cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Žalčiai žuvėgaudžiai
Paplitę Afganistane, Indijos pusiasalyje, Kinijoje ir Pietryčių Azijoje.
Gentyje yra 13 rūšių:
Čitagongas
Čitagongas – antrasis pagal dydį Bangladešo miestas. 3,67 mln. gyventojų (2007). Jis yra pietryčių Bangladeše, prie Karnapulio (Karnaphuli) upės, 15 km nuo Bengalijos įlankos, pagrindinis šalies uostas. Čitagongas yra regiono, kuriame auginami ryžiai, džiutas, arbata, komercinis centras. Svarbus susisiekimo mazgas. Išvystyta džiuto, medvilnės, chemijos, maisto, cemento, metalo, metalurgijos, naftos pramonė.
1966 m. čia įkurtas universitetas. Yra Kadami Mubarako mečetė (XII a.), Džamio mečetė (XVII a.).
Istorija
Čitagongas žinomas nuo I amžiaus. Miestas įgavo svarbą XVI a., kuomet priklausė Portugalijai. 1760-1765 m. jis atiteko Britų Rytų Indijos kompanijai. Į Čitagongą pretenzijų turėjo Mianmaras, ir tai buvo viena iš priežasčių 1824 m. pradėti I Britų ir Mianmaro karą. 1947-1971 m. priklausė Pakistanui (Rytų Pakistano provincija).
Berberinis leopardas
Berberinis leopardas (Panthera pardus panthera) – leopardo (Panthera pardus) porūšis, kurio arealas – Šiaurės Afrika (Atlaso kalnai). Paskutiniais metais suabejota šio porūšio statusu, kadangi neaptikta rimtų genetinių skirtumų nuo kitų Afrikos leopardų. Spėjama, kad berberinis leopardas gali būti afrikinio leopardo porūšio dalimi. .
Berberinis leopardas yra labai retas. Vienintelė maža šių leopardų populiacija gyvena Atlaso kalnuose (Marokas ir Alžyras), dar keletas gyvena Egipte. . Šis porūšis pasižymi labai storu, lyginant su kitais leopardais, kailiu, kas atitinka jų gyvenamas buiveines kalnuose. Minta beždžionėmis, antilopėmis ir kai kuriais smulkiais gyvūnais. .
Pangsido nacionalinis parkas
Pangsido nacionalinis parkas  – nacionalinis parkas Tailande rytuose, Sakaeo ir Pračinburio provincijose. Parkas įkurtas 1982 m. vasario 22 d.
Vieta
Parkas užima 594,00 km² plotą, 95% šio ploto sudaro miškai. Parkas apima Muango (Muang) apylinkėse Sakaeo provincijoje bei Vatananakorno (Watthana Nakhorn) ir Nadi (Na Di) apylinkes Pračinburio provincijoje, 30 km į šiaurės rytus nuo provincijos centro Sakaeo.
Flora ir fauna
Pangsido parke vyrauja šlapi tropiniai, visžaliai miškai. Iš retų augalų parke sutinkama: aukštasis sparnenis, briaunotasis sparnūklis (Anisoptera costata), Afzelia xylocarpa, Aquilaria crassna , baltasis svimburis (Schima wallichii), karpotasis viršūklis (Terminalia bellirica), Terminalia alata , krausvos Lagerstroemia calyculata ir Lagerstroemia tomentosa , stambiavaisis koralmedis, Spondias pinnata , dilenija Dillenia obovata , Canarium denticulatum , tamsioji dalbergija (Dalbergia oliveri) ir Dalbergia cochinchinensis. Parke sutinkamos ir ant žemės augančios orchidėjos: Habenaria rhodocheila, Paphiopedilum concolor ir Dendrobium ellipsophyllum
Parke gyvena: Azijinis dramblys, Indijos muntjakas, gaūras, bantengas, Indinis zambaras, Sumatros goralas (Nemorhaedus sumatraensis), Javinis elniukas, Indokininis tigras, Azijinė benagė ūdra, Kampučinis gibonas (Hylobates pileatus), Siamo krokodilas ir kt., sutinkama daug nei 200 rūšių paukščių: baltakrūtė žaliasnapė vištelė (Amaurornis phoenicurus), didysis kukalis (Centropus sinensis), Tikelio ragasnapis, šiaurinis juodasis ragasnapis, dviragis ragasnapis, gracula (Gracula religiosa), volungė (Oriolus chinensis) ir kt.
Bajanzirchas
Bajanzirchas (mong. Баянзүрх) – vienas iš 9 Ulan Batoro rajonų Mongolijoje. Suskirstytas į 20 choroo. Bajanzirchas yra didžiausias rajonas visame Ulan Batore. 2006 m. jame 44 138 namų ūkiuose gyveno maždaug 184 690 žmonių.
Bahreinas
Bahreinas (arab. البحرين‎ al-Baḥrayn), oficialiai Bahreino Karalystė (arab. مملكة البحرين Mamlakat al-Baḥrayn) – salų valstybė Persijos įlankoje, Artimuosiuose Rytuose. Bahreinas Karaliaus Fahdo tiltų tinklu sujungtas su Saudo Arabija. 2014 m. šalyje gyveno 1 300 000 gyventojų.
Tikima, kad Bahreino teritorijoje gimė dilmunų civilizacija – viena seniausių civilizacijų Artimuosiuose Rytuose. Vėliau šioje teritorijoje valdė partai ir sasanidai. Bahreinas tapo viena pirmųjų šalių, kurioje išplito islamas (628 m.). Nuo 1521 m. Bahreiną valdė Portugalija. 1602 m. valdžią perėmė Safavidų dinastija, o nuo 1783 m. šalį valdo Kalifų karališkoji šeima.
