cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kanados ir Lietuvos santykiai
Kanados ir Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Kanados ir Lietuvos. Diplomatiniai santykiai užmegzti 1937 metais.
Tumkų ežeras
Tumkų ežeras  – ežeras Gudijoje, Gardino srities Astravo rajone, 34 km į šiaurės rytus nuo Astravo. Patenka į Saročios ežeryną. Ilgis – 3,22 km, plotis iki 0,45 km. Baseino plotas – 172 km². Vandens skaidrumas – 1,9 m.
Kanados ir Lietuvos santykiai
Nepriklausomybę pripažino 1991 m. rugpjūčio 26 d., pirmoji tarp Šiaurės Amerikos valstybių. Diplomatiniai santykiai atkurti 1991 m. rugsėjo 2 d.
Abi šalys yra Jungtinių Tautų, NATO, EBPO, kitų tarptautinių organizacijų narės.
Veikia gausi Kanados lietuvių bendruomenė (įkurta 1952 m.) 2006 m. surašymo duomenimis, Kanadoje gyveno 59285 lietuvių kilmės asmenų, tarp jų - 1785 Lietuvos piliečių. Dauguma Kanados lietuvių gyvena Ontarijo provincijoje, kur yra ir dauguma su lietuvybe susijusio paveldo Kanadoje. Tarp žymiausių lietuvių kilmės kanadiečių – Leonard Cohen, Birutė Galdikas, Ruta Lee, Arch Enemy vokalistė Alissa White-Glu, Gineso rekordų knygos rekordininkas poliglotas Powell Janulus ir kiti.
Tuo tarpu Lietuvoje 2022 m. pradžioje gyveno 84 Kanados piliečiai.
Seime veikia Tarpparlamentinių ryšių su Kanada grupė (dabartinė pirmininkė – Morgana Danielė (Laisvės partija)).
Pirmieji kontaktai iki 1918 m.
Nors europiečiai pradėjo kolonizuoti Kanadą dar 1497 m. (neskaitant vikingų ekspedicijos, kuri įvyko dar anksčiau), nėra duomenų apie kolonistus iš LDK teritorijų iki pat XIX a., kuomet Kanada viena pirmųjų iš Britų imerijos teritorijų jau turėjo dominijos statusą.
Emigracija iš Lietuvos teritorijos į Kanadą prasidėjo XIX a. pabaigoje. 1907 m. Albertoje įkurtas kaimas, Vilniaus garbei pavadintas Vilna. Didžiausia ir seniausia bendruomenė įsikūrė Monrealyje. Čia 1907 m. įkurta lietuvių parapija, tapusi lietuvių bendruomenės centru. Pirmoji Šv. Kazimiero lietuvių bažnyčia buvo pastatyta 1915 m. Monrealio lietuviai yra didžiausia lietuvių bendruomenė prancūzakalbėse valstybėse.
Santykiai 1918–1940 m.
Lietuvių bendruomenė Kanadoje buvo pakankamai negausi iki pat Antrojo pasaulinio karo pabaigos (1921 m. gyveno 1970 lietuvių kilmės kanadiečių, dar 5000 imigravo tarpukariu.
1937 m. užmezgus diplomatinius santykius tarp šalių Toronte buvo įkurtas Lietuvos generalinis konsulatas, o pirmuoju garbės konsulu paskirtas pulkininkas leitenantas Geraldas L. P. Grant-Suttie.
Tumkų ežeras
Dubaklonis pailgas, vingiuotas, jo gylis nuo 3–7 iki 10–18 m. Krantai žemi. Atabradas smėlėtas, iki 2 m pločio, giliau yra sapropelio nuogulų. Vandens augalai siekia 2,2–2,7 m gylį.
Kanados ir Lietuvos santykiai
Santykiai Lietuvos okupacijos metais
Didžioji dalis lietuvių išeivių buvo į Kanadą perkelti dipukai, po Antrojo pasaulinio karo bėgdami nuo galimų sovietinių represijų. 1947 m. žiemą ir pavasarį perkeltųjų asmenų stovyklose lankėsi Kanados imigravimo tarnybos pareigūnai ir pareiškė priimsią keletą dešimčių tūkstančių imigrantų. Galop Kanada iš viso priėmė 157 687 pabėgėlius, iš kurių 20 000 buvo iš Lietuvos.
Tumkų ežeras
Tumkų ežeras priklauso Neries baseinui. Prateka Klevelės upė (Neries intakas), per ją sąsmauka jungiasi su gretimu Kaimyno ežeru. Vakaruose įteka upelis iš Halodno (Halubino) ežero.
Kanados ir Lietuvos santykiai
Santykiai Lietuvos okupacijos metais
Kanadoje visą sovietinės okupacijos laikotarpį veikė generalinis konsulatas Toronte, kur Lietuvos garbės generaliniu konsulu buvo G.L.P. Grant-Suttie. 1949 m. į tas pačias pareigas paskirtas V. Gylys. 1959–1989 m. – generalinis konsulas dr. Jonas Žmuidzinas. 1962 m. Lietuvos chargé d’affaires paskyrimas buvo pripažintas. Dr. Jonas Žmuidzinas buvo įrašytas į Kanados vyriausybės oficialų diplomatų sąrašą, kuriame vienintelis iš Baltijos valstybių diplomatų figūravo ligi mirties. 1990 m. pradžioje Lietuvos garbės generaliniu konsulu Toronte tapo Haris Lapas. Kanados vyriausybė oficialiai pripažino Lietuvos garbės generalinį konsulą 1990 m. lapkričio mėnesį.
Tumkų ežeras
Prie ežero įsikūrę kaimai: Tumkai, Podlipjė, Horševičai. XIX a. ežeras dar buvo žinomas kaip Soročia.
Smailialapis rūgtis
Smailialapis rūgtis (Polygonum mite, sin. Persicaria mitis) – rūgtinių šeimos vienmečių augalų rūšis.
Paplitusi beveik visoje Europoje (išskyrus šiaurę), Kaukaze, Irane, Afganistane, Pakistane, vakarų Himalajuose.
Augalas 0,1–0,5 m aukščio. Apyžiedžio lapeliai be liaukučių arba jų labai mažai. Lapų makštys plaukuotos, viršuje su ilgomis blakstienėlėmis. Lapai nekartūs, pailgai lancetiški, plačiausi apie vidurį, daugiau kaip 1 cm pločio, abu galai nusmailėję, šoninės gyslos ryškios. Žiedynas retas, viršūnė nusvirusi, kuokeliai paprastai 6. Vaisiai beveik tribriauniai, 2,5–4 mm ilgio.
Žydi liepos–spalio mėnesiais. Auga šlapiuose arba drėgnuose miškuose, ant miško keliukų, grioviuose, krantuose. Lietuvoje dažnas.
Kanados ir Lietuvos santykiai
Santykiai Lietuvos okupacijos metais
Kanada kelis kartus buvo deklaravusi Baltijos valstybių aneksijos nepripažinimą. 1947 m. Kanados užsienio reikalų ministras informavo, kad Kanados vyriausybė yra pripažinusi, kad Estija yra de facto inkorporuota į TSRS, tačiau nepripažįsta šio fakto de jure. Vis dėlto analogiško pareiškimo dėl Latvijos ir Lietuvos nebuvo. 1948 m. priminė, kad Kanada nėra pripažinusi Lietuvos inkorporacijos į TSRS de jure, kuomet 1948 m. kovo 12 d. TSRS ambasada Kanadoje paskelbė, jog Klaipėdos krašto gyventojai turi registruotis SSRS konsulatuose ar ambasadoje. 1954 m. gegužės 17 d. Kanados vyriausybės atstovas parlamente oficialiai pareiškė, jog nebuvo progos, kad Kanados vyriausybė būtų maniusi esant reikalinga iš naujo formaliai patvirtinti ar atšaukti Baltijos valstybių pripažinimą de jure. Taip pat 1975 ir 1985 m. Kanada buvo oficialiai deklaravusi de jure nepripažįstanti Baltijos šalių inkorporavimo į TSRS.
