cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
SK Babīte
SK „Babite", o pilnu pavadinimu Sporta klubs Babīte  – Latvijos futbolo klubas iš Babytės.
Grimiačkai
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
SK Babīte
Namų stadionas įsikūręs rajono centre - Pinkiuose. Būta galybių rungtyniauti Rygos arba Salaspilio stadionuose.
Istorija
Klubas įsikūrtas 2015 m. Babytės miestelyje, nuo Rygos centro nutolusiame vos per 12 km.
Iš pradžių rungtyniavo Antroje lygoje. 2016 m. tapo Latvijos futbolo Pirmos lygos nugalėtojais ir iškovojo teisę dalyvauti Virsliga.
2017 m. klubas dalyvavo tarptautiniame „Žiemos taurės 2017“ turnyre, kartu su Latvijos, Lietuvos, Estijos elitinių lygų klubais. 2017 m. Virsliga dalyvavo "Babīte/Dinamo" pavadinimu.
Viso 2017 m. sezono metu klubą lydėjo lažybų ir sutartų rungtynių šleifas, kilo įtarimų jau prieš sezoną, per draugiškas rungtynes. Sužaidus 12 turų Virsliga buvo nuspręsta šią komandą pašalinti iš čempionato. Įvardinta priežastis: už garbingo ir sąžiningo žaidimo principų nesilaikymą. Klubo rezultatai buvo anuliuoti. Anuliuoti ir dublerių čempionato rezultatai.
Klubo logotipas ir spalvinė gama
Ovalo formos logotipe užrašas SK Babite, o pats ovalas geltonos spalvos. Kartais prie logo vaizduojama bitė.
Komanda rungtyniavo geltonai juodomis aprangomis. Kojinės ir šortai juodi, o marškinėliai juodai-geltonais dryžiais, kurie horizontaliai vaizduojami. Kartais žaidžia raudonomis aprangomis.
JEF United Chiba
Istorija
Klubo ištakos siekia 1946 m., kai buvo įkurtas Furukawa Electric SC.
Klubas nuo 1993 m. žaidė aukščiausioje šalies lygoje, o 2009 m. liko paskutinėje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną.
Gor Mahia FC
Gor Machijos futbolo klubas arba Nairobio „Gor Machia“, o angliškuose šaltiniuose žinomas Gor Mahia Football Club, o trumpai Gor Mahia FC pavadinimu – profesionalus Kenijos futbolo klubas, įsikūręs Nairobyje.
JEF United Chiba
Istorija
Nuo 2010 m. žaidžia J2 lygoje.
Gor Mahia FC
Istorija
Klubas buvo suformuotas 1968 m. vasario 17 d.
JEF United Chiba
Sezonai
Šaltiniai:
Sudėtis
Atnaujinta; 2019 m. rugsėjo 7 d.
Gor Mahia FC
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Miesto stadione, kuris talpina 15 tūkst. žiūrovų.
Vickers Vulcan
Vickers Vulcan – XX a. trečiame dešimtmetyje Didžiosios Britanijos įmonės „Vickers Limited" karinio bombonešio pagrindu sukurtas vienmotoris biplanas, 6-8 keleiviams skirtas avialaineris. Dėl savo gremėzdiškos formos ir prastų skrydžio savybių šis lėktuvas gavo pravardę „Skraidanti kiaulė" (angl. „Flying Pig“).
Istorija
„Vickers Vulcan“ konstruktorius Redžinaldas (Reksas) Pirsonas (angl. Reginald Kirshaw Pierson) kūrė dvimotorio „Vimy Commercial" pagrindu. Pastarasis lėktuvas, savo ruožtu, buvo I Pasaulinio karo meto medinės konstrukcijos bombonešio „Vicker Vimy" civilinė modifikacija (kituose šaltiniuose minimas ir bendrumas su "Vickers Vernon"). Lyginant su originalu, buvo pertvarkytas - praplatintas ir paaukštintas fiuzeliažas, jo priekyje sumontuotas toks pats kaip pirmtake naudotas variklis „Rolls-Royce Eagle VIII". Variklio tiekėju buvo ne gamintojas, o „Aircraft Disposal Co." (Airdisco) - įmonė tarpininkė, pardavinėjusi valstybės karo atsargas. Taip išnaudojant egzistuojančius bombonešių gamybos pajėgumus ir perteklines variklius atsargas, buvo siekiama sumažinti gamybos, o naudojant tik vieną variklį – ir eksploatacinius kaštus.
„Vulcan“ buvo biplanas su ovalo formos didelio skersmens fiuzeliažu, kuris visiškai užėmė tarpą tarp vienodo dydžio sparnų. Fiuzeliažo šonuose buvo įrengti didelii langai, užtikrinę puikų vaizdą keleiviams. Piloto kabina buvo atvira, įrengta lėktuvo priekyje virš variklio skyriaus. Važiuoklė – tradicinė, triratė, fiksuota. Uodega buvo paveldėta iš pirmtako, biplano tipo.
„Vulcan“ pasirodė sunkesnis nei buvo projektuotas, todėl jam numatytas variklis buvo per silpnas. Į paskutinius du pagamintus šio tipo orlaivius buvo sumontuoti galingesni varikliai „Napier Lion", tačiau tai tik nežymiai pagerino charakteristikas.miniatiūra|Fiuzeliažo schema. Žurnalas "Les Ailes", 1922 m. liepos  d.Pirmasis prototipo skrydis įvyko 1922 m. gegužės mėn. Lėktuvą Bruklendų (angl. Brooklands, Sario (angl. Surrey) grafystė) aerodrome išbandė kompanijos pilotas S. Kokerelis (angl. S. Cockerell). Užsakymą dar orlaivio projektavimo stadijoje pateikusiai aviakompanijai „Instone Air Line“ pirmasis orlaivis buvo pristatytas 1922 m. gegužės 30 d. ir birželio 1 d. atliko pirmą komercinį reisą maršrutu Londonas - Paryžius, nors vėliau dažniausiai buvo naudojamas reisams į Briuselį. Tais pačiais metais užsakovui buvo pateiktas antrasis lėktuvas (Nr. G-EBDH) ir pirmasis krovininis jo variantas (Nr. G-EBEA). Krovininis variantas netenkino užsakovo ir buvo perdarytas į keleivinį. Jau pradėto gaminti antrojo krovininio lėktuvo (Nr. G-EBEM) užskaymą „Instone Air Line“ atšaukė. Su šiuo lėktuvu „Vickers" dalyvavo 1922 m. „King’s Cup Air Race" lenktynėse. 1926 m. jį įsigijo verslininkas leslis Hamiltonas (angl. Leslie Hamilton) ir naudojo pervežimams Italijoje.
1924 m. vykdant valstybės inicijuotą D. Britanijos aviakompanijų sujugnimą, visi „Instone Air Line“ lėktuvai atiteko jos įpėdinei „Imperial Airways“. miniatiūra|Vickers Vulcan Type 74 Nr. G-EBLB. Šis lėktuvas sudužo 1928 m. rugpjūčio mėn.Australijos oro linijų bendrovė „Qantas“ atsisakė įsigyti du užsakytus lėktuvus po to, kai pirmasis pateiktas aparatas karštame Australijos klimate (bandymų metu temperatūra siekė apie 40 C) parodė prastesnius nei sutartimi garantuoti skrydžio parametrai, nepaisant to, kad „Vickers" savo sąskaita buvo atsuntusi orlaivį bandymams.
