cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Čoso ežeras
Geografija
Čosas – vienas iš Mozūrų ežeryno ežerų. Susideda iš dviejų telkinių – didesnio vakarinio, kurio ilgis 3,5 km ir rytinio, kurio ilgis 1,5 km. Upė Dajna pietuose jį jungia su Verbų ežeru, šiaurėje – su Juoduoju ežeru, Juno ežeru ir kitais ežeryno ežerais. Altitudė – 143 m. Aukščiausia pakrantės vieta – Keturių vėjų kalva. Kranto linija vingiuota, rytiniai krantai aukšti, miškingi, vakariniai – žemi.
Paprastoji vinkšna
thumb|left|240px|Paprastosios vinkšnos [[Žiedas|žiedai]] thumb|left|200px|Paprastosios vinkšnos šakelė su lapais ir sėklomis thumb|left|200px|[[Sėkla|Sėklos]] thumb|left|200px|Paprastosios vinkšnos [[lapas rudenyje]] thumb|left|200px|Paprastosios vinkšnos [[Kamienas|kamieno pagrindas]] thumb|Ulmus laevis
Paplitimas ir augavietės Lietuvoje
Apyretė vietinių Lietuvos medžių rūšis. Auga upių šlaituose, pavienių medžių pasitaiko lapuočių miškuose derlingame drėgname dirvožemyje.
Matmenys
Aukščiausia žinoma vinkšna auga Olandijos Houtemo mieste, jos aukštis 32,2 m pasak 2011 metais Leo Goudzwaard atliktų matavimų.
Didžiausią kamieno skersmenį turi Vokietijos Brandenburgo žemėje, Giulico-Reco (Gülitz-Reetz) mieste augantis medis, jo kamieno skersmuo krūtinės aukštyje 3,1 m. Lenkijos Komoruvo (Komorów) kaimelyje (Švidnicos apygarda) auganti paprastoji vinkšna turi 2,96 m skersmens kamieną.
Amžius
Gyvena iki 300–500 metų.
Požymiai
Laja tanki, plačiai elipsiška. Kamieno žievė suaižėjusi. Stambiosios šakos auga į viršų, plonosios svyra žemyn. Ūgliai šviesiai rudi, plaukuoti. Lapai pailgi, atvirkščiai kiaušiniški arba elipsiški, nesimetrišku pagrindu, nusmailėjusia viršūne, dvigubai pjūkliškais kraštais, šiurkštūs, tamsiai žaliai plika viršutine ir šviesesne, plaukuota, ryškiai gyslota apatine puse. Žiedai rausvi, smulkūs, dvilyčiai ant trumpo kotelio. Apyžiedis netaisyklingos varpelio formos. Kuokeliai 6-8. Piestelė viena. žiedai apdulkinami vėjo. Vaisius – pailgai rutuliški, įkirpta viršūne, blakstienotais kraštais, gelsvai rudi, ilgakočiai sparnavaisiai.
Žydi balandžio mėn., prieš skleidžiantis lapams.
Pavadinimas
Mokslinio, lotynų kalba šios medžių rūšies pavadinimo autorius Peter Simon von Pallas, gyvenęs 1741–1811 metais.
Žermena Heinė-Vagnerė
Biografija
1950 m. baigė Latvijos konservatoriją. 1950–1975 m. Latvijos operos ir baleto teatro solistė. 1962 m., 1964 m., 1968 m. koncertavo Lietuvoje.
Siparis
Siparis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Siparienė (ištekėjusi moteris) ir Siparytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Lesnojė (Pravdinsko rajonas)
Lesnojė   – nauja gyvenvietė Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Domnovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Iki 2008 m. birželio 30 d. Pravdinsko rajono Domnovo apylinkės kaimas.
Domestikuoti gyvūnai
Naminiai gyvūnai – domestikuoti gyvūnai, žmogaus ar šeimos laikomas dėl praktinės naudos, grožio, laisvalaikio praleidimui ir panašiai. Domestikacija nėra paprastas prijaukinimas ar auginimas žmogui prižiūrint, ji apima ir tam tikrus gyvūnų anatomijos, fiziologijos ir elgsenos pokyčius. Iš domestikuotų naminių gyvūnų pagal poreikius žmonės išveda veisles.
Naminių gyvūnų grupės pagal funkcijas
Yra nemažai gyvūnų rūšių, kurios žmogaus auginamos ir naudojamos jo tikslams, bet nėra domestikuotos:
Kukmediniai
Kukmediniai (Taxaceae) – pušūnų (Pinophyta) skyriaus pušainių (Pinopsida) klasės augalų šeima.
Kukmediniams augalams priklauso sumedėję (medžiai, krūmai), beveik visada visžaliai, sėklomis besidauginantys augalai.
Šeimoje yra šios gentys (iki šiol dėl jų skaičiaus tarp botanikų nėra vieningos nuomonės):
Mvata Kazembė
thumb|Mvata Kazembė XVII Paul Kanyembo Lutaba Mvata Kazembė (čibemba: Mwata Kazembe) – valdovo titulas, naudojamas Kazembės karalystėje Pietinėje Afrikoje (dab. Kongo Demokratinės Respublikos pietinė dalis ir gretimos teritorijos Zambijoje).
Titule naudojamas mandagus kreipinys Mwata, sutinkamas ir kituose Pietinės Afrikos tradicinių valstybių tituluose. Jis buvo pradėtas naudoti Lundos Mvata Jamvo titulo pavyzdžiu.
Raida
Didžiausio klestėjimo laikais (XIX a. viduryje) šie valdovai kontroliavo visą Kazembės regioną. Lubos pavyzdžiu, jie organizavo savo politinę valdžią konfederacijos principu. Atskirų provincijų valdovai irgi titulavosi mvata, buvo skiriami iš pagrindinės valdančios giminės ir skyrė duokles pagrindiniam valdovui. 4 provincijų valdovai Lukwesa, Kashiba, Kambwali ir Kanyembo buvo laikomi vyresniaisiais, ir iš jų buvo renkamas įpėdinis.
Po Mvata Kazembės VIII nužudymo 1872 m., Mvata Kazembė tapo tik nominaliais valdovais, iš pradžių pavaldžiais vergų prekiautojui Misiri, o vėliau – Britų imperijai (kuri pagal susitarimą su Belgija gavo teritorijas į rytus nuo Luapulos kartu su Kazembės sostine). 1899 m. Mvata Kazembė X kovėsi su britais, priešindamasis jų valdžiai. Šiems sudeginus senąją sostinę Kanjembo, jis pastatydino naują – Mvansabombvėje. Galiausiai pripažino jų viršenybę, leido į šalį misionierius.
Kazokinės dvaras
Kazokinės dvaras – dvaras, buvęs Kazokinėje. Išlikusios dvaro arklidės, parkas, dvi alėjos, klojimas, keli ūkiniai pastatai gretimame Nastazavo kaime.
Mvata Kazembė
Raida
Kadangi teritorijos ekonomika Zambijoje vystėsi lėtai, britai mažai kišosi į vietinių gyvenimą. Tai leido Mvata Kazembe išaugoti tradicinę valdžią senųjų karalystės gyventojų Zambijoje tarpe, įtakoti gyvenimo būdą ir papročius. Mvata Kazembė XVI daug darė gyventojų labui, vystydamas krašto ekonomiką, modernizuodamas visuomenę.