Santykiai po 1991 m.
Po diplomatinių santykių atkūrimo tarp šalių pasirašytos sutartis dėl pajamų ir kapitalo dvigubo apmokestinimo ir fiskalinių pažeidimų išvengimo (1996 m.), sutartis dėl socialinės apsaugos (2005 m.) ir susitarimas dėl jaunimo mainų (2009 m.)
1997 m. tarp Kanados nacionalinės gynybos departamento ir Lietuvos krašto apsaugos ministerijos pasirašyti NATO Taikos partnerystės programa ir tarpusavio supratimo protokolas, galiojęs iki Lietuvos įstojimą į NATO 2004 metais.
Kanados pajėgos dalyvavo NATO oro policijos misijoje Baltijos šalyse 2014–2015 m. Taipogi Kanada finansiškai rėmė Vilniuje veikiantį NATO Energetinio saugumo kompetencijos centrą.
Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
Albertoje esančiame Edmontone veikia Lietuvių namai. Toronte, įskaitant priemiesčius, gyvena apie 18 000 lietuvių. Veikia Lietuvių namai, lietuviškas pensionatas „Vilniaus rūmai“, lietuviška Prisikėlimo parapija su vienuolynu ir slaugos namais. Misisaugoje veikia lietuvių kultūros centras „Anapilis“, kuriame yra ir Lietuvos kankinių bažnyčia, muziejus-archyvas ir vienintelės Kanadoje lietuviškos kapinės.
Į lietuvių kalbą yra išversta Margaret Atwood, Marie-Claire Blais, Douglas Coupland, Malcolm Lowry, Carol Matas, Lucy Maud Montgomery, Michael Ondaatje, Pilkosios Pelėdos, Nino Ricci, Gabrielle Roy, Ernest Thompson Seton, Jane Urquhart ir kitų Kanados rašytojų kūrinių.
Lietuvoje koncertavo choras Festival Singers of Canada (1977), Purcellio kamerinis ansamblis (1979 m.), džiazo trio H. Fraseris ir draugai (1981 m.), fleitininkas P. Hornas ir džiazo ansamblis (1983 m.), Hertzo trio (1984 m.), pianistai M. A. Ireland (1960 m.), H. Brassard’as (1978 m.), A. Ozolinis (1979 ir 1981 m.), A. Kuerti (1981 m.), dainininkai L. Marshall (1964 m.), R. Verreau (1965 m.), J. Rouleau (1966 ir 1969 m.), C. Léveillée (1968 m.), B. Turgeonas (1972 m.), D. Bellis (1973 m.), G. Gabora (1975, 1976 ir 1979 m.), P. Julien (1975 m.), dirigentas O.‑W. Muelleris (1970 m.), fagotininkas G. Zukermanas (1972, 1976, 1978, 1981 ir 1983 m.), vargonininkas A. Mérineau (1973 ir 1980 m.), trimitininkas K. Wheeleris (1998 m.) ir kiti.
Tuo tarpu lietuviai, po Antrojo pasaulinio karo emigravę į Kanadą, susibūrė į įvairius muzikos kolektyvus. Kanadoje nuo 1950 m. veikia Aušros Vartų parapijos choras Montrealyje, nuo 1975 m. – mišrus choras „Volungė“, nuo 1978 m. – vyrų choras „Aras Toronte“. Praeityje veikė mišrus choras „Varpas“ (vadovas S. Gailevičius), 1976–1987 m. veikė „Ramunėlių ansamblis“ (vadovės R. Šiulys ir L. Lukša-Cassidy). 1978 ir 1987 metų vasarą organizuotos Lietuvių dainų šventės. Tarp profesionalių Kanados muzikantų yra lietuvių kilmės atlikėjų: dainininkai E. Kardelienė, L. Šukytė (Sukis), G. Capkas (Čapkauskienė), A. Fine (bosas), smuikininkė D. Pomeranz (Pomerancaitė-Mazurkevich).
Kanados lietuvių bendruomenės iniciatyva viena gatvė Monrealyje buvo pavadinta Rue Lithuania.
Ekonominiai santykiai
Prekybos balanse vyrauja eksportas iš Lietuvos į Kanadą.
Pagal tiesioginių užsienio investicijų Lietuvoje dydį Kanada yra 27-a (investicijos siekia 53,5 mln. eurų). Savo ruožtu Lietuvos tiesioginių investicijų Kanadoje 2020 m. neužfiksuota.
Latvijos ministras pirmininkas
Latvijos Respublikos Ministras Pirmininkas (lat. Ministru prezidents) – Latvijos Respublikos Vyriausybės vadovas, kurį skiria Latvijos Prezidentas, turintis Latvijos Saeima daugumos palaikymą. Nuo 1990 iki 1993 m. liepos 6 d. Latvijos Vyriausybės vadovas vadintas Ministrų Tarybos Pirmininku. Tiesioginis oficialių Ministro Pirmininko pareigų latvių kalba vertimas yra „ministras–prezidentas“, kuris kartais taikomas kai kuriose Europos kalbose. Šiuo metu Latvijos Vyriausybės vadovo pareigas eina Krišjanis Karinis (Krišjānis Kariņš), kuris 2019 m. sausio 23 d. pakeitė anksčiau šį postą užėmusį Marį Kučinskį (Māris Kučinskis).
Kanados ir Lietuvos santykiai
Ekonominiai santykiai
Nuo 1991 m. Kanados vyriausybė remia techninio ekonominio bendradarbiavimo programų ir projektų įgyvendinimą Lietuvoje per Kanados tarptautinės plėtros agentūrą (Canadian International Development Agency, CIDA).
Lietuviškų ordinų kavalieriai
Už nuopelnus Lietuvai iki 2021 m. apdovanota 50 Kanados piliečių.
Latvijos ministras pirmininkas
Ministras Pirmininkas nustato Vyriausybės politikos kryptis ir kuria vieningą ir koordinuotą Ministrų Kabineto darbą. Ministras Pirmininkas vadovauja Ministrų Kabineto darbui ir yra atsakingas Parlamentui. Ministras Pirmininkas pirmininkauja Ministrų Kabineto ir pastarojo komitetų posėdžiams. Ministras Pirmininkas Saeimo patvirtinimu skiria valstybės ministrus, ministerijų parlamentinius sekretorius, savo biuro darbuotojus, patarėjus.
Pierre Trudeau
Pjeras Triudo (1919 m. spalio 18 d. Monrealyje – 2000 m. rugsėjo 28 d. ten pat) – Kanados politikos veikėjas, 15–asis Kanados ministras pirmininkas (1968–1979 ir 1980–1984). Šalies vyriausybei vadovavo beveik 16 metų iš eilės, neskaitant trumpos devynių mėnesių pertraukos 1979-1980 m.
P. Triudo laikomas vienu žymiausių kanadiečių politikų, tituluojamas „šiuolaikinės Kanados tėvu“, populiariausiu XX a. žmogumi Kanadoje. Jis perkėlė vykdomosios valdžios centrą iš britų parlamento į Bendruomenių rūmus Otavoje, tokiu būdu Kanadą padarydamas visiškai savarankiška ir nepriklausoma nuo buvusios metropolijos. Jo vyriausias sūnus – 23–asis Kanados ministras pirmininkas Džastinas Triudo.
