cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nikola Prkačin
Karjera
Krepšininkas savo profesionalo karjerą pradėjo Splito miesto krepšinio klube. Su juo dukart laimėjo Kroatijos taurę, o vėliau persikėlė į sostinę, Zagrebo „Cibona“ komandą, su kuria iškovojo dar tris nacionalines taures bei keturis kartus tapo Kroatijos čempionu.
2008 m. liepą krepšininkas pasirašė dvejų metų sutartį su Zagrebo „Cibona“ komanda.
Nuo 1997 m. su dalyvavo kiekviename Europos čempionate bei 2008 m. Pekino olimpinėse žaidynėse.
Kroatijos futbolo varžybos 1996–1997 m.
Kroatijos futbolo varžybos 1996–1997 m.
Finalas
--
Supertaurė
Croatia Zagreb iškovojo supertaurę be kovos, kadangi laimėjo ir čempionatą, ir taurę.
Regionas
Regionas – teritorija, turinti tam tikrus bendrus bruožus (ūkinius, geografinius, kultūrinius). Regionas yra pagrindinis regioninės geografijos tyrimo objektas.
Sąvoka
thumb|280px|Baltijos šalių regionai 2008 m. Skirtingai nuo miestų, valstybių, šalių ir kt. teritorinių vienetų, kurie turi apibrėžtas ribas, regionas yra apibrėžiamas laisvai. Funkciškai padalinimas į regionus visada yra susijęs su tam tikru tikslu ar pagrindiniu aspektu: lemiantys gali būti gamtiniai – geografiniai, kultūriniai – istoriniai, ekologiniai, socialiniai ir ekonominiai aspektai arba jų kombinacijos. Taip, pvz., ekonominiai regionai apibrėžiami visų pirma iš socioekonominės perspektyvos, turint tikslą geriau išnaudoti pridėtinės vertės kūrimo potencialą ir kurti darbo vietas. Skirstymo į regionus principas lemia kuris aspektas laikomas lemiamu.
Administraciškai nustatyti regionai
Be jų yra ir įvairūs statistiniai regionai, pvz., Europos Sąjungos NUTS regionai.
Gamtiniai – geografiniai regionai
Šio tipo regionai apibrėžiami naudojant geomorfologinius, geologinius, hidrologinius ir dirvotyros kriterijus. Tokio tipo regionai gali būti persidengiantys, jie yra fizinės geografijos ir jos disciplinų tyrimo objekas. Tokie regionai gali būti tiriami ir kitais aspektais, pvz., apgyvendinimo istorija (gyventojų geografija), susisiekimo aspektai (susisiekimo geografija), nagrinėjami gamtos apsaugos ir turizmo (turizmo geografija) tikslais.
Pavyzdžiai:
Kultūriniais, istoriniais ir socialiniais kriterijais apibrėžiami regionai
Istoriniai – kultūriniai regionai atspindi tam tikrus istoriškai svarbius įvykius. Taip tiriant neolito revoliuciją naudojamos Levanto ir Derlingojo pusmėnulio sąvokos.
Regionai gali būti apibrėžiami ir remiantis tokiais sociokultūriniais kriterijais kaip kalba, dialektas, religija ar net regioninė virtuvė (kultūrinė geografija). Tokio pobūdžio regionų pavyzdžiai: Artimieji Rytai, Sinosfera, Mesopotamija, Persija. Žvelgiant iš ekonomikos istorijos perspektyvos galima apibrėžti pasaulio regionus pagal pinigų sistemas, prekybos kelius, ekonominę pažangą ir pan.
Kazys Almenas
Kazys Almenas gali būti:
Kartokliai
Gyventojai
Gyveno knygnešys Antanas Galinauskas.
Šaltiniai
10. Kraštas, 2003.
Nikolajus Avenarijus
Biografija
Baigęs Imperatoriškąjį vyriausiąjį pedagogikos institutą Sankt Peterburge dirbo Varšuvos, Balstogės mokyklų inspektoriumi.
1885-1890 m. tyrinėjo Barysavo, Bielsko, Balstogės ir Naugarduko apylinkių pilkapius bei Drohičino miestą. Baltarusijoje surinko akmeninių kirvių, Lenkijoje – švino plombų kolekciją. 1893 m. IX archeologų suvažiavime Vilniuje skaitė pranešimą apie Drohičino plombas; jas priskyrė rusų periodui. Darbai archeologine tematika parašyti tendencingai – prorusiškai ir proslaviškai; jotvingius laikė laukiniais, iki slavų atėjimo nenaudojusiais geležies.
Dieninės smiltpelės
Dieninės smiltpelės (Psammomys) – pelinių (Muridae) šeimos graužikų gentis. Nugara rusva su tamsesniu atspalviu, gelsva, ar rausvai ruda. Pilvelis ir galūnės balsvi. Kūnas 13-18,5 cm, uodega – 11-15 cm ilgio. Užpakalinės kojos nežymiai ilgesnes už priekines. Uodega ištisai augusi plaukais ir gale turi nedidelį šepetėlį. Letenų pagalvėlės plaukuotos. Ausys nedidelės, apvalios ir storos.
Paplitusios Alžyre, Tunise, Libijoje, Sudane, Izraelyje, Saudo Arabijoje. Apsigyvena smėlėtose lygumose su skurdžia augalija. Aktyvios dieną. Gyvena kolonijomis. Įsirengia sudėtingus urvus su daug angų. Minta įvairiais augalais, įsitempdamos juos į urvus. Patelės kovo – balandžio mėn. veda vieną vadą, kurioje 3-5 jaunikliai.
Gentyje dvi rūšys:
Debeto kortelė
Debeto kortelė (ISO 7810) – atsiskaitymo kortelė, naudojama kaip alternatyva gryniesiems pinigams atsiskaitant. Fiziškai beveik tokia pat, kaip kredito kortelė (tik kortelės numerio skaitmenys neiškilūs), bet debeto kortele galima atsiskaityti tik banko sąskaitoje esančiais pinigais – dėl to teoriškai negalima išleisti daugiau pinigų, nei yra sąskaitoje.
Žiūrint praktiškai, Lietuvoje dauguma bankų siūlo debeto korteles turintiems klientams pasiimti kredito limitą, tuo faktiškai jas padarydami kredito kortelėmis.
Esminis skirtumas tarp šių kortelių rūšių – debeto kortelių naudojimo mokesčiai paprastai yra gerokai mažesni, jomis dažniausiai negalima atsiskaityti ten, kur nėra elektroninių skaitytuvų (pvz., internete), ir tokių kortelių turėtojams bankai paprastai siūlo mažiau papildomų privilegijų.
Vytautas Marcinkus
Vytautas Marcinkus (g. 1961 m. balandžio 11 d. Šiauliuose) – Lietuvos architektas.
Biografija
1984 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą. Nuo 1984 m. Komunalinio ūkio projektavimo instituto Šiaulių skyriaus, nuo 1991 m. „Šiaulių komprojektas“ architektas, nuo 1996 m. UAB „Šiaulių komprojektas“ vyr. architektas, projektų vadovas, nuo 2006 m. direktorius. Suprojektavo individualių gyvenamųjų namų, parduotuvių interjerų. 1992-1996 m. Lietuvos architektų sąjungos valdybos narys.
Engelholmas
Sportas
Ängelholms FF - futbolo klubas, žaidęs Superettan (antros pakopos pirmenybėse).
Taujankai
Taujankai  – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Šėtos. Kaimas įsikūręs prie Šėtos–Truskavos kelio ir Šumeros upelio.
Kalnas (Pasvalys)
Kalnas – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, prie kelio Via Baltica, 5 km į šiaurę nuo Pumpėnų, Įstro dešiniajame krante. Seniūnaitijos centras.