Dėl šios priežasties „Vickers" pamėgino modifikuoti orlaivį. Modernizacija apėmė galingesnio variklio – „Napier Lion" naudojimą. Taip buvo modernizuoti du paskutiniai serijiniai orlaiviai, gavę naują pavadinimą – „Type 74". Du šios modifikacijos lėktuvai (Nr. G-EBFC ir G-EBLB) 1924 m. gruodžio ir 1925 m. gegužės mėn. buvo pristatyti „Imperial Airways“.
Modifikacijos
miniatiūra| Schema ir skerspjūvis
Suprojektuoti, bet nepastatyti variantai:
Operatoriai
miniatiūra|Aviakompanijos „Qantas“ atmestas „Vickers Vulcan Type 61“ Nr. G-EBET
Techniniai duomenys
Duomenys iš: Andrews, C.F., Morgan, E.B., Vickers Aircraft since 1908
Paramotėlis
Paramotėlis – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 12 km nuo Naudvario.
Gran Sasas
Gran Sasas (it. Gran Sasso d’Italia, „didžioji Italijos uola“) – kalnų masyvas centrinėje Italijoje, Abrucų regione. Tai yra aukščiausia Apeninų vieta – 2912 m. Gran Saso kalnas yra centrinė Gran Sasso e Monti della Laga nacionalinio parko, įsteigto 1993 m., vieta. Kalnas 132 km nutolęs nuo šalies sostinės Romos.
2005 m. 2424 m aukščio kalnyno viršukalnė Gendarme buvo pervadinta Jono Pauliaus II vardu. . Popiežius dažnai lankydavosi šiuose kalnuose, mat jie jai priminė gimtąją Lenkiją.
Pranas Stakauskas
Pranas Stakauskas (1860 m. lapkričio 9 d. Vabalninke – 1939 m. rugpjūčio 9 d. ten pat) – darbininkas, knygnešys, žymus draudžiamos lietuviškos spaudos platintojas Biržų krašte.
Biografija
P. Stakauskas buvo darbininkas. Žinomus lietuviškus leidinius – „Aušrą“, „Šviesą“, „Žemaičių ir Lietuvos apžvalgą“ ir kitus laikraščius bei knygas – daugiausiai platino Vabalninke (dab. Biržų raj.) ir apylinkėse. Caro žandarų buvo persekiotas, areštuotas, kankintas. Sudaryta byla teisme.
P. Stakausko atminimas įamžintas Kaune, Knygnešių sienelėje prie Vytauto Didžiojo karo muziejaus.
HD 215497 b
HD 215497 b – egzoplaneta, skriejanti apie K3V spektrinės klasės žvaigždę HD 215497, esančią Tukano žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 142,2 šviesmečio (43,6 parseko).
HD 215497 b yra į Neptūną panaši dujinė milžinė. Planetos masė siekia 6,3566 Žemės masės, o spindulys – apytikriai 0,214 Jupiterio spindulio. Apie savo žvaigždę planeta apskrieja per maždaug 3,93 paros, jos orbitos didysis pusašis yra 0,047 av, o ekscentricitetas – 0,16. HD 215497 b pusiausvyros temperatūra – 984 K.
Bharata Munis
Bharata Munis  – senovės Indijos teatrologas, muzikologas, dramaturgas. Jam priskiriama veikalo apie sanskritiškąją dramą „Natjašastra“ autorystė. Spėjama, kad jis gyvenęs tarp I a. pr. m. e. ir III a. m. e.
Bharata laikomas indų klasikinės dramos pradininku, jo „Natjašastros“ pagalba susiformavo indiškas suvokimas apie emocijas (rasa), muzikos klasifikaciją ir teorijas.
2016 m. Elitinės jaunių lygos sezonas
2016 m. SHARP Elitinė jaunių lyga – aukščiausio lygmens Lietuvos jaunimo futbolo varžybos, kurias sudarė U-19 ir U-17 amžiaus grupių divizionai.
Sezono apžvalga
Trečiasis Elitinės jaunių lygos sezonas vyko tik dviejų ratų sistema (14 turai) 2016 metų rudenį ir žiemą, kadangi Lietuvos futbolo federacija nusprendė nuo 2017 metų sezono visas jaunių pirmenybes vykdyti pavasario–rudens sezonu. Čempionato oficialu remėju tapo įmonė SHARP, kurios vardas buvo įtrauktas į lygos pavadinimą.
EJL U19 čempionų titulą apgynė panevėžiečiai, o U-17 divizione dominavo Vilniaus FM-FK „Žalgiris“, kuri tapo pirmąja komanda, laimėjusi visas sezono rungtynes.
Iš čempionato iškrito Kėdainių FK „Nevėžio“ U-19 komanda, kuriai 2016 m. sezonas tapo debiutiniu ir iki šiolei vieninteliu Elitinės jaunių lygos istorijoje. Antirekordą pasiekė FM „Ateitis“ U-17: pirmąkart Lietuvos jaunių futbolo istorijoje titulą ginanti organizacija užėmė paskutinę 8 vietą ir iškrito iš elitinio diviziono.
Apdovanojimų ceremonija gruodžio 10 dieną buvo surengta Alytaus miesto teatre, kuriame pagerbtos komandos prizininkės ir individualius prizus pelnę žaidėjai.
Turnyro lentelė
EJL U19 divizionas
EJL U17 divizionas
Rezultatai
EJL U19 pirmas ir antras ratas (2016 08 23 – 12 08)
EJL U17 pirmas ir antras ratas (2016 08 23 – 11 25)
Sezono laureatai
Geriausias EJL U19 vartininkas: Gytis Jakubaitis (Panevėžio FA-PRSSG-FK „Panevėžys“)
Geriausias EJL U19 gynėjas: Kipras Kažukolovas (NFA 2000)
Geriausias EJL U19 saugas: Vaidas Kavaliauskas (Panevėžio FA-PRSSG-FK „Panevėžys“)
Geriausias EJL U19 puolėjas: Ernestas Albrikas (Klaipėdos FM-FK „Atlantas“)
Rezultatyviausias EJL U19 žaidėjas: Ernestas Albrikas (Klaipėdos FM-FK „Atlantas“)
Naudingiausias EJL U19 čempionato žaidėjas: Rokas Filipavičius (Klaipėdos FM-FK „Atlantas“)
Geriausias EJL U17 vartininkas: Nojus Šulnis (Vilniaus FM-FK „Žalgiris“)
Geriausias EJL U17 gynėjas: Aidas Batvinskas (Vilniaus FM-FK „Žalgiris“)
Geriausias EJL U17 saugas: Renatas Banevičius (FA „Dainava“)
Geriausias EJL U17 puolėjas: Ernestas Andriušis (Vilniaus FM-FK „Žalgiris“)
Rezultatyviausias EJL U17 žaidėjas: Renatas Banevičius (FA „Dainava“)
Rezultatyviausių žaidėjų sąrašas
EJL U19 diviziono rezultatyviausi žaidėjai
1. Ernestas Albrikas (Klaipėdos FM-FK „Atlantas“) – 15 įvarčių
2. Paulius Obolevičius (Panevėžio FA-PRSSG-FK „Panevėžys“) – 13 įv.
3. Vilius Giedraitis (Panevėžio FA-PRSSG-FK „Panevėžys“) – 9 įv.
4–7. Rokas Filipavičius (Klaipėdos FM-FK „Atlantas“), Ignas Kružikas (Vilniaus FM-FK „Žalgiris“), Edgaras Utkus ir Domantas Vitkus (NFA 2000) – po 7 įv.
