cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tulės dykuma (Nevada)
Trys atskiri vadžiai dykumoje teka šiaurės-pietų kryptimi ir veda link Tulės dykumos šulinio į vakarus nuo Jumbled Mountain. Požeminis dykumos vanduo planuojamas naudoti Linkolno grafystės poreikiams tenkinti.
Portugalijos futbolo varžybos 1973–1974 m.
Portugalijos futbolo varžybos 1973–1974 m.
Tulės dykuma (Nevada)
Dykuma yra pasiekiama rytų keliu išilgai „Union Pacific“ traukinių linijos tarp Karpo ir Elgino miestų.
Saldenė
Saldenė – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 2 km nuo Avižienių.
Senovės Graikijos filosofija
miniatiūra|[[Platonas]] Senovės Graikijos filosofija – filosofija, kilusi iš Senovės Graikijos.
Ją suformavo mitinio mąstymo pokyčiai, polių konkurencija, kitų kultūrų (ypač senovės Egipto) įtaka it t. t. Senovės graikai laikomi šiuolaikinės filosofijos pradininkais, sukūrusiais filosofijos terminą, suformavusiais pagrindines filosofines kryptis. Sokratas, jo mokinys Platonas ir pastarojo mokinys Aristotelis laikomi kertinėmis figūromis senovės graikų filosofijos ir iš jos kilusių Vakarų bei Artimųjų Rytų filosofijų formavimuisi.
Sonomos apygarda
Sonomos apygarda (angl. Sonoma County) – Jungtinių Amerikos Valstijų apygarda, esanti Kalifornijos šiaurvakarinėje dalyje. Pagal 2021 m. duomenis, Sonomos apygardoje gyveno 485 887 žmonės. Sonomos apygardos būstinė yra įsikūrusi didžiausiame apygardos mieste – Santa Rozoje. Apygarda įsikūrusi į šiaurę nuo San Fransisko ir Marino apygardos, į pietus nuo Mensodino apygardos ir į vakarus nuo Napos ir Ežero apygardų. Vakarinius krantus skalauja Ramusis vandenynas, o pietinius – San Fransisko įlanka.
Istorija
Sonomos apygarda – viena seniausių apygardų Kalifornijoje, įkurta 1850 m. Pavadinimas kilo iš pakrantės mivokų kalbos žodžio, kuris reiškia „Mėnulio slėnis“.
Gyventojai
2020 m. duomenimis Sonomos apygardoje gyveno 62,5 % baltųjų, 4,17 % azijiečių, 3,6 % mišrios rasės, 1,49 % afroamerikiečių, 1,25 % kitų rasių ir 27 % lotynoamerikiečių kilmės gyventojų.
Lunineco apskritis
Lunineco apskritis  – Lenkijos administracinis-teritorinis vienetas, egzistavęs 1920–1939 m. dabartinės pietvakarių Baltarusijos teritorijoje.
Istorija
Apskritis įkurta 1920 m. lapkričio 7 d. iš dalies Mozyriaus apskrities (5 valsčiai), Pinsko apskrities (8 valsčiai) ir Slucko apskrities (2 valsčiai). 1923 m. sausio 1 d. naujai Stolino apskričiai perduoti 5 valsčiai.
Suskirstymas
Įvairiu metu apskričiai priklausė 18 valsčių.
Portugalijos futbolo varžybos 1972–1973 m.
Portugalijos futbolo varžybos 1972–1973 m.
Saldotiškis
Saldotiškis – viensėdis Utenos rajono savivaldybėje, 2 km nuo Leliūnų.
Kosovas 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Kosovo sportininkai 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse dalyvavo pirmą kartą šalies istorijoje. 2014 m. gruodį Kosovo olimpinis komitetas įstojo į TOK ir gavo šią teisę. Šiose žaidynėse šaliai atstovavo 8 sportininkai, kurie varžėsi 5 sporto šakose.
Per žaidynių atidarymo ceremoniją šalies vėliavą nešė pasaulio dziudo čempionė Majlinda Kelmendi.
Serbija prieštaravo Kosovo įtraukimui į TOK nares, tačiau šio sprendimo neboikotavo. Kosovo nepriklausomybę pripažino 107 JTO narės.
Valerijus Rudzinskas
Valerijus Rudzinskas (g. 1960 m. kovo 21 d. Šiauliuose) – kunigas, poetas.
1995 m. baigė Kauno kunigų seminariją, 1998 m. – Kauno Vytauto Didžiojo universitetą, literatūrologiją. Kunigavo Garliavoje (1985–1987), Sutkuose (1987–1989), Rudaminoje (1989–1996), Punioje (1996–1997), Nemunaityje (1997–2005).
Darbai
Lietuvos nepriklausomų rašytojų sąjungos narys. Organizuoja literatūrinius renginius. Išleido religinės poezijos rinkinius
Musinis ofris
Augalas daugiametis 10–60 cm aukščio. Lapai susitelkę stiebo apačioje, statūs, linijiškai lancetiški arba kiaušiniški. Žiedynas 5–33 cm ilgio. Apyžiedžio lapeliai juodai violetiški, aksominiai. Lūpa triskiautė.
Žydi birželio – rugpjūčio mėnesiais. Šviesomėgis. Mėgsta drėgną, šarmingą dirvą. Auga kalkingose pievose, šlaituose, miškuose (ypač, beržynuose), šarmingose žemapelkėse.
Lietuvoje labai retas. Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą. Musinis ofris pirmąsyk Lietuvoje aptiktas 1993 m., Pašilėlių pelkėje (Kėdainių rajonas). Vėliau augaviečių rasta Radviliškio ir Akmenės rajonuose. Populiacijoms kenkia augaviečių užžėlimas krūmais ir aukštomis žolėmis.
thumb|left|210px|Musinis ofris
Şebnem Paker
Şebnem Paker (g. 1973 m. birželio mėn. Stambule) – Turkijos dainininkė.
Paker atstovavo Turkijai 1996 ir 1997 m. Eurovizijose. 1997 metais dalyvavusi daina „Dinle“, kurios autoriai – Levent Çoker ir Zerrin Alporal, pasiekė 3 vietą, tai Turkijos geriausias rezultatas iki šalies pirmosios pergalės 2003 metais konkurse. 1997 m. rugpjūtį išleido albumą „Dinle“.
Storlapis
Storlapis (Crassula) – storlapinių (Crassulaceae) šeimos sukulentinių augalų gentis. Auga sausringose pasaulio vietovėse: Pietų Afrikoje, Australijoje, Viduržemio jūros regione. Daug rūšių auginamos kaip kambariniai augalai.
Jungtinės Karalystės karūnos brangenybės
thumb Jungtinės Karalystės karūnos brangenybės – 142 karališki ceremonijose naudojami objektai, kurie saugomi Londono Taueryje, britų monarchijos simbolis. Šios brangenybės naudojamos prisaikdinant naująjį Jungtinės Karalystės karalių ar karalienę. Kolekcija siekia XII a. Brangenybės simbolizuoja karaliaus įtaką kaip šalies vadovo, anglikonų bažnyčios globėjo ir JK karališkųjų ginkluotųjų pajėgų lyderio. Ant objektų atvaizduota karalystę sudarančių teritorijų: Anglijos, Velso, Škotijos ir Šiaurės Airijos heraldinė simbolika. Naujausi kolekcijos turtai taip pat turi ir Tautų Sandraugos heraldikos. Kasmet brangenybių ekspoziciją Londono Taureyje aplanko 2,5 milijonai turistų.
Sidabriukė
Sidabriukė (Goodyera) – gegužraibinių (Ochidaceae) šeimos augalų gentis. Paplitusi Eurazijoje, Pietų Afrikoje, Šiaurės ir Centrinėje Amerikoje, Okeanijoje, šiaurės rytinėje Australijoje. Taksonominis pavadinimas parinktas anglų botaniko Džono Gudjero garbei.
