cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Chaironėja
Istorija
1818 m. anglų keliautojai kaimo apylinkėse atrado vadinamąjį „Chaironėjos liūtą“, kuris buvo 6,1 m aukščio laidotuvių paminklas, pastatytas žuvusio Šventojo būrio garbei. Apie atkastą radinį buvo pranešta į Atėnus, tačiau neskubėta juo pasirūpinti. Per Graikijos nepriklausomybės karą (1821–1832) kažkurio generolo paliepimu buvo išardytas masyvus postamentas, tikintis rasti paslėptą lobį. Tačiau jame buvo sudėti tik tėbiečių ietys ir skydai, kai kurie su išgraviruotais vardais. Mūšio lauke 1879-1880 m. archeologai atrado masinę tėbiečių kapavietę su žuvusiųjų skeletais. 1902 m. slapta homoseksualų organizacija „Chaironėjos ordinas“ iš liūto skulptūros ir postamento fragmentų atstatė buvusį paminklą radimo vietoje. Paminklo postamentas, manoma, neatitiko originaliojo, nes nebuvo žinoma, kaip atrodė iš tikrųjų.
Chaironėjoje, garsioje Bojotijos šeimoje gimė senovės graikų istorikas ir filosofas Plutarchas (apie 46–120 m.). Jis savo raštuose kelis kartus minėjo šiuos ir kitus svarbius įvykius, nutikusius gimtinėje, aprašė tėbiečių karių Šventąjį būrį.
7,63×25 mm Mauser
thumb|right|200px|7,63×25 mm Mauser šovinys 7,63×25 mm Mauser, kitaip dar .30 Mauser Automatic – originalus armijos pistoleto Mauser C96 šovinys. Šovinys lizde paprastai remiasi tūtelės pečiais. Šovinys sukurtas perdarius 1893 m. šovinį 7,65×25 mm Borchardt, vienintelį tuo metu gamintą pavykusį savitaisių pistoletų šovinį. 7,63 mm Mauser kartais painioja su vėlesniu šoviniu 7,65×21 mm Parabellum (kitaip .30 Luger), kuris irgi buteliškos formos.
7,63 mm Mauser šovinius naudojo šie ginklai:
Žiemos karo ir Antrojo pasaulinio karo metais šiuos šovinius Suomijos ir Vokietijos kariuomenės naudojo trofėjiniuose tarybiniuose ginkluose. Pagal Suomijos karinius archyvus Suomijos armija kompanijoje Fabrique Nationale de Herstal buvo užsakiusi milijoną šovinių 7,63 mm Mauser.
Šovinius 7,63 mm Mauser iki šiol gamina kompanijos Fiocchi, Sellier & Bellot ir Prvi Partizan.
Dani Sordo
Daniel „Dani“ Sordo Castillo (g. 1983 m. gegužės 2 d. Torelavegoje, Kantabrijoje) – Ispanijos ralio lenktynininkas, dalyvaujantis Pasaulio ralio čempionate su Hyundai Motorsport gamintojų komanda. Jo pirmoji WRC pergalė buvo iškovota 2013 m. Vokietijos ralyje.
WRC pergalės
! # ! Etapas ! Metai ! Šturmanas ! Automobilis
WRC rezultatai
* Sezonas dar vyksta.
Arechauskas
Arèchauskas (arba Orechovskas) – miesto tipo gyvenvietė rytų Baltarusijoje, 27 km į šiaurės rytus nuo Oršos.
Istorija
XIX a. priklausė Vysokajės valsčiui.
Elektroninė apskaita
Elektroninė apskaita yra buhalterinės apskaitos būdas, kai apskaita vykdoma nuotoliniu būdu, pasitelkiant elektronines ryšio priemones ir apskaitos teikėjas pirminius apskaitos dokumentus gauna tik elektroniu būdu. Tai panašu į elektroninę bankininkystę ir tradicinę bankininkystę. Kaip tradicinės bankininkystės atveju, taip ir tradicinės apskaitos atveju klientas ir paslaugos teikėjas bendrauja fiziškai susitikę arba perduoda fizinius pirminius dokumentus, o elektroninėje apskaitoje kaip ir elektroninėje bankininkystėje bendravimas ir veiksmai atliekami elektroninėmis ryšio priemonėmis.
Elektroninė apskaita nuo tradicinės taip pat skiriasi tuo, kad apskaitos paslaugų kaina kiekvieną mėnesį yra tokia pati arba panaši. Tuo tarpu tradicinėje apskaitoje tai labai retas atvejis. Dažniausiai klientai kiekvieną mėnesį moka skirtingą sumą, priklausomai nuo atliktų darbų apimties.
Gurstiškės tvenkinys
Gurstiškės tvenkinys arba Gorstiškės tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Skuodo rajone, 2 km į šiaurės vakarus nuo Skuodo miesto centro. Sudarytas užtvenkus Berkiškės upelį (Bartuvos intakas) 0,65 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,51 km, plotis – iki 0,24 km. Yra 0,09 ha priekrantės sala. Altitudė 18,3 m. Krantai neaukšti. Pietvakarinis tvenkinio galas užpelkėjęs. Aplink tvenkinį plyti dirbami laukai. Šalia įsikūręs Gurstiškės kaimas.
Tvenkinys įrengtas 1975 m.
Haradzecas (Bychavas)
Haradzècas – kaimas rytų Baltarusijoje, 16 km į vakarus nuo Bychavo.
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Bychavo apskrities Haradzeco valsčiaus centras.
Smoki Hilas
Smoki Hilas ( – 'dulsvųjų kalvų upė') – upė centrinėse Jungtinėse Amerikos Valstijose, Kolorade bei Kanzase; Kanzaso upės dešinioji ištaka. Prasideda dviem ištakomis (Šiaurine ir Pietine šakomis) rytų Kolorade (Šajenų apygarda), Aukštosiose lygumose, į šiaurę nuo Šajen Velso. Abi šios ištakos teka į rytus, į Kanzasą, kur netoli Rasel Springso susilieja į Smoki Hilą. Toliau teka į rytus Kanzaso lygumomis. Ties Džankšn Sičiu susilieja su Repablikanu ir sudaro Kanzaso upę.
Didžiausi intakai: Salinas, Solomonas (kairieji).
thumb|left|240px|Smoki Hilo baseino žemėlapis
Ties Kanapoliu patvenkta (1948 m.) potvynių reguliacine užtvanka. Didžiausi miestai prie Smoki Hilo: Elsvortas, Marketas, Lindsborgas, Salina, Abilinas.
Indėnų vadinta Okesisebu (Oke-see-sebo), amerikiečių – Padukų upe (River of the Padoucas).
Malūnkalnis
Malūnkalnis – senvaginė upė Lietuvoje, Pagėgių savivaldybėje; 1 km į pietus nuo Bardinų atsišakoja nuo Nemuno ir teka į šiaurės vakarus. Įteka į Seno Nemuno ežerą ties Šakininkais.
NGC 3766
thumb|
Malūnkalnis
Upės pavadinimas reiškia malūno kalnas.
NGC 3766
NGC 3766 – padrikasis spiečius, esantis Kentauro žvaigždyne. Nuo Žemės nutolęs apie 5500 šviesmečių. Objekto regimasis ryškis – 5,3, regimasis skersmuo – 12 arkminučių.
Būdamas Pietų Afrikoje, šį spiečių 1752 m. kovo 5 d. atrado Nicholas Louis de Lacaille.
Šis padrikasis spiečius pasižymi dideliu tankiu. Skersmuo siekia 25 šviesmečius. Tai jaunas spiečius, jo amžius – 24 mln. metų. NGC 3766 spiečiuje priskaičiuojamos 137 žvaigždės. Be tipo žvaigždžių jame yra daugiau nei bet kuriame kitame spiečiuje.
