cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rusų salos tiltas
Rusų salos tiltas ( – galimas vertimas ir 'rusų tiltas') – vantinis tiltas Rusijoje, Vladivostoke, jungiantis Muravjovo-Amūrskio pusiasalį su Rusų sala, ir kertantis Rytų Bosforo sąsiaurį. Būdamas 3100 m ilgio (su estakadomis), tai yra ilgiausias vantinis tiltas pasaulyje. Tiltos plotis 29,5 m, konstrukcijos aukštis 320,9 m, tarpas tarp ramtų 1104 m, didžiausias tarpas iki vandens – 70 m. Tilto piliorių aukštis – 324 m.
Rusų salos tilto statybos susilaukė kritikos, nes platus, dviejų juostų į abi puses tiltas pastatytas į menkai apgyvendintą Rusų salą, į kurią nėra poreikio tokiam dideliam eismui.
Paprastasis vilkešeris
Sinonimai
Paprastasis vilkešeris (Dicentrarchus labrax) – ešeržuvių (Perciformes) būrio, dryžųjų ešerių (Moronidae) šeimos, vilkešerių (Dicentrarchus) genties žuvų rūšis.
Paplitimas ir buveinė
Paprastieji vilkešeriai gyvena Atlanto vandenyno rytinėje dalyje palei pakrantes – nuo šiaurinės Norvegijos iki Senegalo. Taip pat jie aptinkami ir visoje Viduržemio jūroje bei pietinėje Juodosios jūros dalyje.
Tai sezoniškai migruojanti rūšis, vasarą plaukianti arčiau kranto ir šiaurės kryptimi. Vasaros mėnesiais jie dažniausiai būna litoralės zonoje – estuarijose, lagūnose, upių žiotyse ir netoli jų kranto; atsitiktiniai individai retkarčiais aptinkami ir upėse toliau nuo žiočių. Žiemoti migruoja į jūrą.
Mėgsta sūrų, apysūrį vandenį, nors kartais pasitaiko ir gėlo vandens telkiniuose.
Subrendę paprastieji vilkešeriai gyvena netoli pakrantės, maždaug 10–100 m gylyje, nors dažniau jie aptinkami negiliuose vandenyse. Laikosi netoli dugno.
Biologija
Paprastieji vilkešeriai yra lėtai auganti rūšis, kuriai reikia keleto metų pilnam užaugimui. Subrendę paprastųjų vilkešerių patinai yra 23–46 cm kūno ilgio. Suaugęs paprastasis vilkešeris dažniausiai sveria apie 5 kilogramus ir siekia iki 50 cm ilgio. Maksimalaus kūno ilgio užregistruotas patinas buvo 103 cm, o maksimalaus svorio sugautas individas svėrė 12 kg.
Jie yra sidabrinės/pilkšvos spalvos, retkarčiais su tamsiai melsva nugara.
Jaunikliai formuojasi į grupes ir minta bestuburiais, o suaugę vilkešeriai yra mažiau socialūs ir mieliau minta krevetėmis, krabais ir mažomis žuvimis.
Gyvena iki 30 metų.
Taksonomija ir filogenija
kairėje|miniatiūra|1877 m. paprastojo vilkešerio [[Morfologija (biologija)|morfologinė iliustracija, padaryta britų gamtininko Jonathan Couch.]] Pirmą kartą paprastąjį vilkešerį, kurį pavadino Perca labrax, 1758 m. aprašė švedų zoologas Karlas Linėjus (Carl von Linné) savo knygoje „Systema Naturae“. Po pusantro šimtmečio jis buvo klasifikuojamas pagal įvairius naujus sinonimus. 1987 m. buvo pavadintas Dicentrarchus labrax. Genties pavadinimas Dicentrarchus yra kilęs iš graikų kalbos ir reiškia „di“ (du), „kentron“ (dyglys) ir „archos“ (išangė), kadangi paprastieji vilkešeriai turi du analinius pelekus.
Yra dvi genetiškai skirtingos paprastųjų vilkešerių populiacijos. Pirma randama Atlanto vandenyno šiaurės rytuose, o antra – vakarinėje Viduržemio jūros dalyje. Šias dvi populiacijas skirianti nedidelė zona, esanti į rytus nuo Almerijos miesto Ispanijoje, vadinama Almerijos-Orano okeanografiniu frontu. Tiksli šio atskyrimo priežastis nežinoma – geografinė padėtis šių populiacijų genų migracijai netrukdo: paprastųjų vilkešerių lervos tarpsnis gali trukti iki 3 mėnesių, per kurį jie negali gerai plaukti, todėl net ir nedidelė vandens srovė gali nunešti kai kuriuos vilkešerius į kitos populiacijos regioną. Be to, jaunikliai sugeba išgyventi temperatūros ir druskingumo pokyčius, o suaugę vilkešeriai gali migruoti net šimtus kilometrų.
Mityba ir elgsena
Paprastieji vilkešeriai dažniausiai medžioja naktį ir maitinasi mažomis žuvimis, daugiašerėmis žieduotosiomis kirmėlėmis, galvakojais ir vėžiagyviais. Jie neršia nuo kovo iki birželio mėnesio, daugiausia pakrančių vandenyse. Būdami mailiumi jie yra pelaginiai, tačiau vystydamiesi pereina į estuarijas, kur išbūna 1–2 metus.
Žuvininkystė ir akvakultūra
thumb|left|200px|Paprastasis vilkešeris, sugautas [[Belgija|Belgijos žemyninio atabrado vandenyse]]
Žvejyba
Per metus laukinių paprastųjų vilkešerių sugaunama palyginti nedaug – nuo 8500 iki 11 900 tonų (2000–2009 m.). Dauguma pagaunama Atlanto vandenyne.
Paprastieji vilkešeriai žvejojami ir auginami komerciškai bei laikomi svarbiausia šiuo metu Viduržemio jūroje auginama žuvimi. Airijoje ir Jungtinėje Karalystėje populiari restorano žuvis, parduodama ir vartojama vietoj kitų ešerių. Šiaurės Amerikoje plačiau žinoma itališku pavadinimu „branzino“.
FK Tėvynės Sąjunga
FK „Tėvynės Sąjunga“ – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus, įkurtas prie politinės Tėvynės sąjungos.
Sudėtis (2017-09-15)
Sudėtis:
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
Paprastasis vilkešeris
Žvejyba
Europos Sąjungos žvejybos laivams, taip pat vykdant verslinę žvejybą nuo kranto, draudžiama žvejoti paprastuosius vilkešerius ICES 4b ir 4c kvadratuose, taip pat ICES 7 parajonyje. Draudžiama pasilikti, perkrauti, perkelti arba iškrauti tame rajone sužvejotus paprastuosius vilkešerius.
Žuvų auginimas
Paprastieji vilkešeriai buvo viena iš pirmųjų komerciškai auginamų žuvų rūšių Europoje. Jie buvo auginami pakrančių lagūnose ir potvynių veikiamuose užutėkiuose. Tai yra svarbiausia komerciškai auginama žuvis Viduržemio jūroje. Daugiausiai vilkešerių auginama Graikijoje, Turkijoje, Italijoje, Ispanijoje, Kroatijoje ir Egipte. Metinė produkcija 2010 metais siekė 120 000 tonų.
Soteras (reikšmės)
Terminas Soteras gali reikšti: Panašios reikšmės žodžiai:
Víkingur Gøta (moterys)
Vikingur – Farerų futbolo klubas iš Nordragiotos. Moterų komanda dalyvavo aukščiausiojo diviziono kovose.
Istorija
2008 m. susikūrė „Víkingur“ klubas. Merginos dalyvavo Farerų moterų futbolo čempionatuose.
2014–2018 m. sezonai
Moterų IF/Vikingur futbolo komanda susikūrė 2014 m. Tai buvo dviejų futbolo klubų bendras projektas (ÍF Fuglafjørður ir Víkingur Gøta).
