cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kristupas Jesmanas
Šeima
Turėjo dukterį Konstanciją, kuri ištekėjo už Dominyko Priseckio, ir tris sūnus: Kristupą, Dominyką ir Pranciškų. Kristupas buvo Vištyčio vaitas, mirė 1701 metais.
HUN
HUN, Hun arba hun be taškų arba su taškais gali reikšti:
Mikalojus Vladislovas Judickis
Mikalojus Vladislovas Judickis – (m. 1670 m.) – ATR valstybinis veikėjas, karaliaus dvariškis, Rečicos stalininkas nuo 1640 metų, LDK artilerijos generolas nuo 1654 metų, Naugarduko kaštelionas nuo 1660 metų.
Biografija
Lietuvos bajorų Judickių giminės atstovas, herbo „Radwan“ savininkas. Buvo Zigmanto III Vazos rūmų dvariškis. 1627–1629 m. karo su Švedija metu vadovavo artilerijai generolo titulu. 1636 metais tapo karinio iždo vyresniuoju, o 1640 metais Rečicos stalininku.
Maždaug 1625 metais Romos popiežiaus Urbono VIII kvietimu išvyko į Padują. Buvo Romos popiežiaus dvare, Romoje, ten gi įstojo į Maltos ordiną. Vėliau kartu su kitais riteriais kovėsi su turkais Alžyre, Tunise ir Kretoje. Grįžęs namo dalyvavo Bogdano Chmelnickio sukilimo numalšinime. Nuo 1643 metų vadovavo Maltos ordinui Lietuvoje.
1654 m. balandžio 11 d. Lenkijos karaliaus ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Jono Kazimiero oficialiai paskirtas Lietuvos armijos generolu ir samdomos armijos vadu. Remiantis karaliaus raštu tapo Skirčiumovo seniūnu. 1654 metais, vadovaujant etmonui Jonušui Radvilai, dalyvavo 1654–1667 m. ATR-Maskvos kare.
Rugpjūčio pradžioje buvo laikinas Jonušo Radvilos įgulos vadas, 5 tūkstančių raitelių, stovėjusių stovykloje 5 km nuo Vilniaus, sudėtyje. Po atsitraukimo buvo Radvilos areštuotas ir pasodintas namų areštui. 1656 metais perėjo į švedų pusę. 1658 metais Lietuvos armijos vardu derėjosi su Boguslavu Radvila dėl konfiskuoto armijos turto perdavimo. 1659 metų vasarį patyrė pralaimėjimą Medelio mūšyje, vėliau sėkmingai vadovavo Liachovičių pilies gynyboje.
Ukrainos kampanijos metu dalyvavo Baso mūšiuose, o spalio 26 d. vadovavo Lietuvos armijos dešiniajam sparnui. 1661 metais apgulė Disnos miestą, toliau persekiojo rusų armiją iki Pskovo. 1663–1664 metais dalyvavo žygyje į Roslavlį ir Brianską.
Nuo 1660 metų ir iki gyvenimo galo buvo Naugarduko kaštelionas. 1666 metais pirko Novo Mišo dvarą, kuriame įkūrė jėzuitų kolegiumą. 1667 metais gavo valdyti Loevo miestą, kuris iki XIX amžiaus antrosios pusė priklausė jo palikuonims.
FK Metallurg Lipeck
Lipecko „Metallurg“ – Rusijos futbolo klubas iš Lipecko.
Sezonai
Šaltiniai:
Žaidėjai
Atnaujinta: 2021 m. rugpjūčio 13 d.
Patadakalis
Dauguma šventyklų šaivistinės, nors gausu ir vaišnaviškų bei šaktinių bruožų. Būdingi gausūs bareljefai, vaizduojantys puranų, epų, „Pančatantros“, „Kiratardžunyjos“ scenas. Vienintelė džainistinė šventykla skirta Džinai. Stilistikoje susilieja šiaurietiškos ir pietietiškos architektūros bruožai. Ant sienų yra įrašų kanadų, sanskrito kalbomis.
Patadakalio šventyklų kompleksas dėl savo išskirtinių bareljefų, gausios puošybos, skirtingų architektūros stilių sampynos 1987 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
2019 OK
2019 OK – Žemei artimas asteroidas, 2019 m. liepos 24 d. praskriejęs arti Žemės (mažiausias nuo planetos paviršiaus skyręs atstumas – 65 000 km). Tai didžiausias aptiktas asteroidas, praskriejęs taip arti Žemės (2022 m. duomenimis).
Atradimas
Asteroidą SONAR observatorijoje, esančioje Brazilijoje, Minas Žeraiso valstijoje, pirmieji aptiko astronomai mėgėjai Cristovao Jacques, Eduardo Pimentel ir Joao Ribeiro de Barros. Dangaus kūnas atrastas tą pačią dieną, kai praskriejo arti Žemės.
2019 OK aptikti sunku buvo dėl keleto priežasčių. Šio asteroido orbita labai elipsiška, arti Žemės ir aptinkamas šiuolaikiniais teleskopais jis būna ganėtinai trumpą laiką. 2019 OK artėjant prie Žemės, jo padėtis danguje buvo tokia, kad iki pat paskutinių keleto dienų neatrodė, jog asteroidas pastebimai judėtų. Galiausiai iš paskutinių dienų dangaus nuotraukų tapo aišku, kad jis juda.
Duomenys
Tai Apolono grupės asteroidas. 2019 OK skersmuo siekia 60–130 m. Jo nuotolis nuo Saulės svyruoja nuo 0,46 av iki 3,4 av, kitaip tariant, nuo apytikriai 68,9 mln. km iki 509 mln. km.
Saulę 2019 OK apskrieja per 2,72 m. (993 paras). Šio dangaus kūno orbita labai elipsinė, tad vienu metu jis skrieja arčiau Saulės nei Venera, kitu – toliau nei Marsas.
Per mažiausiai 200 ateinančių metų 2019 OK nepraskries taip arti Žemės, kaip 2019 m.
Andrijus Slinkinas
Andrijus Slinkinas (g. 1991 m. sausio 19 d.) – Ukrainos futbolininkas.
Karjera
Žaidė Ukrainoje, Moldavijoje, Latvijoje ir Gruzijoje.
FK Jonava
Nuo 2022 m. vasaros atstovavo „Jonavos“ klubui. Debiutavo jonaviškių gretose A lygoje 2022 m. liepos 31 d. rungtynėse prieš FC Hegelmann.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Latvijos futbolo varžybos 2018 m.
Latvijos futbolo varžybos 2018 m.
Pirmosios rungtynės
--- ---
Antrosios rungtynės
---
Finalo rungtynės
---
--- ---
Edward Burne-Jones
Edvardas Bern-Džounsas (, 1826 − 1898 m.) – XIX a. Anglijos tapytojas, iliustratorius, vitražų ir gobelenų kūrėjas. Antrosios prerafaelitų kartos atstovas.
