cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Martin Škrtel
Karjera
Futbolininku domėjosi Valencia, Tottenham Hotspur, Everton, ir Newcastle United, tačiau pasirinko Liverpool FC.
Pasiekimai
Zenit Saint Petersburg
Asmeniniai
Daunoriai (Utena)
Daunoriai – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Šeimaties, Tauragno rytiniame krante, prie kelio Tauragnai–Minčia. Kaime stovi medinė Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia (pastatyta 1934 metais).
Istorija
Kaimas minimas 1792 m. kaip Tauragnų dvaro žemių dalis.
Kserografija
Kserografija ( 'sausas' + graphos 'rašymas') arba elektrofotografija – atvaizdų gavimo didelės varžos puslaidininkyje būdas, pagrįstas fotolaidumu. Kserografija dažniausiai naudojama kopijavimo aparatuose ir lazeriniuose spausdintuvuose.
Elektrografijos vystymas
Puslaidininkio (elektrofotografinis) sluoksnis tolygiai įelektrinamas, į sluoksnio paviršių regimąja šviesa projektuojamas vaizdas, sluoksnyje susidaro el. lauko reljefas, kuris išryškinamas įelektrintomis dažų dalelėmis. Elektrofotografiją 1938 m. išrado Česteris Karlsonas (JAV). Lietuvoje tyrimai pradėti 1956 m. Vilniaus Pedagoginiame universitete (Jonas Žilevičius), nuo 1957 m. tęsiami Elektrografijos mokslinio tyrimo institute. Čia tiriami fizikiniai pagrindai, kuriami įvairūs sluoksniai, ryškalai ir aparatūra. Ištirta ir sukurta: elektrofotografinių plokščių su seleno sluoksniu (Aloyzas Tauraitis, Nikolajus Galvydis) elektrofotografinių cilindrų su seleno, arseno triselenido ir kitais kombinuotais sluoksniais elektrografinių skaidrių plokštelių ir juostų, juodų ir spalvinių sausųjų bei skystųjų ryškalų; ištirti ir sukurti elektrofotografiniai kopijavimo skaidrių ir mikrofilmų gavimo procesai, ištirtos informacijos registravimo ypatybės.
Panevėžio Aušros progimnazija
Panevėžio „Aušros“ progimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Panevėžyje, Vienybės a. 38, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190420574.
Istorija
Panevėžio 4-oji vidurinė mokykla atidaryta 1966 m. Nuo 2003 m. „Aušros“ vidurinė mokykla. 2008 m. rugsėjo 1 d. prijungta Panevėžio Gabijos pagrindinė mokykla. 2011 m. mokykla tapo pagrindine, 2015 m. – progimnazija.
A7
A7 gali reikšti:
Kazimieras II
Kazimieras II gali reikšti šiuos valdžiusius monarchus:
A7
A7 pavadinti keliai:
Degučiai (Seinai)
Degučiai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietus nuo Seinų ir apie 109 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Krašto kelias Nr. 27px|DK16 Dolna Grupa – Aradnykai. Valsčiaus kelias Degučiai – Poseinelė.
Ariel Ortega
Arielis Ortega (g. 1974 m. kovo 4 d.) – buvęs Argentinos futbolininkas, atakuojantis saugas.
Buvęs ilgametis Argentinos futbolo rinktinės žaidėjas. Nacionalinei komandai atstovavo net 10 metų, sužaidė 85 varžybas, per kurias įmušė 17 įvarčių. Dalyvavo net 3 pasaulio futbolo čempionatuose: 1994, 1998 ir 2002 m. 1996 m. vasaros olimpinių žaidynių sidabro medalio laimėtojas.
Ortega atstovavo ne tik Argentinos, bet ir įvairiams Europos klubams. Tačiau nei viename Europos klube Ortega nepraleido daugiau nei dviejų sezonų. Arielis Ortega išsiskiria puikiais kamuolio driblingavimo gebėjimais. 1998 m. čempionate Ortega įsivėlė į incidentą, kai įspyręs olandų vartininkui Edwin van der Sar gavo raudoną kortelę. Ortega po varžybų apkaltino van der Sarą simuliavimu. Karjeros pabaigoje įklimpo į alkoholizmą.
Kazimieras III
Kazimieras III gali reikšti šiuos valdžiusius monarchus:
Leonidas Romanovičius
Leonidas Romanovičius (g. 1923 m. sausio 23 d. Antopolyje, Bresto sritis) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, partinis veikėjas.
Biografija
1942–1944 m. 16-osios lietuviškosios divizijos karys. 1944–1945 m. LLKJS Vilniaus miesto komiteto sekretorius. 1945–1947 m. LSSR užsienio reikalų ministerijos referentas. 1949–1950 m. Vilniaus apskrities laikraščio „Lenino keliu“ redaktorius. 1950–1951 m. LKP Vilniaus srities komiteto spaudos sektoriaus vedėjas. 1952–1953 m. Vilniaus srities ir miesto laikraščio „Raudonoji žvaigždė“ redaktoriaus pavaduotojas. 1953 m. baigė Vilniaus universitetą, 1957 m. Visuomeninių mokslų akademiją prie SSKP CK. 1957–1958 m. Valstybinio kultūrinių ryšių su užsienio šalimis komiteto prie SSRS Ministrų Tarybos referentas. 1958–1962 m. „Pravdos“ korespondentas Lenkijoje. 1962–1984 m. Vilniaus dienraščio „Czerwony sztandar“ redaktorius.
Nuo 1944 m. SSKP narys. 1964–1976 m. LKP CK narys, 1976–1986 m. kandidatas į LKP CK narius. 1963–1975 m. LSSR AT deputatas.
Glazkovo kultūra
Glazkovo kultūra – bronzos amžiaus pradžios archeologinė kultūra, pavadinta pagal Irkutsko Glazkovo priemiestyje 1887 m. N. Vitkovskio tyrinėtą kapinyną.
Arealas
Glazkovo kultūra 1800–1300 m. pr. m. e. buvo paplitusi Pabaikalėje.
Kultūra
Glazkovo kultūros žmonės vertėsi žvejyba, pradėjo naudoti pirmuosius metalinius dirbinius – iš pradžių varinius, vėliau bronzinius, pagamintus pagal akmeninių ir kaulinių įrankių formas, t. p. naudojo molinius indus, akmeninius ginklus ir įrankius – ovalo formos kirvius, tiesiu pagrindu strėlių antgalius. Prekiavo su Rytų šalimis – rasta jūros kriauklių iš Japonijos jūros ir Molukų.
Klostėsi patriarchatas ir turtingųjų sluoksnis. Mene plito savita ornamentika – tiesių linijų geometriniai ornamentai, schematizuotas plokštuminis žmonių vaizdavimas. Religija – protėvių ir saulės kultas; rasta žmonių figūrėlių iš mamuto ilčių. Glazkovo kultūros kultūros gyventojai buvo Sibiro miškų genčių – evenkų ir jukagyrų tautų – protėviai.
Panevėžio Vytauto Mikalausko menų gimnazija
Panevėžio Vytauto Mikalausko menų gimnazija (Panevėžio konservatorija) – valstybinė dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Panevėžyje, vykdanti dailės ir muzikinio ugdymo programas. Pavadinta kompozitoriaus Vytauto Mikalausko vardu.
Istorija
1940 m. Mykolas Karka Panevėžyje įkūrė muzikos kursus, kurie 1944 m. reorganizuoti į Muzikos mokyklą. 1969 m. ją sujungus su jau kelis dešimtmečius veikusia Pedagogikos mokykla įkurta Panevėžio pedagoginė muzikos mokykla, kuriai 1973 m. suteiktas Jono Švedo vardas. Muzikos mokyklos tradicijas perėmė ir veiklą tęsė Muzikos skyrius.
