cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eduardas VIII
Biografija
Pirmojo pasaulinio karo metais tarnavo štabo karininku. 1930 m. susipažino su antrąkart ištekėjusia amerikiete Volis Simpson, tačiau būdamas valstybės monarchu ir Anglikonų Bažnyčios vadovu negalėjo tuoktis su išsiskyrusia moterimi, todėl Eduardas VIII atsisakė sosto. 1937 m. jis susituokė su Simpson ir gavo Vindzoro hercogo titulą. Daugiausia gyveno Prancūzijoje. Iki 1967 m. karališkosios šeimos viešose ceremonijose nedalyvavo.
Dzūkijos arboretumas
„Dzūkijos“ arboretumas – dendrologinė augalų kolekcija Balninkų kaime, Nemunaičio seniūnijoje, Alytaus rajone, šalia kelio.
Istorija
„Dzūkijos“ arboretumas Balninkuose pradėtas kurti Lietuvos dendrologų draugijos iniciatyva. Tuometinis draugijos vadovas L. Januškevičius savo sodyboje jau buvo surinkęs apie 400 sumedėjusių augalų kolekciją, kuri buvo kaupiama nuo 1978 m. Ji ir tapo kuriamo arboretumo pagrindu. 1995 m. sodinant juodąją eglę iškilmingai buvo užkastas šampano butelis su įdėtu pergamentu, kuriame buvo įrašytos arboretumo sodintojų pavardės. Ši eglė tebeauga iki šiol.
Kuriant arboretumą buvo siekiama pra­tur­tin­ti palyginti skur­džią šio re­gio­no in­tro­du­kuo­tą den­drof­lo­rą, nes Pie­tų Lie­tu­voje kol kas ne­tu­rėta nei bo­ta­ni­kos so­dų, nei ar­bo­re­tu­mų, ne­daug čia buvo ir se­nų­jų dva­rų par­kų.
Augalų kolekcija
Šiuo metu arboretumą sudaro du kolekciniai skyriai (pagrindinis ir žemaūgių bei kiliminių augalų) ir nedidelis apie 0,35 ha introdukcinis – kolekcinis medelynas. Apie 65 proc. visų augalų sudaro įvairios dekoratyvines formos (žemaūgės, koloniškos, svyruoklinės, margalapės, geltonlapės). Dekoratyvinėms formoms tarp jų tenka 80 proc. Apie 200 kolekcinių augalų rūšių ir formų yra retos ir Pietų Lietuvos regione niekur daugiau neauginamos arba sutinkamos labai retai. Iš tokių augalų paminėtini:
2013 m. duomenimis, arboretume augo daugiau nei 795 rūšių ir žemesnio rango taksonų augalai, iš kurių:
Apie 90 proc. auginamų augalų yra pakankamai atsparūs ir žiemą neapšąla arba apšąla nežymiai ir per vegetacijos periodą visiškai atstato prarastą dekoratyvumą. Ateityje „Dzūkijos“ arboretumo kolekcijas planuojama išplėsti iki 1000 įvairių egzotinių medžių ir krūmų rūšių ir žemesnio rango taksonų.
Janis Medinis
Janis Medinis (, 1890 m. spalio 9 d. Ryga – 1966 m. kovo 4 d. Stokholmas) – latvių kompozitorius, dirigentas.
Biografija
Tėvas Rusijos imperijos kariuomenės orkestro klarnetininkas Jūris Medinis. Broliai Jazepas Medinis, Jekabas Medinis. 1901–1908 m. studijavo Rygos Emilio Zygerto muzikos instituto fortepijono, smuiko ir violončelės klasėse. 1920–1928 m. Latvijos nacionalinės operos dirigentas. 1928–1944 m. Latvijos radiofono simfoninio orkestro vyr. dirigentas. 1921–1944 m. Latvijos konservatorijos dėstytojas, nuo 1929 m. profesorius. 1944–1948 m. gyveno Vokietijoje, nuo 1948 m. Stokholme, 1965 m. pusę metų Rygoje.
Kūryba
Sukūrė simfoniją (1913 m.), 4 orkestrines siuitas (1922 m., 1927 m., 1934 m., 1938 m.), simfonines poemas „Imanta“ (1924 m.) ir „Mėlynas kalnas“ (Zilais kalns 1927 m.), koncertą fortepijonui ir orkestrui (1928 m.), styginių kvartetą (1946 m.), kūrinių chorui, romansų, instrumentinių miniatiūrų.
Mėlynasis palemonas
Mėlynasis palemonas (Polemonium caeruleum) – palemoninių (Polemoniaceae) šeimos augalas.
Daugiametis, 30-120 cm aukščio žolinis augalas. Stiebas vienas arba keli, statūs, nešakoti arba viršutinė dalis šakota, pliki, tik žiedyno srityje apaugę liaukiniais plaukeliais, tuščiaviduriai. Lapai pražanginiai, sudėtiniai, neporomis plunksniški, skroteliniai ilgakočiai, stiebiniai trumpakočiai, viršūniniai bekočiai. Žiedai pavieniai, viršūninėse šluotelėse, kvapūs. Vainikėlis ryškiai mėlynas, žydras, tamsiai violetinis arba baltas. Vaisius – rutuliška, daugiasėklė trilizdė dėžutė. Šakniastiebis trumpas, storas. Sėklos trikampiškos, tamsiai rudos, raukšlėtu paviršiumi, 3 mm ilgio.
Žydi birželio – rugpjūčio mėnesiais. Sėklos pradeda bręsti po 40-50 dienų nuo žydėjimo pradžios. Dauginasi sėklomis ir vegetatyviškai. Auga pakrantėse, šlapiose pievose, pamiškėse, krūmuose.
Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
Karčioji kartenė
Karčioji kartenė (Cardamine amara) – bastutinių (Brassicaceae) šeimos, kartenių (Cardamine) genties augalas.
Daugiametis, 10-45 cm aukščio žolinis, plikas, rečiau plaukuotas augalas su palaipomis. Stiebas tvirtas briaunotas, pilnaviduris, stačias, kylantis arba net gulsčias. Lapai stiebiniai, neporomis plunksniški, su 2-5 poromis bekočių, lygiakraščių arba kiek dantytų lapelių. Viršūninis lapelis beveik apskritas, didesnis už kitus. Stiebo viršūnėje kekės pavidalo žiedynas, kuris naktį ir drėgnu oru nulinksta. Taurėlapiai žali, 4, 3-5 mm ilgio, išoriniai, pamatinėje dalyje įdubę. Vainiklapiai 4, 5-9 mm ilgio, balti, rečiau rausvi arba šviesiai violetiniai. Kuokeliai 6. Purka dviskiautė. Vaisiai – 2-4 cm ilgio, tiesios, linijiškos, 2-4 cm ilgio ankštaros; jose viena eile išsidėsčiusios šviesiai rudos, lygiu paviršiumi sėklos.
Žydi balandžio – liepos mėn. Auga pelkėtose, versmėtose vietose, šlapiuose miškuose, ypač juodalksnynuose arba krūmynuose, upelių, upių ar griovių pakrantėse, rūgščiuose dirvožemiuose.
Lapai tinka salotoms arba sumuštiniams paskaninti, ypač pavasarį, kai žalumynų maža. Šviežiose sultyse gana daug vitamino C. Senesni lapai vartojami kaip pipirai.
Literatūra
Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 74 psl.
Rūta Vainienė
Biografija
1991 m. baigė studijas Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultete, bei laisvosios rinkos kursą Roskildės Universitete, Danijoje, ekonomistė. Stažavosi Vokietijos centriniame banke, Niujorko Federalinių rezervų banke, Tarptautiniame valiutos fonde, JAV ekonomikos reikalų institute ir Hudson institute.