Jei dangus pakankamai tamsus, šį spiečių įmanoma įžiūrėti plika akimi, o pro žiūronus galima pamatyti paskiras žvaigždes. 4 colių teleskopu galima įžvelgti apie 100 žvaigždžių.
Paskutinis vampyras
Paskutinis vampyras - 2009 fantastinis veiksmo filmas, sukurtas pagal to paties pavadinimo animacinį filmą. Filme aprašome kaip pusiau vampyrė Saja medžioja demonus ir siekia sunaikinti galingiausią vampyrą Onigen. Filmą kūrė Edko ir Pathé filmų studijos.
BLOOD THE LAST VAMPIRE
Vysokajė (Orša)
Vysòkajė (arba Vysokojė, ) – agromiestelis šiaurės rytų Baltarusijoje, 10 km į šiaurę nuo Oršos.
Istorija
XIX a. buvo Oršos apskrities Vysokajės valsčiaus centras.
Haradziščos valsčius
Haradziščos valsčius yra buvęs:
Prvi Partizan
Prvi Partizan – Serbijos kompanija (būstinė Užicėje), gaminanti šaudmenis. Kompanija įkurta 1928 m. kaip FOMU – Fabrika Oružje Municija Užice.
Haradzišča (Mogiliavas)
Haradziščà – kaimas rytų Baltarusijoje, 60 km į pietvakarius nuo Mogiliavo.
Istorija
XIX a. buvo dvaras ir kaimas, Bychavo apskrities Haradziščos valsčiaus centras.
Prvi Partizan
Prvi Partizan šovinių dugneliai žymimi įspaudu ППУ (PPU),, kuris reiškia Први партизан Ужице. Kompanija gamino ir šovinius, kurių dugneliai pažymėti PP ir PPU. Dalis kompanijos gaminamų komercinių šaudmenų eksportuojami į Australiją, kur juos parduoda prekiniu pavadinimu Highland AX.
Anksčiau Prvi Partizan šaudmenis į JAV importuodavo kompanija Hansen Cartridge Company. Prvi Partizan užmezgė partnerystę su Wolf Ammunition (Rusija), kuri gamina aukštos klasės Wolf Gold šaudmenis.
Alan Plavin
Alan Plavin (g. 1993 m. birželio 2 d.) – Lietuvos badmintonininkas.
Biografija
2013 m. atstovavo Lietuvai Makabi žaidynėse. 2015 m. atstovaudamas Lietuvą Europos Makabi žaidynėse pelnė sidabro medalį.
2015 m. tarptautinio reitingo turnyro Lithuanian International vyrų dvejetų vicečempionas (kartu su Povilu Bartušiu).
2014 m. pasiekė savo aukščiausią vyrų vienetų pasaulio reitingą - 369 vieta, o 2015 m. aukščiausią vyrų dvejetų pasaulio reitingą - 131 vieta (kartu su Povilu Bartušiu).
2022 m. atstovavo Lietuvai Makabi žaidynėse ir pelnė du bronzos medalius.
Muilinė guboja
Muilinė guboja (Gypsophila paniculata) – gvazdikinių (Caryophyllaceae) šeimos gubojos (Gypsophila) genties augalų rūšis.
thumb|left|180px|Muilinės gubojos požymiai thumb|right|180px|Muilinė guboja
Stiebas šakotas, 50–90 cm aukščio. Lapai linijiški. Žiedai smulkūs, susitelkę tankiais skydeliais. Šaknys iki 15 m ilgio, sutvirtina dirvožemį.
Lietuvoje kaip dekoratyvinis augalas auginama darželiuose, kapinėse. Baltijos pajūrio kopose, smėlynuose prie sodybų kartais auga sulaukėjusios muilinės gubojos.
Įtraukta į Lietuvos invazinių rūšių sąrašą.
Salaminas (reikšmės)
Salaminas, arba Salamina (🇬🇷|Salamis, |Salamina) – sąvoka, turinti kelias reikšmes:
Panašūs:
New York Daily Mirror
New York Daily Mirror ('Kasdienis Niujorko veidrodis') – Amerikos bulvarinio formato rytinis laikraštis, Viljamo Rendolfo Hersto organizacijos pirmą kartą išleistas Niujorke 1924 m. birželio 24 d. Organizacija taip pat leido didelio formato laikraščius „New York Evening Journal“ ir „New York American“, kurie vėliau buvo sujungti į „New York Journal-American“.
Nuo pat pradžių laikraštyje „New York Daily Mirror“ dirbo keletas jaunųjų rašytojų ir fotožurnalistų, tarp jų Ringas Lardneris jaunesnysis, Hajus Peskinas ir politikos apžvalgininkas Driu Pyrsonas. Poetas ir dainų autorius Nikas Kenis buvo laikraščio radijo redaktorius, o Edvardas Zeltneris – apžvalgininkas. 1929 m. iš laikraščio „New York Evening Graphic“ buvo pasamdytas paskalų apžvalgininkas Volteris Vinčelas. Kitais metais jam buvo patikėta sava radijo laida, o jo skiltis 4-ajame ir 5-ajame dešimtmečiuose buvo spausdinama beveik 1000-yje laikraščių.
Po 114 dienų trukusio 1962–1963 m. Niujorko laikraščių streiko „New York Daily Mirror“ buvo uždarytas 1963 m. spalio 16 d., nors tuo metu pagal dienos tiražą jis buvo antras Amerikos laikraštis. Tada pavadinimo „Daily Mirror“ teises įsigijo varžovas „New York Daily News“.
1971 m. sausio 4 d. Long Ailand Sityje, Kvinse leidėjas Robertas V. Farelis tik pavadinimo atžvilgiu atnaujino laikraščio „New York Daily Mirror“ leidybą. Laikraščio biudžetas buvo ribotas ir susidūrė su kliūtimis iš laikraščio „Daily News“ pusės, iš kurio Farelis nusipirko „Daily Mirror“ pavadinimo teises, kai „Daily News“ jas perleido. Ši naujoji „Daily Mirror“ versija liovėsi egzistuoti 1972 m. vasario 28 d.
Vysokajė (Klimavičai)
Vysòkajė (arba Vysokojė, ) – agromiestelis rytų Baltarusijoje, 19 km į pietvakarius nuo Klimavičų.
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir palivarkas Klimavičų apskrities Kasciukovičų valsčiuje.
Nicolas Winding Refn
Asmeninis gyvenimas
Winding Refn vedęs aktorę Liv Corfixen. Turi sūnų. Danų dainininkas ir prodiuseris Kasper Winding yra jo pusbrolis.
Salaminas
Salaminas (🇬🇷|Salamis, |Salamina) – sala, priklausanti Graikijai ir esanti Egėjo jūroje, Sarono įlankoje, 2 km nuo Pirėjo miesto pakrantės  ir 16 km į vakarus nuo Atėnų centro. miniatiūra|220px|left|Karo laivyno bazė miniatiūra|220px|left|Paplūdimys miniatiūra|220px|left|Bažnyčia
Geografija
2011 m. duomenimis, saloje gyveno 39,3 tūkst. gyventojų (iš jų 25,8 tūkst. – salos sostinėje Salamino mieste). Sala priklauso Atikos periferijai. Ji yra populiari Atėnų gyventojų atostogų ir savaitgalių poilsio vieta.
Salaminas yra uolėtas ir kalnuotas, didžiausias aukštis saloje - 404 m (Mavrovouni kalnas). Klimatas subtropinis jūrinis. Pietinėje salos dalyje yra pušynas, kuris yra neįprastas vakarų Atikoje. Salos gyventojai daugiausia dirba žemės ūkio sektoriuje (vystoma sodininkystė), taip pat jūrų pramonėje – (žvejyba, keltai į žemyninę Graikiją, laivų įmonės saloje) arba vyksta dirbti į Atėnus. Saloje įsikūrusi Graikijos karinio jūrų laivyno pagrindinė bazė.