EJL U17 diviziono rezultatyviausi žaidėjai
1. Renatas Banevičius (FA „Dainava“) – 14 įvarčių
2. Herkus Biekša (FA „Dainava“) – 9 įv.
3. Ernestas Andriušis (Vilniaus FM-FK „Žalgiris“) – 7 įv.
4–5. Benediktas Tomas Butler (Baltijos FA) ir Eimantas Lotužys (Vilniaus FM-FK „Žalgiris“) – po 6 įv.
Tadej Pogačar
Tadejus Pogačaras (Tadej Pogačar, 1998 m. rugsėjo 21 d.) – Slovėnijos dviratininkas, olimpinis medalininkas.
2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyrų masinio starto plento lenktynėse pelnė bronzos medalį.
Eskilstuna United DFF
Eskilstuna United DFF (SV Eskilstuna United Damfotbollsförening) – Švedijos futbolo klubas iš Eskilstunos. Šis straipsnis apie Švedijos moterų futbolo ekipą, kuri rungtyniauja moterų futbolo varžybose.
Istorija
Klubo ištakos siekia 2002 m. Rungtyniavo žemesnių pakopų pirmenybėse.
2013 m. Švedijoje įvyko moterų futbolo lygų restruktūrizacija, o klubas pateko į naujai įkurtą Elitettan. Tapo šios lygos nugalėtojomis ir pateko į aukščiausią divizioną.
Aukščiausioje šalies lygoje nuo 2014 m. sezono. Debiutantės liko septintoje vietoje.
2015 m. vos vienu tašku atsiliko nuo čempionių FC Rosengård ir tenkinosi antra vieta.
Pasiekimai
Damallsvenskan (D1)
Elitettan (D2)
Derventa
Derventa  – mietas ir savivaldybė šiaurės Bosnijoje ir Hercegovinoje, Serbų respublikoje. Į šiaurės vakarus nuo Dobojaus. Savivaldybė sudaryta iš vieno miesto ir 57 kaimų. 30 177 gyventojų (2013 m. duomenys).
Eskilstuna United DFF
Apranga
thumb|right|250px|[[2013 m. balandis]]
Sudėtis
Atnaujinta; 2022 m. balandžio 7 d.
Stadionas
Stadionas talpina 7,8 tūkst. žiūrovų.
Šveicarijos futbolo varžybos 1921–1922 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 1921–1922 m.
Paramotis (Telšiai)
Paramotis – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 14 km nuo Luokės.
Agamemnono pasiuntiniai pas Achilą
thumb|250px|Agamemnono pasiuntiniai pas Achilą, [[1801 m., Nacionalinė dailės mokykla, Paryžius, Prancūzija.]]
Agamemnono pasiuntiniai pas Achilą  – Žano Ogiusto Dominiko Engro aliejinės tapybos darbas, nutapytas 1801 m. Paveikslo matmenys: 110 × 155 cm. Skirtas prestižinėms Prix de Rome (Romos prizo) varžyboms. Eksponuojamas Nacionalinėje dailės mokykloje (École nationale supérieure des beaux-arts), Paryžiuje.
Istorija
thumb|left|[[Achilas ir Patroklas, detalė]] Paveikslas vaizduoja epizodą iš Senovės graikų poeto Homero poemos „Iliada“, kuriame karvedys Achilas atsisako klausyti Mikėnų karaliaus Agamemnono pasiuntinių, prašančių jį sugrįžti į Trojos karą.
Šiuo paveikslu Ž. O. D. Engras demonstravo savo meistriškumą atvaizduoti žmogaus figūras klasikinės istorijos paveikslų siužetuose. Pasiuntinių būryje stovintis Itakės valdovas Odisėjas, vaizduojamas apsisiautęs raudonu apsiaustu, buvo paveikslo temai nukopijuotas nuo pseudo – Fidijo skulptūros.
Paveikslas yra neoklasicistinio stiliaus ir priklauso prancūzų klasicistinio tapytojo Žako Lui Davido mokyklai, kurio studiją Ž. O. D. Engras lankė. Taip pat didelės įtakos turėjo John Flaxman kūryba, kurio darbai buvo demonstruoti Pirmojoje Paryžiaus parodoje. Už šį kūrinį varžybose tapytojas laimėjo antrąją vietą ir gavo stipendiją studijuoti Romoje Vila Medici, garsiausioje prancūzų meno mokykloje Italijoje. Pirmąją varžybų vietą laimėjo būsimasis prancūzų istorinio žanro tapytojas bei litografas Žiulis Antuanas Votieras (Jules Antoine Vauthier, 1774–1832).
Vesta Šumilovaitė
(g. 1983 m. rugpjūčio 5 d.) – Lietuvos aktorė, diktorė.
Biografija
Vaidina Keistuolių teatre ir teatro laboratorijoje „Atviras ratas”.
Debeikių I tvenkinys
Debeikių I tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Anykščių rajone, 1 km į pietvakarius nuo Debeikių miestelio. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Aknystos intakas) 2,9 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,16 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 135,6 m. Pasroviui iškart telkšo Debeikių II tvenkinys. Krantai žemi. Aplinkui plyti dirbami laukai. Šalia įsikūręs Meldučių kaimas. Į pietus nutiestas kelias.
Tiltas per Kvai upę (filmas)
Tiltas per Kvai upę – 1957 m. JK režisieriaus Deivido Lyno karinė drama pagal to paties pavadinimo Pjero Bulio romaną „Tiltas per Kvai upę“. Filmas laimėjo 7 Oskarus.
Siužetas
1943 metai. Anglų karo belaisviai patenka į japonų stovyklą Birmos džiunglėse, kurioje kali JAV karo belaisviai. Anglų belaisviams vadovauja pulkininkas Nikolsonas, kuris laikosi nuomonės, kad, jei jis ir jo kariai Singapūre pasidavė į nelaisvę karo vadovybės nurodymu, tai jis ir nelaisvėje lieka karo tarnyboje. Bendražygių tarpe jis palaiko discipliną ir į stovyklą įžygiuoja rikiuotėje. Nikolsonas negalvoja apie pabėgimą, nes laiko tai dezertyravimu. Jis nekreipia dėmesio į JAV karo vado Širzo žodžius, kad tai ne tarnyba, o pragaras ir yra tik du keliai iš jo, – mirti arba pabėgti ir mirti džiunglėse.
Bet japonų stovyklos vadui pulkininkui Saitui nesvarbu kuo save laiko anglai: kariais ar belaisviais. Jis turi įsakymą iki gegužės 12 d. pastatyti tiltą per Kvaijos upę, todėl visi belaisviai yra lygūs ir statyboje dirbs visi, nežiūrint į karinį laipsnį. Nikolsonas atkakliai siekia, kad būtų laikomasi Ženevos konvencijos dėl elgesio su karo belaisviais, pagal kurią karininkai atleidžiami nuo fizinio darbo. Saitas įsako visus karininkus uždaryti į karcerį, o Nikolsoną į vienutę saulės atokaitoje, kurioje vietos yra tik sėdti. Širzas ir du bendraminčiai ryžtasi pabėgimui, bet po susidūrimo su japonų sargybiniais, Širzas lieka vienas ir po ilgos kelionės upe bei džiunglėmis, pasiekia vietos gyventojų kaimelį. Šie duoda jam valtį ir Širzas išplaukęs į vandenyną, išsigelbsti.
