidynių istorijoje.
Siegfried Akkermann
Siegfried Akerman (1935 m. vasario 19 d. Šiauliuose) – Lietuvos vokiečių kilmės medikas, rašytojas.
Biografija
Gimė 1935 m. vasario 19 d. Šiauliuose. 1939 m. vokiečiams okupavus Lenkiją, o sovietams Lietuvą su šeima buvo priversti persikelti į Lodzę. 1944 m. persikėlė į Kiulungsborną, Meklenburge, kur baigė mokyklą. 1959 m. baigė medicinos studijas Rostoko universitete, kur toliau dirbo iki 1980 m., 1969 m. tapo habilituotu mokslų daktaru. 1981-1987 m. buvo Vokietijos Demokratinės Respublikos raudonojo kryžiaus organizacijos prezidentas. 1987-1991 m. buvo Rostoko universiteto socialinės medicinos instituto direktorius. Nuo 2004 m. Vokietijos raudonojo kryžiaus prezidiumo garbės narys. Išėjęs į pensiją parašė kelias atsiminimų knygas.
Karibų Andai
thumb|250px|Aukščiausia Karibų Andų dalis – Naigvatos kalnas
Jašiūnai (kaimas)
Jašiūnai – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 1 km rytų link nuo Jašiūnų miestelio, Merkio dešiniajame krante, prie plento.
Karibų Andai
Susidarę iš mezozojaus metamorfinių, vulkaninių ir nuosėdinių uolienų. Dažni žemės drebėjimai. Yra karstinių reljefo formų, urvų (Gvacharų urvas), požeminių upių. Telkšo Valensijos ežeras.
Šiauriniuose šlaituose veši drėgnieji atogrąžų miškai, pietiniuose – kserofitiniai krūmai, virš 900–1000 m aukščio – kalnų lapus metančių ir visžalių medžių miškai.
Papėdėse ir tarpukalnių įdubose tankiai gyvenama; didžiausi miestai Karakasas, Valensija.
Mikučiai
Mikučiai – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Antalieptės. Ribojosi su Berniškių, Purvynės, Jasiūnų ir Lundiškių kaimais.
Istorija
Kaimas pradedamas minėti nuo 1687 m. Balčių dvaro inventoriuose.1866 m. buvo 9 kiemai su 23 gyventojais, 1897 m. buvo 29 gyventojai, 1923 m. buvo 5 sodybos ir 28 gyventojai, 1959 m. – 21 gyventojas. Kaimą sunaikino 1970 m. atliekama melioracija.
1919–1950 m. Mikučiai buvo Antalieptės valsčiaus seniūnija. Seniūnais dirbo; 1919–1932 m. Jonas Mieželis iš gretimo Berniškių kaimo, 1932–1944 m. – Antanas Šlepetys iš gretimo Purvynės kaimo, Lietuvos kariuomenės savanoris. 1945–1951 m., Petras Zavetskas, 1951–1954 m. – Bronius Alaunė iš Pašiekštės viensėdžio. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Steponiškių apylinkės.
Nuo 1949 m. kaimo gyventojai buvo prijungti prie Karolio Požėlos kolūkio, vėliau apjungto su Antalieptės žemės ūkio technikumu, o pastarąjį panaikinus, – iki 1990 m. priklausė Padusčio kolūkiui.
1919 m. ginti Lietuvos Nepriklausomybės savanoriais išėjo Norbertas Alaunė ir Petras Ribokas.
Kairiūkščiai
Kairiūkščiai – kaimas Kauno rajono savivaldybės pietuose, 3,5 km į rytus nuo Ilgakiemio, prie Jiesios ir Girmens santakos. Telkšo Girmuonio tvenkinys, Išlaužo žuvininkystės tvenkiniai.
Tabernakulis
thumb|200px|right|Paauksuotas tabernakulis thumb|right|200px|Tabernakulis, [[Katovicai]] thumb|right|200px|Šv. Jono tabernakulis Tabernakulis ( 'pastogė, palapinė', taberna 'trobelė') – eucharistijos (ostijos) saugojimo vieta. Romos Katalikų Bažnyčioje didžiojo altoriaus viduryje esanti spintelė Švč. Sakramentui komuninėje ir monstrancijoje laikyti.