Istorija
1950–1993 m. buvo Jurgėnų kolūkio centrinė gyvenvietė. Yra felčerių punktas, pradžios mokykla, biblioteka.
Chazarų kaganatas
Chazarų kaganatas arba Chazarija – tiurkų genties chazarų VII-XI a. suformuota valstybė Ponto stepėje (Juodosios jūros šiaurės pakrantėse, Volgos žemupyje, šiaurės Kaukaze). Valstybės sostinė buvo Semenderas (dabartiniame Dagestane), VIII a. viduryje perkelta į Itilį (prie Volgos žiočių).
Istorija
Apie 740 m. kaganas Bulanas ir dauguma diduomenės atsivertė į judaizmą, kuris paskelbtas valstybine religija. Kraštas pagarsėjo religiniu pakantumu ir gana aukštu kultūros lygiu: čia kūrėsi miestai, klestėjo prekyba, plito žemdirbystė. Kaganatas kontroliavo svarbius prekybos kelius iš Azijos į Europą. Antroje VIII a. pusėje Chazarų kaganatas apėmė teritoriją nuo Krymo iki Karnos, nuo Dniepro iki Kaspijos (kuri dalies tautų tebevadinama „Chazarų jūra“). Kaganatui buvo pavaldūs arba mokėjo duoklę alanai, vengrai, bolgarai ir kitos Ponto gentys.
IX a. pab. Chazarų kaganato galia ėmė silpti: į Juodosios jūros vakarų pakrantes ir Dono stepes įsiveržė pečenegai, o šiaurėje iškilo Kijevo Rusia. 965 m. Kijevo kunigaikštis Sviatoslavas sumušė chazarus, sugriovė Sarkelo miestą prie Dono ir, pasak kai kurių istorinių šaltinių, Itilį. XI a. pab. chazarų valstybė galutinai sunaikinta, vietoje jos iškilo kumanų valstybė.
Šaltiniai
ממלכת הכוזרים
Upemba
Upembos ežeras susidarė nusekus ir susikaidžius seniau visą įdubą užėmusiam ežerui. Aplink gausu senovinių archeologinių radimviečių. Ežeras patenka į Upembos nacionalinį parką.
Gudiškių vienuolynas
Gudiškių vienuolynas – nuo 1728 iki 1755 m. Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje buvęs sentikių vienuolynas dabartiniame Ignalinos rajone, netoli Kazitiškio, tikriausiai buvusiame Gudiškių kaime (Salako seniūnija) arba buvusiame Gudiškės kaime (Naujojo Daugėliškio seniūnija). Fedosėjininkų religinis centras.
Istorija
Vienuolynas minimas Degučių metraštyje. Teigiama, kad persekiojamas Rusijos valdžios, 1728 m. Eustratas Vasilijus su broliais atvyko į Lietuvą ir čia naujai įsisteigė:
.
Tuo metu vienuolynas buvo Breslaujos apskrityje, jam priklausė dvaras su 7 kaimais (daugiausia gyveno lietuviai).
Gudiškių vienuolynas buvo nedidelis, bet vienuoliai gyveno gana gerai, dvariškiai juos gerbė. XVIII a. viduryje Gudiškių vienuolynas buvo svarbus Abiejų Tautų Respublikos fedosėjininkų centras, jame 1752 m. vyko Gudiškių susirinkimas. Vienuolyno veikla nutraukta 1755 ar 1758 m. dėl politinių priežasčių. Sentikiai išsikraustė, jų centras persikėlė į Degučius, dalis persikėlė į Černigovo apylinkes. Vienuolyno kapinės buvo apie Gurbų kaimo apylinkes.
Azerbaidžano vyrų futbolo rinktinė
2007 m. kovo 28 d. komanda pasiekė istorinę pergalę (1:0), namuose 2008 m. Europos čempionato atrankos varžybose nugalėjusi pajėgią Suomijos rinktinę. Vėliau rinktinės lygis nuosekliai kilo.
Kartuvėlė
Kartuvėlė – viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Dubingių.
Bruno Kalniņš
Brunas Kalninis (1899 m. gegužės 7 d. Tukume – 1990 m. kovo 26 d. Stokholme) – Latvijos ir tarptautinio darbininkų judėjimo veikėjas.
Mokslai
Vaikystėje gyveno Žagarėje, pradžios mokslus ėjo Ciūriche, nuo 1906 m. Berlyne. Nuo 1909 m. mokėsi Dubultų gimnazijoje, 1916 m. baigė Helsingforso Aleksandro gimnaziją, 1916–1917 m. studijavo teisę Peterburgo universitete, 1937 m. baigė Latvijos universitetą, nuo 1956 m. filosofijos daktaras.
Politinė veikla
Nuo 1913 m. Latvijos socialdemokratų partijos jaunimo organizacijos narys. 1917 m. įkūrė Latvijos socialdemokratų jaunimo sąjungą ir 1917–1922 m. buvo jos pirmininkas. 1918–1930 m. Latvijos socialdemokratų darbininkų partijos CK narys, 1918–1925 m. partijos sekretorius.
1918 m. išrinktas Rygos darbininkų deputatų tarybos ir jos Vykdomojo komiteto nariu, dirbo tarybos leidinio „Zinotājs“ redaktoriumi, taip pat laikraščio „Brīvais Strēlnieks“ (Laisvasis šaulys) redakcijoje. 1918 m. išrinktas Tautos tarybos nariu.
Po 1919 m. balandžio 16 d. pučo suformavo Liepojos apsaugos (šaulių) kuopą, kuri įsiliejo į Balodžio pulką, vėliau organizavo dvi Rygos kuopas. Rygoje organizavo Tautos tarybos darbo atgaivinimą. 1919 m. spalio 7 d. – lapkričio 11 d., vadovaudamas armijos štabo operatyviniam skyriui, dalyvavo kovose prieš bermontininkus. Visų keturių Latvijos Saeimų narys. 1929–1930 m. tarnavo kariuomenėje rezervo leitenantu.
Spaudos ir sporto darbuotojas
1920–1922 m. redagavo „Darba jaunatne“, 1921–1922 m. Latvijos socialdemokratų darbininkų partijos CK „Žinias“, 1924–1925 m. – žurnalą „Strādnieku sports“ (Darbininkų sportas), 1925–1926 m. – „Latvijas strādnieku sports“, 1926–1927 m. „Strādnieku sports un sargs“. 1921 m. įkūrė darbininkų sporto draugiją, vėliau pavadintą „Strādnieku sports un Sargs“, 1925–1934 m. šios draugijos pirmininkas. 1925–1940 m. buvo Socialistinio darbininkų sporto Internacionalo biuro narys.
Opozicijoje
Po valstybės perversmo 1934 m. gegužės 16 d. suimtas, suimamas šovė iš revolverio ir tai buvo vienintelis šūvis perversmo metu. 1935 m. vasario 18 d. karo teismo nuteistas 4 metams pataisos darbų, bausmė sumažinta iki 3 m., bet, 1936 m. lapkričio 2 d. reikalaujant Skandinavijos šalių vyriausybėms, paleistas.
Išėjęs į laisvę įsteigė Latvijos socialdemokratinę darbininkų ir valstiečių partiją. 1937 m. baigė Latvijos universitetą ir emigravo į Suomiją, kur iki 1939 m. dirbo Ispanijos Respublikos diplomatinėje tarnyboje spaudos atašė. Už tai 1939 m. lapkričio 2 d. Latvijos ministrų kabineto sprendimu jam buvo atimta Latvijos pilietybė.