1990–2004 m. Laisvosios rinkos instituto (LLRI) darbuotoja, viceprezidentė, LLRI ekspertų komandos vadovė (1999–2004 m.), asocijuota ekspertė (2004–2008 m.), prezidentė (2008-2011 m.), strateginių projektų vadovė, specialioji ekspertė (2011-2012 m.). Valstybės finansų, mokesčių ir pinigų politikos, bankininkystės, rinkos ekonomikos reformų ekspertė.
2005-2007 m. Vilniaus mero Artūro Zuoko ekonomikos patarėja. 2005-2009 m. Mykolo Romerio universiteto (MRU) Ekonomikos ir finansų valdymo fakulteto makroekonomikos, viešojo sektoriaus ekonomikos ir tarptautinės bankininkystės dėstytoja. Pasaulio ekonominės plėtros centro „Freedomworks“ fondo bendradarbė politinės ekonomikos srityje (nuo 2006 m.), kelių dešimčių užsienio laisvos rinkos institutų koalicijos „Už laisvą Europą“ Biudžeto ir mokesčių grupės vadovė (nuo 2007 m.); UAB „Vilniaus vandenys“ ekonomikos direktorė (2007 m.). Nuo 2008 m. gruodžio 11 d. Lietuvos laisvosios rinkos instituto prezidentė (ankstesnis prezidentas – Remigijus Šimašius). 1991-1992 m. dalyvavo kuriant Lietuvos vertybinių popierių rinkos teisinę bazę. 1998-2004 m. buvo Lietuvos banko valdybos narė. Saulėtekio ir Saulėlydžio komisijų narė. Nuo 2010 m. ji yra Lietuvos sveikatos mokslų universiteto Tarybos narė. 2019 m. paskirta Lietuvos prekybos įmonių asociacijos vykdomoji direktorė. Ekonomikos žodyno, kelių šimtų straipsnių ir publikacijų autorė, ilgametė neetatinė Lietuvos radijo komentatorė.
Nepartinė.
Rūta Vainienė išsiskyrusi, vaikai – Augustinas, Barbora.
Romos respublika
Istorija
thumb|290px|right|Romos respublika 44 m. pr. m. e.
Respublikos ištakos
Seniausiais laikais Romos teritorija buvo labai nedidelė: „laukų brolijos“ (fratres arvales) žyniai kasmet iškilmingai apeidavo Romos laukus, o apėjimas greičiausiai sutapdavo su seniausiomis Romos sienomis. Ši teritorija buvo 5 Romos mylios (1000 žingsnių) dešiniajame Tibro krante arba vakaruose, 6 mylios kairiajame krante, 5 mylios pietuose link Alba Longos ir 2 mylios į šiaurę. Romai absorbavus keletą priemiesčio bendruomenių ir dar karalystės laikais užkariavus Gabijaus ir Fidenų miestus jos teritorija (ager Romanus) buvo maždaug 870 km². Pietuose romėnai rėmėsi bendragentine ir sąjungininkiška lotynų miestų federacija; šiaurėje prieš Romą stovėjo galingi, karalių valdomi etruskų miestai, tarpusavyje sudarę silpną federaciją; rytuose romėnai kovojo su giminingomis kalnų gentimis – sabinais, volskais ir ekvais, kurie puldinėjo derlingą romėnų „Kampaniją“. Pirmoji 240 metų trukusios epochos (pasibaigusios visišku Italijos užkariavimu) dalis praėjo vykstant smulkiems susirėmimams. Šias dvi dalis žymi Vėjaus miesto užkariavimas (396 m. pr. m. e.). Vėliau Romos galią sukrėtė galų įsiveržimas ir Romos sudeginimas, tačiau po to miestas greitai atsigavo ir per vieną amžių sugebėjo sau pajungti visą Italiją, išskyrus Po slėnį ir priealpines sritis, kurios tuo metu laikytos Galijos dalimi.
Italijos užkariavimas
Roma tapo pernelyg galinga lotynų federacijos nare ir ėmė laikyti Lotynų sąjungą tik kaip savo politikos įrankį, o kiti lotynai siekė sau didesnio vaidmens.
Romos respublikos žlugimas
Broliams Grakchams nepasisekus reformuoti Romos respubliką, iniciatyvą perėmė legionų vadai. Buvo sudarytas triumviratas. Didžiausią įtaką įgijo Cezaris. Jis:
Cezaris buvo nužudytas respublikos šalininkų Bruto ir Kasijaus. Po jo mirties vėl prasidėjo pilietiniai karai. Markas Antonijus ir Oktavianas siekė atkeršyti Cezario žudikams ir sumušė Bruto bei Kasijaus kariuomenę, kuri atstovavo senatui. Markas Antonijus ėmė valdyti rytinę Romos respublikos dalį ir vedė Kleopatrą. Oktavianas valdė vakarinę dalį su Romos miestu. Prasidėjus nesutarimams, kilo naujas pilietinis karas tarp Marko Antonijaus ir Oktaviano. Egiptas įjungtas į Romos sudėtį. Karą laimėjo Oktavianas.
Santvarka
thumb|left|300px|Romos Respublikos valdymo III–II a. pr. m. e. diagrama Romos respublikoje valdžia buvo padalinta tarp tautos susirinkimų, senato ir magistratų.
Senatą sudarė 300 kilmingų patricijų, vėliau jų skaičius išaugo iki 900. Jie tvirtino pareigūnų nutarimus, rengė įstatymus, tvarkė finansinius klausimus, rūpinosi religiniais reikalais. Kilus pavojui šešiems mėnesiams skirdavo diktatorių, kuriam visi privalėjo paklusti. Respublikos laikotarpiu senato nariai pareigybes ėjo iki gyvos galvos.
Helena Cehak-Holubovičova
Helena Cehak-Holubovičova (, 1902 m. vasario 12 d. Stanislavovas, Ukraina – 1979 m. liepos 19 d. Vroclavas) – Lenkijos archeologė.
Romos respublika
Romos respublikos valdymas
Tautos susirinkimas rinko aukščiausius pareigūnus, priimdavo arba atmesdavo siūlomus įstatymus, turėjo teisę skelbti karą ir sudaryti taiką, vieneriems metams rinkdavo du konsulus. Vėliau šie konsulai tapdavo senatoriais iki mirties. Konsulai kviesdavo senatą, karo metu vadovaudavo kariuomenei. Magistratai – aukšti valdžios pareigūnai. Jais galėjo būti tik turtingi, nes dirbo be atlyginimo. Magistratai rūpinosi mokesčių surinkimu, teismų darbu, prižiūrėjo organizuojamus renginius, kviesdavo tautos susirinkimą. Tautos komicijoms pirmininkavo pretoriai. Du cenzoriai surašydavo gyventojus, nustatydavo jų turtinę padėtį, tvarkydavo mokesčius. Edilai rūpinosi miesto saugumu ir tvarka, vadovavo sargybai. Kvestoriai rūpinosi iždu, saugojo valstybės vėliavas ir archyvą. Įsigalėjus respublikiniam valdymui, suirutėms įveikti būdavo skiriami diktatoriai.
Helena Cehak-Holubovičova
Mokslinė veikla
Rūpinosi paminklų apsauga, 1933–1935 m. vykdė žvalgomąsias ekspedicijas. Paskelbė straipsnių iš Lietuvos archeologijos ir paminklų apsaugos. Su V. Holubovičiumi ištyrė 27 archeologijos paminklus Vilniaus ir Naugarduko vaivadijose:
Romos respublika
Plebėjų ir patricijų kovos
Plebėjai siekia įgyti tokių pat teisių, kokias turi patricijai, todėl tarp šių grupių vyksta kova.
