cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rimantas Gatautis
Rimantas Gatautis (g. 1974 m. kovo 26 d. Kaunas – 2018 m. kovo 3 d.) – Lietuvos vadybos teoretikas, socialinių mokslų daktaras.
Biografija
1998 m. baigė Kauno technologijos universiteto Vadybos fakultetą. 2002 m. socialinių mokslų daktaras.
Nuo 2001 m. Kauno technologijos universiteto Marketingo katedros dėstytojas, nuo 2003 m. Elektroninio verslo tyrimų centro direktorius. Nuo 2007 m. ir Mykolo Romerio universiteto dėstytojas; nuo 2008 m. profesorius. Nuo 2008 m. Europos tarpdisciplininių tyrimų instituto (European Institute of Interdisciplinary Research, EUR) atstovas Lietuvoje.
Mirė 2018 m. kovo 3 d.
Mokslinė veikla
Mokslinės veiklos pagrindinės kryptys: žinių ekonomika, informacinių ryšio technologijų poveikio ekonominis ir socialinis vertinimas, inovacijų vadyba, verslo progresų pertvarkymas. Paskelbė daugiau kaip 50 straipsnių ekonomikos, vadybos, elektroninės prekybos, elektroninės vyriausybės ir kitais klausimais.
Erzurumas
Erzurumas – miestas rytų Turkijoje, Armėnijos kalnyne (1757 m aukštyje), prie Karasu upės. Provincijos centras. Keliai į Karakesę, Sivasą. Maisto, avalynės, baldų, metalo apdirbimo pramonė. Atatiurko universitetas. XIII a. Čiftės minareto medresė. Slidinėjimo centras.
Istorija
Miestas senovėje priklausė Armėnijai ir vadinosi Karinu. Bizantijos laikais vadinosi Teodosiopoliu. XI a. užėmė musulmonai. 1829 m. Erzurumą užėmė Rusija, bet vėliau grąžino Osmanų imperijai.
Danijos futbolo varžybos 1956–1957 m.
Danijos futbolo varžybos 1956–1957 m.
Skaistinės ežeras
Skaistinės ežeras tai:
Skirsnemuniškiai II
Skirsnemuniškiai II – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, šiauriau Skirsnemunės.
Pnevai
Pnevai – miestas vakarų Lenkijoje, prie Pnevų ežero. Yra 3 bažnyčios.
Pnevų koplyčioje palaidota katalikų šventoji Uršulė Leduchovska.
Istorija
Minimi nuo 1256 m.
Pirmadienis
Pirmãdienis – savaitės diena tarp sekmadienio ir antradienio.
Pirmadienis būna pirmoji arba antroji savaitės diena. Antruoju jį laikė senovės žydai, šiuo metu toks savaitės skaičiavimas yra priimtas JAV, Filipinuose, Kanadoje. Dėl šios priežasties arabų, graikų, hebrajų ir portugalų kalbose žodžio „pirmadienis“ reikšmė yra „antroji diena“. Pirmąja savaitės diena pirmadienis yra laikomas šiuolaikinėje Europoje, tai yra standartizuota ISO 8601 standartu.
Vakarų ir daugumoje kitų kultūrų pirmadienį prasideda darbo savaitė. Kadangi tai pirmoji darbo ar mokslo diena po atsipalaidavimo savaitgalį, kartais ši diena yra siejama su prasta savijauta („sunkus pirmadienis“). Aiškinant galimas blogos savijautos priežastis, kai kurie žmonės teigia, jog žmogaus natūralus ritmas nėra suderinamas su įprastine 40 valandų darbo savaite.
Etimologija
Terminą „pirmadienis“ sukūrė kalbininkas Jonas Jablonskis, pakeisdamas anksčiau vartotąjį „panedėlį“.
Krapiliškiai
Krapiliškiai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 10 km nuo Čiobiškio.
LGBT eitynės
LGBT eitynės, gėjų paradas ar homoseksualų paradas – LGBT organizuojamas homoseksualų ir kitų seksualinių mažumų ir juos palaikančių asmenų maršas. Dažnai tokie paradai vadinami anglišku žodžiu „pride“ – „garbė, pasididžiavimas“. Tokių paradų tikslai gali būti homofobijos mažinimas, homoseksualų matomumo didinimas visuomenėje bei kova už lygias LGBTQ+ bendruomenės narių teises. .
Pirmosios homoseksualų eitynės įvyko kaip Stonewall riaušių paminėjimas, minint pirmąsias riaušių metines 1970 m. birželio 28 d. Šiais laikais gėjų eitynės kasmet organizuojamos birželio pabaigoje įvairiose pasaulio vietose.
Pirmosios Lietuvoje homoseksualų ir jų palaikytojų eitynės įvyko 2010 m. gegužės 9 d. Vilniuje. 2016 m. Vilniuje pirmąkart organizuotos Baltic Pride eitynės. 2021 m. rugsėjo 4 dieną Laisvės alėjoje Kaune surengtosios pirmosios miesto istorijoje LGBT ir juos palaikančiųjų eitynės Kaunas Pride. Skirtingai nei kaimyninėje Lenkijoje ir Latvijoje, Lietuvoje Europride eitynių surengta nebuvo ir neketinama rengti.
Stefanija Ladigienė
Stefanija Paliulytė-Ladigienė (1901 m. sausio 23 d. Vabalninkuose – 1967 m. rugsėjo 18 d. Vilniuje) – Lietuvos visuomenės veikėja, ateitininkė, pedagogė, publicistė, tremtinė.
Biografija
Gimė mokytojo Tomo ir Natalijos Paliulių šeimoje. Tėvas turėjo didelę trobą, garinį malūną, prijautė knygnešiams, pas save slėpė knygas. Stefanija turėjo vyresnias seseris: siuvėją Nataliją, akušerę Severiną, Kotryną, tapusią vienuole kultūriete bei gera kulinarijos specialiste. Už Stefaniją jaunesni buvo: Irena, kuri irgi tapo vienuole ir Aloyzas, tapęs mokytoju.
270px|right|thumb|Knygnešio Tomo Paliulio šeima ir jo žmonos Onos Paliulienės įsteigta siuvėjų mokykla, Stefanija Paliulytė (Ladigienė) - pirmoje eilėje, pirma iš kairės, Vabalninkas, 1905
1915 m. baigė Biržų keturių klasių miesto mokyklą ir dėl karo iš karto pasitraukė į Rusiją. Petrograde dvejus metus mokėsi gimnazijoje, trečiuosius – Tambovo „Žiburio“ gimnazijoje, kurią 1918 m. baigė aukso medaliu.
1918 m. grįžo į Lietuvą, dirbo korespondente Vilniuje. Persikėlusi į Kauną, dirbo Žemės ūkio ministerijoje. 1920 m. rugsėjo 12 d. ištekėjo už karininko Kazio Ladigos. Su juo susilaukė šešių vaikų: Algio Marijono (g. 1922 m.), Irenos (g. 1925 m.), Prano Lino (g. 1926 m.), Benedikto (g. 1929 m.), Marijos (g. 1931 m.), Joanos Irenos (g. 1932 m.).
1920 m. pabaigoje – 1921 m. pradžioje redagavo pirmuosius laikraščio „Moteris“ numerius. Dirbo „Lietuvos“ redakcijoje, stažavosi Šveicarijoje, Čekoslovakijoje. Marijampolės gimnazijoje dėstė prancūzų kalbą ir kūno kultūrą. Trejus metus studijavo Lietuvos universiteto Teologijos-filosofijos fakultete filosofiją, pedagogiką, psichologiją ir sociologiją. 1926 m. nuo katalikų bloko buvo išrinkta į 3-iąjį Seimą. Porą metų iki 1927 m. kartu su Pranu Dovydaičiu redagavo žurnalą ateitininkėms „Naujoji vaidilutė“. Pasižymėjo aiškiomis to meto feministinėmis pažiūromis, tai yra, kad moteris turi sugebėti užsidirbti sau duonai, turėti savo nuomonę ir kiek įmanoma daugiau lavintis. Dėl to kvietė moteris neužsidaryti tik namų rūpesčiuose.