Po bolševikų okupacijos 1940 m. liepos 3 d. grįžo į Latviją, jam buvo siūloma vadovauti Latvijos komunistų partijai, bet jis atsisakė. Latvijos liaudies armija jam suteikė generolo laipsnį, jis paskirtas armijos Kultūros ir propagandos valdybos viršininku, bet, 1940 m. spalio 1 d. Latvijos armiją įjungus į Raudonosios armijos sudėtį, iš pareigų atleistas, kurį laiką dirbo Karo ministerijos sekretoriate. 1940 m. gruodžio – 1941 m. birželio mėn. Latvijos universiteto tarptautinės teisės docentas.
Latviją užėmus hitlerininkams, 1941 m. liepos 12 d. aizsargų areštuotas. 1942 m., išėjęs į laisvę, atnaujino LSDDP veiklą. Nuo 1943 m. rugpjūčio 13 d. atstovavo LSDDP Latvijos Centrinėje taryboje, vadovavusioje Latvijos pasipriešinimui, buvo išrinktas jos pirmininko pavaduotoju. 1943–1944 m. dirbo pogrindyje, 1944 m. liepos 12 d. suimtas ir kartu su LCT pirmininku Konstantinu Čakste uždarytas į Salaspilio koncentracijos stovyklą, vėliau – Štuthofo koncentracijos lagerio kalinys.
Emigracijoje
Išlaisvintas išvyko į Švediją. 1945 m. rugpjūčio 14 d., kartu su kitais socialdemokratais, Švedijoje įkūrė socialdemokratų klubą, redagavo LSDSP žurnalą „Brīvība“ (Laisvė), išrinktas LSDDP Užsienio komiteto pirmininku. 1946 m. išrinktas LCT Švedijos grupės pirmininku, juo buvo iki grupės panaikinimo 1951 m.
1945–1970 m. dirbo Stokholmo universitete. 1954 m. įgijo Švedijos pilietybę. 1945–1955 m. daugelyje tarptautinių renginių perskaitė apie 150 paskaitų apie Pabaltijo valstybes.
1960–1970 m. dirbo Švedijos aukštojoje karališkojoje mokykloje ir Užsienio politikos institute. 1964–1966 m. gavęs Fordo stipendiją, dirbo Harvardo universiteto Rusijos institute. 1970–1976 m. Stokholmo Baltijos instituto valdybos pirmininkas. 1976 m. gavo Švedijos rašytojų sąjungos stipendiją parašyti savo memuarus, 1983 m. išleista jų pirmoji dalis „Vēl cīņa nav galā (1899–1920)“. Daugelio politinių ir mokslinių darbų autorius.
Suleimanas II
Suleimanas II (1642 m. balandžio 15 d. – 1691 m. liepos 22/23 d.) – Osmanų imperijos sultonas, valdęs Osmanų imperijos stagnacijos metu.
Biografija
Jis gimė Konstantinopolyje ir didžiąją dalį gyvenimo praleido kafes - prabangiame kalėjime, kur visi karališko kraujo princai buvo laikomi saugantis jų maišto bei galimo perversmo. Iki įsteigiant kafes, naujam sultonui saugantis perversmo buvo įprasta išžudyti visus brolius, įskaitant kūdikius, neretai dešimt ir daugiau vienu metu. Tačiau tuomet vienaip ar kitaip praradus patį sultoną jį nebebūdavo kuo pakeisti. Kafes saugiau įkalindavo kitus sosto pretendentus, perkeliant juos ten vos pasiekus brandą. Tačiau kalėjimas menkai tesuteikdavo sultonui reikalingų žinių bei patirties.
Suleimano II motina buvo serbų kilmės Katrin Saliha Dilâşub Sultan. thumb|[[Tugra|left]] Suleimano II valdymo metu Turija patyrė didelius karo pralaimėjimus Mohács mūšyje (1687) ir vėliau 1687 bei 1689 Krymo žygiuose. Nesugebėdamas deramai valdyti pats, Suleimanas valdovu bei karvedžiu buvo paskyręs vizirį Köprülü Fazıl Mustafa Pasha, kuris pasiekė pergalių Bulgarijoje, kol buvo nukautas mūšyje.
Suleimanas II buvo vedęs, žinomas žmonos vardas (Khadija), tačiau įpėdinių jis nepaliko.
Vietos savivalda
Vietos savivalda suprantama kaip teisė ir veiki galimybė vietos valdžios organams savo atsakomybe ir vietos gyventojų interesais tvarkyti ir valdyti žymią viešųjų reikalų dalį. Šią teisę įgyvendina tarybos arba susirinkimai, kuriuos sudaro slaptu, lygiu, tiesioginiu ir visuotiniu balsavimu laisvai išrinkti nariai ir kurie gali turėti jiems pavaldžius vykdomuosius organus. Šios institucijos sukuriamos ne prieš piliečių susirinkimus, referendumus ar bet kokią kitą tiesioginę piliečių dalyvavimo formą, kur tai leidžiama įstatymu. (Europos vietos savivaldos chartija, 3 str.)
Dabartiniame Lietuvos Respublikos Vietos savivaldos įstatyme nurodoma, kad „vietos savivalda – tai valstybės teritorijos administracinio vieneto – savivaldybės – teisė laisvai ir savarankiškai tvarkytis pagal Lietuvos Respublikos Konstituciją ir įstatymus per administracinio vieneto nuolatinių gyventojų tiesiogiai išrinktų atstovų savivaldybės tarybą bei jos sudarytas vykdomąsias institucijas“.
Europos Vietos savivaldos chartija pažymi, kad vietos savivalda reiškia, kad vietinės valdžios organai, įstatymų nustatytose ribose, turi teisę ir gebėjimą tvarkyti ir valdyti pagrindinę viešųjų reikalų dalį, už tai prisiimdamos pilną atsakomybę ir vadovaudamosi vietos gyventojų interesais. Šią teisę turi tarybos ar susirinkimai, sudaryti slaptu balsavimu tiesioginių, lygių ir visuotinių rinkimų būdu laisvai išrinkti nariai, kurie gali turėti joms pavaldžius vykdomuosius organus. Ši nuostata neturi daryti įtakos galimybei piliečiams rinktis į susirinkimus, rengti referendumus ar naudoti bet kurią kitą tiesioginę piliečių dalyvavimo formą, kur tai leidžia statutas.
Prancūzija
Prancūzijos Didžioji revoliucija atvėrė kelius demokratijai pačia plačiausia prasme. Tačiau, kartu ji davė stimulą kurtis ir nacionalinėms centralizuotoms valstybėms. Buvo panaikinti luomai, feodalinė hierarchija ir priklausomybė, laisvais žmonėmis tapo ne tik laisvųjų miestų, privilegiją laisvei turėję piliečiai, bet ir valstiečiai, baudžiauninkai, vergai. Dauguma jų, ieškodami laimės, patraukė į miestus, ir tai labai paskatino miestų augimą. Bet kartu su kapitalistinės gamybos augimu miestai susidūrė ir su daugybe socialinių, komunalinių, higienos problemų. Privataus kapitalo šulams visiškai nerūpėjo jų darbo jėgos padėtis už fabriko vartų. Netrukus ir valstybių valdžia pajuto „malonumą“ rūpintis invalidais, benamiais, bedarbiais, jų lūšnomis, nuolat nuo išpilamų paplavų ir atmatų dvokiančių gatvių higiena. Todėl vis daugiau teisių ir pareigų valstybė patikėdavo vietiniams valdžios organams. Šalyse, pergyvenusiose ypač ryškų kapitalizmo vystymąsi, net ir tose, kur valdžia buvo labai centralizuota, prasidėjo negrįžtamas demokratizavimo „iš viršaus“ procesas.