Istorija
VII–VI a. pr. m. e. dėl salos vyko kovos tarp Atėnų ir Megaros.
480 m. pr. m. e. Salamine vyko vienas iš žymiausių Antikos mūšių, kuriame graikai, vadovaujami Temistoklio, nugalėjo Persijos laivyną.
Juodagalvių namas Taline
220px|thumb|Fasadas 220px|thumb|right|Šv.Mauricijaus bareljefas virš įėjimo 220px|thumb|Pagrindinis įėjimas į Juodagalvių namus. Virš langų matosi Lenkijos–Lietuvos valdovų [[Zigmantas Vaza|Zigmanto Vazos ir Onos Habsburgaitės reljefai.]] 220px|thumb|right|Viena iš salių paruošta [[Europos Parlamento pirmininkas|Europos Parlamento pirmininko priėmimui (2017 m.)]] Juodagalvių namas  – istorinis Juodagalvių brolijai priklausęs pastatas Talino senamiestyje, Ilgojoje gatvėje Nr. 26 . Valstybės saugomas istorijos ir architektūros paminklas (vienas iš nedaugelio renesanso stiliaus statinių Estijos sostinėje), šiuo metu naudojamas kultūros renginiams organizuoti.
Istorija
Juodagalvių brolijos nariai rinkdavosi įvairiose miesto vietose ir aptardavo savo reikalus. Per susitikimus buvo linksminamasi, iš sidabrinių bokalų išgeriama nemažai alaus. Rengiami riterių turnyrai, ypač išgarsėjo 1536 m. varžytuvės, kai, spėjama, vienas iš juodagalvių išvertė iš balno krašto didiką, tuo pačiu mieste sukeldamas neramumus. Kovinę formą palaikyti buvo būtina, nes Brolija buvo įsipareigojusi, esant reikalui, nedelsiant stoti ginti Taliną nuo priešų. Tokia būtinybė iškilo Livonijos karo metu, kai 1560 m. rugsėjo 11 d. susidūrimuose su priartėjusia Maskvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomene žuvo dešimt juodagalvių. Iki pat XIX a. vasaromis užmiestyje vykdavo ginkluotos treniruotės, po to koviniuose veiksmuose nebedalyvauta ir buvo apsiribojama garbių svečių eskortavimu, pasipuošus Rusijos caro Nikolajaus I dovanotomis dragūnų gvardijos uniformomis. Nuo 1788 m. iki 1936 m. Juodagalvių brolija turėjo savo gaisrininkų komandą – pirmąją savanorių ugniagesių organizaciją tuometinėje Rusijos imperijoje.
Pradžioje Brolija rinkdavosi įvairiose vietose, 1517 m. išsinuomavo, o 1531 m. nusipirko namą Ilgojoje gatvėje Nr. 26 iš turtingo miestiečio I.Fianto. Tai buvo tipiškas pirklio gyvenamas namas–sandėlis (apie tai byloja išlikusi kransija, su kuria gautos prekės buvo įkeliamos į pastatą). Netrukus antrame aukšte, išgriovus pertvaras, buvo įrengta salytė susirinkimams. Tuo pačiu metu kieme išmūrytas galingas aštuonkampis pilonas–atrama, į kurį rėmėsi perdangos arkos – taip atsirado didžioji salė, trimis kolonomis padalinta į tris navas. Ant vienos iš kolonų kapitelio išliko romėniškai iškalta pastatymo data MVCXXXI (t. y. 1531 m., nors toks skaičiaus užrašymas romėniškais skaitmenimis yra neįprastas) 1597 m. pastatas buvo dar kartą rekonstruotas: Arento Passerio vadovaujami meistrai pertvarkė namą ir ypač jo fasadą, priartindami jo išvaizdą prie vad. Nyderlandų renesanso formų.
Fasado apdarai buvo panaudoti tašyti akmenys, prie įėjimo pritvirtintos Brolijos senjorų Everto Šrederio ir Hanso Koserio (su inicialais H. K.) 1575 m. dovanotos akmeninės plokštės. Virš puošnių 1640 m. įėjimo durų 1604 m. atsirado portalinis skydas, kurio autorius – Berentas Gaistmanas. Besiruošiant Lenkijos–Lietuvos valdovų Zigmanto Vazos ir Onos Habsburgaitės vizitui (kuris taip ir neįvyko), virš pirmo aukšto langų atsirado jų bareljefai. Pirmą ir antrą aukštus skiriančioje juostoje Hanzos atstovybių herbai: Briugės, Novgorodo (su raktu), Londono (su karūna ant erelio kaklo) ir Bergeno (su silke karūnoje). Dar aukščiau – raitų riterių atvaizdai su gotiškais užrašais vokiečių žemaičių tarme: HELF GODT ALLEZEIDT ir GODT IST MEIN HULF. Virš riterių iškaltos simbolinės Teisingumo (su svarstyklėmis) ir Taikos (su palmės šaka) deivės. Pačiame viršuje matosi laiminančio Jėzaus Kristaus skulptūra. 1806 m. nupirktas kaimyninis namas, priklausęs Šv.Olafo gildijai. Fasade išlikęs Šventojo atvaizdas, o apačioje – buvusių savininkų Gotlybo Burchardo ir Dorotėjos fon cur Miulen herbai. 1919 m. įsigytas dar vienas šalutinis pastatas. 1922 m., jau nepriklausomos Estijos Respublikos laikais, visi Brolijos pastatai sujungti į vieną. 1940 m. į šalį įžengė Raudonoji armija, rugpjūtyje Juodagalvių brolija buvo uždrausta. Tų pačių metų lapkrityje organizacijos pastatas buvo nacionalizuotas, jame buvę baldai, paveikslai ir sidabriniai bokalai atsidūrė muziejuose. Pokaryje, Estijos TSR laikais jame veikė kultūros namai ir biblioteka.
1961 m. Vakarų Vokietijoje Talino Juodagalvių brolija atsikūrė, jai įvairiu laiku priklausė vokiečiai, švedai, belgai, austrai, liuksemburgiečiai. Pradedant 2003 metais, į Broliją pradėjo stoti nauji nariai ir iš Estijos. Nuo 2012 m. organizacija susirinkimams renkasi Taline, jai šalies vyriausybė nusprendė pastatą grąžinti. Įvykęs teismas šį sprendimą anuliavo ir Juodagalvių namas liko miesto nuosavybe.
Donatas Pečiūra
Donatas Pečiūra (g. 1938 m. gegužės 19 d. Panevėžyje) – Lietuvos kino operatorius.
Biografija
1960 m. baigė Maskvos kinematografijos institutą (VGIK). Lietuvos kino studijoje dirbo vaidybinių ir dokumentinių filmų operatoriumi. 1990–2006 m. gyveno JAV.
In the Nightside Eclipse
In the Nightside Eclipse (angl. „Tamsiosios pusės užtemime“) – pirmasis norvegų black metal grupės „Emperor“ studijinis albumas ir ketvirtasis išleistas dainų įrašas apskritai. „In the Nightside Eclipse“ buvo išleistas 1994 m. „Candlelight Records“ leidyklos.
„In the Nightside Eclipse“ yra laikomas vienu svarbiausių albumų black metal istorijoje. Jame pirmą kartą šis metalo žanras buvo maišytas su progresyviuoju ir simfoniniu stiliumi. Muzikos kritikas Steve Huey albumą apibūdino, kaip „tobulai pagaunantį black metal esmę ir kartu visiškai perrašantį žanro taisykles“. „In the Nightside Eclipse“ davė pradžią eksperimentams ir naujovėms norvegiškajame black metal žanre ir simfoniniam black metal žanrui. Šiuo metu kritikų yra laikomas metalo klasika.