Plebėjai išsireikalauja rinkti jų interesus ginančius du tribūnus (vėliau dešimt) ir teisę šaukti savo susirinkimus. Nuo šiol nutarimai įsigalioja, jei tik pritaria liaudies tribūnai (žymiausi tribūnai: Tiberijus Grakchas ir Gajus Grakchas). V a. pr. m. e. plebėjams reikalaujant išrinkta dešimties žmonių komisija parengia Dvylikos lentelių įstatymus. Šios teisės normos, iškaltos dvylikoje bronzinių plokščių, vienodai taikomos ir plebėjams, ir patricijams. Jos pakabinamos forume. Vėliau teisynas buvo papildytas. Dvylikos lentelių įstatymai galiojo apie tūkstantį metų ir buvo visos Romos teisės pagrindas. Šie įstatymai darė įtaką ir Romos švietimui, nes jaunimas mokėsi iš jų skaityti. IV a. pr. m. e. vieną konsulą rinko iš plebėjų. Buvo draudžiama Romos pilietį paversti vergu už skolas. III a. pr. m. e. plebėjų teisės buvo sulygintos su patricijų teisėmis.
Pūnų karai
III a. pr. m. e. Roma pradėjo kariauti su Kartagina. Šie karai vadinami Pūnų karais (kartaginiečiai vadinami pūnais).
Karų priežastis – dviejų stipriausių valstybių kova dėl įtakos Viduržemio jūros baseine.
146 m. pr. m. e. Roma pajungė Graikiją.
Karų padariniai
Roma išplėtė savo valstybės ribas ir tapo Viduržemio jūros valstybių valdove. Karas nuskurdino žemdirbius, dalis jų neteko žemės. Iškilo turtingi žemvaldžiai. Daugėjo vergų. Sutriko visuomenės pusiausvyra: vieni skendėjo prabangoje, kiti, nuskurdinti karo, buvo priversti parduoti savo žemę.
Dėl visuomenės pusiausvyros sutrikimo Romos valstybėje prasidėjo pilietiniai karai.
Reformos
Tiberijus Grakchas vykdo žemės įstatymų reformą. Jis siekia turtuolių žemes išdalyti nusigyvenusiems plebėjams, už tai nužudomas. Pradėtą žemes reformą prisiekia įgyvendinti Gajus Grakchas. Priimamas duonos įstatymas: kiekvieną mėnesį Romos varguomenė nemokamai arba už labai mažą kainą turi gauti grūdų. Organizuojami viešieji darbai.
Virginija Diana Matuzevičienė
Virginija Diana Matuzevičienė (g. 1948 m. sausio 23 d. Naujamiestyje) – Lietuvos kino režisierė.
Biografija
Vyras Kornelijus Matuzevičius. 1963–1964 m. lankė J. Miltinio dramos studiją Panevėžyje, 1967–1968 m. mokėsi keramiką Kauno Stepo Žuko dailės technikume, 1984–1985 m. studijavo režisūrą Leningrado teatro, muzikos ir kinematografijos institute.
1969–2003 m. dirbo Lietuvos kino studijoje vaidybinių, mokslo populiarinamųjų, dokumentinių filmų grupėse, režisierių A. Aramino, L. Lazėno, V. Starošo, H. Šablevičiaus, R. Vabalo, R. Verbos ir kitų asistentė. Nuo 1990 m. su vyru kuria dokumentinius filmus.
Armoliškės
Armoliškės – kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 7 km nuo Kairiškių.
HS
Dviraidė santrumpa HS gali reikšti:
HS- Holšteinų veislė (žirgininkystė)
Alfonsas Ambrazas
Alfonsas Ambrazas (g. 1956 m. birželio 5 d. Vilniuje) – Vilniaus politikas.
Biografija
Motina-pradinių klasių mokytoja, tėvas-statybininkas. Tėvas buvo ištremtas į Komijos ATSR ir grįžti į Joniškį neteko teisės.
7 (skaičius)
7 (septyni, septynetas) – skaitmuo, septynių objektų skaičių atvaizduojantis simbolis. Tai natūralusis pirminis skaičius einantis po 6 ir prieš 8.
Antikoje pradėta mokinti ir septynių laisvųjų menų, mokslų lavinančių žmogų visapusiškai. Pasak Marcijano Kapelos („Merkurijaus ir Filologijos vedybos“), Merkurijus yra Jupiterio žodis (sermo), o tikrasis jo vardas – Totas (Thouth). Atlikus numerologines kombinacijas paaiškėja, kad Merkurijaus-Toto skaičius 4, o Filologijos – 3. Šiuos skaičius „sutuokus“ gimsta 7 laisvieji menai. Šis septynetas yra dieviškojo Intelekto (nous), kurį reprezentuoja Minerva arba Atėnė, skaičius. Marcijano Kapelos nurodyti septyni laisvieji menai, kuriuos globoja Merkurijus, kyla iš Merkurijui Trismegistui tapataus Intelekto.
Pitagoras sukūrė standartinę diatoninę dermę (mažorinę gamą sudaro septyni dermės garsai). Pitagoras visų pirma buvo mistikas ir laikė matematiką dieviškumo apraiška. Anot jo, skaičius 7 apjungė fizinės ir dvasinės plotmės skaičius (4 ir 3 atitinkamai) ir jo buvo laikomas ypatingu.
Antikoje atrastos septynios planetos. Anglų kalboje septynios savaitės dienos minimos skandinavų mitinių ir astralinių (astrologija) būtybių vardais (Sun-day, Moon-day, Tiw’s-day, Woden’s-day, Thor’s-day, Frigg’s-day, Saturn-day). Tiras (Tiw) buvo skandinavų karo dievas, o Frėja (Frigg) buvo Odino (Woden) žmona. Toras (Thor) – griaustinio dievas. Kitos savaitės dienos pažymėtos Saulės, Mėnulio , Saturno dangaus kūnų vardais.
Tais laikais buvo išskiriami ir Septyni pasaulio stebuklai (garsiausi antikinio pasaulio statiniai, iš kurių iki mūsų dienų išliko tik Cheopso piramidė).
Arabiško skaičiaus raida
Vaizdas:Evo7glyph.png
Unikodas
Be arabiško skaitmens 7, Unikodas numato ir kitus specialius ženklus (Ⅶ, ⅶ) šiam skaičiui žymėti. Į HTML dokumentus jie įterpiami sekomis  &#8550;, &#8566; .
Dubingiai
Dubingiai – miestelis Molėtų rajono savivaldybės pietuose, 20 km į pietus nuo Molėtų, ilgiausio Lietuvoje Asvejos ežero, kuris taip pat kartais vadinamas Dubingių vardu, šiauriniame krante. Dubingių seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Dubingių plano struktūra linijinė. Miestelyje 1958 m. pastatyta Dubingių Šv. Jurgio bažnyčia, biblioteka, veikia kraštotyros muziejus (įsikūręs buvusioje smuklėje ir mokykloje), yra paštas (LT-33022), Asvejos regioninio parko direkcija, istorinis-kultūrinis paminklas – medinė Dubingių karčema (XIX a., ant aukštų mūrinių pamatų; restauruota 1969 m.). Prie miestelio stūkso Dubingių piliakalnis su XVI a. piliaviete (archeologijos ir istorijos paminklas), miestelis laikomas didikų Radvilų giminės tėvonija.
Nuo Dubingių pradedamos įdomios vandens kelionės (baidarėmis, valtimis) Asveja. Yra poilsiavietė, nuomojamos valtys. Apylinkėse yra Dubingių kraštovaizdžio draustinis. Iš Dubingių į Giedraičius kelias veda vos ne 100 m ilgio Dubingių tiltu per ežerą.
thumb|left|[[Dubingių tiltas]]
Etimologija
Dubingiai – vandenvardinis vietovardis, kildinamas nuo senojo Asvejos ežero vardo Dubingis.