Anglija
XIX a. konservatyviojoje Anglijoje dar buvo išlikusi kiek reformuota karaliaus teisė suteikti privilegijas (royal charter) atskiriems miestams. Jie galėjo rinkti savo administracijas, tvarkyti miesto nuosavybę, rinkti savus mokesčius, skirti taikos teisėjus ir t. t. Tačiau visas visų lygių valdžias prižiūrėjo, jų funkcijas bei pagrindinę lėšų dalį skirstė Parlamentas. Netgi angliškas terminas local government reiškia ne tiek savivaldą, kiek vietinį valdymą.
Tik 1835 m. Parlamentas municipalitetams suteikė „privilegiją“ remontuoti ir prižiūrėti kelius, 1848 m. – tvarkyti sveikatos apsaugą, 1870 m. jiems buvo pavestos pradinio švietimo funkcijos. 1835 m. priimtas municipalinių korporacijų aktas 178 miestų rinkėjams suteikė teisę kontroliuoti municipalitetų veiklą ir rinkti municipalinius tarėjus, o šių tarybos turėjo posėdžiauti viešai.
1888 m. rugpjūčio 13 d. Vietinio valdymo įstatymu buvo įteisintos renkamos grafysčių tarybos, kurioms pavesta rūpintis benamiais, našlaičiais, viešaja tvarka. Grafystės miesto statusą gavo miestai, kuriuose gyveno daugiau, kaip 50 000 žmonių. Šių miestų tarybos tapo nepriklausomomis nuo miestų – municipalitetų. 1899 m. į 28 metropolijas buvo suskirstytas be galo išsiplėtęs Londonas. Kiekviena metropolija galėjo rinkti savo tarybą ir sudaryti vykdomosios valdžios organus. Be jų, tais metais Anglijoje dar veikė 58 grafysčių, 82 grafysčių miestų municipalinės tarybos, (grafysčių miestams buvo pavaldžios 535 miestų ir 472 kaimų tarybos) bei 270 grafystėms nepriklausančių administracinių vienetų tarybos. Kaimų apygardose dar veikė ir parapijų tarybos, turėję labai siauras vietinių problemų sprendimo teises. Netrukus municipalitetams buvo patikėtas žemės sklypų skyrimas ir jų naudojimo kontrolė, vandens, elektros ir dujų tiekimas, keleivinis transportas. 1905 m. jiems pavesta steigti darbo biržas. Daugelis komunalinių paslaugų buvo municipalizuotos, atimtos iš privataus sektoriaus. Buvo siekiama sumažinti tiesioginį paslaugų tarifą vartotojui, todėl dalį sąnaudų pradėta dotuoti iš savivaldybės biudžeto.
Vokietija
Vokietijoje pagrindą moderniajai savivaldai padėjo 1808 m. barono fon Šteino įvykdyta reforma, įkūnyta Prūsijos miestų valdymo organizacijoje. Piliečių, turėjusių savarankišką verslą, žemę ar namus klasės galėjo rinkti miesto valdžią ir savarankiškai spręsti bendruomenės klausimus. Šiek tiek savivaldą suvaržė 1871 m. Otto fon Bismarko „geležimi ir krauju“ sukurta centralizuota imperija, tačiau jau Pirmojo pasaulinio karo metais municipalitetai buvo perėmę daugelį byrančios valstybės funkcijų, netgi leido laikinuosius vietinius pinigus, stabdydami infliaciją. Vėliau, sukūrus Reicho valdybą, valdymas vėl buvo centralizuojamas, vėl buvo sumažintos atstovaujamosios valdžios galios. Bet būtent labai išaugusios bendrosios valdymo išlaidos ir nulėmė Veimaro Respublikos žlugimą.
Savivaldybės praktiškai vieninteliu veiksmingu valdžios organu tapo ir žlugus nacionalsocializmui, kai Vokietijos, kaip valstybės ateičiai iš viso buvo iškilęs pavojus. Pergyvenusi superunitarizmo, totalitarizmo ir nacionalinio išskirtinumo masines psichozes, Vokietija galų gale pasirinko vieną iš demokratiškiausių valdymo struktūrų, tuo „aukščiau visko“ iškeldama ne nacijos vienybės ir galybės, o kiekvieno piliečio, kiekvieno kaimo, kiekvieno miestelio ar miesto, kiekvienos tarminės teritorijos ar tradicinės žemės laisvės ir savarankiškumo idėją.
Šveicarija
Šveicarijos seniūnijai (Gemeinde), kaip pradiniam politinės bendrijos elementui, palikti visi klausimai, kuriuos bendruomenė gali išspręsti pati, be aukštesniųjų valdžios institucijų pagalbos. Seniūnijos stato ir remontuoja mokyklas, samdo mokytojus, tvirtina mokyklų tvarkaraščius. Bet mokymo planų tvirtinimas atiduotas kantonui, o bendrą švietimo politiką nustato federalinė valdžia. Šveicarijos seniūnija savo lėšomis rūpinasi socialiai remtinais žmonėmis, moterų konsultacijomis, nepilnamečių globa, viešaja tvarka, visuomeninio transporto organizavimu, laisvalaikio zonų įrengimu ir, iš dalies, laisvalaikio organizavimu. Jai priklauso vandentiekis, kanalizacija, gaisrinė tarnyba, šiukšlių išvežimas ir kitos kasdieninės problemos.
Lėšas savo funkcijų vykdymui seniūnija gauna iš mokesčių, kuriuos nustato federalinis parlamentas. Tačiau seniūnija, atsižvelgdama į bendruomenės poreikius, pati gali reguliuoti jų dydį. Apie lėšų panaudojimą seniūnija periodiškai atsiskaito gyventojams. Nors daugelyje seniūnijų yra renkamas vietinis parlamentas, o nuolat dirba seniūnijos valdyba, nemažai klausimų pagal seną tradiciją yra sprendžiami gyventojų susirinkimuose ir referendumuose.
Savivaldžios teritorijos
Europos Tarybos Direktyva 94/80/EB yra nustatyti tokie savivaldybių, t. y. teritorijų, galinčių turėti savivaldą, pavadinimai:
Savivaldos principai
Vienas iš svarbiausių demokratinės savivaldos funkcinių – finansinių principų yra daugiametis programinis planavimas. Pagal šį principą savivaldybės biudžetas sudaromas remiantis iš anksto patvirtintomis programomis kiekvienam viešojo administravimo sektoriui, o valstybės dotacijos ir Europos struktūrinių fondų lėšos skiriamos ne konkretiems individualiems projektams, o kaip kasmetinė didelės programos dalis pagal sutartį tarp valstybės ir savivaldybės ar tarp valstybės ir Europos Sąjungos Komisijos. Programavimas gali būti trumpalaikis (veiklos) – 1-3 metai, vidutinis (strateginis) – 5-10 metų ir ilgalaikis (bendrasis) – 15 metų ir daugiau.
Subsidiarumo principas reiškia, kad tik tos funkcijos, kurių negalima išspręsti vietiniame lygmenyje yra perduodamos aukštesniajai valdžios grandžiai, o sprendimai turi būti priimami tuo lygmeniu, kuriame jie veiksmingiausi. Parama pirmiausia skiriama kuo žemesniam lygmeniui – regionui arba savivaldybėms.
Lygių galimybių principas reiškia, kad visoms dabarties ir ateities kartoms, visiems visų regionų ir kitų teritorinių padalinių gyventojams turi būti užtikrintos vienodos galimybės naudotis ekonominio ir socialinio vystymosi rezultatais.
Susietumo (integralumo) principas: darnaus vystymosi aplinkosauginiai, ekonominiai ir socialiniai tikslai ir uždaviniai kiekvieno ūkinio sektoriaus ar regiono plėtros strategijose, programose, planuose turi būti pateikiami kaip visuma.
Partnerystės principas nustato, kad visi programinio planavimo lygiai turi būti derinami tarp Komisijos ir valstybės nustatytos nacionalinio, regioninio ir savivaldybės lygmens valdžios institucijos.