Bahreino ekonomika nesiejama su nafta, labiausiai investuojama į bankinį ir turizmo sektorius. Šalies sostinėje Menamoje yra įsikūrusios daug investicinių kompanijų. Bahreinas yra 48-tas pasaulyje pagal žmogaus socialinės raidos indeksą.
Istorija
Bahreinas gyvenamas nuo ankstyvos senovės. Čia klestėjusi Dilmuno civilizacija, kuri vykdė intensyvią prekybą su Mesopotamija bei Indo slėnio civilizacija. Saro, Kalat al Bahreino archeologinės vietovės yra kilusios iš šio laikotarpio. Vėliau Dilmuną užėmė kasitai, asirai. VI–III a. pr. m. e. Bahreinas pateko į Achemenidų Persijos sudėtį. Apie 250 m. pr. m. e. kontrolę perėmė Partai. Europiečiams Bahreinas tapo žinomas po Nearcho kelionės ir graikų buvo pavadintas Tylu. Sasanidų valdymo laikais Bahreinas sudarė Mišmahigo provinciją.
thumb|left|240px|Bahreino tvirtovės ir senovinės gyvenvietės liekanos
Kurį laiką Bahreinas buvo svarbus krikščionių nestorirečių centras, bet 628 m. kraštas islamizuotas Al Alaa al Hadramio. 899 m. Bahreiną užėmė izmailitų Karmatų sekta, vėliau apiplėšusi pačią Meką. 1076 m. salą ėmė valdyti Ujunidų dinastija. 1235 m. Bahreiną užėmė persai, bet 1253 m. beduinų Usfuridų klanas išvijo persus. XIV a. Bahreinas pateko į Omano jūrinę imperiją, mokėjo duoklę Hormūzui, tuo tarpu pačią salą valdė vietinės beduinų grupuotės.
1521 m. Bahreiną užėmė portugalai ir valdė 80 metų, besinaudodami vietinių sunitų parama. 1602 m. portugalų valdžią nutraukė Safavidai, sustiprinę šiizmo įtaką saloje. Persų valdymo laikotarpiu bahreiniečių klanai išlaikė savo autonomiją. XVIII–XIX a. Bahreiną valdė įvairios nuolat tarpusavy kariaujančios arabų grupuotės iš Kuveito, Saudo Arabijos, Omano. 1868 m. Bahreino klanai sudarė sąjungą su Britanija, britai pripažino bahreiniečių savivaldą ir suteikė jiems karinę apsaugą, tačiau 1892 m. Britanija visiškai uzurpavo Bahreiną. Prieš britus pradėti sukilimai.
Iki 1957 m. britai išlaikė savo faktinę valdžią Bahreine per marionetinius monarchus. Į Bahreiną pretenzijas reiškė Iranas, tai skatino įtampą tarp vietos šiitų ir sunitų. Britai įvairiomis priemonėmis bandė mažinti persų įtaką saloje. XX a. pr. Bahreinas labiausiai garsėjo dėl perlų gavybos, bet nuo 1931 m. čia suklestėjo naftos pramonė.
Po Antrojo pasaulinio karo vėl prasidėjo sukilimai prieš britus, vietiniai žydai buvo priversti apleisti kraštą. 1957 m. Iranas paskelbė Bahreiną savo 14-ąja provincija. Britanija ir Arabų šalys pasmerkė tokius Irano veiksmus, mažinant šiitų įtaką, į Bahreiną atgabenta daug sunitų arabų iš kitų šalių, imigrantų iš britų kolonijų. 1970 m. JTO sprendimu buvo nutarta suteikti Bahreinui nepriklausomybę. 1971 m. ji buvo paskelbta, šalis įstojo į Arabų lygą.
Dėl naftos bumo šalis pasiekė ekonominį klestėjimą, o prasidėjus Libano pilietiniam karui, Artimųjų Rytų finansų centras persikėlė iš Beiruto į Manamą. Po 1979 m. Irano islamo revoliucijos, vietiniai šiitai organizavo nesėkmingą perversmą. Po XX a. pab. neramumų, 1999 m. monarchu buvo išrinktas Hamad ibn Isa Al Khalifa, kuris atliko nemažai reformų (parlamento rinkimus, moterų rinkimo teisę, paleido politinius kalinius). 2002 m. šalis oficialiai tapo Bahreino Karalyste. 2001 m. Bahreinas ir Kataras išsprendė teritorinius konfliktus dėl Havaro salų. 2011 m. prasidėjus „Arabų pavasariui“, dideli neramumai vyko ir Bahreine.
Administracinis suskirstymas
Bahreinas suskirstytas į 5 muchafazas:
Geografija
thumb|240px|Saulėlydis Budaijos įlankoje
Bahreinas susideda iš 33 salų, esančių Persijos įlankoje, tarp Arabijos ir Kataro pusiasalių: didžiausią dalį teritorijos užima Bahreino sala, kitos didesnės salos – Muharakas, Sitra, Havaro salos ir Um an Nasanas. Bahreino salą su Saudo Arabija jungia didžiulis pylimas, kuriuo eina automobilių kelias. Salos sudarytos daugiausia iš klinčių. Paviršius – žemuma. Didžiausias aukštis 135 m (Duchano kalva Bahreino salos viduryje). Salose vyrauja smėlio dykumos, akmeningos stepės ir įdruskėjusios pelkės, vadinamos sebchomis.