Biografija
E. Bern-Džounsas išvystė nuosavą tapybos stilių vienydamas D. G. Rosečio įtakotą prerafaelitų dailę su Italijos klasikinės tapybos (Filipinas Lipis, Sandras Botičelis) bruožais. 1867 m. dailininkas apsigyveno Fulhamo rajone Londone, The Grange name. Ankstyvojoje kūryboje dailininkas labiau kūrė piešinius, akvareles. Maždaug nuo 1875 m. vis daugiau pradėjo skirti dėmesio aliejinei tapybai. 1877 m. jo kūriniai Grosvenor galerijoje susilaukė sėkmės. Dailininkas išpopuliarėjo ir buvo reprezentuotas 1878 m. Paryžiaus pasaulinėje parodoje. Tarp garsiausių jo darbų − „Auksiniai laiptai“ (1880) ir „Karalius Kofetua ir varguolė“ (1884, abu Teito galerijoje). Didelio formato paveikslų tapyboje jam padėjo asistentas Thomas Matthews Rooke (1842−1942). E. Bern-Džounsas kūrė dekoracinius dizainus pianinams, juvelyrikai, teatro kostiumus, iliustracijas ir, kartu su V. Morisu − gobelenus. 1885 m. dailininkas priimtas į Karališkąją akademiją, 1894 m. jam suteiktas baroneto titulas. Dailininkas paruošė 87 dizainus 1896 m. V. Moriso leidyklos išleistai „Džefrio Čoserio raštai“ knygai. Edvardas Bern-Džounsas mirė 1898 m. birželio 17 d. Fulhame, palaidotas Rotingdeno miestelio, kur turėjo vasarnamį, kapinėse Rytų Sasekse. Po mirties dailininkas buvo labiau žinomas savo vitražų dizainais. Vienas didžiausių jo vitražų sukurtas Birmingemo Šv. Pilypo katedroje. Didelės jo kūrinių kolekcijos sukauptos Birmingemo dailės galerijoje ir Teito galerijoje Londone.
ISL
ISL, Isl arba isl be taškų arba su taškais gali reikšti:
Kinijos komunistų partijos generalinis sekretorius
thumb|right|225px|[[Xi Jinping – Kinijos komunistų partijos generalinis sekretorius nuo 2012 m.]] Kinijos komunistų partijos generalinis sekretorius – aukščiausias Kinijos komunistų partijos pareigūnas, o atsižvelgiant į partijos dominavimą šalyje – ir de facto visos Kinijos vadovas. Per partijos istoriją šis postas buvo ne kartą pervadintas ir dabartine forma įsteigtas 1982 m., panaikinus iki tol buvusią „pirmininko“ pareigybę, labiausiai sietą su Mao Zedong. Generalinis sekretorius taip pat yra partijos politbiuro ir nuolatinio komiteto vadovas.
Generalinis sekretorius yra išrenkamas Centro komiteto, kurį sudaro apie 200 narių, kas penkerius metus vykstančio Komunistų partijos kongreso metu. Pagal paskutinių dešimtmečių praktiką, generalinis sekretorius artimiausio Nacionalinio liaudies kongreso metu taip pat išrenkamas šalies prezidentu. Partijos statutas neriboja, kiek kartų tas pats asmuo gali būti išrinktas generaliniu sekretoriumi, o po 2018 m. konstitucinių pakeitimų buvo panaikintas ir anksčiau galiojęs dviejų kadencijų limitas prezidento postui.
Lietuvos radijo ir televizijos komisija
Lietuvos radijo ir televizijos komisija (sutr. LRTK) – valstybinis Lietuvos žiniasklaidos reguliatorius.
Funkcijos
Prižiūri:
Seimo ir Vyriausybės ekspertė tokiais klausimais:
Dalyvauja formuojant valstybės audiovizualinę politiką.
Nariai
Komisija sudaryta iš 11 narių. 2 narius skiria Prezidentas, 3 narius Seimas, 3 narius Meno kūrėjų asociacija, po 1 narį Vyskupų konferencija, žurnalistų sąjunga ir Žurnalistų draugija.
Nuo 2021 m. sausio 15 d. paskirti Komisijos nariai:
Vadovybė
Komisijos pirmininką ir jo pavaduotoją Seimo Kultūros komiteto teikimu iš Komisijos narių 4 m. laikotarpiui skiria ir atleidžia Seimas.
Liuksemburgo futbolo varžybos 2020–2021 m.
Liuksemburgo futbolo varžybos 2020–2021 m.
Lietuvos radijo ir televizijos komisija
Vadovybė
2021 m. kovo 25 m. Komisijos pirmininku paskirtas Rimantas Bagdzevičius, jo pavaduotoju – antrai 4 m. kadencijai paskirtas, ryšių su visuomene specialistas, pirmosios kadencijos metu taip pat ėjęs pirmininko pavaduotojo pareigas, Ričardas Slapšys.
Liuksemburgo futbolo varžybos 2020–2021 m.
Pokyčiai
Čempionatą papildė iš žemesnės lygos perkelti FC Swift Hesperange ir FC Wiltz 71 klubai.
Lietuvos radijo ir televizijos komisija
Veikla
Komisija veikia vadovaujantis Visuomenės informavimo įstatymu, Komisijos nuostatais bei darbo reglamentu.
Pagrindinė Komisijos darbo forma yra posėdžiai. Jie vieši, rengiami ne rečiau kaip kartą per mėnesį. Informacija apie posėdžius bei jų darbotvarkė skelbiama Komisijos tinklalapyje.
Komisija priima norminius teisės aktus (sprendimus), jie skelbiami Komisijos tinklalapyje.
Būdama atskaitinga LR Seimui, Komisija kasmet iki balandžio 1 dienos pateikia Seimui praėjusių metų Komisijos veiklos ataskaitą ir finansinių ataskaitų rinkinį kartu su audito ataskaita ir auditoriaus išvada. Šias ataskaitas išklauso Seimo Kultūros komitetas.
Komisijai savo funkcijas atlikti padeda administracija. Jai vadovauja Komisijos pirmininkas.
Plikių ežeriukai (kodas 10031792)
left|120px
Plikių ežeriukai – ežeras Lietuvoje, Šilutės rajone, 11 km į vakarus nuo Šilutės. Tai vienas iš šiauriau telkšančių iš Plikių ežeriukų, kurie yra pelkėje, plytinčioje tarp Krokų Lankos ežero ir Minijos upės. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,14 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 0,1 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę krūmynais. Ežeras nenutekantis. Už 30 m į šiaurės rytus telkšo kitas Plikių ežeriukas, turintis suteiktą ežero kodą, į rytus už 0,26 km – dar vienas 0,52 ha Plikių ežeriukas. Į pietus telkšo dar 8 įvairaus dydžio Plikių ežerėliai (2 didžiausi: 2,55 ha ir 2,22 ha).
Gražuoliukas 2
Gražuoliukas 2 – 2009 m. vokiečių aktoriaus ir režisieriaus Tilio Švaigerio romantinė komedija, filmo Gražuoliukas tęsinys.
Filmo premjera įvyko 2009 m. gruodžio 1 d. Austrijoje.
Siužetas
Ludo ir Ana po dvejų metų. Prasidėjo kasdieninė rutina. Ludo aistra Anai prislopo, Ana pradėjo pavyduliauti, nes jis pradėjo žiūrėti į kitas merginas. O Ludo pradėjo pykti ant Anos, kad jį pastoviai kontroliuoja. Kaip tyčia, tuo metu pasirodo buvęs Anos vaikinas Ralfas. Bet netikėta laisvė Ludui vis labiau pradeda nepatikti...
Aktoriai
ir kt.
Deltuvos Kevličių koplyčia
Kevličių giminės koplyčia–mauzoliejus – laidojimo koplyčia su rūsiu, esanti veikiančiose Deltuvos parapijos kapinėse, Ukmergės rajone. Stovi kapinių pietvakariniame kampe, šalia vienų iš įėjimo vartų (nuo miestelio pusės), prie kelio. Koplyčia pagal paskirtį nenaudojama.
Koplyčios statinys akmenų mūro, aklinomis sienomis. Jo frontono trys smailės vainikuojamos betoniniais kryžiais. Išlikęs laidojimo rūsys su tuščiomis kriptomis – sovietmečiu atvykę giminės iš Lenkijos čia dar buvusius palaikus išsivežė. Seniūnijos rūpesčiu buvo sutvirtinta medinė rūsio perdanga, kad būtų galima saugiai padėti kapinių inventorių.