Uatumanas
Uatumanas  – upė šiaurinėje Brazilijoje, Amazonės valstijoje; kairysis Amazonės intakas. Prasideda į šiaurę nuo Prezidente Figeiredo miesto, Uatumano biologiniame rezervate. Aukštupys patvenktas (1989 m.), sudarytas didelis Balbinos tvenkinys. Upė teka į pietryčius, žemupyje skaidosi į protakas (viena jų jungiasi su Urubu). Įteka į Amazonę ties Maražatuba, į vakarus nuo Parintinšo.
Sidabriukė
Sidabriukių genčiai priklauso daugiamečiai žoliniai augalai su šliaužiančiais šakniastiebiais, nors kai kurios rūšys yra epifitai bei epilitai. Stiebas status arba kiek gulsčias, tik apačioje arba ištisai apaugęs lapais. Nežydinčių ūglių lapai susitelkę į skroteles. Lapai kiaušiniški, plačiai lancetiški arba lancetiški, dažnai išmarginti balsvomis, žalsvomis ar sidabriškomis dėmėmis arba dryžiais. Žiedai susitelkę į viršūninius varpos pavidalo žiedynus. Išoriniai apyžiedžio lapeliai plaukuoti, vidiniai pliki, balti, gelsvi, rausvi, retai raudoni arba rusvi. Vaisius – dėžutė su smulkiomis sėklomis.
Lietuvoje vienintelė auganti rūšis – šliaužiančioji sidabriukė (Goodyera repens)
Uatumanas
Labiausiai patvinsta liūčių laikotarpiu, kuris prasideda gruodį. Žemupys patenka į Uatumano darnaus vystymosi rezervatą. Pagrindinė gyvenvietė prie upės – San Sebastian do Uatumanas.
Sidabriukė
Rūšys
thumb|180px|Rudeninė sidabriukė. Japonija thumb|180px|Goodyera pendula. Japonija Žinoma ~100 sidabriukės rūšių.
Salelė (Ignalina)
Salelė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 4 km nuo Ceikinių.
Gotye
Wouter André „Wally“ De Backer (g. 1980 m. gegužės 21 d.), dar geriau žinomas sceniniu vardu Gotye – belgų-australų kilmės atlikėjas ir dainų autorius.
Gotye nepriklausomai yra išleidęs 3 studijinius albumus ir vieną, kuriame sudėti remiksai, padaryti iš pirmų dviejų albumų kūrinių. Atlikėjas yra vienas pagrindinių australų indie pop grupės „The Basics“ įkūrėjų. Nuo pat 2002 m. už grupės ribų yra išleidęs 4 solinius albumus ir kitų įrašų. Gotye balsas neretai sugretinamas su Peter Gabriel arba Sting. Didžiausio populiarumo savo karjeroje sulaukė 2011 m. išleidęs dainą „Somebody That I Used to Know“, kuri Billboard Hot 100 sąraše sugebėjo užimti 1-ąją vietą, taip pat tapo geriausiai parduodamu 2012 m. singlu. Jis yra laimėjęs penkis „ARIA“ apdovanojimus, taip pat nominuotas „MTV EMA“ apdovanojimui už geriausią muzikinę veiklą Azijoje ir Ramiojo vandenyno regione. 2013 m. laimėjo tris Grammy apdovanojimus. Po milžiniško išgarsėjimo Gotye pasakė, kad labiau jaučiasi esąs „prastai dirbantis meistras, nei muzikantas ir toli gražu ne kokia nors roko žvaigždė“.
Diskografija
Gotye yra išleidęs tris studijinius albumus.
Tulės dykuma (Arizona)
Tulės dykuma yra orientuota šiaurės-pietų kryptimi ir yra į rytus nuo Cabeza Prieta kalnų. Ši dykuma įeina į JAV Karinių oro pajėgų B. Goldvoterio poligono teritoriją.
Marino apygarda
Marino apygarda (angl. Marin County) – Jungtinių Amerikos Valstijų apygarda, esanti Kalifornijos šiaurvakarinėje dalyje. Pagal 2021 m. duomenis, Marino apygardoje gyveno 260 206 žmonės. Marino apygardos būstinė yra įsikūrusi didžiausiame apygardos mieste – San Rafaelyje. Apygarda įsikūrusi į šiaurę nuo San Fransisko (skiria Aukso Vartų tiltas), į pietus nuo Sonomos apygardos ir į vakarus nuo Kontra Kostos apygardos (skiria Ričmondo–San Rafaelio tiltas). Vakarinius krantus skalauja Ramusis vandenynas, o rytinius – San Fransisko įlanka.
Istorija
Marino apygarda yra viena pirmųjų Kalifornijos apygardų, įkurta 1850 m.
Gyventojai
2020 m. duomenimis Marino apygardoje gyveno 70,6 % baltųjų, 5,7 % azijiečių, 4,43 % mišrios rasės, 2,14 % afroamerikiečių, 1,23 % Ramiojo vandenyno salų, 1 % kitų rasių ir 16,1 % lotynoamerikiečių kilmės gyventojų.
Kvapusis rozmarinas
Kvapusis rozmarinas (Rosmarinus officinalis) – notrelinių (Lamiaceae) šeimos daugiametis, sumedėjęs žolinis augalas. Natūraliai paplitęs Viduržemio jūros regione (Pietų Europa, Šiaurės Afrika, Balkanai, Turkija).
Augalas krūminis, vešlus, iki 1,5 m aukščio (kartais iki 2 m). Lapai visžaliai, linijiniai, stori, 2-4 cm ilgio, 2-5 mm pločio, apatinėje pusėje plaukuoti. Žiedai smulkūs, labai gausūs, susitelkę po 5-10 stiebų viršūnėse. Vėsesnio klimato srityse žydi balandį-gegužę, karštesnio – ištisus metus.
Augalo lapuose gausu eterinių aliejų, alkaloidas rozmaricinas augalui suteikia stiprų aromatą.
Panaudojimas
thumb|left|200px|Augalo požymiai Lapai, žiedai, jauni ūgliai tiek sausi, tiek džiovinti naudojami kaip prieskonis žuviai, daržovių sriuboms, salotoms, keptai mėsai, paukštienai, grybams, marinatui.
Eterinis aliejus naudojamas parfumerijoje.
Vaistinės savybės
Liaudies medicinoje kvapusis rozmarinas naudojamas prieš įvairiais ligas (širdies, nervų, lytines, reumatizmą). Arbata esą slopina klimakterinio periodo negalavimus.
Saliniai
Saliniais vadinami kaimai Zarasų rajone:
Portugalijos futbolo varžybos 1971–1972 m.
Portugalijos futbolo varžybos 1971–1972 m.
Žatapu
Žatapu  – upė šiaurinėje Brazilijoje, Roraimos ir Amazonės valstijose; kairysis Uatumano intakas (Amazonės baseinas). Prasideda Gvianos plokščiakalnio prieigose, šalia Brazilijos–Gajanos sienos. Teka į pietus ir pietryčius pro indėnų trombetų-mapuerų žemę. Įteka į Uatumaną į vakarus nuo San Sebastian do Uatumano.
Didžiausias intakas – Kapukapu (dešinysis).
Aukštupyje upė slenkstėta, yra krioklių (Pato, Pika Pau), patvenkta (Žatapu tvenkinys). Vandeningiausia gegužės–birželio mėnesiais, spalį–lapkritį nusenka labiausiai.