Augmenija ir gyvūnija
Būdinga kserofitinė ir halofitinė augalija. Daug paukščių. Bahreino įlankoje veisiasi baltieji ir tigriniai rykliai, sardinės, lašišos, tunai, medūzos, jūrų žvaigždės, jūrų ežiai, vėžiagyviai, aštuonkojai ir kiti moliuskai. Yra apie 2000 koralų rūšių.
Ekonomika
Pagrindiniu šalies prekybos partneriu yra Saudo Arabija.
Demografija
thumb|right|200px|Bahreino populiacijos kitimas 1960 – 2010 m. Per šį laikotarpį Bahreino gyventojų skaičius išaugo beveik 8 kartus. Šalies populiacija grafike yra pateikiama tūkstančiais. Bahreinas yra viena iš tankiausiai apgyvendintų valstybių pasaulyje. Maždaug du trečdaliai gyventojų yra arabai. Be to, didelę populiacijos dalį sudaro persai. Pagrindinė kalba – arabų. Kitos plačiau paplitusios kalbos yra anglų, persų ir urdu. Pasak 2001 m. surašymo, 15 m. ir vyresnių žmonių raštingumas šalyje yra 86,5 % (vyrų – 88,6 %, moterų – 83,6 %). Anot 2009 m. apskaičiavimų, vidutinė numatomo gyvenimo trukmė skaičiuojant nuo gimimo Bahreine yra 75,16 metų (vyrų – 72,64 m., moterų – 77,76 m.) – kiek didesnė nei Lietuvos. Gyventojų amžiaus struktūra:
Religija
Oficiali Bahreino religija yra islamas, kurią praktikuoja didžioji dalis šalies gyventojų. Tiesa, dėl imigrantų antplūdžio iš nemusulmoniškų valstybių (daugiausiai Indijos, Filipinų ir Šri Lankos ) musulmonų procentas šalyje pastaruoju metu sumažėjo. Pasak 2001 m. surašymo, musulmonai sudaro 81,2 % šalies gyventojų, krikščionys – 9 %, kiti – 9,8 %. . Anot neoficialių šaltinių, 33 % Bahreino musulmonų yra sunitai, 66 % – šiitai.
Chibuvas
Chibuvas – kaimas Lenkijos rytuose, Sarnakų valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į rytus nuo Sarnakų, apie 18 km į šiaurės rytus nuo Losicės ir apie 132 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Perl
Perl (iš pradžių tai buvo ne santrumpa, o tiesiog pavadinimas, tačiau vėliau buvo pasiūlyti ir santrumpą atitinkantyis pavadinimai, tokie kaip: Practical Extraction and Report Language ar Pathologically Eclectic Rubbish Lister) pirmąją versiją sukūrė ir 1987 gruodžio 18 dieną išleido Larry Wall. Ši kalba paveldėjo labai daug kitų programavimo kalbų savybių.
Istorija
Perl kalba buvo pradėta kurti tekstinių failų apdorojimui, lengvam reikalingos informacijos paėmimui ir vizualiam pateikimui, kaip įrankis, galintis pilniau ir patogiau atlikti sh, awk, sed ir kitų UNIX įrankių darbus. Vėliau išsivystė į pilnateisę bendros paskirties programavimo kalbą su išvystytomis teksto ir masyvų apdorojimo galimybėmis. Kalba yra labai praktiška – lengva naudoti, efektyvi, kompaktiška. Perl perėmė daugelį savybių iš tokių programavimo kalbų kaip C, sed, awk ir sh. Sintaksė primena C kalbos sintaksę, tačiau nėra griežtai apibrėžta, (ypač – iki 4-osios versijos).
1993 metais Perl programavimo kalba buvo perrašyta iš naujo ir nuo 5 versijos atsirado tokios galimybės:
ir kt.
Praktinis naudojimas
Perl visados įrašoma į visas Linux ir BSD distribucijas kaip standartinė skriptinimo kalba administravimo užduotis spręsti. Naudojama tuo atveju, kai Bash galimybių nepakanka.
Perl kalba parašytas vienas iš populiaresnių žaidimų Frozen Bubble.
Perl kalba buvo parašyta didžioji dalis pirmųjų dinaminių interneto svetainių kodo, kai dinaminiam turiniui kurti populiariausia buvo CGI technologija. Vėliau šios pozicijos buvo užleistos labiau specializuotai PHP. Nors ir dabar net tokie puslapiai kaip lrytas.lt naudoja Perl.
Perl (Perlscript), panašiai kaip ir Javascript, galima panaudoti skriptų rašymui, kurie interpretuojami vartotojo naršyklėje.
Perl plačiai naudojama IT saugumo problemoms spręsti. Tai saugumo spragų išnaudojimo skriptams (eksploitams) rašyti.
BioPerl modulis plačiai naudojamas bioinformatikoje.
Pavyzdžiai
Paprasta Perl programa „Sveikas pasauli!“:
Dviejų įvestų skaičių sudėtis:
Darbas su masyvais:
If – else panaudojimas kartu su reguliariomis išraiškomis:
Erdmonas Šesnakas
Biografija
Baigė Karalienės mokytojų seminariją, kur buvo dėstoma ir lietuvių kalba. 1813-1863 m. mokytojavo Gastose ir Tilžėje. Organizavo privačius lietuvių kalba kursus Tilžėje. 1846-1862 m. su Jonu Urbonu rengė ir redagavo pirmąjį Mažosios Lietuvos kalendorių „Prūsiškos kalendros“, kurias spausdino Horcho spaustuvė. Išvertė iš vokiečių kalbos ir parengė tikybinio turinio knygeles „Gyvasties medis“ (1846 m.) „Nusidavimai švento rašto“ (1855 m.) medicinos vadovą „Reikmenų pagalbos knygelė“ (1848 m.)