Iki 1979 m. Deltuvos kapinių viduryje dar stovėjo XIX a. statyta medinė katalikų koplyčia (nugriauta dėl avarinės būklės).
Palaidojimai
Apie laidojimo koplyčios pastatymo metus ir fundatorius žinių nepateikiama. Priekiniame fasade, virš įėjimo durų, įmūryta trilapio formos plokštė su įrašu lenkų kalba „Grób ... Kiewliczów“ (Kevličių kapas). Priekinėje sienoje, abiejose įėjimo durų pusėse įgilintose arkinėse nišose įdėtos šlifuoto akmens plokštės. Kairioji tuščia, dešinioji su įrašu įgilintomis raidėmis „Kiewliczowna Jadzia 1899-1912“. Koplyčios aplinkoje stūkso iškilūs antkapiai (ar jų liekanos) su XIX a. pabaigos – XX a. pradžios laikotarpio įrašytomis Kevličių pavardėmis:
Donatas Jančiauskas
Donatas Jančiauskas (g. 1985 m. balandžio 10 d.) – Lietuvos konkūrinio jojimo raitelis.
Biografija
Jančiauskas pradėjo sportuoti būdamas vos 13-os metų. Vėliau emigravo į Jungtinę Karalystę. 2018 m. pateko į Jungtinės Karalystės raitelių reitingo geriausiųjų trejetuką.
2017 m. pasaulio čempionate užimta 18-oji vieta.
2023 m. pirmą kartą patekęs į pasaulio taurės finalines varžybas, su žirgu Cool Quarz užėmė 33-ią vietą.
John William Waterhouse
Džonas Viljamas Voterhausas (, 1849 − 1917 m.) – Anglijos tapytojas, artimas XIX a. prerafaelitams.
Biografija
Džonas Viljamas Voterhausas gimė 1849 m. balandžio 6 d. Romoje, kur dirbo jo tėvas, menkai žinomas anglų dailininkas. 1870 m. Dž. V. Voterhausas įstojo mokytis į karališkąją dailės mokyklą Londone. Dž. V. Voterhausas pradėjo eksponuoti Britų dailininkų draugijos parodose nuo 1872 m. ir Karališkosios akademijos parodose nuo 1874 m. Dažnai lankėsi Italijoje. Jo ankstyvieji kūriniai buvo graikų ir romėnų mitologijos tematika, artimi paveikslams, kuriuos tapė Lorensas Alma-Tadema. Po 1880 m. jis pakeitė savo stilių, buvo įtakotas prerafaelitų, pradėjo tapyti literatūrinių siužetų temomis romantiškus sodrių tonų ir turtingų spalvų paveikslus.
Nuo 1890 m. Dž. V. Voterhausas kasmet eksponuodavo Britanijos karališkosios akademijos parodose. 1885 m. jis buvo išrinktas asocijuotu akademijos nariu, 1895 m. − tikruoju. Po 1900 m. jo stilius tapo kiek lengvesnių ir šviesesnių spalvų. Džonas Viljamas Voterhausas mirė 1917 m. vasario 10 d. Londone, palaidotas Kensal Green kapinėse. Būdingais jo kūrybos pavyzdžiais minimi paveikslai „Ledi Šalot“ (1888) ir „Hilas ir nimfos“ (1896).
Rykantų geležinkelio stotelė
Rykantų geležinkelio stotelė – stotis pietryčių Lietuvoje, Rykantų bažnytkaimyje, prie Vilniaus–Kauno geležinkelio ir šalia magistralės. Stoja keleiviniai elektriniai traukiniai Vilnius–Kaunas. 2023 m. buvo vienas keleivių paviljonas vakariniame geležinkelio šone, Rykantų bažnyčios pusėje. Rytiniame šone išlikęs senasis stotelės pastatas.
Istorija
Stotelė įkurta XX a. pradžioje. 1920 m. spalio pradžioje lenkų jėgos su šarvuočiais puolė ir užėmė Rykantų geležinkelio stotį, kurią lietuviai atgavo lapkričio 17 d. Vėliau lenkai stotį atsiėmė, XX a. tarpukariu ji buvo priešpaskutinė važiuojant link Lietuvos sienos (paskutinė – Lazdėnai).
Po II pasaulinio karo vėl atiteko Lietuvai, priklausė Lietuvos TSR, nuo 1963 m. – Pabaltijo, nuo 1992 m. – Lietuvos geležinkeliams. 1998 m. suremontuotas stotelės keleivių paviljonas.
2007–2008 m. finansų krizė
thumb|right|250px|Pasaulio žemėlapis, rodantis šalių [[Bendrasis vidaus produktas|BVP augimą 2009 m. Ruda spalva pažymėtose šalyse BVP krito.]]
'''2007–2008 m. finansų krizė''' – finansų krizė, ekonomistų laikoma didžiausia po XX a. ketvirtojo dešimtmečio antrosios pusės Didžiosios ekonominės krizės.
Prasidėjo 2007 m. JAV didelės rizikos paskolų rinkos krize. 2008 m. rugsėjo 15 d., žlugus Lehman Brothers investiciniam bankui, peraugo į tarptautinę bankų krizę. Itin didelė bankų, pavyzdžiui, Lehman Brothers, toleruojama rizika prisidėjo prie krizės masto išaugimo. Siekiant išvengti pasaulinės finansinės sistemos griūties, finansinėms įstaigoms teikta didelė finansinė pagalba. Vis dėlto tai neapsaugojo nuo pasaulinės recesijos, vadinamos Didžiąja recesija. 2009 m. pabaigoje euro zonos šalyse prasidėjo Europos vyriausybės skolų krizė.
Trečiosios Bazelio sutarties apibrėžti kapitalo ir likvidumo standartai įgyvendinti kai kuriose šalyse. JAV priimtas Doddo–Franko aktas, skirtas finansiniam stabilumui skatinti.
Krizės užuomazgos įžvelgiamos antrarūšių būsto paskolų teikime, kuris pasiekė aukštumas 2004–2006 m. 2007–2008 m. prasidėjo JAV su nekilnojamuoju turtu susijusių vertybinių popierių kainos kritimas. Sprogus nekilnojamojo turto burbului nekilnojamojo turto kainos pradėjo sparčiai mažėti. Investiciniai bankai ir investiciniai fondai, investavę skolintas lėšas ir naudoję finansinį svertą, buvo priversti šį smarkiai nuvertėjusį turtą parduoti ir grąžinti paskolas. Vertybiniai popieriai tapo nelikvidūs, investiciniams bankams prireikė papildomo kapitalo.
„Morgan Stanley“ ir „Goldman Sachs“ – paskubėjo pasiversti į paprastus Federalinio rezervų banko kontroliuojamus bankus, idant gautų laisvą priėjimą prie 90 dienų trumpalaikių jo paskolų. „Bear Stearns“ ir „Merrill Lynch“ buvo nupirkti „JP Morgan Chase“ ir „Bank of America“ komercinių bankų. O liūdniausia bankroto dalia teko „Lehman Brothers“ bankui. Dėl finansų rinkos globalizacijos ir integracijos JAV prasidėjusi krizė peraugo į pasaulinę finansų krizę.
Nuo 1997 m. nekilnojamojo turto burbulas kilo ir kitose šalyse, kainos kilo ženkliau nei per ankstesnius ekonomikos bumus. „The Economist“ tai įvardijo kaip „didžiausią burbulą žmonijos istorijoje“.
Lietuva
Lietuva kartu su kitomis Baltijos šalimis atsidūrė tarp labiausiai nukentėjusių pasaulyje. Prieš tai vidutiniškai po 7 % per metus augęs BVP krizės metu smuko 15 %, tris kartus paaugo vyrų nedarbo lygis.