Istorija
1334 m. kryžiuočių kronikose minima Dubingių žemė. Kiti kryžiuočių antpuoliai buvo 1373 ir 1375 m. XV a. – XVI a. pr. Dubingiai buvo administracinis ir ūkinis centras, priklausantis Didžiajam kunigaikščiui. Asvejos ežero saloje (dab. pusiasalis) būta medinės pilies, 1412–1413 m. jos vietoje Lietuvos didysis kunigaikštis Vytautas Didysis pastatydino naują pilį.
Dubingių pilis, priklausiusi Vilniaus gynybinei sistemai. Valdant Vytautui Didžiajam Dubingiai tapo svarbia Lietuvos vietove. 1415 m. Jogaila su savo karališkuoju dvaru lankėsi Dubingiuose pas Vytautą. 1420 m. vasario 8 d. iš čia rašytas laiškas didžiajam Ordino magistrui, kuriame pažymėta, kad didysis kunigaikštis Dubingiuose pastatydino bažnyčią. XV–XVI a. Dubingius valdė paskirti vietininkai.
Radvilų laikotarpis
thumb|left|Dubingiai [[1613 m. LDK žemėlapis|1613 m. M. K. Radvilos išleistame LDK žemėlapyje (fragmentas)]]
XVI a. pradžioje Dubingius perėmė Radvilų giminė, miestelis tapo vienu iš reformacijos centrų Lietuvoje, Dubingių kunigaikštystės centras.
XVI a. viduryje Mikalojus Radvila Rudasis Dubingių katalikų bažnyčią perdavė evangelikams reformatams. Apie 1620 m. Jonušas Radvila I piliavietėje pastatė naują, mūrinę, renesanso stiliaus evangelikų reformatų bažnyčią. Šioje bažnyčioje buvo palaidoti žymiausi Radvilų giminės žmonės, tarp jų Mikalojus Radvila Rudasis ir Jonušas Radvila I.
XVII a. Dubingiuose veikė drobės audyklos, viena pirmųjų Lietuvoje popieriaus dirbtuvių. Miestas sunyko per 1655–1660 m. Šiaurės karą ir marą. 1651 m. buvo 67, 1661 m. – tik 12 dūmų. 1682 m. Dubingiuose įvyko Lietuvos evangelikų reformatų sinodas. XVII a.-XVIII a. evangelikų reformatų bendruomenė miestelyje sunyko ir Dubingiai palaipsniui perėjo į katalikybę. 1735 m. evangelikų reformatų bažnyčia sudegė.
Dar XVI a. dėl bažnyčios nusavinimo, katalikai padavė Radvilas į teismą. XVII a. viduryje buvo priteista, kad Radvilos turi pastatyti Dubingiuose katalikams bažnyčią. Tai buvo padaryta apie 1672 m., tačiau naujoji katalikų bažnyčia pastatyta ne piliavietėje, o ant kalvos, kitapus ežero.
XVIII a. antroje pusėje Dubingiai ir jų apylinkės intensyviai lenkėjo. 1777 m. įkurta parapinė mokykla, 1870–1949 m. veikė valdinė pradžios mokykla.
XIX–XXI amžiai
1808 m. Radvilos už skolas perdavė Dubingius Tiškevičiams. 1808 m. juose buvo 7, 1838 m. jau 10 šeimų.
XIX a. miestelio gyventojai buvo stipriai aplenkėję, todėl prasidėjus Lietuvos atgimimui, prasidėjo ir nesutarimai tarp lenkų ir lietuvių. Vietos gyventojai siekė, kad mokyklose ir mišių metu būtų kalbama lenkiškai ir buvo nepatenkinti tuo, kad dauguma kunigų buvo lietuviai. XIX a. pabaigoje – Vilniaus apskrities miestelis, Giedraičių valsčiaus Dubingių seniūnijos centras.
Per Nepriklausomybės karą Dubingių laukuose žuvo vienas Lietuvos karininkas ir 6 kariai, jie palaidoti Dubingių kapinėse. Po karo Dubingių dvaro žemė išdalyta savanoriams. 1929 m. įsteigta pašto agentūra.
II pasaulinio karo metu, 1944 m. kovo 8 d. Armija Krajova dalinys, vadovaujamas Zigmunto Šendzeliažo-Lupaškos (Zygmunt Szendzielarz-Łupaszko), Dubingių žudynių metu nukovė 6 lietuvių policininkus, 10 sužeidė, o birželio 23 d. apylinkėse žudė lietuvių šeimas, nužudyti 27 žmonės. Tai buvo kerštas už anksčiau Glitiškėse lietuvių policijos įvykdytas lenkų žudynes.
Sovietinės okupacijos metais Dubingiai buvo tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė. Veikė felčerių ir akušerių punktas, kultūros namai.
thumb|Dubingių šiaurinė dalis thumb|Kryžius prie kryžkelės
Žymūs žmonės
thumb|200px|[[Asveja ties Dubingiais]]
Dubingių senosios bažnyčios vietoje esančioje kapavietėje, rastoje 2004 m., aptikta žymių XVI a. LDK didikų Radvilų, kurių tėvonija čia buvo, palaikų: Mikalojus Radvila Juodasis ir jo žmona Elžbieta Šidlovecka, Mikalojus Radvila Rudasis ir jo sūnus Mikalojus, taip pat ir anūkas Jonušas Radvila bei marti – Kristupo Radvilos Perkūno pirmoji žmona Ana Sobkovna. Palaikai buvo saugomi VU ir M. Romerio teismo medicinos institute. Ten buvo atlikti istoriniai, cheminiai, DNR tyrimai, kaukolių ir portretų sulyginimai. 2009 m. rugsėjo 5 d. rasti Radvilų palaikai iškilmingai perlaidoti Dubingiuose.
Klaipėdos Švč. Dievo Motinos Dangun ėmimo ir šv. arkangelo Mykolo sentikių cerkvė
miniatiūra|250px|right|Senoji sentikių bendruomenės cerkvė Statybininkų pr. 84
Klaipėdos Dangun ėmimo ir Mykolo sentikių cerkvė – naujai pastatyta sentikių cerkvė Klaipėdoje, Statybininkų pr. – Minijos g. kampe.
Statyboms paaukotos tikinčiųjų bendruomenės, vienijančios iš viso apie 10 tūkst. sentikių, bei verslininkų lėšos. Projekto sąmatinė vertė – apie 5 mln. litų. Cerkvėje vienu metu gal tilpti apie šimtas žmonių.
Klaipėdos sentikių religinės bendruomenės senoji cerkvė, taip pat įsikūrusi Statybininkų prospekte, nr. 84, yra perdaryta iš gyvenamojo namo, patalpos mažos, o žmonių į mišias susirenka daug. Per šventes čia atvyksta net apie tūkstantį tikinčiųjų. Dėl vietos stokos jiems tenka buriuotis prieangyje ir kieme. Todėl buvo apsispręsta statyti naują cerkvę.
Cerkvė su pagalbinėmis patalpomis užima apie 600 kvadratinių metrų plotą. Taip pat yra bendruomenės namai su poilsio kambariais, biblioteka, mokymo klasėmis, dvasininko gyvenamosiomis patalpomis. Komplekse numatyta įrengti dvi šarvojimo sales.
Istorija
Cerkvė pradėta statyti 2010 m. pabaigoje. 2013 m. vasarą iškelti du maždaug po toną sveriantys auksu tviskantys kupolai, kartu su kryžiais, sveriančiais po 200 kg.