Kofinansavimo principas leidžia patiems programų vykdytojams panaudoti tik nuo ketvirtadalio iki pusės programų įgyvendinimui reikalingų savų lėšų. Neapibrėžiama net šių lėšų kilmė. Tai gali būti ir biudžeto, ir skolintos, ir kooperuotos lėšos. Principas skatina savivaldybes aktyviau dalyvauti nacionalinėse ir paneuropinėse programose.
Kompensavimo principas nustato, kad pirmiausia turi būti investuojama, ir tik atlikus, priėmus bei įvertinus darbus, kompensuojama visa ar dalis jų vertės. Taip siekiama išvengti korupcijos bei paramos lėšų iššvaistymo, išvogimo ar netikslingo panaudojimo.
Panašus modelis rekomenduojamas ir nacionalinėms bei regioninėms struktūrinio išlyginimo programoms, taip pat ir savivaldybių lygmenyje, siekiant patempti labiausiai atsilikusių teritorijų socialinį – ekonominį lygį.
Šaltiniai
Administration territoriale Kotamadya Obec
Afiksas
Afiksas ( 'pritvirtintas') – žodžio dalis, turinti gramatinę reikšmę arba pakeičianti šaknies leksinę reikšmę. Skiriami žodžių kaitybos (mąstau, žmogus) ir žodžių darybos afiksai (kalbininkas, iškalbingas). Afiksai būdingi agliutinacinėms ir fleksinėms kalboms.
Po šaknies einantis afiksas vadinamas postfiksu, einantis prieš šaknį – prefiksu. Postfiksai yra galūnės ir priesagos, prefiksai – dažniausiai priešdėliai; lietuvių kalboje kaip prefiksas gali būti vartojama ir sangrąžos dalelytė -si- (apsirengti). Taip pat yra interfiksų (jungiamųjų balsių), infiksų (intarpų), transfiksų, cirkumfiksų ir kt. afiksų (žr. „Morfema“).
Lietuvių kalboje yra šie afiksai: priešdėliai, intarpai, interfiksai, priesagos ir galūnės. Cirkumfiksai – reti.
Vladas Čaikauskas
Biografija
1942–1951 m. dirbo Dotnuvos, 1951–1958 m. – Joniškėlio bandymų stotyje. 1959–1960 m. Žemdirbystės instituto Joniškėlio filialo direktorius, 1960–1967 m. direktoriaus pavaduotojas. 1968–1992 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, nuo 1971 m. profesorius. Dviejų išradimų (1984 m. ir 1989 m.) autorius. Įdiegė naują cukrinių runkelių auginimo technologiją.
Palaidotas Kauno rajono Tabariškių kapinėse.
Gangnam Style
Gangnam Style – Pietų Korėjos atlikėjo PSY (Park Jae-Sang) singlas, išpopuliarėjęs visame pasaulyje. „Gangnam Style“ paprastai vertinamas dėl savo humoro, lengvai atmintyje įstringančio ritmo, neįprastų ir absurdiškų šokių judesių vaizdo klipe. Tik išleista, daina debiutavo pirmoje Gaon Chart vietoje. Jos 2012 vasarą sukurtas vaizdo klipas Youtube jau buvo peržiūrėtas virš 1 milijardo 117 milijonų kartų, tai yra populiariausias K-Pop vaizdo klipas. Vakaruose jo koverius išleido keli atlikėjai, tarp jų Nelly Furtado ir Maroon, susilaukė dėmesio iš kitų muzikos žvaigždžių ir buvo aptartas dideliuose žiniasklaidos leidiniuose, kaip The Financial Times, The Wall Street Journal, CNN International ir kituose. Maždaug 2012 m. rugsėjo mėnesį „Gangnam Style“ stiliumi šokantys „flashmobs“ pradėjo populiarėti įvairiuose pasaulio miestuose. Yra išleista daug skirtingų kūrinio parodijų. Jo elementai naudoti Samsung reklamose, įvairiuose televizijos šou, kituose renginiuose.
2012 m. rugsėjo 17 d. „Gangnam Style“ nominuotas MTV Europos muzikos apdovanojimams kaip geriausias vaizdo klipas. Apdovanojimų ceremonijoje lapkričio 11 d. Frankfurte, Vokietijoje, jis buvo išrinktas geriausiu metų vaizdo klipu.
Wolfgang La Baume
Biografija
Parašė veikalų iš Prūsijos istorijos ir archeologijos. Veikaluose „Rytų ir Vakarų Prūsijos istorijos atlasas“ ir „Prūsijos ankstyvųjų laikų kultūros ir tautos“ yra Klaipėdos apskrities archeologinių paminklų ir radinių paplitimo žemėlapių, paveikslų, aprašymų.
Gangnam Style
Dainos prasmė ir kontekstas
thumb|250px|left|Seulo Gangnamo rajonas naktį „Gangnam Style“ (Gangnamo stilius) yra korėjietiškas posakis. Jis reiškia stereotipinį prabangaus Seulo rajono Gangnamo gyvenimo stilių. Paties PSY teigimu, „Gangnam yra Seulo rajonas. Aš jį apibūdinčiau kaip rafinuotą dieną ir pašėlusį naktį. Dainoje paneles lyginu su šiuo rajonu. Taigi – rafinuota dieną, pašėlusi naktį – ir dainos tekstas sako, kad aš esu tinkamas vaikinas tokiai merginai“.
Dainos tekstas yra apie tobulą merginą, kuri žino, kada elgtis rafinuotai, o kada būti pašėlusiai. Priedainis 오빤 강남 스타일 (Oppan Gangnam seutail) verčiamas kaip „vyresnysis brolis yra Gangnamo stiliaus“ (angl. vertimas „Big brother is Gangnam style“), kur vyresniuoju broliu PSY vadina save. Vyresnysis brolis (오빤, oppa) Pietų Korėjoje yra tiesiog mandagus merginos kreipinys į vyresnį vaikiną, nebūtinai tikrą brolį.
Daina yra satyra, besišaipanti iš konsumerizmo ir savo turto demonstravimo prabangiu gyvenimo būdu. Ši tema yra labai neįprasta Korėjos pop muzikoje, kuri priskiriama vadinamajam „kramtomos gumos popsui“, t. y. labai nepretenzinga, orientuota į paauglius, „gaminama“ TV talentų šou, žvaigždės dažnai būna vienadienės, dirbtinai išpopuliarintos reklamos. Brangios kavos gėrimas yra vienas iš populiariausių prabangos demonstravimo būdų Pietų Korėjoje, dažnai to sąskaita taupant, pvz., maistui ir valgant pigiausius produktus, ir tai taip pat apdainuojama „Gangnam Style“. Tokios „priklausomybę nuo prabangos“ turinčios merginos Pietų Korėjos populiariojoje kultūroje vadinamos Doenjangnyeo (된장녀).
Dainos tekstą kūrė PSY, muziką PSY ir Yoo Gun-hyung, aranžuotę Yoo Gun-hyung. Tai yra dar vienas kūrinio išskirtinumas, kadangi K-Pop žanre labai neįprasta, kad atlikėjas pats ir kurtų dainas bei choreografiją.
Vaizdo klipas
Kaip gana populiaru K-Pop žanre, klipe „cameo“ rolėse dalyvauja kelios kitos žinomos korėjiečių žvaigždės:
Nors vaizdo klipe PSY rodomas daugiau nei dešimtyje skirtingų vietų, iš jų tik dvi buvo filmuotos tikrame Gangnamo rajone. Daugumoje vietų tai atskleidžiama, tai irgi daryta juoko dėlei, nes kas iš pradžių atrodo kaip prabangaus gyvenimo būdo dalis, parodžius iš toliau paaiškėja tesą pigi imitacija ar visai nieko bendro neturintis dalykas. Pavyzdžiui, klipo pradžioje iš arti rodomas PSY geriantis kokteilį, sudaromas įspūdis tarsi jis sėdi šezlonge prašmatniame pliaže, tačiau parodžius aplinkinį vaizdą paaiškėja, kad jo šezlongas iš tiesų stovi prie vaikų žaidimų smėlio dėžės.