Tarp priežasčių, sukėlusių Lietuvoje tokią gilią krizę, įvardijama pernelyg laisvas Skandinavijos bankų būsto paskolų išdavimas, neatsakinga tuometės valdančiosios socialdemokratų partijos fiskalinė drausmė, socialinės apsaugos ir darbo ministrės Vilijos Blinkevičiūtės iniciatyva krizės išvakarėse didintos pensijos.
IRN
IRN, Irn arba irn be taškų arba su taškais gali reikšti:
Bashundhara Kings
„Bashundhara Kings– Bangladešo futbolo klubas iš Kumilos (Dakos). Klubo spalvos balta, raudona, juoda.
Sezonai
šaltinis:
Orijų raštas
Orijų raštas – brahminių raštų šeimai priklausantis raštas, naudojamas užrašyti orijų kalbai. Susidarė iš šiaurės rytų Indijoje (Kalingoje) naudoto Kalingos rašto. Orijų raštas ėmė vystytis XI a., o paplito XII a. Jis turi daug panašumų su tajų raštu, kuris taip pat perimtas iš Kalingos. Priešingai nei dauguma kitų šiaurės Indijos raštų, orijų raštas labiau apvalainas, o ne kampuotas – tai lėmė rašymas ant palmių lapų, ant kurių patogiau rašyti apvalius ženklus. Šiuolaikinį pavidalą orijų raštas įgijo ~XV–XVI a.
Orijų raštas naudojamas užrašyti orijų kalbai, taip pat seniau Orisoje naudotas užrašyti ir sanskritui. Žinomi atvejai, kai šiuo raštu būdavo užrašoma ir rytų hindi tarmė čatisgarhi.
Raštas
Orijų raštas naudoja tą patį sudarymo principą, kaip ir kiti brahminiai raštai: grafemos pagrindas yra priebalsė, balsės žymimos diakritikais (išskyrus einančias pradžioje bei hiatus), priebalsių samplaikoms sudaromos ligatūros arba panaudojama virama.
Priebalsiai
Garsai j ir y tariami vienodai.
Balsiai
Kaip ir kituose brahminiuose raštuose, orijų priebalsio ženklas su savimi turi priskirtą a garsą. Norint jį pakeisti kitu balsiu, pridedadamas specialus diakritinis ženklas.
Sausių geležinkelio stotelė
Sausių geležinkelio stotelė (iki XX a. pabaigos Bevandeniškių geležinkelio stotelė) – stotis rytų Lietuvoje, Sausių kaime, prie geležinkelio Vilnius–Kaunas. 2023 m. stotyje yra 120–160 metrų ilgio peronai. Keleiviniai traukiniai nestoja.
Istorija
Stotis įkurta sovietmečiu, ilgą laiką vadinosi Bevandeniškių vardu. Maždaug iki 2020 m. stodavo keleiviniai elektriniai traukiniai Vilnius–Kaunas.
Mykolas Haraburda
Mykolas Bogdanas Haraburda (m. 1586 m. liepos 7 d.) – LDK valstybinis veikėjas, diplomatas. Spaustuvininko Vasilijuaus Haraburdo tėvas.
Biografija
Nuo 1559 metų buvo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kanceliarijos djakas, nuo 1566 – Lietuvos didysis raštininkas ir kartu nuo 1584 metų ėjo Minsko kašteliono pareigas.
Aktyviai vykdė diplomatinius pavedimus Livonijos karo metu. 1559 ir 1561 metais važiavo pas Krymo chaną tam, kad gautų jo palaikymą prieš Maskvą. 1563–1564 ir 1566 metais įėjo į pasiuntinybę Rusijoje, buvo sekretorius, 1571 ir 1572–1573 metais – pasiuntinys. Vykdė derybas dėl galimo caraičio Fiodoro Ivanovičiaus išrinkimo į ATR sostą, jei jis pereis į katalikybę. Už sėkmingą diplomatinę veiklą (paliaubų sudarymą) buvo išrinktas raštininku, vėliau apkaltinus Livonijos perdavimu Rusijai mainais į Plocką buvo pašalintas nuo diplomatinės tarnybos. 1579–1581 metais tarnavo kariuomenėje. 1582 metais dalyvavo Jam-Zapolskio paliaubų sudaryme, įėjo į pasiuntinybės sudėtį Maskvoje. Buvo Rusijos pavaldumo ATR diplomatiniais metodais idėjos šalininkas. Kaip pasiuntinys buvo Maskvoje 1585–1586 metais, kur vedė derybas apie antiturkiškos unijos formavimą.
Valdė Ostrovo, Kliumovičių ir Ugrino, Smolensko pavietų dvarus, buvo Svisločio laikytojas 1566–1568 metais. 1567 metais išstatinėjo kariuomenei 17 raitų karių. 1568 metais pradėjo valdyti dvylika Slanimo parapijos kaimų.
Būdamas Maskvoje, pirko rankraščiu, kurių daugelis buvo išspaudinti Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje. Pirktą ten gi Bibliją perdavė kunigaikščiui Konstantinui Ostrogiškiui, tas rankraštis tapo pagrindu vadinamajamai Ostrogo Biblijai, išleistai 1581 metais.
Šeima
Mykolas Haraburda buvo vedęs Daminitrą, Getolto Kalinikavičiaus dukterį. Turėjo sūnus Joną ir Kristupą, taip pat dukterį Haną, Gardino žemės teisėjo Leono Sapiegos žmona, Leono Sapiegos trečios eilės pusbrolis.
288 Glaukė
288 Glaukė – S klasės asteroidas, atrastas 1890 m. vokiečių astronomo Karl Theodor Robert Luther. 288 Glaukė – vienas lėčiausiai apie savo ašį besisukančių asteroidų (apsisuka per maždaug 1200 valandų (50 paras).
Kristupas Jesmanas (m. 1687)
Kristupas Jesmanas  (m. 1687) – LDK valstybinis veikėjas, Smolensko vaivada nuo 1677 metų, Naugarduko kaštelionas nuo 1672 metų, Vilniaus gubernatorius 1665 metais, Slanimo vėliavininkas nuo 1659 metų, Lietuvos armijos autoramento oberšteris.
Kazimieras Lelys
Kazimieras Lelys (Lalis) (1863 m. Skaistgiriai, Pušaloto valsčius – 1892 m. rugsėjo 12 d. Mintaujoje) – Lietuvos siuvėjas, pirmojo lietuviško siuvimo vadovėlio autorius.
Kristupas Jesmanas (m. 1687)
1649-1655 metais su Jonušu Radvila surengė kampaniją prieš kazokus ir Rusiją. 1655 metų prugpjūčio 23 d. prisijungė prie Lietuvos armijos konfederacijos, kuri atsisakė paklusti Lietuvos didžiajam etmonui Jonušui Radvilai. Tų pačių metų gruodžio 29 d. įstojo į Tyšovieco konfederaciją. 1657 metais buvo paskirtas Biržų pilies komendantu ir gynė ją nuo švedų atakos. 1663 metais buvo suimtas dėl įtarimų dalyvaujant Lietuvos lauko etmono Vincento Korvino Gosievskio ir Kazimiero Žeromskio užmušime. 1668 metais išrinktas pasiuntiniu į seimą. Jono Sobieskio elektorius nuo Naugarduko vaivadijos 1674 metais.
Kazimieras Lelys
Biografija
1871–1875 m. mokėsi pradinėje mokykloje, vėliau kaime siuvėjo amato. Dar jaunas būdamas persikėlė gyventi į Kuršo guberniją ir Mintaujos mieste atidarė savo siuvyklą. Kupinas gerų norų lotyniškais rašmenimis parašė vadovėlį, skirtą lietuviams siuvėjams. Norėdamas oficialiai ją išleisti, pats transkribavo tekstą graždanka ir 1885 m. savo lėšomis Mintaujoje išspausdino. Tekste jaučiami ryškūs rytų aukštaičių tarmės panevėžiškių patarmės bruožai. Tai buvo vienintelė knyga per keturiasdešimt spaudos draudimo metų, kirilikos rašmenimis išleista privataus asmens iniciatyva ir lėšomis. Populiarumo ji nesulaukė.