Naujoji cerkvė atidaryta 2013 m. pabaigoje, pašventinta 2016 m. lapkričio 21 d. – Arkangelo Mykolo dieną.
Architektūra
Bizantiško stiliaus cerkvę suprojektavo architektas Vytenis Mazurkevičius. Patalpų interjerą padėjo kurti ilgametis Jūros šventės vyriausiasis dailininkas Anatolijus Klemencovas.
Maldos namų architektūra yra griežtai tradicinė. Ji 27 metrų ilgio ir 13 metrų pločio. Pagrindinį bokštą vainikuoja paauksuotas kupolas ir neogotikinis špilis. Aukštis su kryžiumi siekia 46 metrus. Pačios cerkvės kraigas iškyla iki 18 metrų. Kryžiai orientuoti tradiciškai į rytų pusę. Kupolus ir kryžius gamino rusų meistrai iš Volgodonsko miesto (pietų Rusija). Jie pagaminti iš auksą imituojančios medžiagos. Varpai lieti Lenkijoje. Interjero puošyboje dominuoja ikonostasas (medinė, ikonomis dekoruota cerkvės pertvara, skirianti altorių nuo likusios cerkvės erdvės), apie 100 ikonų. Jis sukurtas visos sentikių bendruomenės pastangomis. Daugelis žmonių cerkvei dovanojo namuose protėvių išsaugotas senas ikonas, aukojo pinigus, už kuriuos buvo perkamos kitos.
9 (skaičius)
9 (devyni, devynetas) – skaitmuo, devynių objektų skaičių atvaizduojantis simbolis. Tai natūralusis skaičius, einantis tarp 8 ir 10.
Arabiško skaičiaus raida
Vaizdas:Evo9glyph.png
Chemijoje
Apytikslė berilio atominė masė lygi devyniems.
Unikodas
Be arabiško skaitmens 9, Unikodas numato ir kitus specialius ženklus (Ⅸ, ⅸ) šiam skaičiui žymėti. Į HTML dokumentus jie įterpiami sekomis  Ⅸ, ⅸ .
Armonai
Armonais vadinami kaimai:
Senedas
thumb|right|180px|Senedo vardas Abydoso karalių sąraše Senedas – penktasis antrosios Egipto dinastijos faraonas. Jis paminėtas vėlesniuose karalių sąrašuose.
Kaip ir Venego, Senedo vardas žinomas iš fragmento, kuris buvo rastas Gizoje, Mikerino laidojimo šventykloje. Radinys buvo akmens fragmentas, kuriame užrašytas karaliaus vardas. Šis fragmentas yra vienas tvirčiausių Senedo egzistencijos įrodymų. Senedo vardas neabejotinai užrašytas vėlesnių laikų, apie 100 metų vėlesnės 4-osios dinastijos valdininko Šerio mastaboje Sakaroje. Šeris aptarnavo Senedo ir Peribseno pomirtinius kultus, kas atitinkamai gali reikšti, kad Senedas valdė Žemutinį, o Peribsenas − Aukštutinį Egiptus tuo pačiu metu. Kitas Senedo vardo užrašymas aptiktas ant Vėlyvojo laikotarpio bronzinės statulėlės, kas gali nurodyti, kad nors šiuo metu apie Senedą žinoma labai mažai, tačiau senovės egiptiečiai atminimą apie jį išlaikė labai ilgai. Senedo kapas Sakaroje nenustatytas. Jį minėjo Manetonas ir teigė, kad Setenis (kaip jis jį vadino) valdė 41 metus.
Jazepas Medinis
Jazepas Medinis (, 1877 m. vasario 13 d. Kaunas – 1947 m. birželio 12 d. Ryga) – latvių kompozitorius, dirigentas.
Biografija
Tėvas Rusijos imperijos kariuomenės orkestro klarnetininkas Jūris Medinis. Broliai Janis Medinis, Jekabas Medinis. 1889–1896 m. studijavo Rygos Emilio Zygerto muzikos instituto smuiko, violončelės ir fortepijono klasėse; nuo 1896 m. jame dėstė. 1916–1922 m. Baku operos teatro dirigentas ir chormeisteris. Nuo 1945 m. Latvijos konservatorijos dėstytojas, nuo 1946 m. profesorius.
Kūryba
Sukūrė operą „Vaidilutė“ (Vaidelote 1927 m.), 3 simfonijas (1922 m., 1937 m., 1941 m.), koncertą smuikui ir orkestrui (1911 m.), simfoninį prologą (1931 m.), lyrinę poemą (1931 m.), simfoninę uvertiūrą (1932 m.), kanconetę (1933 m.), orkestrines siuitas (1935 m., 1938 m., 1939 m.), simfoninę poemą „Latvių žemė“ (Latvju zeme 1935 m.), kantatą „Žydinti tėvynė“ (Ziedoša dzimtene 1940 m.), styginių kvartetą (1941 m.), latvišką kapričą smuikui ir fortepijonui (1946 m.), choro ir solo dainų, instrumentinių miniatiūrų.
KK143
thumb|left|240px|Prie Venecijos kaimo thumb|left|240px|Tarp Ruklos ir Gegužinės thumb|left|240px|Prie Jonavos – Kaišiadorių rajonų ribos KK143 – krašto kelias, jungiantis Jonavą ir Kloninius Mijaugonis. Kelio ilgis – 45,82 kilometro. Šiame krašto kelyje yra viena „juodoji dėmė“.
Maršrutas
Kelias prasideda Jonavoje, Ruklos gatvėje, trišalėje sankryžoje su  – Taurostos gatve. Eina per Jonavos ir Kaišiadorių rajonus. Prie kelio yra šie miestai ir gyvenvietės: Rukla, Gegužinė, Zūbiškės, Stabintiškės, Žasliai, Žaslių geležinkelio stoties gyvenvietė, Gilučiai. Baigiasi Kloniniuose Mijaugonyse, ties viaduku su magistrale. kelias dusyk kerta Laukystos upę, 3 km į pietus nuo Žaslių kelią kerta geležinkelis Kaišiadorys-Vievis.
Paukščiukas (diakritinis ženklas)
Paukščiukas (kartais varnelė) ( ˇ ) – diakritinis ženklas, vartojamas tam tikrų raidžių esamam arba istoriniam suminkštėjimui, jotacijai arba postalveoliniui tarimui pažymėti kai kuriose baltų, slavų, finougrų ir kitose kalbose. Paukščiukas pažymi trečiąjį toną (krentantį ir vėl kylantį) Pinyin kinų kalbos romanizacijoje.
Ženklas panašus į įgaubtąjį lankelį, tačiau paukščiuko galai staigiai užsilenkia (galima lyginti su apverstu cirkumfleksu ˆ).
Serif šriftuose kairioji linija dažniausiai būna storesnė nei dešinioji.
Matematikoje paukščiukas naudojamas kaip simbolis arba modifikatorius.
Bifurkacija (matematika)
Bifurkacijos gali vykti tiek tolydžiose, tiek ir diskrečiose sistemose.
Bifurkacijos vaidina svarbų vaidmenį sinergetikoje, savaime besiorganizuojančiose sistemose. Perėjimas nuo sluoksninio (laminaraus) tekėjimo prie turbulentinio fizikoje taip pat yra susijęs su bifurkacijomis.
Vytautas Zurba
Vytautas Zurba (1950 m. rugsėjo 23 d. Klausučiuose, Biržų rajonas – 2017 m. rugpjūčio 19 d.) – ekologinis ūkininkas, Lietuvos ir Biržų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1968 m. baigė Biržų antrąją vidurinę mokyklą.