Dėl politinių pažiūrų vyrui išėjus į atsargą, 1927 m. šeima persikėlė gyventi į Gulbinėnų dvarą, kur K. Ladiga buvo įkūręs pavyzdinį ūkį. Čia ir toliau retsykiais rašė straipsnius auklėjimo klausimais bei rengė ir vedė trijų dienų kursus kaimo moterims įvairiose Lietuvos vietose. Gyvendama ūkyje ji pati savo šešiems vaikams suteikė pradžios mokslą bei paruošė gimnazijai.
Kasdienybės rutina, gyvenimas toli nuo sostinės ir jos kultūrinio gyvenimo, anot Onos Beleckienės, ją slėgė. „Mano mintys toli toli nuo tų bulvių ir lupynų... Kai man labai sunku, aš tyliai užgiedu ar uždainuoju. Tada sieloj nejaučiu kartėlio.“ (Esame, p. 117) Dėl to, gyvendama savo ūkyje, ir toliau organizavo vietinius žmones, stengėsi pagyvinti parapijos gyvenimą. Anot dukters Marijos, per Kalėdas organizuodavo Betliejaus gyvąjį paveikslą, kur vaidindavo vietiniai vaikai. Daug dėmesio skyrė parapijos chorui, pati turėjo labai gerą klausą ir sodrų balsą, akompanuodavo vargonais, kas tais laikais buvo didžiulė retenybė. (Esame, p. 68)
1940 m. rugpjūčio 12 d. sovietams areštavus Kazį Ladigą, ji su vyresniais vaikais Irena ir Linu persikėlė gyventi į Vilnių, kur pragyvenimui užsidirbo mokydama matematikos amatų mokykloje. Irena ir Linas lankė gimnaziją Vilniuje, Algis studijavo Vytauto Didžiojo universitete Kaune, Benediktą, Marytę ir Joaną Gulbinėnuose globojo sesuo Natalija Paliulytė. 1941 m. Lietuvą okupavus vokiečiams, Gulbinėnų dvaras buvo grąžintas. Ūkiu iki pat bolševikų sugrįžimo rūpinosi vyriausias sūnus Algis.
1944 m. pavasarį S. Ladigienei į namus atvedė žydaitę – Ireną Veisaitę. Nepaisydama rizikos, sutiko ją paslėpti ir priglausti. Čia Veisaitė liko gyventi iki pat S. Ladigienės arešto 1946 m. kovo 14 d. Kalėjo Lukiškėse, Pečioros lageryje, Taišete. 1956 m. paleista iš lagerio, tolimesnę tremtį praleido Irkutsko srityje kartu su ištremtais sūnumis Algiu ir Benu. 1957 m. kartu su jais grįžo į Lietuvą bei apsigyveno pas dukrą Mariją.
Stefanija Ladigienė mirė 1967 m. Vilniuje. Palaidota Saltoniškių kapinėse, Vilniuje.
Slabodka (Breslauja)
Slabodkà  – agromiestelis šiaurės vakarų Baltarusijoje, 10 km į šiaurės rytus nuo Breslaujos, pasienyje su Latvija. Apylinkės centras. Stovi bažnyčia.
Istorija
XIX a. buvo miestelis, Zarasų apskrities Slabodkos valsčiaus centras.
411 m.
411 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Sputnik 1
„Sputnik 1“ (rus. „Спутник-1”, kitaip ПС-1 – „Простейший Спутник-1“, liet. „Paprasčiausias palydovas“) – pirmasis dirbtinis Žemės palydovas ir apskritai pirmasis kosminis aparatas, sėkmingai išvestas į Žemės geocentrinę orbitą. Šiuo palydovu buvo nustatytas Žemės atmosferos sluoksnių tankumas keičiantis orbitai. „Sputnik 1“ tapo Tarybų Sąjungos „Sputnik“ programos pradininku, jo paleidimas paskatino vadinamąsias Kosmoso varžybas Šaltojo karo laikotarpiu.
„Sputnik 1“ paleistas 1957 m. spalio 4 d. 19:28:34 UTC iš 5-ojo Tarybų Sąjungos gynybos ministerijos mokslinių tyrimų poligono „Tiura-Tam“ (dabar – Baikonuro kosmodromo). Į orbitą palydovą iškėlė raketa-nešėja „Sputnik“ (R-7). Sovietų apskaičiavimu, palydovas skriejo apie 30 000 km per valandą greičiu; radijo signalus skleidė 20,005 ir 40,002 MHz dažniu, kuriuos galėjo priimti mokslininkai ir radijo mėgėjai visame pasaulyje. „Sputnik 1“ radijo signalus skleidė iki 1957 m. spalio 26 d., kol išseko siųstuvo baterijos. Pats palydovas 1958 m. sausio 4 d. sudegė patekęs į Žemės atmosferą, orbita apie Žemę nuskriejęs apie 70 mln. km.
Kūrimo priešistorė
„Sputnik 1“ projekto sumanymas užfiksuotas 1954 m. gegužės 26 d. Tuomet inžinierius Sergejus Koroliovas tuometiniam gynybos pramonės ministrui Dmitrijui Ustinovui pateikė pasiūlymą sukurti dirbtinį Žemės palydovą ir perdavė jam Michailo Tikonravovo įspūdžius apie panašius ketinimus užsienyje. M. Tikonravovas pabrėžė, kad dirbtinis palydovas – neišvengiama pakopa, kuriant raketines technologijas. 1955 m. liepos 29 d. JAV prezidentas Dvaitas Eizenhaueris per savo atstovą spaudai paskelbė, jog artimiausiu metu ketina paleisti dirbtinį žemės palydovą. Po savaitės, 1955 m. rugpjūčio 8 d., Tarybų Sąjungos Komunistų partijos centro komiteto prezidiumas pritarė dirbtinio žemės palydovo kūrimo idėjai.
Konstrukcija
„Sputnik 1“ – 580 mm sfera, pagaminta iš nušlifuoto 2 mm storio aliuminio AMG6T lydinio su keturiomis 2,4–2,9 m ilgio antenomis. Visa masė 83,6 kg. Hermetiško korpuso viduje buvo sumontuoti įrenginiai: elektrocheminis srovės šaltinis, radijo signalų perdavimo įrenginys, ventiliatorius, termorėlė ir termoreguliacijos sistema, komutacinis elektroautomatikos įrenginys, temperatūros ir slėgio jutikliai, kabelių tinklas. Vidinė palydovo ertmė užpildyta sausu azotu (0,13 MPa slėgis).
Radijo signalų perdavimo įrenginys (masė 3,5 kg) įjungdavo du siųstuvus, dirbusius 20,005 ir 40,002 MHz dažniais, kiekvieno jų išėjimo galia apie 1 W. Telemetrinė informacija apie temperatūrą ir slėgį buvo perduodama keičiant siunčiamų radijo signalų dažnį ir keičiant pauzę tarp jų. Kiekvienam siųstuvui buvo sumontuota po 2 antenas, tarp kurių kampas 70°.