Nuo 1991 m. mokykla, išlaikydama aukštesniosios statusą, kelis kartus buvo reorganizuojama ir keitė pavadinimą (1991 m. – Aukštesnioji muzikos mokykla, 1993 m. – Panevėžio konservatorija); nuo 2004 m. dar kartą reorganizuota išdalijimo būdu į Panevėžio kolegiją ir Panevėžio konservatoriją.
2006 m. birželio 30 d. Panevėžio apskrities viršininko įsakymu Nr. V-169 abi mokymo įstaigos sujungtos ir įsteigta Panevėžio Vytauto Mikalausko menų mokykla, kuri tęsia bendrąjį vidurinį ir muzikinį ugdymą 1 – 12 klasėse. 2006 m. pradėtas dailės ugdymas nuo pirmos klasės.
Direktoriai
Mykolas Karka – muzikos mokyklos įkūrėjas 1944 – 1949 m.
Justas Armalis – 1951 – 1961 m.
Vytautas Mikalauskas – 1961–1964 m.
Albertas Valančius – 1969–1993 m.
Laskerio apdovanojimas
miniatiūra|160px|right|Premijų fondo steigėjas A. Laskeris (1880–1952)
Panevėžio Vytauto Mikalausko menų gimnazija
Direktoriai
Donatas Kazimieras Baltrūnas – 1993–2006 m.
Jelšava
Jelšava – miestas rytinėje Slovakijoje, 10 km nuo Revūcos, prie Slovakijos Rūdos kalnų.
Laskerio apdovanojimas
Laskerio apdovanojimai kartais vadinami „Amerikos nobeliais“. Šie apdovanojimai įgijo gerą reputaciją numatant būsimus Nobelio premijos laureatus. Nobelio premiją gavo 86 Laskerio laureatai, iš kurių 32 buvo gautos per pastaruosius du dešimtmečius.
Panevėžio Vytauto Mikalausko menų gimnazija
Direktoriai
Emilija Kriščiūnaitė – nuo 2006 m.
Laskerio apdovanojimas
Laskerio apdovanojimas apima keturias pagrindines nominacijas su atskiromis $250 000 vertės piniginėmis premijomis:
Jelšava
Istorija
Minima nuo 1243 m. 1556 m. užėmė turkai. 1894 m. atidaryta pirmoji Slovakijoje magnio krosnis. 1938–1945 m. priklausė Vengrijai.
Tilžės miškas
thumb|Tilžės miškas, žvelgiant nuo Drūkšių ežero Tilžės miškas – miškas šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, 6 km į pietryčius nuo Turmanto, Drūkšių ežero pakrantėje. Apima ~12,4 km². Priklauso Zarasų miškų urėdijai (Smalvų girininkijai).
Miške vyrauja pušynai (54 %), yra beržynų (36 %), juodalksnynų (5 %), eglynų (4 %), baltalksnynų (1 %). Dauguma medynų yra pusamžiai (54 %), jaunuolynai sudaro 22 %, pribręstantys medynai 19 %, brandūs medžiai 5 %. Medynų vidutinis amžius – 58 metai.
Miško reljefas kalvotas, daubose telkšo pelkės ir ežerai (jų miške yra 7 – Drūkšiai, Bestinis, Skirnas, Šakių ežeras, Beržinis, Čertovka, Gilutis). Gausu riedulių, ypač miško pietvakariuose. Dirvožemiai – vėlėniniai jauriniai ir jauriniai smėliai su žvyro tarpsluoksniu.
Tilžės miške gyvena briedžiai, šernai, kiškiai, stirnos, lapės, kiaunės, usūriniai šunys, voverės, bebrai, įvairių paukščių. Rytinėje dalyje įsteigtas Tilžės geomorfologinis draustinis.
Monozigotiniai dvyniai
Monozigotiniai dvyniai – kitaip vaidinami identiškais dvyniais – gimsta, kai iš vienos apvaisintos kiaušialąstės susiformuoja viena zigota, iš kurios vėliau susidaro du embrionai. Šiuo metu pasaulyje yra apie 10 milijonų identiškų dvynių ir trynių.
Susidarymo mechanizmas
thumb|right|320px|Monozigotinių ir dizigotinių dvynių susidarymo palyginimas Pasak naujausios teorijos, monozigotiniai dvyniai susidaro, kai blastulė suyra, perpus atskirdama pradines ląsteles, kuriose lieka vienoda genetinė informacija. Iš perskirtos blastulės susidaro du embrionai. Savaiminis zigotos pasidalijimas į du embrionus nėra paveldimas dalykas, jis vyksta atsitiktinai.
Monozigotiniai dvyniai gali būti sukuriami dirbtinai perskėlus embrioną. Tai naudojama dirbtiniame apvaisinime, siekiant padidinti embrionų skaičių.
Paplitimas
Monozigotiniai dvyniai gimsta retai – apie tris kūdikius tūkstančiui gimusiųjų visame pasaulyje, nepriklausomai nuo rasės. Tikimybė, kad vienas apvaisinimas pasibaigs monozigotinių dvynių gimimu yra vienoda visur. Tai kontrastuoja su dizigotinių dvynių gimimo tikimybe, kuri svyruoja nuo 6 dvynių tūkstančiui gimusiųjų Japonijoje iki 15 iš tūkstančio kai kuriose Indijos dalyse bei 24 iš tūkstančio JAV (greičiausiai dėl apvaisinimo in vitro). Tiksli zigotos skilimo į du embrionus priežastis yra nežinoma.
Genetinis panašumas
Monozigotiniai dvyniai yra genetiškai identiški (išskyrus vystymosi metu įvykusias mutacijas) ir beveik visuomet būna vienos lyties. Retais atvejais jie gali turėti skirtingus fenotipus (dėl aplinkos faktorių). Ypatingai retais atvejais, dėl aneuploidijos gali pasireikšti skirtingi seksualiniai fenotipai, paprastai dėl netolygiai pasidalijusios zigotos, kai atsiranda XXY genotipas (Klinefelterio sindromas).
Fenotipinis panašumas
Monozigotiniai dvyniai praktiškai visuomet būna tos pačios lyties ir atrodo labai panašiai, tačiau ne identiškai. Jie turi skirtingus pirštų antspaudus, nes tai nulemiama ne tik genetiškai, bet ir aplinkos sąlygų. Monozigotinių dvynių vaikai pagal genotipą yra ne pirmos eilės pusbroliai/pusseserės, bet pusiau broliai/seserys.
Žvirzdeliai
Žvirzdeliai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 6 km nuo Pakražančio.
Anksčiau netoliese buvo ir Žvirzdelių viensėdis.
Kamšiškės (Vilnius)
Kamšiškės – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 8 km nuo Sužionių.
Kiersnuvekas
Kiersnuvekas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bransko valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietryčius nuo Bransko, apie 22 km į vakarus nuo Bielsko ir apie 47 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Megris
Ekonomika
Mieste yra vykdoma maisto pramonė, yra duonos kepykla, konservų fabrikai ir vyninė. Megriui, lyginant su kitais Armėnijos miestais, yra būdingas žymiai švelnesnis klimatas. Todėl miestas yra vienintelė vieta Armėnijoje, kurioje auginamas paprastasis granatmedis.
2016 m. birželio men. prezidentas Seržas Sargsjanas dalyvavo Megrio medicinos centro atidarymo ceremonijoje.
Mikalojus Radvila Juodasis
Mikalojus Radvila Juodasis (, 1515 m. vasario 4 d. Nesvyžiuje –1565 m. gegužės 28 d. Lukiškėse) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikas, ir reformacijos veikėjas.