Atelier Fontana - Le sorelle della moda
Seserų Fontanų siuvykla – Italijos televizijos miniserialas (rež. Riccardo Milani), kurį pirmą kartą per du vakarus – 2011 m. vasario 27 ir 28 d. – parodė kanalas Rai 1. Pagrindinius vaidmenis atlieka Alessandra Mastronardi, Anna Valle ir Federica De Cola. Tai tikrais faktais pagrįsta istorija apie tris seseris, tapusias garsių mados namų steigėjomis.
We Run Vilnius
„We Run Vilnius“ – kasmetinės pusmaratonio ir trumpesnių distancijų bėgimo plentu varžybos, kuriose varžosi profesionalūs sportininkai ir mėgėjai. Šis bėgimo renginys yra antras pagal dydį Lietuvoje, pritraukiantis kiek daugiau nei 10 tūkst. bėgikų. Renginio organizatorė – Milda Monstavičiūtė.
Atelier Fontana - Le sorelle della moda
Siužete pasakojama apie mados namus „Sorelle Fontana“ ir čia dirbusias tris Parmos provincijos siuvėjas. Jos išgarsėjo 1949 m. pasiuvusios vestuvinę suknelę, kurią vilkėdama garsi aktorė Linda Christian ištekėjo už Tyrone Power. Trijulės merginos tapo vienomis geidžiamiausių Holivudo žvaigždžių stilisčių.
We Run Vilnius
Istorija
Tarptautiniai „Nike“ bėgimo renginiai vyksta daugelyje pasaulio miestų. Pirmą kartą Vilniuje 2012 m. vykęs „Nike Aš bėgu. Vilnius“ renginys sutraukė daugiau nei 2 tūkst. bėgikų, kurie varžėsi 5 ir 10 km trasose. Tais pačiais metais pradėtas organizuoti Vilniaus pusmaratonis sutraukė beveik tūkstantį dalyvių. 2013 m. renginiai buvo sujungti, ši bėgimo šventė sulaukė 5 tūkst. dalyvių. 2016 m. dalyvių skaičius perkopė 10 tūkst. ribą.
Atelier Fontana - Le sorelle della moda
Trys seserys iš mažo Parmos priemiesčio kaimelio XX a. viduryje išvyksta laimės ieškoti į Romą. Jos turi mažai pinigų ir didelę svajonę įsteigti savo siuvyklą. Jos nugali sunkias kliūtis, o 1943 m. jų įkurti madų namai jau gerai žinomi. Ypač jie išgarsėja, kai savo vestuvinę suknelę užsisako garsi aktorė.
Ofris
Ofris (Ophrys) – gegužraibinių (Ochidaceae) šeimos augalų gentis. Paplitusi Europoje (daugiausia – Pietų), Šiaurės Afrikoje, Artimuosiuose Rytuose, Mažojoje Azijoje, Kaukaze, Kanaruose, Turkmėnistane.
Ofrio genčiai priklauso žoliniai, 10–60 cm aukščio augalai. Lapai linijiškai lancetiški ar kiaušiniški, susitelkę stiebo apačioje, dažniausia blizgūs. Žiedai susitelkę į retos varpos pavidalo žiedynus. Pasižymi įvairių spalvų ir raštų žiedynų lapeliais. Vaisius – trilizdė dėžutė su smulkiomis sėklomis.
Mėgsta šarmingas, karbonatingas dirvas.
Rūšys
Lietuvoje auga viena rūšis – musinis ofris (Ophrys insectifera). Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Rūšių skaičius neaiškus, nes ofriai gamtoje hibridizuojasi. Išskiriamos 149 rūšys, nors kitur pateikiama ~200 ar kitokie skaičiai.
Paraistys (Baltarusija)
Istorija
XIX a. pab. buvo palivarkas Lydos apskrities Eišiškių valsčiuje.
Pietų Sudanas 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Pietų Sudano sportininkai 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse dalyvavo pirmą kartą šalies istorijoje. Šaliai atstovavo 3 sportininkai bėgimo rungtyse.
Vladas Stanka
Vladas Stanka (1884 m. lapkričio 16 d. Biržuose, Rusijos imperija – 1968 m. gruodžio 25 d. Vašingtone, JAV) – teisininkas, politikas, karo inžinierius ir mokslo istorikas.
Biografija
Gimė 1884 m. lapkričio 16 d. Biržuose kaip Vladimiras Stankevičius bajorų šeimoje valdžiusioje du valakus žemės prie Biržų, greta grafų Tiškevičių dvaro. Mokėsi Rygos ir Sankt Peterburgo gimnazijose. 1908 m. jis baigė Sankt Peterburgo universiteto Teisės fakultetą ir buvo paliktas ruoštis profesūrai Baudžiamosios teisės katedroje. Akademinę karjerą nutraukė I pasaulinis karas. Jis įstojo savanoriu į Junkerių karo mokyklą ir tapo karo inžinieriumi. Prie Rygos, Pskovo ir Daugpilio V. Stanka darbavosi apkasų įrengimo baro viršininku. Taip pat dėstė lauko fortifikacijos dalykus karo mokyklose, kartu su dviem Sankt Peterburgo Inžinerijos akademijos profesoriais išleido šios srities vadovėlį, parengė knygelę apie kulkosvaidžių priedangas.
Po 1917 m. Vasario revoliucijos jis buvo Laikinosios vyriausybės vadovo A. Kerenskio kabineto viršininkas, vyriausybės komisaras prie Šiaurės fronto ir prie vyriausiojo kariuomenės vado būstinės Mogiliave. Bolševikų perversmo metu V. Stanka bandė organizuoti Žiemos rūmų gynybą. Pilietinio karo metais jis veikė Kijeve, slapta lankėsi Maskvoje ir Sankt Peterburge. 1919 m. jam pavyko išvežti savo šeimą į Berlyną, kur parašė kelis politinės filosofijos veikalus. 1921 m. Berlyne buvo išleista jo didelės apimties knyga rusų kalba „Rusijos tautų likimai“. Ten svarstoma apie imperijos prisijungtų tautų ateitį, išeinant iš jų istorinės patirties. Apie Lietuvą rašė taip: ''Lietuva surado taikų būdą įveikti ilgalaikius nesutarimus su Lenkija. Iš visų pusių paplaunama didžiulių tautinių stichijų – vokiečių, lenkų ir rusų – ji išsaugojo kalbą, kultūrinį savitumą ir ryškų dvasinį originalumą.''
1922 m. išleido knygą rusų kalba „Rusija ir Vokietija“. Įvade rašoma, kad ne nesantaika ir kova, o tautų solidarumas bei taikus bendradarbiavimas yra pats naudingiausias, praktiškiausias ir tikslingiausias dalykas. Taigi remiamasi tikėjimo šviesia ateitimi filosofija. 1923 m. leidykla Prahoje išleido solidžią V. Stankos studiją „Mendelejevas – didis rusų chemikas“. Ši knyga 1940 m. buvo išleista ir lietuvių kalba, dar papildyta skyriumi apie elementų periodinio dėsnio pagrindimą naujais atomo fizikos ir radioaktyvumo tyrimais. 1923 m. V. Stankai pavyko sugrįžti prie akademinio darbo. Grįžęs į Lietuvą Kauno universitete dėstė baudžiamąją teisę, rašė šios srities knygas. Tapo profesoriumi, katedros vedėju, vertėsi ir advokato praktika. 1934 m. Kaune lietuvių kalba, o Paryžiuje – rusų pasirodė V. Stankos veikalas „Pasaulinės istorijos dinamika“. Knygoje nagrinėjamos religijos, mokslo, technikos, teisės istorijos bei politikos svarbiausios problemos.