Albumo muziką įkvėpė vikingų istorijos, senovės skandinavų religija, J. R. R. Tolkien kūryba, Bram Stoker „Drakula“, Rytų Europos folkloras, to laikmečio norvegiško black metalo satanistinė pasaulėžiūra. Viršelyje naudojamas Kristian Wåhlin paveikslas, vaizduojantis tamsiame ir šaltame kraštovaizdyje žygiuojančius orkus iš Tolkieno kūrybos.
„In the Nightside Eclipse“ yra vienintelis „Emperor“ albumas su bosiniu gitaristu Terje Vik Schei – Tchort. Taip pat tai yra paskutinis grupės įrašas, kuriame būgnais grojo Bård Guldvik Eithun – Faust, dar prieš albumo išleidimą nuteistas ir įkalintas už žmogžudystę. Gitaristas Thomas Thormodsæter Haugen – Samoth prieš išleidžiant albumą taip pat jau buvo įkalintas 16 mėnesių už Skjoldo bažnyčios sudeginimą, o Tchort kalėjo už užpuolimą, tad vokalistas ir gitaristas Vegard Sverre Tveitan – Ihsahn buvo vienintelis tuometinės grupės sudėties narys laisvėje. Galutinį muzikos variantą galiausiai miksavo iš kalėjimo išėjęs Samoth ir Ihsahn.
1999 m. albumas buvo perleistas („remastered“), pridėjus dvi naujas dainas – „Bathory“ grupės „A Fine Day to Die“ koverį bei „Mercyful Fate“ dainos „Gipsy“ koverį. 2004 m. jis buvo dar kartą perleistas, pridedant gyvo garso įrašus iš 1997 m. koncertų. 2014 m. „In the Nightside Eclipse“ dvidešimtmečio proga „Emperor“ išleido „remastered deluxe“ albumo versiją. Joje įdėtos papildomos dainos iš 1994 m. LP plokštelės „As the Shadows Rise“, 1993 m. neredaguoti perklausų įrašai, alternatyvūs dainų miksai.
Dvarininkai
Dvarininkai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje. 2009 m. vasarą kaime atidarytas Panevėžio apskrities sąvartynas.
Hrudzinauka
Hrudzinauka – agromiestelis rytų Baltarusijoje, 27 km į šiaurės rytus nuo Bychavo.
Istorija
XX a. pradžioje buvo Bychavo apskrities Hrudzinaukos valsčius.
Palūšės pilkapynai
Palūšės pilkapynai – dviejų pilkapynų grupė rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, į pietus nuo Ignalinos, Palūšės miške.
Pirmasis pilkapynas (dar žinomas kaip Kuronai) yra 0,5 km į šiaurės rytus nuo Palūšės kaimo kapinių, 0,4 km į pietvakarius nuo kelių ir Ignalina–Meironys sandūros, Palūšės girininkijos 47 kvartalo vakarinėje dalyje. Pilkapyną sudaro 12 sampilų, kurių skersmuo 8–10 m, nuo 0,3 m iki 0,6 m aukščio, atstumas vienas nuo kito 10–20 m. Prie sampilo pilkapiai apjuosti apskritomis duobėmis, sulėkštėję.
Antrasis pilkapynas yra 0,5 km į rytus nuo Palūšės kaimo, prie miško keliuko tarp Palūšės ir Antagavės, Palūšės girininkijos 48 kvartalo pietinėje dalyje. Pilkapyną sudaro 62 pilkapiai, kurių sampilai 6–12 m skersmens. Daugiau pilkapių yra pilkapyno viduryje (kai kurių sampilai liečiasi), pakraščiuose pilkapiai nutolę vienas nuo kito per 25–30 m. Sampilai paplokščio pusrutulio formos, 6–12 m skersmens, 0,5–1,0 m aukščio. Jų pagrindus supa duobės arba juosia grioviai.
thumb|left|250px|Palūšės II pilkapynas iš pietų
Abu Palūšės pilkapynai yra kultūros paveldo objektai (nuo 1998 m.). Jie datuojami VIII–XII a. Rasta VIII–IX a. dirbinių.
Taureliai
Taureliai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Kauleliškių apylinkėje. Įsikūręs 8 km į šiaurės rytus nuo Kauleliškių, 8 km į rytus nuo Šalčininkų, iš trijų pusių apsuptas Lietuvos. Iš šiaurės prieina Velnynės (Čartoukos) miškas, rytuose teka Žižma. Ateina Gaičiūniškių–Kulkiškių kelio atšaka.
Istorija
XIX a. pab. buvo kaimas Lydos apskrities Benekainių valsčiuje.
Čilės perversmas
1973 m. Čilės perversmas – 1973 metų rugsėjo 11 dieną įvykęs perversmas Čilėje. Po ilgo socialinių neramumų ir politinės įtampos tarp Čilės prezidento Salvadoro Aljendės ir dešiniųjų opozicijos laikotarpio, Aljendė buvo nuverstas šalies ginkuotojų pajėgų ir policijos.
Perversmo metu buvo nuversta Salvadoro Aljendės vyriausybė ir įvesta karinė chunta. 1974 m. šalies vadovu tapo armijos vadas Augustas Pinočetas.
Sukurti tinkamas sąlygas perversmui padėjo Jungtinių Amerikos Valstijų vyriausybė, kuri vėliau pripažino chuntos vyriausybę ir padėjo jai įsitvirtinti valdžioje.
Hunahpu ir Šbalankė
thumb|250px|Hunahpu iš Šbalankė. Piešinys iš Popol Vuh knygos, nupieštas remiantis keramikos motyvais
Hunahpu (kič. Junajpu, Hunahpu) ir Šbalankė (Xb‘alanke, Xbalanque) – broliai dvyniai kultūriniai didvyriai majų kičių epe „Popol Vuh“.
Dvynių vardų reikšmė nelabai aiški: Šbalankė verčiamas kaip „jaguaras saulė“ (x-balam-que), „paslėpta saulė“ (x-balan-que) arba „jaguaras elnias“ (x-balam-quieh), o Hunahpu – „vienas vamzdžiapūtis ~ medžiotojas su pučiamuoju vamzdžiu“ (Hun-ahpub).
Pasak mito, sykį Hun Hunahpu ir jo brolis Vukub Hunahpu buvo pakviesti požeminio pasaulio – Šibalbos – valdovų pažaisti žaidimo kamuoliu, tačiau ten patekę buvo numarinti. Hun Hunahpu galvą pragaro valdovai įkėlė į medį. Sykį pro šalį eidama mergaitė Škik susidomėjo keistu „vaisiumi“ – tada Hun Hunahpu galva spjovė mergaitei ant delno, ir ši pastojo. Škik tėvas už tai ją baudėsi nužudyti, bet mergaitė pabėgo iš Šibalbos ir prisiglaudė pas Hun Hunahpu motiną, kur ir pagimdė Hunahpu bei Šbalankę.
Vaikystėje dvyniai atliko daug žygdarbių ir stebuklų. Sužinoję apie tragišką jų tėvo ir dėdės likimą, Hunahpu ir Šbalankė leidžiasi į Šibalbą atkeršyti. Ten juos Šibalbos valdovai žiauriai kankina, tyčiojasi ir sudegina. Tačiau penktąją dieną broliai prisikelia. Jie, pasivertę klajojančiais fokusininkais, vėl nukeliauja į Šibalbą ir šįsyk nužudo jos valdovus – Vukub Kamę ir Hun Kamę. Po to dvyniai tampa saule ir mėnesiu.
Kitoje „Popol Vuh“ dalyje pasakojama, kaip Hunahpu ir Šbalankė nugalėjo pasaulio pradžioje gyvavusius siaubūnus – saule apsimetusį Vukub Kakišą ir jo sūnus – Sipakną ir Kabrakaną.