P. Triudo garbei pavadintas Monrealio Pjero Elioto Triudo tarptautinis oro uostas.
Sadaimiai
Sadaimiai – viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 15 km nuo Joniškio.
Drezdeno tema
Drezdeno tema – tai loginės mokyklos šachmatų uždavinių tema. Ji remiasi juodųjų figūrų atitraukimo, linijų užstojimo, laukelių blokavimo taktiniais motyvais.
Mėginamojo žaidimo metu baltųjų sukelta grėsmė atremiama juodųjų figūra (A). Tačiau baltiesiems įgyvendinus paruošiamąjį planą, ji juodųjų gynybai nebenaudojama. Juodieji ginasi viena, ar keliomis kitomis figūromis, bet tai baltiesiems  pagrindinio plano įgyvendinti nesutrukdo.
Priklausomai nuo to, kaip stiprios juodųjų figūros (A) vaidmuo gynyboje yra neutralizuojamas, Drezdeno tema skirstoma į tris pagrindines atmainas:
Drezdeno tema naudojama sudarant trijų ir daugiau ėjimų tiesioginius, atvirkščio mato, Kirkės bei su pasakiškosiomis figūromis sudarytus šachmatų uždavinius ir etiudus.
Istorija
Temą 1918 m. pasiūlė, Drezdene gyvenęs, vokiečių šachmatų kompozitorius  Fridrichas Palitčas. Dėl to toks temos pavadinimas.
Kompozicijos
Fridricho Palitčo uždavinyje pagrindinis planas 1.Bf5? paneigiamas 1…Rb4 (A). Paruošiamuoju ėjimu 1.Vb2 Rxb2 baltieji atitraukia juodųjų rikį (A), bet juodiesiems atsiranda galimybė ginti laukelį f8 bokštu (B), nors tai jų nebegelbsti: 2'''. Bf5 Bf3 3. Bh5#, nes patys juodieji užstojo bokštu rikio, gynusio  laukelį h5''', veikimo liniją. Uždavinys iliustruoja Palitčo-Drezdeno atmainą (A-A-B).
Vokiečių-šveicarų kompozitoriaus Ericho Brunerio uždavinyje baltieji pradiniame mėginime apčiuopia pagrindinio plano idėją: 1 Re4?, grasinant: '''2. Rf3#'''. Bet ją juodieji atremia ėjimu '''1... Bf7! (A)'''.
Vykdydami paruošiamąjį planą baltieji pirmu ėjimu rikiu '''1. Rf4 (B) užstoja f vertikalę, išjungdami iš žaidimo juodųjų bokštą ir kartu remdami žirgą laukelyje e3'''. Tai sukelia juodiesiems grėsmę 2 Žc3+ Kd2 3.Bd1#. Šiame uždavinyje, bokštas (besiginanti figūra),  nebuvo atitrauktas, kaip Palitčo uždavinyje, į kitą liniją, bet rikiu užstota jo veikimo vertikalė, todėl baltiesiems, vykdant pagrindinį  planą, juodiesiems padėti gintis nebegalėjo.
1….Rxf4 (B) (po 1. ... Bxh7 2. Žc3+ Kd2 3. Bd1#) Dabar, kai juodųjų bokštas  nebegali laiku dalyvauti gynyboje, baltieji vykdo pagrindinį planą:  '''2. Re4! grėsmė: 3. Rf3#'''. o po '''2…Rxe3 3. Rd3#'''. Brunerio-Debreceno atmainos pavyzdys (A-B-B).
Prancūzų šachmatų kompozitoriaus Alfonso Griunenvaldo uždavinyje baltieji mėginimo žaidime bando ėjimą: 1.f4?, sukeliantį juodiesiems grėsmę - 2.Vh3#, bet susiduria su kliūtimi - 1…Žf5!(A). Baltieji paruošia jos įveikimo planą ir jį įgyvendina: '''1. f3! Šis ėjimas sukuria naują grėsmę 2.Vg4#'''. Juodieji priversti ją atremti kita figūra nei mėginimo žaidime - 2…f5 (B),
Šis ėjimas ne visai geras, nes blokuoja laukelį f5, o dėl to žirgas nebegalės būti panaudotas gynybai. Iš kitos pusės: atveria įstrižainę dar vienai gynyboje dalyvausiančiai figūrai, nors ji ir nepajėgs sutrukdyti baltųjų pagrindinio plano įgyvendinimo: '''1.f4 Re7 f5 3. Vf3+ Rh4,(besigindamas rikis užblokuoja savo karaliaus pasitraukimo  laukelį) 4. Vf3# Miniatiūra, iliustruojanti trijų figūrų Drezdeno temos (A-B-C''') atmainą.
Gruzinų šachmatų kompozitoriaus Josifo Krikhelio etiude panaudota Dresdeno tema. Mėginimo žaidime nustatyti du galimi pagrindinio plano variantai, bet juos juodieji atremia: 1. Bg4? '''e6! (A)'''; ir 1. Bg5? Žg3!.
Vykdydami paruošiamąjį planą baltieji atitraukia juodųjų rikį; '''1. Bg2! Rc7'''. Dabar po 2.Bg4 juodiesiems kyla grėsmė '''3. Bh4#, nuo kurios juodieji nebegali gintis ėjimu 2…e6?'''. Tenka naudoti kitą figūrą - 2….Rg3 (B). Bet šis ėjimas blokuoja g3 laukelį ir baltieji  įgyvendina pagrindinį planą: '''3. Bg5 Rf4 4. Bh5+ Rh6 5. Bxh6#'''. Brunerio-Drezdeno tema (A-B-B).
Austrijos šachmatų kompozitoriaus Kamiljo Gamnicerio atvirkščio mato uždavinyje baltieji mėginimo žaidime  aptinka keturis galimus pagrindinius planus: Juos įgyvendinant susiduriama su kliūtimis.Joms įveikti baltieji paruošia planą: '''1. Bh7! su nauja grėsme: 2. Bc7+ Žxc7 3. Vxc7+ Kb4 4. Vc5+ Ka4 5. Va3+ Žxa3#.'''
Vokiečių kompozitoriaus Michaelio Barto sukurto Kirkės šachmatų uždavinyje po pradinio mėginimo paaiškėja trys galimi pagrindiniai planai, bet jų realizavimui iškyla kliūtys:
1.Rxf4+?, bet 1...Kxf4!, 1.Bh5+? bet 1...Kxh5!. Abiem atvejais karaliai gali kirsti baltųjų atakuojančias figūras, nes pagal Kirkės šachmatų taisykles nukirstos figūros negali atgimti (ir šachuoti) iš užimtų figūromis c1 ir h1 laukelių.
1.Kd7?, grasinant '''2. Bd5+ Kf6 3. Bf5#, bet baltųjų grėsmė atremiama ėjimu 1...Žd3! dėl 2.Rxf4+ Žxf4[+bRc1] 3.Rxf4[+jŽb8]+'''
Kliūtims įveikti paruošiamas planas: '''1. Kd8!, grasinant 2.Bd5+ Kf6 3.Bf5#'''. Nuo grėsmės juodieji gali bandyti gintis, eidami: '''1. … Žd3 2. Bd5+ Že5!'''. Bet baltieji toliau vykdo mėginimo žaidime aptiktą planą:  2.Rxf4+. Dabar juodiesiems negalima kirsti rikio karaliumi, nes šis atgimtų laukelyje su šachu (2.Rxf4+ Kxf4[+bRc1+]). Kirtimas žirgu, taip pat, veda prie panašaus mato juodiesiems: 2… Žxf4[+bRc1] 3.Rxf4[+jŽb8]# (Atgimęs rikis laukelyje c1 tuo pačiu ėjimu kirto žirgą laukelyje f4. Juodųjų karalius negalėjo rikio kirsti, kadangi šis, atgimęs laukelyje c1, vėl šachuotų ir t. t. Kitų ėjimų juodųjų karaliui nebuvo – matas).