1937 m. profesorius parašė knygelę „Pasaulinio ūkio dinamika“, kurioje glaustai apibendrino XX a. ekonominius procesus, karų ir krizių įtakas jiems, nubrėžė ateities perspektyvas. Įdomu, kad joje labai palankiai vertinamas būsimas atominės energijos bei Saulės baterijų panaudojimas. O veikale „Didelės ir mažos valstybės“, išleistame Kaune 1938 m., autorius įvairiais kriterijais įrodinėja mažų valstybių pranašumą plėtojant ekonomiką. Pasak V. Stankos, būtent mažoms valstybėms priklausys ateitis, būsimasis pasaulio „aukso amžius“. Laisvalaikiu profesorius yra parašęs netgi nuotykių romaną – tai „Indijos karaliaus turtai“, knyga išleista 1936 m. A. Kosos slapyvardžiu.
Lietuvai atgavus savo istorinę sostinę, V. Stanka profesoriavo Vilniaus universitete. 1944 m. jam vėl teko trauktis nuo bolševizmo. Karo nuniokotoje Vokietijoje kartu su kolegomis iš Latvijos ir Estijos įkūrė švietimo įstaigą pabėgėliams – Pabaltijo universitetą Pineberge. Profesorius V. Stanka buvo lietuvių skyriaus rektoriumi, o 1948–1949 mokslo metams išrinktas ir universiteto prezidentu. Kai sąjungininkų valdžia 1949 m. nutarė uždaryti šį pabėgėlių mokslo švyturį, profesorius su šeima persikėlė į JAV. Mokėdamas daug kalbų, dirbo Vašingtono Kongreso bibliotekoje, atlikdamas mokslinius tyrimus Arktikos instituto tematika. Mirė 1968 m. gruodžio 25 d. Vašingtone.
Muskusas
Muskusas – stipraus kvapo riebalinga medžiaga, išskiriama kai kurių rūšių gyvūnų patinų liaukų. Medžiaga panaši į medų, rausvo atspalvio. Laikui bėgant kietėja ir tampa juoda. Muskusu gyvūnai žymi užimamą teritoriją, lytį, pasirengimą poruotis, vandens žinduoliai juo tepa kailį. Muskusą sudaro daugiausia makrocikliniai ketonai (muskonas, cibetonas, dihidrocibetonas).
Muskusą išskiriantys gyvūnai: kabargos, avijaučiai, kurmėnai, ondatros, bebrai, krokodilai, vėžliai, viveros. Be to, panašų kvapą skleidžia ir kai kurių augalų (vaistinės šventagaršvės, muskusinio hibisko) eteriniai aliejai.
Muskusas naudojamas tibetiečių, kinų tradicinėje medicinoje, taip pat dėl stipraus kvapo naudojamas parfumerijoje. Seniau muskuso gavybai masiškai medžiotos kabargos, dabar muskuso kvapas išgaunamas iš sintetinių medžiagų (pvz., 4‑tret‑butil‑3‑metoksi‑2,6‑dinitrotoluenas – ambros muskusas).
Portugalijos futbolo varžybos 1970–1971 m.
Portugalijos futbolo varžybos 1970–1971 m.
Pajūrio žemės ūkio mokykla
Pajūrio žemės ūkio mokykla – buvusi valstybinė profesinio mokymo įstaiga Šilalės rajono savivaldybėje, Pajūrio miestelyje. Įstaigos kodas – 190805278. Mokymo kalba – lietuvių. Mokykla Pajūryje veikė iki 2014 m.
Specialybės
Įstaigoje buvo mokoma žemės ūkio technikos mechaniko, namų ūkio meistro, namų ūkio ekonomės, smulkaus verslo organizatoriaus, kalvio-suvirintojo, kasininko-sąskaitininko specialybių. Mokykla buvo viena iš regioninių žemdirbių tęstinio profesinio mokymo centrų.
Istorija
1940 m. sovietų valdžiai nusavinus Pajūrio dvarą, ten stovėjusiame vienuolyno pastate buvo įkurta žemės ūkio mokykla. Pasibaigus Antrajam pasauliniam karui Pajūryje veikė vienmetė žemės ūkio mokykla. 1955 m. ji pertvarkyta į žemės ūkio technikumą. Šioje mokymo įstaigoje buvo pradėta agronomų ruošimo programa. 1980 m. Pajūrio tarybinis ūkis-technikumas reorganizuotas į profesinę kaimo mokyklą. Nuo 1989 m. žemės ūkio specialistus rengianti įstaiga pavadinta Pajūrio žemės ūkio mokykla.
Po reorganizacijos 2009 m. liepos 1 d. Pajūrio žemės ūkio mokykla prijungta prie Tauragės profesinio rengimo centro ir iki 2014 m. buvo šio centro Pajūrio skyriumi. Skyrius, sumažėjus mokinių, uždarytas.
Po uždarymo daugelis mokyklos pastatų Pajūryje stovėjo tušti, apleisti, vėliau perduoti Lietuvos kariuomenei. Statiniai beveik 12 ha teritorijoje (mokymo bazė, valgykla, bendrabučiai, sandėliai, dirbtuvės) buvo nugriauti ar perstatyti, bendrabučių gyventojai iškelti, įrengta nauja karinė infrastruktūra. 2018 m. Pajūryje įsikūrė Brigados generolo Motiejaus Pečiulionio artilerijos batalionas.
Polyus
Polyus PJSC  – didžiausia Rusijos aukso kasybos bendrovė, įsikūrusi Maskvoje. Bendrovei priklauso trečias didžiausias aukso rezervas pasaulyje šešiose aukso kasyklose. Polyus PJSC akcijomis prekiaujama Londono ir Maskvos akcijų biržose.
Neskoipstaduras
Neskoipstaduras – miestas rytų Islandijoje, Austurlande. Įsikūręs ant to paties pavadinimo fjordo. Priklauso Fjardabigdo savivaldybei. 1481 gyventojas (2016 m. duomenys).
Iki 1949 m. buvo pasiekiamas tik laivais. 1974-1977 m. pastatytas 632 m po jūra 626 m ilgio tunelis.
Pagrindinis pragyvenimo šaltinis – žvejyba. Vystomas turizmas. Miesto centre veikia meno galerija, gamtos istorijos bei jūrų muziejus (visi po vienu stogu).
Saliniai (Suviekas)
Saliniai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės rytus nuo Suvieko, prie gojelio. Ateina keliukas nuo Didėjos.
The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars
„The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars“ (dažniausiai trumpinamas į „Ziggy Stardust“) – penktasis studijinis britų atlikėjo David Bowie albumas, išleistas 1972 m. birželio 16 d. Jungtinėje Karalystėje. Albume groja Bowio vadinamoji „the Spiders from Mars“ grupė, kurią sudaro Mick Ronson, Trevor Bolder bei Mick Woodmansey. Albumas buvo įrašytas „Trident Studios“ įrašų studijoje, kaip ir jo ankstesnis darbas „Hunky Dory“. Jis sulaukė palankaus kritikų vertinimo.
Šis Bowio albumas iš esmės yra apie naujai iškilusį jo alter ego – Ziggy Stardust, dvilytį biseksualų personažą, roko žvaigždę, kuri atlieka siuntinio "nežemiškos kilmės" būtybėms vaidmenį. Tokio veikėjo atsiradimui įtakos turėjo glamrokas bei seksualinių fantazijų ir tabu paieškos. Deividas šį vaidmenį pasiliko ir „Ziggy Stardust“ koncertiniam turui, kuris vyko tiek Anglijoje, tiek Šiaurės Amerikoje, tiek Japonijoje. Buvo sukurtas net filmas tokiu pačiu pavadinimu, kuris susideda iš 1973 m. koncerto montažų, tačiau išleistas tik po dešimtmečio.