2019 ir 2020 m. sezonai
ÍF/Víkingur ir B68 Toftir komandos 2019 m. sezone žaidė susijungusios į vieną ekipą. Buvo suformuota nauja komanda ÍF/Víkingur/B68. Tai trijų futbolo klubų bendras projektas (ÍF Fuglafjørður, Víkingur Gøta, B68 Toftir).
Vikingur nuo 2021 m.
2021 m. klubai subūrė atskiras ekipas. Vikingur pateko į aukščiausią lygą ir joje užėmė 4 vietą.
Pasiekimai
<...>
Antanas Abraškevičius
Biografija
1957–1958 m. dirbo Traupio apylinkės vykdomojo komiteto pirmininku, 1958–1961 m. buvo „Traupio švyturio“ kolūkio laukininkystės brigados brigadininkas. 1959–1964 m. neakivaizdžiai mokėsi Joniškio žemės ūkio technikume, įgijo agronomo specialybę. 1961–1992 m. buvo „Gimtosios žemės“ kolūkio pirmininkas, 1992–1998 m. – Viešintų žemės ūkio bendrovės pirmininkas. 1996–1997 m. taip pat buvo akcinės bendrovės „Šlavė“ valdybos narys. 1997–2000 m. buvo išrinktas Anykščių rajono savivaldybės tarybos nariu. Nuo 2000 m. – Rasos Juknevičienės visuomeninis patarėjas.
FH (moterys)
„FH“ moterų futbolo ekipa, o trumpiau FH – Islandijos sporto klubo moterų futbolo ekipa iš Habnarfjorduro.
Istorija
? m. buvo suburta moterų ekipa.
Travunija
Travunija  – viduramžių valstybėlė Balkanuose, dabartinėje pietų Bosnijoje ir Hercegovinoje, šiaurės Juodkalnijoje ir Kroatijoje (Dubrovniko pajūris).
Geografija
Regionas apėmė Adrijos pajūrio ruožą nuo Dubrovniko šiaurėje iki Kotoro pietuose. Šiauriau buvo Zahumljė, o piečiau – Duklia. Travunija apėmė ir kalnuotas teritorijas giliau žemyne (pirmiausia Orjeno kalnus), atsiremdama į Podgoriją (už jos buvo Raška).
Istorija
I tūkst. pr. m. e. Travunija sudarė dalį Ilyrijos ir buvo gyvenama ilyrų. VII a. kraštas slavizuotas ir tapo vienu iš proto-serbų regionų (kiti buvo Duklia, Raška, Bosnija, Zahumljė ir Paganija). IX a. minimi jo ankstyvieji županai: Krajina, Hvalimiras, Čučimiras, Boleslavas ir kt.
Nuo X a. Travunija niekada nesudarė nepriklausomos valstybės, nors kunigaikščio titulas išlaikytas, ir juo tituluodavosi šią feodalinę valdą turėję senjorai. Pirmieji jų buvo Serbų kunigaikščiai, vėliau valdą perėmė Zahumljės kunigaikštis Michailas, o po jo mirties - vėl serbų kunigaikštis Časlavas Klonimirovičius. Šiam mirus 960 m., Travunijos likimas nežinomas. Minimas kunigaikštis Dragimiras, 1000 – 1018 m. valdęs Travuniją ir Zahumlję. Po jo mirties Travunija pateko į kitos serbų župos – Duklios valdžią: Duklios kunigaikščiai (nuo 1077 m. karaliai) taip pat tituluodavosi ir Travunijos valdovais. Nepaisant Duklios viešpatavimo, atskirais laikotarpiais Travunija sukeldavo maištus, arba joje trumpam įsitvirtindavo gretimos Zahumljės kunigaikščiai (pvz., Ljutovidas apie 1030 m.).
Dukliai nusilpus, apie 1166 m. Travuniją užėmė Serbijos didžioji kunigaikštystė, kuri 1217 m. tapo karalyste. Joje Travunija buvo sujungta su jos šiaurine kaimyne Zahumle, ir pastarosios kunigaikščiai titulavosi Travunijos kunigaikščiais. Tai lėmė panašius abiejų valstybėlių likimus: po 1353 m. ji prijungta prie Bosnijos Banato, kuris 1377 m. tapo Karalyste. Tiesa, trumpą laikotarpį (1355–1373 m.) visuotine suirute serbų žemėse pasinaudojo vietiniai didikai Vojinovičiai, kurie sukūrė savo nepriklausomą valdą, vadinamą Vojinovičių žemę.
Valdant Bosnijai, Kaip ir Zahumljėje, čia įsigalėjo vietos didikų giminė Kosača, todėl Travunija buvo valdoma kaip Hulmo kunigaikštystės dalis. 1483 m. abi kunigaikštystes nukariavo Osmanų imperija.
Henrique Capriles Radonski
thumb|Henrique Capriles Radonski Henrique Capriles Radonski (g. 1972 m. liepos mėn.) – Venesuelos politikas, partijos „Pirmiausia teisingumas“ (isp. Primero Justicia) narys. Barutos (Baruta) savivaldybės (Karakasas) meras (2004–2008). 2008 m. lapkričio mėn. išrinktas Mirandos valstijos gubernatoriumi, pakeitė kariškį Diosdado Cabello. Capriles laikomas vienu iš kandidatų į 2012 m. prezidento rinkimus.
Žižiūnas
Pavardė kildinama nuo žodžio ži̇̀žė „žiužė, pikčiurna“. Tradiciškai papiltusi Ramygalos, Krekenavos, Vadoklių apylinkėse.
2015 m. CONCACAF Aukso taurė
Čempionais tapo meksikiečiai, finale 3–1 nugalėję Jamaikos futbolininkus.
Stadionai
Čempionato varžybos vyko 13 JAV ir 1 Kanados stadione.
Ksilofonas
thumb|Ksilofonas. Ksilofonas (🇬🇷 — 'medis, mediena', 🇬🇷 — 'garsas') – muzikos mušamasis instrumentas, priklausantis idiofonų klasei. Instrumentą sudaro iš apačios tuščiavidurės medinės arba plastikinės plokštės, išdėstytos keturiomis eilėmis savotišku zigzagu (dvi vidurinės eilės duoda G‑dur gamą) arba dviem eilėmis klaviatūra. Mušama dviem medinėmis lazdelėmis.
Ksilofoną naudojo šie kompozitoriai: Kamilis Sen Sansas („Mirties šokis“), Gustavas Maleris („VI simfonija“), Klodas Debiusi („Iberija“), Bėla Bartokas („Sonata 2 fortepijonams ir mušamiesiems“), Igoris Stravinskis, Aramas Chačaturianas, Viljamas Voltonas, Sergejus Prokofjevas, Leošas Janačekas kiti.
Giminingi instrumentai – balafonas, čalaparta, laguti, marimba, vibrafonas.
Ernst Haeckel
Ernstas Hainrichas Filipas Augustas Hekelis (1834 m. vasario 16 d. – 1919 m. rugpjūčio 9 d.) – vokiečių zoologas, gamtininkas, eugenikas, filosofas, gydytojas, dėstytojas, jūrų biologas ir menininkas. Jis atrado, aprašė ir pavadino tūkstančius naujų rūšių, nustatė įvairių organizmų grupių filogenetinius ryšius, vaizduodamas juos genealoginio medžio pavidalu. Biologijos terminų, tokių kaip ekologija, tipas , filogenija ir protistai , autorius. Hekelis propagavo ir populiarino Čarlzo Darvino veikalus Vokietijoje ir sukūrė savu laiku įtakingą biogenetinį dėsnį („ontogenezė, arba individo raida, yra rūšies istorinės raidos (filogenezės) svarbiausių stadijų rekapituliacija, arba trumpas pakartojimas“).