Nausodė (Anykščiai)
Nausodė – kaimas Anykščių rajono savivaldybės vakaruose, 12 km į vakarus nuo Troškūnų, netoli kelio Juostininkai–Raguva. Seniūnaitijos centras.
Drezdeno tema
Išorinės nuorodos
[https://web.archive.org/web/20200815082318/https://www.kunstschach.ch/docs/ssz/Serie%20SSZ%201-50.pdf Martin Hofmanas. Apie Drezdeno temą (de)]
Šachmatų uždaviniai Drezdeno tema
Nausodė (Anykščiai)
Istorija
XX a. viduryje buvo Nausodės apylinkė.
Portugalijos futbolo varžybos 1993–1994 m.
Portugalijos futbolo varžybos 1993–1994 m.
Paaradnė
Paaradnė arba Paaradnys  – agromiestelis Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone. Įsikūręs 12 km į pietvakarius nuo Varanavo, prie Akmenos (Kamenkos) upelio (sudarytas tvenkinys). Apylinkės centras. Eina kelias Bastūnai–Rodūnia. Yra išlikęs XVIII a. dvaro parkas, rokoko stiliaus koplyčia.
Istorija
Ipatijaus kronikoje minima, kad vokiečių išvarytus prūsus kunigaikštis Traidenis 1276 m. apgyvendinęs Horodnos apylinkėse. Horodnos dvaras minimas nuo 1489 m. Priklausė Sapiegoms, Patackams, XVIII a. – Liudvikui Tiškevičiui.
thumb|left|240px|Dvaro koplyčia
Ternana Calcio
Ternana Calcio – Italijos futbolo klubas iš Ternio, miesto pietų Umbrijoje (vidurio Italija), 100 km į šiaurę nuo Romos.
Istorija
Klubas įkurtas 1925 m.
2016–2017 m. sezone Serie B užėmė 18 vietą. 2017–2018 m. liko dvidešimt antroje vietoje ir po sezono buvo perkelti į Serie C.
Nuo 2018–2019 m. sezono rungtyniavo Serie C. Trečioje pakopoje praleido tris sezonus. 2020–2021 m. C grupėje tapo nugalėtojais.
Katharine Susannah Prichard
Katerina Suzana Pričard (, 1883 m. gruodžio 4 d. Levukoje, Fidžyje – 1969 m. spalio 2 d. Grinmaunte, prie Perto, Australijoje) – Australijos rašytoja, Australijos regioninio romano kūrėja, romano „Kunardu“ autorė.
Biografija
Gimė Fidžyje, buvo vyriausias vaikas „Fiji Times“ žurnalisto Tomo Pričardo ir tapytojos Editos Izabelės Pričard, gimusios Freizer, šeimoje. Tėvui netekus darbo, 1886 m. šeima persikėlė į Melburną, paskui į Lonsestoną, paskui vėl atgal į Melburną. 1902 m. baigė Pietų Melburno koledžą, į kurį pateko, laimėjusi dalinę stipendiją. Šeimos finansinė padėtis ir motinos liga sutrukdė K. Pričard siekti aukštojo mokslo. Dirbo guvernante, žurnaliste įvairiose vietose Viktorijoje ir Naujajame Pietų Velse. 1909 m. išvyko į Londoną, dirbo laisvąja žurnaliste. 1916 m. grįžo į Melburną. Gyvendama Londone susipažino ligoninėje su sužeistu australų leitenantu Hugu Troselu (Hugo Throssell); po karo, 1919 m. sausio 28 d., už jo ištekėjo ir išvyko iš Melburno į Vakarų Australiją. Gyveno Grinmaunte, Perto pašonėje, užsiėmė kūryba ir politine veikla. 1922 m. gegužės 10 d. pagimdė vienturtį sūnų Riką.
Aktyviai dalyvavo politiniame ir visuomeniniame gyvenime. 1920 m. buvo viena iš Australijos komunistų partijos steigėjų, kartu su kitais įkūrė Rašytojų lygą (1935 m.) ir Australijos rašytojų draugijos Vakarų Australijos padalinį. Pasisakė prieš karą ir karinę prievolę, rėmė respublikoniškąją stovyklą Ispanijos pilietiniame kare. 1933 m. lankėsi Sovietų Sąjungoje; jai išvažiavus, dėl finansinių problemų nusižudė jos vyras. Po Antrojo pasaulinio karo gyveno vis didesnėje antikomunistinės Australijos visuomenės izoliacijoje, o po to, kai atsisakė pasmerkti 1968 m. Varšuvos sutarties valstybių invaziją į Čekoslovakiją, atitolo ir nuo daugelio kolegų Australijos komunistų partijoje. Dėl savo politinių pažiūrų ir ryšių su Sovietų Sąjunga, nuo 1919 m. iki pat mirties buvo Vakarų Australijos policijos ir federacinės vyriausybės dėmesio centre.
Kūryba
Kūryboje jaučiama marksizmo įtaka, vyrauja realistinis paprastų darbo žmonių gyvenimo uždarose bendruomenėse vaizdavimas, medkirčių, aukso kasyklų darbininkų, cirko artistų ir kitų žmonių socialinių bei politinių problemų nagrinėjimas, jų interesų gynimas.
Pirmuosius kūrinius – apsakymus vaikams ir suaugusiems – paskelbė Melburno laikraščiuose ir žurnaluose. 1913 m. išleido eilėraščių rinkinį Clovelly Verses, 1915 m. – pirmąjį romaną „Pionieriai“ (The Pioniers), už kurį gavo piniginę premiją ir pelnė pripažinimą. 1921 m. išleido romaną „Juodasis opalas“ (Black Opal) apie nedidelės opalo kasyklų bendruomenės gyvenimą Laitning Ridže, Naujajame Pietų Velse. Romane „Darbo jaučiai“ (Working Bullocks, 1926 m.) pavaizdavo medkirčių gyvenimą Vakarų Australijos eukaliptų miškuose, romane „Kunardu“ (Coonardoo, 1929 m.) – aborigenės tarnaitės ir turtingo baltojo santykių istoriją. „Darbo jaučiai“ ir „Kunardu“ – labiausiai žinomi autorės darbai tarptautiniu mastu, išversti į daugelį kitų kalbų. Romanas „Kunardu“ išleistas lietuvių kalba 1962 („Kunardu. Šulinys pavėsy“) ir 1994 m. („Šulinys pavėsy“).
Romanų trilogijoje „Audringas paskutinis dešimtmetis“ (The Roaring Nineties, 1946 m.), „Aukso mylios“ (Golden Miles, 1948 m.) ir „Sparnuotos sėklos“ (Winged Seeds, 1950 m.) aprašė tris aukso kasybos laikotarpius (1890–1915, 1914–1927 ir 1930–1946 m.) ir valdingos moters bei jos šeimos gyvenimą. Iš viso parašė trylika romanų.
Siesikas
Siesikas - ežeras Lietuvoje, Utenos rajone, 3,5 km į pietvakarius nuo Kuktiškių, Kuktiškių miške. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius - 0,47 km, plotis - iki 0,27 km. Altitudė 157,3 m. Krantai žemi, ištisai apaugę krūmynais ir medžiais. Šiaurės vakaruose išteka Talės upės intakas T-2 (Viešos baseinas). Ežeras visiškai užžėlęs vandens augalija, faktiškai virtęs pelke. Pietiniu krantu eina riba su Molėtų rajonu.