Biografija
Nuo 1547 m. LDK kunigaikštis, kilęs iš Gediminaičių Radvilų giminės, Jono Radvilos ir Onos Kiškaitės (Anna z Kiszków) sūnus. Olykos-Nesvyžiaus linijos pradininkas.
Studijos ir karjera
Vienas labiausiai apsišvietusių Lietuvos žmonių. Tarnavo karaliaus dvare Krokuvoje, kur vienas geriausių jo draugų buvo būsimasis karalius Žygimantas Augustas. Vėliau pasiekė, kad šio žmona taptų Stanislovo Goštauto našlė Barbora Radvilaitė ir tuo sustiprino Radvilų pozicijas karalystėje.
1544–1565 m. Lietuvos didysis maršalka, 1550–1565 m. Lietuvos didysis kancleris, 1551–1565 m. Vilniaus vaivada. Kartu su pusbroliu Mikalojumi Radvila Ruduoju tapo didžiausias pajamas gaunančiais ir turtingiausiais Lietuvos didikais.
1548 m. vedė Elžbietą Šidlavietę, kurios kraitis giminės turtus papildė visomis Šidlavos žemėmis Mazovijos vaivadijoje, atitekusiomis jai po Kristupo Šidlaviečio Krzysztof Szydłowiecki mirties 1542 m.
Valstybinė veikla
Gynė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės integralumą ir politinį savarankiškumą tiek nuo Maskvos valstybės, valdomos Ivano IV, tiek nuo Lenkijos karalystės. 1544 m. Bresto seime reikalavo, kad Lietuvos didysis kunigaikštis nuolat gyventų Lietuvoje. 1563–1564 m. Varšuvos seime vadovavo Lietuvos delegacijai, priešinosi unijai su Lenkija.
Nusipelnė prijungiant Livoniją prie Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės. Nuo 1561 m. LDK vietininkas Livonijoje.
Kalvinizmo šalininkas
Nuo 1553 m. perėjo į kalvinų tikėjimą, tuo siekdamas Lietuvą atriboti nuo katalikiškos Lenkijos ir pravoslaviškos Rusijos įtakos. reformacijos šalininkas, susirašinėjo su Jonu Kalvinu. 1553 m. Vilniaus priemiestyje pastatydino evangelikų reformatų bažnyčią, globojo arijonus. 1555 m. įkūrė Lietuvos evangelikų reformatų Bažnyčią vardu Unitas Lithuaniae. Breste įsteigė protestantų raštų spaustuvę, 1563 m. organizavo Biblijos vertimą į lenkų kalbą ir jos spausdinimą.
Vakuumas
miniatiūra|dešinėje|Didžiulis [[vakuuminis kambarys]] Vakuumas ( – „tuštuma“) – erdvės dalis, kurioje nėra jokios medžiagos (net oro). Šių praretintų dujų slėgis yra kur kas mažesnis už atmosferos slėgį.
Vakuumo skalės
Nėra visiškai sutarta dėl vakuumo skalių žymėjimo, jų ribų nustatymo, tačiau tipinės ribos yra šios:
Absoliutusis vakuumas
Absoliutusis vakuumas yra ideali būsena, kuri praktiškai negali būti pasiekta nei laboratorijoje, nei atvirame kosmose, kur yra keli vandenilio atomai kubiniame centimetre (10-14 Pa). Dabartiniais laikais vakuumą yra sutarta laikyti uždarą erdvę arba kamerą, kur dujų slėgis yra žemesnis nei atmosferos slėgio (101 kPa), arba buvo sumažintas tiek, kiek reikia, kad dujos būtų maksimaliai suspaustos ir neišeitų laukan.
Vakuumo priešingybė, kurios taip pat neįmanoma pasiekti, yra vadinama plenumas (plenumo sąvoka atsirado XVII a. iš filosofinės idėjos, kad gamta nemėgsta tuštumos).
Dalinis vakuumas
Apibūdinti visai dalinio vakuumo charakteristikai prireiktų kelių parametrų (tokių kaip temperatūra). Inžinieriai vakuumą matuoja pagal jo slėgį. Pagal tarptautinę matų sistemą (SI), slėgio vienetas yra paskalis (Pa), bet vakuumas dažnai matuojamas kitais vienetais – gyvsidabrio stulpeliu (mmHg) arba torais (Torr). 1 mmHg = 1 Torr = 133,3223684 Pa. Taip pat dažnai išreiškiama barometro skale arba procentais nuo atmosferos slėgio.
Vakuumo sukūrimas
Lengviausias būdas sukurti dirbtinį vakuumą yra padidinti talpą. Pavyzdžiui, jūsų raumenys išsiplečia taip sudarydami tuštumą jūsų plaučiuose, kuriuos tuojau pat užpildo oras. Oro išstūmimas, angos uždarymas ir taros padidinimas – tai pagrindiniai veiksmai norint sukurti vakuumą arba pumpavimo principu paremtą mechanizmą.
Kol kas žemiausia slėgio riba pasiekta laboratorijose yra apie 10-13 Pa.
Demokratinė Respublikonų partija
Demokratinė Respublikonų partija buvo Pietų Korėjos politinė partija, egzistavusi 1963-1980 metais. 1981 m. jos pagrindu buvo sukurta Demokratinė Teisingumo partija, kuri galiausiai buvo panaikinta 1990 m. ją sujungus su kitomis politinėmis grupėmis.
Vakuumas
Vakuumas kosmose
Didžioji dalis atvirojo kosmoso turi tankį ir slėgį, kurie yra beveik lygūs idealiajam vakuumui. Jis yra šaltas ir jame nėra trinties. Didžioji dalis visų savybių išlieka nežinomos. Visas mums žinomas kosmosas yra pilnas fotonų ir daugybės neutrinų. Vidutinė temperatūra – 3 K (trys laipsniai virš absoliučiojo nulio). Nei fotonai, nei neutrinai nesudaro reikšmingos sąveikos su materija, taigi, planetos, žvaigždės ir erdvėlaiviai gali laisvi judėti šiuo beveik idealiu vakuumu.
Demokratinė Respublikonų partija
Istorija
Demokratinę Respublikonų partiją 1963-tųjų vasarį įkūrė 1961 m. karinio perversmo dalyviai, vadovaujami Pak Čionghy. Jam tapus šalies prezidentu, partija iki 1979 m. dominavo valdžioje. Praėjus keliems mėnesiams po Pak Čionghy mirties, 1980 m. gegužę partija buvo panaikinta, tačiau 1981 m. pradžioje prezidento Čion Duhan ir jo bendražygių pagalba atkurta kaip Demokratinė Teisingumo partija. Ji vėl tapo valdančiąja ir šią poziciją išlaikė iki 1988 m. Pasikeitus politinei padėčiai, 1990 vasarį partija buvo sujungta su Susivienijimo Demokratine bei Naująja Demokratine Respublikonų partijomis ir suformuota Demokratinė Liberalų partija.
Vakuumas
Istorinės interpretacijos
Anksčiau vykdavo daug diskusijų ir ginčų apie vakuumo egzistavimą. Senovės graikų filosofai nelabai norėjo pripažinti vakuumą, klausdami „kaip gali 'niekas' būti 'kažkas'?“. Platonas galvojo, kad vakuumas yra neįmanomas. Panašiai mąstė ir Aristotelis. Vėliau graikų filosofai manė, kad vakuumas galėtų egzistuoti, bet tik už kosmoso ribų (ne pačiame kosmose).