„Popol Vuh“ epe išsisaugojęs mitas apie brolius dvynius didvyrius yra labai senas ir kadaise buvo paplitęs beveik tarp visų Vidurio ir Pietų Amerikos tautų. Geriausiai šis mitas išsilaikęs pas Belizo majus mopanus, o seniausias – pas Salvadoro pipilius.
Baladė
Baladė ( iš – šoku) – lyrikos žanras. Trumpas eiliuotas istorinio arba legendinio turinio kūrinys, kuriame susilieję epiniai, lyriniai, draminiai pradai. Tai intriguojantis, neretai niūrių, šiurpių nuotykių pasakojimas apie nepaprastus įvykius. Per juos atskleidžiamas pasaulio paslaptingumas, tragiškos gyvenimo perspektyvos.
Istorija
Pavadinimas XII a. atsirado Provanse, kur baladė reiškė šokio dainą su refrenu. Italų poezijoje atsirado XIII–XIV a., prancūzų – XIV–XVI a. Čia baladė buvo lyrinis griežtos metrinės formos eilėraštis (E. Dešanas, F. Vijonas). Vėliau toks baladės tipas išnyko, nors jį atgaivinti ir buvo bandoma (pavyzdžiui, XIX a. parnasininkų pastangos). Anglų ir škotų baladė, genetiškai nesusijusi su prancūziškąja, suklestėjo XV a. Normanų atneštu baladės vardu buvo pavadinta dramatiškos fabulos liaudies daina, kuri dažnai reiškia politines, socialines idėjas (pvz., baladė apie Robiną Hudą). Viduramžių anglų ir škotų baladėmis buvo susidomėta XVIII a. pab. – XIX a. pr. Pasirodė jų rinkinių (T. Persio, V. Skoto). Veikiamas šių tautosakinių baladžių, susiformavo literatūrinės baladės žanras, kuris sentimentalizmo ir romantizmo laikotarpiu tapo vienu populiariausių žanrų ir paplito didžiojoje Europos dalyje. Buvo sukurta baladės teorija.
Oranžinis GGN
Oranžinis GGN, alfa naftolio oranžinis  – maisto dažiklis, Europoje žymimas kodu E111. Dabar ES ir JAV išbrauktas iš leidžiamų maisto priedų sąrašo, kadangi toksikologiniai tyrimai rodo, kad jis yra žalingas. Oranžinio GGN ir oranžinio geltonojo dažiklių sugerties spektrai matomoje ir ultravioletinėje srityse yra beveik vienodi, bet juos galima atskirti pagal jų IR spektrą.
Baladė
Lietuvoje
Maironis įvedė baladės žanrą į lietuvių literatūrą. Vėliau baladžių parašė S. Nėris, V. Mykolaitis-Putinas, Justinas Marcinkevičius. Lietuvių tautosakoje baladžių gana mažai. Jos turi ryškų lyrinį pradą, struktūriškai artimos lyrinėms dainoms. Daugiausia paplitusios Rytų ir Pietryčių Lietuvoje.
Muzikoje
Baladė yra ir muzikos žanras. Tai vokalinis ar instrumentinis laisvos muzikinės formos istorinio, herojinio, fantastinio turinio kūrinys. Iš pradžių balade viduramžiais vadinta romanų tautų šokio daina, vėliau (trubadūrų, minezingerių kūryboje) – instrumento pritariama posminė daina. XIX a. iš balade vadintos siužetinės anglų ir škotų dainos susiformavo romantinė muzikinė baladė.
Vokalinių baladžių sukūrė tokie autoriai, kaip F. Šubertas, J. K. Lėvė, M. Glinka, instrumentinių baladžių fortepijonui – F. Šopenas, F. Listas, J. Bramsas, smuikui – H. Vietanas, fortepijonui ir smuikui – G. Forė.
Kaip atskira arija baladė būdinga kai kurioms XIX a. operoms (Š. Guno „Faustas“, P. Čaikovskio „Pikų dama“).
Lietuvoje XX a. baladžių sukūrė S. Šimkus („Nugrimzdęs dvaras“), A. Račiūnas („Baladė apie tris kareivius“), A. Budriūnas sukūrė 7 balades chorui.
Dvilypiai (12231925)
Dvilypiai – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 4 km į pietvakarius nuo Molėtų. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,18 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 124,7 m. Krantai žemi, pelkėti, tik rytinis krantas aukštesnis ir sausas. Ežerą supa Gudeliškio miškas. Pietuose per pelkę jungiasi upeliu su dar vienu Dvilypių ežeru (Siesarties intako Kaminos baseinas). Šalia įsikūręs Lėlių kaimas. Kiek atokiau šiaurine pakrante eina plentas.
Grigiškių Šv. Dvasios bažnyčia
'''Grigiškių Šv. Dvasios bažnyčia''' – katalikų bažnyčia Grigiškėse, 200 m į kairę nuo magistralės.
miniatiūra|left|180px|Bažnyčios statybos, [[2017 m. lapkritis]]
Istorija
1992 m. įsteigta Grigiškių Šv. Dvasios parapija, jos pamaldos vykdavo Grigiškių Šv. Dvasios koplyčioje, pašventintoje 1995 m. Pirmasis klebonas (koplyčios statytojas) – kunigas Edvardas Minkevičius. Parapijai augant iškilo erdvesnių maldos namų poreikis. 2016 m. pradėti naujos bažnyčios statybos darbai. Spalio 2 d. Vilniaus arkivyskupas Gintaras Grušas pašventino jos kertinį akmenį. Bažnyčios projekto autoriai – architektai Kęstutis Pempė, Emilis Petkevičius ir Eugenija Dedok. 2017 m. pabaigoje stovėjo bažnyčios pastatas su uždengtu stogu.
Bažnyčia buvo statoma už rėmėjų lėšas. Tarp stambiausių – Grigiškėse veikianti bendrovė „Grigeo Grigiškės“, Gariūnų verslo parkas. Parėmusių bažnyčios statybą 1000 eurų ir didesne auka vardus, įmonių pavadinimus žadama įamžinti paminklinėje lentoje būsimos bažnyčios sienoje. Šalia bažnyčios turima erdvė su pušynu pritaikoma žmonių laisvalaikiui, šią miesto dalį paverčiant grigiškiečių traukos centru, kurio iki šiol nebuvo.
Naujoji bažnyčia pašventinta 2020 m. rugpjūčio 29 d., ją pašventino Vilniaus arkivyskupas Gintaras Grušas.
Architektūra
Bažnyčia pastatyta šalia senosios koplyčios, jos priekyje. Statinys šešiakampio plano, su kūginiu šešiašlaičiu stogu ir aukštu bokšteliu, pagrindiniu fasadu orientuotas į vakarus. Bažnyčios sienų karkasas suręstas iš monolitinio gelžbetonio.
Marijampolės senosios kapinės
Istorija
Kapinių šiaurės rytinėje dalyje stovėjusi raudonų plytų koplyčia galėjo būti pastatyta dar XVIII a. pabaigoje. Atlikti tyrinėjimai leidžia teigti, kad kapinėse būta daugiau statinių, privačių koplytėlių. Ilgą laiką kapinėse laidojo tik katalikų tikėjimo žmones, todėl neįmanoma tiksliai pasakyti, kiek šiose kapinėse palaidota kitų konfesijų krikščionių.