Įtaka
thumb|250px|right|[[JAV laivynas|JAV laivyno neįgaliųjų prieglaudos atstovas renginyje Pietų Korėjoje šoka „Gangnam Style“]] Singlas susilaukė išskirtinio Vakarų žiniasklaidos dėmesio, iki tol joks K-Pop kūrinys Vakaruose nebuvo toks populiarus. Jis greitai tapo populiariosios kultūros fenomenu, internetiniu memu. „Gangnam Style“ aprašė ar rodė Reuters, The Los Angeles Times, The Herald Sun, The Atlantic, The Wall Street Journal, ABC News, USA Today, ESPN, BBC, The Financial Times, The Guardian ir dar daug kitų žiniasklaidos gigantų. The Washington Post rašė, kad klipas išsiskyrė „ypatingai kvaila choreografija, kuri kažkodėl atrodė labai šauniai“. Der Spiegel taip pat rašė, kad pagrindinė singlo populiarumo priežastis yra išskirtinis šokis. TIME rašė, kad vaizdo klipą norisi žiūrėti „vėl... ir vėl... ir vėl...“. CNN korespondentė Shanon Cook teigė žiūrėjusi klipą virš 15 kartų.
Youtube „Gangnam Style“ vaizdo klipas yra populiariausias visų laikų K-Pop klipas, peržiūrėtas daugiau nei du šimtus milijonų kartų, vidutiniškai peržiūrimas maždaug šešis milijonus kartų per dieną. 2012 m. rugpjūčio 28 d. jis užėmė pirmą vietą Youtube populiariausių muzikos klipų top 100. Tų pačių metų rugsėjo 13 d. „Gangnam Style“ tapo „mėgstamiausiu“ Youtube filmuku, t. y. „like“ mygtukas nuspaustas rekordinius virš 1,6 milijono kartų
„Gangnam Style“ šokis imituojamas „flash mob“ renginiuose, įvairiuose televizijos šou, kituose renginiuose. Keli Pietų Korėjos kandidatai į prezidentus jį naudojo savo rinkiminėse kampanijose.
Per kelis mėnesius nuo singlo išleidimo jau yra sukurta daugiau nei dešimt jo parodijų, pvz., „Pyongyang Style“ – pasišaipymas iš Šiaurės Korėjos diktatoriaus Kim Jong-Ilo. JAV laivyno Akademijos 22-oji kuopa taip pat išleido savo „Gangnam style“ vaizdo klipo versiją.
Išpopuliarėjus singlui, Seulo Gangnamo rajone pradėjo lankytis žymiai daugiau turistų.
Sporto ir elektroninio sporto varžybose tampa populiaru nugalėtojui šokti „Gangnam Style“.
2012 m. rugsėjo 21 d. Bankoke (Tailandas) restorane dviejų nusikaltėlių gaujų nariai provokavo vieni kitus šokdami „Gangnam Style“ stilium, kas peraugo į rimtesnį kivirčą ir susišaudymą. Žmonių aukų nebuvo.
El Montės gelbėtojų incidentas
2012 m. rugsėjo viduryje 14 El Montės (Kalifornija, JAV) gelbėtojų sukūrė vaizdo klipą „Lifeguard Style“ (liet. „Gelbėtojo stilius“), taip pat „Gangnam style“ parodiją – koverį, kurį nufilmavo El Montės Aquatic Center baseine. Tiek laikinam įdarbinti, tiek nuolatiniai darbuotojai buvo iškart atleisti iš darbo, įskaitant ir tuos, kurie tik buvo matomi klipe antrame plane, tačiau aktyviai prie filmavimo neprisidėjo. Atleidimas buvo pagrįstas pažeidimu darbo sutarties taisyklės, teigiančios, kad „darbuotojai negali naudoti miesto nuosavybės savo asmeninei naudai gauti“, taip pat buvo teigiama, kad „miestas kelia savo darbuotojams aukštesnius reikalavimus“
Atleisti gelbėtojai sukūrė Facebook puslapį pavadinimu „Bring Back the 14 El Monte Lifeguards“ (liet. „Grąžinkite 14 El Montės gelbėtojų“) ir per keliolika dienų sulaukė daugiau, nei 11 tūkstančių žmonių palaikymo, incidentas tapo plačiai žinomas. Carson Daly interviu PSY teigė, kad „tai yra tragedija“ ir kad miesto pareigūnai „įvertino perdėtai rimtai“. Rugsėjo 14 d. PSY MTV naujienų laidoje tiesiogiai kreipėsi į El Montės merą prašydamas priimti gelbėtojus atgal į darbą, teigdamas, kad jie nepadarė nieko blogo ir klipą filmavo ne darbo metu. Rugsėjo 18 d. miesto taryba iš naujo svarstė incidentą, tačiau nusprendė atleistų darbuotojų atgal į darbą nebepriimti, bet skirti daugiau laiko situacijos įvertinimui.
Šiaurės Korėja
Šiaurės Korėja sukūrė ir oficialiame vyriausybės interneto puslapyje publikavo vaizdo klipą „I'm Yushin style!“, kuriame pašiepiama Pietų Korėjos kandidatė į prezidentus Park Geun-Hye. Klipas yra originalus PSY vaizdo klipas, kuriame tik vietoje reperio uždėtas iš nuotraukos iškirptas Park vaizdas. „Yushin stilius“ yra užuomina į Yushin sistemą, autokratinę Pietų Korėjos valdymo sistemą, egzistavusią 1961 - 1979 m., šalį valdžius diktatoriui Pak Čionghy, kuris yra kandidatės Park Geun-Hye tėvas.
Samsung
2012 m. rugsėjo 7 dieną tarptautinis konglomeratas Samsung paskelbė, kad PSY bus vienas iš „reklamos veidų“ naujai šaldytuvų serijai „Zipel“. Vėliau buvo išleistas pirmasis reklaminis vaizdo klipas, kuriame PSY ir K-Pop žvaigždė Lee Seung-gi šoka pagal „Gangnam Style“ priešais internetinį šaldytuvą.
Mažeikiai
Mažeikiai – miestas šiaurės vakarų Lietuvoje, Žemaitijoje, Telšių apskrityje, 46 km į šiaurę nuo Telšių. Mažeikių rajono savivaldybės centras, Mažeikių seniūnija, yra apylinkės seniūnijos ir Reivyčių seniūnijos administracinis centras.
kairėje|miniatiūra|Žemaitijos gatvė thumb|left|[[Mažeikių Dievo Motinos Dangun ėmimo cerkvė]]
Etimologija
Miesto vardas neabejotinai yra asmenvardinis vietovardis, tačiau neaišku, nuo kokios lyties jis kilęs. Spėjama, kad nuo vardo Mažeika – tai buvo žemaičių kunigaikštis, minimas nuo 1290 m. Tačiau dabar Lietuvoje yra dažna pavardė Mažeikis, kurios daugiskaita visiškai sutampa su miesto vardu. Pasak kitų šaltinių, Mažeikiai pavadinti jau statant geležinkelio stotelę toje vietoje buvusios Mažeikio (Mažeikos?) sodybos vardu.
1899–1918 m. Mažeikių geležinkelio stotis vadinta Muravjovo vardu – Mažeikių geležinkelio stotis taip pavadinta M. Muravjovo, 1863 m. sukilimo slopintojo vardu, tačiau piktnaudžiaudami caro valdžios pareigūnai taip vadino visą besikuriantį miestelį. Tokį vardą gyvenvietei priskyrė dvarininkas M. Postnikovas, gavęs Reivyčių dvarą iš gubernatoriaus M. Muravjovo. Mažeikių vardu vadintas kaimas buvęs kitoje geležinkelio linijos pusėje.