Paežeriai (Kėdainiai)
Paežeriai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, Nevėžio žemumoje, 8 km į pietus nuo Pavermenio, pakeliui į Šėtą. Rytiniu pakraščiu prateka Šumera. Šiauriau driekiasi Laukagalio pelkė, telkšo bebaigiąs užakti Paežerių ežeras. Seniūnaitijos centras. Plyti Paežerių ozas.
Tabernakulis
Šventoji Eucharistija nuolat gali būti laikoma tik viename tos bažnyčios altoriuje arba tik vienoje vietoje (112), todėl kiekvienoje bažnyčioje paprastai būna vienas tabernakulis. Jis turi būti tvirtas ir nepažeidžiamas. Ant tabernakulio statomas altoriaus kryžius. Tabernakulio dydis ir forma turi derintis su altoriumi. Jame yra du skyriai: žemesnysis – komuninei, aukštesnysis – monstrancijai.
Paežeriai (Kėdainiai)
Istorija
XX a. pr. Paežeriuose buvo du dvarai ir okolica (Šėtos valsčiuje). Dvarai priklausė Požerskiams, okolica – Vaškevičiams.
Tabernakulis
Tabernakulius, Švč. Sakramentui laikyti, dar vadina ciboriumu.
Paežeriai (Kėdainiai)
Gyventojai
thumb|left|250px|Paežeriai nuo kelio į Truskavą
Tabernakulis
tabernaculum testimonii – Liudijimo Padangtė (Apr 15:5).
Tabernaculum Dei cum hominibus – „Dievo, esančio žmonėse, namai“ (Apr 21,3).
Nuorodos
Apie tabernakulio įrengimą, Eucharisticum mysterium
Tabernacle Tabernáculo Ilmestysmaja אוהל מועד Tabernakel Tabernáculo Tabernakel Скиния
Siaurimaičiai
Siaurimaičiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 17 km į šiaurės vakarus nuo Šiaulių, prie kelio Kužiai–Smilgiai, Vėkės dešiniajame krante.
Istorija
1950–1991 m. kaimas priklausė kolūkiui „Raudonasis spalis“.
Mikutiškės
Mikutiškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km nuo Nemėžio.
Rasa Melnikienė
Rasa Melnikienė (g. 1962 m. balandžio 17 d. Žasliuose, Kaišiadorių raj.) – ekonomistė, Lietuvos politinė bei visuomenės veikėja.
Biografija
1980 m. baigė Marijampolės 5-ąją vidurinę mokyklą, 1985 m. – Lietuvos žemės ūkio akademijos Ekonomikos fakultetą, įgijo ekonomistės kvalifikaciją.
1985–1990 m. Liaudies ūkio planavimo ir ekonomikos instituto jaunesnioji mokslinė bendradarbė, 1992–1993 m. – Ekonomikos ir privatizavimo instituto Nuosavybės santykių transformavimo skyriaus mokslinė bendradarbė. 1993 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto doktorantė.
1996–2000 m. Seimo narė. 2001–2002 m. Lietuvos Respublikos socialinės apsaugos ir darbo ministerijos viceministrė, Vilniaus pedagoginio universiteto Socialinės komunikacijos instituto dėstytoja. 2003–2005 m. Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos Kaimo plėtros departamento direktoriaus pavaduotoja. Nuo 2006 m. Lietuvos agrarinės ekonomikos instituto direktorė.
Kalinava
Kalinava – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 2,5 km į šiaurės vakarus nuo Ilgakiemio, prie Kauno–Kaliningrado geležinkelio.
Strielčiai
Strielčiai – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Prienų, šalia kelio. Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka (nuo 1967 m.).
Avilesas
Avilesas – miestas Ispanijos šiaurėje, Astūrijoje, 27 km nuo Ovjedo, svarbus uostamiestis prie Biskajos įlankos. Žvejyba. Juodoji ir spalvotoji metalurgija. Anglies eksportas. Pajūrio kurortas. Mieste gausu senovinių pastatų, gatvių, aikščių. Avilese kas mėnesį vyksta fiestos.
Proteobakterijos
Proteobakterijos (Proteobacteria) – bakterijų (Bacteria) karalystės bakterijų tipas.
Tipas ir viena gentis pavadinti pagal graikų dievą Protėją, galėjusį keisti savo pavidalą, lyginant su šios grupės bakterijų formų įvairove.