Termoreguliacijos sistemą sudarė radiatorius (aušintuvas) ir dujinis kontūras, priverstinė dujų cirkuliacija hermetiniame korpuse buvo sukuriama ventiliatoriaus pagalba. Bimetalinė termorelė, temperatūrai pakilus aukščiau 36 °C įjungdavo ventiliatorių ir cirkuliuojantis azotas veikdavo kaip šilumos pernešėjas iš labiau įkaitusių hermetinio korpuso vietų į kitą, kurioje buvo sumontuotas radiatorius. Temperatūrai nukritus iki 20 °C, ventiliatorius išsijungdavo.
Komutacinis elektroautomatikos įrenginys buvo skirtas įjungti maitinimo šaltinius po to, kai „Sputnik 1“ buvo išvestas į orbitą ir atsiskyrė nuo raketos – nešėjos.
Darius Šilinskis
Darius Šilinskis (g. 1984 m. gegužės 18 d. Mažeikiuose) – Lietuvos krepšininkas, žaidžiantis vidurio puolėjo pozicijoje.
2009 m. vasario 27 d. D. Šilinskis persikėlė į Kauno „Žalgirį“. 2009 m. lapkričio pabaigoje persikėlė į Estijos Valgos „CKE Inkasso“ komandą, tačiau gruodžio 28 d. paliko komandą, nes pasibaigė kontraktas su ja.
2010 m. sausio 12 d. pasirašė sutartį su Kėdainių „Nevėžio“ komanda. 2010 m. spalio 22 d. perėjo į Panevėžio „Techaso“ klubą.
2011 m. lapkričio 2 d. sudarė kontraktą iki sezono pabaigos su Slovakijos Nitros „BK SPU Bemaco“ klubu.
2007 m. birželio 23 d. vedė Agnę Neseckaitę.
Nuorodos
Foto ir video reportažas iš vestuvių (lrytas.lt)
Upsalos ledynas
thumb|right|250px|Upsalos ledynas Upsalos ledynas yra pietų Argentinoje, Patagonijos Anduose, Santa Kruso provincijoje, Los Glaciares nacionaliniame parke. Leidžiasi į Archentino ežerą. Ilgis 50 km, plotis 10 km. Vienas iš Pietų Patagonijos ledo kepurės ledynų. Plotas 902 km². Sudaro dvi susiliejančios ledyno šakos. Dėl klimato atšilimo ledynas sparčiai tirpsta.
Erdžijas
Erdžijas  – užgesęs stratovulkanas centrinėje Turkijoje, į pietus nuo Kaiserio. Aukštis 3916 m (aukščiausia Mažosios Azijos pusiasalio vieta). Kalnas smarkiai erudavęs, su daug kraterių. Manoma, kad paskutinis išsiveržimas įvyko 253 m. pr. m. e. Viršūnę dengia ledynas. Slidinėjimas.
Jungtinės Karalystės himnas
„Dieve, sergėk karalių“, arba „Dieve, sergėk karalienę“ – Jungtinės Karalystės himnas. Tuo metu, kai valdo karalienė, himnas yra „Dieve, sergėk karalienę“, ir visi karaliaus paminėjimai tekste virsta karalienės paminėjimais, įvardžiai pakeičiami į moteriškus. Angliški žodžiai „king“ ir „queen“ abu turi po vieną skiemenį, todėl jų kaitaliojimas įmanomas nekenkiant ritmui. Šis himnas buvo vienintelis per visą Jungtinės Karalystės istoriją. Pirmąsyk atliktas 1745 m., kai karalius Jurgis II nugalėjo konkurentą kovoje dėl sosto. Žodžių ir muzikos autorius nežinomas. Oficialiomis progomis dažniausiai giedamas tik pirmas posmas. Taip pat naudojamas kaip karališkasis himnas daugumoje Tautų Sandraugos šalių.
Pakeruva (Ylavos apskritis)
Pakeruva arba Jasnojė (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Ясное) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Bagrationovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Nivenskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Notangos žemės kaimo pavadinimas Pakaravs prūsiškos kilmės. 1419 m. minimas Packaraw. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Ylavos apskrities Toruvos valsčiaus kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kroicburgo rajono, vėliau Bagrationovsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Vladimirovo apylinkės kaimas, 1946 m. prie jo prijungti Didieji Bajorai.
Boeing 747
Boeing 747 – pirmasis plataus fiuzeliažo, dvigubo denio reaktyvinis keleivinis lėktuvas. Pirmą komercinį skrydį atliko 1970 m. ir 37 metus iki pat Airbus A380-800 sukūrimo buvo didžiausias keleivinis lėktuvas.
Boeing 747 turi keturis variklius, dalis lėktuvo yra dvigubo denio. Tipinės trijų klasių (pirmos, verslo ir ekonominės) konfigūracijos lėktuvas gali gabenti 416 keleivių, dviejų klasių konfigūracijos – 524, didžiausias talpumas siekia 660 keleivių. Iki 2015 m. pabaigos buvo pagaminti 1519 įvairios konfigūracijos Boeing 747.
Istorija
„Boeing“ kompanija pradžioje neturėjo tinkamos vietos gaminti tokiems dideliems lėktuvams, tad 1966 m. kompanija pradėjo tinkamos vietos paieškas. Iš viso buvo renkamasi iš 50 skirtingų vietų. Galiausiai buvo nutarta statyti naują gamyklą Vašingtono valstijos Evereto mieste. Jau 1968 m. iš Boeing Evereto gamyklos išriedėjo pirmasis 747.
1968 m. rugsėjo 30 d. pasaulio žiniasklaidai ir 26 oro linijų atstovams buvo parodytas pirmasis 747. Vėliau per kelis mėnesius buvo ruošiamasi pirmajam skrydžiui, kuris įvyko 1969 m. vasario 9 d. Nepaisant smulkių problemų skrydžio metu, jis buvo įvertintas ypač gerai. Šis lėktuvas pasirodė labai atsparus to meto lėktuvų problemai lingavimui sparnais į abi puses.
1970 m. sausio 15 d. JAV prezidento Richard Nixon žmona Pat Nixon pašventino pirmąjį 747 skirtą Pan Am aviakompanijai. Jis skrydžius pradėjo lygiai po savaitės maršrutu Niujorkas-Londonas.
2020 m. liepos 2 d. „Boeing“ paskelbė, kad 2022 m. planuoja sustabdyti šių orlaivių gamybą dėl mažėjančios paklausos visame pasaulyje.
2022 m. gruodžio 7 d. buvo pagamintas paskutinis Boeing 747 orlaivis.
Variantai
Yra 5 Boeing 747 variantai:
747 lėktuvo pasirodymai kultūroje
Nuo pat 747 lėktuvo debiuto oro linijų versle, jis sparčiai populiarėjo ir kultūroje (ypač filmuose). 747 versijos lėktuvai rodomi daugiau nei 300 filmuose ir yra vieni populiariausių lėktuvų kino ekranuose. Dažnai 747 lėktuvai vadinami labiausiai atpažįstamais lėktuvais kine. 747 lėktuvai įgavo pavadinimą Jumbo Jet, taip pat 747 versijų lėktuvus imta vadinti „Dangaus karalienėmis“.
Dirdų piliakalnis
Dirdų piliakalnis – naujai išaiškintas piliakalnis Rokiškio rajono savivaldybės teritorijoje, Dirdų ežero vakariniame krante, Obelių seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Antanašė – Kriaunėnai Dirdose, Dirdų ežero vakariniame krante pasukus lauko keliu per vasarviete virtusį kaimą ir pavažiavus į pietus 600 m – yra kairėje rytuose, pravažiavus paskutinę sodybą kairėje, keliukui sukantis kiek dešiniau ir kylant į aukštumą.