Geografija
Mažeikiai įsikūrę Ventos vidurupio žemumoje, miesto pietiniu pakraščiu teka Venta. Miesto dalys – Kalnėnai, Reivyčiai, Senamiestis. Prie Mažeikių yra Didžlaukių pelkė ir durpynas.
Nuo miesto driekiasi keliai, , ,. Iš pietryčių šiaurės vakarų link eina geležinkelis Šiauliai–Liepoja, nuo Mažeikių – geležinkelis į Jelgavą, mieste yra Mažeikių geležinkelio stotis.
Istorija
Archeologų teigimu, dabartinės Mažeikių apylinkės XI-XIII a. buvo apgyvendintos kuršių ir priklausė Ceklio žemei, o žemaičiai šiuose kraštuose atsirado gerokai vėliau.
Spėjama, kad 1332 m. kalavijuočių sunaikinto Mažeikių dvaro centras nebuvo atstatytas, tačiau toje vietoje plytėjęs kaimas po riterių puolimo atsikūrė, nors bent kiek didesnės reikšmės vėliau neįgijo. XVI a. tai buvo mažas kaimelis, apsuptas girių ir pelkių, apylinkėse siautėjo plėšikai, kurių aukų kaulų aptinkama ir mūsų laikais.
Mažeikiai ir aplinkinės teritorijos Lietuvai galutinai atiteko 1529 m., pasirašius sutartį su Livonija. Kaimas paminėtas XVI a. vidurio dokumentuose galbūt dėl Valakų reformos: iš XIX a. antrosios pusės kartografinės medžiagos galima spėti, kad jo žemės anuo metu buvo matuotos. 1865 m. kaimo sodybos (jų buvo 13) gana padrikai išsidėstė dešiniajame Ventos krante, abipus Aplūkio upelio, maždaug 2 km į pietus nuo Viekšnių-Leckavos kelio.
Mažeikių miesto augimo pradžia – 1868 m. prasidėję Liepojos–Romnų geležinkelio (tada dar vadinamo Lentvario–Liepojos geležinkeliu) atkarpos Liepoja–Kaišiadorys tiesimo darbai ir projektuotojų pasirinkimas vieną iš stotelių įkurti Mažeikių kaimo pakraštyje. Netrukus, 1874 m. į Mažeikius nutiesta Mintaujos geležinkelio atšaka iš Mintaujos ir 1880 m. palei tuometinę Stoties gatvę iškirtus mišką skirti sklypai gyvenvietei. Joje buvo apie 400 trobesių, 15 parduotuvių, rinkosi turgus. 1885 m. įsteigta vaistinė. Miestas pradėjo augti, formavosi pirmosios gatvės – Didžioji ir Stoties (dabar Laisvės ir Vasario 16-sios), kurios 1895 m. išgrįstos akmenimis. 1899 m. Mažeikių geležinkelio stotis pavadinta Muravjovo – 1863 m. sukilimo slopintojo vardu, tačiau piktnaudžiaudami caro valdžios pareigūnai taip vadino visą besikuriantį miestelį. Mažeikių vardu vadintas kaimas buvęs kitoje geležinkelio linijos pusėje. Tuo metu tai buvo daugiatautis miestas, čia kūrėsi žydai, rusai, latviai. 1896 m. įkurta valstybinė mokykla. XIX a. antroje pusėje – 1904 m. per Mažeikių geležinkelio stotį buvo gabenamos didelės draudžiamosios lietuviškos literatūros siuntos. XIX–XX a. sandūroje Mažeikiai minimi kaip kaimas ir geležinkelio stotis Šiaulių apskrities Viekšnių valsčiuje.
Pirmieji maldos namai – 1894 m. pašventinta stačiatikių Mažeikių Šv. Dvasios cerkvė, dar po kelerių metų veikė ir žydų sinagoga, Mažeikių evangelikų liuteronų bažnyčia. Pirmoji katalikų bažnyčia Mažeikiuose pastatyta ir pašventinta tik 1905 m. Klebono P. Meškausko, vargonininko K. Pukevičiaus dėka prasidėjo aktyvesnis lietuvių visuomeninis gyvenimas, įsteigtas „Saulės“ draugijos skyrius, pastatytoje špitolėje įkurta pirmoji lietuviška „Saulės“ pradžios mokykla, skaitykla biblioteka, suburtas choras.
1893 m. miestelyje buvo 13 krautuvių, 5 smuklės. Pirmoji didesnė įmonė – antrinių žaliavų perdirbimo fabrikas, atidarytas 1895 m. Jame dirbo apie 40 darbininkų. Po 1902 m. pastatytos garvežių ir vagonų remonto dirbtuvės, įsteigta geležinkelininkų mokykla. Netrukus dar įkurti cikorijos ir degtukų šiaudelių fabrikai, skardos dirbtuvė, gaminusi kibirus ir laistytuvus, linų apdirbimo įmonė, plytinė, koklių dirbtuvė, muilo gamybos, saldainių įmonėlės. 1905 m. buvo daugiau kaip 10 pramonės įmonių, 1912 m. pradėta statyti ketaus liejykla. 1914 m. suteiktos miesto teisės. 1908–1910 m. pastatyta evangelikų liuteronų bažnyčia.
I pasaulinio karo metais miestas smarkiai nukentėjo, išdegė beveik visas centras, nes palei Ventą 1915 m. vyko rusų ir vokiečių kariuomenės mūšiai. Traukdamiesi Rusijos imperijos kariuomenės daliniai susprogdino geležinkelio vandentiekį ir elektrinę, išvarė į Rusiją žydus. Vokietijos kariuomenė greta Mažeikių sušaudė apie 60 žmonių. 1918 m. atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, 1919 m. vasario mėn. miestą buvo trumpam užėmusi Raudonoji armija. 1919 m. įkurta Mažeikių apskritis. 1919 m. lapkričio mėn. Lietuvos kariuomenės daliniai mieste kovojo su bermontininkais.
Pasibaigus karui į Mažeikius savo pretenzijas pareiškė Latvija, nes geležinkelio mazgas latviams turėjo strateginę reikšmę – jungė Liepoją su Ryga. 1921 m. Lietuvos-Latvijos sienos sutarties sudarymo metu tarptautinio arbitražo sprendimu šis ginčas buvo išspręstas Lietuvos naudai.
thumb|230px|Mažeikiai 1924 m.: Stoties (dabartinė Vasario 16-osios) gatvė thumb|230px|[[Mažeikių Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia]]
1922 m. miestas išplėstas. Tarpukariu Mažeikiai tapo apskrities centru (vietoje Sedos), pirmuoju burmistru buvo paskirtas buvęs knygnešys Jonas Motuzas, aktyvus visuomeninio gyvenimo dalyvis. Dar tebevykstant nepriklausomybės kovoms 1919 m. mieste atidaryta privati vidurinė mokykla, kuri netrukus peraugo į valstybinę gimnaziją. 1922 m. atidaryta ligoninė, tais pačiais metais mieste įkurta biblioteka, 1928 m. savo namuose Stasys Ličkūnas atidarė muziejų. 1924 m. Mažeikiams pakartotinai suteiktos miesto teisės. 1928 m. įkurta Mažeikių katalikų parapija.