Hekelis nupiešė daugiau nei 100 išsamių spalvotų sausumos ir jūros gyvūnų iliustracijų, kurios buvo išleistos kaip rinkinys pavadinimu „Gamtos meno formos“ ). Ši knyga darė įtaką Art Nouveau judėjimui. Kaip filosofas Ernstas Hekelis 1899 m. išleido knygą pavadinimu „Pasaulio mįslės“, kuriame pavartojo pasaulio mįslės sąvoką Visatos prigimčiai ir gyvenimo prasmei, ir knygą „Laisvė moksle ir mokyme“, kuria siekė paskatinti evoliucijos mokymą.
Hekelis taip pat prijautė moksliniam rasizmui ir socialiniam darvinizmui. Yra teigiančių, kad Hekelio idėjos prisidėjo prie nacionalsocializmo idėjų vystymosi. Pavyzdžiui, Hekelis socialinius mokslus vadino „taikomąja biologija“, o ši frazė vėliau pasigauta ir naudota nacių propagandos. Taip pat Hekelis, kaip ir vėliau naciai, propagavo rasinę švarą ir teigė, kad protiškai atsilikę ar genetinių anomalijų turintys žmonės turėtų būti medikų nužudomi. Kitas panašumas – Hekelio manymu, Vokietija turėjo būti valdoma autoritarinės politinės sistemos, o nelygybė yra neišvengiamas evoliucijos dėsnių rezultatas. Taip pat Hekelis buvo radikalus vokiečių nacionalistas, įsitikinęs vokiškos kultūros viršenybe. Kita vertus Hekelis nebuvo antisemitas ir palankiai vertino žydus – jie Hekelio rasių hierarchijoje buvo ant aukštos pakopos. Taip pat Hekelis buvo pacifistas, išskyrus Pirmojo pasaulinio karo metais, kai rėmė karą. Į valdžią atėjus naciams nebuvo vieningos nuomonės dėl Hekelio indėlio į nacių ideologiją. Galop kai kurios Hekelio knygos buvo uždraustos dėl monizmo idėjų, traktuočių apie minties laisvę ir Darvino evoliucijos teorijos propagavimo.
Galerija
Žemiau pateikti Ernsto Hekelio piešiniai iš 1904 m. išleistos knygos Kunstformen der Natur.
Pamoka
thumb|right|225px|„Sunki pamoka“, [[William-Adolphe Bouguereau|Viljamas Bugro]] Pamoka − tai mokiniams perteikiamos ir mokinių jau turimos žinios, mokinių ir mokytojo veikla (t. y. įgytų ar turimų žinių taikymas, įgūdžių formavimas ar lavinimas).
Šiuolaikinei pamokai keliama gana daug ir įvairių reikalavimų. Tai priklauso nuo daugelio veiksnių. Būtina kompetentingai parinkti pamokos medžiagą, derinti ją su mokinių amžiaus ir jų gyvenamosios aplinkos ypatumais (t. y. mokomoji medžiaga turi būti aktuali ir prieinama mokiniams, ją reikia pasirinkti atsižvelgiant į mokinių amžiaus ypatumus, žinias, gebėjimus, mokinių poreikius ir interesus). Ugdymo turinyje turi atsirasti filosofinis pradas, verčiantis mąstyti, tobulėti. Mokytojas turėtų ne tik suteikti žinių, bet ir pratinti moksleivį mąstyti apie žmogaus ir tautos egzistenciją, atrasti įvairius ryšius tarp faktų bei procesų, formuoti savo elgesį bei įpročius. Pamokoje turi būti siekiama aktyvaus ir sąmoningo kiekvieno mokinio darbo, siekiama kalbos mokymo ir įgūdžių sudarymo vienovės. Būtina neužmiršti, kad dėstymo metodus pasirenkama atsižvelgus į mokinių (mokinių grupės, klasės) ypatumus.
Nėra ir negali būti universalaus kiekvienam mokytojui ir mokiniui tinkančio metodo. Mokytojas pagal savo prigimtį ir jėgas renkasi tokius metodus, kurie jam padėtų geriausiai pasiekti ugdymo tikslus bei uždavinius. Jei jam pačiam patogus metodas nepadeda skleistis kiekvieno mokinio individualybei, derėtų ieškoti kito arba permąstyti tą patį metodą. Tyrimai rodo, kad įvairesni mokymo būdai sužadina mokinio susidomėjimą, neleidžia nuobodžiauti, turi įtakos mokymosi motyvams. Koks mokymo metodas yra geriausias galima pasakyti tik tada, kai tiksliai įvertinamos mokinių savybės (amžius, motyvai, ankstesnis mokymasis ir rezultatai) ir mokymo tikslai.
Viktimologija
Viktimologija ( 'auka') – kriminologijos šaka, tirianti nusikaltimų aukas. Tyrimų objektas – (viktimizacija), aukų ir nusikaltėlių ryšiai, santykiai, aukos asmenybė.
Viktimologija Lietuvoje
MRU Teisės fakultete yra dėstomas kursas „Viktimologija“. Pagrindinės viktimologijos (kaip ir kriminologijos) mokslo įstaigos ir struktūros Lietuvoje yra MRU Teisės fakulteto Kriminologijos katedra, VU Teisės fakulteto Baudžiamosios teisės katedra, Teisės instituto Kriminologinių tyrimų skyrius bei Kriminologinių studijų centras (veikiantis prie VU ir TI).
Lietuvos viktimologai – profesoriai Genovaitė Babachinaitė, Viktoras Justickis, docentai Ilona Michailovič, Rokas Uscila ir kiti.
Gibraltaro futbolo asociacija
Gibraltaro futbolo asociacija (sutrumpintai GFA) – Gibraltaro futbolo vykdomoji institucija, įkurta 1895 m. Nuo 2012 m. spalio buvo laikina UEFA narė. Gibraltaro salės futbolo rinktinė, taip pat Gibraltaro jaunimo iki 17 m. bei iki 19 m. rinktinės dalyvavo UEFA 2013–2014 m. sezono varžybose. Po XXXVII UEFA kongreso Londone, 2013 m. gegužė 24 d. tapo pilnateise UEFA narė.
NK Triglav Kranj
Kranio „Triglav“ (Triglavas – aukščiausias kalnas Slovėnijoje) – Slovėnijos futbolo klubas iš Kranio.
Istorija
Klubas įkurtas 1920 m. 1997 m. atkurtas.
Spalvinė gama
Bordo ir balta spalvos.
SK Černolice
SK Černolice – Čekijos futbolo klubas iš Černolicės.
Istorija
1933 m. įkurtas klubas. Rungtyniavo žemesniuosiuose divizionuose.
Jame savo karjerą pradėjo garsus čekų futbolininkas Luděk Macela.
Klubas žaidžia regioninėse pirmenybėse.
2018 m. kovo 24 d. I.A třída skupina A pirmenybėse tarp 16 dalyvių buvo 15–iolikti.
AB Argir/B71 Sandoy (moterys)
AB Argir/B71 Sandoy, o trumpiau vadinama AB/B71 – Fererų futbolo ekipa iš Argiro (Torshauno komuna) ir Sanduro. Moterų komanda dalyvavo aukščiausiojo diviziono kovose. Tai jungtinė AB Argir ir B71 Sandoy klubų ekipa.
Istorija
2021 m. suburta dviejų klubų jungtinė komanda. Merginos dalyvavo Farerų moterų futbolo čempionatuose.
Lygumų valsčius
Lygumų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje. Centras – Lygumai (carmečiu – Sereikiai).
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 4782 žmonės:
FK Orionas Vilnius
FK „Orionas“ – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.