Tuo pačiu metu Kazimieras Lelys buvo knygnešių rėmėjas, platino uždraustą lietuvišką spaudą.
Manuel Esquivel
Seras Manuelis Amadėjus Eskivelis (1940 m. gegužės 2 d. Belize, Britų Hondūre – 2022 m. vasario 10 d. Belize, Belize ) – Belizo politikas, du kartus (1984–1989 ir 1993–1998 m.) buvęs šalies ministras pirmininkas.
Biografija
Manuel gimė Belizo mieste, o aukštuosius mokslus įgijo Naujojo Orleano (JAV) ir Bristolio (Didžioji Britanija) universitetuose.
Manuel savo aktyvios politikos laikais vadovavo šalies Jungtinei demokratų partijai. Su ją jis yra du kartus laimėjęs rinkimus ir buvo Belizo ministru pirmininku. Pirma kadencija buvo nuo 1984 iki 1989 m., antra – nuo 1993 iki 1998 m.
Esquivel buvo vedęs Kathy Esquivel. Kartu jie sulaukė trijų vaikų, iš kurių viena duktė Laura eina tėvo pėdomis ir dirba politikos srityje.
HD 40307 g
HD 40307 g masė ir spindulys yra atitinkamai 7,09 ir 2,39 karto didesni nei Žemės. Planetos orbitos didysis pusašis yra 0,6 (± 0,034) av, o ekscentricitetas – 0,29 (-0,29 +0,31). Apie savo žvaigždę planeta apskrieja per 197,8 (-5,7 +9,0) paros. Astronomo Mikko Tuomi teigimu, HD 40307 g gali būti tiek uolėta planeta (superžemė), tiek ir dujinė planeta (vadinamasis minineptūnas).
Iš viso HD 40307 sistemoje aptiktos 6 planetos, HD 40307 g yra paskutinė pagal nuotolį savo žvaigždės. Nurodoma, kad planetoje vyksta dienos ir nakties kaita.
Eugenijus Šiško
Eugenijus Šiško (slapyvardis Spyglinis; 1923 m. rugsėjo 15 d. Minske, Baltarusijos TSR – 2015 m. rugsėjo 29 d. Jeruzalėje, Izraelyje) – spaudos fotografas, vienas pirmųjų sovietinės Lietuvos fotografų, dirbęs fotokorespondentu įvairių leidinių redakcijose.
Biografija
Po karo gyveno ir dirbo Lietuvoje. Buvo fotokorespondentu:
1984 m. su šeima iš Sovietų Sąjungos emigravo į Izraelį ir nuo to laiko gyveno Jeruzalėje. Kūrybiniu darbu neužsiėmė, buvo publikuotos kai kurios nuotraukos vietiniuose laikraščiuose. Keletą metų dirbo fotolaboratorijoje Jeruzalės Hadasa ligoninėje.
Mirė Jeruzalėje 2015 m. (palaidotas ten pat). Po E. Šiško mirties dukters Azalijos iniciatyva buvo organizuota jo darbų paroda Rusų meno muziejuje Ramat Gane.
WannaCry
miniatiūra|250px|right|Pažeisto [[Windows 8 kompiuterio ekranvaizdis]] alt=|miniatiūra|250x250px|„WannaCry“ paplitimas pasaulyje WannaCry – kenkėjiško pobūdžio, išpirkos reikalaujanti programa, paleista 2017 m. gegužės 12 d. Mainais į „Windows“ sistemos kompiuteriuose esančių duomenų atblokavimą ji reikalauja susimokėti kriptovaliuta bitkoinais. Plinta apgaulingais el. laiškais su užkratu prisegtose Word, Excel ar PowerPoint tipo bylose.
Viruso veikla
„Windows“ programos spragomis SMB protokole pasinaudojančio viruso kibernetinės atakos mastas apėmė interneto naudotojus daugelyje pasaulio šalių, paralyžiavo stambių verslo įmonių ir finansinių institucijų veiklą, nukentėjo fiziniai asmenys. Atakos pradžioje, vos per kelias dienas, buvo pažeista per 200 tūkst. kompiuterių, esančių daugiau nei 150 šalių. Microsoft dar 2017 m. kovo 14 d. išleido pataisas šioms spragoms ištaisyti, tad aukomis tapo savo operacinių sistemų neatnaujinę vartotojai. ji sparčiai plinta ir yra unikali tuo, kad kenkėjiška išpirkos reikalaujanti programa platinama kartu su kirminu. Tai reiškia, kad per vieną kompiuterį automatiškai užkrečiamas visas tinklas.
Kitų operacinių sistemų pažeidžiamumas
„WannaCry“ ataka gali pasikartoti ir kitoje operacinėje sistemoje. „Linux“ vartotojų naudojamame laisvosios programinės įrangos programų rinkinyje „Samba“ saugumo spraga aptikta 2010 m. Ji leidžia nuotoliniu būdu perimti užkrėsto įrenginio kontrolę. Gavę nuotolinę prieigą prie „Linux“ valdymo komandų, programišiai gali trinti duomenis, atsisiųsti ir paleisti bet kokias programas iš interneto. Tačiau dažniausiai į užkrėstą kompiuterį įdiegiamas vienas populiariausių atviro kodo kriptovaliutos gavybos įrankis „cpuminer“. Kaip ir „WannaCry“ atveju, „Linux“ vartotojams būtina imtis saugumo priemonių: atnaujinti „Samba“ programinę įrangą, pasitikrinti, ar kompiuteris nėra užkrėstas kenksmingų programų.
Prevencija
Lietuvoje naudotojai gali pranešti apie kibernetinius incidentus ar pasitikrinti savo įrenginius Kompiuterinių incidentų tyrimo tarnybos CERT-LT svetainėje.
Comco Ikarus
link=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/71/IKARUS_C42C_Design_Flying_vision.jpg/220px-IKARUS_C42C_Design_Flying_vision.jpg|miniatiūra| Ikarus C42-C
Comco Ikarus GmbH – Vokietijos aviacijos įmonė. Savo veiklą įmonė pradėjo XX a. aštuntame dešimetyje nuo parasparnių gamybos, vėliau pradėjo gaminti ultralengvuosius orlaivius, balistinių parašiutų sistemas (prekės ženklas – Flight Rescue System (FRS)).
XX a. aštuntame dešimtmetyje Ikarus gamino parasparnius ir skaidykles. 1977–1979 m. visi Vokietijos skraidyklių rekordai buvo pasiekti su Ikarus skraidyklėmis. 1982 m. pradėtas gaminti pirmas ultralengvojo lėktuvo modelis - Ikarus Fox, vėliau gavęs pavadinimą Ikarus C22. 1996 m. pradėtas gaminti modelis C42.
miniatiūra|Lėktuvo balistinės parašiuto sistemos išsiskleidimasĮmonės teigimu, Comco Ikarus buvo balistinių parašiutų sistemų gamybos pradininkai pasaulyje. Šias sistemas įmonė gamina nuo 1982 m.
1991 m. dėl ribotų galimybių naudotis aerodromu, įmonė persikėlė iš Vakarų Švabijos Aidlingeno miestelio į Hohentengeną, šalia kurio yra Mengeno-Hohentengeno aerodromas. Ten įmonė įrengė 640 m² ploto gamybines patalpas.