Franopolis (Mazovijos vaivadija)
Franopolis – kaimas Lenkijos rytuose, Sarnakų valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 2 km į šiaurę nuo Sarnakų, apie 17 km į šiaurės rytus nuo Losicės ir apie 129 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Turkestanas
Turkestanas – istorinis regionas Centrinėje Azijoje, kuriame šiandien daugiausia gyvena tiurkų tautybių žmonės. Minimas daugelyje senųjų persų ir tiurkų padavimų. Už Turkestaną žymiai didesnė teritorija yra Turanas.
Turkestane gyvena turkmėnai, uzbekai, kazachai, kirgizai, uigūrai. Kažkada jų protėviai, taip pat chazarai plito po Euraziją, užimdami naujas teritorijas ir suformuodami naujas tautas (pvz., turkus, azerbaidžaniečius, totorius).
Būdingi dykumingi ruožai, per kuriuos tekančios upės sukuria tinkamas gyventi teritorijas.
Turkestanas politiškai dalinamas į dvi dalis. Šias dvi Turkestano dalis skiria Tian Šanio ir Pamyro kalnai:
Vidutinis dančiasnapis
Vidutinis dančiasnapis (Mergus serrator) – žąsinių (Anseriformes) būrio paukštis. Lietuvoje veisimosi metu retas. Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Išvaizda
Patelės viršutinė pusė rusvai pilka. Galva ruda. Pagurklio ir kūno šonų plunksnos šviesesnės, pilvas baltas. Per baltą sparno dėmę ir veidrodėlį eina juoda juosta. Jaunikliai panašūs į patelę, tik jų kuodukas trumpesnis, tamsiai pilkas.
Paplitimas
Eurazijoje paplitęs nuo Jutlandijos, Skandinavijos iki Beringo, Ochotsko, Japonų jūros. Šiaurėje arealas siekia Barenco jūrą, Jamalo, Taimyro pusiasalius, Lenos, Kolymos žiotis. Į pietus paplitęs iki Amūro baseino, Baikalo, Kazachstano, Pečioros aukštupio, pietinės Baltijos pakrantės. Gyvena Šiaurės Amerikoje, Grenlandijos, Islandijos, Britų ir kitose salose.
Žiemoje Šiaurės Amerikoje, Vakarų Europoje, Tolimuosiuose Rytuose, Viduržemio ir Juodosios jūros pakrantėse.
Lietuvoje aptinkamas per sezoninę migraciją.
Biologija
Vidutinis dančiasnapis medžiodamas panardina galvą, ilgai tyrinėja povandeninį gyvenimą, o pastebėtą žuvį vaikosi tol, kol pagauna. Dažnai šie paukščiai surengia kolektyvinę žuvų medžioklę: vejasi žuvis viena kryptimi ir jas gaudo. Lesa varles, vabzdžius, moliuskus ir kitus smulkius gyvūnus.
Rinkūnai (Kaunas)
thumb|left|250px|Žvyrkelis (K. Aglinsko g.) Rinkūnuose thumb|left|Nuoroda prie geležinkelio stotelės link žydų kapinių thumb|left|Garliavos žydų sušaudymo vieta miške Rinkūnuose
Griežtinis baltukas
Drugiai skraido balandžio – spalio mėn. (Lietuvoje dvi generacijos) parkuose, pamiškėse, laukuose. Vikšrai maitinasi bastutiniais augalais, apgraužia jų lapus. Žiemoja lėliukės. Lietuvoje paplitusi rūšis. thumb|left|210px|Patino priekinis sparnas su pilkai juoda viršūne ir ryškia pilkai juoda dėme
Čingeltėjus
Čingeltėjus - vienas iš 9 Mongolijos sostinės Ulan Batoro rajonų. Padalintas į 18 choroo.
Rytis Buračas
Rytis Buračas (g. 1976 m. balandžio 3 d. Vilniuje) – rinkodaros žinovas, neuromarketingo populiarintojas Lietuvoje.
Biografija
Nuo 2000 m. dirbo prekinių ženklų bei rinkodaros vadovo pozicijose bendrovėse verslas-verslui, greito apyvartumo prekių, mados verslo ir namų apdailos prekių sektoriuose bei reklamos sferoje. Nuo 2010 m. prekybos tinklo „Senukai" rinkodaros direktorius.
Nuo 2009 m. Lietuvos marketingo asociacijos tarybos narys. , ,
Žiniasklaidos komentatorius rinkodaros klausimais.
Andrišonys
Andrišonys – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, Latvijos pasienyje, 11 km į šiaurės rytus nuo Papilio. Kaimo šiaurėje pasieniu teka Nereta, rytuose dunkso Roksalės miškas.
Istorijos šaltiniuose paminėtas 1609 m. Tarpukariu buvo Rokiškio apskrities Panemunio valsčiuje.
Akmeniai (Lazdijai)
Akmeniai – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 8 km į pietus nuo Lazdijų, 1 km nuo Lenkijos sienos, prie kelio. Prie kaimo telkšo Akmenių ežeras. Būdingi kalvoti kraštovaizdžiai.
Istorija
XIX a. pab. kaimas priklausė Seinų apskrities Alnų valsčiui, Berznyko parapijai.