Viduramžiais vakuumo idėja buvo laikoma amorali ir netgi eretiška. Tai buvo pagrindžiama tuo, jog Dievas yra visur ir negali vakuume jo nebūti. Tuometiniai moksliniai eksperimentai galbūt akimirksniui sukurdavo nedidelį vakuumą (pavyzdžiui, atskiriant dvi dideles lėkštes), bet vėliau jį aiškindami sakė, jog dangiškosios jėgos arba visagalė gamta nemėgsta tuštumos ir neleido susikurti vakuumui. Tačiau vėliau buvo sugalvota, kad Dievas galėtų sukurti vakuumą, jei tik to norėtų.
Stanislovas Ramelis
Stanislovas Ramelis (1936 m. gruodžio 26 d. Rukliai, Daugailių valsčius – 2011 m. kovo 12 d. Vilnius) – Lietuvos futbolininkas, treneris, sporto veikėjas.
Biografija
Sportinį kelią 1953 m. pradėjo Utenos „Žalgirio“ komandoje, 1959-1973 m. Vilniaus „Žalgirio“ komandos žaidėjas, saugas, sužaidė 441 rungtynes ir įmušė 33 įvarčius. Vienintelis žaidėjas su sostinės meistrų komanda žaidęs visose keturiose buvusios TSRS pirmenybių klasėse ir lygose. 1966 m. gegužės 25 d. draugiškose rungtynėse su Libijos komanda – Lietuvos rinktinės kapitonas.
1977-1985 m. Vilniaus „Žalgirio“ trenerio asistentas, su ekipa 1977 m. tapo TSRS II lygos čempionu ir 1982 m. TSRS I lygos čempionu.
Dvyniai
thumb|right|230px|[[Monozigotiniai dvyniai]] right|thumb|Italų dvyniai
Sutrikus organizmo funkcijoms atsiranda įvairūs sklaidos defektai ir apsigimimai. Vienas iš tokių yra – suaugę dvyniai (Siamo dvyniai). Tokie dvyniai visuomet yra monozigotiniai, jie išsivysto nevisiškai atsiskyrus sudvigubėjusiam gemalui arba suaugus dviem monozigotiniams dvyniams ankstyvose vystymosi stadijose.
Dubenka
Dubenka – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 1 km nuo Alytaus.
Yuppi Du
Yuppi du – 1975 m. Adriano Celentano sukurta komedija, demonstruota Kanų kino festivalyje ir nominuota Auksinei palmės šakelei. Filmas laikomas geriausiu jo režisūriniu darbu.
Turinys
Tai filosofinė muzikinė alegorija. Feličė, neturtingas venecijietis, gyvenantis vandens pilname rūsyje, veda antrą kartą. Jo žmona tampa Adelaidė ir jiedu kartu augina jo dukrą Moniką, kurios motina ir pirmoji Feličės žmona Silvija, nusižudė. Niekaip nesusitaikydamas su jos mirtimi, Feličė dažnai lanko jos improvizuotą kapą ant kanalo, kuriame ji nuskendo, kranto, nes kūnas taip ir nebuvo rastas.
Kartą, jam būnant prie kapo, čia pasirodo Silvija – gyva ir prabangiai apsirengusi. Ji paaiškina, kad paliko Feličę, nors ir mylėjo jį, norėdama geresnio gyvenimo. Per 10 dienų, kurias ji praleidžia Venecijoje, jos ir Feličės jausmai suliepsnoja iš naujo, o Adelaidė, negalėdama konkuruoti, palieka vyrą.
Kuomet Silvija nusprendžia išvykti išsiaiškinti su savo nauju vyru, Feličė įkalba ją kartu pasiimti ir jų dukterį Moniką. Praeina keli mėnesiai ir jis, negavęs jokios žinios, pradeda paiešką. Galiausiai ji randa jas Milane, kur Silvija gyvena su dukra ir turtingu vyru. Pastarasis, norėdamas ramybės, pasisiūlo Feličei sumokėti kompensaciją ir šis pasiūlo kainą nustatyti pagal dukters svorį.
Gavęs 45 milijonus, Feličė išvyksta traukiniu, kuriame sutinka moterį, nepaprastai panašią į Silviją...
Kamučiai
Kamučiai – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Jurgelionių.
Tiama
Tiama (Entandrophragma) – magnolijūnų (Magnoliophyta) skyriaus, melijinių (Meliaceae) šeimos lapuočių medžių gentis.
250px|thumb|right|[[Dekandolio tiama|Dekandolio tiamos (Entandrophragma candollei) mediena]]
Matmenys
Vienų aukščiausių Afrikos žemyne natūraliai augančių medžių gentis. Paprastai užauga iki 40-50 m, dalis individų iki 60-65 m aukščio. Masyviausių tiamų kamieno skersmuo iki 2 m, nors pasitaiko dar stambesnių, su didesnių kaip 2,5-3 m kamieno skersmeniu.
Aukščiausias gentyje ir aukščiausias Afrikos žemyno medis buvo aptiktas 2016 m. Kilimandžaro vulkaninio masyvo atokiame slėnyje, esančiame šiaurės rytų Tanzanijos dalyje. Tai aukštųjų tiamų (Entandrophragma excelsum) genties 81,5 m aukščio ir 2,55 m kamieno skersmens individas.
Apibūdinimas
Tai su tiesiu kamienu lapus metantys medžiai. Lapai plunksniškos formos su 5-9 lapelių porelėmis. Kiekvienas lapelis apie 8-10 cm ilgio su smailėjančiu galu. Žiedynas auga kekėmis, žiedeliai smulkūs su penkiais gelsvais 2 mm ilgio vainiklapiais ir dešimčia kuokelių. Jų vaisiai yra su 5 vožtuvėliais dėžutė, kurioje daug su sparneliais sėklyčių.
Panaudojimas
Tiamų genties rūšys labai svarbios kaip labai vertingos ir kokybiškos (brangios) medienos šaltiniai. Iš jų medienos gaminami langų rėmai. Tarptautinėje rinkoje tiamų mediena figuruoja po skirtingais medienos pavadinimais ir mažiau ar daugiau ji gali būti vadinama kaip svietenija. Iš tiamų - Ritininės tiamos (Entandrophragma cylindricum) mediena savybėmis yra artimiausia svietenijai, kurios tankis 660 kg per m³.
Pavadinimas
Tiamų genties mokslinio lotyniško Entandrophragma pavadinimo autorius yra šveicarų botanikas – Casimir Pyrame de Candolle, gyvenęs 1836–1918 metais.
Rūšys
Tiamų gentyje yra 11 medžių rūšių:
Alnai
Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė LDK. XIX a. buvo palivarkas, Seinų apskrities Alnų valsčiaus centras.
Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 115 gyventojų, iš kurių 85 lenkai ir 30 lietuvių. Iki 1976 m. liepos 1 d. Alnai priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Illapu
Illapu – Čilės folklorinės ir Andų muzikos grupė. Susikūrė 1971 m. Antofagastoje. Sudarė broliai José Miguel, Jaime, Andrés ir Roberto Márquez Bugueno. Vėliau prisijungė Osvaldo Torres. Laikui bėgant sudėtis keitėsi. Grupės pavadinimas Illapu kilo iš kečujų kalbos, kurioje reiškia „žaibą“. Pinočeto diktatūros metais pasitraukė į Prancūziją, vėliau – į Meksiką. 1988 m. grįžo į Čilę.
Naratologija
Naratologija – būdai, nurodantys, kaip teorija, naratyvo tyrimai bei struktūra veikia mūsų suvokimą. Nors iš esmės žodis remiasi bet kokiu sistemingu naratyvo tyrinėjimu, tačiau praktiškai jis yra labiau apibrėžtas. Tai yra anglizmas, kilęs iš prancūziško žodžio narratologie, kurį pristatė Cvetanas Todorovas (Grammaire du Décaméron, 1969). Naratologija buvo naudojama dar gerokai prieš jos atsiradimą. Jos teorinės ištakos yra siejamos su Aristoteliu („Poetika“), bet nutarta, jog modernioji naratologija prasidėjo nuo rusų formalistų, pagrinde Vladimiro Propo (Morphology of the Folktale, 1928).
