cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Cure (daina)
Atsiliepimai
Pagal romper.com „The Cure“ yra labai gera daina iš muzikos ir teksto pusės. Dainos žodžiai siunčia pozityvią žinutę. „Lady Gaga pagaliau pristatė mums mėgstamiausią dainą“ – celebmix.com.
„The New York Post“ apžvalgininkas Hardeep Phull rašė: „Lady Gaga paskutinis singlas yra dar vienas šlamštas“. .
Komanda
Sąrašas iš iTunes parduotuvės
Eridanas Bagužas
Eridanas bagužas (g. 2004 m. liepos 28 d.) – Lietuvos futbolininkas, žaidžiantis puolėjo ir atakuojančio saugo pozicijose.
Atstovavo „Džiugo“ klubo pagrindinei ir dublerių ekipoms.
Karjera
Nuo 2017 m. atstovavo Telšių „Džiugo“ jaunimo ekipoms. Žaisdavo jaunimo lygose.
2020 m. sezonas
2020 m. rugpjūčio 29 d. debiutavo pagrindinėje klubo ekipoje rungtynėse prieš „Vilniaus Vyčio“ ekipą. Į žaidimą buvo mestas jau per pridėtą laiką. Žemaičiai nugalėjo varžovus rezultatu 3:1.
2021 m. sezonas
2021 m. buvo pratęsta sutartis. Žaidė Telšių „Džiugo“ ekipoje, kuri debiutavo A lygoje. Žaisdavo ir Džiugas B komandoje, kuri rungtyniavo Antroje lygoje.
Debiutas A lygoje įvyko 2021 m. birželio 18 d. rungtynėse prieš „Žalgirio“ klubą. Pasirodė pačioje rungtynių pabaigoje (oficialiai sužaidė keturias minutes). Vilniečiai pirmavo rezultatu 3:0, tad į aikštę buvo mestas jaunasis žaidėjas.
2021 m. rugpjūčio 22 d. Antros lygos rungtynėse prieš Joniškio „Saned“, pasižymėjo pelnydamas Džiugas B ekipai net penkis įvarčius. Žemaičiai nugalėjo varžovus rezultatu 7:1.
Antrojo šanso A lygoje sulaukė paskutinėse sezono rungtynėse prieš „Žalgirio“ klubą. 2021 m. lapkričio 28 d. į aikštę buvo mestas 86 min. ir oficialiai sužaidė keturias minutes. Šiose rungtynėse vilniečiai nugalėjo rezultatu 3:2.
2021 m. gruodžio mėn. pasirašyta nauja sutartis, kuri galios iki 2023 m. sezono pabaigos. 2021 m. Eridanas Bagužas buvo Džiugas B ekipos lyderis ir kapitonas. Pelnė Antroje lygoje vienuolika įvarčių ir atliko penkis rezultatyvius perdavimus.
2022 m. sezonas
2022 m. kovo 18 d. pranešta, kad žaidėjas skolinamas „Babrungo“ klubui.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Tambo FC
„Tambo“ futbolo klubas arba Tambo FC – profesionalus futbolo klubas, įsikūręs Lomės mieste. Dar žinomas kaip Tambo Football Club de Lome.
Istorija
Klubas įkurtas Lomės mieste, Togo sostinėje. Kitados rungtyniavo Pirmame divizione.
2022 m. rungtyniavo Antrame divizione, „A“ grupėje buvo treti ir pateko į finalinį etapą, o tarp šešių finalininkų liko antroje. Po sezono buvo perkelti į stipriausią šalies lygą.
2022–2023 m. ekipos rungtyniavo vientisoje lygoje. Tarp šešiolikos dalyvių ekipa liko aštuntoje vietoje.
Sezonai
Šaltiniai:
Ratkūnai (Pasvalys)
Ratkūnai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Kiemėnų.
Litvinovų Lugas
Litvinovų Lugas – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Šudzialovo valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Markovų Vigonas
Markovų Vigonas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šudzialovo valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į pietus nuo Šudzialovo, apie 20 km į pietryčius nuo Sokulkos ir 35 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas yra 154 m aukštyje virš jūros lygio.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Carska Bara
Biologija
thumb|250px|Saulėlydis
Flora
Pelkėje auga: kraujažolė, pelynas, dedešva, pievinis šalavijas, geltonasis vilkdalgis, monažolė ir balinis ajeras.
Fauna
Carska Baros pelkėje ir netolimojoje Begejos upėje yra 24 skirtingos žuvų rūšys. Gyvena amfibijos (ugninė salamandra, didžioji kūdrinė varlė) ir reptilijos (vikrusis driežas, balinis vėžlys).
Gyvenantys žinduoliai: pilkasis staras, vilpišys, rudasis pelėnas, stirna, rudoji lapė, pilkasis kiškis, ondatra, šikšnosparniai, tamsusis šeškas ir kiti.
Tuvaliečiai
XV–XVI a. Tuvalu salas apgyvendino samojiečiai, vėliau ilgą laiką smarkiai veikę susidariusią tuvaliečių tautą. XIX–XX a. buvo veikiami kiribačių. Turi daug bendrybių su tokelaujiečiais.
Tradiciniai verslai – žvejyba, ryklių medžioklė, rankinė žemdirbystė (kolokazija, jamsai, batatai, kokosai, bananai, pandanai), kiaulininkystė. Tuvaliečiai yra įgudę laivų statytojai ir jūrininkai. Dabar dirba kopros paruošimo pramonėje, gamina turistams papuošalus iš kriauklių.
Tuvaliečių salai vadovauja vadas ir seniūnų taryba. Karalių paeiliui iškelia aristokratų šeimos. Gyvena gimininėmis šeimomis, paveldėjimas ambilinijinis. Paplitęs vaikų įvaikinimas. Giminė užima apibrėžtą plotą, statosi bendrą būstą. Dabar dažniausiai gyvena mažosiomis šeimomis. Kiekvienos salos gyventojai turi nuosavą geneologiją.
Tradiciniame tuvaliečių tikėjime daug dėmesio skirta protėviams, juos simbolizuodavo kaukolės. Išlikę akmeninių šventyklų (Niutao saloje), skulptūrų. Pasakojamos legendos apie didžius jūrininkus, paskutintosios Niulakitos salos apgyvendinimą.
Hohenemsas
Hohenemsas  – miestelis Forarlbergo žemėje, vakarų Austrijoje. Įsikūręs Austrijos vidurio Reino slėnio dalyje. Netoli pasienio su Šveicarija. 15 941 gyventojas (2016 m. sausio 1 d. duomenys). Hohenemse yra renesanso stiliaus rūmai, statyti XVI a. bei žydų muziejus.
Miestelis įsikūręs 432 m aukštyje virš jūros lygio, nutolęs maždaug 16 km į pietus nuo Bodeno ežero. Hohenemso plotas – 29 km², 42 % padengti mišku. Suskirstytas į rajonus: Markt (centras), Oberklien ir Unterklien (šiaurė), Hohenems-Reute (rytai), Schwefel (pietus) ir Herrenried (vakarai).
Hohenemse gimė Christian Klien (autosporto lenktynininkas).
Raubiškiai (Švenčionys)
Raubiškiai – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Magūnų.