Tilto statyba vyksta labai lėtai ir Saitui, už vadovybės įsakymo neįvykdymą, gresia harakiri. Jis visaip bando priversti anglų karininkus dirbti, bet Nikolsonas laikosi savo nuostatos. Galų gale, Rusijos-Japonijos karo pergalės metinių proga, Saito nusileidžia ir sutinka, kad belaisviams vadovautų anglų karininkai. Stovykloje paskelbiama amnestija.
Kitą dieną Nikolsonas su kitais karininkais apžiūri statybos aikštelę ir lieka labai nepatenkintas japonų inžinierių projektu. Jis pažada baigti statyboje sabotažus ir laiku pastatyti gerą tiltą. Jis nori, kad jo žmonės tikrai parodytų, ką gali. Karas ne amžinas. Pasibaigus karui visi galės didžiuotis, kad anglų belaisviai pastatė tokį nuostabų tiltą.
Išsigelbėjęs Širzas patenka į karininkų ligoninę Ceilone. Čia jis ilsisi paplūdimyje, flirtuoja su medicinos seserimis ir ruošiasi demobilizacijai. Ligoninėje jį aplanko majoras Vordenas ir pasiūlo dalyvauti statomo tilto sprogdinimo operacijoje. Širzas ir dar du kariai vėl atsiduria Kvajos upės džiunglėse. Diversantų užduotis: susprogdinti, tilto atidarymo iškilmių proga, pravažiuojantį juo traukinį...
Aktoriai
ir kt.
Carl Schuhmann
Carl Schuhmann (1869 m. gegužės 12 d. – 1946 m. kovo 24 d.) – Vokietijos imperijos sportininkas, olimpietis. Varžėsi imtynių, sunkiosios atletikos, gimnastikos ir lengvosios atletikos rungtyse. Keturių olimpinių aukso medalių laimėtojas.
Biografija
Atėnuose vykusiose pirmose moderniose 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vokietis dalyvavo net kuriose sporto šakose. Sunkiosios atletikos sunkumų kėlime dviem rankomis rungtyje sportininkas iškėlė 90 kg ir užėmė 4-ą vietą. Lengvosios atletikos varžybose jėgas išbandė šuolių į tolį, trišuolio ir rutulio stūmimo rungtyse, bet medalių nepelnė. Imtynių varžybose Schuhmann iškovojo auksą graikų-romėnų stiliaus rungtyje. Gimnastikos varžybose pelnyti tris aukso medaliai. Su Vokietijos nacionaline rinktine laimėjo komandinio skersinio ir komandinių lygiagrečių varžybas, bei auksas individualių atraminių šuolių rungtyje. Laimėjęs keturis aukso medalis vokietis tapo sėkmingiausiu 1896 m. olimpiados dalyviu.
1936 m. vasaros olimpinėse žaidynėse dalyvavo gimnastikos parodomojoje programoje.
Grodziskas (Sokulkos apskritis)
Grodziskas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suchovolios valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į šiaurės rytus nuo Suchovolios, apie 35 km į šiaurės vakarus nuo Sokulkos ir 60 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1947 m. gruodžio 6 d. įkurta Grodzisko Dievo Motinos tikinčiųjų globėjos parapija. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Debeikių II tvenkinys
Debeikių II tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Anykščių rajone, 1 km į vakarus nuo Debeikių miestelio. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Aknystos intakas) 2,7 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,22 km, plotis – iki 0,11 km. Yra 0,11 ha sala. Altitudė 131,9 m. Priešsroviui iškart telkšo Debeikių I tvenkinys, pasroviui iškart – Debeikių III tvenkinys. Krantai žemi, aplinkui plyti dirbami laukai.
MTK Hungária FC (moterys)
Budapešto MTK – Vengrijos futbolo klubas iš Budapešto. Šis straipsnis apie klubo moterų ekipą, kuri rungtyniauja aukščiausiame šalies divizione. Žinomos MTK Hungária FC pavadinimu.
Istorija
2002 m. klubo moterų futbolo ekipa buvo suburta. Rungtyniavo Női NB I ir septynis kartus tapo čempionėmis.
Atstovavo šaliai UEFA moterų čempionių lyga.
2016 m. Ispanijos Grand Prix
'''2016 m. Ispanijos Grand Prix''' – 5-tasis 2016 m. Formulės 1 sezono etapas. Jis vyko gegužės 13-15 dienomis Katalonijos trasoje.
Holodolina
Holodolina – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suchovolios valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
2016 m. Ispanijos Grand Prix
Lenktynes laimėjo Red Bull komandoje debiutavęs olandas Max Verstappen. Jis tapo jauniausiu Formulės 1 lenktynių nugalėtoju – jam buvo 18 metų ir 228 dienos.
Holodolina
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
JAV Mergelių Salų vėliava
thumb|250px|JAV Mergelių Salų vėliava. Proporcijos – 2:3 [[Vaizdas:FIAV_110000.svg|20px]]
JAV Mergelių Salų vėliava – Jungtinių Amerikos Valstijų valdos Karibuose – Mergelių Salų oficialus simbolis. Tai baltame pagrinde pavaizduotas supaprastintas JAV herbas (auksinis baltagalvis erelis su skydu, strėlėmis ir laurų šakele), iš šonų įrėmintas mėlynomis raidėmis V ir I (iš Virgin Islands = Mergelių Salos).
Draugupė
Draugupė (, nuo 1938 m. Schluchtbach) arba Okuniovka – upė Rusijoje, Kaliningrado srityje, Krasnoznamensko ir Gusevo rajonuose, Eimenio (Įsruties baseinas) kairysis intakas.
Prasideda laukuose apie 1,5–2 km į pietryčius nuo Kusų, aukštupyje teka į vakarus, ties buvusiu Apšriūtų kaimu pasuka į šiaurės vakarus, žemupyje – vėl į vakarus; ties buvusiu Šupinių kaimu įteka į Eimenį 10 km nuo jo žiočių. Vagos plotis 5–10 m, gylis 0,5 m. Vidutinis srovės greitis 0,2 m/s. Aukštupys ir vidurupis reguliuotas. Intakai (abu dešinieji): Kusupė ir Padraugupė.
Buvusios gyvenvietės prie Draugupės: Vasantkiemiai, Bednoriai, Juodžiai, Apšriūtai, Kišai, Vidgiriai, Draugupėnai, Pašlaičiai, Eimeniškiai, Šupiniai.
Upė minima nuo XVI a. vidurio (1554 m. Drapupe, 1556 m. Dragupe, 1590 m. Tragupe). Ankstesnis pavadinimas – Dravupė, sietinas su šaknies Drav- vietovardžiais (Dravanta, Dravinga, Draverna).
Gondžai
Gondžai (savivardis – Ngbanya, Gbanya, Gvanya) – tauta, gyvenanti Vakarų Afrikoje, dabartinės Ganos šiaurės rytuose. Kalba gondžų kalba (ngbanyato, agbanyito, guang), kuri priklauso Nigerio – Kongo kalbinei šeimai, kva kalboms (guangų grupei). Ji gimininga nauri, čumburungų, kračių ir kitoms guangų grupės kalboms.