Po Zambijos nepriklausomybės 1961 m., Mvata Kazembės titulas buvo oficialiai atkurtas. Mvata Kazembe XVII labai stiprino kultūrinę gyventojų tapatybę, jo iniciatyva pradėta Mutomboko šventės, skirtos paminėti karalystės įkūrimą, tradicija. Šiuo metu valdo Mvata Kazembė XIX.
Kazokinės dvaras
Istorija
Pirmą kartą minima 1738 m., priklausė Ašmenos apskričiai. Valdė Bortkevičių giminė, kurios narių yra palaidota Zuikų koplyčioje. XVIII a. pabaigoje dvaro teritorija išsiplėtė. Jam priklausė Kimbariškių, Osipiškių, Pamalakalnio, Sabališkių, Kairiškių, Kirkučių, Gaveikėnų ir Zuikų kaimai, Jonapolio palivarkas.
1940 m. dvaras buvo nacionalizuotas. Iki šių dienų dvaro pastatų išliko nedaug. Autentiški išliko tik karvidės-arklidės fasadų architektūrinio dekoro elementai. Yra išlikusios kai kurios parko alėjos.
Berkakitas
Istorija
Vietovardis kilęs nuo Berkakito upės. Šios pavadinimas vedamas iš evenkų бэркэн ('arbaletas'), tad Berkakitas – 'vieta, kur šaudoma arbaletais'.
Gyvenvietė susikūrė 1975 m., statant geležinkelio liniją iš Tyndos. 1977 m. suteiktas miesto tipo gyvenvietės statusas.
Tomas Josas
Tomas Josas (g. 1940 m. kovo 7 d. Klabuose, Šilalės raj.) – Lietuvos ir Panevėžio miesto politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1941 m. birželio 24 d. tėvą sušaudė besitraukiantys NKVD daliniai. 1947 m. pradėjo mokytis Tauragės rajono Batakių vidurinėje mokykloje. 1951–1954 m. su mama buvo ištremti į Rusiją, į Tolimuosius Rytus. 1960 m. baigė Batakių vidurinę mokyklą. 1960–1965 m. studijavo Kauno politechnikos institute, įgijo geležinkelių statybos inžinieriaus išsilavinimą.
1965–1970 m. Pabaltijo geležinkelio kelių ruožo meistras, aikštelės viršininkas, vyriausias inžinierius. 1970 m. Panevėžio geležinkelio kelių ruožo vyriausias inžinierius. 1973–1991 m. Panevėžio statybos tresto 3-oje mechanizacijos valdybos aikštelės viršininkas, valdybos viršininko pavaduotojas.
1991–1995 m. Panevėžio miesto tarybos pirmininkas. 1993 m. lapkričio 1 d. išėjo į pensiją. 1995–1996 m. Panevėžio miesto savivaldybės meras. 1997–2000 m. Panevėžio apskrities viršininkas. 2001–2003 m. UAB „Panevėžio spaustuvė“ generalinis direktorius. 2005 m. UAB „Infotecha plius“ konsultantas.
Buvo Panevėžio „Lions“ klubo prezidentas, Lietuvai pagražinti draugijos Panevėžio skyriaus pirmininkas. Žmona – Stasė Vida, sūnūs Tomas ir Aidas.
Eurovizijos dainų konkursas 1986
'''1986 m. Eurovizijos dainų konkursas''' – trisdešimt pirmasis Eurovizijos dainų konkursas, vykęs 1986 m. gegužės 3 d. Norvegijoje, Bergene. Konkurso nugalėtoja tapo Belgijos atstovė Sandra Kim su daina „J’aime la vie“.
JFreeChart
JFreeChart – atvirojo kodo Java diagramų kūrimo biblioteka, sukurta taip, kad sudėtingas diagramas būtų galima kurti paprastu būdu. Naudojant JFreeChart, galima sukurti tokių tipų diagramas:
Sirgėdas
Sirgėdas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Sirgėdienė (ištekėjusi moteris) ir Sirgėdaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Sosdvaris
Sosdvaris – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 13 km į šiaurės vakarus nuo Pakruojo, 8,5 km į pietvakarius nuo Pašvitinio, Mūšos kairiajame krante. Seniūnaitijos centras. Praeina kelias, atsišakoja.
Nelė Savičenko
Nelė Savičenko-Klimienė (g. 1957 m. gruodžio 1 d. Vilniuje) – didi Lietuvos aktorė, pedagogė.
Biografija
Baigė Vilniaus 23-iąją vidurinę mokyklą. 1975–1980 m. mokėsi LSSR konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (aktorių kurso vad. Povilas Gaidys, Elena Savukynaitė).
1980 m. tapo Klaipėdos dramos teatro aktore. Nuo 2012 m. – Lietuvos nacionalinio dramos teatro aktorė.
LMTA dėstytoja, profesorė.
Pakalniškiai (Kaišiadorys)
Pakalniškiai – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybės šiaurės rytuose. Šalia kaimo yra Marijos Aušrinės vienuolynas.
Parija III
Parija III – buvęs viensėdis Ukmergės rajono savivaldybėje, 10 km į pietus nuo Ukmergės.
Istorija
Panaikintas 1979 m. lapkričio 28 d.
Palangos koncertų salė
Palangos koncertų salė – ištisus metus Palangos miesto centre veikiantis kultūros objektas su daugiafunkcine koncertų sale, tinkama įvairiems koncertams, festivaliams, televiziniams projektams, konferencijoms ir kitiems renginiams pravesti. Atidaryta 2015 m. gruodžio mėn., rekonstravus senąją vasaros estradą. Statinio architektas Algirdas Stripinis.
Istorija
Šioje vietoje 1907 m. Palangos grafas Feliksas Tiškevičius šalia kurhauzo pastatė Vasaros teatrą, talpinusį 600 žiūrovų. Deja, po metų pastatas sudegė. Grafas toje pat vietoje atkūrė perpus mažesnį teatrą. Jo viduje buvo salė, skirta maždaug 150-čiai žmonių, žiūrovams anuomet teko tenkintis paprastais mediniais suolais. Šalia aukštai iškeltos scenos buvo įrengti du aktorių kambarėliai. Rašytiniuose šaltiniuose minima, jog teatras stovėjo dar ir tarpukariu.
1939 m. Palangos architektas Vadimas Lvovas suprojektavo ir pastatė Vasaros estradą toje pat vietoje. Tarybiniais metais ji galėjo būti permontuota ir perkelta į parko teritoriją.
1971 m. pastatyta Vasaros estrada arba Vasaros koncertų salė su 1000 žiūrovų vietų. Ją suprojektavo architektas Vytautas Gerulis. Estradoje buvo pritaikyta vantinė konstrukcija, panaši kaip Vilniaus sporto rūmuose ir Vingio parko estradoje. Tokiu būdu įtemptais metaliniais lynais laikant stogą, buvo galima išgauti lenktas formas. Atvirų erdvių statinys, be privalumų, vasarą buvo veikiamas stipraus vėjo. Jis košdavo visus, susirinkusius į koncertą. Vėliau mėginta išspręsti problemą brezento burėmis, tačiau jos garsiai plakdavosi į sienas koncerto metu. Nuspręsta kiek paaukštinti estradą juosusią tvorelę. Estrada tuomet priklausė Klaipėdos filharmonijai.
Sezoninė vasaros estrada, kurortiniam miestui tarnavusi 40 metų, pradėta rekonstruoti 2013 m. pabaigoje. Į būsimos naujos koncertų estrados pamatus, dalyvaujant premjerui Algirdui Butkevičiui, įkasta kapsulė su laišku ateities kartoms. Į ją taip pat buvo įdėtas ir popiežiaus Pranciškaus laiškas Žemaičių krikšto 600 metų jubiliejaus proga.