Belinshauzeno stotis
Belinshauzeno stotis  – Rusijos antarktinė tyrimų stotis, įkurta prie vakarinių Antarktidos krantų esančiose Pietų Šetlando salose, Karaliaus Jurgio (Vaterlo) saloje. 1968 m. vasario 22 d. įkurta tarybinės antarktinės ekspedicijos. Pavadinta Rusijos antarktinio keliautojo Fadėjaus Belinshauzeno garbei.
Greta Belinshauzeno stoties veikia Čilės antarktinė stotis – Presidente Eduardo Frėj Montalva. 2004 m. pastatyta Šv. Trejybės cerkvė (vienintelė nuolat veikianti cerkvė Antarktidoje). Veikia palydovinis ryšys. Kroviniai pristatomi 2 kartus per metus laivu „Akademikas Fiodorovas“ bei per čiliečių Teniente Rodolfo Marsh Martin oro uostą.
Klimatas pakankamai švelnus, vidutinė temperatūra rugpjūtį -6,8 °C, vasarį +1,1 °C.
Baltakiškės apylinkė
Baltakiškės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Luokės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Užvenčio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Užvenčio rajono Luokės apylinkės (didžioji dalis) ir Telšių rajono Biržuvėnų apylinkės (mažoji dalis).
Jukatekų majų kalba
Jukatekų majų kalba – majų kalba, vartojama Meksikos Jukatano pusiasalyje, šiaurės Belize bei Gvatemalos regionuose. Vietiniai gyventojai ją vadina tiesiog majų kalba, tačiau lingvistai įvedė jukatekų terminą, idant atskirtų nuo kitų majų kalbų (pvz., kičių, icų). Meksikos Jukatano, Kintana Roo ir Kampečės valstijose yra išlikę daug žmonių, kurie šią kalbą vartoja kaip gimtąją.
Fonologija
Charakteringa jukatekų kalbos (kaip ir kitų majų kalbų) savybė – ejektyviniai priebalsiai /p'/, /k'/, /t'/. Jie kartais vadinami glotalizuotais ir tariami daugiau ar mažiau panašiai kaip jų neabruptyviniai atitikmenys. Kalba prieš šiuos ženklus trumpam nutrūksta, o paskui išsilaisvina skleisdama sprogstamą garsą. Šie garsai rašytinėje kalboje žymimi apostrofais po raidės (pvz., t'áan – kalba, táan – krūtinė). Iki XX a. šie apostrofai naudoti retai, tačiau dabar jų populiarumas didėja.
Jukatekų majų kalba yra viena iš trijų majų kalbų (drauge su uspantekų ir vienu iš cocilių dialektų) išvysčiusių toninę sistemą. Išskiriamas aukštasis ir žemasis tonas. Viršutinis tonas atpažįstamas kirčio pagalba (á í é ó ú). Taip pat būdinga balsių laringizacija, pvz., daugiskaitos priesagoje -o’ob.
Raštas
Dar ikikolumbiniu laikotarpiu majai turėjo savo hieroglifinį raštą. Greičiausiai jis buvo naudojamas užrašyti čoltų kalbą, tuo metu buvusią regiono lingua franca. Tačiau yra įrodymų, kad majų raštas laikui bėgant buvo naudojamas užrašyti vis kitą majų kalbą, visų pirma jukatekų. Dabar kalba naudoja lotynišką raidyną. Jis XVI a. buvo įvestas ispanų, kad jukatekų žodžius būtų galima transkribuoti. Nuo to laiko išliko pasenusios ispaniškos ortografijos normos, pvz., raidė x, žyminti postalveoliarinį frikatyvą, tariamą kaip š. Ispanų kalboje šis garsas virto j (ch).
Naudojimas
Jukatekų majų kalba transliuojamos radijo laidos Jukatane. Ši kalba buvo panaudota Melo Gibsono filme apie majus „Apokalipto“.
Sedos rajonas
Sedos rajonas – 1950–1959 m. LTSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos šiaurės vakaruose, į pietvakarius nuo Mažeikių. Centras – Seda.
Istorija
Rajonas sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš Mažeikių apskrities 27 apylinkių ir Plungės apskrities 5 apylinkių. 1950–1953 m. įėjo į Klaipėdos sritį. 1959 m. gruodžio 7 d. panaikintas, jo teritorija:
Rajone leistas laikraštis „Raudonoji žvaigždė“.
Likėnėliai
Likėnėliai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, į vakarus nuo Biržų.
Istorija
1984 m. kaimas panaikintas, bet 2018 m. atkurtas.
Nikolajus Ježovas
Nikolajus Ježovas (1895 m. balandžio 20 d. – 1940 m. vasario 4 d.) – NKVD vadovas 1936–1938 m. Vienas iš svarbiausių masinių represijų TSRS organizatorių.
Savo anketose nurodydavo, kad kilęs iš darbininkų, gimė 1895 m. gegužės 1 d. Peterburge. Bet tai yra netiesa. Jo tėvas Ivanas Ježovas, gimęs Tulos gubernijos Volchonščino kaime, tarnavo Kaune, 111-o pulko muzikos komandoje. Vedė kapelmeisterio tarnaitę, lietuvaitę. Atitarnavęs persikėlė į Suvalkų guberniją ir tarnavo policijoje. Tikėtina, kad šeima gyveno Veiveriuose, kai 1895 m. balandžio 20 (8) d. gimė Nikolajus, kuris 1895 m. balandžio 28 (16) buvo pakrikštytas Kauno Prisikėlimo cerkvėje. Po trejų metų tėvas buvo paaukštintas ir su šeima persikėlė į Marijampolę. Tik vienuolikos sulaikęs jaunasis Kolia persikėlė į Peterburgą. Mokėjo susikalbėti lietuviškai ir lenkiškai. 1915–1917 m. tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje.