Istorija
Naratologijos ištakos yra stipriai susietos su struktūralizmo formalia apibrėžimo sistema, pritaikoma bet kokiam naratyvo turiniui, analogiškai gramatikos atžvilgiu, sakiniai yra apdorojami kalbotyros formomis. Kaip bebūtų, ši procedūra neapibūdina šiandieninių naratologijos tyrinėjimų; tai nusako Percy Lubbock darbas „The Craft of Fiction“ (1921).
1966 m. specialus prancūzų žurnalo „Communications“ leidimas buvo laikomas labai įtakinga šios srities mokslinių tyrimų programa ir net manifestas. Į jį įėjo Barthes, Claude Brémond, Genette, Greimo, Todorovo ir kitų straipsniai, kurie savo ruožtu išplaukdavo iš Vladimiro Propo darbų.
Jonathan Culler (2001) naratologiją apibūdino kaip daug sričių apimantį mokslą, kuris „besąlygiškai apjungtas ir atpažįstamas tame, jog naratyvo teorija reikalauja skirtumo tarp „istorijos“, veiksmų eiliškumo ar įvykių suvokiamų nepriklausomai nuo teksto išraiškos ar įvykių nupasakojimo“ Pirmą kartą tai pasiūlė rusų formalistai, kurie dirbo su dvieiliais: fabula ir siužetu. Kiek vėliau, alternatyvių kombinacijų pasisekimas išlaikė esminį dvinarį impulsą, pavyzdžiui histoire/discours, histoire/récit, story/plot. Struktūralizmo prielaida, jog fabula ir siužetas gali būti tyrinėjami atskirai privedė prie dviejų skirtingų tradicijų: teminės (Propp, Bremond, Greimas, Dundes, et al.) ir modalinės (Genette, Prince, et al.) naratologijos. Pirmoji apsiriboja semiotine veiksmų sekos formalizacija, tuo tarpu pastaroji nagrinėja pasakojimo manierą, balsą, nuomonę, chronologinės tvarkos pasikeitimus, ritmą ir dažnį. Daugelis autorių (Sternberg, 1993, Ricoeur, 1984, and Baroni, 2007) reikalavo, jog teminė ir modalinė naratologijos nebūtų vertinamos atskirai, ypač, kai susiduriama su naratyvo sekos ir siužeto funkcijomis.
James Phelan, „Naratyvo“ (Tarptautinės naratyvo studijų draugijos žurnalas) redaktorius, taip pat parašė nemažai knygų bei straipsnių apie naratyvo teoriją. Su Frederick Luis Aldama, Brian McHale ir Robyn Warhol, Phelan perdavė projektą „Naratyvas“ Ohajo valstijos universitetui.
Veiverių seniūnija
Veiverių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Prienų rajono savivaldybės šiaurės vakaruose.
Jungtinės Centrinės Amerikos Provincijos
Jungtinės Centrinės Amerikos Provincijos arba Centrinės Amerikos Federacija – federacinė valstybė, gyvavusi Centrinėje Amerikoje nuo 1823 liepos iki 1840 metų, sudaryta JAV pavyzdžiu.
Veiverių seniūnija
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Jungtinės Centrinės Amerikos Provincijos
Istorija
1823–1824 metais valstybė vadinta Jungtinėmis Centrinės Amerikos Provincijomis, vėliau, pagal 1824 metų konstituciją, pervadinta į Centrinės Amerikos Federaciją
Veiverių seniūnija
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 11 seniūnaitijų:
Jungtinės Centrinės Amerikos Provincijos
Istorija
Federacijai priklausė Gvatemala, Salvadoras, Hondūras, Nikaragva ir Kosta Rika. XIX a. ketvirtajame dešimtmetyje sukurta papildoma Los Altos valstija, buvusi dabartinės Gvatemalos vakarinėje dalyje bei dabartinėje Meksikos Čiapaso valstijoje. Valstybė iširo po 1838–1840 metų pilietinio karo. Ji suskilo į šešias valstybes.
Šiuo metu Centrinės Amerikos šalių bendradarbiavimo tradicijas tęsia 1951 m. įkurta Centrinės Amerikos valstybių organizacija.
Kuveito himnas
Al-Nasheed Al-Watani („valstybinis himnas“) – nacionalinis Kuveito himnas. Žodžių autorius Ahmad Meshari Al-Adwani. Pirmą kartą sugrotas 1978 metais. Iki tol naudotas Amiri Salute, dabartiniame himne panaudotos 6 jo eilutės. Himnas nėra atliekamas labai dažnai, tik specialiomis progomis.
Ženevos automobilių paroda
Parodos plotas siekia 123 000 m² (102 000 m² po stogu ir 21 000 m² atvirame lauke).
Istorija
Pirmą kartą, 1905 m., surengtoje parodoje buvo galima išvysti visus pagrindinius to meto automobilių modelius, turinčius vidaus degimo variklį, taip pat ir benzinu bei garais varomus automobilius. 1907 m. paroda perkelta į Ciurichą, kadangi Ženevos gyventojai buvo nusistatę prieš automobilius, pagrįsdami, kad jie kelia pavojų pėstiesiems. Tarp 1908 ir 1922 m. Šveicarijoje nebuvo surengta jokia automobilių paroda. Taip pat II pasaulinio karo metu paroda nevyko.
Vasilijus II Tamsusis
Vasilijus II Tamsusis (1415 m. kovo 10 d. Maskvoje – 1462 m. kovo 27 d. ten pat) – Maskvos didysis kunigaikštis nuo 1425 m., Vytauto Didžiojo anūkas, Vasilijaus I ir Vytauto Didžiojo dukters Sofijos sūnus.
Valdymas
Daugiau kaip ketvirtį amžiaus kariavo dėl sosto su dėde ir pusbroliais. Keletą kartų buvo praradęs Maskvą, patekęs į nelaisvę. Atmetė 1439 m. paskelbtą Florencijos uniją, nušalino šią uniją pasirašiusį Maskvos metropolitą Isidorą. Jo nurodymu 1448 m. vyskupų susirinkimas į metropolito sostą išrinko Ioną, kurio nepatvirtino Konstantinopolio patriarchas. Užkirto kelią popiežiui kištis į Stačiatikių Bažnyčios reikalus. Palaidotas Arkangelo sobore Maskvoje.
Šeima
Vasilijaus II žmona buvo Marija Jaroslavna, kunigaikščio Jaroslavo Borovskio duktė. 1432 metų spalį įvyko sužadėtuvės, o 1433 vasario 8 – vestuvės. Vasilijui ir Marijai gimė aštuoni vaikai:
Kazimieras IV
Kazimieras IV gali reikšti šiuos valdžiusius monarchus:
SQ
sq gali reikšti:
Gvatemala (miestas)
Gvatemala (, pilnas pavadinimas La Nueva Guatemala de la Asunción) – miestas Gvatemaloje, šios šalies sostinė ir didžiausias miestas. 942,3 tūkst. gyventojų (2002). Tai vienas iš pačių didžiausių miestų Centrinėje Amerikoje, Gvatemalos politinis, socialinis, kultūros ir ekonomikos centras. Miestas išsidėstęs vidurio aukštumų slėnyje, 1493 m virš jūros lygio, todėl čia vyrauja kalnų klimatas.