Piliakalnis
Piliakalnis labai suardytas arimų, dirvonuoja, rytinio šlaito apatinė dalis apaugusi medžiais.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. - I tūkstantmečio pradžia.
Thalía
Ariadna Thalía Sodi Miranda (g. 1971 m. rugpjūčio 26 d.) – Meksikos aktorė ir dainininkė (neoperinis mecosopranas).
Nuo 2000 m. ištekėjusi už įrašų kompanijos vadovo Tommy Mottola, 2007 m. susilaukė mergaitės Sabrinos Sakae. Turi 4 seseris: Laura Zapata, Federica, Gabriela ir Fernanda. Mama – Yolanda Miranda, tėtis mirė, kai Thaliai buvo 5-eri metai. Thalia laikoma viena iš pačių populiariausių meksikiečių aktorių bei atlikėjų. Pasaulyje pardavė daugiau kaip 40 mln savo albumų.
Biografija
1981 m. pradėjo savo muzikinę karjerą. Dainavo vaikų grupėje „Din-Din“, su kuria išleido 4 diskus. 1986 m. buvo priimta į grupę „Timbiriche“ vietoj vokalistės Saschos Sokol. Tais pačiais metais buvo pakviesta vaidinti telenovelėje „Nelaimingoji sinjorita Limantur“. 1988 m. vaidino seriale „Quinceañera“, po kurio persikėlė į Los Andželą, kad pradėtų solo karjerą. 2000 m. filme „Kavinė „Mambo“ vaidino jauną puertorikietę.
Melecas
Melecas  – miestas pietryčių Lenkijoje, prie Vislokos upės. Meleco apskrities administracinis centras. Nuo 1999 m. priklauso Pakarpatės vaivadijai, 1975–1998 m. buvo Žešuvo vaivadijoje.
Išvystyta mašinų ir aviacijos pramonė.
Fundamentalizmas
Fundamentalizmas (, „pagrindas“) – kokios nors tiesos supratimas, griežtai paremtas jos fundamentinėmis idėjomis, ir bekompromisinis jų laikymasis bei taikymas. Pasireiškia religijoje, politikoje ir kitose srityse.
Jo atstovai tiki, kad egzistuoja vienintelė tiesa ir kad jie tą tiesą pažįsta. Tai nuostata tvirtai ir nenukrypstamai laikytis tam tikros tikybos su visais jos atributais, nesileidžiant į kompromisus, nešvelninat jos, nemenkinant statuso. Manoma, jog religijos širdis yra doktrina, o ne apeigos. Dažniausiai šiandieniniame pasaulyje susiduriama su religiniu fundamentalizmu. Fundamentalizmas reiškiasi daugelyje religijų, bet ne vienodai energingai. Mūsų laikais jis stipriausias islamo tikyboje. Fundamentalizmą išsamiai aptaria Ernest Gellner knygoje „Postmodernizmas, protas ir religija“. Anot jo, Islamas yra atsparus sekuliarizacijai (pasaulietiškumui), nes jis yra įkurta religija, teigianti užbaigusi ir ištobulinusi Abraomo tradiciją.
Kai kurie autoriai religinį fundamentalizmą aiškina psichikos sutrikimais.
Teogonija
Teogonija ( – dievų kilmė) – teologijos arba mitologijos šaka, aiškinanti dievų kilmę ir genealogiją. Pavadinimas prigijo nuo pirmojo vien tik tam parašyto teksto - Hesiodas poemos „Teogonija“. Pagal Hesiodo „Teogoniją“, Chaosas buvo tuštuma, iš kurios pasirodė pirmieji esamybės objektai. Pirmosios esybės kilusios iš Chaoso, buvo Gaja (Žemė), Tartaras (požemio pasaulis), Erotas (troškimas), Niktė (nakties tamsa) ir Erebas (Požeminio pasaulio tamsa). Nors pačioje Teogonijos istorijos pradžioje Hesiodas mini dievybes, susietas su kiekvienu žmogui žinomu elementų, pradėdamas nuo pirminių elementų: žemė, žvaigždėtas dangus, jūra.
„Teogonija“ pateikia du būdus, kuriais gimsta dievai. Pirmasis būdas - pagal skirstymą (Gaja, Niktė), antrasis – dauginimosi, tai yra ankstesnės kartos dievai susilaukia vaikų vieni nuo kitų. Po Gajos, beveik visos dievybės, atėjusios į gyvenimą pagal skirstymą, yra negatyvūs dalykai (koncepcijos) (Mirtis, Nerimas, Sarkazmas, Apgaulė ir t. t.), ir didžioji dalis jų dalis tėvystė priklauso Niktei. Vėliau dievybių gimimas eina pagal dauginimosi būdą, vyras – moteris. Kitos dievybės kilo iš moteriškos ir vyriškos dievybės, atspindėdamos žmonių gimimo būdą. Taigi pirmas atsakymas į mito klausimą „Kokia iš to nauda?“ tampa „Tai yra tėvas ir tai yra motina“. Taip pat, visos dievybės, atsiradusios pagal skirstymą, beveik niekada nėra sąjungininkės su vyro - moters būdu atsiradusiomis.
Danijos futbolo varžybos 1957–1958 m.
Danijos futbolo varžybos 1957–1958 m.
Pogrebai
Pogrebai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kleščelių valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į vakarus nuo Kleščelės, apie 27 km į pietvakarius nuo Hainuvkos ir apie 60 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Arvydas Mockus
Arvydas Mockus (g. 1960 m. vasario 5 d. Jurbarke) – Lietuvos ir Šiaulių miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1978 aukso medaliu baigė Tauragės IV-ą vidurinę mokyklą, jaunųjų fizikų mokyklą „Fotonas“, jaunųjų matematikų mokyklą. 1983 m. su pagyrimu baigė Kauno A. Sniečkaus politechnikos institutą, inžinierius.
1983 m. Šiaulių televizorių gamyklos inžinierius, 1984–1989 m. Šiaulių komjaunimo komiteto trečiasis, antrasis, pirmasis sekretorius, rinkimuose rėmė Sąjūdžio Šiaulių miesto taryba. 1989 m. Sąjūdžio miesto tarybos narys, atsakingas už jaunimo reikalus, pirmasis šalyje panaikino Šiaulių komjaunimo organizaciją ir pasitraukė iš politikos. Jo iniciatyva buvo surengtas mitingas prieš Zoknių karinį aerodromą. Laikraščių „Nelabai įdomus mūsų momentas“, „Grožis, jėga, sveikata“ steigėjas ir leidėjas, Šiaulių televizijos steigėjas. Buvo įkūręs vieną pirmųjų Lietuvoje jaunimo kavinę „Aušrinė“, kur vykdavo teminiai vakarai. UAB „Arvirida“ direktorius; LR Seimo nario E. Žakario padėjėjas-sekretorius.
Nuo 2004 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šiaulių skyriaus narys. 2008–2011 m. ir nuo 2011 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys. Verslo darbdavių konfederacijos tarybos narys. Vaikai Daumantas, Dovaldė.
Nuo 2012 m. Seimo narys.
Trinyčiai
thumb|165px|LDK vyras su trinyčiais (XVIII a. pab.) Trinyčiai – ilgas viršutinis valstietiškas drabužis. Lietuvoje vilkėti daugiausia vyrų iki XX a. pabaigos. Buvo siuvami iš storo trinytiškai austo nebalinto, rečiau – balinto, Užnemunėje ir Dzūkijoje – iš rudai, mėlynai dažyto lininio arba pašukinio audinio, pamarginto raudonais, baltais dryželiais.