Kitimatas
Kitimatas  – miestas Kanados vakaruose, Britų Kolumbijos provincijoje, 650 km į šiaurės vakarus nuo Vankuverio, 110 km į pietryčius nuo Prins Ruperto, prie Daglaso įlankos (fjordo) galo, apie 90 km nuo Ramiojo vandenyno. Jūrų uostas. Geležinkelis į Terasą. Kitimatas garsėja savo aliuminio gamykla, įkurta 1954 m. Ji – viena didžiausių Kanadoje (236 000 t aliuminio per metus). Taip pat medienos apdirbimo, naftos chemijos, popieriaus-celiuliozės pramonė, žvejyba. Yra galinga Kemano vandens jėgainė. Veikia šimtmečio muziejus.
2016 m. 81,4 % Kitimato gyventojų buvo europiečių kilmės, 8,3 % – indėnai, 2,8 % – metisai, 1,9 % – išeiviai iš Pietų Azijos.
Lenkijos futbolo varžybos 2010–2011 m.
Lenkijos futbolo varžybos 2010–2011 m.
Kitimatas
Istorija
Iki XX a. vid. Kitimatas buvo mažas indėnų kitmatų (haislų) žvejų kaimas. Aplink statomą aliuminio kombinatą pradėjo kurtis miestas (teisės suteiktos 1953 m.).
FK Valčiūnai
Istorija
Mėgėjų futbolo klubas įkurtas Vilniaus priemiestyje Valčiūnuose.
Spalvinė gama
Komanda žaidžia bordo (vyšninės) spalvos marškinėliais.
Lenkijos futbolo varžybos 2010–2011 m.
Finalo rungtynės
--
FK Valčiūnai
Sudėtis (2017-09-15)
Sudėtis:
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
Macikų lageriai
Istorija
XVII a. Macikuose buvo įkurtas dvaras. Jis garsėjo alaus darykla. Po Klaipėdos krašto prijungimo prie Lietuvos, 1924 m. Krašto apsaugos ministerija įsigijo dalį buvusio Macikų dvaro, netoli Šilutės, pastatų ir pritaikė juos Lietuvos kariuomenės kareivinėms. Jose buvo dislokuotas 7-ojo pėstininkų pulko 2-asis batalionas.
Nacistinis laikotarpis
1939 m. kraštą prijungus prie Vokietijos, kareivinėse buvo įkurta karo belaisvių stovykla „Stalag 331“. Vėliau ji pervadinta į „Stalag 1C Heydekrug“, dar vėliau – į „Stalag Luft VI Heydekrug“. Pradžioje stovykloje buvo laikomi lenkų karo belaisviai. Nuo 1940 m. čia kalinti ir belgai bei prancūzai. 1943 m. čia kalėjo Didžiosios Britanijos ir Kanados oro pajėgų puskarininkiai. Vėliau atgabenta ir amerikiečių, australų ir net Naujosios Zelandijos karių. Taip pat kalėjo ir į nelaisvę paimti Sovietų Sąjungos kariai. JAV karinės žvalgybos departamento duomenimis iki sovietų okupacijos Macikuose galėjo kalėti ne mažiau kaip 10 tūkst. žmonių. Tarp jų buvo garsių sąjungininkų pajėgų pilotų. Tai buvo šiauriausia karo belaisvių stovykla Vokietijos reicho ribose.
1944 m. priartėjus frontui, sąjungininkų belaisviai buvo  perkelti į kitus lagerius. Dauguma jų traukiniais buvo išgabenti į Vakarų Prūsijoje buvusį „Stalag XX-A“ dabartinėje Lenkijos teritorijoje netoli Torūnės miesto. Apie 900 vyrų buvo išvežti į Klaipėdą ir prekybiniu laivu „Instenburg“ 60 valandų plaukė į Švinemundės uostą prie Ščecino įlankos. Tuomet jų dar laukė kelionė traukiniu ir žygis pėsčiomis į „Stalag Luft IV“ buvusį prie Tychovo miesto dabartinėje Lenkijoje. Dalis karo belaisvių šios kelionės metu mirė arba buvo nužudyti.
Sovietinis laikotarpis
Stovyklai patekus į Sovietų Sąjungos kontrolę, buvusioje Vokietijos karo belaisvių stovykloje sovietai įkūrė vokiečių ir jų sąjungininkų karo belaisvių lagerį Nr.184. Jame kalinti vokiečiai, rumunai, vengrai, austrai, čekai, olandai, danai, lietuviai ir kt. 1946 m. lageris reorganizuotas ir pervadintas gydomuoju. Į jį vežti sunkiai sergantys ir fiziškai išsekę karo belaisviai iš įvairių kitų Lietuvos vietų. Vien šiuo laikotarpiu Macikuose mirė apie 500 žmonių.
Po Antrojo pasaulinio karo lageryje kalinti ir Lietuvos piliečiai neįtikę sovietų valdžiai.
1945 m. Macikuose įkurtas sovietų gulago lageris „Gulag Nr. 3“, veikęs iki 1955 m. Tai buvo vienas didžiausių lagerių Lietuvoje. Čia buvo kalinami civiliai gyventojai, politiniai kaliniai, kunigai, taip pat moterys ir vaikai. Vienu metu jame kalėjo apie 3000 kalinių. Trečdalis jų buvo lietuviai. Jame mirė muziejininkas ir poetas Pranas Genys, visuomenės veikėjas Laurynas Lopas. Taip pat kalėjo rusai, lenkai, baltarusiai. Žmonės GULAG‘o lageryje sovietų buvo kalinami už „kontrrevoliucinius nusikaltimus“ (pasipriešinimo dalyviai, partizanų rėmėjai, prievolių neįvykdę ūkininkai, pabėgusieji iš tremties). Lageryje kartu buvo laikomi ir kriminaliniai nusikaltėliai.
Atskiroje uždaroje zonoje buvo laikomi politiniai kaliniai, nubausti 25 metams pataisos darbų lagerio. Nors dokumentuose dažniausiai nurodomos netikros kalinių mirties priežastys, yra žinoma, kad lageryje žmonės būdavo sušaudomi, naikinami dujų kamerose, dalis žmonių mirdavo nuo šalčio ir bado. Lageris turėjo padalinį Rusnės saloje, įkurtą 1951 m., kuriame kalėjo apie 200 žmonių. 1948–1955 m. Macikų GULAG‘o lageryje žuvo apie 450 žmonių. Žuvę, mirę kaliniai buvo užkasami šalia lagerio. Šiuo metu kapų teritorija yra aptverta tvora, tačiau tiksliai nėra žinoma, kiek žmonių čia iš tiesų užkasta.
1955 m. birželio 18 d. Macikų lageris buvo uždarytas. Po uždarymo bandyta sunaikinti belaisvių kapines. 1955 m. buvo parengtas kapinių teritorijos melioravimo projektas. Nors melioravimo darbai nebuvo atlikti, išlikusi kapų teritorija yra mažesnė, nes vakarinę dalį ilgą laiką plovė ir ardė Šyšos upė, o šiaurinę ir rytinę dalyse ganėsi gyvuliai, žemę arė traktoriai. XX a. antroje pusėje kapų dalies teritorijoje pastatyti gyvenamieji namai.
Artimiausiu metu bus pradėti ir 2020 m. atrastų Macikų Sovietų Sąjungos GULAG‘o lagerio  laikotarpio masinių kapaviečių archeologiniai tyrimai.
Tai, kas išliko
Šiandien Macikų lagerių kompleksą sudaro: lagerių vieta, karceris, belaisvių kapai, pirtis ir, galbūt, kareivinių pastatas. 1993 m. tremtinių ir politinių kalinių sąjungos Šilutės skyriaus iniciatyva buvusiame karcerio pastate įrengtas Macikų lagerio karceris-muziejus, nuo 1995 m. tai – Šilutės Hugo Šojaus muziejaus filialas.
2019 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybė patvirtino Macikų lagerių sutvarkymo ir įamžinimo planą.