Arealas
Gondžų gyvenamas arealas yra dabartinėje šiaurės rytų Ganoje, kur išsidėstę siaura ilga juosta Šiaurės regiono pietuose, į rytus nuo Oti upės. Didžiausias miestas yra Salaga. Nors teritorija pagal plotą yra palyginus didelė, nemaža dalis gondžų žemių yra retai gyvenamos ar negyvenamos. Gondžų teritorijoje gyvena is smulkesnės šiaurinės guang tautelės: nauriai, kračiai, čumburungai, dvangai, kplangai, kiode ir kt. Per gondžų teritoriją teka Baltoji Volta. Juodoji Volta yra laikoma pietine jų teritorijos riba. Nemažos gondžų diasporos gyvena į rytus nuo Oti upės. Tarp jų yra nkonjai ir fodo dab.Benino teritorijoje.
Gondžai ir guang tautos yra labiausiai į šiaurę nutolęs kva kalbomis kalbančių grupių regionas (išskyrus anufus, sudarančius enklavą tarp gurų tautų). Pietuose jų arealas ribojasi su brongų ir kitų akanų žemėmis, šiaurėje – su dagombų ir kitų gurų žemėmis. Nors lingvistiškai jie artimesni savo pietiniams kaimynams, kultūriškai buvo labiau veikiami iš šiaurės.
Istorija
Gondžų valstybės įkūrimas siejamas su XVII a. migrantais iš šiaurės, iš žlugusios Songajaus imperijos. Jie vadinosi Ngbanya ir davė pradžią dabartiniam gondžų savivardžiui. Šie mande grupės kalba kalbėję atsikėlėliai, vedami savo vado (džakpa), įsikūrė gondžų tarpe o ilgainiui konsolidavo jų gentis į vieną centralizuotą valstybę. Šį gentinį susivienijimą sudarė daug feodalinių darinių su centrais gyvenvietėse, tokiose kaip Jagbumas,Daboja, Tuluvė, Bolė, Gbuipė, Kpembeomas ir kt. Jų visų viršuje buvo iškeltas Jagbumas, kurio valdovas jagbumvura buvo laikomas visų gondžų valdovu.
Gondžų valstybė klestėjo iš prekybinių ryšių, kadangi buvo viena iš tarpininkių tarp akanų pietuose (iš kur buvo tiekiami vergai, auksas, dramblio kaulas, druska, kolos riešutai, palmių aliejus) ir sudaninių tautų šiaurėje (gyvuliai, audiniai, metalai). Gondžų prekybinis miestas Salaga buvo klestintis centras, neretai vadintas pietiniu Timbuktu. Prekiaudami su musulmonais, gondžai perėmė islamą o taip pat Sahelio architektūros stilių. Vienas žymiausių to laikotarpio architektūros pavyzdžių – Larabangos mečetė.
Tūbinių kapinių koplyčia
Tūbinių kapinių koplyčia – koplyčia, esanti Tūbinių I kaime, Šilalės rajone, prie kelio, 6 km į šiaurės rytus nuo Šilalės. Ji stovi Tūbinių Dievo Apvaizdos parapijos veikiančiose kapinėse, nuo Tūbinių bažnyčios nutolusiose 200 m į pietryčius.
Koplyčia atnaujinta, prižiūrima, joje išlikęs altorius. Į kapinių kalnelyje stovinčią koplyčią įrengti laiptai. Priekiniu fasadu ji orientuota į šiaurės vakarus. Akmens ir raudonų molio plytų mūro statinys stačiakampio plano, kompaktinio tūrio, dengtas keturšlaičiu skiedrų stogu, be rūsio. Langų angos stačiakampės, dvivėrių įėjimo durų – arkinė. Medinė perdanga lygi, ant laikančių sijų. Stogo smailę vainikuoja originalus ornamentuotas kryžius – jis įrašytas į Kultūros paveldo registrą.
Istorija
Kartu su Šv. Kryžiaus koplyčia, stovinčia bažnyčios šventoriuje, kapinių koplyčia buvo pastatyta kaip VI Tūbinių kalvarijų stotis. Virš durų pritvirtintas ženklas „VI“, lentelė su įrašu „Veronika nušluosto Viešpačiui Jėzui veidą“. Viešai apvaikštant Tūbinių Kryžiaus kelius, kai procesijos buvo rengiamos pavasarį ir rudenį, pažymint titulinę Dievo Apvaizdos ir Šv. Kryžiaus Išaukštinimo šventes, tomis dienomis visuomet buvo meldžiamasi kapinių ir Šv. Kryžiaus koplyčiose. Kapinėse išlikę antkapinių paminklų, metalinių kaltų, išlietų kryžių, statytų XVIII a.
Horodnianka (Sokulkos apskritis)
Horodnianka – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suchovolios valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į šiaurę nuo Suchovolios, apie 39 km į šiaurės vakarus nuo Sokulkos ir 60 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Kidekša
Kidekša  – kaimas Rusijoje, Vladimiro srityje, Suzdalės rajone, 4 km į rytus nuo Suzdalės. Įsikūręs prie Nerlės ir Kamenkos santakos. Garsėja XII–XVIII a. architektūriniu ansambliu su Šv. Boriso ir Šv. Glebo cerkve, pastatyta 1152 m. (su XII a. freskomis; tai seniausia baltojo mūro bažnyčia Rusijoje, su kitais Suzdalės paminklais įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą).
Istorija
Kidekšos vietovardis finouogriškos kilmės, sandas ki- siejamas su merių žodžiu, reiškiančiu 'akmuo'.
Šioje vietoje įtvirtinimų būta nuo seno – stūkso Djakovo kultūros piliakalnis. XII a. čia buvo Maskvos įkūrėjo, kunigaikščio Jurijaus Dolgorukio rezidencija, jis 1152 m. pastatydino cerkvę. 1238 m. Kidekšą nusiaubė mongolai-totoriai, ji daugiau nebeatsigavo.
Stasys Stakelė
Stasys Stakelė, taip pat Stanislovas Stakelė (1862 m. liepos 4 d. Adomavoje – 1930 m. spalio 28 d. Rozalime) – kunigas, knygnešys.
Biografija
S. Stakelė mokėsi Liepojos gimnazijoje. Tėvai jam repetitoriumi buvo nusamdę gimnazistą, būsimą aušrininką J. Šliūpą. 1885 m. baigė Kauno kunigų seminariją.
Knygnešyste užsiėmė 1885 m., iš karto atvykęs į Švėkšnos parapiją. Bendravo su vietiniais knygnešiais. Kartu su jais pėsčias slapta eidavo į Prūsiją pirkti draudžiamos spaudos. Ją parveždavo į Raseinių, Telšių, Šiaulių apskritis, kartais pasiekdavo Panevėžį. Platino įvairaus turinio lietuviškus leidinius, tarp jų „Tėvynės sargą“, „Ūkininką“, „Varpą“. Jam padėjo ištikimi platintojai, kurie nė karto jo neišdavė ir visada atsiskaitydavo. Policija įtarė, darydavo kratas, areštuodavo ir paleisdavo, nes nerasdavo įkalčių. Tačiau 1890–1892 m. buvo nubaustas tremtimi į Kretingos vienuolyną už važinėjimą po Žemaitiją be leidimo. Pasibaigus bausmės laikui dirbo Pasvalio parapijoje. Čia taip pat užsiėmė nelegalia veikla – platino spaudą, įsteigė slaptą mokyklą. Rūpinosi, kad būtų pakartotinai išleista M. Valančiaus knyga „Mokslas Rima katalikų“, todėl siuntė 500 auksinų Tilžės klebonui J. Zabermanui.