„UK Albums Chart“ sąraše Jungtinėje Karalystėje albumas pagal perkamumą užkopė į 5-tą vietą. O Amerikos „Billboard Top LPs & Tape“ sąraše 75-tą vietą. 2016 metų sausį užfiksuota, kad nuo albumo išleidimo datos buvo parduota 7,5 milijonai jos kopijų visame pasaulyje . 2017 m. dėl albumo svarbos istorine ir kultūrine prasme muzikai, buvo nutarta jį įtraukti į „National Recording Registry“ svarbių garsinių įrašų sąrašą.
Tęsinys
Po sėkmingo pirmojo Zigio pasirodymo sekė kitas albumas, 1973 m. išleistas „Aladdin Sane“. Pasak paties Bowio, tai – "Zigis, keliaujantis į Ameriką" ir tai pirmasis albumas jo karjeroje, pajėgęs pasiekti 1-ąją vietą Jungtinės Karalystės rinkoje. Dauguma albumo dainų buvo parašyta Deividui keliaujant į Ameriką ir ten koncertuojant.
Dainų sąrašas
Visas dainas parašė David Bowie, išskyrus kur pažymėta.
Kūrybinė grupė
Techninis personalas
Saliniai (Antazavė)
Saliniai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Antazavės, prie rytinio Salinio ežero kranto. Apylinkės miškingos.
Gelvonų Pliaterių koplyčia
Pliaterių koplyčia yra Gelvonų Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčios statinių komplekso statinys, architektūros ir dailės paminklas, 2012 m. įrašytas į Kultūros paveldo registrą (unik. kodas ). Koplyčia stūkso šventoriaus pietrytiniame kampe, į dešinę nuo bažnyčios.
Koplyčią pastatė Pliateriai. Ji garsėja viduje įmūrytu akmeniu su žmogaus pėdą primenančiu ženklu.
Pasak vietos legendos, kitados tamsią naktį prošal ėjusi moteris išvydo ant akmens Dievo Motiną. Regėjimui išnykus, akmenyje likusi įspausta pėda. 2016 m. patvirtintame Gelvonų herbe pavaizduotas geltonas pėdos kontūras.
Pėduotasis akmuo
Vienas iš ankstyviausių šaltinių, aprašančių Gelvonų pėduotąjį akmenį, saugomas Lietuvos mokslų akademijos Rankraščių skyriuje. Tai išrašas iš Vilniaus vyskupijos konsistorijos aktų knygų – Vilniaus vyskupo Mykolo Slupskio 1670 m. atliktas žmonių, patyrusių stebuklus prie to akmens, protokolas.
Pasakojimas byloja, kad kadaise rudenį pėsčiomis iš Ukmergės į Vilnių ėjo pamaldi ponia, lydima tarnaitės. Ponia vyko į Švč. Mergelės Marijos gimimo šventės atlaidus pasimelsti ir prašyti dangiškosios Motinos pagalbos, kad pagydytų jos ligotas akis. Sutemus moterys pasiklydo, išsigando ir nežinojo, ką daryti. Auštant jos pamatė netoliese ant akmens stovinčią Mergelę Mariją. Regėjimui išnykus, keliauninkės priėjo prie akmens ir išvydo jame įspaustą pėdą su vandeniu. Nusiplovusi tuo vandeniu skaudamas akis, ponia pasveiko. Vėliau šioje vietoje buvo pastatyta koplytėlė, kurios sienoje įmūrytas stebuklingas akmuo. Viena jo dalis su pėda yra koplytėlės išorėje, o kita – sidabrinėje plokštėje – viduje. Ši vieta iki šiolei gausiai lankoma maldininkų, ypač per Švč. Mergelės Marijos gimimo šventę rugsėjo 8 d., vadinamą Gelvonine. Atvykusieji čia meldžiasi, prašo globos, sveikatos sau ar artimiesiems. Apie koplytėlę einama su procesija.
Istorija
1784 m. bažnyčios šventoriuje jau buvusi medinė koplyčia su altoriuje įkomponuotu akmeniu, ant kurio apsireiškusi Dievo Motina įspaudė pėdą. 1842 m. perstatyta į mūrinę. Fundavo grafas Steponas Pliateris. Vėliau pristatyta zakristija.
1895 m. sudegus Gelvonų bažnyčiai, pamaldos vyko mūrinėje koplyčioje.
Architektūra
Koplyčios statinys sudėtinio tūrio, stačiakampio plano, su trisiene apside. Prie pietinio fasado prišlieta zakristija. Stogo forma virš zakristijos ir centrinės koplyčios dalies – dvišlaitė, apsidės – trišlaitė. Stogo dangos medžiaga – skardos lakštai. Kraigą vainikuoja metalo ornamentuotas kryžius.
Koplyčios vidaus dekoras – lubų medinis ažūrinis drožinys su polichromine tapyba. Įmontuota įranga – Švč. Mergelės Marijos altorius su paveikslais „Švč. Mergelės Marijos apsilankymas pas Elžbietą“ ir „Šv. Pranciškus“. Yra Švč. Mergelės Marijos pėdos akmuo su 24,5x23 cm dydžio aptaisu, vitražas „Laiminantis Kristus“ (190x120 cm), ant sienos nutapyta „Švč. Mergelė Marija gelbėtoja“ (201x130 cm).
Saliniavietė
Saliniavietė – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 13 km nuo Suginčių.
Portugalijos futbolo varžybos 1969–1970 m.
Portugalijos futbolo varžybos 1969–1970 m.
Monarda
Monarda (Monarda) – notrelinių (Lamiaceae) šeimos augalų gentis, kilusi iš Šiaurės Amerikos.
Mikalojus Kosceleckis (1535)
Mikalojus Kosceleckis  (apie 1485–1535) – Lenkijos karalystės valstybinis veikėjas, Inovroclavo kaštelionas (nuo 1516 m.), Inovroclavo (1520–1522 m.), Kujavijos Bresto (1523–1525 m.) ir Kališo vaivada (1525–1535 m.). Dobžynnsko ir Kujavijos Bresto seniūnas.
Monarda
Monardų genčiai priklauso daugiametės arba vienmetės žolės su stačiu stiebu ir kiaušiniškais arba lancetiškais lapais. Žiedai lapų pažastyse, susitelkę į galvutes ar menturius, apgaubti pažiedlapių. Vaisius – kiaušiniškas, blizgantis.
Mikalojus Kosceleckis (1535)
Biografija
Lenkijos bajorų Kosceleckių giminės atstovas, herbo „Ogonczyk“ savininkas. Inovroclavo vaivados Jano Kosceleckio (apie 1430–1498) ir Katerinos Odrovonž iš Žuravnicos (m. po 1497) vienintelis sūnus.
Monarda
Genties mokslinis pavadinimas suteiktas ispanų gydytojo ir botaniko Nikolaso Monardeso garbei.
Mikalojus Kosceleckis (1535)
Biografija
Nuo 1516 m. Mikalojus Kosceleckis minimas Inovroclavo kašteliono laipsnyje. 1520 m. gavo Inovroclavo vaivados, 1523 m. – Kujavijos Bresto, o 1525 m. – Kališo vaivados pareigybę.
Monarda
Rūšys
Gentyje apie 22 rūšys. Lietuvoje kaip dekoratyviniai augalai auginamos dvi rūšys:
Mikalojus Kosceleckis (1535)
Šeima
Buvo vedęs Aną Laską (m. po 1517), Lenčicos ir Seradzo vaivados Jaroslavo Laskio (?–1521) dukterį nuo santuokos su Siuzana iš Bonkovo-Guros. Vaikai:
Hrazdano stadionas
Hrazdano stadionas – įvairios paskirties stadionas, esantis Jerevane, Armėnijoje. Atidarytas 1971 m. Didžiausias ir vienintelis dviejų aukštų stadionas Armėnijoje.