2020 m. rugsėjo 25 d. Macikuose, dalyvaujant ir tarptautinei bendruomenei, įvyko nacistinės Vokietijos karo belaisvių stovyklos ir Sovietų Sąjungos GULAG‘o lagerių (1939–1955 m.) Macikuose žuvusių aukų iškilminga pagerbimo ceremonija. Jos metu belaisvių palaikus, perkeltus iš atrastų masinių kapaviečių, ir palaidotus šalia senųjų Macikų lagerių kapinių, pašventino katalikų, evangelikų liuteronų ir stačiatikių vyskupai.
Liunetė (fortifikacija)
thumb|right|250px|Liunečių pavyzdžiai thumb|right|250px|Liunetės liekanos Liepojos tvirtovėje (Latvija) Liunetė  – tai nedidelis pusmėnulio formos gynybinis įtvirtinimas priešais tvirtovę, paprastai su atvira gorža. Liunetė su pridengtu užnugariu, vadinama redutu, skirta žiedinei gynybai.
Kataiskas
Kataiskas  – miestas Rusijoje, Kurgano srityje, 40 km į pietryčius nuo Uralo Kamensko, prie Isetės upės ir jos intako Kataikos žiočių. Rajono centras. Praeina geležinkelis ir plentas Jekaterinburgas–Kurganas. Pagrindinė pramonės įmonė – Kataisko siurblių gamykla (įkurta 1941 m.). Yra kultūros namai, krašto muziejus, keletas cerkvių.
Technikumas
miniatiūra|250px|right|Technikumas [[Doneckas|Donecke]] Technikumas  – valstybinė specialaus vidurinio profesinio mokymo įstaiga, plačiai veikusi SSRS ir kai kuriose sovietinio bloko šalyse. Technikumuose buvo teikiamas „specialusis vidurinis išsilavinimas“. Technikumai ruošė vidurinės grandies specialistus įvairioms liaudies ūkio šakoms: pramonei, medicinai, švietimui ir kultūrai, armijai, žemės ūkiui, statyboms, transportui ir kt. Šios mokymo įstaigos priėmė moksleivius, baigusius nepilną vidurinę mokyklą ar jau turinčius bendrąjį vidurinį išsilavinimą. Technikumų absolventai galėjo toliau tęsti studijas aukštosiose mokyklose. Panašios mokymo įstaigos, teikusios mokymą iš įvairių technikos šakų, dar vadintos politechnikumais.
SSRS 1975 m. veikė 4286 specialiojo vidurinio mokymo įstaigos, tarp kurių buvo 2746 technikumai: pramoninė statyboje – 1236, statyboje – 220, transporte – 213, ryšių sistemoje – 31, žemės ūkyje – 681, ekonomikoje – 361.
Lietuvoje
Po Lietuvos okupacijos 1940 m. prasidėjo ir joje veikusios švietimo sistemos pertvarka Sovietų Sąjungos pavyzdžiu. Siekiant parengti specialistus, imta plėsti specialiųjų vidurinių mokyklų tinklą. Vieni pirmųjų įsteigtų technikumų:
1951–1952 m. iš viso jų buvo 49. Visa švietimo sistema buvo centralizuotai valdoma iš Maskvos. 1987 m. buvo 66 technikumai, kuriuose mokėsi beveik 59 tūkst. moksleivių. Moksleiviai, baigę technikumą (kaip ir bendrojo lavinimo vidurinę mokyklą, profesinę technikos mokyklą) galėjo pradėti dirbti arba tęsti mokslą aukštojoje mokykloje.
Lietuvoje technikumai veikė iki 1991 m. Juose buvo vykdomas mokymas pagal specialiojo vidurinio mokslo programas. Mokymo trukmė buvo 3,5 – 4 metai, o įstojusieji po vidurinės mokyklos mokėsi metais trumpiau nei įstojusieji po pagrindinės. Technikumų absolventų diplomai liudijo įgytą specialųjį vidurinį išsilavinimą ir suteiktą profesinę kvalifikaciją (techniko, technologo ir kt.), pakankamą dirbti ne tik techninį darbą, bet ir vadovauti kitiems darbuotojams. LR Vyriausybės 1991 m. kovo 12 d. potvarkiu Nr. 125 P technikumai (kartu ir visos kitos specialiosios vidurinės mokyklos – pedagogikos, prekybos, medicinos, kultūros, muzikos) buvo likviduoti, o jų bazėje įsteigtos aukštesniosios mokyklos. Aukštesniosios mokyklos diplomas (kodas 4001) pakeitė ankstesnį LTSR egzistavusį vienodo pavyzdžio specialiojo vidurinio mokslo diplomą.
Lamanajus
Lamanajus  – majų archeologinė radimvietė šiaurės Belize, Orendž Volko rajone, prie Naujosios upės lagūnos. Miesto pavadinimas ikikolumbinės kilmės, užrašytas ispanų misionierių bei iššifruotas iš majų inskripcijų. Jis reiškia „panardintas krokodilas“.
Miestas įgijo didelę reikšmę dar ikiklasikiniame laikotarpyje, tarp IV ir I a. pr. m. e. Lamanajus buvo gyvenamas ir vystėsi taip pat vėlesniais laikotarpiais (klasikiniu laikotarpiu ten gyveno ~20 tūkst. žmonių), iki pat XVII a. Ispanams užkariavus Jukataną, katalikų misionieriai čia įsteigė šventyklą, tačiau majai rengė sukilimus ir privertė kolonizatorius miestą apleisti.
Detalesni kasinėjimo ir restauracijos darbai pradėti po 1970 m. Pagrindiniai išlikę Lamanajaus objektai: Kaukės šventykla (su dideliu kaukės raižiniu), Jaguaro šventykla (su jaguarą primenančiomis struktūromis, dalinai apaugusi džiunglėmis), Aukštoji šventykla (33 m aukščio Mezoamerikos piramidė).
thumb|left|250px|Kaukės šventykla thumb|left|240px|Jaguaro šventykla
Nyderlandų futbolo varžybos 1962–1963 m.
Nyderlandų futbolo varžybos 1962–1963 m.
Galutinė lentelė
Šaltinis: RSSSF duomenų bazė.
Finalo rungtynės
---
Katav Ivanovskas
Katav Ivanovskas  – miestas Rusijoje, Čeliabinsko srityje, 260 km į pietvakarius nuo Čeliabinsko, Pietų Uralo kalnuose, prie Katavo upės. Rajono centras. Atvesta geležinkelio šaka iš Jurjuzanės, keliai į Jurjuzanę, Ust Katavą. Statybinių medžiagų (cemento) pramonė, veikia litavimo, mechaninių įrengimų gamyklos. Yra kultūros namai, Šv. Jono Krikštytojo cerkvė (1824 m.).
Istorija
Gyvenvietė įkurta 1755 m., apylinkėse pradėjus kasti geležies rūdą ir pastačius vieną svarbiausių šalyje ketaus lydimo gamyklų. Nuo 1933 m. – miesto tipo gyvenvietė, nuo 1939 m. – miestas.
Leandro Bolmaro
Karjera
2018 m. L. Bolmaro prisijunė prie FC Barselonos komandos.
2020 m. NBA naujokų biržoje, Niujorko „Knicks“ pasirinko jį 23-iuoju šaukimu, tačiau tą pačią naktį išmainė į Minesotos „Timberwolves“.
2021 m. rugsėjo 18 d. L. Bolmaro pasirašė ketverių metų sutartį su Minesotos „Timberwolves“, kurio vertė siekė 11,8 mln. JAV dolerių.
2023 m. vasario 16 d. Jutos „Jazz“ nutraukė L. Bolmaro sutartį, o kovo 2 d. pasirašė sutartį su Ispanijos krepšinio lygoje besivaržančioje Tenerifės „Lenovo“ komanda.
Šalies rinktinė
2017 m. L. Bolmaro atstovavo Argentinos jaunimo iki 17 metų vyrų krepšinio rinktinei jaunimo iki 17 metų Pietų Amerikos čempionate. Čempionate jis vidutiniškai pelnė 13,8 taško – daugiausiai rinkinėje.