1895 m. vėl ištremtas 2 metams į Kretingos vienuolyną. Tuo metu čia, tremtyje, gyveno knygnešys kun. Felicijonas Lelis. Kartu bendradarbiavo įsirengdami draudžiamos spaudos sandėlius, slapta pasišalindavo iš vienuolyno, vykdavo į Prūsiją naujų leidinių, gabeno lietuvių autorių rankraščius spausdinimui. Dėl savavališkų išėjimų iš vienuolyno, gavo papildomus tremties metus. Atlikęs bausmę buvo priverstas išvykti į Vilniaus vyskupiją. Vilnijos krašte visur stengėsi diegti lietuvybę, taip pat jėga tarp tik lenkiškai kalbančių valstiečių todėl lenkų buvo nekenčiamas ir persekiojamas.
S. Stakelė, Degučių bažnyčios (prie Zarasų) administratorius, jau sunkiai susirgęs 1927-ųjų rugpjūtį Degučiuose sutiko prezidentą Antaną Smetoną, kuris padėkojo jam už pasiaukojamą tautinę veiklą.
Nuo 1927 m. paskirta 200 Lt knygnešio pensija.
S. Stakelės atminimas įamžintas Kaune, Knygnešių sienelėje prie Vytauto Didžiojo karo muziejaus. Adomavoje stovi namas. paženklintas paminkline lenta.
Debeikių III tvenkinys
Debeikių III tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Anykščių rajone, Debeikių miestelio vakariniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Aknystos intakas) 2,5 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,25 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 128,8 m. Priešsroviui iškart telkšo Debeikių II tvenkinys. Tvenkinys gausiai užžėlęs vandens augalija. Krantai žemi. Aplinkui plyti dirbami laukai.
Džetimas
Džetimas  – kalnagūbris pietryčių Kirgizijoje, Tianšanio kalnuose, į pietus nuo Terskėjaus Alatau kalnagūbrio. Ilgis 120 km, aukštis iki 4931 m. Pietinėmis pašlaitėmis prateka Narynas.
Būdingi aukštikalnių kraštovaizdžiai. Šlaitus dengia pievos, stepės ir pievinės stepės. Rytinėje pusėje slūgso ledynai.
Parankava
Parankava – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 12 km nuo Aukštadvario.
Natjašastra
Natjašastra ( – 'šokio/dramos mokymas') – senovės Indijos traktatas apie teatrą, šokį, muziką. Sukurtas tarp I a. pr. m. e. ir III a. m. e. yra seniausias žinomas tokio pobūdžio kūrinys Indijoje. Jo autorystė priskiriama Bharatai Muniui, nors laikoma „Samavedos“ tęsinio „Gandharvavedos“ dalimi. Kūrinį sudaro ~6000 šlokų, išdėstytų sanskritu per 36 dalis. „Natjašastrai“ komentarą parašęs žymus XI a. indų estetikas Abhinavagupta.
Nors „Natjašastra“ visų pirma teatro, dramos teorijos traktatas, jame gausu mitologinių įvaizdžių, teatras siejamas su dvasiniu pasauliu. Aprašoma 15 dramos tipų, 8 „rasos“ (nuotaikos): meilė, gailestis, pyktis, pasibjaurėjimas, narsa, nuostaba, siaubas ir džiugesys; nagrinėjamos būsenos (bhava). „Natjašastroje“ kiekvienas sceninis pasirodymas aprašomas kaip aukojimas dievams.
„Natjašastra“ yra pirmasis indų kūrinys, plačiau nagrinėjantis muziką (muzikiniam atlikimui skirta ir „Samaveda“, bet ten nagrinėjami religinio giedojimo aspektai). Iki pat XIII a., kol susiformavo Hindustani ir Karnataka stiliai, „Natjašastra“ buvo pagrindinis klasikinės indų muzikos vadovėlis. Čia be kita ko, aprašomi 22 šruti („girdmenys“), 7 svarų eilė (sargam: Sa, Ri, Ga, Ma, Pa, Dha, Ni), įvairūs muzikos instrumentai. „Natjašastroje“ pateikiama naujų religinių praktikų ir vedinių apeigų sintezė, siekiama senąsias praktikas pritaikyti prie naujų aplinkybių.
Natalija Vodianova
Natalija Michailovna Vodianova (g. 1982 m. vasario 28 d.) – Rusijos modelis ir filantropė.
Ji yra „Dior“, „Gucci“, „Calvin Klein“, „Louis Vuitton“, „L'Oréal“, „Marc Jacobs“ ir „Miss Sixty“ kvepalų linijų veidas.
Vodianova su Andrejumi Malachovu vedė 2009 m. „Eurovizijos“ pusfinalius.
Kagoshima United FC
„Kagoshima United“ – Japonijos futbolo klubas iš Kagošimos miesto, esančio Kagošimos prefektūroje.
Istorija
Klubo ištakos siekia 2014 m., kai susijungė du klubai iš Kagišomos (Volca Kagoshima ir FC Kagoshima).
Klubas didelių laimėjimų nepasiekė. 2018 m. J3 lygoje užėmė antrą vietą ir pateko į J2 lygą.
Nuo 2020 m. sezono rungtyniavo J3 lygoje.
Sezonai
Šaltiniai:
Sudėtis
Atnaujinta; 2019 m. rugsėjo 7 d.
Vaikų Eurovizijos dainų konkursas 2009 m.
250px|thumb|right|{{legend|#22B14C|Dalyvaujančios šalys}}{{legend|#FFC20E|Šalys, nedalyvaujančios 2009 metų konkurse}}
'''2009 m. vaikų Eurovizijos dainų konkursas ''' – 7-asis vaikų Eurovizijos dainų konkursas, vykęs 2009 m. lapkričio 21 d. Kijeve (Ukraina). Konkursą pirmą kartą laimėjo atstovai iš Nyderlandų – atlikėjas Ralf Mackenbach su daina „Click, Clack“. Konkurse dėl finansinių LRT problemų nedalyvavo Lietuva.
Vieta
Europos transliuotojų sąjunga (EBU) pakvietė transliuotojus teikti pasiūlymus dėl teisės surengti 2009 m. Eurovizijos dainų konkursą. Trys pasiūlymai buvo gauti iš Baltarusijos, Serbijos ir Ukrainos. Švedijos transliuotojas TV4 iš pradžių patvirtino pasiūlymą, tačiau netrukus atmetė savo pasiūlymą nusprendusi visiškai pasitraukti iš konkurso. Po EBU svarstymų buvo suteikta teisė Ukrainai rengti 2009 m. konkursą Kijevo sporto centre, Kijeve. Be to, Kijeve vyko 2005 m. Eurovizijos dainų konkursas.
Porkunis
Porkunis  – miestelis šiaurės Estijoje, Vakarų Viru apskrityje. Pro Porkunį teka Valgejegio upė, kuri įteka į Porkunio ežerą.
1944 m. šiame miestelyje vyko Porkunio mūšis.
Semper Fidelis
Semper Fidelis – tai Lenkijos tautos atminties instituto garbės apdovanojimas, teikiamas už lenkiškojo paveldo, esančio istoriniuose Lenkijos Respublikos rytų pakraščiuose, vadinamuosiuose Rytų kresuose (Kresy Wschodnie), globą.