1917 m. prisijungė prie bolševikų, įstojo į Rusijos bolševikų partiją.
Rusijos Pilietiniame kare iki 1921 m. buvo įvairių Raudonosios Armijos dalinių komisaras. Nuo 1921 m. dirbo Turkestane kaip partijos funkcionierius. 1922 m. – Marių autonominės srities partijos komiteto atsakingasis sekretorius, vėliau Semipalatinsko gubernijos komiteto sekretorius, dar vėliau – Kazachijos krašto partijos komiteto sekretorius.
1936 m. spalio 1 d. paskirtas vidaus reikalų liaudies komisaru (NKVD vadovu). Tuo metu NKVD liaudies komisarui pakluso ir valstybės saugumo struktūros, ir milicija, ir tokios organizacijos kaip Plentų valdyba bei Priešgaisrinė apsauga.
Pradėjo valyti NKVD struktūras, sušaudydamas daugelį NKVD karininkų, paskirtų buvusio NKVD vadovo Genricho Jagodos. 1939 m. balandžio 10 d. jis pats suimtas ir apkaltintas ketinimu nužudyti Staliną. 1940 m. vasario 4 d. po mirties nuosprendžio Nikolajus Ježovas sušaudytas. Liudininkų pasakojimu po nuosprendžio N. Ježovas buvo išrengtas, smarkiai primuštas ir vėliau nušautas.
Khulna
Khulna (arba Kulna;, ) – miestas Bangladešo pietvakariuose, prie Kazi Bačos (Kazi Bacha) upės, netoli Gango deltos. 2,98 mln. gyventojų (2020 m.). Tai pramonės ir prekybos centras, svarbus geležinkelio mazgas, upių uostas. Jūros laivai atplaukia į netoliese esantį Čalnos (Chalna) uostą, į pietus nuo Khulnos. Bagerhato mečečių miestas esantis greta Khulnos yra UNESCO Pasaulio paveldo sąraše.
Miesto apylinkėse yra pelkėtos vietovės, miškai, durpynai, auginami ryžiai, cukranendrės, datulės, kokoso riešutai, džiutas, tabakas. Išvystyta ryžių, aliejaus, džiuto apdirbimo pramonė, tekstilė, laivų statyba, žvejyba, yra lentpjūvės, gaminami degtukai, druska, spaudos popierius. Yra jėgainė.
Šiaurės regionas (Burkina Fasas)
Administracinis suskirstymas
Regioną sudaro keturios provincijos (skliaustuose – administracinis centras):
Gžibuvas (Losicės apskritis)
Gžibuvas – kaimas Lenkijos rytuose, Sarnakų valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į pietvakarius nuo Sarnakų, apie 14 km į šiaurės rytus nuo Losicės ir apie 128 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Valgomasis arachis
Valgomasis arachis, dar vadinamas žemės riešutu, arachisu (Arachis hypogaea) – pupinių (Fabaceae) šeimos augalas kilęs iš Pietų ir Centrinės Amerikos.
Augalų morfologija
Vienmetis, žolinis augalas. Aukštis 30-50 cm. Lapai priešiniai, plunksniški, lapelio ilgis 1-7 cm. Žiedai geltoni, sutelkti žiedynuose. Vaisius – 3-7 cm ilgio ankštis, susiformuojanti po žeme. Ankštyje yra 1-4 sėklos („riešutai“). Sėklose gausu baltymų, vitaminų B1, B2, B3, B5, kalcio, magnio, fosforo, geležies.
Kultivacija
Žemės riešutai auginami ir vartojami maistui buvo dar senovės Peru. Vėliau pradėti auginti ir Actekų imperijoje. Kolonizaciniu laikotarpiu pradėti auginti JAV, Afrikoje, Azijoje. Pagrindiniai žemės riešutų augintojai yra Kinija, Indija, Nigerija, JAV, Sudanas, Senegalas, Tanzanija, Kongo DR, Argentina ir kt. thumb|left|170px|Žemės riešutai
Prancūzijos futbolo varžybos 1999–2000 m.
Prancūzijos futbolo varžybos 1999–2000 m.
Gedrimų apylinkė (Seda)
Gedrimų apylinkė (arba Giedrimų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Ylakių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Sedos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Ylakių apylinkės.
Pezaras
Pezaras – miestas Italijoje, Markėje; Pezaro ir Urbino provincijos sostinė. Žvejyba, baldų pramonė ir turizmas yra pagrindiniai ekonomikos ramsčiai.
Istorija
Romėnų laikais Pezaras tapo svarbiu prekybos centru Via Flaminia kelyje. Po Vakarų Romos imperijos žlugimo miestą užėmė ostgotai, o jų karalius Vitigis jį sugriovė 539 m. per Gotų karus. Pezaras buvo skubiai atstatytas per penkerius metus, kai grįžo bizantiečiai. Po lombardų ir frankų užkariavimų miestas tapo popiežiaus valstybės dalimi.
Renesanso laikais miestą valdė Malatestų (1285–1445 m.), Sforcų (1445–1512 m.) ir Dela Rovere (1513–1631 m.) šeimos. Valdant Dela Rovere šeimai, Pezaras tapo jų kunigaikštystės sostine ir labai klestėjo. Buvo statomi vieši ir privatūs rūmai, buvo pastatytos naujos sienos (Mura Roveresche).