Katharine Susannah Prichard
Atminimo įamžinimas
thumb|K. S. Pričard namas Grinmaunte, dabar – rašytojų centras K. Pričard name Grinmaunte, kur rašytoja praleido didesnę savo gyvenimo dalį, įkurtas Katerinos Suzanos Pričard rašytojų centras. Jos vardu pavadintas Manderingo viešosios bibliotekos filialas Grinmaunte.
Portugalijos futbolo varžybos 1992–1993 m.
Portugalijos futbolo varžybos 1992–1993 m.
Mil Mi-32
Konstrukcija
Sraigtasparnio korpusą sudarė trikampio forma trys gondolos, sujungtos trimis variklių sekcijomis. Krovinius pervežti buvo numatyta naudojant išorinę pakabą. Orlaivį varyti turėjo šeši D-136 varikliai, po 8360 AG galios sublokuoti po du kiekvienoje gondoloje.
Žaliojo Kyšulio vyrų rankinio rinktinė
Žaliojo Kyšulio vyrų rankinio rinktinė – komanda, atstovaujanti Žaliajam Kyšuliui tarptautinėse varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Žaliojo Kyšulio rankinio federacija.
Mil Mi-32
Konstrukcija
Numatomas skrydžio greitis turėjo siekti 200–230 km/h, skrydžio nuotolis – 300–1200 km, kilimo svoris – 136 tonos, statinės lubos – 1000–1500 m., dinalinės lubos – 4000 m., keliamoji galia – iki 60 t. Orlaivio įgulą turėjo sudaryti du pilotai, borto inžinierius ir krovinio operatorius. Pirmuosius sraigtasparnius buvo planuojama pagaminti iki dešimtmečio pabaigos.
Projektas buvo įvertinta teigiamai, Maskvos sraigtasparnių gamykloje 1981-82 m. buvo pradėta rengtis atskirų jo komponentų gamybai. Dėl plačiau neaptariamų priežasčių sprendimas gaminti Mi-32 nebuvo priimtas. Išliko tik Mi-32 modelis, eksponuojamas Milio konstruktorių biure Tomilino mieste prie Maskvos. Vietoje jo gamintas lygiagrečiai sukurtas tradicinės konstrukcijos modernizuotas Mi-6 variantas – Mi-26.
Trapani Calcio
Trapani Calcio Italijos futbolo klubas iš Trapanio, Sicilijoje, Trapanio provincijos sostinės.
Istorija
Klubas įkurtas 1905 m.
Klubo spalvos
Vyšninė (bordo) ir balta.
Sadauskai
Sadauskai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Žalvarių.
Laimutė Kuzmickaitė
Laimutė Kuzmickaitė-Milašienė (1956 m. rugpjūčio 9 d. Rokiškis) – Kauno valstybinio muzikinio teatro solistė (mecosopranas).
Biografija
Laimutė Kuzmickaitė gimė Rokiškyje 1956 m. rugpjūčio 9 d. inžinieriaus Jono Kuzmicko ir gydytojos Bronės Karaliūnaitės-Kuzmickienės šeimoje. 1963–1974 m. mokėsi Kauno 24-toje vidurinėje mokykloje ir tuo pat metu lankė Kauno Juozo Gruodžio vaikų muzikos mokyklos pianino klasėję. 1974 m., pasimokiusi privačiai pas tuometinę Kauno valstybinio muzikinio teatro solistę Bernardą Petravičiūtę, įstojo į Vilniaus valstybinę konservatoriją, kur solinio dainavimo mokėsi pradžioje pas docentę Eleną Dirsienę (Mažrimaitę), o vėliau profesoriaus Zenono Paulausko klasėje. Baigus konservatoriją 1982 m. kartu su kitais dviem kursiokais – Gediminu Maciulevičium ir Dale Rakauskiene, buvo priimta darbui soliste į Kauno valstybinį muzikinį teatrą.
2002 m. kartu su vyru technikos mokslų daktaru, Lietuvos diplomatu Liudviku Milašiumi, kuris buvo LR vyriausybės paskirtas Lietuvos ambasadoje ministro patarėju ekonomikos klausymais Čekijoje, o vėliau Konsulu Seinuose (Lenkij), kur išbuvo iki 2012 m. Po ko sugrįžo atgal i Kauno valstybinį muzikinį teatrą, kur toliau tęsia dainininkės ir festivalio „Operetė Kauno pilyje“organizatoriaus karjerą.
Darbas teatre
Pirmasis vaidmuo teatre buvo Imrės Kalmano Grafaitė Marica. Iš viso daininnkė sukūrė apie dvidešimt penkis vaidmenis. Labiausiai įsimintini – Glorijos personažas Arkadijaus Samoilovo (rus.Самойлов Аркадий Васильевич) operetėje „Amerikietiška komedija“ ir Žako Ofenbacho Diana operetėje „Orfėjus pragare“.
Kita kūrybinė veikla
Nuo 2001 m. Laimutė Kuzmickaitė yra Tarptautinio festivalio „Operetė Kauno pilyje“ organizatorė ir „Kauno operetės gerbėjų klubo“ prezidentė.
2014 m. jaunimo vasaros olimpinės žaidynės
'''2014 m. jaunimo vasaros olimpinės žaidynės, arba II jaunimo vasaros olimpinės žaidynės''' – antrosios daugiašakės vasaros sporto jaunimo olimpinės žaidynės, kurios vyks Nankine, Kinijoje, 2014 m. rugpjūčio 16–28 dienomis.
Istorija
Tarptautinis olimpinis komitetas Jaunimo olimpines žaidynes įsteigė 2007 m. 2014 m. miestas-rengėjas buvo išrinktas 2010 m. vasario 10 d. 2010 m. TOK sesijos Vankuveryje metu. Tai pirmas kartas, kai miestas-rengėjas išrinktas per TOK sesiją. 2010 m. jaunimo vasaros olimpinių žaidynių ir 2012 m. jaunimo žiemos olimpinių žaidynių miestai-rengėjai buvo išrinkti TOK narių balsavimu paštu.
Sporto šakos
Čia pateikiama preliminari programa iš 2014 m. jaunimo žaidynių oficialios prezentacijos. Sportininkai pirmą kartą varžysis golfo bei regbio septynetų sporto šakose. Salės tinklinį pakeis paplūdimio tinklinis. Vyks ir kitų pokyčių tam tikrose sporto šakose. Taip pat bus varžomasi ir naujose rungtyse, pavyzdžiui, mišrioje šaudymo rungtyje.
thumb|Nankino olimpiniame stadione vyks žaidynių atidarymo ir uždarymo ceremonijos, lengvosios atletikos rungtys bei futbolo finalai
Kultūrinė ir edukacinė programa
Jaunimo olimpinių žaidynių metu jaunimui vykdoma kultūrinė ir edukacinė veikla. Edukacija jaunimo žaidynėse vyksta remiantis olimpinėmis vertybėmis, skatinančiomis sveiką gyvenseną bei mokančiomis, kaip tapti tikru sportininku. Jaunuolius moko žinomi sportininkai bei „tarptautiniai specialistai“. Programa sujungia „Olimpines tradicijas (pavyzdžiui, olimpinio deglo estafetė) ir skirtingas kultūras olimpinės dvasios sklaidai“.
thumb|right|Nanjinglele, oficialus žaidynių talismanas
Arenos
Visos arenos yra pasiskirsčiusios keturiose Nankino zonose. Visos arenos, išskyrus dviračių plento lenktynių, buriavimo ir triatlono, bus laikinos.
Nankino olimpiniame sporto centre vyks atidarymo ir uždarymo ceremonijos.
Sadūniškė
Sadūniškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 4 km nuo Ceikinių.