Istorija
Istoriniai pokyčiai, įvykę po Antrojo pasaulinio karo pabaigos, lėmė tai, kad už Lenkijos Respublikos ribų liko žemės, stipriai susijusios su Lenkijos istorija ir kultūra.
Lietuvos, Baltarusijos ir Ukrainos dabartinėse teritorijose liko paminklų, sakralinių bei ūkinių objektų, tampriai susijusių su Lenkijos ir lenkų istorija. Tose teritorijose iki šiol gyvena gausūs Polonijos (t. y. už Lenkijos ribų gyvenančių lenkų ir lenkų kilmės žmonių) atstovai, puoselėjantys lenkiškas tradicijas ir palaikantys ryšius su tėvyne. Veiklomis, susijusiomis su Antrosios Lenkijos Respublikos rytinių žemių istorijos įamžinimu, taip pat užsiima ir dabartinės Lenkijos teritorijoje veikiantys žmonės bei institucijos.
Siekdamas įvertinti šių žmonių ir institucijos pastangas, 2019 metais Lenkijos tautos atminties institutas įsteigė „Semper Fidelis“ apdovanojimą, kuriuo pagerbiami žmonės, aktyviai įsitraukę į pakraščių paveldo išsaugojimo ir sklaidos veiklą. Įsteigdamas šį apdovanojimą, Tautos atminties institutas norėjo laureatams atsidėkoti už jų darbą ir ištikimybę Lenkijos Respublikos idealams.
Apdovanojimą skiria Tautos atminties instituto prezidento vadovaujama Kapitula. Kiekvienoje laidoje apdovanojimas gali būti įteiktas penkiems asmenims ar institucijoms, apdovanojimas gali būti skiriamas ir po mirties. Tam tikrais atvejais skiriami papildomi apdovanojimai.
Parapijoniškės
Parapijoniškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 1 km nuo Rudaminos.
Džidos kalnagūbris
Vyrauja vidutinkalnių paviršius. Šiauriniame šlaite auga maumedžių ir sibirinių pušų taiga, pietiniame – miškastepė, besikaitaliojanti su maumedynais.
Michał Kwiatkowski
Michalas Kviatkovskis (Michał Kwiatkowski, 1990 m. birželio 2 d.) – Lenkijos profesionalus plento dviratininkas, olimpietis.
Biografija
2008 m. tapo pasaulio jaunimo čempionu. 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse užimta 59-oji vieta. 2014 m. pasaulio plento vyrų masinio starto čempionas.
2020 m. vasaros olimpinių žaidynių masinio starto varžybose užėmė 10-ą vietą.
Viktória FC-Szombathely
Haladás-Viktoria FC arba Viktória FC-Szombathely – Vengrijos futbolo klubas iš Sombathėjaus. Šis straipsnis apie klubo moterų ekipą, kuri rungtyniauja aukščiausiame šalies divizione.
Istorija
Klubo moterų futbolo ekipa buvo suburta 1993 m. Rungtyniavo Női NB I ir du kartus tapo čempionėmis.
Atstovavo šaliai tuometiniame UEFA moterų čempionių taurės turnyre.
Vėliau susijungė su Haladás FC ir sudarė bendrą ekipą Haladás-Viktoria FC.
Pavadinimų kaita
Žinomos Viktoria-Trend Optika FC, Viktória FC Szombathely ir Haladás-Viktória pavadinimais.
Parašė
Paraše vadinami kaimai:
Delta Kankridai
Delta Kankridai – meteorų srautas, trunkantis nuo gruodžio 14 d. iki vasario 14 d. Didžiausias jo intensyvumas būna sausio 1 – sausio 24 d. Šio meteorų srauto radiantas yra Vėžio žvaigždyne, netoliese Vėžio Deltos žvaigždės. Piką Delta Kankridai pasiekia sausio 17 d., kai danguje per valandą sužimba 4 meteorai.
Pirmąkart aptikti 1872 m., tačiau pirmieji tvirti meteorų srauto egzistavimo įrodymai gauti 1971 m. Delta Kankridų srauto šaltinis nežinomas, iškelta mintis, kad jam artima asteroido 2001 YB5 orbita.
Tėvelio vaikas
Tėvelio vaikas – 1975 m. Italijoje sukurta komedija.
Dagbonas
Įkūrimo legendos
Dagombų valstybės įkūrimas siejamas su gausiomis legendomis. Jų ciklas prasideda epiniu pasakojimu Tohadzie („Raudonasis medžiotojas“), kurio veiksmas vyksta tuometinėje Malio imperijoje, toli šiaurėje apie XIII a. Tohadzie išgelbėjo vieną kaimą nuo pasiutusios karvės, o vėliau savo karinių įgūdžių dėka apgynė jį nuo išorės priešų. Už nuopelnus gavęs į žmonas Malio princesę Pagawugba, jis susilaukė sūnaus Kpognambo.
Po tėvo mirties Kpognambo išsivedė savo gentį į pietus, dab. Burkina Faso pietrytinę dalį, kur įsitvirtino Biun gyvenvietėje ir čia įkūrė savo valstybėlę. Su dviem žmonomis jis susilaukė 4 sūnų, kurie po jo mirties riejosi tarpusavyje dėl valdžios. Tai lėmė tolimesnes migracijas į pietus. Gbevahas (Gbewaah) su savo žmonėmis išsikėlė į Pusigą, kur įkūrė senąją Dagombos karalystę, jo brolis Njeligilis (Nyeligili) įkūrė monarchiją Nangodi, o Namzišelis (Namzisheli) – Tongo.
Po Gbewaah mirties senojoje Dagomboje vėl prasidėjo kovos dėl valdžios tarp įpėdinių. Trys jo sūnūs vėl buvo priversti migruoti į pietus. Tohagu įkūrė Mamprugu karalystę, kurioje konsolidavosi mamprusiai, Mantambo – Nanuno karalystę, kurioje konsolidavosi nanumbai, o Sitobu įsitvirtino dabartinėje dagombų teritorijoje ir įkūrė Dagbono karalystę. Pasak vienos iš legendų, Gbevaho duktė Yentuagri ištekėjusi tapo mosių promote.
Klestėjimas
Sitobu įkurtoje Dagbono karalystėje valdžia tapo paveldima, o valdovų titulas žinomas kaip Ja naa (Ya Naa). Sitobu sūnus Naa Njagsė (Nyagse) (~1416–1432) tapo pirmuoju vietos monarchu, stiprinusiu ir centralizavusiu valdžią šalyje. XV a. pradžioje Dagbonas plėtėsi labai sparčiai aplinkinių genčių sąskaita. Tai buvo įmanoma organizuotos karinės struktūros, o ypatingai raitijos dėka. Stipri Dagbono kavalerija leido sukurti gana didelę centralizuotą valstybę. Užkariautuose kaimuose buvo skiriami valdovui lojalūs vietininkai. Didžiausio išsiplėtimo laikais Dagbonas kontroliavo ne tik teritorijas tarp Baltosios Voltos ir Oti upių, bet ir dabartines konkombų teritorijas į rytus nuo Oti.
Pirmąja sostine tapo Jani Dabaris. Kadangi pagrindinis valdovo simbolis buvo specialus patiesalas iš karvių odų, tradicinė monarchija iki pat mūsų dienų žinoma kaip „Janio oda“. Valdovų karaliavimo vardas buvo žinomas kaip „odos vardas“.