XX a. pr. iš trinyčių išsivystė sagomis susegamas apsiaustas. Iki XIX a. vid. trinyčiais vadinti ilgi vyriški ir moteriški lininiai marškiniai, juosiami pinta juosta.
Lituanika (festivalis)
„Lituanika“ – tarptautinis roko festivalis Lietuvoje. Festivalius 1985–1988 m. organizavo klubas „Lituanika“.
1985 m.
1983 metais spalio 12 dieną prie LLKJS egzistavęs interklubas buvo pervadintas "Lituanikos „vardu, įprasminant 50 metų Dariaus ir Girėno skrydžio sukaktį per Atlantą.
1984 metais klubo „Lituanika“ taryba nutarė 1985 metais organizuoti jaunimo internacionalinės draugystės dienas. Šis festivalis, LLKJS nurodymu, turėjo būti skirtas XII pasaulio jaunimo ir studentų festivaliui Maskvoje.
1-asis festivalis „Lituanika’85“ vyko 1985 m. gegužės mėn. Vilniuje, Vidaus reikalų ministerijos kultūros ir sporto rūmuose. Organizatoriai: interklubas „Lituanika“. Jame dalyvavo 14 roko grupių iš įvairių TSRS miestų. (VIA – vokalinis-instrumentinis ansamblis)
Žiuri, vadovaujama Mikalojaus Noviko, paskirstė prizus. Laureatais tapo „Ad Libitum“ (Vilnius) ir „Metro“ (Minskas). Jono Pulkausko vadovaujamai grupei iš Vilniaus atiteko publikos prizas. Manzurui Tašmatovui iš Taškento paskirtas prizas už profesionalumą. Džordana Butkutė gavo prizą už perspektyvumą ateičiai.
1986 m.
2-asis festivalis „Lituanika’86“ vyko 1986 m. gegužės mėn. 23-25 d. Vilniuje, Vidaus reikalų ministerijos kultūros ir sporto rūmuose. Organizatoriai: interklubas „Lituanika“, LTSR valstybinė filharmonija. Jame dalyvavo 16 grupių.
Mėgstamiausia publikos grupe tapo G. Grabso grupė, geriausia vokaliste – Žana Aguzarova iš „Bravo“, už atlikimo meistriškumą apdovanota Gunaro Grapso grupė, už geriausias kompozicija --„Sipoli“, „Bravo“ – už geriausią šou programą, „Akvarium“ – už stiliaus įvairumą. Vilties prizas“ įteiktas grupei „003“, „Komjaunimo tiesos“ – „Jumpravai“.
1987 m.
3-iasis festivalis „Lituanika’87“ vyko 1987 m. gegužės 19-24 d. Vilniaus sporto rūmuose. Organizatoriai: interklubas „Lituanika“ bei LTSR valstybinė filharmonija. Jame dalyvavo 28 grupės iš TSRS. Buvo suorganizuoti 6 festivalio vakarai, kuriuose apsilankė per 20 000 tūkstančių žiūrovų. Pirma ir antra dienos buvo skirtos lietuviškoms grupėms.
Žiuri komisija, vadovaujama Sauliaus Šaltenio, pagrindinį prizą paskyrė roko grupei „Antis“ (1 vietą skyrė visi 14 komisijos narių), sunkiojo roko grupei „Lyvi“ (Liepoja, vad. Juris Jakovlevas) ir roko grupei iš Sverdlovsko „Nautilus“ (vad. Viačiaslavas Butusovas).
Festivalio diplomantais tapo penkios roko grupės: „Jumprava“ iš Rygos (LTSR kompozitorių sąjungos prizas už geriausias roko kompozicijas), „Avia“ iš Leningrado (festivalio prizas už originalų pasirodymą.), „Katedra“(Vilnius), „Opus“ (Ryga) ir G. Grapso grupė (Talinas).
Festivalio apdovanojimus taip pat pelnė grupė „Nikolajus Kopernikas“ (Maskva), grupės „Katedra“ solistas P. Meškėla (vokalas), G. Grapso vadovaujamos grupės gitaristas J. Stichanovas, „Avia“ atlikėjas N. Gusevas (klavišiniai). Festivalio dailininkas – A. Lapienis, šviesos režisierius-- N. Birulis, grupės „Jumprava“ garso režisierius – A. Zaleckis, festivalio koncertų vedėjas – A. Klivečka.
Koncertą filmavo CBS televizija (JAV). Buvo išleista vinilinė plokštelė Lituanika’87 (Melodija, C60 26577 009).
1988 m.
1987 metų gale, po 1987 metų Lituanikos festivalio, dauguma interklubo „Lituanika“ aktyviausių narių pasitraukė iš LLKJS juridinės priklausomybės. LLKJS visada stengėsi kontroliuoti roko muzikos judėjimą Lietuvos TSR. Praktiškai iki 1988 metų Lietuvos TSR teritorijoje nebuvo įmanoma organizuoti jokio tarptautinio renginio (bent jau soc. lagerio rėmuose) be Lietuvos TSR Komunistų partijos, komjaunimo ir saugumo organų tiesioginės kontrolės ir leidimo. Visą laiką nuo pirmojo 1985 metų festivalio LLKJS visokeriopai bandė roko festivaliui primesti įvairius ideologinius renginius, neleido grupėms vadintis vardais (reikėjo rašyti VIA (vokalinis-instrumentinis ansamblis), ansamblis būtinai turėjo priklausyti kokiai nors organizacijai), iš anksto derinti tekstus su cenzūra ir t. t. Tik Lietuvos kultūros fondo pirmininko Česlovo Kudabos ir pavaduotojo Gerimanto Tarvydo geranoriškumo dėka buvo užregistruotas pasitraukusių iš LLKJS žmonių Vilniaus jaunimo taikos klubas „Lituanika“. LLKJS visokeriopai bandė trukdyti užregistruoti klubą „Lituanikos“ vardu už LLKJS jurisdikcijos ribų. „Lituanikos“ festivalis 1988 metais dėl šių priežasčių buvo atidėtas iki rugsėjo mėnesio.
1988 metų „Lituanikos“festivalis buvo skirtas Dariaus ir Girėno skrydžio per Altantą 55-osoms metinėms paminėti.
4-asis festivalis „Lituanika ’88“ vyko 1988 m. rugsėjo 13-18 d. Vilniaus sporto rūmuose. Organizatoriai: klubas „Lituanika“ prie Lietuvos kultūros fondo, LTSR valstybinė filharmonija. Jame dalyvavo 33 grupės iš Estijos, Latvijos, Leningrado, Lietuvos, VDR, VFR, Lenkijos, Suomijos, Nyderlandų, Vakarų Berlyno: „Die Toten Hosen“ iš VFR, „Boom Operators“ iš Vakarų Berlyno, „Foje“, „Katedra“, „AD Libitum“ (Vilnius), „J.M.K.E“ (Estija), „Horoskopas“ (Lietuva), „Nol“ (Leningrad), „Zig-Zag“ (Latvija), „P-3“ (Estija), „K.Remonts“ (Latvija), „Utopija“ (Lietuva), „Jumprava“ Latvija), „Soul Stroika“ (Estija), „Ultima Thule“ (Estija), „Drama“ (Lietuva), „Singer Vinger“ (Estija), „Asparez“ (Armėnija), „Skalsa“ (Lietuva, vad. G. Kažėmėkas, Vilniaus dailės institutas), „Vežlivyj otkaz“ (Maskva),
„Bix“ (Lietuva), „Brigada S“ (Maskva), „Odis“ (Latvija), „Lyvi“ (Latvija), "Blues Mobil Band (Gruzija), „Lombard“ (Lenkija), „Prinzz“ (GDR), ULO (Vakarų Vokietija), „Broselmaschine“ (Vakarų Vokietija), „Havana black“ (Suomija), „Kadaverbank“ (Olandija), „Izimbra“ (Olandija), „Dada“ (Lenkija), „Televizor“ (Leningradas, „Velikije luki“ (Talinas).