Gvatemalos mieste yra 5 universitetai, tarp jų – San Karloso universitetas, įkurtas 1676 m. (trečias pagal senumą Centrinėje Amerikoje), meno, verslo, profesinės ir karo mokyklos, geografijos ir istorijos draugija, muziejai. Tarp viešų pastatų taip pat pažymėtini Nacionaliniai rūmai, paštas, policijos kvartalas, valstybinis archyvas, archeologijos muziejus (jame yra saugomi ir majų civilizacijos artefaktai), nacionalinė biblioteka. 1815 m. pastatyta katedra, žymios Šv. Pranciškaus ir Šv. Dominyko bažnyčios. Yra archeologijos ir istorijos muziejai, akvedukas, turgaus aikštė, olimpinis miestelis (pastatytas 1950 m. Centrinės Amerikos olimpinių žaidynių proga).
Istorija
Dabartinio Gvatemalos miesto ribose yra senovinis (priešklasikinis) majų miestas Kaminalchuju. Gvatemalos miestas įkurtas 1776 m., siekiant perkelti sostinę iš Antigvos, kurią smarkiai sugriovė 1773 m. žemės drebėjimas. Tai yra trečioji Gvatemalos sostinė.
1821 m. paskelbus nepriklausomybę nuo Ispanijos, miestas tapo Centrinės Amerikos federacijos sostine, o vėliau – Gvatemalos valstybės sostine. Tikrąja sostine Gvatemala tapo po 1902 m., kuomet žemės drebėjimas smarkiai nusiaubė Kecaltenangą – Gvatemalos miestą, kuriame gyveno daug kultūros ir politikos elito. Nors Gvatemalos miestas irgi buvo sudrebintas žemės drebėjimo (1917–1918 m., kai su pertraukomis jis truko net 6 savaites), tačiau ji buvo sėkmingai atstatyta.
A8
A8 gali reikšti:
A8 pavadinti keliai:
Sumbava
thumb|right|240px|Sumbava Indonezijos žemėlapyje Sumbava (indonez. Sumbawa) – Indonezijos sala, esanti viduryje Mažųjų Sundos salų grupės, į rytus nuo Lomboko, į vakarus nuo Floreso ir į šiaurės vakarus nuo Sumbos.
Geografija, demografija, turizmas
Sumbavos plotas – 15 448 km² (triskart mažesnis nei Lomboko), gyventojų skaičius 1 540 000 (2004 m.)
Sala žymi ribą, iki kurios vakarinės salos buvo įtakotos Indijos kultūros ir religijos, priešingai rytiniam regionui, kuris nebuvo tiek įtakotas. Pačioje saloje islamą paskleidė makasariečiai (iš Sulavesio).
Istoriškai Sumbavoje gyvuoja dvi pagrindinės skirtingų kalbų grupės. Vakarinėje salos dalyje vartojama bahasa sumbava kalba, panaši į Lomboko sasak; rytuose vartojama nggahi mbojo.
Sumbavos pakrantės yra populiarus banglenčių sporto regionas.
Istorija
Vakarinė Sumbava seniau priklausė Rytų Javos Majapahit imperijai, dėl gamtos išteklių buvo nuolatos puolama japonų, olandų, makasariečių. Olandai pirmą kartą užėmė Sumbavą 1605 m., tačiau nebuvo įsitvirtinę pilnai iki XX a. pradžios. Vakarinė Sumbava trumpą laiką buvo valdoma ir Balio salos Gelgel karalystės.
Ugnikalniai
Sumbava yra Ramiojo vandenyno Ugnies žiede. Saloje esančio Tamboro ugnikalnio išsiveržimas 1815 m. padarė ypatingai daug žalos, žuvo apie 71 000 žmonių, taip pat buvo sunaikinta maža Tamboro karalystė.
A9
A9 gali reikšti:
A9 pavadinti keliai:
Gelučiai (Ukmergė)
Gelučiai – buvęs kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Taujėnų.
Albert Schweitzer
Albertas Šveiceris (1887 m. sausio 14 d. – 1965 m. rugsėjo 4 d.) – vokiečių-prancūzų teologas, muzikologas, vargonininkas, gydytojas, misionierius, filosofas, Nobelio taikos premijos laureatas (1952 m.)
Biografija
Gimė 1875 m. Kaizersbergo mieste, Vokietijoje, prancūzų šeimoje. Tėvas buvo liuteronų pastorius, nuo vaikystės skatino sūnų groti pianinu ir vargonais. Jau būdamas devynerių, Albertas grodavo per mišias tėvo bažnyčioje.
1893 m. pradėjo teologijos studijas Strasbūro universitete. Per ateinančius 12 metų apsigynė teologijos, filosofijos ir muzikologijos daktaro laipsnį. Taip pat metus tarnavo Vokietijos armijoje. Mokslų metais kelis kartus ilgesnį laiką gyveno Paryžiuje, toliau tęsė vargonų studijas. Buvo ypač susidomėjęs Bacho kūriniais, tyrinėjo jo kūrybą, savo laiku buvo laikomas vienu iš šio kompozitoriaus specialistų.
Nuo 1899 m. dirbo Šv. Mikalojaus bažnyčioje Strasbūre. Per ateinančius kelerius metus dirbo prie vienos iš žinomiausių savo knygų, kurioje nagrinėjo Jėzaus gyvenimą – Geschichte der Leben-Jesu-Forschung. Ją išleido 1906 m.
1905 m. pradėjo studijuoti mediciną tame pačiame Strasbūro universitete su tikslu išvykti kaip misionierius į Centrinę Afriką. 1913 m., pabaigęs studijas, persikėlė į dabartinio Gabono teritorijoje esantį Lambarenės miestą. Ten įsteigė ligoninę, ją suprojektavęs pagal tradicinio kaimo modelį, ir pradėjo gydyti vietinius žmones. Po pusantrų metų veiklą teko nutraukti dėl prasidėjusio Pirmojo pasaulinio karo, Šveiceris su žmona buvo deportuoti į Prancūziją (1918 m. kovo-liepos mėn. praleido Sen Remi de Provanse).
Pasibaigus karui, Šveiceris tęsė medicinos studijas Strasbūre ir rinko lėšas sugrįžimui į Lambarenę. Per tą laiką taip pat išleido keturias knygas: vieną apie darbą Afrikoje, dvi filosofinio pobūdžio ir vieną apie pasaulio religijas.
1924 m. Šveiceris sugrįžo į Lambarenę ir atkūrė buvusią ligoninę. Palaipsniui ji išaugo iki 70 pastatų komplekso, kuriame dirbo medikai savanoriai iš įvairių šalių. Šveiceris Lambarenėje liko gyventi ir dirbti iki savo gyvenimo galo – 1965 m. rugsėjo 4 dienos.
Už savo aktyvią labdaringą veiklą Šveiceris buvo pagerbtas įvairiais apdovanojimais, įskaitant 1952 m. gautą Nobelio taikos premiją. Jos pinigus Šveiceris panaudojo ligoninės praplėtimui.
Šveiceris taip buvo žinomas kaip atominių ginklų ir jų bandymų kritikas, pacifistas, vegetaras.
Toronto Raptors
Toronto „Raptors“ – NBA Rytų konferencijos Atlanto pogrupio krepšinio komanda iš Toronto, rungtyniaujanti lygoje nuo 1995 m.