Koncertų salė
miniatiūra|kairėje Beveik 5 tūkst. m² koncertų salėje įrengtas 2200 sėdimų žiūrovų vietų amfiteatras su apie sceną išdėstytomis žiūrovų vietomis. Numatyta ir galimybė žemesnįjį amfiteatro lygį transformuoti į horizontalaus grindų paviršiaus salę. Tuomet sėdimų ir stovimų vietų skaičius salėje padidėja, o kartu atsiranda galimybė per keletą minučių pakeisti patalpos žiūrovinę dalį iš amfiteatro į konferencijų salę ar tuščią erdvę. Taip tą pačią dieną salėje gali vykti keletas skirtingo pobūdžio renginių. Salės akustika atitinka aukštos kokybės reikalavimus – siekiama, kad muzika čia skambėtų ypatingai gerai. Todėl įrengiant patalpas buvo naudojamos specialios akustinės medžiagos, neleidžiančios sklisti aidui ir maksimaliai apsaugančios nuo triukšmo sklidimo į aplinką. Čia yra dar dvi mažesnės salės, skirtos konferencijoms arba kolektyvų repeticijoms.
Numatoma, jog ateityje, antrajame vystymo etape, čia išdygs daugiafunkcinis trijų, tarpusavyje sujungtų, korpusų pastatas. Be specializuotos koncertų ir masinių renginių salės, jame dar įsikurs kultūros centras bei meno mokykla.
Architektūra
Pastatas apvalios formos, primena prisukamą muzikinę dėžutę. Priderintas prie aplinkinio užstatymo, kuris yra būdingas Palangai. Jungia skirtingą architektūrą – šalia skveras, kurhauzas, sovietmečio poilsio namai. Statinys įgilintas apie 6 m, kad jis neišsišoktų savo aukščiu (apie 14 m), neužgožtų aplinkos. Fasaduose vyrauja balto tinko apdaila bei žalios spalvos stiklas, papildantis ryšį su aplinka. Sumontuota apšvietimo sistema leidžia sukurti įvairius pastato fasado apšvietimo variantus. Įgaubti langai tarsi atkartoja pirminę – muzikinės dėžutės mintį. Stogo laikančios klijuotos medienos konstrukcijos yra per 40 m ilgio. Tam pasirinkta klijuota mediena, kuri dar labiau pabrėžia perdangos architektūrą.
Baranovcė
Baranovcė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Orlios valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į pietvakarius nuo Orlos, apie 15 km į pietus nuo Bielsko ir apie 54 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Sirutavičius
Sirutavičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Sirutavičienė (ištekėjusi moteris) ir Sirutavičiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Vadžgirio dvaras
Vadžgirio dvaras – dvaras, buvęs Vadžgiryje.
Istorija
Minimas nuo 1595 m. 1676 m. prie jo pastatyta koplyčia. XIX a. dvarą valdė Vaitkevičiai, po jų Davainiai-Silvestravičiai.
Kaženiai
Kaženiai – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Kučiūnų, Zapsio ežero krante, prie Alnos upelio.
Istorija
XIX a. pab. kaimas priklausė Seinų apskrities Alnų valsčiui, Berznyko parapijai.
Joe Cole
Džo Koulas (g. 1981 m. lapkričio 8 d.) – anglų futbolininkas, Anglijos rinktinės ir Liverpool klubo saugas.
Paauglystėje vertintas kaip vienas perspektyviausių anglų futbolininkų, 17 metų jau žaidė West Ham United pagrindinėje komandoje, per kelerius metus tapo komandos kapitonu. 2003 metais žaidėjas perėjo į Chelsea, su šiuo klubu 2005 ir 2006 metais tapo Premier lygos čempionu. 2009–2010 m. sezone buvo pranešta, kad jis kartu su Michael Ballack'u paliks Chelsea klubą. 2010 m. liepos 19 d. pasirašė ketverių metų sutartį su Liverpool klubu.
Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 2001 m. gegužės 25 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur trečiose rungtynėse pelnė įvartį bei buvo išrinktas geriausiu rungtynių žaidėju.
Kipro futbolo varžybos 1963–1964 m.
Kipro futbolo varžybos 1963–1964 m.
LT
LT turi keletą reikšmių:
Lt:
Sedūnai
Sedūnais vadinami kaimai:
Girelės ąžuolas
miniatiūra|250px|right|Girelės ąžuolas
Girelės ąžuolas – išskirtinio amžiaus ir išvaizdos ąžuolas, augantis Pasvalio rajone, Biržų miškų urėdijos Joniškėlio girininkijos (56 kv., 5 skl.) teritorijoje, Girelės miške. Medis stūkso apie 3,5 km į vakarus nuo Joniškėlio, pasiekiamas pasukus iš kelio į šiaurės rytus, pavažiavus apie 0,8 km.
Ąžuolas auga šalikelėje, aptvertas, informaciniu ženklu nepažymėtas. Paskelbtas savivaldybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu 1990 m.
Šoro algoritmas
Šoro algoritmas yra kvantinis algoritmas faktorizavimui pirminiais skaičiais skaičiaus N (bitais) per laiką O ir užima O(\log_2 N) vietos (kubitų n=\log_2 N), pavadintas pagal Piterį Šorą. Klasikinis algoritmas užtruktų laiko.
Algoritmas yra reikšmingas, kadangi numato, kad RSA, populiarus viešo-rakto kriptografijos metodas, gali būti lengvai nulaužtas su pakankamai dideliu (daug kubitų turinčiu) kvantiniu kompiuteriu. RSA naudoja viešą raktą N, kuris yra dviejų sudaugintų pirminių skaičių rezultatas. Vienas būdas nulaužti RSA yra skaičiaus N faktorizavimas, bet su klasikiniu algoritmu, faktorizavimas tampa vis daugiau ir daugiau laiko reikalaujantis, kai skaičius N didėja. Nėra žinomas klasikinis algoritmas kuris galėtų faktorizuoti N per laiką O((\log_2 N)k) su bet kuriuo k. Tuo tarpu Šoro algoritmas gali nulaužti RSA per polinominį (per trumpą) laiką. Jei N labai didelis skaičius faktorizavimas su klasikiniu kompiuteriu užtruktų milijardus metų, tuo tarpu kvantinis kompiuteris tokį patį skaičių N faktorizuotų per keletą valandų.
Kaip ir daugelis kvantinių algoritmų, Šoro algoritmas yra tikimybinis: jis duoda su didele tikimybe teisingą atsakymą, ir neteisingo atsakymo tikimybė gali mažėti kartojant algoritmą.
Greičiausias klasikinis faktorizavimo algoritmas užtrunka laiko, kur n=\log N, e natūrinis logoritmas. Kvantiniam faktorizavimo algoritmui tereikia laiko. Kur n=\log_2 N yra kubitų skaičius. laiko.
Terespolio valsčiaus herbas
150px|right|thumb|Terespolio valsčiaus herbas Terespolio valsčiaus herbas  – Terespolio valsčiaus heraldinis simbolis, naudojamas nuo 2013 metų. Baltos užsklandos herbe vaizduojama raudona lapė tupinti ant žalios žolės. 1992 m. Terespolio miestui atsiskyrus nuo Terespolio valsčiaus ir savo herbu išrinkus miesto įkūrėjo Sluškos herbą, valsčius susikūrė savo herbą, kuris buvo naudojamas iki 2013 m., tačiau neatitiko heraldinių standartų.