Tenenių ąžuolas
Tenenių ąžuolas, taip pat Nepriklausomybės ąžuolas – išskirtinis ąžuolas, augantis Šilalės rajono savivaldybėje, Tenenių miestelyje, skvere priešais Šv. Barboros bažnyčios šventorių. Aptvertas metaline grandine ant betoninių stulpelių, yra nedidelis akmuo su įrašu apie paminklinį medį. Tenenių ąžuolas vietos šaulių iniciatyva pasodintas Lietuvos valstybės atkūrimo 1918 m. proga 1928 m. Ant akmens, gulinčio šalia kamieno, pritvirtinta juoda granitinė lenta su įrašu „LIETUVOS / NEPRIKLAUSOMYBĖS / 10-MEČIUI / 1928 m. TENENIŲ / ŠAULIAI“. Pasakojama, kad prie medžio užkastas tą faktą pažymintis aktas.
Duomenys
Šilalės rajono savivaldybės tarybos 2006 m. gruodžio 29 d. sprendimu Nr. T1-1324 paskelbtas gamtos paveldo objektu. Pagrindinės charakteristikos (duomenų šaltiniai: 2012-06-03):
Novak Ðoković
Novakas Džokovičius (, g. 1987 m. gegužės 22 d.) – Serbijos tenisininkas, 2023 m. „Teniso profesionalų asociacijos“ (ATP) vyrų vienetų reitinge užimantis 1-ąją vietą. Jis yra laikomas vienu geriausių tenisininkų istorijoje. Jį treniruoja buvęs Serbijos tenisininkas Goran Ivanisevic.
Su 23 didžiojo kirčio turnyrų titulų, jis užima 1-ąją vietą tarp daugiausiai jų pelniusių tenisininkų. Iš viso rekordiškai 388 savaites buvo 1-oje ATP reitingo vietoje ir 7 kartus užėmė ATP metų pabaigos 1-ąją vietą. Džokovičius iškovojo dešimt „Australian Open“, septynis „Vimbldono“, tris „US Open“ ir tris „French Open“ titulus. 2016 m. jis tapo aštuntuoju tenisininku istorijoje, iškovojusiu karjeros didįjį kirtį, o laimėjęs 2016 m. „French Open“ tapo trečiuoju visų keturių pagrindinių titulų savininku vienu metu ir pirmasis tai padaręs ant skirtingų dangų.
CSD Macará
Club Social y Deportivo Macará, o trumpiau vadinamas Deportivo Macará, Macará Ambato, CSyD Macará – profesionalus Ekvadoro futbolo klubas, rungtyniaujantis aukščiausioje lygoje. Įsikūręs Ambate. Namų rungtynes žaidžia „Bellavistos“ stadione, talpinančiame daugiau nei tūkst. žiūrovų.
Istorija
Klubas įkurtas 1939 m. rugpjūčio 25 d. Rungtyniavo A serijoje.
Bahamų transportas
Šis straipsnis skirtas Bahamų transportui aprašyti.
Uostai
Uostais susisiekiama tarp salų. Su mažesnėmis salomis susisiekiama valtimis.
Oro uostai
Šalyje yra 62 oro uostai. Yra 2 tarptautiniai oro uostai: Nassau ir Grand Bahama tarptautiniai oro uostai. 33 oro uostai turi asfalto dangą. Bahamos taip pat turi 1 sraigtasparnių nusileidimo aikštelę.
Thích Nhất Hạnh
Tchik Njat Hanis (Thích Nhất Hạnh, vietnamietiškas tarimas: [tʰǐk̟ ɲə̌t hâjŋ̟ˀ], vardas gimimo metu – Nguyễn Xuân Bảo; g. 1926 m. spalio 11 d. – 2022 m. sausio 22 d.) – vietnamiečių tchien budistų vienuolis, taikos aktyvistas, poetas, daugybės knygų autorius ir mokytojas, įkūręs Slyvų kaimo tradiciją, pripažintą kertine vadinamam įsitraukiančiojo budizmo socialiniam judėjimui. Vadinamas „dėmesingo įsisavinimo tėvu“ ir laikomas viena pagrindinių religinių figūrų populiarinant budizmą ir ypač dėmesingą įsisąmoninimą Vakaruose.
Septintojo dešimtmečio viduryje Njat Hanis įkūrė Jaunimo socialinių paslaugų mokyklą ir įsteigė budistų bendruomenę. Dėl konflikto su budistus persekiojusia Pietų Vietnamo valdžia ir prieš karą nukreipto aktyvizmo buvo priverstas išvykti iš šalies. 1967 m. Martinas Liuteris Kingas Jaunesnysis jį nominavo Nobelio taikos premijai. Njat Hanis įkūrė dešimtis vienuolynų ir praktikos centrų ir daug metų gyveno Slyvų kaimo vienuolyne, kurį įkūrė 1982 m. pietvakarių Prancūzijoje netoli Tenako gyvenvietės. Daug keliavo po užsienio šalis, vesdamas rekolekcijas ir pokalbius. Njat Hanis propagavo gilų klausymąsi kaip nesmurtinį konflikto sprendimą ir siekė didinti supratimą apie visų gamtos elementų tarpusavio ryšį. Savo knygoje „Vietnamas: Lotosas ugnies jūroje“ jis pirmą kartą pavartojo terminą „įsitraukiantis budizmas“.
Vietnamą suvienijus komunistams ir šalyje įsigalėjus ateizmą propaguojančiai valdžiai, santykiai su nauja valdžia taip pat buvo sudėtingi. Dėl to 39 metus vienuolis gyveno tremtyje. 2005 m. jam buvo suteiktas leidimas apsilankyti savo gimtojoje šalyje. 2018 m. jis grįžo į Vietnamą į savo pradinę Tuhjau šventyklą, esančią netoli Hujės, kur gyveno iki savo mirties 2022 m.
Njat Hanis nevartojo gyvulinės kilmės produktų, tokiu savo pasirinkimu praktikavęs nesmurtinį santykį su gyvūnais.
Yra į lietuvių kalbą išverstų Tchik Njat Hanio knygų – „Kur auga lotosai“, „Ramybė su kiekvienu žingsniu“, „Senasis baltųjų debesų kelias“, „Gyvasis Buda, gyvasis Kristus“.
Ankstyvasis gyvenimas
Tchik Njat Hanis gimė 1926 m. spalio 11 d. centriniame Vietname esančioje senojoje sostinėje Hujėje. Jam buvo duotas Ngujeno Sen Bao vardas. Vietnamo poetas Ngujenas Din Čieu buvo jo protėvis. Jo tėvas Ngujenas Din Fukas buvo kilęs iš Tančiungo kaimo netoli Hujės, dirbo Prancūzijos kolonijinėje administracijoje. Jo motina Trần Thị Dĩ buvo namų šeimininkė, kilusi iš Zolino apskrities. Njat Hanis buvo penktas vaikas šeimoje iš šešių. Iki penkerių metų jis su gausia šeima gyveno savo močiutės namuose. Prisiminimuose minėjo, kaip jautė džiaugsmą septynerių ar aštuonerių metų pamatęs taikaus Budos, sėdinčio ant žolės, paveikslą. Vienos mokyklinės ekskursijos metu jis aplankė kalną, ant kurio gyveno atsiskyrėlis, kuris, kaip teigiama, sėdėjo ramiai dieną ir naktį, kad taptų ramus kaip Buda. Vietovė ir šulinys, iš kurio atsigėrė vandens, jam paliko neišdildomą įspūdį, galop nulėmusį jo vienuolystės kelią. Apie norą tapti vienuoliu su tėvais pasidalino dar dvylikos. Iš pradžių tokį sūnaus norą vertinę atsargiai, galiausiai nusileido ir 16 metų Njat Hanis ėmėsi vienuolio amato.