Pastatytas per 11 mėnesių, atidarymas įvyko 1971 m. gegužės 19 d. Sovietmečiu tai buvo vienas talpiausių SSRS stadionų ir vienas iš nedaugelio dviejų aukštų. Šiame stadione vietos klubas Jerevano „Araratas“ pasiekė žymiausias pergales – laimėjo SSRS futbolo čempionatą (1973), SSRS taurę (1973, 1975). SSRS nacionalinė rinktinė stadione surengė tik dvejas rungtynes (abejas 1978) – su Suomija (10:2) ir Graikija (0:2). Vėliau stadione žaidė Armėnijos futbolo čempionato klubai, šalies nacionalinė rinktinė.
2002 m. stadionas buvo restauruotas, restauracija buvo tęsiama 2006–2008 m. Iš pradžių jame tilpo 75 000 žiūrovų, po dalinės rekonstrukcijos liko 69 000 vietų. Po atskirų sėdimų vietų įrengimo stadionas talpina 55 000 žiūrovų. Antras aukštas įrengtas tik virš vakarinių tribūnų, į kylančios kalvos šlaito pusę. Rytinėje pusėje, žemiau, teka Hrazdano upė.
Ukmergės Vlado Šlaito viešoji biblioteka
Ukmergės Vlado Šlaito viešoji biblioteka – centrinė biblioteka, įsikūrusi Ukmergėje, Vytauto ir J. Basanavičiaus gatvių kampe, turinti 27 filialus didesniuose rajono savivaldybės kaimuose ir 2 padalinius mieste. Ukmergės biblioteka pritaikyta įvairioms kitoms veikloms ir renginiams, vyksta paskaitos Trečiojo amžiaus universiteto lankytojams. Suaugusieji lankytojai naudojasi nauja mokymų klase, skirta kompiuterinio raštingumo ir elektroninių paslaugų mokymams. Atskirose erdvėse vyksta vaikų edukacijos, kompiuterinės pramogos. Įrengta kraštiečio poeto Vlado Šlaito atminimo erdvė. Kasmet bibliotekoje rengiamos poezijos šventės „Debiutai“ ir „Sugrįžimai“, renkamas „Geriausias metų bibliotekininkas“. Nuo 1999 m. teikiama literatūrinė Vlado Šlaito premija geriausių poezijos, meninės prozos ir publicistikos kūrinių autoriams.
Istorija
miniatiūra|240px|left|Bibliotekos pastatas – buvę Ligonių kasų rūmai, Nacionalinės žemės tarnybos skyrius
1922 m. Ukmergėje pradėjo veikti Centrinio knygyno skyrius, atlikęs bibliotekos funkcijas. 1936 m. jis tapo miesto viešąja biblioteka. 1943 m. duomenimis, bibliotekoje buvo 11 198 tomų, 5024 knygų svetimomis kalbomis, 1427 skaitytojų, per mėnesį buvo išduodama 4120 leidinių. Veikė skaitykla. 1946 m. Ukmergės bibliotekoje įkurtas Vaikų literatūros skyrius, 1950 m. tapęs rajonine vaikų biblioteka. 1973–1976 m. buvo centralizuojama rajono bibliotekų veikla. Tuo laikotarpiu uždarytos 12 kaimo bibliotekų. Likusios 39 kaime ir 2 mieste tapo Centrinės bibliotekos filialais. 1995 m. centrinė biblioteka pavadinta viešąja.
2000 m. viešoji biblioteka gavo administracinį pastatą Vytauto gatvėje. Po atlikto remonto jame įsikūrė nauja periodikos ir interneto skaitykla, pritaikyta neįgaliesiems. 2003 m. Vaikų literatūros skyriuje įrengtas Dienos centras.
2005 m. rugsėjo 28 d. biblioteka pavadinta Vlado Šlaito vardu.
2017-2019 m. su ES fondų pagalba vyko bibliotekos rekonstrukcija. Bibliotekos pastatas – 1938 m. statybos. Statiniai niekada nebuvo rekonstruojami, todėl prireikė kapitalinio remonto. Dalį bibliotekos patalpų paliko išsikraustęs Nacionalinės žemės tarnybos skyrius. Buvo įdiegtos modernios naujovės, neatpažįstamai pasikeitė salė. Neįgaliesiems įrengtas keltuvas pakilimui iki viršutinio aukšto.
2019 m. duomenimis, biblioteka turėjo 28 kaimo struktūrinius padalinius. Vienam kaimo padaliniui teko apie 476 gyventojus. Viešojoje bibliotekoje dirbo 39 darbuotojai, kaimo padaliniuose – 29 darbuotojai. Iš viso bibliotekos fonde buvo 187 403 fiz. vnt. dokumentų. Paslaugomis naudojosi 8 019 skaitytojų.
Nuo 2008 m. partnerystės principu su Vilniaus apskrities Adomo Mickevičiaus viešąja biblioteka teikia kraštotyros medžiagą į „Vilnijos vartų“ internetinę svetainę.
Architektūra
Bibliotekos pastatas 1938 m. iškilo kaip apygardos ligonių kasų rūmai, kurie pastatyti pagal Vytauto Landsbergio-Žemkalnio projektą. Jis yra išraiškingos, lietuviškajam modernizmui būdingos architektūros. Buvo moderniai įrengtas: pirmas aukštas skirtas ambulatorijai (ginekologijos, kalnų saulės, diatermijos ir kitų elektroterapijos aparatų kabinetai), antrame aukšte buvo raštinė, vadovų kabinetai, posėdžių kambarys, archyvas. Pusrūsis skirtas katilinei su sargo butu, slėptuvė, sandėliai. 1975 m. prie jo primūrytas priestatas.
Padaliniai
Uždaryti padaliniai:
Henrich Mchitarjan
Henrichas Mchitarjanas (🇦🇲; g. 1989 m. sausio 21 d. Jerevane) – armėnų futbolininkas, saugas. Atstovavo Armėnijos nacionalinės rinktinei.
Karjera
Pyunik futbolo mokyklos auklėtinis. Žaidė rezervinėje komandoje. 2006 m. debiutavo pagrindinės komandos sudėtyje, kai jam buvo 17 metų.
Su Pyunik 2006, 2007, 2008, 2009 m. sezonuose laimėjo Armėnijos lygą, Armėnijos taurę 2009 m. ir Armėnijos supertaurę 2007 bei 2008 m.
Iš Armėnijos išvyko į Ukrainą, kur atstovavo Metalurh Donetsk ir Shakhtar Donetsk.
Žaidė Vokietijoje ir eilę metų atstovavo Borussia Dortmund.
Vėliau persikėlė į Angliją, kur žaidė už Manchester United.
Nuo 2018 m. priklausė Arsenal FC. 2019 m. buvo paskolintas italų AS Roma klubui.
Nuo 2020 m. priklausė AS Roma, o nuo 2022 m. atstovavo Inter Milan.
Karjera nacionalinėje rinktinėje
Debiutavo Armėnijos vyrų futbolo rinktinėje 2007 m. Šiuo metu yra rinktinės kapitonas.
Pasiekimai
🇦🇲 Pyunik
🇺🇦 Donecko „Šahtar“
2023 m. pasaulio greitojo čiuožimo čempionatas
2023 m. pasaulio greitojo čiuožimo čempionatas – Tarptautinė čiuožimo sąjungos organizuojamas geriausių pasaulio greitojo čiuožimo atletų čempionatas, kuris vyko kovo 2 d. – kovo 5 d. Nyderlanduose. Nyderlandų rinktinė pelnė daugiausiai medalių.
Henrich Mchitarjan
Pasiekimai
🇩🇪 Borussia Dortmund
2023 m. pasaulio greitojo čiuožimo čempionatas
Reaguojant į 2022 m. Rusijos invazija į Ukrainą, čempionate neleista startuoti atletams iš Rusijos ir Baltarusijos.