Proteobakterijoms priskiriama didelė grupė bakterijų, kurioms priklauso įvairūs patogenai (Escherichia, Salmonella, Vibrio, Helicobacter ir kt.) bei daug laisvai gyvenančių bakterijų, įskaitant azotą fiksuojančias bakterijas.
Visos proteobakterijos yra gram-neigiamos, išorinė membrana sudaryta iš lipopolisacharidų. Dauguma juda žiuželių pagalba, nors kai kurios yra nejudrios arba juda slysdamos (miksobakterijos). Proteobakterijos taip pat pasižymi metabolizmo įvairove. Dauguma yra fakultatyviniai arba obligatiniai (griežti) anaerobai bei heterotrofai, tačiau su daugeliu išimčių. Kai kurios gentys (vadinamos purpurinės bakterijos), vykdydamos fotozintezę, šviesą paverčia energija.
Klasifikacija
Remiantis bakterijų rRNR seka, proteobakterijos skirstomos į penkias grupes – skyrius su graikiškų raidžių pavadinimais, neretai traktuojamas kaip klases.
Jonas Mocartas
Jonas Mocartas (1943 m. kovo 26 d. Varsėdžiuose, Šilalės raj. – 2003 m. vasario 17 d. Vilniuje) – ekonomistas, Lietuvos ūkio, politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1961 m. baigė Vilniaus elektromechanikos technikumą, 1977 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, įgijo inžinieriaus ekonomisto specialybę.
1995–1996 m. vadovavo UAB „Alsos statyba“. 1996–2000 m. Seimo narys. 2001–2003 m. UAB „Alsa“ konsultantas.
Tėvynės Sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys nuo jos įkūrimo dienos, Vilniaus apskrities koordinacinės tarybos pirmininko pavaduotojas. 2000 m. Nuosaikiųjų konservatorių sąjungos narys.
Žmona Angelė, sūnus Andrius.
Nusišovė, palaidotas Rokantiškių kapinėse.
Užvėkiai
Istorija
1950–1991 m. kaimas priklausė kolūkiui „Raudonasis spalis“.
Jaroslavas Okulič-Kazarinas
Jaroslavas Okulič-Kazarinas (g. 1931 m. liepos 14 d. Kaune) – inžinierius radiotechnikas, alpinistas. Pirmosios Lietuvos alpinistų kartos, veiklą pradėjusios apie 1956 m., atstovas, žymių ekspedicijų dalyvis, daugkartinis Lietuvos ir Pabaltijo čempionas.
Biografija
1955 m. su pagyrimu baigė Kauno politechnikos institutą, kur gavo inžinieriaus radiotechniko diplomą. 1956–1958 m. dirbo inžinieriumi Kauno radijo gamykloje, 1958–1965 – Radijo matavimų technikos institute. 1965 m. pradėjo dirbti Kauno politechnikos institute, kur 1970–1993 m. buvo Elektronikos katedros vyr. dėstytojas.
J. Okulič-Kazarino senelis Rapolas Okulič-Kazarinas (1857–1919) – Lietuvos nepriklausomybės kovų savanoris, vienas iš Lietuvos karo aviacijos pradininkų, tėvas Anatolijus Okulič-Kazarinas (1903–1991) – Lietuvos nepriklausomybės kovų savanoris, tarpukario Lietuvos karininkas. Žmona – dailininkė Giedrė Gučaitė.
Queen’s Island FC
Belfasto „Queen’s Island“ – buvęs Šiaurės Airijos futbolo klubas iš Belfasto. Buvo susijęs su laivų statyklomis.
Sezonai
Šaltiniai:
Suwaiq Club
„Suvaiko“ klubas arba „Suwaiq Club“ – Omano futbolo klubas iš Suvaiko.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1972 m. Futbolo komanda rungtyniavo aukščiausiame divizione.
2021–2022 m. sezone liko devinti iš keturiolikos dalyvių. 2022–2023 m. sezone iškovojo antrą vietą.
Rašnava
Rašnava – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 1,5 km į šiaurės rytus nuo Ilgakiemio, tarp Jiesios, kelio ir Kauno–Kaliningrado geležinkelio.
Aušrys Macijauskas
Aušrys Macijauskas (g. 1968 m. rugsėjo 29 d. Kėdainiuose) – agronomas, Lietuvos ir Kėdainių rajono savivaldybės politinis veikėjas.