Studijos
Būdamas 16 metų Njat Hanis įstojo į vienuolyną Tuhjau šventykloje, kur jo pagrindinis mokytojas buvo dzeno meistras Tan Kui Čen Tatas, kilęs iš 43-osios Lâm Tế Zen mokyklos kartos ir devintosios Liễu Quán mokyklos kartos. Čia trejus metus kaip vienuolyno naujokas ir mokėsi vietnamiečių Mahajanos ir Theravada budizmo tradicijų. Čia jis taip pat išmoko kinų, anglų ir prancūzų kalbų. Njat Hanis lankė Baokuoko budistų akademiją. Nepatenkintas tuo, kad akademijoje, anot Njat Hanio, stinga filosofijos, literatūros ir užsienio kalbų mokymo, akademiją 1950 m. paliko ir apsigyveno Ankvanio pagodoje Saigone, kur 1951 m. buvo įšventintas vienuoliu. Mokydamasis Saigono universitete, kur studijavo realinius mokslus, pajamų gaudavo pardavinėdamas knygas ir poeziją.
1955 m. Njat Hanis grįžo į Huję ir dvejus metus dirbo oficialaus Vietnamo visuotinės budistų asociacijos leidinio „Vietnamiečių budizmas“ (, redaktoriumi, kol leidinio leidyba buvo sustabdyta, nes aukštesnio rango vienuoliai nepritarė jo mintims. Paties Njat Hanio nuomone, tai galėjo lemti jo išsakoma nuomonė, kad įvairioms Pietų Vietnamo budistų organizacijoms reikia vienytis. 1956 m., kai jis buvo išvykęs mokytojauti į Dalatą, jo vardas buvo išbrauktas iš šventyklos šventikų sąrašų. 1957 m. pabaigoje Njat Hanis nusprendė Dailao miške netoli Dalato įkurti vienuolių „pasipriešinimo bendruomenę“, pavadintą Fumboi . Šiuo laikotarpiu jis dėstė netoliese esančioje gimnazijoje ir toliau rašė, propaguodamas humanistinio, vieningo budizmo idėją.
1959–1961 m. Njat Hanis skaitė keletą trumpų kursų apie budizmą įvairiose Saigono šventyklose, įskaitant didžiąją Salojo pagodą, kur jo paskaitos buvo atšauktos sesijos viduryje, o pats Njat Hanis nušalintas nuo dėstymo. Susidūręs su tolesniu tiek religinės, tiek pasaulietinės valdžios Vietname pasipriešinimu, Njat Hanis 1960 m. priėmė Fulbraito stipendiją studijuoti lyginamąją religijotyą Prinstono universitete. 1961 m. studijavo Prinstono teologinėje seminarijoje. 1962 m. jis buvo paskirtas budizmo dėstytoju Kolumbijos universitete, taip pat dėstė Kornelio universitete. Tuo metu Njat Hanis be gimtosios vietnamiečių gerai mokėjo prancūzų, klasikinę kinų, sanskrito, pali ir anglų kalbas.
Dvasininko karjera Pietų Vietname
1963 m. gruodžio 16 d. Njat Hanis grįžo į Pietų Vietnamą, kuriame neseniai buvo įvykęs karinis perversmas, po kurio į valdžią atėjo katalikų fundamentalistas prezidentas Ngo Dinh Diemas. Grįžti į Pietų Vietnamą jo paprašė Thik Či Kvangas, vienuolis, aktyviai protestavęs prieš naujos valdžios vykdomą budistų daugumos diskriminaciją, prašęs padėti pertvarkyti Vietnamo budistų asociaciją. Įvykus kongresui Budistų visuotinė asociacija ir kitos budistinės grupės 1964 m. sausio mėn. susivienijo į Vieningą Vietnamo budistų bažnyčią. Njat Hanis pasiūlė šio budistų organo vykdomajai valdžiai viešai paraginti nutraukti Vietnamo karą, padėti įkurti budizmo studijų institutą, skirtą būsimiems lyderiams rengti, ir sukurti centrą, kuriame pacifistine ir budizmo dvasia būtų ruošiami socialiniai darbuotojai.
1964 m. du Njat Hanio mokiniai įkūrė „La Boi Press“, gavę paraną iš ponios Ngo Van Hieu. Per dvejus metus buvo išspausdinta 12 knygų, tačiau 1966 metų leidėjams grėsė areštas ir kalėjimas dėl sugriežtėjusios cenzūros šalyje. Njat Hanis taip pat redagavo savaitinį žurnalą „Hải Triều Âm“ (liet. Kylančios bangos garsas), oficialų suvienytosios budistų asociacijos leidinį, nuolat pasisakydamas už taiką ir susitaikymą, ypač 1964 m. rugsėjį, netrukus po incidento Tonkino įlankoje, ragindamas susitarti dėl taikos, komunistus Vietkongo partizanus vadindamas broliais. Žurnalas Pietų Vietnamo vyriausybės buvo uždarytas.
1966 m. gegužės 1 d. Tuhjau šventykloje vykusios ceremonijos metu Njat Hanis tapo dharmačarja (mokytoju) ir Tuhjau šventyklos bei dukterinių vienuolynų dvasiniu vadovu.
1964 m. kovo 13 d. Njat Hanis ir Ankvanio pagodos vienuoliai, remiami Pietų Vietnamo budistų asociacijos, įkūrė Aukštųjų budizmo studijų institutą, netrukus pervadintą Vạn Hanh budistiniu universitetu. Šioje Saigone įsikūrusioje privačioje įstaigoje buvo dėstomos budizmo studijų, vietnamiečių kultūros ir kalbų disciplinos. Njat Hạnis čia dėstė budistinę psichologiją ir pradžniaparamitos literatūrą bei rinkdamas lėšas iš rėmėjų padėjo finansuoti universitetą.
1964 m. buvo vienas iš Jaunimo socialinių paslaugų mokyklos įkūrėjų. Mokyklos tikslas – vykti į kaimo vietoves steigti mokyklų, statyti sveikatos priežiūros klinikų ir padėti atstatyti kaimus. Mokyklos kolektyvą sudarė 10 000 savanorių ir socialinių darbuotojų, kurie padėjo karo nuniokotiems kaimams, atstatė mokyklas ir įkūrė medicinos centrus. Netrukus po to išvyko į JAV, iš kurios į Pietų Vietnamą jam nebebuvo leista grįžti. Už mokyklos veiklą liko atsakinga sesuo Čian Khong. Njat Haniui iš pradžių buvo suteikta didelė autonomija valdyti minimą mokyklą, kuri buvo Vạn Hanjo universiteto dalis. Tačiau 1966 m. balandžio mėn. Vạn Hanjo studentų sąjungai paskelbus „Kvietimą taikai“, vicekancleris išformavo studentų sąjungą ir pašalino Jaunimo socialinių paslaugų mokyklą iš universiteto globos.
Njat Hanis XX a. septintojo dešimtmečio viduryje įkūrė Tarpusavio buvimo ordiną, vienuolių ir pasauliečių grupę, ir jai vadovavo, mokydamas dėmesingo įsisąmoninimo praktikų. Iš pradžių ordiną sudarė šeši Jaunimo socialinių paslaugų mokyklos valdybos nariai, trys vyrai ir trys moterys, davusieji įžadą praktikuoti keturiolika įsitraukusiojo budizmo priesakų. 1981 m. jis pridėjo septintąjį narį.
1967 m. Niet Či Mai, viena iš pirmųjų šešių Tarpusavio buvimo ordino narių, protestuodama prieš Vietnamo karą susidegino priešais Tunghiemo pagodą Saigone. Vėliau Njat Hanis aiškino vakariečiams, kad Thích Quảng Đức ir kiti protestų metu susideginę Vietnamo budistų vienuoliai, atliko ne savižudybės aktą, bet veikiau tokiais veiksmais siekė „sujaudinti engėjų širdis ir atkreipti pasaulio dėmesį į kančias, kurias tuomet patyrė vietnamiečiai“.