L. Bolmaro atstovavo Argentinos vyrų krepšinio rinktinei 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.
Marius Purtokas
Marius Purtokas (g. 1963 m. gruodžio 9 d. Kaune) – gydytojas chirurgas, echoskopuotojas, 1992 m. gruodžio 9 d. pirmasis Lietuvoje atlikęs laparoskopinę operaciją.
Šeima
Gimė Kaune gyd. psichiatrės Gražinos Elenos Purtokienės bei statybos inžinieriaus Kazimiero Vytenio Purtoko šeimoje. Vedė gydytoją odontologę Deimantę Purtokienę. Santuokoje gimė keturi vaikai: Povilas Purtokas, Mykolas Purtokas, Juozas Purtokas bei Domantė Purtokaitė.
Biografija
1981 m. baigė Kauno 4-osios vidurinės mokyklos vokiečių kalbos sustiprintą klasę ir tais pačiais metais įstojo į Kauno medicinos institutą. Po šešerių metų studijų bendrojoje medicinoje pasirinko chirurginę internatūrą Kauno klinikose – dabartinėje LSMU universitetinėje ligoninėje. Po vienerių metų internatūros (1988 m.) gavo paskyrimą dirbti Kapsuko (dabartinėje Marijampolės apskrities) ligoninėje gydytoju chirurgu.
1992 m. stažavosi Vokietijoje, kur atliko savo pirmąsias laparoskopines operacijas. Grįžęs į Lietuvą, tais pačiais metais inovatyvų gydymo metodą, tuo metu laikomą medicinos ateitimi, pritaikė praktiškai. 1992 m. gruodžio 9 d. Marius Purtokas pirmasis Lietuvoje atliko laparoskopinę operaciją – apendektomiją (Marijampolės ligoninėje) miniatiūra|Chirurginių operacijų žurnalas(1992-1993m.) miniatiūra|Chirurginių operacijų žurnalas(1992-1993m.), kuriame įrašyta pirmoji M. Purtoko atlikta laparoskopinė operacija - ,,Appendectomia LAP" (1992m. gruodžio 9d.).
Tolesnėje karjeros eigoje kaip chirurgas stažavosi Vokietijoje, Danijoje, Graikijoje, Latvijoje. 2004 m. įgijo gyd. echoskopuotojo licenciją. 2006 m. pradėjo dirbti gyd. echoskopuotoju Gydytojų Purtokų klinikoje. Karjerą tęsė ir kaip gydytojas chirurgas Marijampolės ligoninėje: 2004 m. tapo Marijampolės ligoninės vyr. chirurgu, 2014 m. pradėjo vadovauti Marijampolės ligoninės chirurginiam skyriui. 2019 metais inicijavo lazerinių kojų venų operacijų įgalinimą Marijampolės ligoninėje.
Afturelding (moterys)
„Afturelding“ moterų futbolo ekipa, o trumpiau Afturelding – Islandijos sporto klubo moterų futbolo ekipa iš Mosfelsbairo.
20??–2008 m.
2008 m. žaidė aukščiausioje lygoje ir užėmė šeštą vietą.
2009 m.
2009 m. žaidė Afturelding/Fjölnir jungtinė komanda.
2010–201? m.
Nuo 2010 m. Afturelding klubo merginos žaidė atskirai nuo Fjölnir.
Černolicė
Černolicė  – gyvenvietė netoli Prahos, vakarų Čekijoje.
Afturelding (moterys)
2018–2019 m.
2018 m. 1. deild kvenna pirmenybėse žaidė Afturelding/Fram jungtinė komanda.
2019 m. 1. deild kvenna pirmenybėse žaidė Afturelding/Fram jungtinė komanda.
Černolicė
Istorija
Gyvenvietė pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėta 1239 m.
Gyventojai
Pagal 2010 m. duomenis gyveno 331 gyventojas. Absoliuti dauguma iš jų čekai.
Žymūs žmonės
Čia gimė ir futbolą pradėjo žaisti garsus čekų futbolininkas Luděk Macela. Už jaunimo komandą SK Černolice žaidė 1958–1962 m. Yra aštuonis kartus kovojęs už Čekoslovakijos futbolo rinktinę.
Dawn FM
Dawn FM – penktasis kanadiečių atlikėjo ir dainų autoriaus The Weeknd studijinis albumas, išleistas 2022 m. sausio 7 d. Albumas palaiko vientisą konceptą – albumas pateiktas taip, jog skamba lyg radijo stotis, grojanti psichodelinę muziką, o dainas pristatinėja aktorius Jim Carrey.
Albumas susilaukė didžiulio kritikų pripažinimo ir buvo komerciškai sėkmingas visame pasaulyje. JAV „Billboard 200“ reitinge pasiekė antrąją vietą, per pirmąją savaitę pardavus 148 tūkstančius kopijų. Jungtinės Karalystės albumų reitinge debiutavo pirmojoje vietoje, tapdamas trečiuoju atlikėjo albumu, pasiekusiu šią viršūnę. Lietuvoje „Dawn FM“ taip pat pasiekė pirmąją reitingo vietą.
Kūrybinė grupė
Muzikantai
Techninis personalas
Lenkijos futbolo varžybos 2009–2010 m.
Lenkijos futbolo varžybos 2009–2010 m.
Malaizijos ledo ritulio lyga
Malaizijos ledo ritulio lyga – aukščiausia Malaizijos ledo ritulio lyga.
Zastavna
Istorija
Zastavna šaltiniuose minima nuo 1589 m. Kartu su kitomis Bukovinos žemėmis 1940 m. Zastavna prijungta prie UTSR, tapo miestu.
Fėmarnbelto tunelis
thumb|Iliustracija, vaizduojanti vykdomą Fėmarnbelto tunelio projektą. Fėmarnbelto tunelis, arba Fėmarno juostos fiksuota jungtis  – statomas povandeninis tunelis, sujungsiantis Danijoje esantį Lolandą su Vokietijoje esančiu Fėmarnu, kuriuos skiria 18 km pločio Baltijos jūroje esantis Fėmarnbelto sąsiauris. Projektas Vokietijoje vertinamas prieštaringai dėl išlaidų ir poveikio aplinkai dėl išaugsiančių transporto srautų.
Tunelis sujungs šiaurinę Vokietiją ir Lolandą, o šį sujungs su Zelandija ir Kopenhaga. Pastatyta jungtis turėtų tapti ilgiausiu geležinkelio ir kelių tuneliu pasaulyje.
Pradinė projekto vertė buvo 5,5 mlrd. eurų, tačiau 2010 m., pasirašius valstybinę sutartį tarp Danijos ir Vokietijos, išaugo iki 7,4 mlrd. . Numanoma projekto vertė 2019 m. atliktais skaičiavimais – 7,71 mlrd. eurų. Tunelio statyba pradėta 2021 m. , o baigti ketinama 2029 m. Dabartinis susisiekimas tarp salų vyksta keltu.
Pradžioje buvo svarstymų statyti tiltą, tačiau 2010 m. Danijos projekto planuotojai nusprendė statyti tunelį.
Georges-Louis Leclerc
Žoržas Lui Lekleras, grafas de Biufonas (, 1707 m. rugsėjo 7 d. – 1788 m. balandžio 16 d.) – prancūzų gamtininkas, matematikas, kosmologas ir enciklopedininkas. Nuo 1739 m. ėjo Paryžiaus botanikos sodo (tuo metu vadinto Karaliaus sodu) direktoriaus pareigas.