Biografija
1984 m. baigė Kėdainių vaikų muzikos mokyklą, 1986 m. Kėdainių 2-ąją vidurinę mokyklą. 1986–1991 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijos Agronomijos fakultete. 1988–1989 m. tarnavo sovietinėje armijoje. 1991–1992 m. Kėdainių cukraus fabriko darbininkas. 1993 m. įkūrė reklamos agentūrą „Mūsų braižas“. 1996–2008 m. dalyvavo kuriant žemės ūkio kooperatyvą „Mūsų ūkis“ ir jam vadovavo. 1997–2000 m. tęsė studijas Lietuvos žemės ūkio universitete, žemės ūkio technologas. 2001 m. išrinktas Lietuvos grūdų augintojų asociacijos tarybos pirmininku, tapo Žemės ūkio rūmų prezidiumo nariu.
Nuo 1994 m. Tėvynės sąjungos narys. 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir 2011–2013 m. Kėdainių rajono savivaldybės tarybos narys. 2008–2011 m. LR žemės ūkio ministro Kazio Starkevičiaus pavaduotojas. Nuo 2011 m. premjero Andriaus Kubiliaus visuomeninis konsultantas žemės ūkio klausimais.
Žmona Rasa, sūnūs Lukas ir Paulius.
Piktnaudžiavimas tarnybine padėtimi
2013 m. liepos 18 d. Vilniaus miesto apylinkės teismas, išnagrinėjęs bylą, nustatė, kad Aušrys Macijauskas, būdamas valstybės tarnautoju – LR žemės ūkio ministerijos viceministru ir Saulius Silickas, būdamas valstybės tarnautoju – Nacionalinės mokėjimo agentūros prie Žemės ūkio ministerijos direktoriumi, piktnaudžiavo tarnybine padėtimi, siekdami turtinės ir kitokios asmeninės naudos, dėl ko buvo padaryta didelė žala valstybės interesams. A. Macijauską ir S. Silicką teismas pripažino kaltais ir paskyrė jiems 1 metų 6 mėnesių laisvės atėmimo bausmes, jų vykdymą atidedant.
Lizdų ežeras
left|120px
Lizdų ežeras – ežeras pietų Lietuvoje, Alytaus rajone, apie 11 km į pietus nuo Nemunaičio, 1,5 km į rytus nuo Nemuno kranto. Nusidriekęs iš šiaurės į pietus 1,12 km, plotis – iki 0,36 km. Altitudė 88,4 m. Ežeras telkšo rininiame duburyje, jo gylis siekia 12 m. Kranto linija vingiuota. Šiaurėje ir pietuose krantai žemi ir pelkėti, rytuose ir vakaruose – statūs ir aukšti. Atabradas siauras, padengtas smėliu, o pietuose – dumblingu smėliu. Ežerą supa daugiausia dirbami laukai, šiaurėje prieina Klepočių miškas, kiek toliau šiaurės vakaruose yra Krakinio pelkė - jos link išteka upelis iš Lizdų ežero.
Prie Lizdų ežero yra Lizdų ir Ežeryno kaimai.
Skriptoriumas
thumb|200px|Vienuolis skriptoriume
Skriptoriumas  – vėlyvojoje antikoje atsiradusi, dažniausiai vienuolynuose esanti patalpa, kurioje ranka perrašinėti religiniai, o iš dalies ir pasaulietiniai tekstai. Skriptoriumuose dirbdavo skriptoriai (perrašinėtojai, raštininkai).
Kadangi raštiją daugiausiai platino Bažnyčios atstovai, daugelyje vienuolynų skriptoriumas buvo iš anksto numatyta vienuolyno pastatų dalis. Vienuolynų skriptoriumai, ypač ankstyvaisiais viduramžiais, dirbo praktiškai tik paties vienuolyno poreikiams tenkinti. Antikos laikotarpiu egzistavo viešosios bibliotekos, tuo tarpu skriptoriumai visuomenei nebuvo prieinami arba prieinami tik su dideliais apribojimais. XIV–XV a. atsirado ir paplito pasaulietinės perrašinėtojų dirbtuvės, kurios atsirado kaip atsakas į augančią knygų paklausą.
Mieruciai (ežeras)
Mierucių ežeras – ežeras šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Grajevo apskrityje, Grajevo valsčiuje. Šalia ežero yra įsikūręs Mierucių kaimas.