Tarpusavo buvimo ordinas išsiplėtė į tarptautinę pasauliečių ir vienuolijų bendruomenę, praktikuojančią „dėmesingo įsisąmonimo praktiką, etišką elgesį ir atjautą visuomenėje“. Iki 2017 m. grupė išaugo iki kelių tūkstančių narių.
Vạn Hanio universitetą perėmė vienas iš kanclerių, kuris apkaltino Čian Khong esant komuniste, norėjo nutraukti ryšius su Njat Haniu ir Jaunimo socialinių paslaugų mokykla. Nuo to laiko Jaunimo socialinių paslaugų mokyklai daug sunkiau stengėsi surinkti lėšų, būta keletas išpuolių prieš narius. Nepaisant to, mokykla ir toliau atsisakė paremti kurią nors iš konflikutojančių pusių.
Gyvenimas tremtyje
thumb|Slyvų kaimo bendruomenė [[Tailandas|Tailande.]] Njat Hanis grįžo į JAV 1966 m., kad vadovautų Vietnamo budizmo simpoziumui Kornelio universitete ir tęstų darbą taikos labui. Profesorius Džordžas Makturnanas Kahinas iš to paties Kornelio universiteto, dirbantis JAV vyriausybės užsienio politikos konsultantu, Njat Hanį pakvietė dalyvauti forume apie JAV politiką Vietname. Birželio 1 d. Njat Hanis paskelbė JAV vyriausybei skirtą penkių punktų pasiūlymą, kuriame rekomendavo (1) JAV aiškiai pareikšti savo norą padėti Vietnamo žmonėms suformuoti vyriausybę, kuri „tikrai siektų raguoti į Vietnamo poreikius“; 2) JAV ir Pietų Vietnamas turi nutraukti oro antskrydžius Vietname; (3) visos antikomunistinės karinės operacijos turi būti grynai gynybinės; (4) JAV turi parodyti norą pasitraukti per kelis mėnesius; ir (5) JAV turi pasisiūlyti sumokėti už šalies atstatymą. Šie pasiūlymai buvo išleisti 1967 m. išleistoje knygoje „Vietnamas – Lotosas ugnies jūroje“. Pietų Vietnamo režimas atsakė apkaltindamas jį išdavyste ir esant komunistu.
Njat Hanis persikėlė į Paryžių 1966 m. ir tapo Vietnamo budistų taikos delegacijos pirmininku.
1969 m. Njat Hanis įkūrė Vieningą budistų bažnyčią Prancūzijoje (nepriklausomą nuo Vietnamo vieningos budistų bažnyčios), o 1975 m. įsteigė Saldžiųjų bulvių meditacijos centrą Fontvanės kaime, Foredote, netoli Trua, į pietryčius nuo Paryžiaus. Kitus septynerius metus jis daugiausia dėmesio skyrė rašymui ir baigė „Dėmesingo įsisąmoninimo stebuklas“, „Mėnulio bambukas“ ir „Saulė mano širdis“.
Njat Hanis pradėjo mokyti dėmesingo įsisąmoninimo aštuntojo dešimtmečio viduryje savo knygomis, ypač 1975 m. išleistoje „Dėmesingo įsisąmoninimo stebukle“. Interviu leidiniui „On Being“ jis paaiškino, kad „Dėmesingo įsisąmoninimo stebuklas“ buvo „parašytas pirmiausia mūsų socialiniams darbuotojams Vietname, nes jie gyveno tokiomis sąlygomis, kai mirties pavojus tykojo kiekvieną dieną. Taigi iš užuojautos, iš noro padėti jiems tęsti savo darbą, „Dėmesingo įsisąmoninimo stebuklas“ buvo parašytas kaip praktinis žinynas. Ir kadangi dabar daug draugų Vakaruose galvoja, kad jiems tai naudinga, todėl leidžiame knygą išversti į anglų kalbą.“
Kai 1975 m. Šiaurės Vietnamo armija perėmė pietų kontrolę, Njat Haniui nebuvo leista grįžti į Vietnamą, o jo publikacijos komunistinės valdžios buvo uždraustos. Netrukus jis pradėjo dėti atkyvias pastangas gelbėti žmones valtyse – pabėgėlius iš Vietnamo Siamo įlankoje, tačiau patyręs spaudimą iš Tailando ir Singapūro vyriausybių tą daryti liovėsi.
Pasakodamas apie savo patirtį po daugelio metų, Njat Hanis sakė, kad apie valtyse gyvenančių žmonių kančias sužinojo lankydamasis Singapūre ir dalyvaudamas konferencijoje apie religiją ir taiką: "Tiek daug žmonių žūdavo vandenyne, o Singapūras laikėsi labai griežtos politikos žmonių valtyse atžvilgiu… Singapūro politika tuo metu buvo atstumti žmones valtyse; taip pat Malaizijos. Jiems buvo geriau, kad žmonės valtyse mirtų vandenyne, vietoje to, kad įsileistų juos į sausumą ir paverstų kaliniais. Kiekvieną kartą, kai prie kranto priartėdavo valtis su žmonėmis, jie bandydavo juos išstumti [atgal] į jūrą, kad [ten] mirtų. Jie nenorėjo priimti [jų]. O tie žvejai, kurie iš atjautos gelbėdavo žmones valtyje nuo nuskendimo jūroje, būdavo baudžiami. Jie turėdavo sumokėti labai didžiulę pinigų sumą, kad kitą kartą nebeturėtų drąsos žmonių valtyje saugoti."Tchik Njat Hanis pasiliko Singapūre, kad surengtų slaptą gelbėjimo operaciją. Padedamas pavienių asmenų iš Prancūzijos, Nyderlandų ir kitų Europos šalių, jis išsinuomojo valtį, kad atgabentų maisto, vandens ir vaistų pabėgėliams jūroje. Pabėgėlius gelbėję žvejai iškviesdavo jo komandą, kuri vidurnaktį nugabendavo pabėgėlius į Prancūzijos ambasadą, o ryte darbuotojai juos aptikdavo ir perduodavo policijai, kuri šiuos sulaikydavo ir perkeldavo į pakankamai saugias sulaikymo vietas.
Singapūro vyriausybei aptikus slaptą tinklą, policija apsupo organizacijos biurą ir konfiskavo Njat Hanio ir Čian Khong pasus, liepdama jiems per 24 valandas išvykti iš šalies. Tik įsikišus tuomečiam Prancūzijos ambasadoriui Singapūre Žakui Gaso, jiems buvo skirta 10 dienų gelbėjimo operacijoms užbaigti.
Njat Haniui ilgą laiką buvo neleista vykti į Singapūrą. Šioje šalyje jis apsilankė tik 2010 m., vadovaudamas meditacijos rekolekcijoms Kong Meng San Phor Kark Sy vienuolyne.
Raubonys (Alytus)
Raubonys – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 6 km nuo Norgeliškių.
Thích Nhất Hạnh
Gyvenimas tremtyje
1982 m. Njat Hanis ir Čian Khong įkūrė Slyvų kaimo vienuolyną, viharą Dordonėje netoli Bordo miesto. Vienuolynas yra vienas didžiausių budistų vienuolynų Europoje ir Amerikoje.
Minkovcė
Minkovcė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šudzialovo valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į šiaurės rytus nuo Šudzialovo, apie 17 km į rytus nuo Sokulkos ir 48 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Thích Nhất Hạnh
Gyvenimas tremtyje
Pasak Tchik Njat Hanio fondo, Slyvų kaimo bendruomenės įstiraukiančio budizmo labdaros organizacijos, 2017 m. Njat Hanio vienuolijų ordiną sudarė daugiau nei 750 vienuolijų visame pasaulyje įsikūrusiuose vienuolynuose.