Nepriklausomybės pradžioje Mažeikiai buvo svarbus geležinkelio mazgas, jungęs Lietuvą su Klaipėdos uostu. Mieste kūrėsi vis naujos urminės prekybos įmonės, Mažeikiai tapo nebe gamintojų ir perdirbėjų, o prekybininkų miestu. Tačiau 3-ojo dešimtmečio viduryje nutiesus geležinkelio liniją Kretinga-Amaliai, Mažeikių, kaip tranzitinio mazgo, reikšmė sumenko. Prasidėjo ekonominis nuosmukis, gana neilgas, kadangi mažeikiškiai vėl ėmėsi plėtoti pramonės verslą. Atidarytas brolių Šadauskų alaus bravoras, garinis malūnas, pieninė, baldų dirbtuvės, elektros jėgainė. 1940 m. Mažeikiuose veikė 26 pramonės įmonės. Tuo metu buvo 4 bankai, veikė kredito draugija. Mažeikiuose ketvirtąjį dešimtmetį pastatoma nauja, moderni Juozo Tumo-Vaižganto vardu pavadinta pradžios mokykla, ligoninė, Mažeikių Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia (katalikų), bankas (arch. Mykolas Songaila), rotušė (arch. J. Okunis).
1940 m. birželio mėn. sovietams okupavus Lietuvą, 1940–1941 m. ir 1944–1953 m. sovietų valdžia ištrėmė daugiau kaip 170 miestiečių. 1941 m. rugpjūčio mėn. Vokietijos okupacinės valdžios įsakymu Mažeikiuose nužudyta apie 4000 žydų. 1944 m. spalio mėn., vengdami SSRS kariuomenės junginių apsupimo, Vokietijos kariuomenės daliniai pasitraukė iš miesto, per karinius veiksmus sugriautas jo centras. 1945 m. įsteigta LLA Mažeikių apskrities partizanų Alkos rinktinė, 1946 m. veikė LLA Mažeikių miesto kuopa.
1941 m. parengtas miesto išplėtimo planas, bet Antrojo pasaulinio karo dideli sugriovimai ir emigracija vėl neigiamai paveikė tolesnę miesto plėtrą. Pamažu pokariu buvo atstatytos prieš karą veikusios įmonės: linų fabrikas, alaus darykla, įkuriami avalynės, baldų fabrikai, sviesto gamykla, duonos kombinatas. 1946 m. rugpjūčio 3 d. Mažeikiai tapo apskrities pavaldumo miestu, 1950 m. – rajono centru.
1959 m. įsteigta Mažeikių elektrotechnikos gamykla, gaminusi elektros variklius skalbimo mašinoms, po dešimtmečio – Mažeikių kompresorių gamykla, gaminusi kompresorius šaldytuvams. 1980 m. pradėjo dirbti naftos perdirbimo įmonė (dabartinė „Mažeikių nafta“), išaugusi Juodeikių kaimo vietoje, nutiestas naftotiekis Polockas-Mažeikiai. Mažeikiai tapo didžiausiu pramoniniu miestu Žemaitijoje. Gyventojų skaičius išaugo nuo 8 iki 49 tūkstančių. Pastatytas modernus Naftininkų kultūros centras. Pietinėje miesto dalyje išaugo didelis mikrorajonas, pastatyti Kalnėnų, Naftininkų, Ventos, Tirkšlių gyvenamieji mikrorajonai.
1988 m. rugsėjo 25 d. susikūrė Sąjūdžio iniciatyvinė grupė. 1990 m. balandžio 18 d. Mažeikių naftos perdirbimo įmonei buvo nutrauktas naftos tiekimas iš SSRS ir prasidėjo Lietuvos ekonominė blokada. 1996 m. patvirtintas Mažeikių herbas.
alt=|miniatiūra|Laisvės gatvė
Naftos verslo ir jį aptarnaujančių įmonių suklestėjimas, spartus individualių kvartalų augimas gali būti vadinamas Mažeikių aukso amžiumi. Po 1995 m. administracinės reformos Mažeikiai liko rajono centru, dalį savivaldos funkcijų perleisdami apskrities centrui Telšiams. Ne visada sėkminga privatizacija, Rusijos eksporto rinkų praradimai lėmė daugelio Mažeikių įmonių bankrotą ar veiklos sustabarėjimą, išaugo nedarbo lygis. Šiuo metu pastebimos ir teigiamos tendencijos – buvusių gamyklų cechuose kuriasi naujos įmonės.
Yra 3 pašto skyriai, ligoninė, du pirminės sveikatos priežiūros, 3 šeimos medicinos, psichikos centrai, pagyvenusių žmonių ir vaikų globos, nakvynės namai, politechnikos, spec. internatinė, muzikos, dailės, sporto, choreografijos mokyklos, mokykla-darželis, 10 lopšelių-darželių, kultūros, rusų kultūros, švietimo, šeimos, turizmo ir verslo informacijos, moksleivių techninės kūrybos centrai, moksleivių namai, jaunųjų gamtininkų stotis, Mažeikių rajono savivaldybės viešoji biblioteka.
thumb|AB „Pieno žvaigždės“ Mažeikių pieninė thumb|UAB „Mažeikių duona“
Ekonomika
Lietuvai 1990 m. atkūrus nepriklausomybę XX a. pabaigoje – XXI a. pradžioje bankrutavo kai kurios pramonės įmonės (kompresorių, avalynės, baldų, buitinių elektros variklių), kitos prisitaikė prie rinkos ekonomikos – padidėjo naftos perdirbimo gamyklos našumas; atsikūrė dalis pramonės įmonių.
Mažeikiuose veikia langų, durų, garažo vartų gamybos („Fauga“), baldų („Mažeikių lyra“), betono, skiedinių ir gelžbetonio, metalo konstrukcijų (UAB „Mažeikių betonas“), valgomųjų ledų („Ingman ledai“), AB „Pieno žvaigždės“ Mažeikių pieninė, UAB „Mažeikių mėsinė“. Stambiausia miesto įmonė – „Mažeikių nafta“, kurią 2006 m. gegužės 26 d. nupirko lenkų koncernas PKN Orlen.
Sveikatos apsauga
Yra ligoninė, du pirminės sveikatos priežiūros, 3 šeimos medicinos centrai, psichikos centras.
Švietimas
1907 m. įsteigta „Saulės“ draugijos pradinė mokykla. 1909–1911 m. veikė prekybos mokykla. 1923 m. atidarytas liaudies universitetas. 1955 m. – vaikų muzikos mokykla, prie kurios vėliau įsteigti dailės, choreografijos skyriai. Vidurinių mokyklų skaičius išaugo iki šešių. Atkūrus nepriklausomybę Mažeikiuose pradėjo veikti 2 gimnazijos, 6 vidurinės mokyklos. Vykdant švietimo reformą dalis jų taps pagrindinėmis. Reorganizavus vaikų muzikos mokyklą įkurtos vaikų dailės ir choreografijos mokyklos.
thumb|250px|[[Mažeikių Merkelio Račkausko gimnazija|Merkelio Račkausko gimnazija]]
Alfonsas Danys
miniatiūra|Alfonsas Danys 1975 m.miniatiūra|Alfonsas Danys su žmona Birute Daniene Alfonsas Danys (1924 m. rugsėjo 16 d. Trumpiškiuose, Obelių valsčiuje – 2014 m. Vilniuje) – Lietuvos rašytojas, prozininkas.
Mažeikiai
Švietimas
Mieste yra šios švietimo įstaigos:
Alfonsas Danys
Biografija
Gimė ūkininkų šeimoje, kurioje buvo septyni vaikai, iš jų pokario metų sulaukė tik brolis ir trys seserys. 1937 m. sudegė visas šeimos ūkis su gyvuliais ir pastatais, tačiau tai nesutrukdė tėvams vaikus leisti į mokslus. Būsimas rašytojas mokėsi Kauno ir Rokiškio gimnazijose.
Mažeikiai
Švietimas
thumb|250px|Prekybos centras „Eifelis“