Mikutiškiai
Mikutiškiai – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Alytaus. Netoliese stūkso Mikutiškių piliakalnis, už 1 km į rytus nuo kaimo teka Nemunas.
Nykštukinis sakalinis erelis
Nykštukinis erelis (Hieraaetus pennatus) – vanaginių (Accipitridae) šeimos paukštis. Tai viena mažiausių erelių rūšių. Kūnas 42–51 cm, išskėsti sparnai 110–135 cm, svoris 700–1000 g. Jis skleidžia garsą panašų į kli-kli-kli. Išgyvena iki 15 metų.
Vasario – balandžio mėnesiais deda 2 kiaušinius. Gyvena šeimų grupėmis. Minta ropliais, smulkiais paukščiais ir žinduoliais. Juos pagauna žemėje po vertikalaus kritimo.
Kuko Salų futbolo asociacija
Kuko Salų futbolo asociacija, CIFA – pagrindinė už futbolą atsakinga organizacija Kuko Salose. Viena mažiausių asociacijų tarptautinės FIFA sudėtyje. Futbolą žaidžia 8 % šalies gyventojų. CIFA vienija apie 1800 registruotų žaidėjų šalyje, turinčioje vos per 20 000 gyv. Ji organizuoja nacionalinį futbolo čempionatą (nuo 1971 m.), taurės (nuo 1978 m.) bei žemesnio rango turnyrus, mini bei paplūdimio futbolo varžybas, praveda nacionalinės rinktinės paruošimą tarptautinėms varžyboms, dalyvauja regiono programoje „Laimėti Okeanijoje“. Tarptautines rungtynes praveda Nacionaliniame stadione, talpinančiame 3 000 žiūrovų. Pagrindinė būstinė yra didžiausioje Rarotongos saloje, šalies sostinėje Avarua.
Istorija
CIFA susikūrė 1971 m., o 1994 m. įstojo į tarptautinę FIFA bei Okeanijos futbolo konfederaciją (OFC). Su FIFA tikslinių programų pagalba 2004 m. pastatytas naujas sporto centras, kuriame įsikūrė asociacijos būstinė, atidaryta Nacionalinė futbolo akademija su dviem futbolo aikštėmis, atitinkančiomis tarptautinius standartus. Akademijoje karjerą pradėjo žinomi rinktinės futbolininkai, žaidžiantys aukštesnio lygio klubuose Naujojoje Zelandijoje ir Australijoje.
Nykštukinis sakalinis erelis
Paplitimas Lietuvoje
Į Lietuvą užklystanti rūšis. Artimiausios nuo Lietuvos jų perimvietės pietų Gudijoje, kur taip pat retas ir įrašytas į jos raudonąją knygą.
Kuko Salų futbolo asociacija
Sudėtis
thumb|right|140px|CIFA – Okeanijos futbolo konfederacijos narė Kuko Salų futbolo asociacija jungia nares, įsikūrusias išsibarsčiusiose salose 2 mln. km² teritorijoje pietų Ramiajame vandenyne, plotu prilygstančia Vakarų Europai. Nepaisant geografinių ypatumų, asociacija sėkmingai vykdo šalies futbolo vystymo programas, kas pora metų praveda jaunimo čempionatus. Jų metu atrenka geriausius žaidėjus tobulintis Nacionalinėje futbolo akademijoje, kurioje taip pat ruošiamos ir nacionalinės rinktinės prieš atrankinius OFC ir FIFA turnyrus.
Į CIFA sudėtį įeina 14 narių (2009 m. duomenimis):
Kuko Salų futbolo nacionalinės lygos varžybose nugalėję klubai:
FireWire
thumb|6-ių ir 4-ių kontaktų FireWire jungtys FireWire yra firminis Apple Computer pavadinimas IEEE 1394 sąsajai. Taip pat žinomas kaip i.Link arba IEEE 1394. Tai yra asmeninio kompiuterio (ir skaitmeninio garso/vaizdo įrenginių) nuosekliosios sąsajos standartas, suteikiantis didelį duomenų pralaidumą ir izochronines realaus laiko duomenų perdavimo paslaugas. Dėl mažesnių gamybos išlaidų ir supaprastintos, geriau pritaikomos prijungimo sistemos, FireWire pakeitė lygiagrečiąją sąsają SCSI daugelyje taikymų.