Gyvenant tremtyje Njat Hanio uždraustos knygos dažnai būdavo nelegaliai gabenamos į Vietnamą.
Minkovcė
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Thích Nhất Hạnh
Gyvenimas tremtyje
thumb|su kitais dvasiniais mokytojais [[Rewata Dhamma|Revata Dhama, Sangharakšita 1992 m. Tchik Njat Hanis pirmas iš dešinės.]] 2014 m. pagrindiniai žydų, musulmonų, hinduistų, budistų, anglikonų, katalikų ir ortodoksų krikščionių lyderiai susitiko pasirašyti bendrą įsipareigojimą prieš šiuolaikinę vergovę; jų pasirašytoje deklaracijoje buvo raginama iki 2020 m. panaikinti vergiją ir prekybą žmonėmis. Njat Hanį atstovavo Čian Khong.
Trumpas sugrįžimas į suvienytą Vietnamą
thumb|Njat Hanis tarp budistų vienuolių vizito į Vietnamą 2007 m. metu. 2005 m. po ilgų derybų Vietnamo vyriausybė leido Njat Haniui apsilankyti gimtinėje. Jam taip pat buvo leista ten mokytojauti, išleisti keturias savo knygas vietnamiečių kalba ir keliauti po šalį su vienuoliais ir pasauliečiais savo ordino nariais, sugrįžti į savo Hujėje esančią pirminę šventyklą. Njat Hanis atvyko sausio 12 d., praėjus 39 metams po gyvenimo tremtyje. Toks Njat Hanio žingsnis Vietnamo budistų buvo įvertintas daugiausiai neigiamai. Tchik Vien Dinis, rašydamas uždraustos Vieningosios Vietnamo budistų bažnyčios (UBCV) vardu, paragino Njat Hanį viešai pasisakyti prieš Vietnamo vyriausybės vykdomus tikėjimo laisvės suvaržymus. Vien Dinis baiminosi, kad vyriausybė šią kelionę panaudos kaip propagandą, teigdama, kad tikėjimo laisvės būklė ten gerėja, nors iš tiesų piktnaudžiavimas tęsiasi.
Nepaisant prieštarinų vertinimų, Njat Hanis grįžo į Vietnamą 2007 m. Tuo metu Vieningosios Vietnamo budistų bažnyčios vadovams Thik Hiujen Kvangui ir Thik Kvang Do buvo pritaikytas namų areštas. Vieningosios Vietnamo budistų bažnyčia jo vizitą pavadino išdavyste, kuria jis išreiškiąs norą bendradarbiauti su savo tikėjimo brolių ir seserų engėjais. Vieningosios Vietnamo budistų bažnyčios atstovo Vo Van Ai žodžiais, „Hanojaus vyriausybė manipuliuoja Tchik Njat Hanio kelione, siekdama nuslėpti savo represijas prieš Vieningą budistų bažnyčią ir sukurti klaidingą įspūdį apie tariamą tikėjimo laisvę Vietname“. Slyvų kaimo tinklalapyje buvo išvardyti trys jo 2007 m. kelionės į Vietnamą tikslai: remti naujus vienuolius savo ordine; organizuoti ir vesti „Didžiąsias giedojimo ceremonijas“, skirtas išgydyti po Vietnamo karo likusias žaizdas; ir vesti rekolekcijas vienuoliams ir pasauliečiams. Giedojimo ceremonijos iš pradžių buvo vadinamos „ Didžiuoju rekviem melstis vienodai už visus, kad būtų atrišti neteisingo kentėjimo mazgai“. Kadangi tai suponavo, kad bus „vienodai“ meldžiamasi ir už Pietų Vietnamo ir JAV karius, Vietnamo pareigūnai tokį pavadinimą laikė nepriimtinu ir reikalavo pakeisti, dėl ko Njat Hanis pavadinimą sutrumpino į „Didįjį rekviem meldimuisi“. 2007 m. vizito metu Njat Hanis pasiūlė prezidentui Ngujenui Minh Trietui nutraukti religijos kontrolę. Į tai reaguodamas provincijos policijos pareigūnas vėliau pokalbio su žurnalistu metu apkaltino Njat Hanį pažeidus Vietnamo įstatymus ir pasiūlė „sutelkti dėmesį į budizmą ir nesikišti į politiką“.
Njat Hanis taip pat buvo žinomas dėl ekumenizmo tarp skirtingų tikėjimų siekimo. Martinas Liuteris Kingas, nominuodamas Tchik Njat Hanį Nobelio premijai, rašė: „Jo taikos idėjos, jei būtų pritaikytos, suteiktų varomąją jėgą ekumenizmui, pasaulinei brolybei, žmonijai“. Mertonas savo 1966 m. esė „Njat Hanis yra mano brolis“ rašė: „Su Njat Haniu turiu daug daugiau bendro nei su daugeliu amerikiečių, ir nedvejoju to pripažinti. Labai svarbu, kad tokie saitai būtų laikomi priimtinais. Tai naujo solidarumo saitai… kurie pradeda ryškėti visuose penkiuose žemynuose ir kurie viršija politines, religines ir kultūrines ribas, vienydami jaunus vyrus ir moteris kiekvienoje šalyje ten, kur yra konkrečiau nei idealas ir kur yra gyviau nei programa“ Tais pačiais metais Njat Hanis susitiko su popiežiumi Pauliumi VI; susitikimo metu abu paragino tiek katalikus, tiek budistus kartu siekti pasaulio taikos, ypač kas susiję su konfliktu Vietname. Pasak budizmo tyrėjos Sali B. King, Njat Hanis „puikiai mokėjo perteikti savo mokymus universalaus dvasingumo kalba, o ne specifine budistine terminologija. Šio universalaus dvasingumo kalba yra tokia pati kaip pagrindinės vertybės, išreikštos ir kitose religijose“.
Paskutiniai gyvenimo metai
2014 m. lapkritį Njat Hanis patyrė sunkų insultą ir buvo paguldytas į ligoninę. Po kelis mėnesius trukusios reabilitacijos jis buvo paleistas iš Bordo Segaleno universiteto insulto reabilitacijos klinikos. 2015 m. liepą jis išskrido į San Franciską, kur jam buvo vykdoma intensyvi reabilitacijos programa Kalifornijos universiteto San Franciske medicinos centre. 2016 m. sausio mėn. grįžo į Prancūziją, o po metų išvyko į Tailando slyvų kaimą. Likusią gyvenimo dalį nebegalėjo kalbėti.
2018 m. lapkritį Slyvų kaimo bendruomenės pranešime spaudai patvirtinta, kad Njat Hanis, tuomet 92 metų, paskutinį kartą grįžo į Vietnamą, kur „likusias dienas“ praleis Tuhjau šventykloje. Susitikime su vyresniais mokiniais jis „aiškiai išsakė norą grįžti į Vietnamą gestais ir galvos purtymu ar linktelėjimu atsakant į klausimus“. Nors ir nebegalėjo kalbėti, buvo sekamas civilių drabužiais apsirengusių policininkų.
Raudankos
Raudankomis vadinami kaimai Zarasų rajone:
Thích Nhất Hạnh
Mirtis
thumb|250x|Njat Hanio laidotuvės. Njat Hanis mirė savo rezidencijoje Tuhjau šventykloje 2022 m. sausio 22 d., sulaukęs 95 metų, dėl komplikacijų po prieš septynerius metus įvykusio insulto. Jo gedėjo įvairios budistų grupės Vietname ir už jo ribų. Tarp pareiškusiųjų užuojautą buvo Dalai Lama, Pietų Korėjos prezidentas Mun Džėinas ir Jungtinių Valstijų valstybės departamentas. Laidotuvės truko penkias dienas. Kūnas kremuotas sausio 29 d., o pelenai, vykdant velionio valią, išbarstyti Tuhjau šventykloje ir šventyklose, susijusiose su Slyvų kaimu.