Tai buvo penktasis pasaulio atskirų rungčių čempionatas, kuris vyko Herenveno mieste. Jungtinė Karalystė pelnė istorini pirmąjį pasaulio čempionatų atskirų rungčių medalį.
Moneros
thumb|200px|[[Auksinis stafilokokas (Staphylococcus aureus)]] thumb|200px|Archėja Halobacteria
Monerų taksoną 1866 m. pasiūlė vokiečių zoologas Ernstas Hekelis. Vėliau monerų karalystė panaudota amerikiečių mokslininkų Herberto Kouplando ir Roberto Vitekerio klasifkacijose. Moneromis vadinti patys paprasčiausi gyvieji organizmai. Jiems bendra buvo tai, kad neturi aiškaus ląstelės branduolio ir dauginasi tik nelytiškai. 1977 m. Karlas Vouzas ir Džordžas Foksas publikavo straipsnį, kuriuo įrodinėjo, jog bakterijos ir archėjai tarpusavyje susiję ne ką labiau, negu su eukariotais. Nuo to laiko monerų karalystės taksono palaipsniui atsisakyta.
Rosebelo aukso kasykla
Rosebelo aukso kasykla – aukso atvira kasykla Brokopondo apygardoje, Suriname. Eksploatuojama nuo 2004 m. Skaičiuojama, jog kasyklos rezervų pakaks iki 2028 m.
Pagrindinis akcijų paketas (95 %) priklauso IAMGOLD korporacijai. Dar 5 % kasyklos akcijų priklauso Surinamo šalies vyriausybei.
Salomenka (Ignalina)
Salomenka – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 2 km nuo Mielagėnų.
Njardvikas
Njardvikas – miestas pietvakarių Islandijoje, Sudurnese, Reikjaneso pusiasalyje. Skalaujamas Atlanto vandenyno. 4400 gyventojų (2009 m. duomenys). Išlikusi 1886 m. statyta akmeninė bažnyčia. Veikia vikingų muziejus.
Kesthėjus
Kesthėjus  – miestas vakarų Vengrijoje, Zalos medėje, 30 km į pietryčius nuo Zalaegersego, prie pietvakarinio Balatono ežero galo. Geležinkeliai į Tapolcą, Nadkanižą, Šiofoką, plentai į Zalaegersegą, Vesprėmą, Barčą. Vystoma mašinų gamyba, medienos apdirbimo, statybinių medžiagų, maisto pramonė. Apylinkėse yra boksito kasyklos, plyti vynuogynai. Kesthėjus yra kurortas, turistinis centras, į šiaurės rytus nuo Kesthėjaus yra vienas didžiausių Vengrijoje Čersegtomajaus urvas (ilgis 2,3 km). Veikia Balatono, vyno muziejai, dailės galerija, seniausia Vengrijoje aukštoji žemės ūkio mokykla (nuo 1797 m.). Yra XIV a. antros pusės bažnyčia, Festetičų rūmai (1755 m.), rotušė (apie 1790 m.), XVIII–XIX a. gyvenamieji namai.
2011 m. 83,6 % miesto gyventojų buvo vengrai, 2,1 % – vokiečiai, 0,6 % – čigonai.
Istorija
VI–VII a. dabartinio miesto apylinkėse suklestėjo romanizuota avarų Kesthėjaus kultūra. Kesthėjaus gyvenvietė šaltiniuose minima nuo 1247 m., miestu tapo 1421 m.
Šaltiniai
thumb|left|280px|Miesto užrašas [[senasis vengrų raštas|senuoju vengrų raštu]]
Macu salos
thumb|right|Macu salos Macu salos (trad. kin. 馬祖列島, supapr. kin. 马祖列岛, pinyin: Mǎzǔ Lièdǎo) – salynas Taivano sąsiauryje, į šiaurės vakarus nuo Taivano. Salyną sudaro 19 salų ir salelių. Administraciškai Macu salos laikomos Liandziango apskritimi, kuri priskiriama Kinijos Respublikos (Taivano) Fudziano provincijai. Tai mažiausia apskritis šalyje.
Kinijos Respublika (KR) kontroliuoja tik nedidelę istorinės Liandziango apskrities dalį, didžioji dalis priklauso Kinijos Liaudies Respublikai (KLR), kuri reiškia pretenzijas į visą salyną. Salos pavadintos Macu deivės garbei.
Bendras salyno plotas 29,6055 km², gyventojų 9755 (2008 m. duomenys).
Istorija
Daugumą gyventojų į salas atsikėlė iš žemyninės Kinijos Fudziano provincijos. Čingų dinastijos laikais saloje kartkartėmis apsistodavo japonų piratai.
Skirtingai nei Taivanas ir Penghu salos, Macu salos niekuomet nebuvo perleistos Japonijos imperijai pagal Šimonoseki taikos (1895 m.) nuostatus. Salų Antrojo pasaulinio karo metu taip pat neokupavo japonų pajėgos, nes jos neturėjo didelės karinės reikšmės.
Po to, kai 1949 m. Kinijos nacionalistai (Guomindanas) pasitraukė į Taivano salą, jie išlaikė dalį Liandziango apskrities teritorijos savo valdžioje, taip pat ir visą Dzinmeno apskritį.
Administracinis suskirstymas
4 kaimo tipo gyvenvietes
Šie savo ruožtu skirstomi į 22 kaimus ir 137 apylinkes (鄰).
Olimpiada (reikšmės)
Olimpiada – terminas, turintis kelias reikšmes:
Taip pat:
Portugalijos futbolo varžybos 1968–1969 m.
Portugalijos futbolo varžybos 1968–1969 m.
Vankuverio tarptautinis oro uostas
Vankuverio tarptautinis oro uostas – tarptautinis keleivių ir krovinių oro uostas, veikiantis vakarų Kanadoje, Britų Kolumbijoje, Vankuverio priemiestyje Ričmonde. Jis įsikūręs Jūros saloje, apie 12 km nuo Vankuverio centro.
Oro uoste įsikūrusios Air Canada, Pacific Coastal Airlines, WestJet oro linijos, taip pat čia turi bazes Air North, Air Transat, Sunwing Airlines. Vankuverio oro uostas yra vienas iš aštuonių Kanados oro uostų, turinčių muitinės postą skrydžiams į JAV, vienas iš nedaugelio didžiųjų oro uostų pasaulyje – maršrutinių vandens lėktuvų terminalą.
Volgos aukštupio ežerai
Volgos aukštupio ežerai  – ežerynas Rusijoje (Tverės ir Naugardo sr.), Valdaujaus aukštumoje, Volgos aukštupio (iki santakos su Seližarovka) baseine. Didžiausi ežerai – Volgas (61 km²), Vselugas (37 km²), Strežas (18 km²), Penas (17 km²). Ežerai patenka į Volgos aukštupio tvenkinio patvanką.
Gelvonų koplyčia
Gelvonų miestelyje (Širvintų raj.) stovi kelios koplyčios:
Kijavičų valsčius
Kijavičų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Kijavičai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai.
Mikalojus Volskis (1630)
Mikalojus Volskis  (1553 m. Podgaicuose (dab. Ternopolio apskrities rajono centras, Ukraina) – 1630 m. kovo 9 d. Krokuvoje) – ATR valstybinis veikėjas. Žygimanto III Vazos valdymo metu buvo Karūnos dvaro maršalka (1600–1616 m.), po to Karūnos didysis maršalka (1616–1630 m.), Ravos iždininkas, karūnos kardininkas, Kšepicos ir Olštyno seniūnas.
Biografija
Lenkijos bajorų Volskių giminės atstovas, herbo „Półkozic“ savininkas. Jo tėvas Stanislovas Volskis tarnavo Sandomiro kaštelionu ir Varšuvos dvaro maršalka.