Helena Heinrichsonė
Helena Heinrichsonė (, 1948 m. lapkričio 21 d. Ryga) – latvių tapytoja.
Biografija
1973 m. baigė Latvijos dailės akademiją Rygoje.
Kūryba
Nutapė portretų, peizažų, abstrakčių kompozicijų. Kūriniams būdinga sąlygiška dekoratyvi kompozicija, ryškių spalvų koloritas, apibendrintas grakščių linijų piešinys, simboliniai motyvai, paslaptinga nuotaika. Svarbiausi kūriniai: „Nuotaikos“ 1979 m., „Vidurdienį“ 1986 m., „Besišildantis prie ugnies. Liepsna“, „Krucifiksas“, abu 1995 m., „Skraidantys“ 2000 m., „Mirtis“ (2001 m.
Nuo 1972 m. dalyvauja parodose; individualios parodos: Jūrmala 1976 m., Panevėžys 1983 m., Ryga 1988 m., 1990 m.
1987 m. VII Pabaltijo trienalės Vilniuje laureatė.
Vedanta
Vedanta ( „vedų pabaiga“) – Indijos filosofijos šaka. Ji yra svarbiausias brahmanizmo teorinis šaltinis ir šiuolaikinio hinduizmo pradžia.
Samuel S. Bloom
Samuelis Blūmas (1860 m. gruodžio 25 d. Ukmergėje, Rusijos imperija – 1941 m. spalio 10 d. Tel Avive, Izraelis) – Lietuvos žydų kilmės JAV sionistas, industrialistas, išradėjas. Žydų dainininko Danny Maseng prosenelis.
Vedanta
Vedantos šaknys
Visos vedantos formos kilo iš Upanišadų (Vedų komentarai, tariama pabaiga ir esmė). Vedanta savyje talpina Upanišadų tezių ir Vedų tekstų sistemą. Šiai sistemai būdingas mistiškumas ir ezoteriškumas. Vedantoje manoma, kad Vedos egzistavo prieš pasaulio pradžią ir atsirado iš Brahmano kvėpavimo. Dalis vedantiškos filosofijos yra kildinama iš keleto senųjų Aranjakų.
Samuel S. Bloom
Biografija
Gimė 1860 m. gruodžio 25 d. Ukmergėje. 1882 m. emigravo į JAV, kur Filadelfijoje pradėjo gaminti dantų protezus. Buvo Amerikos žydų komiteto, Amerikos žydų kongreso narys, taip pat dalyvaudavo Pasaulinio sionistų kongreso susitikimuose. 1926 m. emigravo į Palestiną. 1928 m. Tel Avive įkūrė "Ohel Shem" kultūros namus, kuriuose judaizmo sklaida užsiimdavo poetas Hayim Nahman Bialik. Mirė 1941 m. spalio 10 d. Tel Avive
Vedanta
Svarbiausios vedantos sąvokos
Pagrindiniai vedantos teiginiai išdėstyti Vedantos sūtrose. Svarbiausios jos sąvokos:
Pagrindiniai vedantos guru
Iki modernistiniai vedantistai:
Šiuolaikiniai vedantistai:
Lęšinė galaktika
thumb|Lęšinė galaktika [[NGC 5866 Slibino žvaigždyne]]
Lęšinė galaktika – galaktika, kuri yra tarpinė spiralinės galaktikos ir elipsinės galaktikos forma. Ji klasifikuojama Hubble morfologinėje klasifikacijoje.
Lęšinės galaktikos žymimos SO ir SBO. Jos dažniausiai būna netaisyklingos formos, primena S (spiralines galaktikas), tačiau neturi tarpžvaigždinės medžiagos bei pačių vijų. Tokios galaktikos turi didelį centrinį telkinį ir mažą diską, kuriame nėra spiralinių vijų, bet yra dulkių sluoksnis. Tai buvusios S arba SB galaktikos, netekusios tarpžvaigždinės medžiagos ir jose nesikuria naujų žvaigždžių, o vyrauja senos. Dėl to spiralinės vijos neišsiskiria iš disko fono.
Lęšinių galaktikų gausu kamuoliniuose galaktikų spiečiuose.
Nuorodos
Kiti šaltiniai:
Šlaitinė našlaitė
Šlaitinė našlaitė (Viola collina) – našlaitinių (Violaceae) šeimos augalas, išauginantis lapų skrotelę. Aukštis iki 10-15 cm. Antžeminio stiebo nėra, šakniastiebis storas. Žydi balandžio – gegužės mėn. Žiedai kvapūs. Auga mišku apaugusiuose šlaituose, krūmuose, pamiškėse.
thumb|left|210px|Šlaitinė našlaitė
Ngunio provincija
Ngunio provincija – viena iš devynių Gabono provincijų. Sostinė – Muila. Provincija užima 37 750 km² plotą. Ngunio provincija ribojasi su Niangos provincija pietuose, Pajūrio Ogovės provincija vakaruose, Viduriniosios Ogovės provincija šiaurėje, Ogovės-Ivindo provincija šiaurės rytuose, Ogovės-Lolo provincija rytuose.
Departamentai
Provincija padalinta į 7 departamentus:
Čechi Zablotnė
Čechi Zablotnė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Orlios valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 13 km į pietvakarius nuo Orlos, apie 15 km į pietus nuo Bielsko ir apie 54 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
ISO 9984
ISO 9984 - tarptautinis standartas, aprašantis gruzinų rašto transliteravimą į lotyniškąjį. Vienas ISO transliteracijos standartų. Patvirtintas 1996 m.
Sriubiškiai
Istorija
LTSR laikais – „Lėvens krantų“ kolūkio centrinė gyvenvietė. Veikė pradinė mokykla (įkurta 1917 m.), biblioteka, kultūros namai. 1954–1963 m. – Obelių apylinkės centras.
Gyventojai
thumb|left|Lėvuo ties Sriubiškiais. Matyti [[Skapiškio–Suvainiškio siaurasis geležinkelis|siaurojo geležinkelio tilto liekanos]]
Blood 148
Blood 148 – indėnų rezervatas Albertoje (Kanada), kuriame gyvena kainajai. Rezervatas buvo įkurtas pagal 7-ąją sutartį. Rezervatas yra Stand Off vietovėje (Alberta), palei Albertos plentą Nr.2 ir Belio upę (Belly River).
Tai didžiausias pagal plotą Kanados indėnų rezervatas (1413,87 km²), antras pagal gyventojų skaičių.
Kaženiškiai
Kaženiškiai – viensėdis Širvintų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Gelvonų.
Skarbalius
Skarbalius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Skarbalienė (ištekėjusi moteris) ir Skarbaliūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Harapa
Harapa  – senovinis miestas šiaurės rytų Pakistane, Pandžabe, 24 km į vakarus nuo Sahivalo, ~160 km į pietvakarius nuo Lahoro; vienas svarbiausių Indo slėnio civilizacijos centrų. Miestas klestėjo tarp 2500 ir 1700 m. pr. m. e., o jo klestėjimo laikais čia galėjo gyventi apie 40–50 tūkst. žmonių (tuo metu buvo vienas didžiausių pasaulio miestų).