Istorija
120px|thumb|1995–2008 m.138x138px|thumb|2008–2015 m. 1995 m. Isiah Thomas buvo paskirtas generaliniu vadybininku ir pakvietė vyr. trenerio pareigoms Brendan Malone. Tą vasarą lyga išsiplėtė dviem komandomis – Toronto „Raptors“ ir Vankuverio „Grizzlies“. Papildomo šaukimo pirmu numeriu jie pakvietė Čikagos „Bulls“ įžaidėją ir tritaškių specialistą BJ Armstrong. Thomas nusprendė lipdyti komandą apie pagrindinį klubo ramstį Damon Stoudamire. Pastarasis laimėjo NBA metų naujoko titulą vidutiniškai pelnydamas 19 taškų ir asistuodamas 9.3 karto per rungtynes. Ši naujokų komanda įveikė būsimus čempionus Čikagos „Bulls“, kurie 1995–1996 m sezoną patyrė tik 10 pralaimėjimų.
2019 metais pirmą kartą klubo istorijoje tapo NBA čempionais finale įveikę Golden State Warriors ekipą. Finalo serijos naudingiausiu žaidėju buvo pripažintas Kawhi Leonard.
Atstovavimas
Atstovavimas – teisių įgyvendinimas ar prievolių atlikimas per atstovą, kuris atlieka teisinius veiksmus. Atstovaujamuoju - gali būti kiekvienas fizinis ar juridinis asmuo. Atstovu - gali būti tik veiksnus asmuo.
Balys Sruoga
Balys Sruoga (1896 m. vasario 2 d. Baibokuose, Vabalninko valsčius – 1947 m. spalio 16 d. Vilniuje) – Lietuvos poetas, prozininkas, dramaturgas, teatrologas, literatūros ir tautosakos tyrinėtojas.
Jaunystė
Gimė turtingų ūkininkų šeimoje. Brolis Adolfas Sruoga. Nuo 1903 m. spalio mėn. mokėsi Vabalninko parapinėje mokykloje, 1906–1914 m. – Panevėžio realinėje gimnazijoje. Priklausė kairiųjų moksleivių draugijai – aušrininkams, tapo jų lyderiu.
1912 m. savo kūrinius pradėjo spausdinti „Aušrinėje“, „Rygos naujienose“, „Lietuvos žiniose“, „Naujam Take“, Amerikos lietuvių spaudoje, literatūros žurnale „Vaivorykštė“.
1914 m. įstojo į Petrogrado miškų institutą. 1915 m. perėjo į Petrogrado imperatoriškojo universiteto Istorijos-filologijos fakultetą. 1916 m. perėjo į Maskvos universiteto Istorijos-filologijos fakultetą studijuoti literatūros. 1918 m. dėl suirutės ir bado po bolševikų Spalio perversmo nebaigęs studijų grįžo į Lietuvą.
Tarpukaris
1918–1919 m. dirbo mokytoju Vilniuje. 1919 m. gresiant lenkų okupacijai, pėsčiomis iš Vilniaus pasiekė Kauną. Dirbo spaudos biure, 1920–1923 m. dienraščio „Lietuva“ redaktorius. Laikraščiams rašė kandžius straipsnius, pasirašinėjo skirtingais slapyvardžiais – Sirakūzinas, Markizas Tigrui Nėrkonori, Padegėlis Kasmatė. Prisidengęs jais, polemizavo pats su savimi: gyrė, kritikavo, šaipėsi.
1921 m. gavęs pašalpą studijoms išvyko tęsti mokslų į Vokietiją, Miuncheno universitetą. Studijavo slavistiką, teatro ir meno istorijas. 1924 m. apgynęs diplominį darbą apie lietuvių ir slavų liaudies dainų ryšius, gavo filosofijos daktaro laipsnį.
Diplodokas
Diplodokas (Diplodocus) – dinozaurų gentis, gyvenusi vėlyvosios juros laikotarpiu. Liekanų rasta Š. Amerikoje. Maitinosi augalais ir dumbliais.
Balys Sruoga
Tarpukaris
Grįžęs į Lietuvą, 1924 m. kovo 22 d. Viekšniuose vedė istorikę Vandą Daugirdaitę. Kelis mėnesius gyveno Klaipėdoje, dirbo „Klaipėdos žinių“ redakcijoje. 1924 m. rudenį persikėlė į Kauną. 1924–1940 m. dirbo Lietuvos universiteto (nuo 1930 m. VDU) Humanitarinių mokslų fakultete. Dėstė rusų literatūrą, pasaulinio teatro istoriją, vadovavo slavistikos ir teatro seminarams, įsteigė akademinę dramos studiją. Greta universitetinio darbo skelbė spaudoje daug literatūros ir teatro kritikos straipsnių. 1929 m. vienas Lietuvių draugijos SSRS tautų kultūrai pažinti steigėjų. 1932 m. suteiktas ekstraordinarinio profesoriaus laipsnis.
Diplodokas
Gentį sudaro šio rūšys:
Balys Sruoga
Tarpukaris
thumb|180px|B. Sruogos namas-muziejus [[Žaliakalnis|Žaliakalnyje]] Nuo 1930 m. pasireiškė kaip dramų kūrėjas. Tais metais paskelbus dramos konkursą Vytauto Didžiojo 500-ųjų metinių proga (prizas 10 tūkst. litų), parašė dramą „Milžino paunksmė“ ir, būdamas tikras, kad laimės prizą, nusipirko automobilį. Premijos jis negavo, todėl po to ilgai mokėjo skolas už mašiną.
Kijosu pilis
Istorija
Kijosu pilis pastatyta tarp 1394 ir 1427 m. bei priklausė Šibai Jošišigei iš Šibos klano, Ovario žemės šugo (valdytojui). Baigus statyti pilį Oda Tošisada buvo paskirtas šugodai (Ovario vicevaldytoju). Iš pradžių jos paskirtis buvo ginti Orizu pilį, Ovario valdytojo būstinę, kol 1476 m. per mūšį ši buvo sugriauta. Po to valdytojas persikėlė į Kijosu ir miestas suklestėjo.
Balys Sruoga
Tarpukaris
1939 m. VDU Humanitarinių mokslų fakultetą perkėlus į Vilnių, tęsė universitetinį darbą, buvo paskirtas naujai įsikūrusios teatrologijos katedros vedėju. Nuo 1940 m. gyveno Vilniuje. Per 15 darbo metų paskelbė 14 grožinės ir mokslinės literatūros knygų.
Kijosu pilis
Istorija
Veikdamas iš Nagojos pilies, 1555 m. Nobunaga užėmė Kijosu. Po jo mirties jo antrasis sūnus Oda Nobukacu, tapo pilies šeimininku ir 1586 m. ją perstatė.
Diplodokas
Judėjimas
Ilgai manyta, kad šie dinozaurai buvo lėti ir nevikrūs, o skeleto apkrovos dėl didžiulės raumenų masės – beveik kritinės, todėl visą gyvenimą diplodokai praleisdavo vandenyje. Dabar žinoma, kad jie buvo gana greiti ir vikrūs. Jų raumenų sistema buvo artima dabartiniams stambiesiems žinduoliams. Turėdami tokius raumenis diplodokai gana greit bėgiodavo sausuma.
Kijosu pilis
Istorija
thumb|left|Kijosu pilies tenšu 1610 m. Ovario sostinę Tokugava Iejasu perkėlė į Nagoją. 60 tūkst. gyventojų pilies miestas praktiškai išnyko per vadinamąjį „Kijosu persikėlimą“. Kai kurios Nagojos pilies dalys pastatytos naudojant medžiagas iš Kijosu pilies. Todėl Nagojos pilies Ofukemaru tvirtovės vienas šiaurės vakarų bokštelis vadinamas „Kijosu bokšteliu“.