Mažasis rūgtis
Paplitusi beveik visoje Europoje, vakarų ir pietų Sibire, Kaukaze, Turkijoje, Vidurinėje ir Pietryčių Azijoje, Naujojoje Gvinėjoje, įvisęs Šiaurės Amerikoje, Pietų Amerikos pietuose.
Žydi liepos–spalio mėnesiais. Auga šlapiuose miškuose, ant miško keliukų, grioviuose, krantuose. Lietuvoje apyretis.
Ekin Airbuggy
Sukūrimas
Įmonė buvo įkurta 1969 m., su tikslu pagal licenciją pagaminti šešis McCandless M-4 autožirus. Vėliau įmonė patobulino pirminį projektą, ir sukūrė „Airbuggy“. Šis orlaivis pirmą kartą pakilo į orą 1973 m. vasario 1 d. Tai buvo tradicinės komponuotės vienvietis autožiras su užpakalinėje dalyje sumontuotu 75 AG (56 kW) Volkswagen keturių cilindrų automobilinis variklis. Jis turėjo fiksuotą triratę važiuoklę su atvira kabina, esančia prieš rotoriaus piloną. Pirmasis „Airbuggy“ buvo užsakovui buvo pateiktas 1975 m. gruodžio mėn.
Specifikacijos
Parametrai
Taip pat skaitykite
Panašios paskirties, konstrukcijos ir laikotarpio orlaiviai
Dėžė (filmas)
Dėžė – 2009 m. JAV režisieriaus Richardo Kelly sukurta fantastinė drama pagal Richardo Mathersono apsakymą „Button, Button“.
Turinys
Veiksmas vyksta 1976 m. Ričmonde. Sutuoktinių pora Norma ir Arturas vieną dieną gauna keistą siuntinį, kuriame yra juoda dėžutė su mygtuku ir laiškelis, kad juos kitą dieną, 17 valandą aplankys nežinomas ponas Stiuardas.
Kitą dieną sutartų laiku pasirodo jis – pagyvenęs vyras smarkiai subjaurotu veidu. Namuose yra tik Norma ir Stiuardas pateikia jai pasiūlymą: vienas milijonas dolerių už tai, jei jie su vyru iki kitos dienos 17 valandos paspaus dėžutės mygtuką. Vienintelė sąlyga – tai padarius, mirs kažkoks žmogus. Jei jie nepriims pasiūlymo, kitą dieną jis bus pateiktas kitai šeimai.
Vakare grįžęs Arturas išardo dėžutę ir neranda viduje jokio mechanizmo. Sutuoktiniams atrodo, kad juos kažkas mausto ir Norma paspaudžia mygtuką.
Kitą dieną pasirodo Stiuardas, įteikia pinigus ir pasišalina. Arturas bando grąžinti pinigus, tačiau šis tikina, kad mygtukas buvo nuspaustas ir užduotis įvykdyta – kažkas mirė. Arturas mėgina aiškintis Stiuardo asmenybę, bet susiduria su įvairiomis kliūtimis, o pastarasis žino apie visus jo žingsnius. Be to, šis naudojasi automobiliu, kuris priklauso specialiosioms tarnyboms, todėl pamažu aiškėja, kad į keistus įvykius įpainiotos ir šios struktūros. Filmo eigoje Stiuardas pasakoja saugumo tarnybos agentui, kad jo veiksmai yra išbandymas žmonijai, norint nustatyti ar ši yra pajėgi atsispirti asmeninės naudos siekimui, o jis pats atstovauja neįvardijamiems asmenims („tiems, kurie valdo žaibus“). Jei žmonės sugebės atsispirti gundymams, žmonija dar turi vilties išlikti.
Arturui atrandant vis naujų keistų dalykų ir tariamai radus moterį, kuri mirė jiems paspaudus mygtuką, Stiuardo žmonės pagrobia jų sūnų Valterį. Sutuoktiniams grįžus namo, Stiuardas pateikia jiems pasirinkimo galimybę: arba jų sūnus visą gyvenimą lieka neregintis ir negirdintis, arba Arturas nužudo žmoną ir jų sūnus lieka sveikas, o sulaukęs 18 metų, gauna 1 milijono dolerių išmoką. Stiuardas išeina, palikdamas jiems revolverį ir pasakydamas, kad sūnus yra užrakintas vonioje. Jiems nepavyksta atidaryti durų, tačiau sūnus neatsiliepia į kvietimą ir jie nusprendžia, kad jis iš tiesų negirdi ir nemato. Palūžę sutuoktiniai nusprendžia priimti Stiuardo pasiūlymą.
Filmo pabaigoje, Arturui nušaunant Normą, matyti kaip nežinoma pora nežinomame mieste nuspaudžia juodos dėžutės mygtuką...
Socialinė įtrauktis
Socialinė įtrauktis ar socialinė integracija – teigiamas elgesys , siekiant pakeisti aplinkybes ir įpročius, lemiančius socialinę atskirtį.
Bačiškės liepos
Šešios liepos išsidėsčiusios toliau nuo privažiavimo kelio, vakariniame sodybos sklypo pakraštyje (į laukų pusę). Žvelgiant nuo kelio, neišsiskiria, nes teritorija apaugusi krūmokšniais, kitais medžiais, tarp jų telkšo kūdra, auga mažesnių liepų. Rytiniame, atvirame nuo medžių, teritorijos pakraštyje stovi medinė troba su ūkiniais pastatais. Aplink sodybą plyti lygūs laukai, priešingoje kelio pusėje įsikūrusi moderni ferma.
Šešios liepos paskelbtos rajoninės reikšmės saugomų medžių grupe 1989 m. Pagrindiniai duomenys (2010 m.):
Beris (Saudo Arabija)
Beris – naftos gavybos rajonas šiaurės rytų Saudo Arabijoje, patenka į Persijos įlankos naftingąjį baseiną. Atrastas 1964 m. Nafta glūdi 2,2–2,3 km gylyje. Naftos tankis – 0,876 g/cm³. Spėjamos atsargos – 1,9 mlrd. tonų.
Tomas Navikonis
Tomas Navikonis (g. 2003 m. balandžio 12 d.) – Lietuvos plaukimo rinktinės narys, pasaulio čempionatų dalyvis.
Biografija
2021 m. T. Navikonis tapo Baltijos čempionu vyrų 200 m plaukimo laisvu stiliumi rungtyje. Tais pačiais metais Europos jaunimo čempionate užimta 36-oji vieta 50 m plaukimo nugara distancijoje ir 8-oji vieta 100 m distancijoje.
Savo debiutiniame 2022 m. pasaulio vandens sporto čempionate Navikonis dalyvavo dvejose rungtyse. 100 m plaukimo laisvu stiliumi rungtyje liko 39-as.
Magdalena Eriksson
Magdalena Erikson (Magdalena Lilly Eriksson, g. 1993 m. rugsėjo 8 d., Stokholmas, Švedija) – Švedijos futbolininkė, gynėja.
Karjera
Futbolą žaisti pradėjo Švedijoje. Pirmuoju profesionaliu klubu tapo Hammarby.
Vėliau tęsė karjerą Djurgårdens IF, Linköpings FC (Švedija).
O 2017 m. persikėlė į Chelsea FC (Anglija).
Kim Woo-jin
Kim Vu Džinas (g. 1992 m. birželio 20 d.) – Pietų Korėjos šaulys iš lanko. Pasaulio ir olimpinis rekordininkas.
2016 m. vasaros olimpinės žaidynės
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse šaudymo iš lanko varžybų atrankiniame raunde pasiekė naują pasaulio rekordą individualioje rungtyje – 700 taškai. Komandinėje rungtyje finale kartu su Pietų Korėjos rinktine (su Ku Bon-chan ir Lee Seung-yun) nugalėjo JAV rinktinę ir pirmą kartą tapo olimpiniu čempionu.