Žaliasis stogas
thumb|right|240|Žalieji stogai Bøur kaime [[Farerai|Farerų salose]] thumb|right|240|Intensyvus apželdinimas [[Manhetenas|Manhetene]] thumb|right|240|Shizuoka Meno ir Kultūros universiteto stogas, [[Hamamacu, Japonijoje]]
Harapa
Harapa atrasta apie 1920 m., britams tiesiant geležinkelį. Senovinis miestas pavadintas gretimo Harapos kaimo vardu. Nuo 1921 m. vietovę kasinėti pradėjo britų archeologas Džonas Hubertas Maršalas.
Žaliasis stogas
Žaliasis stogas, kitaip apželdintas stogas – pastato stogas, visiškai ar iš dalies padengtas dirvožemio su augalija sluoksniu. Nuo šio sluoksnio stogą skiria vandeniui nepralaidi (hidroizoliacinė) danga. Vietoje dirvožemio gali būti naudojamas kitas augalų augimui tinkamas substratas. Priklausomai nuo stogo savybių, substrato storumo ir kt., žaliojo stogo augalija gali būti minimali – samanos ir žoliniai augalai, vadinamasis ekstensyvus apželdinimas; arba prilygstanti parkui, su gėlynais, krūmais ir medžiais – intensyvus apželdinimas.
„Žaliojo stogo“ sąvoka kartais naudojama įvardinti kitas ekologiškas technologijas, pvz., saulės energijos kolektorius.
Istorija ir paplitimas
Šiuolaikiniai žalieji stogai su specialiai pagaminta augalijai skirta danga yra gan naujas reiškinys. Pirmieji tokio tipo stogai buvo įrengti Vokietijoje 7-ajame dešimtmetyje, vėliau paplito daugelyje kitų valstybių. Laikoma, kad Vokietijoje šiuo metu apželdinta apie 10 % stogų. Europoje žalieji stogai iki šiol buvo populiaresni nei JAV, tačiau kai kuriuose JAV miestuose (Čikagoje, Atlantoje, Portlande) stogų apželdinimas aktyviai skatinamas regioniniu mastu.
Privalumai ir trūkumai, lyginant su tradicine stogo danga
Privalumai:
Žalieji stogai gali sulaikyti iki 75 % lietaus vandens, kuris vėliau grąžinamas į atmosferą per transpiraciją, o kritulių vandenyje buvę teršalai lieka dirvožemyje. Vandens sulaikymas naudingas vandens tvarkymui, nes mažiau apkraunamos kombinuoto drenažo sistemos.
Tradiciškai naudojamos stogo dangos sugeria saulės spindulius ir išskiria atgal į atmosferą jau kaip šilumą, dėl ko miestų temperatūra paprastai būna bent 4 °C aukštesnė nei aplinkinėse mažai urbanizuotose vietovėse; apskaičiuota, kad jei visi didelio miesto stogai būtų apželdinti, temperatūra karštą dieną mieste būtų vėsesnė apie 7 °C.
Trūkumai:
Žaliųjų stogų tipai
Priklausomai nuo substrato sluoksnio gylio, augalijos tipo ir reikalingos priežiūros kiekio, stogų apželdinimas gali būti intensyvus arba ekstensyvus, taip pat galimas tarpinis variantas. Prie intensyviai apželdintų stogų priskiriami stogai su nemažo storio substrato/dirvožemio sluoksniu, kuriame auga didesni augalai arba palaikoma vejos tipo vegetacija ir kuriam reikalinga nuolatinė priežiūra (laistymas, tręšimas ir pan.). Ekstensyviems stogams, priešingai, daug priežiūros nereikia, pvz., pakanka išravėti kartą per metus. Pastarojo tipo apželdinimui užtenka labai plono „dirvožemio“ sluoksnio, augaliją sudaro samanos, žolės.
Apželdinto stogo dizainas skiriasi ant plokščių stogų (lėkštieji/plokštieji žalieji stogai) bei šlaitinių stogų. Apželdinami stogai, kurių šlaitai pasvirę ne daugiau kaip 30° kampu. Įmanoma apželdinti ir statesnius šlaitus, tačiau turi būti atsižvelgta į tai, kad kuo statesni šlaitai, tuo tikėtinos sausesnės sąlygos, nes vanduo nuteka greičiau bei dėl mažesnio horizontalaus ploto gaunamas mažesnis kritulių kiekis.
Žaliųjų stogų pavyzdžiai
Vienas didžiausių ekstensyviai apželdintų stogų priklauso Ford Motor Company - tai River Rouge gamybinis padalinys JAV, kurio žaliasis stogas užima 42 tūkst. kvadratinių metrų. Kiti žinomi pavyzdžiai - Čikagos Rotušė bei Gap būstinė San Bruno.
Vienas seniausių žaliųjų stogų Europoje buvo įrengtas 1914 m. Šveicarijoje Mooso ežero vandens valymo stotyje Ciūriche.
Pirmuoju botanikos sodu ant stogo laikomas 1999 m. Malmės priemiestyje įrengtas Augustenborgo stogo botanikos sodas.
Šaltiniai, nuorodos
Copertura
BASIC
BASIC (nuo 'Beginner’s All – purpose Symbolic Instruction C'ode) – programavimo kalbų šeima. Sukurta kaip lengvai naudojama programavimo kalba ji buvo plačiai naudojama kompiuteriuose devintame XX a. dešimtmetyje ir išlieka populiari iki šių dienų su daugeliu išvystytų kalbos atmainų.
Istorija
Kalbą 1963 metais aprašė Dartmuto koledžo profesoriai Džonas Dž. Kemenis (John G. Kemeny) ir Tomas E. Kurcas (Thomas E. Kurtz), o įgyvendino jų vadovaujami koledžo studentai (vėliau šis įgyvendinimas pradėtas vadinti Dartmouth BASIC).
Pagrindinė kalbos paskirtis – sudaryti galimybę studentams paskirstyto laiko kompiuterio terminaluose rašyti programas. Kitaip nei iki tol kurtos kalbos, BASIC labiau orientuota į rašymo paprastumą, o ne vykdymo greitį. Pirminiame BASIC projekte apibrėžta, kad kalba turi būti:
Kalba iš dalies rėmėsi FORTRAN II ir ALGOL 60 kalbomis, pritaikant paskirstyto laiko programavimui (kai vienas kompiuteris aptarnauja daugelį terminalų), vėliau pridedant teksto apdorojimo ir matricų aritmetikos galimybes. Pirmoji BASIC versija įgyvendinta GE-265 stotyje, palaikančioje daug terminalų, tai buvo kompiliuojama kalba.
Kalba sparčiai išpopuliarėjo aukštosiose mokyklose, įgyvendinta nemažai versijų, BASIC pritaikyta naujiems minikompiuteriams, vėliau ir mikrokompiuteriams. 1975 metais Polas Alenas ir Bilas Geitsas sukūrė Altair BASIC interpretatorių, kuris tapo pirmąja „Microsoft“ kompanijos sukurta įranga. Vėliau BASIC tapo bazine Apple II kompiuterių kalba. Aštuntojo dešimtmečio pabaigoje – devintojo pradžioje dauguma namų kompiuterių gamintojų pradėjo diegti BASIC kalbą kaip standartinę.
XX amžiaus devintojo dešimtmečio antroje pusėje kompiuteriams tampant vis sudėtingesniais, diegiant naujų savybių, BASIC kalba vis mažiau tiko visaverčiam programavimui. Po truputį BASIC kalbą pradėjo keisti kitos, pažangesnės kalbos.