Balys Sruoga
Okupacijų metai
1941 m., spaudžiamas okupacinės valdžios, parašė pro-sovietinę kantatą, dramą „Apyaušrio dalia“. Jau pirmosiomis karo dienomis buvo kaltinamas už 1940–1941 m. parodytą palankumą sovietų valdžiai, siūlyta net sušaudyti. 1943 m. kovo 16 d. jis, kaip įkaitas, vokiečių suimtas ir išvežtas į Štuthofo koncentracijos stovyklą prie Gdansko. Pradėjęs dirbti lagerio raštinėje (nes mokėjo daug kalbų), klastojo įsakymus ir taip gelbėjo draugus nuo bausmių, dujų kameros. 1945 m. jį išlaisvino sovietinė armija, gegužės 13 d. buvo parskraidintas į Lietuvą. Čia jis dėstė Vilniaus universitete. Deja, koncentracijos stovyklos patyrimai stipriai paveikė ne tik dvasinę, bet ir fizinę menininko būklę.
Kijosu pilis
Istorija
Kijosu pilis buvo naudojama iki Edo laikotarpio XVIII a. Tokugava Jošinobu, Iejasu palikuonis, buvo paskutinis pilies šeimininkas.
Balys Sruoga
Okupacijų metai
Kančios koncentracijos stovykloje įkvėpė parašyti smarkiai nuo ankstesnių kūrinių besiskiriantį, ironijos persmelktą atsiminimų knygą „Dievų miškas“. Ji sukurta 1945 m., per du mėnesius, besigydant Birštono sanatorijoje. Knyga po begalės korektūrų išleista tik po B. Sruogos mirties – 1957 m. Originali versija – tik naujausiuose leidimuose. Palaidotas Rasų kapinėse.
Atminimo įamžinimas
thumb|160px|B. Sruogos kapas [[Rasų kapinėse]]
Kijosu pilis
Istorija
Originalus kinšači (金鯱) dabar yra Sofuku-dži šventykloje Gifu mieste Gifu prefektūroje.
Balys Sruoga
Atminimo įamžinimas
thumb|160px|Atminimo lenta Kaune
Bibliografija
thumb|150px|Lietuvių teatras Peterburge, 1930 m.
Rietavo dvaras
thumb|left|220px|[[Rietavo Oginskių kultūros istorijos muziejus]] miniatiūra|220px|left|Dvaro muzikantų bendrabutis
Rietavo dvaras – dvaras Rietave. Ankstesnieji dvaro savininkai – Oginskiai.
Istorija
1892 m. balandžio 17 d. per Velykas Rietavo dvare ir bažnyčioje įžiebtos pirmosios Lietuvoje elektros lemputės.
1909 m. Rietavo rūmuose kilo gaisras ir daug vertybių sudegė. Rūmų niokojimas tęsėsi Pirmojo pasaulinio karo metais, kai daug vertingų daiktų, muzikos instrumentų, meno kūrinių iš rūmų buvo išvežta į Vokietiją. Buvo nuplėštas ir varinis rūmų stogas, iššaudytos parke gyvenusios gulbės ir fazanai.
1924 m. dvaro centrą nusavino valstybė, dvaras buvo išparceliuotas, rūmai perduoti lietuvių katalikių moterų draugijai, kuri 1926 m. juos pardavė iš varžytinių. Naujasis savininkas Povilas Jurgaitis rūmus nugriovė, o iš plytų statėsi naujus namus.
Sovietmečiu dvarvietėje įkurtas tarybinis ūkis-technikumas.
Dabartis
Iki šių laikų išliko Rietavo parkas, kuris paskutiniuoju laiku vis geriau prižiūrimas. Rytinę jo dalį juosia Jūros upė, o vakarinėje dalyje – tvenkinys. Iš senųjų dvaro pastatų išliko muzikos mokykla, kurios pastate įsikūrė Rietavo istorijos muziejus, muzikantų bendrabutis, vandens bokštas, keli ūkiniai pastatai, sargo namelis, dalis tvoros, dveji vartai. Dvaro sodybos pastate Oginskių g. 8 įsikūrusios Rietavo ir Rietavo miesto seniūnijos. Paskutiniuoju laiku atkasti rūmų pamatai.
Dvarvietės pakraštyje, prie kelio į Plungę, tebestovi Oginskių šeimos koplyčia. Čia ilsisi Bogdano Oginskio ir jo brolio Mykolo palaikai, o šalia jos akmeninis paminklas žymi jų tėvo Irenėjaus kapą.
Jeronimas Chodkevičius
Jeronimas Chodkevičius (Katkevičius, Katkus,, apie 1510 m. Vilniuje – 1561 m.) – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės valstybės ir karinis veikėjas.
Biografija
Kilęs iš Lietuvos bajorų, grafų Chodkevičių giminės. Tėvas Aleksandras Chodkevičius, motina Vasilisa Jaroslavovna Golovčinska (m. 1552 m.). Chodkevičių giminės Bychovo šakos pradininkas. Broliai Grigalius Chodkevičius ir Jurgis Chodkevičius.
Šeima
Žmona Ona Šemetaitė (m. po 1563 m.), Žemaitijos kašteliono Melchioro Stanislovo Šemetos duktė, vaikai:
Valstybės tarnyba
Nuo 1538 m. Ašmenos, nuo 1550 m. Šklovo (Mogiliavo sritis), Muišės (Bresto sritis) ir Vilkijos seniūnas, nuo 1542 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio rūmų taurininkas. 1544–1559 m. Trakų kaštelionas, 1559–1561 m. Vilniaus kaštelionas, 1545–1561 m. Žemaitijos seniūnas.
Darbai
Su Žygimanto Augusto diplomatine misija 1555 m. lankėsi pas popiežių Paulių IV ir Šventosios Romos imperijos imperatorių Karolį V. Iš šio sau ir giminei gavo Bychovo (Bychavo), Mušės ir Šklovo grafų titulus ir herbą. Livonijos karo 1560 m. mūšyje prie Cėsių (Latvija) jo vadovaujama Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenė nuo pilies nubloškė 50 000 karių Rusijos kariuomenę. 1553 m. iš katalikybės perėjo į evangelikų liuteronų tikėjimą.
T-62
T-62 – Tarybų Sąjungos vidutinis tankas (sukurtas T-55 bazėje), gamintas nuo 1962 m. iki 1975 m.
1958 m. Formulės 1 sezonas
1958 m. Formulės 1 sezonas buvo 9-tas FIA organizuotas Formulės 1 čempionatas. Jis prasidėjo sausio 19 d. ir baigėsi spalio 19 d. Šis sezonas buvo vienas įdomiausių ir tragiškiausių per visą Formulės 1 istoriją.
Sezono apžvalga
Nors šiemet varikliai lenktynėse išliko tie patys, tačiau buvo sumažinta lenktynių trukmė iki 300 km arba 2 valandų. Taip pat šiais metais buvo privaloma naudoti įprastą komercinį benziną, vietoje specialaus lenktyninio kuro. Šiame sezone pirmą kartą buvo pristatyta konstruktorių įskaita, kurią pirmą kartą laimėjo Vanwall ekipa. Tačiau čempionu asmeninėje įskaitoje tapo Mike Hawthornas su Ferrari. Jis pelnė tik vieną pergalę, tačiau net 5 kartus finišavo antroje vietoje, tad to užteko aplenkti Stirling Mossą, pelniusį keturias pergales. Vienas geriausių to metų pilotų Juan Manuel Fangio dalyvavo vos dvejuose etapuose ir pasitraukė iš lenktynių po Prancūzijos GP. Šiame sezone pirmą kartą Formulės 1 istorijoje startavo moteris - tai buvo Maria Teresa de Filippis. Iš dalyvautų keturių lenktynių ji vieną kartą nesikvalifikavo, o du kartus nebaigė disntancijos. Taip pat šiame sezone debiutavo Bernie Ecclestoneas kaip pilotas. Vieninteliame Monako GP jis nesikvalifikavo.