Per pirmus 50 veiklos metų Comco Ikarus pagamino ir pardavė daugiau nei 1,5 tūkst. lėktuvų. Įmonės teigimu, XXI a. trečiojo dešimtmečio pradžioje ji buvo likusi ko gero vieninteliu Vokietijos aviacijos gamintoju, neperkėlusiu bent dalies gamybos į kitas Europos ar pasaulio šalis.
Lėktuvai
miniatiūra|Comco-Ikarus Breezer
Senovės geležinkelio stotelė
Istorija
Pro Senovę ėjo Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis, stotelė minima XX a. tarpukariu. Lietuvai atgavus nepriklausomybę ir atsiradus sienai su Baltarusija, 2001 m. kovo 25 d. nutrauktas keleivinių traukinių maršrutas Marcinkonys–Senovė. XXI a. 2-ajame dešimtmetyje išardyta prie geležinkelio buvusi medinė stotelė.
Valentinas Volčackis
Valentinas Volčackis OP, (1740 – 1809 m. sausio 8 d.) – Romos katalikų vyskupas Lietuvoje, mecenatas.
Biografija
right|thumb|160px|[[Sudervės Švč. Trejybės bažnyčia|Sudervės Švč. Trejybės bažnyčioje virš altoriaus puslankiu einantis užrašas skelbia, kad šventovę pradėjo statyti vysk. Valentinas Volčackis]] Jaunystėje įstojo į Dominikonų ordiną, 1766 m. įšventintas kunigu. Tarnavo Vilniaus vyskupijoje, pakeltas kanauninku. 1774 m. paskirtas Tamaso tituliniu vyskupu.
Tai vienintelė Lietuvoje bažnyčia, plane esanti apskritimo formos. Paprastai autorystė priskiriama architektui Laurynui Gucevičiui, nors kiti tyrinėtojai linkę galvoti, kad ją projektavo dominikonas Laurynas Bortkevičius. Prie klasikinės rotondos formos šventovės atsiradimo finansiškai prisidėjo kunigaikštienė Teodora Sapiegienė, Ipolitas Volk-Lanevskis ir kt., bet pirmuoju fundatoriumi visgi įvardijamas vysk. Valentinas Volčackis. Apie tai byloja ir įrašas Sudervės Šv.Trejybės bažnyčios interjere.
Zervynų geležinkelio stotelė
Zervynų geležinkelio stotelė – stotis pietų Lietuvoje, Zervynų kaimo vakaruose. Praeina Vilniaus–Marcinkonių geležinkelis, netoliese nutiestas metalinis Zervynų geležinkelio tiltas. Stoja priemiestiniai keleiviniai traukiniai Vilnius–Marcinkonys.
Istorija
Stotelė įkurta 1959 m.
Jaunimo teisė
Jaunimo teisė - visuma teisės normų, reguliuojančių nepilnamečių ir jaunų suaugusių asmenų (pvz., iki 25 metų) statusą, įtvirtinančių specialų reglamentavimą, besiskiriantį nuo taikomo bendruoju atveju (pvz., nusikaltus gali skirtis jaunuolio ir vyresnio amžiaus asmens atsakomybė ir pan.), nustatančių jaunuolių apsaugą. Plačiausiai išsiplėtojęs teisės pošakis - jaunimo baudžiamoji teisė, jaunimo baudžiamojo proceso teisė (pvz., JAV, Vokietijoje veikia specialūs jaunimo teismai).
Lietuvoje
Lietuvoje baudžiamosios justicijos srityje egzistuoja jaunimo bylų specializacija bendrosios kompetencijos teismuose, prokuratūrose. Viešosios erdvės reguliavimos srityje veikia Lietuvos Respublikos nepilnamečių apsaugos nuo neigiamo viešosios informacijos poveikio įstatymas. Teisės mokslinių tyrimų lygmenyje veikia Teisės instituto Kriminologinių tyrimų skyriaus Vaikų ir jaunimo teisės sektorius.
Jurdaičių dvaras
Jurdaičių dvaras – dvaras, esantis šiaurės Lietuvoje, Joniškio r., greta kelio, įrašytas į Kultūros vertybių registrą, unikalus kodas.
Istorija
1765 m. dvarą įsteigė Šiaulių ekonomijos administratorius Antanas Tyzenhauzas.
1801 m. rugpjūčio 9 d. iš grafų Zubovų Jurdaičių raktą kartu su beržėnų rakto Jankūnų kaimų (viso 210 valakų, 547 vyrų "sielų") už 105.698 rublių įsigijo diplomatas Kuršo grafas Johanas von Medemas (Christoph Johann* Friedrich von Medem, 1763–1838).
1849 m. grafo Johano von Medemo palikuoniai Teodoras (Theodor Carl Graf von Medem, 1805-1890), Paulius (Pawel Iwanowitsch von Medem, 1800–1854), Liudvikas (Ludwig Johann Friedrich Graf von Medem, 1814–1891) ir Julijonas (Juli Iwanowitsch von Medem, *1814) Jurdaičių dvarą su Jankūnų (Grafenad), Butniūnų (Medemshof), Bijeikių (Luzinhof, pavadinta žmonos Maria Elisabeth Luise von Medem (von der Pahlen, 1778–1837) garbei) su 11 kaimų (Endriškiai, Gimbūčiai, Normančiai, Drąseikiai, Bilžiai, Kyburiai, Bičiušiai, Ročkiai, Miknaičiai, Mančiai, Toliočiai, viso 88 dūmai, su 675 "vyriškomis" ir 695 "moteriškomis" sielomis, 7 laisvaisiais) už 130 000 sidabro rublių pardavė Vladislovui Komarui (Juozapo).
1854 m. dvarą sudarė 4 dvarai ir palivarkai (Jurdaičiai, Jankūnai, Butniūnai, Bijeikiai) ir 11 kaimų, valdė 8542 dešimtines 1759 kv. sieks. žemės, kurios leista naudotis valstiečiams: 91 deš. - sodybinių sklypų, 1664 deš. 396 kv. skieks. - ariamos, 1891 deš. 1798 kv. sieks. - pievų, surašytos 675 "vyriškos sielos" ir 719 "moteriškos").
Jurdaičių dvaras tarpukario Lietuvos respublikos laikotarpiu priklausė bajorui Vladislovui Komarui. Komaro dvarų centras buvo Satkūnai. Be Jurdaičių dvaro, V. Komarui priklausė dar daug dvarų: Ąžuolynėje, Butniūnuose, Matalynėje, Baisogaloje ir kt. Iki 1926 m. žemės reformos dvarui priklausė apie 200 ha žemės; po jos – tik 80 ha. Dvaras turėjo nemažai pastatų, bet tik nedidelė dalis išlikusi iki mūsų dienų. Gražiu architektūros stiliumi žavi dvaro rūmai. Prieš keletą metų jie buvo restauruoti. Šalia dvaro rūmų išliko buvusių dvaro sandėlių fragmentai. Maždaug už 4 km nuo Jurdaičių esančiame Jankūnų kaime stovi V. Komaro dvaro klėtis.
1940 m. dvaras nacionalizuotas, jame įkurta mokykla. 1953 m. jame įkurti senelių ir invalidų namai (dabar pensionas).