Žviliūnai
Žviliūnai – kaimas Anykščių rajono savivaldybės šiaurės vakaruose, 16 km į šiaurę nuo Troškūnų, prie Vašuokos upės. Šiaurinė kaimo dalis yra Kupiškio rajone.
Istorija
Žviliūnai (Zwiluny) minimi 1765 m. Ukmergės apskrities seniūnijų inventoriuose, priklausė Lietuvos didžiajam kunigaikščiui.
XX a. viduryje buvo Žviliūnų apylinkė, kurios centras buvo Mickapetris.
Pamela Travers
Pamela Lindon Trevers (, 1899 m. rugpjūčio 9 d. – 1996 m. balandžio 23 d.) – australų kilmės britų rašytoja, žurnalistė, aktorė. Žymiausias kūrinys – knygų serija apie pašėlusią auklę Merę Popins.
1977 m. Pamelai Trevers įteiktas Britanijos imperijos ordinas.
Raspberry Pi
Raspberry Pi – nedideli (banko kortelės ar cigarečių pakelio dydžio) vienos plokštės kompiuteriai. Plėtojami britiško fondo Raspberry Pi. Sandara pagrįsta Broadcom kompaktine sistema (System-on-a-Chip) su ARM procesoriais.
Pradinis sumanymo siekis buvo skatinti informatikos ugdymą mokyklose ir besivystančiose šalyse. Tačiau pradinis modelis paplito labiau, nei tikėtasi. Dėl nedidelės kainos, modalumo ir atviro dizaino jis naudojamas labai plačiai, pvz., meteorologijoje, kaip žaidimų konsolė ar žiniatinklio serveris.
Serijos ir kartos
Kiekviena iš trijų Raspberry Pi serijų turi po kelias išleistas kartas. Visi Raspberry Pi modeliai gaminami su ARM procesoriais, tačiau ne visos serijos turi grafinius procesorius ir palaiko grafinę išvestį.
Jungtys
Raspberry Pi kompiuteriai turi programuojamas jungtis. Jos leidžia programuojant kontroliuoti kontaktų signalus, taip valdant išorinius prietaisus kaip LED diodai ar nedideli elektriniai motorai. Modeliai, turintys 40 kontaktų jungtį (40-pin GPIO jungtis): Raspberry Pi Zero ir Zero W jungtys neturi kištukų. Juose yra skylutės, leidžiančios prilituoti laidus.
Įvestis/Išvestis
Visi Raspberry Pi modeliai, išskyrus Pi Zero turi HDMI arba micro-HDMI jungtis, leidžiančias prijungti išorinius monitorius. Raspberry Pi 1, 2, 3 ir 4 modeliai taip pat turi 3,5mm audio ir bent vieną USB jungtį. Šios serijos „B“ modeliuose yra ir laidinio interneto RJ-45 jungtis.
Operacinės sistemos
Taip pat yra trečių šalių operacinės sistemos kaip Ubuntu, Windows 10 IoT Core ar LibreELEC, pritaikytos veikti ant Raspberry Pi kompiuterių.
Pardavimai
Iki 2015 m. buvo parduoti daugiau nei penki milijonai Raspberry Pi kompiuterių, taip jie virto geriausiai parduodamais Jungtinėje Karalystėje sukurtais kompiuteriais. 2017 m. kovą jau buvo parduoti 12,5 mln. vienetai ir Raspberry Pi tapo trečiu geriausiai parduodamu bendros paskirties kompiuteriu, po kompanijos Apple kuriamų Macintosh ir kompiuterių su Windows operacine sistema.
Šaltiniai
<div class="references-small" style="list-style: decimal; -moz-column-count: 2; column-count: 2; -webkit-column-count: 2">
Perto monetų kalykla
Perto monetų kalykla – valstybinė įmonė Perte, Australijoje, oficiali Australijos aukso luitų gamintoja. Priklauso Vakarų Australijos vyriausybei. Įkurta 1899 m. Vakarų Australijos kasyklose iškastam auksui gryninti ir Britų imperijos auksinių soverenų bei pusės soverenų monetoms kalti. Buvo vienas iš trijų Didžiosios Britanijos karališkosios monetų kalyklos (Royal Mint) padalinių Australijoje; kiti du – Sidnėjaus ir Melburno monetų kalyklos, šiuo metu nebeveikiančios. Gamina ir saugo aukso, sidabro ir platinos luitus bei progines, kolekcines monetas ir kitus brangiųjų metalų dirbinius. Iki 1983 m. gamino ir apyvartines Australijos monetas iš netauriųjų metalų. Įsikūrusi Rytų Perte, neoromaninio stiliaus pastate (įtrauktas į Vakarų Australijos kultūros paveldo sąrašą). Lankoma turistų, yra parduotuvė, aukso ekspozicijos, rengiamos ekskursijos.
Perdirba apie 90 % Australijoje iškasto aukso; luitų ir monetų gamybai naudoja ir importuotus metalus. Kasmet pagamina apie 13 % visos pasaulio tauriųjų metalų luitų ir monetų produkcijos. 2018 m. kalykla pagamino ir pardavė aukso, sidabro ir platinos dirbinių už 18,9 mlrd. Australijos dolerių.
Kalykloje saugoma didžiausia ir vertingiausia pasaulio moneta – „Australijos kengūros vienos tonos auksinė moneta“ (Australian Kangaroo One Tonne Gold Coin). Monetos svoris – viena tona, skersmuo – apie 80 cm, storis – virš 12 cm. Moneta pagaminta 2011 m. iš gryno, 99,99 %, aukso. 2012 m. įrašyta į Gineso rekordų knygą. Monetos vertė – daugiau nei 50 mln. Australijos dolerių.
San Marino stadionas
San Marino stadionas kartais vadinamas Olimpiniu (Seravalės) stadionu – įvairių paskirčių stadionas Seravalėje, San Marine.
Istorija ir aprašymas
Atidarytas 1969 m. Renovuotas 2009 ir 2014 m.
Stadionas yra pilnai sėdimas stadionas, kuriame yra 6 664 vietos. Šiame stadione San Marino rinktinė yra pralaimėjusi didžiausiu skirtumu – 13–0, 2006 m. rugsėjo mėnesio rungtynėse prieš Vokietiją. 2013 m. 8–0 pralaimėjo Anglijai bei tokiu pat rezultatu Ukrainai. Vienintelis rinktinės laimėjimas buvo 2004 m. draugiškose rungtynėse, 1–0 laimėjus prieš Lichtenšteiną.
Teleckojės ežeras
Teleckojės ežeras (, alt. Алтын Кӧл) – ežeras Rusijoje, Altajaus Respublikoje, Altajaus kalnuose, 436 m aukštyje. Ilgis šiaurės – pietų kryptimi 77,7 km, plotis iki 2,5 km. Telkšo tektoninėje įduboje, sudarytoje iš dviejų dalių: siauros ir gilios pietinės, bei platesnės, atskirtos povandeniniu kalnagūbriu, šiaurinės. Labai gilus (iki 325 m). Krantai statūs, uolingi, supa 2000–2500 m aukščio kalnagūbriai. Į Telckojės ežerą suteka apie 70 upių, iš kurių didžiausia – Čulyšmanas (įteka pietuose). Šiaurėje išteka Bija (Obės baseinas). Ledo danga nepastovi, dažniau užšąla tik plačioji dalis, pakrantės. Vanduo labai skaidrus (iki 14 m).
Ežere aptinkama 14 žuvų rūšių (taimeniai, kiršliai, lenokai, sykai, ešeriai ir kt.).