Ir vėliau naudotos ir kurtos įvairios BASIC versijos, taip pat sukurtos kelios naujos pažangios kalbos, kurių sintaksė remiasi BASIC kalbos sintakse:
Vartotojo sąsaja
Skirtingai nuo daugelio kitų programavimo kalbų, BASIC programos vykdymo posistemė kartu buvo ir vartotojo sąsaja, neskirianti programos vykdomųjų sakinių nuo vartotojo komandų. Įvesta eilutės numerį turinti komanda tapdavo programos dalimi, o be eilutės numerio – buvo įvykdoma nedelsiant. Eilučių trynimo, programos paleidimo, programos eilučių skaitymo iš išorinių atminties įrenginių bei įvairios kitos panašios komandos prireikus galėjo būti vykdomos ir kaip programos dalis. Iš kitos pusės, tiesiogiai renkami ir iškart vykdomi programos sakiniai leido naudoti sistemą kaip gana patogų kalkuliatorių.
Paprastai naujoje programoje eilutės buvo numeruojamos dešimties intervalu. Nauja eilutė buvo įterpiama tiesiog suteikiant jai tarp dviejų gretimų eilučių numerių esantį naują numerį. „Klasikiniame“ BASIC eilutės turinys galėjo būti pakeistas tik surenkant naują tą patį numerį turinčią eilutę. Norint vienoje vietoje įterpti daugiau devynių eilučių, tekdavo pernumeruoti programą, pakeičiant ir nuorodas GOTO bei GOSUB sakiniuose. Vėlesnės versijos turėjo automatiniam pernumeravimui skirtą komandą RENUM (arba RESEQ) bei komandą EDIT redaguoti esamai eilutei neperrenkant jos visos iš naujo.
Sintaksė
BASIC sakiniai baigiami (atskiriami) perkeliant į kitą eilutę arba dvitaškiu. Jei sakinys tęsiasi per kelias eilutes, kiekvienos eilutės (išskyrus paskutiniąją) gale dedamas eilutės pratęsimo simbolis (_).
Minimaliai BASIC sintaksei užtenka LET, PRINT, IF ir GOTO komandų, naudojant tik šias valdymo struktūras kompiliatoriui nereikalingas stekas. Kompiliatoriuose, naudojančiose steką, galima pridėti ciklus bei GOSUB komandą. Turint tokį komandų rinkinį, eilutės turi būti numeruojamos.
Kai kurie vėlesni BASIC kalbos dialektai atsisakė eilučių numeravimo ir pridėjo kitoms kalboms (Pascal, C) būdingas valdymo struktūras,  ,
Moderniausios BASIC kalbos (pavyzdžiui, Visual Basic nuo 4 versijos) papildytos ir objektinėmis savybėmis, pavyzdžiui,  valdymo struktūra, leidžiančia cikle perrinkti rinkinio ar masyvo elementus, taip pat paveldėjimu.
Atminties valdymas yra paprastas – dažniausiai naudojama šiukšlių surinkimo technologija.
BASIC kalboms nebūdingos standartinės išorinės bibliotekos (kaip C kalboje), tačiau kompiliatoriuje yra įdiegtos standartinės matematinės, teksto manipuliavimo ir kitos svarbiausios funkcijos. Dalis BASIC dialektų neleidžia rašyti funkcijų ar procedūrų, šiose kalbose programos eiga kontroliuojama gausiai naudojamais GOTO sakiniais. Dialektai, kuriuose įvesta GOSUB komanda, leidžia rašyti primityvias subprogramas. Kiti dialektai visiškai palaiko subprogramas ir funkcijas (kaip ir Pascal kalboje, subprograma, negrąžinanti reikšmės skiriama nuo funkcijų, gražinančių reikšmę).
Duomenų tipai
Ankstyvosios BASIC versijos palaikė tik tekstinius ir skaitinius duomenų tipus, taip pat vienmačius ir dvimačius šių tipų masyvus. Skaičiams buvo naudojamas vienas – racionalaus skaičiaus tipas, o tekstiniams duomenims – dinaminio ilgio eilutės.
Pavyzdžiai
Šie pavyzdžiai yra pateikti GW-BASIC dialektu, tačiau be jokių arba su labai menkais pakeitimais gali būti sukompiliuoti bet kokiu BASIC kompiliatoriumi.
Paprasčiausios programos pavyzdys:
Sudėtingesnės programos pavyzdys:
Sonata
Dažniausiai 3-4 dalių; skiriama vienam arba keliems instrumentams, kai kada – balsui ir instrumentui.
Jonas Jašmantas
Jonas Jašmantas (Jošmantas, Jašmontas, 1849 m. sausio 8 d. Urvikiai, Viekšnių valsčius – 1906 m. rugpjūčio 1 d. Vilnius) – lietuvių visuomenės veikėjas.
Sonata
Sonatos žanras yra svarbiausias austrų kompozitorių Joseph Haydn (1732–1809) ir Gustav Mahler (1860–1911) kūryboje.
Jonas Jašmantas
Biografija
1871 m. baigė Šiaulių gimnaziją, 1878 m. – Sankt Peterburgo universiteto Gamtos–matematikos fakultetą. 1878–1894 m. Sankt Peterburge dirbo Finansų ministerijoje.
Išrūpino leidimą viešai veikti slaptai lietuvių draugijai (nuo 1892 m. Petrapilio labdaringoji lietuvių ir žemaičių draugystė). Priklausė Dvylikos Vilniaus apaštalų draugijai. 1898 m. per A. Mickevičiaus paminklo atidengimą Varšuvoje su kitais šios draugijos nariais padėjo vainiką su tuo laiku draudžiamu užrašu lietuvių kalba. Jis dėjo daug pastangų, kad Vilniaus Šv. Mikalojaus bažnyčia būtų perduota lietuviams.
Sonata
Sonatos atsiradimas ir raida
Atsiradęs terminas „sonata“ muzikoje reiškė tai, kas „skamba“, bet ne kas „dainuojama“. Tačiau XVIII a. juo imtas vadinti konkretus muzikos žanras, kuris ėmė dominuoti beveik visoje instrumentinėje muzikoje.
Sonatos žanro atsiradimas neturi tikslios datos. Ankstyvas pasireiškimas buvo italų kompozitoriaus Giovanni Gabrieli „Sonata pian e forte“ 1597 m. smuikui, kornetui ir šešiems trombonams.
Kūrinys nebuvo susistemintas į keturias dalis, kol to nepadarė italas Arcangelo Corelli (1653–1713). XVIII a. Carl Philipp Emanuel Bach, Johann Sebastian Bach sūnus, sonatos žanrą pritaikė klavišiniams instrumentams, o Joseph Haydn ir Wolfgang Amadeus Mozart jį dar labiau ištobulino.
Teoriniai sonatos pamatai buvo padėti prancūzo Jean-Philippe Rameau „Traktate apie harmoniją“ 1722 m. Tačiau žanras detaliai apibūdintas buvo tik austro Carl Czerny veikale „Praktinių kompozicijų mokykla“ 1848 m., praėjus dvidešimtmečiui po didžiojo sonatos meistro Ludwig van Beethoven mirties.
Sonatos struktūra
Įprastas sonatos žanras dalija muzikos kūrinį į keturias skirtingas dalis:
Kiekviena iš keturių dalių remiasi standartine struktūra, susidedančia iš melodingo siužeto, jo harmoningos eigos ir pabaigoje esančios reprizos (dalies pakartojimo).
Nehemijas
Nehemijas – Senajame Testamente aprašytas Persijos karaliaus Artakserkso I taurininkas žydas; centrinė Nehemijo knygos figūra. Tėvas – Hachalija.