Festivalio organizatorių prizas atiteko grupei „Foje“. Renginys tapo tarptautiniu renginiu. Festivalio metu Kalnų parke metu vyko Sąjūdžio koncertas-mitingas. Visas koncertas buvo tiesiogiai transliuojamas per Lietuvos radiją, garso režisierius Algirdas Klova.
Po 1988 metų festivalio klubo„Lituanika“ nariai aktyviai įsijungė į Sąjūdžio veiklą, inicijavo kreipimąsi į Pasaulio lietuvių jaunimą kviesdami visiems susitikti Lietuvoje ir baigė savo veiklą.
Pagrindinis „Lituanicos“ renginys buvo 1989 metais suorganizuotos Pasaulio lietuvių jaunimo dienos Trakuose. „Lituanica“ taip pat dalyvavo jaunimo organizacijų koordinaciniam apskritame stale (Sąjūdžio tarybos nario Alvydo Medalinsko iniciatyva), organizavo keletą ekspedicijų į Sibiro lietuvių tremtinių vietas.
2015 m.
Lituanika 30
2015 metų rugsėjo 12-13 dienomis grupė buvusių Lituanikos klubo narių (orgkomiteto pirmininkas Algimantas Miknevičius) suorganizavo festivalį „Lituanika30“,
skirtą paminėti pirmajam Lituanikos festivaliui, kuris įvyko 1985 metais. Festivalis vyko Vilniuje, Kalnų parke. Dalyvavo šie kolektyvai:
Skyfall
Skyfall arba Operacija „Skyfall  – dvidešimt trečiasis filmas apie britų slaptojo agento 007 Džeimso Bondo nuotykius, sukurtas 2012 m. Pagrindinį vaidmenį atlikęs Danielis Kreigas Bondo personažą įkūnijo trečiame filme. Filmo premjera sutapo su penkiasdešimties metų Bondo filmų jubiliejumi, kai 1962 m. buvo sukurtas pirmasis filmas apie MI6 agentą „Daktaras Ne“.
„Operacija Skyfall“ tapo pirmuoju šios serijos filmu, kurio pajamos viršijo 1 milijardą dolerių, o 2012 m. didesnį pelną uždirbo tik filmas „Keršytojai“.
Juostos premjera įvyko Royal Albert Hall salėje, o ją stebėjo Didžiosios Britanijos princas Čarlzas su žmona.
Lituanika (festivalis)
1988 m.
-Ankstyvojo Lietuvos roko dainos(Aidas Giniotis,Andrius Kulikauskas,Andrius Kaniava,Ilona Balsytė,Darius Auželis,Ainis Storpirštis,Vidas Bareikis ir kiti)
-Rebelheart
Skyfall
Filmas nominuotas penkiems Oskarams.
Pagrindiniai aktoriai
Judi Dench šeštąjį ir paskutinį kartą atlieka MI6 viršininkės M vaidmenį. Juostos pabaigoje jos pareigas perima Ralph Fiennes herojus.
Lituanika (festivalis)
1988 m.
-Hetero(Estija)
Skyfall
Pagrindiniai aktoriai
MI6 technikos specialisto Q vaidmenį pirmą kartą atlieka Benas Whishaw: iki tol jį vaidino tik aktoriai Desmond Llewelyn ir John Cleese.
Lituanika (festivalis)
1988 m.
-Jumprava(Latvija)
-Jaunasis rokas-grupe „BA“
Skyfall
Filmavimas
Filmavimo darbai buvo atliekami Jungtinėje Karalystėje, Kinijoje ir Turkijoje. Taip pat buvo planuojama kai kurias scenas filmuoti Indijoje, tačiau saugumo sumetimais to buvo atsisakyta.
Muzika
Filmo garso takelį sukūrė Thomas Newman, tapęs devintuoju Bondo filmų serijos kompozitoriumi. Jis pakeitė David Arnold, kūrusį muziką filmų serijai nuo 1997 m. Kaip priežastis buvo nurodyta Arnoldo užimtumas 2012 m. vasaros olimpinių žaidynių Londone atidarymo ceremonijos pasiruošimui, kuriai kompozitorius vadovavo. Vis tik vėliau jis pripažino, kad pagrindinė priežastis atsisakyti jo paslaugų buvo tai, kad režisierius Mendes jau buvo dirbęs su Thomu Newmanu.
Lituanika (festivalis)
1988 m.
Rugsėjo 13 diena:
Skyfall
Muzika
Pagrindinę juostos dainą „Skyfall“ įrašė atlikėja Adele, tačiau ji nėra įtraukta į oficialiai išleistą filmo garso takelį.
Lituanika (festivalis)
1988 m.
-Katedra
FeS2
FeS2 – geležies sulfidas, mineralas. Gali žymėti šiuos mineralus:
Lituanika (festivalis)
1988 m.
-Jaunasis rokas „Garbanotas bosistas“
-Airija
-BIX
-Andriej Makarievič, Jevgenij Borets (Rusija) ir Vladimiro Tarasovo (Lietuva) trio (Eugenijus Kanevičius ir Liudas Mockūnas)
-Boris Grebensčikov ir „Akvarium“ (Rusija)
-Vladimir Čekasin projektas-dalyvo:
Krašto apsaugos ministerijos bigbendas, B. Grebensčikov, A. Makarievič, A. Kaušpėdas, P. Meškėla, Saulius Urbonavičius, M. Mikutavičius.
412 m.
412 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Vilniaus pilių kultūrinis rezervatas
thumb|right|250px miniatiūra|Direkcijos buveinė
Vilniaus pilių valstybinis kultūrinis rezervatas – valstybinis rezervatas Vilniaus senamiestyje. Plotas 54,8 ha. Rezervatas įkurtas 1997 m. siekiant išsaugoti ir puoselėti Lietuvos istorinį valstybės ir dvasinės kultūros centrą – Vilniaus pilis, jų teritoriją ir čia esančias kultūros ir gamtos vertybes. Tai mažiausias valstybinis rezervatas Lietuvoje.
Archeologijos paminklai:
Iš architektūros paminklų žymiausia yra Vilniaus arkikatedra kartu su jos apylinkėmis, aikšte ir architektūrinėmis liekanomis. Svarbus kultūros paminklas – Trijų Kryžių paminklas ant Trijų Kryžių kalno.
Dukai
Dukai (Pygathrix) – šunbeždžionių (Cercopithecidae) šeimos primatų gentis, priklausanti laibaliemenių beždžionių pošeimiui.
Gentyje 3 rūšys:
1830 m.
1830 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Dalius Dapkus
Dalius Dapkus – zoologas, daktaras, Lietuvos entomologų draugijos viceprezidentas, Vilniaus pedagoginio universiteto Gamtos mokslų fakulteto prodekanas.
2006 m. balandžio 21 d. Vilniaus pedagoginio universiteto Gamtos mokslų fakultete apgynė daktaro disertaciją „Naktinių makrodrugių (Macrolepidoptera) bendrijos Lietuvos pietrytinės pelkių srities gailiniuose pušynuose"
UEFA taurė 1980–1981 m.
UEFA taurė 1980-1981 m. – dešimtasis UEFA taurės turnyras (23-asis įskaičiuojant Mugių taurę). Prasidėjo 1980 m. rudenį. Taurę laimėjo klubas, finale nugalėjęs  klubą.
Krapiškis
Krapiškis – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 10 km nuo Obelių.