Trečioji simfonija
miniatiūra| „Trečiosios simfonijos“ rankraščio titulinis lapas su sunaikintu užrašu „skirta Bonapartui“ Trečioji simfonija (Simfonija Nr. 3, Es−dur, op. Nr. 55), dar vadinama „Herojine simfonija“ – vokiečių klasikinės muzikos kompozitoriaus Liudviko van Bethoveno simfonija, pirmąkart atlikta 1805 metais. Tai yra plačiausios apimties instrumentinis ir vienas žinomiausių L. van Bethoveno kūrinių.
1804 m. rugpjūčio 10 d. laiške Leipcigo leidėjams Breitkopfui ir Harteliui L. van Bethovenas užsiminė: „Manau, kad ji sudomins muzikos klausytojus“. Simfonija vadinama „Herojine“ dėl jos dramatiško patoso, tačiau L. van Bethovenas iš tiesų ją buvo pasiruošęs dedikuoti Napoleonui, kuris tuo metu buvo pasiekęs savo karvedžio šlovės viršūnę ir daugelio, pritariančių Prancūzijos didžiosios revoliucijos idealams, buvo laikomas didvyriu. Be to, tuo metu L. van Bethovenas planavo koncertinę kelionę į Prancūziją. 1804 m. rudenį jis panaikino dedikaciją Napoleonui bijodamas prarasti Austrijos karališkosios šeimos paramą, bet paliko pavadinimą „Bonaparto“. 1804 m. gruodžio 2 d. Napoleonas buvo vainikuotas imperatoriumi. Pasak L. van Bethoveno draugo Ferdinando Ryso, kompozitorius buvo įtūžęs dėl šios žinios, kuri rodė, kad Napoleonas tapo vienu iš senųjų monarchijų „tironų“. Pasakojama, kad jis nuplėšė titulinį simfonijos rankraščio lapą ir pavadino ją Eroica, t. y. skirta heroizmui, o ne konkrečiam asmeniui, bei užrašė prierašą „sukurta pašlovinti vieno didžio žmogaus atminimą“, kas tikriausiai yra aliuzija į Napoleoną prieš jam pasiskelbiant imperatoriumi. 1806 m. simfonijos leidime kūrinys buvo dedikuotas vienam iš ištikimiausių L. van Bethoveno rėmėjų, princui Francui Jozefui fon Lobkovicui.
„Trečiosios simfonijos“ pirmąjį atlikimą dirigavo pats L. van Bethovenas 1805 m. balandžio 7 d. Vienos teatre. Kūrinys buvo dvigubai ilgesnis už kitas, įprastas tuo metu simfonijas ir iššaukė net ir kompozitoriaus gerbėjų nepritarimą. Pasak K. Černio, kažkas iš publikos jos atlikimo metu pasakė „aš sumokėčiau dar vieną kreicerį, kad ji užsibaigtų“. Muzikos klausytojai tuo metu buvo pripratę, kad muzikos kūriniai turi būti lengvi, žavėtų ir intriguotų ir nebuvo pasiruošę „Trečiosios simfonijos“ dramatiškumui. Dėl šios savybės ir išsiskyrimo iš kitų to meto simfonijų „Trečioji simfonija“ dažnai įvardijama pereinamuoju kūriniu iš klasicistinės muzikos į romantinę. Tame pačiame koncerte atlikta kompozitoriaus Antono Ėberlio (1765–1807) simfonija sulaukė geresnių atsiliepimų.
Simfonijos dalys
„Trečioji simfonija“ skirta orkestro atlikimui ir sudaryta iš keturių dalių:
Japonijos moterų ledo ritulio rinktinė
Japonijos moterų ledo ritulio rinktinė – nacionalinė moterų komanda atstovaujanti Japonijai tarptautinėse varžybose.
AS Binah
Istorija
Klubas įkurtas Pagudos mieste. 2022–2023 m. rungtyniavo vientisoje lygoje. Tarp šešiolikos dalyvių ekipa liko septintoje vietoje.
Sezonai
Šaltiniai:
Jean-Paul Vonderburg
(g. 1964 m. liepos 31 d.) – buvęs Švedijos futbolininkas, rungtyniavęs Švedijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1990–1991 m.
Miškenikių Malė
Miškenikių Malė – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Šudzialovo valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Rusijos Federacijos Federalinės saugumo tarnybos Veiklos aprūpinimo tarnyba
Rusijos Federacijos FSB Veiklos aprūpinimo tarnyba (Служба обеспечения деятельности) - tarnybos veikla nukreipta į FSB funkcionavimo finansinį ir ūkinį užtikrinimą. Tarnyba atsakinga už finansus, viešuosius pirkimus, techninę pastatų priežiūrą, remontą bei naujų FSB pastatų statybą.
Šaltiniai
FSB struktūra
Vidmantas Staniulis (1950)
Vidmantas Staniulis (1950 m. gegužės 13 d. Kiaulupiuose, Sintautų valsčiuje – 2021 m. sausio 2 d. Kaune ) – lietuvių kultūros veikėjas, bibliofilas, kolekcininkas.
1910 m. Vokietijos gyventojų surašymas
1910 m. Vokietijos gyventojų surašymas vyko 1910 m. gruodžio 1 d. Vokietijos imperijoje. Surašymo metu priskaičiuota 64,9 mln. gyventojų (tarp jų 2,1 mln. Rytprūsiuose).
Vidmantas Staniulis (1950)
Biografija
1968 m. baigė Sintautų vidurinę mokyklą. 1993 m. buvo vienas iš XXVII knygos mėgėjų draugijos atkūrėjų, o 1994 m. Kaune atidarė antikvarinį knygyną. Buvo surengęs daugiau kaip 20 parodų: Lietuviškos kontrafakcijos, Lietuvos kalendoriai, M. Mažvydo „Katekizmui“ 450, Lietuvos mokyklų 600 m., Spaudos draudimas 1864–1904, „Aušros“ kelias ir kitos.
Žmona Danutė, sūnus Nerijus.
1910 m. Vokietijos gyventojų surašymas
Rezultatai
Surašymo rezultatai regionuose ir provincijose:
Rytų Prūsijos provincija
Rytprūsiuose buvo 3 apygardos, suskirstytos į 39 apskritis, tarp kurių buvo 4 miestai-apskritys. Iš viso provincija užėmė 37 002 km² plotą, joje buvo 2064,2 tūkst. gyventojų.
Čiuvanai
Čiuvanai – viena iš paleoazinių tautelių Rusijos Tolimuosiuose Rytuose, kurios atstovų daugiausiai gyvena Čiukotkoje. Antropologai čiuvanus laiko artimus jukagyrams. Juos galiausiai asimiliavo čiukčiai, nes čiuvanai ėmė vartoti čiukčių kalbą, o vėliau ėmė pagal rusų paprotį statytis trobas, susikalbėti rusiškai. XIX a. pabaigoje carinės Rusijos valdžios manymu, čiuvanai galėjo būti palikuonimis kazokų, neva nukariavusių šias vietas XVIII a.