Ilgainiui aplink kapines buvo statomi gyvenamieji namai, o 1831 m. palaidojus apie 100 sukilėlių jose beveik nebeliko laidojimui tinkamos vietos. Dar 1816 m. katalikų bažnyčios vadovybė nurodė, kad kapinės būtų įrengiamos toliau nuo bažnyčių už gyvenviečių ribų. 1846 m. nurodymą pakartojus, katalikai pradėti laidoti naujose kapinėse Liudvinavo gatvėje (dabartinė P. Armino gatvė). 1850 m. senosios kapinės buvo uždarytos. XIX a. 2-ojoje pusėje spaudos draudimo laikotarpiu kapinėse buvo slepiama iš pasienio atgabenta lietuviška spauda. 1905 m. gegužės 28 d. kapinių šiaurės rytiniame kampe, dabartinės Alyvų gatvės šiaurinėje pusėje dideliame mediniame kluone suvaidintas pirmasis Sūduvoje viešas lietuviškas spektaklis „Amerika pirtyje“, kurį surengė būsimo prezidento Kazio Griniaus žmona Joana Griniuvienė. Tame vakare bene pirmą kartą Lietuvoje buvo viešai sugiedota ir Vinco Kudirkos „Tautiška giesmė“.
Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, kapinės įtrauktos į valstybės saugotinų paveldo paminklų sąrašą. 2014 m. Marijampolės savivaldybės ir privačių rėmėjų lėšomis nuniokota ir apleista vieta buvo sutvarkyta (projekto autorius – architektas Gintautas Vieversys). 2014 m. spalio 9 d. kapinių centre atidengtas skulptoriaus Juliaus Narušio sukurtas paminklas. Dar du paminkliniai akmenys pastatyti prie įėjimų į kapines.
Kapai
Išlikę kapų kompleksai:
Leišmaniozė
Leišmaniozė, kartais vadinama leišmaniaze – tai parazitinė liga, sukeliama leišmanijų (Leishmania) genties parazitinių pirmuonių, kuriais užsikrečiama įgėlus tam tikrų rūšių Phlebotominae pošeimio moskitams (smėlinėms muselėms). Liga gali pasireikšti trimis formomis: kaip odos, odos ir gleivinių bei vidaus organų leišmaniozė (pastaroji dar vadinama visceraline leišmanioze, tropine splenomegalija, Kala-azar – juodąja karštine arba Dumdumo karštine). Sergant odos leišmanioze išopėja oda, sergant odos ir gleivinių – oda, burna ir nosis, o sergant pačia sunkiausia, vidaus organų leišmanioze, liga prasideda odos opomis, paskui ligonis ima karščiuoti, sumažėja raudonųjų kraujo kūnelių skaičius ir padidėja blužnis bei kepenys.
Priežastys ir diagnozė
Žmonėms infekciją gali sukelti daugiau nei 20 Leishmania genčių parazitai. Rizikos veiksniai: skurdas, malnutricija (išsekimas dėl badavimo), deforestacija (miškų naikinimas), urbanizacija ir kt. Visų trijų formų ligą galima diagnozuoti stebint parazitus mikroskopu. Papildoma vidaus organų formos ligos diagnostikos priemonė – kraujo tyrimai.
Profilaktika ir gydymas
Iš dalies leišmaniozės galima išvengti miegant po tinklu, apdorotu insekticidais. Kitos priemonės – purškiamieji insekticidai, naikinantys moskitus, ir užsikrėtusiųjų gydymas, siekiant išvengti ligos plitimo. Kokio gydymo reikia, nusprendžiama atsižvelgiant į užsikrėtimo vietovę, leišmanijų gentį ir ligos formą. Vidaus organų leišmaniozė gali būti gydoma vaistais su šiomis veikliosiomis medžiagomis: lipidinės formos amfotericinu B kartu su penkiavalenčio stibio preparatais ir paramomicinu, bei miltefozinu. Odos formos ligai gydyti gali būti skiriama paromomicino, flukonazolo arba pentamidino.
Epidemiologija
Šiuo metu liga užsikrėtę apie 12 milijonų žmonių maždaug 98 kraštuose. Kasmet nustatoma apie 2 milijonus naujų atvejų, o 20–50 tūkstančių žmonių per metus nuo šios ligos miršta. Azijos, Afrikos, Pietų bei Centrinės Amerikų bei Pietų Europos regionuose, kur liga pasitaiko dažnai, gyvena maždaug 200 milijonų žmonių. Pasaulio sveikatos organizacija gavo nuolaidų tam tikriems medikamentams, skirtiems šiai ligai gydyti. Liga gali susirgti įvairūs kiti gyvūnai, įskaitant šunis ir graužikus.
Polikarbonatas
miniatiūra|150px|left|Atliekų perdirbimo kodas miniatiūra|250px|right|Bisfenolio A ir fosgeno sintezė
Polikarbonatas (PC) – sintetinis polimeras, dinaminėms apkrovoms ir cheminiams reagentams atsparus plastikas. Pagal cheminę struktūrą priskiriamas polimerinių termoplastikų grupei, karbonatų pogrupiui. Gaminiai ženklinami skaičiumi „7“ – tarptautiniu perdirbimo kodu. Polikarbonato gaminiuose gali būti pirminio monomero bisfenolio A (BPA).
Istorija
Polikarbonatą pirmą kartą 1898 m. aprašė Miuncheno universiteto mokslininkas Alfredas Einhornas. Nors laboratoriniai tyrinėjimai truko 30 metų, bet naujasis plastikas dar neturėjo komercinio pritaikymo. 1953 m. vokietis Hermanas Šnelis, dirbęs įmonėje „Bayer“, užpatentavo pirmąją polikarbonato gamybos liniją. 1955 m. pagamintas pirmasis polikarbonatas pavadinimu „Merlon“. Tais pačiais 1953 m., po vienos savaitės nuo „Bayer“ atradimo, JAV „General Electric“ įmonės darbuotojas Danielis Foksas savarankiškai susintetino polikarbonatą. Kilęs komercinis ginčas buvo išspręstas „Bayer“ naudai, 1960 m. „General Electric“ pradėjo „Lexan“ prekinio ženklo polikarbonato komercinę gamybą.
Struktūra
Medžiaga vadinama polikarbonatu, nes tai yra polimeras, turintis karbonato grupes – anglies rūgšties esterius (−O−(C=O)−O−). Pagrindinė polikarbonato medžiaga gaunama bisfenolio A (BPA) ir fosgeno reakcijos metu. Ši cheminė reakcija gali būti užrašoma:
Savybės
Išsiskiria ypatingai aukštu smūginiu atsparumu, mechaniniu tvirtumu, geromis optinėmis, dielektrinėmis savybėmis. Gana lengvai apdirbamas, termiškai formuojamas ir liejamas. Polikarbonato gaminiai atlaiko palyginti dideles plastines deformacijas nesuskildami ar nesulūždami, todėl įmanoma kambario temperatūroje juos apdoroti, naudojant metalo lakštų lankstymo techniką. Dėl savo teigiamų savybių gali būti pritaikomi daugelyje inžinerijos sričių. miniatiūra|250px|right|Šiltnamis iš polikarbonato plokščių
PC polimerizacijos metu galima reguliuoti molekulinės grandinės svorį, todėl galutinis produktas gali pasižymėti skirtingu lydalo takumo indeksu (Melt Flow Index, MFI). Šis indeksas dažniausiai svyruoja nuo 3 iki 80 g/10 min. Polikarbonatą galima formuoti liejimo, ekstruzijos, pūtimo–ekstruzijos būdais. Dauguma komercinės paskirties polikarbonatų yra gaunami iš kietų monomerų.
Pagrindiniai duomenys:
Taikymas
Gaminami įvairių spalvų PC gaminiai, pradedant skaidriais tonuotais, baigiant visiškai nepermatomais įvairiaspalviais: kelių atitvarai, kompaktiniai diskai, apsauginiai akiniai, šalmai, skydai, automobilių žibintai, šviestuvų gaubtuvai, reklamos skydai ir atributika, sportinių automobilių stiklai ir kt. Monolitinės ar kanalinės, banguotos polikarbonato plokštės plačiai naudojamos statybose: stogams, pavėsinėms, šiltnamiams, pastogėms dengti, fasadų apdailai. Siekiant išplėsti taikymo sferą, teigiamos PC savybės sustiprinamos gamybos metu įterpiant įvairių priedų, stabilizuojančių UV spindulių poveikį, didinančių atsparumą karščiui, įtrūkimams, įmaišant stiklo pluošto užpildų suteikti tvirtumą.