Skuodo rajono savivaldybė
Skuodo rajono savivaldybė – administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos šiaurės vakaruose, Latvijos pasienyje. Administracinis centras – Skuodas.
Geografija
Rajonu teka Bartuva su intakais Luoba ir Apše, Šventoji, pietinį pakraštį siekia Minijos baseinas (Notė); telkšo 3 Skuodo rajono ežerai, 15 tvenkinių. Yra Bartuvos ichtiologinis draustinis, Žemaitijos botanikos parkas.
Rajono miškingumas 16,7 %. Didžiausi miškai – Margininkų, Večių, Laumių, Barstyčių. Būdingi eglynai, pušynai.
Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -4,0 °C, liepos +16,8 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – 808 mm. Vidutinis sniego dangos storis – 18 cm.
Istorija
Skuodo rajonas sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš buvusios Kretingos apskrities 19 apylinkių ir Mažeikių apskrities 6 apylinkių. 1950–1953 m. jis priklausė Klaipėdos sričiai. 1959 m. pabaigoje jam buvo perduota panaikinto Salantų rajono 2 apylinkės ir panaikinto Sedos rajono 3 apylinkės. 1963 m. perduota dalis Mažeikių rajono gyvenviečių. 1968 m. šiek tiek pakeistos rajono ribos.
Gyvenvietės
Savivaldybės teritorijoje yra:
Didžiausios gyvenvietės (2021 m.):
Administracija
miniatiūra|240px|Savivaldybės administracija
Atstovaujamoji valdžia – Skuodo rajono savivaldybės taryba, vykdomoji valdžia – Skuodo rajono savivaldybės administracija.
Seniūnijos
thumb|270px|Savivaldybės seniūnijos
Partnerystės ryšiai
Miestai, su kuriais Skuodo rajonas yra užmezgęs partnerystės ryšius:
Švietimas ir ugdymas
Skuodo rajono savivaldybėje yra šios bendrojo lavinimo mokyklos:
Skirsnemuniškiai I
Skirsnemuniškiai I – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Skirsnemunės, kairiajame Imsrės krante, netoli Imsrelės ištakų.
Petrašiūnų seniūnija
Petrašiūnų seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Kauno miesto savivaldybės rytinėje dalyje, prie vandens jėgainės. Ribojasi su Dainavos ir Gričiupio seniūnijos vakaruose bei Panemunės seniūnija pietvakariuose. Apima Petrašiūnus, Amalius, Naujasodį ir Palemoną. Tai didžiausia Kauno miesto seniūnija pagal plotą, tačiau pati mažiausia pagal gyventojų skaičių.
Vyrauja pramoniniai ir gamybiniai pastatai, eina geležinkelis Kaunas–Vilnius, yra Kauno VI fortas, Šv. Vincento Pauliečio bažnyčia, vandens jėgainė, Pažaislis (Švč. Mergelės Marijos apsilankymo bažnyčia ir Kamaldulių vienuolyno pastatų ansamblis), Palemono bažnyčia, Slaugos ligoninė, maudymosi prie Kauno marių paplūdimys, jachtų klubas ir kt. Amaliuose yra daug kolektyvinių sodų.
Istorija
thumb|left|Buvusi seniūnijos administracija R. Kalantos g. 57
2020 m. gegužės 20 d. seniūnija persikėlė iš Kalantos g. 57 į T. Masiulio g. 10.
El Altas
Kadangi El Altas išsidėstęs aukštai, susisiekimas su La Pasu sudėtingas. 1977 m. nutiestas La Paso–El Alto greitkelis, tačiau jis driekiasi plačiu lanku. 2014–2019 m. išplėtotas keltuvų tinklas.
Joniškio Delikatesas
Joniškio „Delikatesas“ – krepšinio klubas iš Joniškio, žaidžiantis NKL. Klubas buvo įkurtas 1994 m.
El Altas
Istorija
El Altas (ispaniškai 'aukštasis') augo kaip La Paso kvartalas kol 1985 m. jam suteiktas miesto statusas. Miestas sparčiai plečiasi, į čia atvykstant migrantams iš periferijos. Daugumą El Alto gyventojų sudaro indėnai (kečujai ir aimarai).
Švedų centro dešinės aljansas
Švedų centro dešinės alijansas – politinis alijansas Švedijoje, vadovaujamas Nuosaikiųjų partijos lyderio Fredriko Reinfeldto. Šis alijansas surinko daugumą balsų į Švedijos Rikstagą 2006 m. rugsėjo 17 dienos rinkimuose.
Liepinė (Lipskas)
Istorija
thumb|left|Senasis rotušės pastatas Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Apie Liepinę jau buvo žinoma ankstyvaisiais viduramžiais, kai čia gyveno baltų gentis jotvingiai, kuriuos, kaip ir prūsus, sunaikino kryžiuočiai. Tačiau čia nebuvo rasta jokių senovinių gyvenviečių liekanų. Šiais laikais dar išlikę šiokių tokių jotvingių buvimo pėdsakų, tai yra vietovardžiai ar kalbiniai pėdsakai. Pavyzdžiui, žmonės kurie kalba vietiniu baltarusių kalbos dialektu, vadinamu językiem prostym (paprasta kalba), kad išreikštų tokius žodžius, kaip burna ar lūpos naudoja žodį łúpy (lūpos).
Pirmasis paminėjimas apie gyvenvietę šiame regione yra 1533 metais, kai minima gyvenvietė Wola Lipska. Miesto įkūrimo data turėtų būti laikoma 1580 gruodžio 8 diena. Tą dieną netoliese Gardino esančiai gyvenvietei Liepinei Didysis Lietuvos Kunigaikštis Steponas Batoras suteikė Magdeburgo teises ir privilegijas bei Liepinės herbą – laivelį su bure. 1580 m. įkurta Liepinės Dievo Motinos angelų parapija.
Liepinė sparčiai vystėsi nuo XVII a. vidurio, tačiau XVII a. ir XVIII a. miestelis buvo apimtas krizių ir konfliktų dėl nesibaigiančių karų. 1795 m. miestelis atiteko Prūsijai, tačiau nuo 1807 metų buvo priskirtas Varšuvos kunigaikštystei ir nuo 1815 m. Lenkijos Kongreso karalystei. 1870 m. gegužės 31 dieną miestelis prarado miesto teises ir kartu su Kuriankos valsčiumi sudarė naują Petropavlavsko valsčių. 1914 m. rugpjūčio 2 dieną buvo įšventinta Liepinės neo-gotikinės bažnyčios katalikų parapija. Jos statyba prasidėjo 1906 metais. Per I pasaulinį karą miestas buvo dalinai sugriautas. 1919 m. rugpjūčio 22 dieną miestelį paliko Vokietijos kariuomenė. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai.
1939 metais, iš šios zonos karo metu pradėjo veikti majoras Henrikas Dobžanskis - Hubalas. Įvažiuojant į miestelį yra paminklas šiam žmogui. Nuo 1940 metų Liepinės apylinkėse Sovietai pradėjo statyti karinius įtvirtinimus priklausančius Molotovo linijai. Liepinės apylinkėse buvo pastatyti 84 kariniai objektai, tačiau iš jų tik apie 30 buvo spėta tinkamai paruošti iki Vokietijos kariuomenės įsiveržimo. 1941 m. rugsėjo mėnesį naciai ištrėmė 99 žydus į Gardino getą. Tragiška Liepinės istorijai yra 1943 m. liepos 13 diena, kai nacių kariuomenė sušaudė 50 Liepinės gyventojų Naumovičių forte netoli Gardino. Karo metu miestelis buvo smarkiai sugriautas.