Jo darbai paveikė kitas dvi gamtininkų kartas, įskaitant du garsius prancūzų mokslininkus Žaną Baptistą Lamarką ir Žoržą Kiuvjė. Per savo gyvenimą Biufonas išleido 36 veikalo „Bendra ir išsami gamtos istorija“ tomus, kur daugiausiai aprašė gyvūnus. Papildomi tomai, sudaryti remiantis jo užrašais ir tolesniais tyrimais, paskelbti praėjus dvidešimčiai metų po jo mirties. Skirtingai nei Linėjus, teigė, kad rūšys kinta, veikiamos aplinkos sąlygų, ir buvo vienas pirmųjų gamtininkų, pripažinusių ekologinę sukcesiją. Vėliau Paryžiaus universiteto teologijos komitetas jį privertė atšaukti savo teorijas apie geologinę istoriją ir gyvūnų evoliuciją, kaip prieštaraujantį Biblijos pasakojimui apie pasaulio sukūrimą.
Rasės studijos
Biufonas, kaip ir Johanas Blumenbachas, tikėjo monogenizmu – samprata, kad visos rasės turi vieną kilmę. Jie taip pat tikėjo rasinės kilmės „degeneracijos teorija“, t. y., kad kitos rasės atsiradusios išsigimus pirminei. Abu manė, kad Adomas ir Ieva buvo europidai, kai tuo tarpu kitos rasės atsirado dėl aplinkos veiksnių, tokių kaip saulė ir prasta mityba, sąlygoto išsigimimo. Jie tikėjo, kad tokia degeneracija gali būti pakeista, tinkamai kontroliuojant aplinką, ir kad visos dabartinės rasės gali grįžti prie pradinės europidų rasės. Kadangi tikėjo monogenizmu, Biufonas manė, kad odos spalva gali pasikeisti per vieną kartą, esant atitinkamoms klimato sąlygoms ir mitybai.
Biufonas ir Blumenbachas teigė, kad odos pigmentacija atsirado dėl tropinės saulės karščio. Jie teigė, kad eskimų odos spalva gelsva dėl šalto vėjo, o kinai, kaip azijiečiai, gana šviesaus gymio, nes daugiausia gyvenę miestuose ir buvo apsaugoti nuo neigiamų aplinkos veiksnių. Biufonas savo knygoje „ Bendra gamtos istorija“ teigė, kad pirmųjų žmonių gimtinė turėjusi būti vidutinio klimato zonoje. Kadangi jis tikėjo, kad geros klimato sąlygos išaugins sveikus žmones, jis iškėlė hipotezę, kad labiausiai tikėtina vieta pirmiesiems žmonėms būtų buvusi Azijoje ir aplink Kaspijos jūros regioną.
The Beat Goes On
„The Beat Goes On“ – trečiasis amerikiečių dueto Sonny & Cher singlas iš trečiojo jų studijinio albumo „In Case You’re In Love“. 1967 m. sausio 14 d. singlas debiutavo Billboard Hot 100 tope ir pakilo iki 6-osios vietos. Dainos autorius yra Sonny Bono.
Mikalojus Vorobjovas
Mikalojus Vorobjovas (Nikolaj Vorobjov ; 1903 m. gegužės 19 d. Šiauliai – 1954 m. birželio 7 d. Nortamptonas, Masačusetsas, JAV) – lietuvių dailėtyrininkas.
The Beat Goes On
„The Beat Goes On” buvo atlikta per Sonny Bono laidotuves, o dainos pavadinimas užrašytas ant jo antkapio.
Mikalojus Vorobjovas
Biografija
Tėvai – Sergejus Vorobjovas (1866–1941?) ir Adolfina Anna Rosenthal (1873–1941). Tėvą paskyrus Kauno apygardos teismo svarbių bylų tardytoju, 1904 m. šeima persikelė į Kauną, kur M. Vorobjovas nuo 1913 m. mokėsi grafo Matvejaus Platovo berniukų gimnazijoje. 1915 m. šeima pasitraukė į Maskvą, 1921 m. grįžo į Kauną, čia M. Vorobjovas iki 1924 m. mokėsi vokiečių realinėje mokykloje. Ją baigęs, išvyko studijuoti į Marburgo universitetą. 1926 m. du semestrus studijavo Berlyno Frydricho Vilhelmo universitete (dabar Berlyno Humboldtų universitetas), 1927–1933 m. – Miuncheno universitete, kuriame, vadovaujant prof. Wilhelmui Pinderiui, parašė ir 1933 m. apsigynė disertaciją apie Bavarijos vėlyvojo baroko architekto Dominyko Zimmermanno pastatų langų formų genezę (atskiru leidiniu disertacija pasirodė 1934 m. – „Die Fensterformen Dominikus Zimmermanns: Versuch einer genetischen Ableitung“).
The Beat Goes On
Koveriai
1967 m. amerikiečių džiazo muzikanto Buddy Rich albume „Big Swing Face“. 1967 m. Gabor Szabo albume „The Sorcerer“. 1968 m. Vanilla Fudge albume „The Beat Goes On“. Kitos versijos buvo įrašytos džiazo pianistės ir dainininkės Patricia’os Barber, italų dainininkės Minos ir prancūzų dueto Casino Music. Vokietijos dainininkė Inga Rumpf įrašė dainą vokiečių kalbą, bet paliko tą patį pavadinimą „The beat goes on”, o italų roko grupė La ragazza 77 įrašė itališką versiją „Il beat cos'è”.
Mikalojus Vorobjovas
Biografija
1933–1940 m. mokytojavo Kauno žydų gimnazijoje, dirbo „Pribačio“ knygyne, vadovavo „Spaudos fondo“ užsienio knygų skyriui. 1940 m. su žmona Eugenija Ariadne Riedel (1909–1963) ir dukra Marija (1934–2001) apsigyveno Vilniuje, Žvėryne. 1941–1944 m. dėstė Vilniaus universitete ir Vilniaus dailės akademijoje, dirbo Lietuvos dailės muziejuje. 1943 m. baigė rašyti habilitacinę disertaciją „Modernizmo epocha Europos mene“, bet vokiečiams uždarius Vilniaus universitetą, jos apsiginti nespėjo.
The Beat Goes On
Koveriai
1982 m. kanadiečiai Orbit perdarė singlą į electro-funk dainą, kuriai vokalą įrašė amerikiečių gospelo dainininkė Carol Hall. 1983 m. australų kabareto duetas The Globos kartų su dainininkais Wendy De Waal ir Mark Trevorrow įrašė savo versiją, kuri pateko į Top 20.
Mikalojus Vorobjovas
Biografija
1944 m. su šeima pasitraukė Austriją, Gracą, 1946 m. – į karo pabėgėlių stovyklą netoli Zalcburgo. 1949 m. persikėlė į JAV, kur dėstė rusų literatūrą Smitho merginų kolegijoje Nortamptone. 1954 m. birželio 7 d. nusižudė, palaidotas Kembridžo kapinėse Masačusetse.
The Beat Goes On
Koveriai
1998 m. britų elektroninės muzikos grupės All Seeing I versija užėmė 11-ą vietą Jungtinės karalystės singlų tope. 1998 m. grupė prodiusavo ir Britney Spears versiją, kuri pasirodė jos albume „...Baby One More Time“.
„The Beat Goes On” yra pirmoji daina grupės Firewater 2004 m. albume „Songs We Should Have Written“.
2008 m. prancūzų grupės Le Cercle albume „Magnetic“.
Dainos variacija buvo panaudota 1968 m. Plymouth automobilių linijos reklamoje.
Jungtinės Indonezijos Valstijos
Jungtinės Indonezijos Valstijos (dabartinė Indonezija) – istorinė valstybė pietryčių Azijoje.
Valstybė įkurta 1949 m. gruodžio 27 d. Olandų-indoneziečių apvaliojo stalo konferencijos metu. Šis sprendimas baigė 4 metus trukusį konfliktą tarp Indonezijos nacionalistų ir Nyderlandų dėl kontrolės salose. Respubliką sudarė 16 indonezietiškų ir 15 olandiškų valstijų.