Buvo auklėjamas Austrijos ekshercogo Maksimiliano rūmuose.
Po to, 16 metų bėgyje gyveno Rudolfo II rūmuose. Daug keliavo po Europą, po ko grįžo į tėvynę.
Karaliaus vardu vykdė įvairias diplomatines užduotis, tarnavo pasiuntiniu keliuose Europos rūmuose. Dėka gilių įstatymų žinių ir nuopelnų, įgivendintus su dideliu kilnumu, 1600 m. buvo paskirtas Karūnos dvaro maršalka, o po to 1616 m. – Karūnos didžiuoju maršalka. Tame poste buvo iki savo mirties.
Pakvietė ir atvežė daug amatininkų į Lenkiją.
Stolino apskritis
Stolino apskritis  – Lenkijos administracinis-teritorinis vienetas, egzistavęs 1923–1939 m. dabartinės pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Stolinas.
Istorija
Apskritis įkurta 1923 m. sausio 1 d. iš dalies Lunineco apskrities (5 valsčiai), dalies Pinsko apskrities (1 valsčius) ir dalies Sarnų apskrities (1 valsčius).
Suskirstymas
Apskričiai įvairiu metu priklausė 8 valsčiai:
Gelvonų kapinių koplyčia
Gelvonų kapinių koplyčia – medinė koplyčia, stovinti Širvintų rajone, Gelvonų miestelio kapinėse, prie kelio. Koplyčia pagal paskirtį nenaudojama, išlikę bažnytinio interjero fragmentai (altorius, balkonas).
Koplyčia stūkso kapinių viduryje. Iki jos nuo kapinių vartų veda pagrindinis takas. Šalia stovi apgriuvusi mūrinė koplytėlė. Koplyčios statinys stačiakampio plano, be apsidės, priekiniu fasadu orientuota į vakarus (vartų pusę). Stogas trišlaitis, dengtas malksnomis, su bokšteliu, kurį vainikuoja geležinis kryžius.
Visaginas (reikšmės)
Visaginas gali reikšti:
taip pat:
Salomenka (Prienai)
Salomenka – buvęs kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 19 km nuo Lielionių.
Sandgerdis
Sandgerdis – miestas pietvakarių Islandijoje, Sudurnese. 1580 gyventojų (2016 m. duomenys). Netoli miesto yra tarptautinis Keflavíkurflugvöllur oro uostas. Veikia mokslinių tyrimų centras skirtas gamtos mokslams. Yra muziejus.
Portugalijos futbolo varžybos 1967–1968 m.
Portugalijos futbolo varžybos 1967–1968 m.
UEFA čempionų lyga 2009–2010 m.
Atstovavimas šalims
Europos šalis priklausomai nuo šalies lygos 2003–2008 m. UEFA lygų koeficiento Čempionų lygoje atstovauja 1-4 komandos, tik kai kurios šalys nėra atstovaujamos (Lichtenšteinas, UEFA nepriklausančios Monakas ir Vatikanas).
22 komandos į grupių etapą patenka be atrankos, likusios kovoja dėl 10 kelialapių į grupių etapą: ne čempionai iš 15 stipriausių federacijų kovoja 15-os turnyre dėl 5 vietų, dar dėl 5 vietų kovoja ne stipriausių federacijų čempionai.
Pirmasis atrankos etapas (1/256 finalo)
Rungtynės vyko nuo birželio 30 iki liepos 8 d.
Trečiasis atrankos etapas (1/64 finalo)
Ne čempionų turnyras:
Čempionų turnyras:
Šiame etape pralaimėję klubai patenka į Europos lygos ketvirtąjį atrankos etapą.
Ketvirtasis atrankos etapas (1/32 finalo)
Ne čempionų turnyras:
Čempionų turnyras:
Šiame etape pralaimėję klubai patenka į Europos lygos grupių etapą.
A grupė
Galutinė rikiuotė:
C grupė
Galutinė rikiuotė:
D grupė
Galutinė rikiuotė:
E grupė
Galutinė rikiuotė:
Aleksandar Čavrić
Aleksandaras Čavričius (Александар Чаврић; g. 1994 m. gegužės 18 d.) – futbolininkas iš Serbijos, saugas (vingeris), puolėjas. Kitados atstovavo Serbijos jaunimo rinktinėms.
UEFA čempionų lyga 2009–2010 m.
F grupė
Galutinė rikiuotė:
Aleksandar Čavrić
Karjera
Futbolininko karjerą pradėjo Serbijoje. Vėliau rungtyniavo Belgijoje, Danijoje ir Slovakijoje.
Penghu salos
thumb|right|Penghu salos thumb|right|Penghu administracinis suskirstymas Penghu salos (, pe̍h-ōe-jī: Phêⁿ-ô·-kûn-tó), taip pat žinomos kaip Peskadorų salos ( 'Žvejų salos') – salynas Taivano sąsiauryje, į vakarus nuo Taivano krantų. Jį sudaro 64 nedidelės salos ir salelės. Salos nuo Taivano pakrantės nutolusios 50 km, o nuo žemyninės Kinijos Fudziano provincijos 130 km. Visas salynas sudaro Penghu apskritį, kuri priskiriama Taivano provincijai.
Bendras salyno plotas 141,052 km²; tai antra mažiausia apskritis šalyje, po Liandziango apskrities. Gyventojų 93 446 (2009 m. duomenys). Gyventojai verčiasi žemdirbyste (auginama ryžiai, batatai, soros, sorgai, arachiai, bananai), žvejyba, perlų rinkimu. Kasami fosforitai. Tris didžiausias salas jungia pylimai, tiltas.
Geografija
Salynas Ramiajame vandenyne. Didžiausios salos: Penghu, Juvengas, Baiša. Salos vulkaninės kilmės. Salų reljefe dominuoja žemumos; didžiausias aukštis 48 m v.j.l. Kranto linija vingiuota, jos ilgis 327 km. Daugelį krantų supa koralų rifai.
Klimatas subekvatorinis musoninis; per metus iškrinta apie 1000 mm kritulių (daugiausia vasarą). Žiemą pasireiškia smarkūs vėjai, vasarą – taifūnai.
Istorija
Manoma, dabartinėje Penghu salų teritorijoje žmonės apsigyveno (atsikėlė iš žemyninės Kinijos) III a. pr. m. e. VI a. salas pajungė Kinija. Salų teritorijoje IX ir X a. įsikūrė hanių žvejų bendruomenės. XVI a. praplaukiančių portugalų jūreivių salos pramintos Peskadorų ('žvejų') salomis. Nuo XIV a. vidurio buvo pavaldžios mongolų Juan dinastijai. 1603 m. saloje Mingai dislokavo karines pajėgas, kad užkirstų kelią čia 1622 m. norėjusiems įsikurti olandams. Vis tik 1623 m. olandams pavyko tai padaryti. Apie 1661–1662 m. olandai buvo išstumti. Nuo XVII a. iki 1895 m. Taivaną ir salyną valdė Tungningo karalystė, vėliau Čingų dinastija.
UEFA čempionų lyga 2009–2010 m.
G grupė
Galutinė rikiuotė:
Aleksandar Čavrić
Karjera
2011–2012 m. sezone priklausė FK Banat Zrenjanin. 2012–2014 m. atstovavo OFK Beograd.
UEFA čempionų lyga 2009–2010 m.
Aštuntfinalis
Madrido „Real“ iškrito iš turnyro aštuntfinalyje 6 metus iš eilės.
Aleksandar Čavrić
Karjera
Nuo 2014 m. rugsėjo 1 d. priklausė belgų KRC Genk, o nuo 2015 m. rugpjūčio mėn. nuomos pagrindais rungtyniavo Danijoje, kur atstovavo Aarhus GF.