Grimaldis (Mėnulio krateris)
thumb|right|240px| Grimaldis yra vakariniame Mėnulio matomosios pusės pakraštyje Grimaldis (, -5.5°N, -68.3°W) – Mėnulio krateris, esantis Mėnulio matomosios pusės vakaruose. Pavadintas XVII a. italų astronomo ir fiziko Frančesko Grimaldžio (1618−1663) garbei. thumb|left|220px|Grimaldžio ir Ričiolio krateriai Grimaldis yra į vakarus nuo Audrų vandenyno Mėnulio vakarinėje pusėje. Jo sienos (šlaitai) yra žemos, pakraščiai nelygūs, aplinkinės kalvos išraižytos lūžių ir įdubų. Skersmuo apie 172−222 km. Iš tikro tai nėra krateris, o sustingusios lavos laukymė daug didesnio Grimaldžio smūginio baseino vidurinėje dalyje. Paties baseino skersmuo siekia 430 km. Jis susidarė Prenektaro periode (>3,9 mlrd. metų). Į šiaurės vakarus nuo jo yra panašus Ričiolio krateris, kurio centrinėje dalyje irgi yra išsiliejusios lavos bazaltų. Grimaldis yra tamsiausio paviršiaus objektas matomojoje Mėnulio pusėje ir lengvai išsiskiria tarp šviesių apylinkių. Kai kurie žmonės tvirtina, kad mato jį iš Žemės plika akimi. Grimaldžio laukymės šiaurinė pusė yra kiek šviesesnė dėl to, kad padengta nuo apie 400 km šiauriau esančio Olberso A kraterio išmuštos medžiagos dulkėmis.
Johannes Scotus Eriugena
Jonas Škotas Eriugena (manoma, 815-877 m.) – airių teologas, filosofas, scholastinės filosofijos pradininkas ir formavimosi periodo žymiausias mąstytojas, pirmosios viduramžių filosofinės sistemos kūrėjas.
Biografija
Jonas Škotas Eriugena gimė Airijoje (tai liudija jo pavardė – Eriugena, kuri reiškia kilęs iš Erino (toks buvo senasis Airijos pavadinimas)). Mokėsi airių vienuolyne, kur buvo studijuojama ne tik lotynų, bet ir graikų kalba. Būdamas vienas labiausiai išsilavinusių to meto žmonių, Eriugena apie 850 metus buvo pakviestas į Karolingų dinastijos imperatoriaus Karolio Plikagalvio (Karolio Didžiojo anūko) rūmus dabartinėje Prancūzijoje ir ten užėmė pirmojo rūmų mokslininko vietą, dėstė laisvuosius menus.
Prancūzijoje jis praleido beveik trisdešimt savo gyvenimo metų, buvo labai gerbiamas ir žinomas kaip mokslininkas, puikiai išmanęs Graikijos kultūrą ir istoriją. Manoma, kad Eriugena nebuvo nei pasaulietis, nei dvasininkas, o tai retai pasitaikydavo to meto visuomenėje.
Bizantijos imperatoriaus Mykolo III prašymu (858 m.), Eriugena išvertė Grigaliaus Nisiečio ir Pseudodionisijo raštus su Maksimo Išpažinėjo komentarais iš graikų į lotynų kalbą. Jis ne tik vertė, bet ir pats rašė bei komentavo graikų ir lotynų Tėvų darbus. Todėl jis laikomas pirmuoju įdiegusiu graikiškąsias neoplatonizmo idėjas Vakarų Europos kultūroje, kurios vėliau turėjo didelę įtaką krikščioniškajai scholastikai.
Apie tolesnį jo gyvenimą yra mažai žinoma. Viena iš galimų teorijų, kad 882 metais Jonas Škotas Eriugena buvo pakviestas pietinės anglosaksų karalystės valdovo Alfredo Didžiojo dirbti į Oksfordą, tapo abatu ir vėliau buvo nužudytas savo auklėtinių.
1976–1993 m. norėdami pagerbti Joną Škotą Eriugeną, airiai įamžino šio filosofo atvaizdą ant 5 svarų vertės airiško banknoto.
Kūrybinis palikimas
Jono Škoto Eriugenos kūryboje dominavo graikiškoji mintis, jungusi antikinę filosofiją su Vakarų krikščioniškąja scholastika. Autorius pirmumą kūryboje teikė graikams, sakydamas, kad jie „į daiktus žiūrėjo su didesne įžvalga ir jų kalba yra tikslesnė“. Savo darbuose jis rėmėsi graikų filosofu Platonu ir neoplatonizmu. Eriugenos filosofinis idealizmas buvo panteistinis, nederantis su krikščioniškuoju monoteizmu.
Pirmasis žinomas Eriugenos rašto darbas – mokslinis straipsnis apie Eucharistiją, nėra išlikęs iki mūsų dienų. Šiame traktate Eriugena skelbė doktriną, kurioje pateikiama simbolinė Eucharistijos samprata. Vėliau šią sampratą skelbęs XI a. krikščionių teologas Berengaras Tūrietis (Berengar of Tour) buvo pasmerktas mirti. Be to, atgailaudamas už savo mintis, buvo priverstas viešai sudeginti šį Eriugenos mokslinį straipsnį.
Eriugena domėjosi Reimso archivyskupo Hinkmaro ir vienuolio Gotšalko iš Orbė ginču dėl predestinacijos (lemties dogma, pagal kurią Dievas iš anksto nulemia, kurie žmonės bus išganyti, o kurie pasmerkti). Dėl šios priežasties svarbiausi jo traktatai buvo skirti ginčams apie predestinaciją: „Apie lemtį“ (De Praedestinatione), metafizikai „Apie gamtos skirstymą“ (De divisione naturae), komentarai Boetijaus darbams.
„Apie lemtį“
Šiame veikale Eriugena pateikė teoriją apie religines ir etnines problemas, kurias sukelia ginčas dėl lemties. Predestinacijos teorijoje Eriugena atmetė skirstymą į nuodėminguosius ir išrinktuosius, kadangi Dievas yra vienas, jis negali būti priešingų dalykų priežastis. Eriugena rašė, kad lemtis yra išankstinis dieviškasis žinojimas, o žinoti galima tik tai, kas yra, todėl nuodėmės, kurios dar nėra, žinoti neįmanoma. Eriugenos doktrina buvo pasmerkta Katalikų Bažnyčios.
„Apie gamtos skirstymą“
Šis kūrinys buvo traktuojamas kaip naujausias antikinės filosofijos pasiekimas, darbas, kuris apjungė penkiolikos amžių filosofinius laimėjimus. Tai buvo pagrindinis jo metafizikos veikalas. Būtent šis Eriugenos traktatas padėjo pagrindus viduramžių panteizmui ir panteistinėms misticizmo atmainoms.
Eriugena šiame kūrinyje sujungė rytietiškas ir vakarietiškas tradicijas: Platono, Aristotelio ir neoplatonikų mintis suderino su lotyniškąja Cicerono ir Boetijaus filosofija, o savo filosofiją įtvirtino krikščioniškoje tradicijoje.
Veikale Eriugena teigė, kad tikroji religija yra kongruenti (atitinkanti) tikrajai filosofijai, o jų abiejų šaltinis yra Dievas. Eriugena teigė, kad pasaulis kyla iš Dievo, o jo panteizmas pasireiškė teiginiu, kad Dievas yra „visa visame kame“. Dievo kūryba yra tik „paties Dievo vystymasis, Jo tapsmas“. Pasaulio kūrimas, Eriugenos nuomone, yra ne valios aktas, „o būtinas procesas“. Dėl tokių iškeltų idėjų apie Dievą ir filosofiją, šis veikalas galėjo būti suprantamas kaip autoriaus pastangos krikščioniškąją tiesą teoriškai pagrįsti moksliniais metodais.
Veikalo pradžioje gamta suskirstoma į 4 dalis:
Kūrinyje nurodoma, kad Dievas, kaip pirma gamta, yra pradžia, kaip antra ir trečia – vidurys, ketvirta – pabaiga, tikslas. Autorius teigė, kad gamtos pradžia ir pabaiga Dieve sutampa. Gamta kūrinyje yra krikščioniškasis Dievas Tėvas – slėpiningas, abstraktus, jo neįmanoma apibrėžti. Blogi dalykai kūrinyje sutapatinami su nebūtimi, jie traktuojami kaip klaidingai nukreipta valia. Teigiama, kad Dievas nežino jokio blogio, nes priešingu atveju jis būtų jo pradininkas.