Pasaulinė gamyba
Polikarbonatai yra stambiagabaričiai organinės sintezės pramonės produktai, kurių pasaulio rinkose 2006 m. pagaminta virš 3 mln. tonų. Pagrindiniai polikarbonatų gamintojai (2006): :
Dvyliškis (ežeras)
Dvyliškis – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 5 km į rytus nuo Alantos miestelio. Ežeras ovalo formos, ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,19 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 130,8 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę krūmais. Pakrantės kalvotos, plyti dirbami laukai ir pievos. Šalia įsikūręs Spulių kaimas. Ežerą iš šiaurės į pietvakarius prateka Virintos upės intakas Karulės upelis.
World of Warships
World of Warships – daugelio žaidėjų žaidimas (MMO), dedikuotas XX a. vidurio laivų mūšiams. Žaidimas pristatytas 2011 m. rugpjūčio 16 d. ir metus laiko buvo vadinamas „World of Battleships“.
Valstybės
Oficialiai išleidus žaidimą, buvo prieinamos dvi pilnos grupės (nuo 1 iki 10 lygio) JAV ir Japonijos laivų, bei po keletą Rusijos Imperijos/Tarybų Sąjungos, Didžiosios Britanijos ir Vokietijos. Vėliau kūrėjai papildė Anglijos, Vokietijos ir Tarybų Sąjungos grupes naujais kreiseriais, eskadriniais minininkais ir linijiniais laivais. Taip pat buvo pridėti Lenkijos premijinis laivas „Blyskawica“, bei du Azijos atstovai – eskadriniai minininkai „Anshan“ ir „Lo Jan“.
2017 m. anonsuoti Prancūzijos kreiseriai. Taip pat planuojama žaidime pristatyti premijinį italų linijinį laivą, papildyti Azijos, Rusijos/TSRS ir Britanijos laivyną.
Laivų klasės
Žaidime randami eskadriniai minininkai, kreiseriai, linijiniai laivai ir lėktuvnešiai. Sutinkami kaip realiai pastatyti laivai, taip ir nerealizuoti projektai. Torpedinių katerių ir povandeninių laivų įvesti šiuo metu į žaidimą neplanuojama.
torpednešius, bombonešius arba naikintuvus.
Technikos sąrašas
Laivų sąrašas:
25px Italijos laivynas'''
Kamilė Šeraitė
Kamilė Šeraitė-Gogelienė (g. 	1994 m. sausio 18 d., Šiauliuose) – Lietuvos politikė.
Biografija
2012 m. baigė Šiaulių Didždvario gimnaziją (Tarptautinio Bakalaureato diplomo programa). 2016 m. VU TSPMI įgijo bakalauro, 2020 m. magistro laipsnius.
2015 m. atliko praktiką Seime, 2016–2021 m. jame dirbo patarėja.
Čekijos lietuvių bendrija
Čekijos lietuvių bendruomenė – Čekijoje gyvenančius lietuvius vienijanti organizacija. Įkurta dar 1988 m. Prahoje, o 1996 m. įregistruota oficialiai. Turėjo skyrių Brno. 1995 m. paraleliai įkurta Čekų–lietuvių draugija. 2015–2019 m. Prahoje veikė lituanistinė mokykla „Debesynas“.
World of Warships
Technikos sąrašas
25px Lenkijos laivynas'''
Čekijos lietuvių bendrija
Priklauso Pasaulio lietuvių bendruomenei, dalyvauja jos renginiuose.
Kamilė Šeraitė
Biografija
Nuo 2021 m. LR KAM ministro A. Anušausko patarėja.
World of Warships
Technikos sąrašas
25px 25px 25px Sąjungininkų laivynas'''
Žaidimo vaizdai
miniatiūra|none
Čekijos lietuvių bendrija
Veikla
1990–1991 m. buvo aktyvūs renginių Čekoslovakijoje Lietuvai remti dalyviai, rinko parašus po peticijomis, reikalaujančiomis Lietuvos diplomatinio pripažinimo.
2023 m. kovo 13 d. Čekijos lietuvių bendruomenė, pažymėdama Kovo 11 d., Prahos Filmų mokykloje surengė lietuviškų dokumentinių filmų peržiūrą.
Thales
Thales – elektronikos įmonių grupė, kurios specializacija yra kosminė erdvė, gynyba, saugumas ir sausumos transportas; būstinė įsikūrusi Paryžiaus La Défense rajone.
„Thales“ kotiruojama Paryžiaus vertybinių popierių biržoje; veikia 80 šalių, 2019 m. duomenimis, joje dirbo 80 000 darbuotojų, laikoma viena iš pirmaujančių įmonių pasaulyje aviacijos, kosmoso, gynybos, saugumo ir transporto įrangos srityse.
Albanijos futbolo varžybos 2023–2024 m.
'''Albanijos futbolo varžybos 2023–2024 m.
Antanas Karalius
Antanas Karalius (1890 m. Briedžiuose, Šakių valsčius – 1932 m. rugpjūčio 23 d. Čikagoje, JAV) – Lietuvos gydytojas, mokslo populiarintojas, spaudos darbuotojas.
Biografija
Spaudoje pradėjo bendradarbiauti būdamas studentas. Rašinius dažniausiai medicinos ir higienos klausimais spausdino leidiniuose Naujienos, Tėvynė, Keleivis, Ateitis, „Meilė ir šeimyna“ ir kt. Pasirašinėjo slapyvardžiais A. J. Uoga, A. J. Zėčius. 1911–1913 m. redagavo leidinį „Lietuvių žurnalas“, 1913 m. – „Dievo rykštė“, 1923–1924 m. – „Gyvenimas“, 1926–1928 m. – „Šakė“.
Išvertė ir parašė knygų medicinos, ekonomikos, mokslo klausimais.
Klimavičų rajonas
Klimavičų rajonas – rajonas rytų Baltarusijoje, Mogiliavo srities pietvakariuose. Centras – Klimavičai.
Istorija
Rajonas įkurtas 1924 m. liepos 17 d., 1938 m. jis priskirtas Mogiliavo sričiai.
Gyvenvietės
Vienintelis miestas – Klimavičai.
Ryžkauka
Ryžkauka – kaimas rytų Baltarusijoje, 3 km į šiaurės rytus nuo Hrudzinaukos.
Istorija
XIX a. buvo kaimas Cerkvės Asaveco valsčiuje, XX a. pradžioje – Bychavo apskrities Hrudzinaukos valsčiaus centras.
Mėlynžiedis vilkdalgis
Mėlynžiedis vilkdalgis (Iris germanica) – vilkdalginių (Iridaceae) šeimos, vilkdalgių (Iris) genties augalų rūšis.
Daugiametis, žolinis, 40-90 cm aukščio augalas. Šakniastiebis storas, horizontalus, su daugybe smulkesnių šaknelių. Stiebas status, plikas, nuo vidurio šakotas. Lapai kardiški, 30-60 cm ilgio, aštriabriauniai. Priežiediniai lapeliai gan smulkūs, ploni, sausi, sidabriškai balti. Žydi gegužės-birželio mėnesiais stambiais, kvapniais, tamsiai violetiniais žiedais, susitelkusiais stiebų viršūnėse. Vaisius – stambi, pailga sėklų dėžutė. Augalas dauginamas šakniastiebiais.
Mėlynžiedis vilkdalgis auginamas kaip dekoratyvinis augalas darželiuose, gėlynuose. Šakniastiebių preparatai vartojami gydant bronchitą, anginą, plaučių uždegimą, karštu vandeniu nuplikyti lapai dedami ant žaizdų, vočių.