Karalius apie 445 m. pr. m. e. leidęs jam išvykti į Jeruzalę ir atstatyti Nabuchodonosaro sugriautas miesto sienas. Nepaisant įvairių trukdymų, Nehemijas sugebėjęs užbaigti darbą per 52 dienas.
Prieš grįždamas į Persiją, vyriausiuoju kunigu paliko Ezrą. Po keleto metų vėl apsilankęs Jeruzalėje, Nehemijas pamatė, kad jo tautiečiai nebesilaiko Dievo įstatymų, juos reikėjo raginti klausyti Dievo balso.
Biblijoje Nehemijas apibūdinamas kaip veiklus, praktiškas, pamaldus žmogus.
Marius Jurgilas
Marius Jurgilas (g. 1979 m. kovo 6 d. Šiauliuose) – Lietuvos ekonomistas.
Stanaičiai
Stanaičiai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Garliavos, prie kelio.
Marius Jurgilas
Biografija
2000–2001 m. Vilniaus banko vadybininkas. 2001–2007 m. Konektikuto universiteto dėstytojas, tyrimų asistentas. 2007 m. ekonomikos mokslų daktaras. 2006 m. Europos Centrinio Banko tyrėjas. 2007–2008 m. – Elono universiteto JAV (Elon University) profesorius asistentas.
2008–2011 m. Anglijos banko ekonomistas, 2010–2011 m. ISM Vadybos ir ekonomikos universiteto vizituojantis profesorius. 2011–2013 m. Norvegijos banko Finansinio stabilumo tyrimų departamento ekonomistas. Nuo 2013 m. Lietuvos banko valdybos narys.
Kipro futbolo varžybos 1964–1965 m.
Kipro futbolo varžybos 1964–1965 m.
+ (albumas)
+ (tariamas kaip „plus“) – debiutinis studijinis britų atlikėjo Ed Sheeran albumas, išleistas 2011 m. rugsėjo 9 d. Albumas iškart susilaukė didelio pasisekimo – singlai „The A Team“, „You Need Me, I Don’t Need You“ ir „Lego House“ pateko į Jungtinės Karalystės singlų reitingo penketuką. Pats albumas taip pat debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės ir penktojoje JAV albumų reitingų vietose.
2017 m. kovo mėnesio duomenimis, Jungtinėje Karalystėje yra parduota per 1,95 milijono albumo kopijų, o JAV – per 1,21 milijono.
Didulė
Didulė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Orlios valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į pietvakarius nuo Orlos, apie 13 km į pietus nuo Bielsko ir apie 52 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Joleon Lescott
Žoleonas Leskotas (g. 1982 m. rugpjūčio 16 d.) – Anglijos futbolininkas (gynėjas), žaidžiantis Manchester City klube ir Anglijos futbolo rinktinėje.
Šoto ežeras
Šoto ežeras  – ežeras Rusijoje, pietų Karelijoje, Priažos rajone, į pietus nuo Sjamo ežero. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 15,6 km, plotis iki 7,2 km. Yra 43 salos. Krantai neaukšti, akmenuoti, apaugę miškais. Prateka Šujos upė, jungianti Šoto ežerą su Onega.
Ežere gyvena 16 rūšių žuvys: ešeriai, kuojos, sykai, seliavos, meknės, vėgėlės, lydekos, šamai, starkiai, aukšlės, pūgžliai.
Kazimieras Semenavičius
Kazimieras Semenavičius (kartais Simonavičius, lenk. Kazimierz Siemienowicz, lot. Casimirus Siemienowicz; apie 1600 m. balandžio 18 d. – apie 1651 m.) – artilerijos inžinierius, raketų išradėjas, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras ir karininkas, geriausiai žinomas dėl traktato „Didysis artilerijos menas“.
Biografija
Kazimieras Semenavičius gimė Raseinių krašte (baltarusių istorikai tvirtina jį gimus Vitebske). Pats apie save traktate „Didysis artilerijos menas“ parašė, kad jis – Lietuvos bajoras. Studijavo Vilniaus universitete, kuriame 1651 m. birželio 19 d. įgavo magistro laipsnį. Taip pat tarnavo Abiejų Tautų Respublikos kariuomenės artilerijoje, dalyvavo kovose su Maskva, totoriais ir kazokais.
Paskutinės žinios apie Kazimierą Semenavičių yra iš 1651 m. Tais metais jis pasirašė dedikaciją savo veikalo prancūziškame leidime. Manoma, kad tais metais jis mirė, tačiau nežinoma kada ir kur.
Be traktato „Didysis artilerijos meno“ Kazimieras Semenavičius taip pat parašė veikalą apie geometriją ir kartografiją. Šio darbo rankraštis yra saugomas Londone.
Didysis artilerijos menas
1648 m. Semenavičius išvyko į Nyderlandus, kur baigė rašyti ir 1650 m. Amsterdame išleido veikalą „Didysis artilerijos menas“, kuris greitai išgarsėjo visoje Europoje. Tai pirmoji pasaulyje knyga, pateikusi daugiapakopės raketos ir raketinės artilerijos sukūrimo teoriją bei brėžinius.
Veikalą sudarė 5 skyriai (viso 305 puslapiai teksto ir 206 iliustracijos, brėžiniai):
Veikale pirmą kartą apibendrinti karybos pasiekimai, aprašyti artilerijos technikos ir sprogmenų technologijos patobulinimai, teoriją mėginta pagrįsti fizikos dėsniais ir matematiniais skaičiavimais, aprašomos raketų savybės, konstrukcijos. Kūrinys išverstas į prancūzų (1651 m.), vokiečių (1676 m.), anglų ir olandų (1729 m.) kalbas. 1963 m. knyga išleista lenkų kalba. 2018 m. veikalą į lietuvių kalbą išvertė Vytauto Didžiojo universiteto lektorius, vertėjas Sigitas Lūžys.
Lietuvoje yra tik keli K. Semenavičiaus knygos egzemplioriai. Vienas jų saugomas Trakų istorijos muziejuje (leista Londone J. Tonson leidykloje 1729 m. Vertimas ne iš lotyniškojo originalo, o iš prancūziško leidimo). Buvo paruošta ir antroji dalis, tačiau autoriui mirus, ji nebuvo išleista, o rankraštis neišliko. Už veikalą autorius apdovanotas įvairių šalių ordinais.
Madrido sutartis
Madrido sutartis  – dokumentas, pasirašytas 1750 m. sausio 13 d. tarp Ispanijos karaliaus Ferdinando VI ir Portugalijos karaliaus Žuano V. Sutartimi nustatytos Ispanijos ir Portugalijos imperijų sienos Pietų Amerikoje.
Pagal ankstesnius susitarimus Portugalijos valdos negalėjo nutolti labiau į vakarus nei 46° dienovidinis. Madrido sutartis pasirašyta Uti possidetis, ita possideatis principu („kas valdo faktiškai, turi valdyti teisiškai“). Po šio susitarimo, portugalai galėjo gerokai išplėsti Brazilijos koloniją. Ispanijai perduota Sakramento kolonija, o Portugalijai – Rytų Misionesas.
Sutarties įkaitais tapo septynios savarankiškos jėzuitų misijos, kurios pateko Portugalijos žinion ir nebeteko Ispanijos karaliaus priglobsčio. Misijose gyvenę gvaraniai sukilo į Gvaranių karą, tačiau šis buvo numalšintas jungtinių ispanų – portugalų pajėgų.