1210 m. Katalikų Bažnyčia paskelbė Eriugenos raštus eretiškais, dėl skelbiamos panteistinės pasaulio sampratos. Garsusis jo veikalas penkios knygos „Apie gamtos skirstymą” 1050 m. popiežiaus Leono IX buvo pasmerktos, o popiežius Honorijus III 1225 m. įsakė jas sudeginti. Tik 1681 m. Oksforde šis filosofinis kūrinys buvo pirmą kartą publikuotas.
Filosofinė ir teologinė įtaka
Eriugenos darbai paremti laisvu ir drąsiu mąstymu, kuris turėjo įtakos jo suformuotai loginei ir dialektinei pasaulio suvokimo sistemai. Filosofas paliko žymę pereinamajame laikotarpyje iš platonizmo filosofijos į vėlesnę krikščioniškąją scholastiką. Jo manymu filosofija neturėjo tarnauti teologijai. Be to, J. Š. Eriugenos tvirtinimu, kad tapatumas tarp filosofijos ir religijos yra esminis principas, rėmėsi ir vėlesni scholastai, tačiau jie savarankiškai pasirinkdavo šio identiškumo traktavimą, kaip fundamentalų ar pirminį. Pats Eriugena teigė, kad filosofija ar mąstymas yra pradas, fundamentalus, aukščiausias pažinimas, o autoritetas ar religija antraeilis dalykas, kuris yra palaipsniui įgyjamas.
Teologinis Jono Škoto Eriugenos palikimas nesulaukė didelės sėkmės. Tai nulėmė dvi priežastys: pirmiausia, Karolingų dinastijos pabaiga nugramzdino užmarštin J. Š. Eriugenos darbus. Antra, bažnytinės valdžios cenzūra užgožė teologo figūrą, atsižvelgiant į tai, kad Jonas Škotas Eriugena laikėsi radikalaus platonizmo, kuris kartais priartėdavo prie panteizmo, o toks mąstymas nebuvo priimtinas. Taigi, turinio atžvilgiu ortodoksiški viduramžiai negalėjo priimti Eriugenos mokymo, tačiau savo forma tai buvo vientisos, nekompiliacinės sistemos pavyzdys.
Saadis
Saadis, pilnas vardas Abu Mohamadas Mošarefas ad-Dinas Mošlechas bin Abdula bin Mošarefas Širazis (1184 m. Širaze – 1291 m. arba 1292 m.) – vienas iškiliausių persų viduramžių laikų poetų ir prozininkų. Saadis yra plačiai pripažintas vienu didžiausių klasikinės literatūros tradicijos poetų. Persų mokslininkų yra įvardintas epitetais „Kalbos meistras“ arba „Žodžių kalvis“ (استاد سخن ostâd-e soxan). Cituotas Vakarų literatūrinėje tradicijoje. Saadis taip pat žinomas kaip sufijų mąstytojas.
Nuo 1195 m. iki 1226 m. Bagdade studijavo arabų literatūrą ir islamo mokslus. Daug keliavo po musulmoniškas šalis: lankėsi Sirijoje, Palestinoje, Jemene, Turkijoje, Egipte ir kitose šalyse. Gali būti, kad kurį laiką praleido ir kyžiuočių nelaisvėje.
Pirmasis Saadžio kūrinius Europai pristatė prancūzas Andrėjus di Rieras. Jis 1634 m. išleido dalinį „Rožių sodo“ vertimą, o 1654 m. Adamas Olearijus vokiečių kalba išleido pilnus vertimus – „Vaismedžių sodą“ ir „Rožių sodą“.
Saadis mirė savo gimtajame mieste Širaze, tačiau tikslūs mirties metai nežinomi.
Kuitlatekai
Iki ispanų užkariavimų XVI a., kuitlatekai užėmė sritis nuo Balsaso vidurupio iki Ramiojo vandenyno pakrantės. Jie pateko į taraskanų valstybę, vėliau – į actekų provinciją Kuitlatekapaną.
Tradicinis verslas – rankinė sezoninė žemdirbystė pietiniuose Siera Madrės kalnų šlaituose ir drėkinamame Balsaso upės slėnyje (kukurūzai, aitrieji pipirai, pupelės, moliūgai, daržovės, pardavimui – sezamas). Taip pat augina naminius paukščius, kiaules, karves, pardavimui rankioja kaskalotės vaisius (žaliava odų dažymui), su svaidyklėmis, jauku medžioja elnius, iguanas, plokščiadugnėse valtelėse žvejoja (su bučiais, nuodais). Išvystyti amatai: pynimas, audimas, sidabrinių papuošalų gamyba. Dirba samdiniais kakavmedžių plantacijose, druskos kasyklose, akmenų skaldyklose.
Kuitlatekų architektūra, apranga dabar būdingo kreolinio–metisų stiliaus. Moterys vilki išsiuvinėtus sijonus, kasas persipina kaspinais (netekėjusios baltais, ištekėjusios raudonais).
Kuitlatekų tradicinė šeima didžioji, bet dabar paplitusi mažoji. Jaunavedžiai paprastai kraustosi į naują būstą arba pas jaunikio tėvus. Paveldėjimas patrilinijinis (gyvulių veldėmė – matrilinijinė). Kaimai dalijasi į endogaminius kvartalus.
Kuitlatekai šlaikę ikikrikščioniškosios tikybos bruožų – tikėjimas dvasiomis, nagualizmas (tikėjimas žmogaus antrininku–globėju), raganavimas, būrimas, šamanizmas. Išsaugoję tautosaką. Katalikiškos šventės lydimos teatralizuotų vaidinimų, šokių, dainų kuitlatekų ir nahuatlių kalbomis.
Čikabalio lagūna
Čikabalio lagūna  – vulkaninis ežeras, telkšantis vakarinėje Gvatemaloje, Kecaltenango departamente, netoli San Martin Sakatepekeso, užgesusio Čikabalio ugnikalnio krateryje. Iškilęs 2712 m aukštyje virš jūros lygio. Ežero pakrantes ir ugnikalnio šlaitus dengia rūko miškas. Veikia fumarolės.
Čikabalio lagūna užima svarbią vietą indėnų mamų kosmologijoje ir yra laikoma šventa vieta. Pavadinimas Chicabal mamų kalba reiškia „maloniosios dvasios vanduo“. Mamai prie ežero rengia savo ritualus, jame draudžiama maudytis.
Saulius Širmelis
Saulius Širmelis (g. 1956 m. gegužės 31 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, futbolo treneris.
Žaidėjo karjera
Žaidė Biržų „Medžio“ (1978 ir 1984 m.), Ukmergės „Vienybės“ (1979–1981 m.), Anykščių „Anykštos“ (1982–1983 m.) komandose.
Trenerio karjera
Treniravo Ukmergės VJSM (1982–1984 m.), Ukmergės „Vienybės“ (asistentas ir vyr. treneris, 1985–1995 m.), Vilniaus „Panerio“ (asistentas ir vyr. treneris, 1995–1997 m.), Vilniaus „Polonijos“ („Geležinis vilkas“, „Ardena“ – 1998–1999 m.), FBK Kaunas (2000–2003 m.), FK Ventspils (Latvija, 2003–2004 m.), Vilniaus „Žalgirio“ (2005 m.), Prešovo „Tatran“ (Slovakija, 2005–2006 m.), Panevėžio „Ekrano“ (2007 m.), Helsinkio „Atlantis“ (Suomija, 2009 m.), FK Šiauliai (2010–2011 m.) klubų komandas. 2012 m. pradžioje trumpai treniravo Akzajyk Oral klubą.