Kjøbenhavns BK
Kopenhagos „Boldklub“ – Danijos sporto klubas iš Kopenhagos. Tai seniausias iki šiol veikiantis šalies futbolo klubas, priklausantis „Club of Pioneers“ organizacijai.
Istorija
1879 m. klubas įkūrė futbolo komandą, kuri yra seniausia žemyninės Europos futbolo komanda.
Sparta Rotterdam
Roterdamo „Sparta“ – Nyderlandų futbolo klubas iš Roterdamo.
Istorija
1888 m. balandžio 1 d. keli studentai iš Roterdamo įkūrė kriketo klubą Rotterdamsche Cricket & Football Club Sparta. 1888 m. liepos mėn. buvo įkurtas futbolo skyrius.
1890 m. „Sparta“ sužaidė pirmąsias futbolo rungtynes, o 1892 m. išformavo kriketo šaką.
1893 m. balandžio 23 d. „Sparta“ buvo pakelta į aukščiausią Nyderlandų futbolo lygą.
1897 m. „Sparta“ pasitraukė iš čempionato, neva, dėl nuolatinio abejonių keliančio teisėjavimo „Spartos“ rungtynėse. Klubas ir toliau gyvavo, o 1899 m. „Sparta“ valdybos nariai apsilankė „Sunderland“ rungtynėse. Sužavėti Anglijos klubo raudonai baltų marškinėlių, valdybos nariai nusprendė, kad „Sunderland“ spalvos (raudonai baltai dryžuoti marškinėliai ir juodi šortai) bus „Spartos“ klubo spalvos.
2021–2022 m. sezone rungtyniavo Eredivisie. Užėmė keturioliktą vietą.
Kjøbenhavns BK
Istorija
1991 m. susijungė su BK 1903, suformuodama profesionalų komandą FC Copenhagen.
Mažasis dančiasnapis
Mažasis dančiasnapis (Mergus albellus) – žąsinių (Anseriformes) būrio paukštis.
Išvaizda
Mažasis dančiasnapis yra gerokai mažesnis už didžiąją antį. Patino apdare vyrauja balta spalva. Nuo snapo pamatinės dalies per akį eina apvali juoda dėmė, o nuo skruostų pakaušio link – juoda juosta. Ant pakaušio – baltas kuodukas. Pečiai, dvi juostos priekinėje kūno dalyje ir didžiosios plasnojamosios plunksnos juodi. Kūno šonuose – smulkūs skersiniai rusvi brūkšneliai. Snapas melsvai pilkas, kojos šviesiai pilkos. Rainelė ruda, vyresnių individų pilkesnė.
Patelės viršutinė kūno dalis rusvai juosva, išmarginta pilkais ruoželiais. Galvos viršus ryškiai rudas. Skruostai, smakras ir gerklė balti. Pagurklis ir kūno šonai rusvai pilki. Pilvas baltas. Jaunikliai panašūs į patelę.
Paplitimas
Eurazijoje paplitęs nuo Skandinavijos iki Ochotsko jūros. Šiaurėje arealas siekia Obės, Jenisejaus, Lenos žemupį. Į pietus paplitęs iki Lenos aukštupio, Tiumenės, Novgorodo srities, šiaurinės Suomijos.
Žiemoja Vakarų Europoje, Viduržemio, Juodosios, Kaspijos jūrų pakrantėse, Tolimuosiuose Rytuose.
Lietuvoje rūšis negausi, dažniausiai matoma rugsėjo–gegužės mėnesiais.
Biologija
Įsikuria didelių upių pakrantėse, miškais apsuptų ežerų salose. Migracijos periodu aptinkami įvairiuose vandenyse, o žiemoja pajūrio seklumose, upių deltose. Gerai plaukioja ir nardo. Aktyvesnis dieną.
Monogamas. Iš žiemaviečių keliauja jau susiporavę, tačiau pasitaiko ir laisvų paukščių. Peri uoksuose, neaukštai nuo žemės. Dėtyje būna maždaug 9 kiaušiniai. Perimi apie 30 dienų. Dažnai pasitaiko bendrų dėčių su klykuole. Jaunikliai auga gana sparčiai.
Akmenynų seniūnija
Akmenynų seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Kalvarijos savivaldybės pietvakariuose.
Istorija
thumb|left|300px|Seniūnijos žemėlapis
Seniūnija sudaryta 2000 m. gegužės 5 d. iš vakarinės dalies Kalvarijos seniūnijos ir rytinės dalies Bartninkų seniūnijos kaimų.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įkurtos 2 seniūnaitijos:
Vievio visų rusų Šventųjų koplyčia
miniatiūra|250px|right|Koplyčia 2008 m. miniatiūra|250px|left|Galinis fasadas, 2014 m.
Vievio visų rusų Šventųjų koplyčia – stačiatikių koplyčia, stovinti Vievio stačiatikių kapinėse, rytinėje miestelio dalyje, kelio kairėje pusėje. Priklauso Vievio Dievo Motinos Ėmimo į dangų cerkvei, kuri stūkso priešingoje magistralės pusėje. Pastatyta 1936 m.