Architektūros muziejus
thumb|Vilniaus Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia Architektūros muziejus – Lietuvos architektūros muziejus, veikęs 1968–2006 m. Vilniuje, Šv. Mykolo g. 9, A. Volano g. 13.
Istorija
Architektūros muziejus įsteigtas 1968 m. rugpjūčio 1 d. kaip Istorijos ir etnografijos muziejaus (dab. Lietuvos nacionalinis muziejus) filialas. Pirmoji 374 m² ploto ekspozicija buvo įrengta 1971 m. muziejui paskirtoje Šv. Mykolo bažnyčioje. 1976 m. muziejaus darbuotojai persikėlė į buvusio bernardinių observančių vienuolyno pirmojo aukšto koridorių. 1986 m. muziejui perduotas visas bernardinių observančių vienuolyno kompleksas, tačiau 1993 m. pastatai sugrąžinti teisėtiems savininkams. 1994 m. muziejus tapo pavaldus Kultūros paveldo centrui.
Eksponatai
Muziejus rinko, saugojo, tyrė ir populiarino Lietuvos profesionaliosios architektūros eksponatus. Pirmieji muziejaus eksponatai buvo negatyvai, kokliai, plytos, atvirukai. Rinkinių pradžia – architekto Adolfo Lukošaičio muziejui padovanota kolekcija. Joje buvo keliolika jo paties kurtų projektų negatyvų. 2001 m. muziejaus fonduose buvo 51 470 miestų ir miestelių planų, pastatų projektų, brėžinių, piešinių, fotografijų ir kt. Po 2006 m. eksponatai perduoti Lietuvos nacionaliniam muziejui.
Nuo 1994 m. muziejus buvo Tarptautinės architektūros muziejų konfederacijos (ICAM) narys.
Alvis Hermanis
Alvis Hermanis (, 1965 m. balandžio 27 d. Ryga) – latvių teatro režisierius, aktorius, scenografas.
Biografija
1988 m. baigė aktorinį meistriškumą Latvijos konservatorijoje Rygoje, 1989–1990 m. stažavo Paryžiuje, 1990–1992 m. Niujorke. Nuo 1993 m. Naujojo Rygos teatro režisierius, nuo 1997 m. ir meno vadovas.
Sukūrė vaidmenų kino filmuose. Premijos „Naujoji teatro realybė“ ir Rusijos nacionalinės teatro premijos „Auksinė kaukė“ laureatas.
Pastatymai
"Menininkai – tai pabaisos. Nereikia klausytis, ką jie sako, reikia vertinti jų darbus. Kartais interviu ir spektaklis slepia du skirtingus žmones."
Vaistinis pataisas
Vaistinis pataisas, pataisas šarkakojis (Lycopodium clavatum) – pataisūnų (Lycopodiophyta/Lycophyta) skyriaus rūšis, priskiriama sporinių induočių grupei. Sudaro tankius daugiamečius visžalius sąžalynus sausuose pušynuose, paplitęs visoje Lietuvoje. Sporifikuoja liepos – rugsėjo mėn. Tai viena iš 8 žinomų pačiai archajiškiausiai Žemės induočių augalų pataisinių (Lycopodiaceae) šeimai priskiriamų rūšių, augančių Lietuvoje. miniatiūra|Vaistinio pataiso (Lycopdium clavatum) sporofitas miniatiūra|Vaistinio pataiso (Lycopdium clavatum) strobilas
Morfologija
Labai lėtai augantis, stiebai apvalūs, plagiotropiniai, neriboto augimo, iki 100–150 cm ilgio; driekiasi žeme, netaisyklingai dvišakai šakojasi į ortotropines, riboto augimo, 5-20 (15) cm ilgio, aukštyn kylančias, tankiai lapuotas šakutes.
Visi stiebai apaugę smulkiais, lancetiškais, bekočiais, spirališkai išsidėsčiusiais lapeliais – mikrofilais. Lapai Linijiškai yliški, 3–4 mm ilgio, baigiasi ilgu žilu dantytu šereliu, ištisiniai, bekočiai, vienagysliai, išsidėsto spirališkai ant stiebų. Būna dvejopi: trofofilai ir sporofilai. Pirmieji – prigludę prie stiebo, su išilgai einančia centrine gysla, gelsvai žali, odiški, yliški, 3-4 mm ilgio, šiek tiek smulkiai dantyti, o jų viršūnėlės užsibaigia ilgais smulkiai dantytais šereliais; vykdo fotosintezę. Sporofilai – 2–3 mm ilgio, gelsvi, plačiai kiaušiniški, vienagysliai, su centrine gysla, dantyti ir viršūnėje su bespalviu šereliu. Lapų pagrindas be ligulos (liežuvėlio). Varpos (strobilai) – tai dvi ar trys sporofilų santalkos, kurios išauga ant gana ilgų, smulkiais retais lapeliais apaugusių kotelių; būna iki 6 cm ilgio; sporofilai telkiasi po 2–3, rečiau po 1 arba po 4–5. Gametofitai (polaiškiai) (juos sudaro anteridžiai ir archegonės) makroskopiniai, gumbelių pavidalo, dvilyčiai, daugiamečiai, mikosimbiotrofiniai (sudaro simbiozę su grybais), požeminiai, bechlorofiliai, gali gyventi saprofitiškai ir simbiozėje su grybais, 3–5 mm skersmens. Ilgaamžiai. Bręsta 10 ar net 20 metų.
Anatomija
Stiebas sudarytas iš:
Žievę sudaro žievės parenchima ir žievės sklerenchima. Stelę (plektostelę) sudaro endodermis, periciklas, ankstyvoji pirminė ksilema (protoksilema), vėlyvoji pirminė ksilema (metaksilema), floema. Pagrindinis lapalakščio audinys – mezofilis. Jis yra sudarytas iš asimiliacinio audinio, dar kitaip vadinamo chlorenchima.
Turi dichotomiškai išsišakojusias šonines šaknis, kurios nemedėja, nes neturi brazdo. Per stiebo centrą eina vienas didelis uždaras indų kūlelis. Stelė – plektostelės tipo (protostelijų grupės).
Sporos
Sporos subręsta sporangėse, kurios yra inkstiškos, beveik bekotės, subrendusios dažniausiai geltonos, susidaro paprastų arba dažniausiai pakitėjusių ir tada į varpas susitelkusių lapų (sporofilų) pažastyse; sporoms subrendus sporangės atsiveria skersiniu plyšiu. Sporangės išsidėsto sporofilų viršutinėse (adaksialinėse) pusėse. Sporos smulkios, rutuliškai tetraedrinės, su ryškiu akytu dangalu ir trispinduline vagele (ketera), panašios į šviesiai geltonus miltelius, subręsta vasaros pabaigoje. kairėje|miniatiūra|341x341px|Visos Lycopodium clavatum dalys: sporofitai su šoninėmis šaknimis, gametofitai ir strobilai
Dauginimasis ir vystymasis
Vegetatyviškai – atsiskyrusiomis besidriekiančių ir įsišaknijusių stiebų dalimis. Anteridžiai ir archegonės įsiterpę polaiškio audinyje ir tik savo angelėmis atsidaro į paviršių. Spermatozoidai su dviem žiuželiais. Gyvenimo ciklas susideda iš dviejų kartų kaitos. Vystymosi cikle vyrauja sporofitas (nelytinė karta). Kartos yra visiškai atskiros viena nuo kitos.