Didžiausia karalystės problema buvo paveldėjimo taisyklės, mat kiekvienas ja naa turėdavo daug žmonų ir kartu daug paveldėtojų. Be to, paveldėtojais galėjo tapti ir ankstesnių valdovų palikuonys. Todėl beveik kaskart po valdovo mirties kildavo įpėdinystės krizė. Ypač arši ji buvo mirus Naa Gungobili (~1627–1648), kuomet karalystės dvasininkai negalėjo apsispręsti dėl naujo įpėdinio ir paprašė kaimyninės valstybės Mamprugu valdovo pagalbos. Šis, remdamasis atskirų pretendentų pasirinktais valdymo šūkiais, išrinko jauniausią kandidatą Zangina ir nustatė griežtesnes paveldėjimo taisykles. Anot jų, valdovo mirties metu tik trys vietininkai galėjo paveldėti sostą: tie, kurie rezidavo Karagoje, Savelugu arba Mione. Šios trys vietininkystės žinomos kaip „odos vartai“. thumb|left|Dagomba kaip neutrali teritorija tarp Britų Aukso kranto ir Vokiečių Togolando thumb|Prancūzų keliautojo Louis-Gustave Binger apsilankymas pas Karagos vietininką 1892 m. XIX a. pradžioje, valdant Naa Jakubu, jo sūnūs pradėjo dvi kilmingas gimines, Abudu ir Andani, kurios vėliau nuolat kovodavo dėl sosto mirus valdovui. Valdant Naa Andani II, Dagbonas susidūrė su europiečiais, kurie skverbėsi į kraštą, siūlydami protekciją. 1886 m. ietimis ginkluota Dagbono armija pasipriešino šautuvais ginkluotiems vokiečiams ir apgynė sostinę. Kadangi Dagbono ir aplinkinių žemių nepasidalino britai su vokiečiais, 1889-1899 m. ši teritorija buvo traktuojama kaip neutrali ir vadinama Salagos teritorija.
Po suvereniteto praradimo
Andani II prieš mirdamas paskelbė, kad sostą paveldės jo sūnėnas iš Abudu linijos, tuometinis Karagos vietininkas Naa Alasani. Tačiau jam mirus valdovu išrinktas Darimanis. 1899 m. vokiečiai pasinaudojo vidaus neramumais ir į sostą pasodino Alasani, taip įgydami valdžią Dagbono sostinėje. Tais pačiais metais Vokietija ir Britų imperija pasirašė sutartį, kuria pasidalino Dagbono teritorijas. Vokietijai (Togolandui) atiteko rytinės (su sostine Jendi), o britams (Aukso krantui) – vakarinės.
Alasani pasinaudojo vokiečių parama ir pašalino iš trijų pagrindinių vietininkijų Andani linijos atstovus, taip užkirsdamas jiems kelią paveldėti sostą. Britų valdomoje Dagbono dalyje buvo draudžiama dagbonų vietininkams palaikyti ryšius su jų valdovu. Todėl tuo naudojosi ir čia stiprėjo Andani diduomenė.
1914 m. britai perėmė kontrolę vakariniame Vokietijos Togolande, taigi, ir rytinėse dagombų žemėse. 1917 m. čia buvo sukurta atskira kolonijinė valda – Britų Togolandas. Tais pačiais metais mirė valdovas Alasani, tačiau naujas valdovas išrinktas tik 1920 m., išsisprendus Togolando likimui. Tais metais tuo metu jau pilnai britams priklausančio Dagbono vadai (35) susirinko Tamalėje. Jie išrinko Bukari iš Andani giminės, tačiau šis iš karto atsisakė sosto, jame palikdamas Alasani sūnų Abdulai II. Po 10 metų, dagombų susirinkime buvo nustatytos naujos paveldėjimo taisyklės, sukurti svarbiausi valstybės legalūs dokumentai. Britų Togolandą prijungus prie Aukso kranto, dagombų teritorijos vėl buvo oficialiai suvienytos.
Besibaigiant kolonijiniam režimui Dagbono karalystę valdė Mahama III, kuris iškovojo savo karalystės išlikimą nepriklausomos Ganos sudėtyje. Jam 1953 m. mirus vėl prasidėjo įpėdinystės krizė. Iki tol kaip taisyklė buvo išlaikyta tvarkinga dviejų dinastinių linijų kaita. Tačiau naujuoju Ja naa išrinktas Abdulai III, Mahama III sūnus, ir taip du kartus iš eilės pakartota Abudu linija. Tai sukėlė daug neramumų dagombų diduomenėje, o nuskriaustos Andani linijos atstovai kovojo teisinėmis priemonėmis, kad pasodintų savo atstovą į sostą. Jų kova buvo sėkminga, ir mirus Abdulai III, nauju valdovu tapo Andani III.
Tačiau po metų, 1969 m., Andani III išrinkimas paskelbtas neteisėtu, jis nušalintas, o į sostą pasodintas Abudu atstovas Mahama IV. Ši tarpusavio kova tik didino įtampą visuomenėje. 2002 m. dėl šios įtampos buvo nužudytas Andani linijos valdovas Jakubu Andani II. Dėl neramumų tradicinė monarchija išgyveno ilgą tarpuvaldį, kol 2006 m. išrinktas regentas Abdulai Jakubu.
Tik vyrams
200px|thumb|right|2005 m. žurnalo viršelis Tik vyrams – seniausias ir ilgiausiai leidžiamas vyrų erotinis, mėnesinis žurnalas, leidžiamas Kaune, nuo 1991 m. rugpjūčio mėn.
Žurnalo projektai
Žurnalo redakcija vykdė du specialius projektus ir 2007–2013 m. greta savo pagrindinio žurnalo kas ketvirtį leido specialų žurnalą „Tik vyrams kolekcija“ su originaliu erotiniu DVD filmu. Taip pat 2008–2013 m., kas ketvirtį leido mažesnio formato žurnalą „Tik vyrams biblioteka“.
Kretingos ligoninė
miniatiūra|250px|right|Kretingos ligoninė
Kretingos ligoninė yra Kretingos rajono savivaldybės viešoji įstaiga, ligoninė Klaipėdos apskrityje. Įsikūrusi Žemaitės al. 1, Kretingoje.
Dirba per 300 darbuotojų (2019 m.). Vadovė Ilona Volskienė. 30 lovų Kretingos apskrities savivaldybės ligoninė buvo atidaryta 1919 m. Sovietmečiu Kretingos rajono ligoninėje buvo 360 lovų, 10 specializuotų skyrių; dirbo 82 gydytojai ir 4 gydytojai laborantai, viena gydomosios fizkultūros instruktorė, per 400 kitų darbuotojų: 312 viduriniojo ir 127 jaunesniojo medicinos personalo (1989 m.).
Šveicarijos futbolo varžybos 1920–1921 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 1920–1921 m.
Oseidžas
Oseidžas  – upė Jungtinėse Amerikos Valstijose, daugiausia Misūrio valstijoje; Misūrio dešinysis intakas. Prasideda keliomis ištakomis rytų Kanzase, Ozarkų plynaukštėje. Pagrindinėmis ištakomis laikomos Mažojo Oseidžo ir Mer de Zino upės, kurios susilieja netoli Neveidos miestelio. Nuo ten upė teka į rytus, smarkiai vinguriuoja. Įteka į Misūrį 24 km į rytus nuo Džeferson Sičio.
thumb|left|240px|Oseidžo baseinas
Didžiausi intakai: Saut Grandas (kairieji), Sokas, Pom de Teras, Najangva (dešinieji).