Beveik visos modernios skaitmeninės vaizdo kameros pagamintos 1995-aisiais metais ir vėliau turi šią sąsają. Daugelis kompiuterių, pritaikytų garso/vaizdo naudojimui namuose arba profesionaliai, įskaitant visus šiuo metu gaminamus Apple, Dell, ir Sony nešiojamuosius kompiuterius turi integruotą FireWire sąsają. Keletą metų FireWire taip pat buvo patraukli Apple iPod galimybė, leidžianti naujus garso takelius nusiųsti per keletą sekundžių, tuo pačiu metu kraunant bateriją naudojant tik vieną kabelį. Visgi, dėl vietos trūkumo ir didesnio suderinamumo labui, naujesniuose iPod įrenginiuose Apple pakeitė FireWire palaikymą universaliąja nuosekliąja jungtimi (USB) 2.0.
Mongolų kalba
Mongolų kalbos abėcėlė
Mongolų kalbos abėcėlei vartojami kirilicos rašmenys, o abėcėlę sudaro 35 raidės:
A Б В Г Д Е Ё Ж З И Й К Л М Н О Ө П Р С Т У Ү Ф Х Ц Ч Ш Щ Ъ Ы Ь Э Ю Я
FireWire
Istorija ir raida
thumb|300px|4-ių kontaktų (kairėje) ir 6-ių kontaktų (dešinėje) FireWire jungtys thumb|300px|6-ių kontaktų FireWire jungtis ant išplėtimo plokštės krašto
FireWire yra Apple Computer sugalvotas pavadinimas IEEE 1394 didelės spartos nuosekliajai sąsajai IEEE 1394. Šią sąsają sukūrė Apple, vėliau tobulino IEEE P1394 darbo grupė, kurioje dirbę nariai iš Apple atliko didelę dalį darbo, nors, esminiai pakeitimai taip pat buvo pasiūlyti inžinierių iš Texas Instruments, Sony, Digital Equipment Corporation, IBM ir SGS Thomson (dabar STMicroelectronics).
Apple sumanė FireWire kaip nuoseklų pakaitalą lygiagrečiai SCSI sąsajai, bei skaitmeninių vaizdo ir garso įrenginių prijungimui. Savo darbą Apple baigė 1995-aisiais. Nuo 2006-ųjų, IEEE 1394 sudaro trys dokumentai: originalusis IEEE standartas 1394-1995, IEEE standarto pataisa 1394a-2000 ir IEEE standarto pataisa 1394b-2002 (taip pat egzistuoja pataisa 1394c, kuri suteikia 800 Mbit/s greičio palaikymą 100 m ilgio 5-tos kategorijos neekranuotu vytos poros kabeliu).
Sony realizacija žinoma pavadinimu i.Link ir naudoja tik keturis signalo kontaktus, nenaudojant dviejų kontaktų, tiekiančių maitinimą įrenginiui, vietoje to Sony i.Link produktuose naudojamas atskiras maitinimo kabelis.
Mažas mokestis, kurio reikalavo Apple Computer ir kiti patento turėtojai iš FireWire naudotojų (0.25 USD už vieną galutinio vartotojo sistemą) ir brangesnė techninė įranga, reikalinga sąsajos realizavimui (1–2 USD) neleido FireWire išstumti USB pigiuosiuose masinės gamybos išoriniuose kompiuterių įrenginiuose, kur produkto kaina yra esminis apribojimas.
Techninės specifikacijos
FireWire gali sujungti iki 63 išorinių kompiuterio įrenginių į kryptinio aciklinio grafo topologiją (kitaip nei lygiagrečiosios SCSI elektrinės sąsajos topologija). Tai leidžia „lygus su lygiu“ (angl. peer-to-peer) įrenginių tarpusavio bendravimą, tokį kaip bendravimas tarp skenerio ir spausdintuvo be kompiuterio operatyvinės atminties ar centrinio procesoriaus panaudojimo. FireWire taip pat palaiko keletą serverių sąsajai. Ji sukurta taip, kad palaikytų „įjunk ir grok“ (angl. plug-and-play) ir prijungimą veikiant (angl. hot swapping). Jos šešių laidų kabelis yra lankstesnis nei dauguma lygiagrečiųjų SCSI kabelių ir gali tiekti iki 45 vatų energijos 30 voltų įtampos vienam prievadui, leisdama vidutinio suvartojimo įrenginiams veikti be papildomo energijos tiekimo. Kaip anksčiau minėta, Sony gaminami i.Link paprastai srovės tiekimo tuo pačiu kabeliu nepalaiko ir naudoja 4-ių kontaktų jungtį, srovę tiekiant atskiru maitinimo kabeliu kiekvienam įrenginiui.