1973 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas. Tais pačias metais pradėjo dirbti Biržų rajono „Laisvosios žemės“ kolūkyje agronomu.
1978 m. paskirtas Biržų rajono žemės ūkio valdybos vyriausiuoju agronomu.
1987 m. išrinktas Biržų rajono „Švyturio“ kolūkio pirmininku.
1990–1995 m. rajono tarybos pirmininkas, 1997–2000 m. ir 2000–2003 m. Biržų rajono savivaldybės meras. Nuo 2008 iki 2015 m. Biržų rajono savivaldybės administracijos Vietinio ūkio skyriaus vyriausiasis specialistas ekologas.
Lietuvos valstiečių partijos, nuo 2001 m. Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, nuo 2005 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys.
1977–1990 m. Biržų raj. liaudies deputatų tarybos, 1990–1995 m. Biržų rajono tarybos deputatas. 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2008 m. ir 2011 m. (atsisakė mandato) Biržų rajono savivaldybės tarybos narys. .
Manai
Manai romėnų mitologijoje – mirusių mylimųjų dvasios, sielos. Buvo menkos dvasios panašios į larus, genijus ir penatus. Pagerbiamos per Parentalijos ir Feralijos šventes vasario mėnesį.
Vytautas Zurba
Biografija
Biržų rajono žemdirbių asociacijos pirmininkas, Lietuvos Žemės ūkio rūmų prezidiumo narys, VĮ „Tatulos programa“ tarybos pirmininkas, 2008 m. pirmininko pavaduotojas pirmininko pavaduotojas, Lietuvos ekologinės žemdirbystės draugijos „Gaja“ tarybos pirmininkas, vėliau narys, Lietuvos agronomų sąjungos narys.
Manai
Manai dar vadinti Di manes (Di reiškia „dievai“). O ant romėnų kapų buvo užrašomos sutrumpinimas D.M., kuris reiškia dis manibus (skirta dievams – manams). Taip pat šis žodis naudotas kaip metafora reiškianti požemio pasaulį.
Vytautas Zurba
Biografija
Žmona Angelė, vaikai Vita, Kęstutis.
Ratininkai
Ratininkai – kaimas Alytaus rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, 4 km į pietryčius nuo Butrimonių.
Šachtų Kamenskas
Šachtų Kamenskas  – miestas pietų Rusijoje, Rostovo srityje, 20 km nuo Ukrainos sienos, uostas prie Doneco upės. Geležinkelio stotis. Išvystyta medvilnės, chemijos, mašinų, stiklo, maisto pramonė. Veikia kraštotyros muziejus (įkurtas 1969 m.). Apylinkėse kasamos akmens anglys.
Istorija
Įkurtas 1686 m. kaip kazokų gyvenvietė. XX a. augo plėtojantis anglių kasimo pramonei. Miestas nuo 1927 m.
Obelupiai
Obelupiai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Klampučių ir 4 km į pietvakarius nuo Vilkaviškio, prie kelio. Vakaruose teka Obelupis – kairysis Širvintos intakas.
Earthworm Jim
Earthworm Jim  – 1994 m. run and gun platformer tipo kompiuterinis žaidimas, kurį sukūrė „Shiny Entertainment“. Pagrindinis žaidimo veikėjas – sliekas Džimas, apsišarvavęs robošarvais ir kovojantis prieš blogį.
Žaidimas buvo puikiai įvertintas kritikų ir 1995 m. buvo išleistas tęsinys „Earthworm Jim 2“, o 2010 m. išleistas geresnės vaizdinės kokybės žaidimas „Earthworm Jim HD“.
Žaidimas
Žaidimas yra 2D į šonus slenkantis platformer tipo žaidimas su keletu run and gun elementų. Žaidėjas yra atsakingas už slieko Džimo judesius ir turi jį sėkmingai manevruoti per įvairius žaidimo lygius. Norėdamas tai padaryti, žaidėjas turi išvengti daugybės kliūčių bei įveikti galybes priešų. Žaidėjas gali naudoti Džimo pistoletą arba paties slieko galvą, kurią galima pritaikyti kaip tam tikrą botagą. Šią galvą-botagą taip pat galima naudoti karstymuisi, kas padeda įveikti įvairias kliūtis. Žaidime taip pat yra įvairių misijų, kuriose žaidėjas turi veikti išvien su draugišku ne žaidėjo personažu (NPC).
Lygiai dažniausiai pasibaigia įvairiomis kovomis prieš bosus. Žaidime yra didžiulė priešų įvairovė: žudikės varnos (Psy-Crow), piktos karalienės sraigės (Queen Slug-for-a-Butt), niekšingos katės (Evil the Cat), profesorius beždžiongalvis (Professor Monkey-For-A-Head), daktaras dvylikapirštė žarna (Doc Duodenum) ir t. t.
Tarp daugumos lygių yra minižaidimas, kuriame žaidėjas privalo valdyti raketą ir lenktyniauti su įvairiais priešais.
Taip pat žaidime yra įvairių kitokių lygių, pvz., šokinėjimo su guma ar povandeninių lygių.
Siužetas
Džimas buvo paprastas sliekas, tačiau atrasti iš kosmoso nukritę super šarvai leido jam tapti super slieku ir atlikti įvairius žmogiškus judesius. Šarvai atlieka rankų, kūno bei kojų funkcija, o „sliekinė dalis“ atlieka galvos funkciją.
Slieko Džimo pagrindinės užduotys yra dvi: pirmiausia, jis turi išvengti antogonistų, kurie stengiasi atimti jo super šarvus, o antra – jis turi turi išgelbėti Princesę Koks-Ten-Jos-Vardas nuo antogonistų. Žaidėjui sėkmingai pabaigus žaidimą, Princesė yra išgelbėjama, tačiau netrukus ji miršta nuo skrendančios karvės, kurią žaidimo pradžioje paleidžia pats žaidėjas.
Hadsono įlanka
thumb|right|250px|Hadsono įlanka, [[Kanada]] Hadsono įlanka (pranc. Baie d'Hudson, ) – Arkties vandenyno dalis šiaurės rytų Kanadoje, besijungianti ir su Atlanto vandenynu.
Hadsono įlanka – tai didžiulė (1 230 250 km²) vidaus jūra. Joje nebūna ledų tik tris mėnesius per metus, ir todėl tik tiek laiko ji tinka navigacijai.
Veronika Povilionienė
Veronika Povilionienė (g. 1946 m. lapkričio 18 d. Kareivonyse, Lazdijų raj.) – lietuvių liaudies folkloro dainininkė, pagarsėjusi tradicinėmis liaudies dainomis ir moderniomis liaudies dainų aranžuotėmis, Lietuvos nacionalinės kultūros ir meno premijos laureatė, etnologė.
Boeing 757
Boeing 757 – trumpų ir vidutinių nuotolių siauraliemenis reaktyvinis komercinis oro laineris.
Istorija
Kurtas pakeisti talpius Boeing 727.
2004 m. spalio 28 d. gamyba nutraukta sėkmingai išplėtojus Boeing 737NG. Boeing 757-200 ir prailgintų Boeing 757-300 vietą užėmė Boeing 737-800/900 arba Airbus 321.
Lėktuvas lieka populiarus. Skraidinami keleiviai, valstybių vadovai, kariškiai, kroviniai.
Lietuvoje
4 Boeing 757-200 skraido su lietuviška registracija: LY-SKJ, LY-SKR, LY-FLA ir LY-FLG. Eksploatavo Aurela (LY-SKJ, LY-SKR), Small Planet Airlines (LY-FLA), nuomoja Avia Asset Management (LY-FLG).