Liepinė susigrąžino miesto teises 1983 metais. Nuo 1980 m. Liepinė yra besivystančios lengvosios pramonės (gamybos komponentų indukcijos ir žemės ūkio technikos) miestas. Nuo 1990 m., kai Liepinėje žlugo didžiausia pramonės įmonė, sparčiai pradėjo vystytis turizmo paslaugos, kaip plaukimas baidarėmis Bebro upe ar pažintiniai takai Bebro nacionaliniame parke. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Romainių dvaras
Romainių dvaras – buvusi dvaro sodyba Romainių kaime, Užliedžių seniūnijoje, Kauno rajone. Dvaro sodybos fragmentai plyti šiaurvakarinėje Kauno dalyje. Dabartinis dvarvietės adresas – Romainių g. 67, Romainiai, Šilainių seniūnija, Kauno miesto savivaldybė.
Istorija
thumb|left|250px|Dvaras nuo tvenkinio pusės Senieji dvaro rūmai buvo pastatyti apie XVI a. Ypač suklestėjo XVIII a., kai Romainius valdė Vitebsko kaštelionas Simonas Sirutis. Senieji dvaro rūmai buvo atstatyti ir restauruoti. Šiaurinėje rūmų pusėje buvo pastatyta kolonada, puošnūs marmuriniai laiptai, įrengtos prabangios vonios, salės išpuoštos freskomis. Buvo įrengtas centrinis šildymas karštu garu. Krosnių kokliai papuošti Lietuvos valdovų goreljefais, scenomis iš krašto praeities. Manoma, kad viename rūsyje buvo įrengtas kalėjimas baudžiauninkams.
XVIII a. pabaigoje Romainius paveldėjo Siručių vaikaitis Karolis Prozoras, dalyvavęs Tado Kosciuškos vadovaujamame 1794 m. sukilime. Romainiuose 1801 m., gimė Mauricijus Prozoras, Vilniaus Universiteto auklėtinis, draugavęs su Adomu Mickevičiumi, kuris ne sykį lankėsi dvare. M. Prozoras buvo aktyvus 1831 m. sukilimo dalyvis. Pralaimėjus sukilimui, jis pasitraukė gyventi į Prancūziją.
Romainių savininkai nuolat keitėsi. Po 1831 m. sukilimo dvarą įsigijo bajoras Adomas Medekša, o po 30 metų dvaro šeimininku tapo Raudondvario dvarininkas grafas Benediktas Henrikas Tiškevičius. Po žmonos mirties jis išvyko į užsienį ir dvarą patikėjo valdyti Baleckiui, o už dviejų kilometrų buvusį dvaro palivarką išnuomojo kitam žmogui. Jam mirus, B.H. Tiškevičiaus sūnus palivarką pardavė carinės armijos pulkininkui A. Vakseliui, kuris, kaip tvirtinama, buvo vedęs kunigaikščio Aleksejaus Lvovo (1798–1870) dukrą. Tarpukario spaudoje buvo rašoma, kad carinės Rusijos valstybinio himno „Dieve, sergėk carą“ autorius A. Lvovas, kurio giminės šaknys Lietuvoje glūdi nuo XV a., devynerius metus iki mirties gyveno pas savo dukrą Romainių dvaro palivarke (palaidotas Pažaislyje). Po Pirmojo pasaulinio karo A. Vakselis paskendo Nemune netoli Veliuonos, kur buvo jo dvaras. Atsikūrusi Lietuvos valstybė Romainių dvarą pardavė generolui Jonui Galvydžiui-Bykauskui, o palivarką su apgriuvusiais pastatais išnuomojo Draugijos kovai su tuberkulioze Kauno skyriui. Čia 1936 m. po didelio remonto buvo atidaryta Tuberkuliozės ligoninė. Tarybiniais laikais dvare įsikūrė kolūkio kultūros namai, pradinė mokykla.
Statiniai
Pagrindinis statinys virtęs daugiabučiu gyvenamuoju namu. Teritorijoje yra pastatytų sandėliukų, kitų panašių svetimkūnių, telkšo prižiūrimas tvenkinys
Skaistinės ežeras (Rokiškio r., Obelių sen., Trumponių km.)
Skaistinės ežeras (arba Trumponių ežeras) – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajone, Obelių seniūnijoje, šalia Trumponių kaimo, apie 12 km į pietryčius nuo Obelių. Ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus 1,05 km, plotis iki 0,43 km. Altitudė 131,4 m. Krantai aukšti, apaugę medžiais, šiauriniame krante stūkso miškelis. Ežeru prateka upelis (Kumpuolės intakas, Šventosios baseinas). Aplink gausu smulkių ežerėlių (Dėlinis, Akmenis, Kaušelis, Eglinis).
Greta Skaistinės ežero įsikūrę Skaistinės ir Trumponių kaimai.
Sermėga
Sermėga (t. p. rudinė, milinė) – viršutinis storas milinis drabužis, dėvėtas daugiausia vyrų. Lietuvoje sermėgos dėvėtos iki XX a. pr.
Lietuvoje sermėgos siūtos pilko, tamsaus arba pelkių rūda, juodalksnio arba ąžuolo žieve dažyto milo arba pusmilio. Jų spalva priklausė nuo to, kokios spalvos buvo vietinių avių vilna, nes sermėgoms skirti milo verpalai nebuvo dažomi. Sukirpimu primena trinyčius. Rūbas siekė iki kelių, siūtas lygus arba per liemenį prigludęs, durtas per juosmenį, į apačią platėjantis, su keliomis klostėmis arba rauktas. Vyrų ir moterų rudinės dažniausiai buvo be pamušalo.
Išeiginės moterų sermėgos puoštos aksomu, kailiuku, pynutėmis, kartais net dviem–trimis sidabrinėmis sagtelėmis, priekyje kraštai, rankogaliai, kišenės apsiūtos kitos spalvos, dažniausiai tamsesniu milu arba audiniu. Rankovės lygios arba pečiuose rauktos, rankogaliai kartais susegami arba su atvartais, apykaklės plačios, atverčiamos, dažnai – stačios. Vyrų rudinės paprastesnės, su atverčiamomis apykaklėmis, didelėmis įleistomis kišenėmis. Darbinės rudinės buvo siuvamos iš stipresnio lininiais siūlais apmesto vilnonio audinio. Išeigines rudines kaip apsauginį drabužį nuo darganos arba sniego rudenį, žiemą ir pavasariop vilkdavosi ant kailinių, kitų išeiginių drabužių vykdami į bažnyčią, vestuves ir kitur. Dar XIX amžiuje Šiaurės ir Rytų Lietuvoje, Žemaitijoje rudenį ir pavasarį pėsčiomis keliaudamos moterys vilkėdavo trumpomis (iki klubų) rudinėmis, vadinamosiomis rudinėlėmis.
Puošnias sermėgas nešiodavo turtingesni valstiečiai, neturtingieji nešiodavo tik trinyčius ar paprastesnes sermėgas.
Šešuolių valsčius
Šešuolių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Šešuoliai.
Istorija
Minimas nuo 1539 m., vėliau panaikintas, atkurtas po I pasaulinio karo. Kai kurie šaltiniai nurodo, kad 1938–1940 m. valsčius neegzistavo. Galutinai panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Smėlių rajonui (4 apylinkės) ir Širvintų rajonui (1 apylinkė).
414 m.
414 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Nuosaikiųjų partija
Nuosaikiųjų partija (SV Moderata samlingspartiet, sutrumpintai Moderaterna) – liberaliai konservatyvi Švedijos partija, įkurta 1904 m. spalio 17 dieną Stokholmo restorane Runan.