FireWire įrenginiai realizuoja ISO/IEC 13213 „konfigūravimo ROM“ modelį įrenginių konfigūravimui ir identifikavimui, siekiant įgalinti „įjunk ir grok“. Visi FireWire įrenginiai yra identifikuojami pagal IEEE EUI-64 unikalų identifikatorių (išplėtimas 48-bitų Ethernet MAC adresų formatui), taip pat nustatytus kodus nurodančius įrenginio tipą ir palaikomus protokolus.
Operacinių sistemų palaikymas
Pilnas IEEE 1394a ir 1394b palaikymas yra FreeBSD, Linux ir Apple Mac OS X operacinėse sistemose. Microsoft Windows XP palaiko 1394a ir 1394b, tačiau nuo „service pack 2“ greitis pagal nutylėjimą visiems FireWire įrenginių tipams yra S100 (100 Mbit/s). Parsisiuntimas ir registro pakeitimai teikiami Microsoft atstato greitį į S400 arba S800. Microsoft Windows Vista pradžioje palaikys 1394a, o 1394b palaikymas išeis vėliau su „service pack“.
FireWire 400
thumb|200px|A 6-Pin FireWire 400 connector
FireWire 400 duomenų persiuntimo tarp įrenginių greitis gali būti 100, 200 arba 400 Mbit/s (tikrieji greičiai yra 98,304, 196,608 ir 396,216 Mbit/s, tai yra atitinkamai 12,288, 24,576 ir 49,152 megabaitai per sekundę). Šie skirtingi duomenų siuntimo režimai paprastai vadinami S100, S200 ir S400. Nors teoriškai USB 2.0 gali veikti 480 Mbit/s greičiu, testai rodo, kad šis greitis retai yra pasiekiamas. Taip gali būti dėl USB „klientas – serveris“ architektūros, kitaip nei „lygus su lygiu“ FireWire architektūros ir „atvaizdavimo į atmintį“ palaikymo, kas leidžia aukšto lygio protokolams veikti nesukeliant daugybės pertraukimo ir buferio kopijavimo operacijų serverio procesoriuose.
Kabelio ilgis ribojamas iki 4,5 metrų, tačiau iki 16 kabelių gali būti sujungti nuosekliai naudojant aktyvius kartotuvus, išorinius šakotuvus, kurie dažnai yra FireWire įrangoje. S400 standartas riboja bet kurios konfigūracijos maksimalų kabelio ilgį iki 72 metrų. 6-ių kontaktų sąsaja paprastai yra staliniuose kompiuteriuose, ji gali tiekti maitinimą prijungtam įrenginiui. 4-ių kontaktų versija naudojama daugelyje nešiojamųjų kompiuterių ir mažų FireWire įrenginių ir neturi maitinimo kontaktų, nors yra pilnai suderinama su 6-ių kontaktų sąsaja. Kai kurie nešiojamieji kompiuteriai naudoja 6-ių kontaktų sąsają su maitinimu, pavyzdžiui, naujausi Apple produktai.
FireWire 800
FireWire 800 (firmos Apple sugalvotas pavadinimas 9-ių kontaktų „dvikalbio S800“ IEEE 1394b standarto versijai) pradėta naudoti firmos Apple produktuose 2003 metais. Ši naujesnė IEEE 1394 sąsajos specifikacija ir atitinkami produktai leidžia perdavimo greitį padidinti iki 786,432 Mbit/s išlaikant antgalių suderinamumą su mažesniais greičiais ir 6-ių kontaktų FireWire 400 sąsaja.
Pilna IEEE 1394b specifikacija palaiko optinius sujungimus siekiančius 100 metrų ilgį ir duomenų perdavimo greičius iki 3,2 Gbit/s. Standartinės 5-tos kategorijos neekranuotos vytos poros 100 metrų ilgio kabeliu palaikoma S100, o naujoji p1394c technologija leidžia pasiekti S800. Originalusis 1394 ir 1394a standartai naudojo kodavimą duomenys/impulsas (angl. data/strobe arba D/S) signalo laidais (dar vadinamą liktiniu režimu), o 1394b prideda duomenų kodavimo schemą pavadinimu 8B10B (taip pat vadinamą beta režimu). Naudojant šią naują technologiją, FireWire, kuris jau prieš tai buvo šiek tiek greitesnis, dabar žymiai pranoksta Greitaeigį (angl. Hi-Speed) USB.