Manas
taip pat
Veronika Povilionienė
Biografija
Gimė 1946 metais – Dzūkijoje, Lazdijų raj., Kareivonių kaime. 1964 m. baigė Kapčiamiesčio vidurinę mokyklą, 1976 metais – Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultetą ir apgynė diplominį darbą apie Adutiškio krašto dainas. Nuo 1974 iki 1986 metų dirbo Liaudies muzikos teatro trupės dainininke. Paskui ilgą laiką buvo Liaudies buities muziejaus dainininkė, o nuo X deš. pradžios – Kauno etnokultūros centro dainininkė. Nuo 1991-ųjų metų vadovauja dainos klubui Blezdinga. Nuo 2002-ųjų dirbo Lietuvos liaudies kultūros centro Papročių ir apeigų skyriaus vyresniąja specialiste. Šiuo metu dirba Vilniaus mokytojų namų renginių vadybininke.
Užrašinėjo dzūkų (gimtojo regiono) liaudies dainas, apeigas, papročius. Dainavo su folkloriniu ansambliu Blezdinga, džiazo saksofonistu Petru Vyšniausku.
Filmavosi Lietuvos kino studijos muzikiniame filme Vakar ir visados (1984 m., rež. Gytis Lukšas). Televizijoje 2007 m. kartu su aktoriumi Sauliumi Balandžiu dalyvavo LNK muzikiniame šou „Žvaigždžių duetai“, o 2008 m. pasirodydavo šios laidos vertinimo komisijoje.
Vyras – signataras Vidmantas Povilionis.
Hadsono įlanka
Hadsono įlanka yra jūra, telkšanti Šiaurės Amerikos platformoje; ją supa Kanados skydas. Panašiai kaip ir Baltijos jūra, ši įlanka susidarė, vandens prisipildžius įdubai, atsiradusiai per ledynmetį dėl ledo svorio. Dabar jūros dugnas lėtai kyla.
Jonas Jurgaitis Alšėniškis
Jonas Jurgaitis Alšėniškis (, 1510 m. – 1562 m.) – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės valstybės ir karinis veikėjas.
Biografija
thumb|thumb|left|150px|Jono Jurgaičio Alšėniškio žmona Elžbieta Ona Radvilaitė Kilęs iš XIII a.-XVI a. Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės didikų Alšėniškių giminės. Dubrovicų kunigaikštis. Tėvas Jurgis Jonaitis Alšėniškis.
1530 m. kovojo su totoriais. Nuo 1542 m. Kijevo vaivada, nuo 1544 m. Trakų vaivada.
Šeima
Jonas Jurgaitis Alšėniškis buvo vedęs Elžbietą Oną Radvilaitę, Vilniaus vaivados ir Lietuvos didžiojo kanclerio Mikalojaus Radvilos (m. 1522) ir Elžbietos Sakaitės dukterį, nuo santuokos su kuria vaikų neturėjo.
Sūkurys
thumb|250px|Lėktuvo sukeltas sūkurys
Sūkurys arba verpetas – spirališkas dalelių judėjimas aplink horizontalią ašį. Pasireiškia skystuose ir dujiniuose kūnuose. Slėgis sūkurio centre yra žemiausias, o pakraščiuose – aukščiausias (Bernulio dėsnis).
KK146
KK146 – krašto kelias, jungiantis Raseinius ir Šilinę. Kelio ilgis – 34,98 kilometro. Šiame krašto kelyje „juodųjų dėmių“ nėra.
Maršrutas
Kelias prasideda Raseiniuose, Jurbarko gatvėje, trišalėje sankryžoje su Vilniaus gatve. Eina per Raseinių ir Jurbarko rajonus. Prie kelio yra šie miestai ir gyvenvietės: Kalnujai, Šimkaičiai, Pauliai, Švendriškiai. Baigiasi Šilinės kaime, kai įsilieja į krašto kelią. 5 km piečiau Raseinių kelią viaduku kerta automagistralė, prie Dobrasčio kaimo kelias kerta – Šaltuoną, Paalsio antrajame kaime – Vidaują, Pauliuose – Mituvą.
Viliujaus plentas
Viliujaus plentas arba Federalinis automobilių kelias „Viliujus“ A-331 – projektuojamas Rusijos federalinis kelias Jakutijoje ir Irkutsko srityje, kurio paskirtis yra sujungti Jakutsko ir Tuluno miestus. Visos trasos ilgis ~3000 km. Dabar realiai funkcionuoja ruožai Tulunas–Ust Kutas (iki 2007 m., R-419) ir Mirnas–Jakutskas. Likusi dalis tinkama naudoti tik kaip žiemos kelias.
XIX–XX a. pr. Viliujaus dešiniuoju krantu driekėsi pašto traktas tarp Jakutsko ir Viliujsko. Jis buvo sunkiai įžengiamas, daugiausia naudotas žiemą keliaujant šunų ar elnių kinkiniais. Po revoliucijos, šiame ruože vietomis susidarė keliai. 2005 m. ruožu Jakutskas–Mirnas buvo galima važiuoti ištisus metus, tačiau vėliau dalis ruožų vėl tapo nepravažiuojama.
Kelias Tulunas–Bratskas asfaltuotas, dviejų juostų. Ruože Bratskas–Ust Kutas yra žvyrkelio atkarpų. Ruožas Ust Kutas-Verchnemakarovas yra retai gyvenamomis vietomis besidriekiantis žvyrkelis. Nuo Verchnemakarovo iki Mirno yra žiemos kelias (infrastruktūros praktiškai nėra, gyvenama labai retai). Originalus ruožas Mirnas–Jakutskas vietomis potvynio metu ar po liūčių nepravažiuojamas. Prie jo daug svarbių Jakutijos gyvenviečių: Almaznas, Suntaras, Niurba, Viliujskas, Berdigestiachas.
Veros ežeras
Veros ežeras yra centriniame Paragvajuje, į pietus nuo Asunsjono, Paraguari departamente, šalia Paragvajaus upės. Tai vienas iš trijų didžiausių šalies ežerų.
Oksimetras
Oksimetras – prietaisas, kuriuo galima nustatyti kraujo įsotinimą deguonimi, naudojant fotometrinius metodus. Didelis oksimetrijos privalumas, lyginant šį metodą su dujų analizės metodais arba poliarografiniais (cheminės analizės) metodais yra tas, kad šiuo atveju nereikia imti kraujo pavyzdžių ir matuoti galima nepertraukiamai. Tai ypač svarbu analizuojant patologines hemoglobino savybes. Oksimetras nustato SpO2 bei širdies pulsavimo duomenis siųsdamas dvi mažo intensyvumo šviesos bangas, vieną raudoną, kitą infraraudonųjų spindulių, kiaurai kūno audinį į fotodetektorių. Matavimo metu signalo jėga nustatoma iš kiekvieno šviesos šaltinio ir priklausoma nuo daviklio padėties, šviesos intensyvumo, arterinio ir veninio kraujo spaudimo (įskaitant ir pulso keitimosi laiką) bei kūno audinių. Deguonies koncentracijos kraujyje nustatymas gali būti atliekamas, nes deguonies prisotintas kraujas absorbuoja mažiau raudonos spalvos šviesos nei deguonies neprisotintas kraujas. Kadangi SpO2 matavimai priklauso nuo kraujagyslių pulsavimo, kiekviena sąlyga kuri sutrikdytų kraujo spaudimą (pvz.: užrišant varžtį ant rankos) gali pakenkti tiksliems širdies ritmo bei SpO2 matavimams atlikti.