Valstybė turėjo dviejų leidžiamųjų įstatymų valdžias: senatą ir Liaudies Atstovų Tarybą. Liaudies Atstovų Tarybą sudarė 50 narių iš Indonezijos Respublikos ir 100 narių iš įvairių valstijų pagal jų gyventojų skaičių. Senatą sudarė po 2 atstovus iš kiekvienos valstijos.
Izraelio–Palestinos konfliktas
Izraelio–Palestinos konfliktas – konfliktas tarp Izraelio ir palestiniečių Artimuosiuose Rytuose dėl Palestinos teritorijos. Konfliktas prasidėjo XX a. viduryje, vos tik įkūrus Izraelio valstybę. Izraelio ir Palestinos konfliktas yra arabų–Izraelio konflikto dalis.
Ginčas kyla dėl konkrečios žemės ploto (buv. Palestinos mandato teritorija), į kurį pretenduoja ir palestiniečiai, ir izraeliečiai. Daug kartų buvo bandoma rasti dviejų valstybių sprendimą, kuris reikštų nepriklausomą Palestinos valstybę ir Izraelio valstybę, padalijus žemę tarp dviejų grupių. Šiuo metu didžioji dauguma izraeliečių ir žydų, remiantis daugeliu apklausų, sutinka, kad dviejų valstybių sprendimas yra geriausias būdas užbaigti konfliktą. Dauguma palestiniečių Judėją, Samariją bei Gazos Ruožą laiko savo būsimos valstybės teritorija, kuriai pritaria ir dauguma izraeliečių.
Keletas akademikų pasisako už vienos valstybės sprendimą, pagal kurį visas Izraelis, Gazos Ruožas ir Vakarų Krantas taptų dvitaute valstybe (izraeliečių ir palestiniečių šalimi), kuri visiems garantuotų lygias teises.
Istorija
Vieši pareiškimai dėl pretenzijų į žydų tėvynę Palestinoje, įskaitant 1897 m. pirmąjį sionistų kongresą ir 1917 m. Balfūro deklaraciją, sukėlė ankstyvą įtampą regione. Tuo metu regione buvo nedidelė žydų mažuma, nors ji augo dėl didelės žydų imigracijos. Įgyvendinus Palestinos mandatą, įpareigojusį Britanijos vyriausybę „įkurti Palestinoje nacionalinius žydų tautos namus“, įtampa peraugo į religinį konfliktą tarp žydų ir arabų. Bandymai išspręsti ankstyvą konfliktą baigėsi 1947 m. Jungtinių Tautų Palestinos padalijimo planu ir 1947–1949 m. Palestinos karu, žyminčiu platesnio Arabų–Izraelio konflikto pradžią. Dabartinis Izraelio ir Palestinos status quo atsirado po Izraelio karinės palestiniečių teritorijų okupacijos 1967 m. Šešių dienų kare.
Nepaisant ilgalaikio taikos proceso, izraeliečiams ir palestiniečiams nepavyko pasiekti galutinio taikos susitarimo. 1993–1995 m. Oslo susitarimais buvo padaryta pažanga siekiant dviejų valstybių sprendimo, tačiau šiandien palestiniečiai vis dar patiria Izraelio karinę okupaciją Gazos Ruože ir 165 „salose“ Vakarų Krante. Pagrindinės problemos, kurios sustabdė tolesnę pažangą, yra saugumas, sienos, vandenų tvarka, Jeruzalės kontrolė, Izraelio gyvenvietės, Palestinos judėjimo laisvė ir palestiniečių teisė grįžti. Konflikto smurtas regione, kuriame gausu istorinių, kultūrinių ir religinių vietų, buvo daugelio tarptautinių konferencijų, nagrinėjančių istorines teises, saugumo ir žmogaus teises, tema. Smurtas taip pat buvo veiksnys, trukdantis turizmui ir apskritai patekimui į karštąsias teritorijas. Buvo daug bandymų tarpininkauti dėl dviejų valstybių sprendimo, apimančio nepriklausomos Palestinos valstybės sukūrimą kartu su Izraelio valstybe (po Izraelio įkūrimo 1948 m.). 2007 m. dauguma izraeliečių ir palestiniečių, remiantis apklausomis, pirmenybę teikė dviejų valstybių, o ne bet kokiam kitam sprendimui.
Dvi šalys, šiuo metu dalyvaujančios tiesioginėse derybose, yra Izraelio vyriausybė, vadovaujama Naftalio Beneto, ir Palestinos išsivadavimo organizacija (PIO), vadovaujama Mahmudo Abaso. Oficialioms deryboms tarpininkauja tarptautinis kontingentas, vadinamas Artimųjų Rytų Ketvertu, kuriam atstovauja specialusis pasiuntinys. Jį sudaro JAV, Rusija, Europos Sąjunga ir Jungtinės Tautos. Arabų Lyga yra dar vienas svarbus veikėjas, pasiūlęs alternatyvų taikos planą. Egiptas, Arabų Lygos steigėjas, istoriškai buvo pagrindinis jo dalyvis. Jordanija, 1988 m. atsisakiusi pretenzijų į Vakarų Krantą ir užimanti ypatingą vaidmenį musulmonų šventovėse Jeruzalėje, taip pat buvo pagrindinė veikėja.
Nuo 2006 m. Palestinos pusę skaldo konfliktas tarp dviejų pagrindinių grupuočių: tradiciškai dominuojančios partijos „Fatah“ ir jos vėlesnio varžovo rinkimuose „Hamas“, kuris taip pat veikia kaip karinė organizacija. Po Hamas pergalės rinkimuose 2006 m., Ketvertas būsimą užsienio pagalbą Palestinos autonomijai (PA) siejo su būsimos vyriausybės įsipareigojimu nenaudoti smurto, pripažinti Izraelio valstybę ir pritarti ankstesniems susitarimams. „Hamas“ atmetė šiuos reikalavimus, todėl Ketvertas sustabdė savo užsienio pagalbos programą, o izraeliečiai įvedė ekonomines sankcijas. Po metų, kai 2007 m. birželį Hamas užgrobė Gazos Ruožą, teritorija buvo padalinta tarp „Fatah“ Vakarų Krante ir „Hamas“ Gazos Ruože. Dėl valdymo padalijimo tarp partijų žlugo dvišalis Palestinos autonomijos valdymas. Tačiau 2014 m. buvo suformuota Palestinos vienybės vyriausybė, kurią sudaro ir Fatah, ir Hamas. Paskutinis taikos derybų etapas prasidėjo 2013 m. liepą ir buvo sustabdytas 2014 m.
2021 m. gegužę, didėjant įtampai, Izraelio ir Palestinos krizė prasidėjo protestais, kurie peraugo į raketų atakas iš Gazos ir Izraelio oro antskrydžius.
Leokadija Saikauskaitė-Mačiūnienė
Leokadija Saikauskaitė-Mačiūnienė (1903 m. spalio 4 d. Armėnijoje – 2003 m. balandžio 28 d. Fairfielde, Kentukio valstija, JAV) – Lietuvos baleto šokėja.
Biografija
1925 m. L. Matulionienės vardu priimta į Valstybės teatro baleto trupę. Leo Delibes’o „Kopelijoje“ ji sukūrė Franco ir Svanildos draugės vaidmenį; Piotro Čaikovskio „Gulbių ežere“ – Odetos draugę; Riccard’o Drig’o „Arlekinadoje“ – Likimo fėją; Piotro Čaikovskio „Spragtuke“ – Arabų šokio atlikėją. Be išvardytų vaidmenų ji šoko baletuose: Johann’o Strauss’o „Išdykėlės“, Rikardo Drigo „Užburtoji fleita“, Peter’io Ludwig’o Hertel’io „Tuščias atsargumas“. Jos pavardė minima ir kitose teatro programose – operų Jacques’o Offenbach’o „Perikola“ ir Fromental’io Halévy „Žydė“ pastatymuose.