Tinklas per FireWire
FireWire, padedant programinei įrangai, gana gerai tinka vietiniam kompiuterių tinklui. Konkrečiai RFC 2734 nusako kaip leisti IPv4 per FireWire sąsają, o RFC 3146 nusako kaip leisti IPv6.
Populiarios operacinės sistemos GNU/Linux, Windows XP ir Mac OS X palaiko tinklą per FireWire. Tinklas tarp dviejų kompiuterių gali būti sukurtas nenaudojant šakotuvų, panašiai kaip aukščiau minėtas skenerio ir spausdintuvo pavyzdys. Naudojant vieną FireWire kabelį, duomenys gali būti greitai perduoti tarp dviejų kompiuterių minimalia tinklo konfigūracija. "Dėl nepopuliarumo", Microsoft pašalino tinklo per FireWire palaikymą Windows Vista operacinėje sistemoje.
Saugumo problemos
Įrenginiai prijungti prie FireWire magistralės gali bendrauti naudodami tiesioginį priėjimą prie atminties, kai įrenginys gali naudoti techninę įrangą vidinės atminties susiejimui su FireWire „Fizinės Atminties Erdve“. Nuosekliosios magistralės protokolas (SBP – angl. serial bus protocol), naudojamas FireWire diskinių atmintinių šią galimybę išnaudoja tam, kad sumažintų pertraukimų ir buferių kopijavimo operacijų kiekį. SBP protokole, iniciatorius (valdantysis įrenginys) siunčia užklausą nuotoliniu būdu įrašydamas komandą į nurodytą tikslinio įrenginio FireWire adresų erdvę. Šios komandos buferio adresas paprastai yra iniciatoriaus FireWire „Fizinės Atminties Erdvėje“, kuriais tikslinis įrenginys turėtų perkelti įvedimo/išvedimo duomenis į ir iš iniciatoriaus.
Daugelyje realizacijų, ypač tokių kaip personalinių kompiuterių ir Makintošų naudojančių populiarųjį OHCI, FireWire „Fizinės Atminties Erdvės“ susiejimas su įrenginio atmintimi vykdomas techninės įrangos, nesikišant operacinei sistemai. Nors tai ir įgalina ypač didelio greičio ir mažo gaišties laiko duomenų persiuntimą tarp duomenų siuntėjo ir priėmėjo be nereikalingo kopijavimo (kaip, pavyzdžiui, tarp vaizdo kameros ir programinės vaizdo įrašymo įrangos arba tarp diskinio kaupiklio ir programos buferių), taip pat tai gali sukelti papildomą saugumo riziką jei nepatikimi įrenginiai prijungiami prie magistralės. Dėl šios priežasties didelio saugumo instaliacijos paprastai turi naujesnius įrenginius, kurie susieja virtualią atminties erdvę su FireWire „Fizinės Atminties Erdve“, išjungia OHCI techninį susiejimą tarp FireWire ir įrenginio atminties, fiziškai išjungia visą FireWire sąsają arba visai neturi FireWire.
Šią galimybę taip pat galima panaudoti programinių klaidų ieškojimui kompiuteryje, kurio operacinė sistema nulūžo ir kai kuriose sistemose nutolusio terminalo operacijoms. FreeBSD operacinėje sistemoje, dcons tvarkyklė leidžia tiek viena tiek kita, panaudojant gdb kaip derinimo programą. Linux operacinėje sistemoje tam egzistuoja, firescope ir fireproxy.
Nepalo futbolo čempionatas
Nepalo nacionalinė futbolo lyga (Nacionalinė lyga) – Nepalo aukščiausioji futbolo lyga, įkurta 2011 metais.
Lygos varžybas organizuoja Nepalo futbolo federacija.
Apie Nacionalinę lygą
2014–2017 m. metais čempionatas nevyko, o 2020–2021 m. dėl pandemijos.
Komandos
2022–2023 m. A divizionas (A Division League '2079/80').