Darbo režimas
Tipinis pulsoksimetras naudoja elektroninį procesorių ir keletą nedidelių šviesą skleidžiančių diodų (ŠSD), nukreiptų į fotodiodą per pusiau permatomą paciento kūno dalį, dažniausiai piršto galiukas arba ausies galiukas. Vienas šviesos diodas yra raudonas, su bangos ilgiu 660 nm, kitas infraraudonas su bangos ilgiu 940 nm. Šviesos absorbcija šiuose bangų ilgiuose žymiai skiriasi tarp kraujo, kuris priturtintas deguonimi, ir krauju, kuris neturi deguonies. Priturtintas deguonimi hemoglobinas absorbuoja daugiau infraraudonųjų spindulių ir praleidžia daugiau raudonos šviesos. Deoksigenuotas hemoglobinas praleidžia daugiau infraraudonųjų spindulių ir absorbuoja daugiau raudonos šviesos. Šviesos diodai iš eilės praeina ciklą: vienas įsijungia, paskui kitas, paskui abu išsijungia maždaug trisdešimt kartų per sekundę, kas leidžia fotodiodui reaguoti į raudoną ir infraraudoną šviesą atskirai, o taip pat derintis su bazine aplinkos šviesos linija.
Zara Home
thumb|right|170px|„Zara Home“ Madride, Ispanijoje
2013 m. pabaigoje pasaulyje buvo 394 interjero salonai „Zara Home“, įsikūrę 45-iose šalyse keturiuose žemynuose; pagal naujausius duomenis parduotuvių skaičius jau yra perkopęs 400. Pajamos siekė beveik pusę milijardo eurų. Beveik visos bendrovei priklausančios parduotuvės yra valdomos ir priklauso pačiai „Inditex“ įmonei; franšizės principu valdomos tik tos parduotuvės, įsikūrusios šalyse, kuriose korporacinė nuosavybė negali priklausyti užsienio valstybėms (pvz., Viduriniųjų Rytų regiono šalyse).
Internetinės „Zara Home“ parduotuvės veikia 21-oje šalyje, įskaitant ir Jungtines Valstijas.
„Zara Home“ interjero salonai veikia šiose šalyse: (2014 m. sausio 31 d. duomenys, skliausteliuose – parduotuvių skaičius)
Liubomiras Viktoras Žeimantas
Liubomiras Viktoras Žeimantas (1931 m. balandžio 12 d. – 2018 m. spalio 24 d.) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, pedagogas, komjaunimo darbuotojas.
Biografija
Mokėsi pradžios mokyklose Pravieniškėse, Petrašiūnuose, Vilniuje. Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete studijavo bibliotekininkystę (nebaigė). 1950–1952 m. LSSR LMA centrinės bibliotekos mašininkas, knygrišys. 1952–1953 m. LLKJS Vilniaus miesto Dzeržinskio rajono komiteto II ir I sekretorius. 1955 m. Maskvoje baigė Centrinę komjaunimo mokyklą prie VLKJS CK. 1955–1958 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ literatūrinis darbuotojas, 1958–1960 m. redakcijos skyriaus vedėjas, 1960–1967 m. laikraščio redaktoriaus pavaduotojas. 1965 m. Neakivaizdinėje aukštojoje partinėje mokykloje prie SSKP CK baigė žurnalistikos studijas.
1967–1974 m. Vilniaus universiteto (VU) Istorijos ir filologijos fakulteto Žurnalistikos katedros vyr. dėstytojas. 1971 m. apgynė disertaciją „LKP pogrindinės spaustuvės Lietuvoje 1918–1940“, istorijos mokslų kandidatas. 1971–1976 m. Istorijos fakulteto prodekanas, 1974–1975 m. Istorijos fakulteto Žurnalistikos katedros docentas, 1975–1984 m. Žurnalistikos katedros vedėjas, 1984–1986 m. Spaudos žurnalistikos katedros docentas, 1987 m. docentas valandininkas. Dėstė žurnalistikos įvadą, vėliau – masinės informacijos priemonių technologijas (maketavimą), Lietuvos partinės žurnalistikos istoriją (1917–1944).
1987–1992 m. „Liaudies ūkio“ (nuo 1991 m. „Lietuvos ūkis“) žurnalo vyriausiasis redaktorius. 1992 m. „Lietuvos auto“ redakcinio centro redaktorius. 1992–1996 m. laikraščio „Geležinkelininkas“ vyr. redaktorius. Paskelbė straipsnių žurnalistikos istorijos ir teorijos temomis. Tyrinėja Lietuvos geležinkelių istoriją. Visuotinės lietuvių enciklopedijos bendradarbis.
Kiauliškės
Kiauliškės – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Paluknio, prie Ropėjų miškų, slėnyje šalia Luknos upelio.
KK163
KK163 – krašto kelias, jungiantis Ežerę ir Mažeikius. Kelio ilgis – 9,19 kilometro. Šiame krašto kelyje „juodųjų dėmių“ nėra.
Maršrutas
Kelias prasideda Ežerėje, Latvijoje. Eina Mažeikių rajone. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Buknaičiai ir Reivyčiai. Baigiasi Mažeikiuose, laisvės gatvėje. Kelias piečiau Ežerės kerta Vadakstį, o šiauriau Reivyčių – Ašvą.
Čekijos futbolo varžybos 2011–2012 m.
Čekijos futbolo varžybos 2011–2012 m.
Turnyrinė lentelė
Pastabos:
Krotonės provincija
Krotonės provincija – Italijos provincija Kalabrijoje. Provincijos sostinė – Krotonė. Provinciją įkurta 1996 m. atskėlus dalį Katandzaro provincijos.
Didžiausios savivaldybės
Provincijos savivaldybės, turinčios daugiau nei 5 tūkst. gyventojų:
Zamečkavo skulptūrų parkas
thumb|Parko skulptūrų grupė Zamečkavo skulptūrų parkas – medinių skulptūrų parkas, esantis miške šalia Zamečkavo. Parkas įkurtas 2013 m. Pagrindinis rėmėjas – Europos žemės ūkio fondas kaimo plėtrai. Parke yra 1050 m² medinių pėsčiųjų takų, stovi 20 skulptūrų, vaizduojančių personifikuotą miško florą ir fauną. Yra vaikų žaidimų aikštelė.
Jekabas Medinis
Jekabas Medinis (, 1885 m. kovo 22 d. Ryga – 1971 m. lapkričio 27 d. ten pat) – latvių kompozitorius, dirigentas. Latvijos dainų švenčių organizatorius ir vyr. dirigentas.
Biografija
Tėvas Rusijos imperijos kariuomenės orkestro klarnetininkas Jūris Medinis. Broliai Janis Medinis, Jazepas Medinis. 1903–1905 m. studijavo Rygos Emilio Zygerto muzikos instituto smuiko, vargonų ir fortepijono klasėse. 1921–1940 m. dėstė Jelgavos mokytojų seminarijoje, nuo 1944 m. Latvijos konservatorijoje, 1948–1951 m. rektorius; nuo 1945 m. profesorius.
Kūryba
Sukūrė „Jaunystės simfoniją“ (1955 m.), 8 kantatas, 11 instrumentinių koncertų, 3 styginių kvartetus (1945 m., 1953 m., 1956 m.), apie 300 choro dainų, kino filmų muzikos, harmonizavo liaudies dainų, parengė dainų rinkinių.
Saulius Kubiliūnas
Saulius Kubiliūnas (1947 m. sausio 4 d. Nemunėlio Radviliškyje, Biržų apskritis – 2012 m. kovo 7 d. Nemunėlio Radviliškyje) – pedagogas, Lietuvos ir Biržų rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
Gimė kolūkiečių šeimoje, 1964 m. baigė Nemunėlio Radviliškio vidurinę mokyklą. 1964–1969 m. studijavo Kauno politechnikos institute, įgijo radijo inžinieriaus specialybę.