1996 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
1996 m. Lietuvos šachmatų čempionatas – tai 63-asis Lietuvos vyrų ir 49-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.
Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas
63-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko 1996 m. kovo 3–13 d. Vilniuje. Čempionate, kuris vyko, naudojant šveicariškąją sistemą (9 ratai), dalyvavo 42 šachmatininkai.
Vyrų čempionato eiga
Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko Viniaus šachmatų mokykloje. Dalyvavo 42 šachmatininkai, kurie varžėsi šveicariškąja sistema (9 ratai). Kiekvienam žaidėjui buvo skirta dvi valandos pirmiesiems 40 ėjimų, po to po 1 val. sekantiems 20 ėjimų ir toliau popusvalandį iki partijos pabaigos. Partijos maksimali trukmė - 7 valandos. Turnyre nedalyvavo pirmi aštuoni pagal reitingą šalies šachmatininkai.
Pradžia
Pirmajame rate, aukščiausią reitingą iš turnyro dalyvių turėjęs, Kęstutis Kaunas (2415) pralaimėjo jaunam vilniečiui Romanui Skrebnevskiui. Kiti favoritai – vilniečiai (TM) Virginijus Grabliauskas (2405), TM Gintautas Piešina (2400), TM Algirdas Bandza ( 2380) ir TM Virginijus Dambrauskas (2350), bei jonavietis Aidas Labuckas (2395) – iškovojo pergales.
Po 2 ratų buvo net 8 lyderiai. Abi partijas laimėjo vilniečiai G. Piešina, A. Bandza, E. Šlekys, V. Dambrauskas, jonavietis A. Labuckas, radviliškietis V. Sakalauskas, kaunietis V. Šlapikas ir panevėžietis S.Viškelis.
Po 3 ratų lyderiais bebuvo tik du, taškų dar nepraradę žaidėjai: vilnietis TM A. Bandza ir jonavietis A. Labuckas.
Po penkių ratų
Po 4 ratų teliko vienas lyderis – tai tarptautinis meistras Algirdas Bandza, kuris pastarajame rate, įveikęs jonavietį Aidą Labucką, iškovojo ketvirtąją pergalę iš eilės. Po 3,5 taško turėjo vilnietis Emilis Šlekys ir kaunietis Vytautas Šlapikas. Dar 8 šachmatininkai turėjo po 3 taškus.
Po 5 ratų tebepirmavo A. Bandza, surinkęs po 4,5 taško. Pustaškiu buvo atsilikę vilniečiai Emilis Šlekys, Virginijus Dambrauskas. Donatas Lapienis, kaunietis Vytautas Šlapikas ir Vaidas Sakalauskas iš Radviliškio.
Paskutinis ratas
Prieš paskutinį ratą pirmavo kaunietis V. Šlapikas, surinkęs 6,5 taško iš 8. Vilniečiai D. Lapienis ir V. Dambrauskas buvo atsilikę pustaškiu.
Paskutiniame rate Vytautas Šlapikas sužaidė lygiosiomis su Vaidu Sakalausku, o V. Dambrauskas įveikė D. Lapienį. Kadangi daugiausia – po 7 taškus surinko V. Šlapikas ir V. Dambrauskas, čempionato nugalėtoją lėmė papildomi rodikliai. Juo tapo kaunietis, 22 metų žemės ūkio akademijos studentas Vytautas Šlapikas. Antras – Virginijus Dambrauskas. Toliau sekė net 7 žaidėjai, surinkę po 6 taškus. Geriausius papildomus rodiklius iš jų turėjusiam Algirdui Bandzai atiteko trečioji vieta.
Lentelės
1996 m. Lietuvos čempionate 30 geriausiai pasirodžiusių žaidėjų.
1996 m. Lietuvos šachmatų čempionato partijos
Lietuvos moterų šachmatų čempionatas
49-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatas vyko 1996 metų vasario 2 – vasario 13 dienomis Marijampolėje.
Jame žaidė 12 šachmatininkių: keturios vilnietės, dvi šiaulietės, dvi panevėžietės, dvi šachmatininkės iš Vilkaviškio ir po vieną žaidėją iš Kauno bei Plungės. Dalyvavo visos 1994 m. metų čempionato prizininkės.
Moterų čempionato eiga
Likus trims ratams, turnyro lydere buvo panevėžietė Dagnė Čiukšytė, surinkusi 7 taškus iš 8 galimų. Net dviem taškais buvo atsilikusios persekiotojos – vilnietė Rasa Bandzienė, šiaulietė Viktorija Čmilytė ir tuo metu Kaune studijavusi vilkaviškietė Rita Dambravaitė.
Likus dviem ratams, kai Rasa Bandzienė nugalėjo lyderę, panevėžietę Dagnę Čiukšytę (7 tšk.), pirmosios vietos likimas buvo nebe toks aiškus. Konkurentės: R. Bandzienė, V. Čmilytė ir R. Dambravaitė priartėjo ir turėjo po 6 taškus.
Čempionato finišas buvo įdomus: seserys Rita ir Asta Dambravaitės bandė įveikti lyderes (atitinkamai Dagnę Čiukšytę ir Rasą Bandzienę). Arti pergalės buvo Rita. Vis tik tik jos varžovė Dagnė Čiukšytė septintąją žaidimo valandą pasiekė lygiąsias ir, surinkusi 8,5 taško iš 11-kos galimų, antrą kartą tapo Lietuvos moterų šachmatų čempione. Vilnietė Rasa Bandzienė, įveikusi Astą, atsiliko pustaškiu ir iškovojo sidabrą.
Gravitacija (filmas)
Gravitacija  – 2013 m. mokslinės fantastikos filmas, kurį režisavo Alfonsas Kuaronas. Septyniskart apdovanotas „Oskarais“. Filme pagrindinius vaidmenis atliko Sandra Bulok ir Džordžas Klūnis. Jie vaidino astronautus, likusius atvirame kosmose sudužus jų daugkartiniam erdvėlaiviui ir bandančius sugrįžti į Žemę.
Turinys
Daktarė Rajan Stoun (akt. Sandra Bulok) yra puiki biomedicinos inžinierė, kuri dalyvauja savo pirmojoje kosminėje misijoje šatlu „Explorer“. Tačiau astronautams atsitinka nelaimė − daugkartinis erdvėlaivis yra sunaikinamas atskriejusių sudužusių palydovų nuolaužų ir R. Stoun su astronautu-veteranu Metu Kovalskiu (akt. Džordžas Klūnis), kuriam tai paskutinė kosminė kelionė, lieka visiškai vieni kosmose, be ryšio su Žeme ir turi mažėjančias deguonies atsargas.
Apdovanojimai
„Gravitacija“ laimėjo 7 apdovanojimus 2014 m. „Oskarų“ apdovanojimuose iš 10 nominacijų: „Gravitacija“ 2014 m. laimėjo šešis BAFTA apdovanojimus: „Gravitacija“ 2014 m. laimėjo vieną „Auksinio gaublio“ apdovanojimą:
Klaipėdos rytas
Klaipėdos rytas (iki 1995 m. „Rytas“) – spaustuvė Klaipėdoje, veikusi 1924–2002 m.
Veikla
Pagrindinė veikla: knygų, žurnalų, laikraščių, lankstinukų, afišų, kitų smulkių spaudinių spausdinimas, įrašytų laikmenų atgaminimas.
Istorija
Įkurta kaip spaudos leidimo ir prekybos akcinės bendrovės „Rytas“ (veikė 1921–1939 m.) spaustuvė. Spausdino dienraštį „Klaipėdos žinios“ (1926 m. prijungtas prie laikraščio „Lietuvos keleivis“), 1936–1939 m. laikraštį „Vakarai“ ir jo savaitinį priedą „Vaikų vakarai“.