Populiacija
2002 m. Rusijos gyventojų surašymo duomenimis, čiuvanų populiaciją sudarė 1087 žmonės, iš kurių 951 gyveno Čiukčių autonominėje apygardoje, iš jų mokėjo rusų kalbą 946, čiukčių – 88. Visi čiuvanai Magadano srityje (39 žmonės, 2002 m.) surusėję – vartojo tik rusų kalbą. 2010 m. Rusijoje surašyti 1002 čiuvanai (Čiukotkoje – 897, Magadano sr. – 57).
Pekino-Šanchajaus greitasis geležinkelis
miniatiūra|220px|left|Geležinkelio trasa žemėlapyje Pekino-Šanchajaus greitasis geležinkelis – Kinijos greitojo geležinkelio linija, kurios ilgis 1318 km. Jungia du svarbiausius miestus – Pekiną ir Šanchajų, arba pagrindines ekonomines zonas, įsikūrusias prie Geltonosios jūros Bohajaus įlankos ir Jangdzės deltoje prie Rytų Kinijos jūros. Linijos statybos prasidėjo 2008 m., oficialiai atidaryta 2011 m. Ji pastatyta šalia veikiančio senojo Pekino-Šanchajaus geležinkelio.
miniatiūra|220px|left|Paraleliai nutiestos greitojo (viršuje) ir senojo geležinkelio (žemai) linijos miniatiūra|220px|left|Traukinys CRH380AL Šanchajaus stotyje Geležinkelio linija buvo projektuojama maksimaliam 380 km/val. greičiui. Traukinys linijoje iš Pekino Pietų stoties į Šanchajaus Hongqiao stotį turėjo įveikti 1305 km per 3 val. 58 min., vidutiniu 329 km/val. greičiu, tapdamas greičiausiu pasaulio maršrutiniu traukiniu. Paralelinėje įprasto geležinkelio linijoje greičiausi traukiniai šį atstumą nuvažiuoja per 9 val. 49 min.
Pasikeitus valdžioje Kinijos geležinkelių ministrams, 2011 m. buvo pranešta apie kelis projekto pakeitimus. Visų pirma nuleistas maksimalus greitis iki 300 km/val., taip sumažinant valdymo išlaidas. Šiuo greičiu greičiausi traukiniai iš Pekino į Šanchajų su vienu sustojimu Nankine nuvažiuoja per 4 val. 48 min. Be to, vyksta pigesni žemesnės klasės traukiniai, važiuojantys 250 km/val. greičiu, užsukantys į daugiau stočių.
Pagrindiniai duomenys
Projekto kaina siekė $34,7 mlrd. Numatyta, kad kasdien traukiniais naudosis 220 000 keleivių. Piko valandomis traukiniai išvažiuoja kas 5 min. 1140 km arba 87% geležinkelio linijos yra pakelta virš žemės. Kelyje pastatyti 244 tiltai, taip pat yra 22 tuneliai, kurių ilgis 16,1 km. 164 km ilgio Danyang–Kunshan tiltas (viadukas) yra ilgiausias pasaulyje, 114 km ilgio viadukas Langfang–Qingxian – antrasis pagal ilgį, 106 km ilgio Cangde – penktasis.
Šluotelinė viksva
Šluotelinė viksva (Carex paniculata) – viksvuolinių (Cyperaceae) šeimos viksvų (Carex) genties augalas. Auga daugelyje Europos vietų (taip pat Britanijoje), šiaurės vakarinėje Azijoje ir Šiaurės Amerikoje.
Biologija
thumb|left|250px|1. [[Šeriuotoji viksva 2. Šluotelinė viksva]]
Tai didžiulė ir ilgaamžė viksva, ypač tinkama auginti prie vandens telkinių. Lietuvoje augalas žydi gegužę–birželį, auga ne tik drėgnose, bet ir sausose vietose. Užauga 30–150 cm aukščio.
Sėklos sėjamos pavasarį arba iš rudens jas surinkus. Daugelio viksvų 200–250 sėklų sveria 1 gramą. Turi 60, 62 arba 64 chromosomas.
WKS Śląsk Wrocław (moterys)
Vroclavo moterų futbolo komanda WKS „Śląsk“  – moterų futbolo komanda, priklausanti to paties pavadinimo sporto klubui iš Vroclavo.
Istorija
Nuo 1997 m. Vroclavo miestui atstovavo AZS klubo moterų ekipa. Eilę metų žaidė Ekstraliga. Daugkartinės šalies čempionės. Ilgainiui jų rezultatai suprastėjo. AZS ir Vroclavo „Śląsk“ klubų vadovai ieškojo sprendimo, kaip galėtų išsaugoti vietą aukščiausioje lygoje, o Ekstralygoje kovotų Vroclavo „Śląsk“ klubo merginos.
2020/21 m. sezonas
Galiausiai, 2020 m. gegužės 13 d. AZS ir Vroclavo „Śląsk“ klubai pasiekė susitarimą. WKS Śląsk klubo merginos pateko į Ekstralygą, prie šio klubo prisijungė ASZ klubo merginos. Buvo surburta bendra jaunimo akademija, į kurią perėjo dalis AZS žaidėjų ir darbuotojų. Tokiu būdu buvo išsaugota vieta aukščiausioje lygoje.
Naujai suburta ekipa perėmė AZS klubo vietą 2020/21 m. Ekstralygoje. Galutinėje komandų rikuotėje ekipa užėmė penktą vietą.
Stadionas
Komanda naudojasi GEM aikšte.
Dune 2000
Dune 2000 − realaus laiko strategijos kompiuterinis žaidimas, išleistas 1998 metais „Westwood Studios“. Pritaikytas Microsoft Windows ir vėliau perdarytas PlayStation žaidimų konsolei. Žaidimas visai nedaug skiriasi nuo ankstesnės „Dune II“ versijos, kuri yra pagrįsta Frenko Herberto Dune visata.
Garso takelis
Dune 2000: Long Live The Fighters! (Frank Klepacki)
Miškenikių Velkiai
Miškenikių Velkiai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šudzialovo valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Angolos transportas
thumb|250px|Kelias tarp Ukumos ir Huambo thumb|250px|[[Bengelos geležinkelis]]
Šis straipsnis skirtas Angolos transportui aprašyti.
Geležinkeliai
Iš viso: 2761 km Bėgių plotis: Daugumos geležinkelių vėžių plotis – 1067 mm. Yra 123 km siaurukas, kurio vežė – 600 mm
Keliai
Iš viso: 52 429 km Grįsti: 5349 km Negrįsti: 46 080 km
Kelių infrastruktūra yra neišvystyta. Keliavimas Angolos keliais kol kas yra sunkus, nes dauguma kelių yra negrįsti arba turi labai blogą asfaltą. Prie kelių infrastruktūros nevystimo prisidėjo ir pilietinis karas.
Oro uostai
Šalyje yra 211 oro uostų, iš kurių 30 yra grįsti. (2008)
Novė Tžcianas
Novė Tžcianas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šudzialovo valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
MFK Klaipėdos FM
„Klaipėdos Futbolo mokykla“ – Lietuvos futbolo klubas iš Klaipėdos. Moterų futbolo klubas, dalyvavo LMFA I lyga pirmenybėse.
Istorija
Olimpinio rezervo vaikų ir jaunių sporto mokykla buvo įkurta 1975 metais. Nuo 1991 m. vadinasi Klaipėdos Futbolo mokykla.
Klaipėdos FM merginos 2014 m. dalyvavo Pirmos lygos kovose. Nors jaunesnės ir mažiau patyrusios, tačiau dėka savo kovingumo jos ne kartą sutriuškino savo varžoves.
2017 m. dalyvavo LMFA I lyga pirmenybėse. Atstovauvo Klaipėdos FM ir FK Atlantą. Žaidė vakarų regiono atrankos grupėje.