Teleckojės ežeras – svarbus regiono turistinis objektas. Pakrantėse yra 3 gyvenvietės: Artybašas, Jogačas ir Jajliu. Teleckojės pavadinimą sukūrė rusai pagal aplinkines altajiečių tautas, save vadinančias telesais. Patys altajiečiai ežerą vadina Altynkioliu – „aukso ežeru“.
Burundžio genocidas
Nuo Burundžio nepriklausomybės 1962 m. šalyje vyko du genocido atvejai – 1972 ir 1993 m. 1972 m. tutsių vadovaujama armija išžudė hutus, o 1993 – hutai masiškai žudė tutsių gyventojus. Šios žudynės buvo ištirtos Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos 2002 m.
1972 m. genocidas
Šeštame dešimtmetyje Burundyje buvo 86 procentai hutų, 13 – tutsių ir 1 – tva tautybės gyventojų, tačiau visu šiuo laikotarpiu tutsiai užėmė vadovaujamas pareigas politikoje ir kariuomenėje. Po pirmųjų 1965 m. rinkimų parlamento daugumą laimėjo hutai, tačiau šalies karalius Ntare V parlamentui vadovauti paskyrė vieną savo draugų iš tutsių. Tai labai supykdė hutus ir jie surengė valdžios perversmą. Karalius pasitraukė iš šalies, tačiau perversmas buvo nesėkmingas.
1972 m. balandžio 27 d. šalies pietuose hutai pradėjo riaušes prieš valdančiuosius tutsius. Jie žudė visus sutiktus tutsius bei hutus, kurie nesutikdavo prisijungti prie riaušių. Šių atvejų metu buvo nužudyta iki 1 200 žmonių.
Netrukus po šių įvykių šalies vyriausybė ėmėsi atsako ir kariuomenė daugumoje šalies miestų nužudė iki 210 000 hutu kilmės gyventojų. Keli šimtai tūkstančių buvo priversti palikti šalį ir išsikėlė į kaimynines šalis, daugiausiai Tanzaniją.
1993 m. genocidas
1993 m. birželį hutai laimėjo parlamento rinkimus ir suformavo savo vyriausybę. Netrukus po rinkimų prasidėjo masiniai neramumai tarp hutų ir tutsių. Neramumų viršūnė buvo 1993 m. spalio 21 d., kai buvo nužudytas hutų remiamas prezidentas Melchior Ndadaye ir šalis tapo masinio karo lauku. Hutų pajėgos žudynėmis atsakinėjo į prezidento nužudymą. Aukomis tapo apie 25 000 tutsių. Bandydami įvesti tvarką Burundžio kariai ir tutsių civiliai atakavo hutus, įskaitant ir nekaltus civilius. 2002 m. Jungtinių Tautų Saugumo Taryba šias žudynes įvardijo kaip genocidą.
Fridolina Rolfö
Fridolina Rolfio (Fridolina Rolfö, g. 1993 m. lapkričio 24 d., Kungsbakoje, Švedijoje) – Švedijos futbolininkė, puolėja.
Karjera
Futbolą žaisti pradėjo Švedijoje. Pirmuoju profesionaliu klubu tapo Tölö IF.
Vėliau tęsė karjerą Jitex BK, bei Linköpings FC (Švedija).
O 2017 m. persikėlė į FC Bayern München (Vokietija).
2019 m. perėjo į VfL Wolfsburg (Vokietija).
O 2021 m. pasirašė sutartį su Barcelona (Ispanija).
Rinktinės
Nuo 2015 m. kviečiama į nacionalinę rinktinę.
Antanava (Anykščiai)
Antanava – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Kurklių.
Gėlavandeniai ešeriai
Gėlavandeniai ešeriai (Perca) – ešerinių (Percidae) šeimos žuvų gentis.
Rūšys
Sudaro kelios gėluosiuose šiaurinių vidutinių platumų bei Australijos vandens telkiniuose paplitusios rūšys:
Portugalijos futbolo varžybos 1990–1991 m.
Portugalijos futbolo varžybos 1990–1991 m.
Saduvka
Saduvka – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Naujo Strūnaičio.
Puciacinas
Puciacinas (arba Puciatinas, Putiatinas) – buvusi gyvenvietė Baltarusijoje, 1 km į šiaurės rytus nuo Jaznos.
Istorija
Dvarvietė priklausė Korsakams. XIX a. minimas dvaras ir palivarkas, priklausę Jaznos valsčiui. Buvo kaimo seniūnija, palivarke stovėjo medinė cerkvė.
Žukauščina (Šarkauščina)
Žukauščina – kaimas Baltarusijos šiaurėje, 15 km į pietvakarius nuo Šarkauščinos.
Istorija
XIX a. priklausė Pastovių valsčiui, čia gyveno katalikai ir stačiatikiai.
Vaidagai (reikšmės)
Vaidagai gali reikšti:
RMS Carmania (1905)
RMS Carmania – britų kompanijos „Cunard Line“ („Cunard Steamship Line Shipping Company“) keleivinis laineris, kuris Pirmojo pasaulinio karo metais buvo naudojamas kaip pagalbinis kreiseris Britų karališkajame kariniame jūrų laivyne. 1914 m. rugsėjo 14 d., prie Trindado salyno, „Carmania“ stojo į kovą su pagalbiniu kreiseriu „Cap Trafalgar“. Tai buvo pirmoji tokio tipo laivų kova, kurią laimėjo „Carmania“.
Kūrimo istorija ir konstrukcija
1897 metais vokiečių laineris „Kaiser Wilhelm der Grosse“ pelnė Žydrąją Atlanto juostą. Po trejų metų Žydroji juosta atiteko kitam vokiečių laineriui – „Deutschland“, o tai sustiprino Britanijos budrumą. Reikia paminėti, kad Admiraliteto spėjimai pasitvirtino – Pirmojo pasaulinio karo pradžioje dauguma keleivinių lainerių, tarp kurių ir „Kaiser Wilhelm der Grosse“, tapo reideriais.
Tuo metu „Cunard Line“ patyrė tam tikrų finansinių sunkumų, todėl Didžiosios Britanijos valdžia buvo pasirengusi skirti 2,6 mln svarų sterlingų subsidiją, skirtą kompanijos vadovui, lordui Iverklaidui, tam, kad pastatytų du naujus lainerius – „Lusitania“ ir „Mauretania“.
Pagrindine projekto problema tapo tai, kad garo mašinos negalėjo išvystyti tokio greičio, o garo turbinos nebuvo išbandytos panašiems tikslams. Todėl „Cunard Line“ pasiryžo savotiškam eksperimentui – pastatyti du pakankamai didelius, vienodus, dviejų kaminų lainerius, bet vieną iš jų aprūpinti garo mašinomis (juo tapo „Caronia“), o kitą Parsonso garo turbinomis. Pastarajam laineriui buvo suteiktas „Carmania“ vardas. Siekiant užtikrinti eksperimento grynumą, abu laivai buvo statomi toje pačioje laivų statykloje. Būtent „Carmania“ įrodė garo turbinų naudojimo tikslingumą dideliuose keleiviniuose laivuose.
1905 m. gruodžio 2 d. „Carmania“ išplaukė į savo pirmąjį transatlantinį reisą, vadovaujant kapitonui Džonui Pričardui. Kelionėje laivą sulaikė atlantinės žiemos audros, o kelionė truko maždaug 7 dienas 9 valandas ir 30 minučių.
Carmania iki Pirmojo pasaulinio karo
„Carmania“ ir „Caronia“ kursavo keleiviniu reisu Liverpulis – Kvinstaunas – Niujorkas. „Carmania“ plaukiojo be jokių incidentų iki tol, kol 1910 m. liepą Liverpulio doke stovinčiame laive kilo didelis gaisras.