2018 m. žaidė LMFA I lygos pirmenybėse.
Sudėtis
''2017 m. gegužės 8 d.''
Planica
thumb|300px Planica – alpių slėnis šiaurės vakarų Slovėnijoje, Kranska Goros savivaldybėje. Driekiasi tarp Ratečės kaimo ir Kranska Goros miestelio, šalia Triglavo nacionalinis parko. Slėnyje įrengtas Planicos šiaurietiško slidinėjimo centras, kuriame vyksta pasaulio čempionatai ir pasaulio taurės etapai šiuolių su slidėmis, šiaurės dvikovės ir lygumų slidinėjimo rungtyse. Planicos slėnis yra vienas lankomiausių Slovėnijos vietų. Veikia Planicos muziejus, skirtas šiaurietiško slidinėjimo ir šuolių su slidėmis istorijai.
Vidmantas Staniulis
Vidmantas Staniulis:
Raudankos (Dusetos)
Raudankos – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 10 km nuo Jasų.
Vassilis Spanoulis
Vasilis Spanulis (, g. 1982 m. rugpjūčio 7 d.) – Graikijos krepšininkas, krepšinio treneris. Vienas geriausių visų laikų Graikijos ir Eurolygos žaidėjų; rungtyniavo įžaidėjo arba atakuojančiojo gynėjo padėtyje.
Gimė Larisoje. Pradėjo treniruotis Larisos „Gymnastikos“ klube. Brolis Dimitris – taip pat tapo krepšininku. 1999 m. debiutavo profesionalioje Larisos „Gymnastikos“ komandoje, rungtyniavusioje antrojoje Graikijos lygoje. 2001 m. persikėlė į „Marusi“, kuri žaidė aukščiausioje Graikijos lygoje ir Koračo taurėje. Tame sezone atvedė komandą į Graikijos taurės finalą, o 2003–2004 m. sezone su „Marusi“ pateko į Graikijos lygos finalą ir Iššūkio taurės finalą. 2004 m. NBA šaukimuose antrajame rate pasirinktas Dalaso „Mavericks“.
Po puikaus sezono su „Marusi“, V. Spanulis persikėlė į Atėnų „Panathinaikos“, kur buvo vienas iš lyderių (Eurolygoje vid. po 14,6 taško, 3,1 perdavimo, 2,0 atkovoto kamuolio). Vėliau sezoną rungtyniavo NBA, Hiustono „Rockets“ klube, tačiau gavo mažai žaidimo laiko, rezultatai buvo kuklūs (vid. 2,7 taško, 0,9 perdavimo. Kitais metais žaidėjas grįžo į „Panathinaikos“ ir 2009 m. laimėjo Eurolygą. 2010 m., pasibaigus kontraktui su „Panathinaikos“, Spanulis perėjo į aršių priešininkų stovyklą – Pirėjo „Olympiakos“. Čia jis sužaidė 12 sezonų dar 2 kartus laimėjo Eurolygą ir tapo turnyro MVP.
Vasilis Spanulis pasiekęs daug Eurolygos rekordų: daugiausia taškų pelnęs, rezultatyvių perdavimų atlikęs, naudingumo balų surinkęs ir minučių sužaidęs per karjerą krepšininkas šiame turnyre.
Vasilis Spanulis buvo vienas Graikijos rinktinės lyderių, su ja laimėjo pasaulio čempionato sidabrą bei Europos čempionato auksą ir bronzą.
2022 m. pradėjo trenerio karjerą Atėnų „Peristeri“ klube.
The Silhouette
The Silhouette – antrasis portugalų doom-gotikinio metalo grupės Ava Inferi studijinis albumas. Išleistas 2007 metais įrašų kompanijoje „Season of Mist“. Daugelis dainų atliktos anglų kalba, tačiau yra viena portugališka – A Dança das Ondas. Šiai dainai sukurtas ir videoklipas.
Igor Burzanović
Igoris Burzanovičius (g. 1985 m. rugpjūčio 25 d.) – Juodkalnijos futbolininkas, rungtyniavęs Juodkalnijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2007–2008 m.
Raudankos (Imbradas)
Raudankos – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Imbrado.
Jonah Falcon
Džona Adamas (Kardelis) Falkonas (, 1970 m. liepos 29 d. Bruklinas, Niujorkas, JAV) – JAV aktorius ir televizijos laidų vedėjas. Jis patraukė šalies dėmesį 1999 m. teigdamas, kad turi didžiausią pasaulyje varpą, kuri, anot jo, erekcijos būsenoje siekia 34 cm. Vis dėlto Dž. Falkonas neleido atlikti nepriklausomo šio fakto patikrinimo ir jo neįteisino.
Biografija
Džona Adamas Džulijus Kardelis Falkonas gimė Grynpointo ligoninėje Brukline buhalterės Sesilijos Kardeli (Cecilia Cardeli) ir jūreivio Džo Falkono (Joe Falcon) šeimoje. Tėvas mirė praėjus dvejiems metams po jo gimimo. Kartais Dž. Falkonas teigia, kad jo biologinis tėvas buvo pornožvaigždė Džonas Holmsas, kuris buvo įžymus dėl didelės varpos. Dž. Falkonas yra tvirtinęs, kad turi tokią savo kilmę patvirtinančius dokumentus, tačiau šeimos nariai nuneigė šiuos teiginius ir Dž. Falkonas nepateikė jokių įrodymų.
Jis prisimena, kad besimokant penktoje klasėje jo bendramoksliai persirengimo kambaryje pamatė jo varpą, kuri tuo metu buvo 20 cm ilgio. Pasak Dž. Falkono, dešimties metų jis galėjo atlikti autofelaciją ir kad tuo metu vyresnis kaimynas apie jį papasakojo aštuoniolikmetei moteriai ir susitarė dėl jo pirmosios seksualinės patirties su kitu žmogumi. Kai Dž. Falkonui suėjo dvylika, jis ėmė lankyti mokyklą rytų Harleme. Pasak Dž. Falkono, septintoje klasėje jo varpa erekcijos būsenoje siekė 24 cm, o sulaukus 15 metų ji buvo beveik 27 cm. Vėliau jis pradėjo lankyti Bronkso vidurinę mokyklą ir ją baigė 1988 m.
Karjera
Baigęs vidurinę mokyklą Dž. Falkonas norėjo tapti aktoriumi ir rašytoju ir įstojo į valstybinį koledžą studijuoti teatro meno. Vis dėlto per ateinančius septynerius metus Dž. Falkonas daugiausia lankydavosi naktiniuose klubuose, kur eidavo į pasimatymus ir kartais susirasdavo sekso partnerių. Jis yra sakęs, kad būdamas 25-erių jau buvo turėjęs iki 1500, o 29-erių – iki 3000 pasimatymų, daugiausia susitikinėjo su moterimis.
Dažnai vykdavo į Los Andželą ir Europą, kur apsistodavo pas draugus ir „gerbėjus“, yra ėmęs už seksą pinigų; jis pasakoja: „Aukštutiniame Istsaide iš vienos ponios paėmiau 500 dolerių už tai, kad pozavau prieš „Polaroidą“ su apatiniais. Man yra siūlę 1000 dolerių vien už tai, kad galėtų man atlikti felaciją, ir aš pasakiau: „Kodėl gi ne?“ Tai tikrai parodo mano ego. Mano ego didesnis už mano seksualumą.“ Neilgai trukus iki 27-ojo gimtadienio Dž. Falkonas nusprendė atnaujinti savo siekį tapti aktoriumi, ėmė lankyti studijas ir, kad gautų vaidmenų, užsirašė į perklausas.