Koplyčia – lyg maža cerkvė: lygiai taip pat čia erdvė atskirta ikonostasu, ant sienų kabo ikonos, yra altorius, žvakidės. Statinį supa ne tik aštuonšoniai stačiatikių kryžiai, bet ir lotyniški, nes kapinėse yra palaidotų ir katalikų, ypač iš mišrių šeimų. Kapus Vievio apylinkių stačiatikiai bene aktyviausiai lanko šeštadienį prieš Sekmines – per „Troicą“. Tada atidaryta būna ir koplyčia.
Istorija
Tai buvo viena paskutinių mūrinių stačiatikių šventovių, pastatytų Vilniaus krašte. Ją savo lėšomis prie sūnaus ir žmonos kapų surentė šventikas Aleksandras Nedveckis, kuris čia pat ir palaidotas. Jis vadovavo Vievio parapijai tarpukariu.
1948 m. stačiatikių koplyčia buvo įregistruota kaip veikianti cerkvė, tačiau 1959 m. ji išregistruota, ten įsikūrė ūkinis sandėlis. Akivaizdu, jog tuo metu iš koplyčios į Vievio cerkvę buvo perkeltos keturios juodo marmuro atminimo lentos su aukso raidėmis įrašytais rusų kareivių vardais. Jie įvairiu laiku žuvo XIX a. mūšiuose prie Austerlico, Borodino ir kt. Šios lentos buvo pagamintos bendražygių, tarnavusių Jelisavetgrado husarų pulke (Елисаветградский гусарский полк), kuris buvo dislokuotas Lietuvos krašte – Ukmergėje ir vėliau Marijampolėje. Garnizonų maldos namuose šios lentos ir saugotos, prie jų buvo meldžiamasi. Tarpukario Lietuvoje Marijampolės cerkvė pertvarkyta į katalikų bažnyčią, o stačiatikių relikvijos su kovotojų už Tėvynę vardais išvežtos. Taip jos atsidūrė Vievyje, kapinių koplyčioje, o ją uždarius – perkeltos į Vievio cerkvę ir pakabintos garbingoje vietoje prie ikonostaso.
Apie 60 metų koplyčia buvo neremontuota, kiauru stogu. Apie koplyčią vešėjo krūmynai, buvo suverstos žemės. Panašiu laiku kaip ir Vievio Dievo Motino Ėmimo į dangų cerkve, koplyčia pasirūpino tėvas Venjaminas. Ji su bendruomenės pagalba buvo restauruota.
2009 m. koplyčia apvogta. Iš jos dingo 6 ikonos. Paimtos tik vertingesnės ikonos, tapytos nežinomų autorių seniau nei prieš 70 metų.
Gulbinėnai
Gulbinėnai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 15 km į rytus nuo Pasvalio. Seniūnaitijos ir parapijos centras. Stovi Gulbinėnų Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės bažnyčia, išlikęs Gulbinėnų dvaro ansamblis (7 pastatai, dvaro rūmai – secesinio stiliaus). Yra paštas (LT-39058), parkas, šalia kaimo – nedidelis Gulbinėnų miškas. Per kaimą teka Upytė ir jos intakas Didžioji Upytė.
miniatiūra|180px|left|Alėja link kapinių
Istorija
thumb|left|220px|[[Gulbinėnų dvaras 1939 m. Dvare nuo 1936 m. veikė koplyčia, 1939 m. įkurta parapija.]] miniatiūra|220px|left|Riboženklis (nuo [[Gulbinai (Biržai)|Gulbinų pusės)]]
XVII a. minimas Gulbinėnų dvaras, 1920 m. įsteigta Gulbinėnų mokykla. 1924 m. kaimas išskirstytas į vienkiemius. 1936 m. dvaro rūmuose įkurta ir pašventinta koplyčia. 1939 m. įkurta parapija, 1948 m. pastatyta plytų mūro Gulbinėnų Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės bažnyčia. 1950–1995 m. buvo ūkio centrinė gyvenvietė. 1953 m. įsteigta biblioteka. 2003 m. uždaryta mokykla.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
500px|left|thumb|Gulbinėnų kaimo panorama nuo vandens bokšto
Eišiškių valsčius
Eišiškių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietryčių Lietuvos teritorijoje. Centras – Eišiškės (kurį laiką – Jurzdikai).
Istorija
Valsčius minimas nuo 1434 m. XIX a. atkurtas Vilniaus gubernijoje. XX a. tarpukariu valsčių okupavo Lenkija. 1929 m. balandžio 11 d. prijungta dalis Mackiškių valsčiaus. 1930 m. gegužės 19 d. prijungta dalis Kaniavos valsčiaus, o dalis Eišiškių valsčiaus perduota Varėnos II valsčiui.
1944 m. pabaigoje – 1953 m. valsčiuje veikė Lietuvos partizanai, iš pradžių Geležinio vilko rinktinė, vėliau Dzūkų grupė. 1947 m. dalis teritorijos perduota naujam Kalesninkų valsčiui. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Eišiškių rajonui (13 apylinkių).
Gyvenvietės
Valsčiaus gyvenvietės 1870 m. (skliausteliuose – baltarusiškai):
X Europos futbolo čempionatas
X Europos futbolo čempionatas vyko 1996 m. birželio 8–30 d. Anglijoje (Birmingamas, Lidsas, Liverpulis, Londonas, Mančesteris, Niukaslas prie Taino, Notingamas, Šefildas). Pirmą kartą finaliniame turnyre dalyvavo 16 rinktinių, be to, pirmą kartą galiojo auksinio įvarčio taisyklė atkrintamosiose varžybose.
Čempionais trečią kartą tapo vokiečiai.
Atrankos varžybos
Pirmąkart Europos čempionatų atrankoje dalyvavo, kitos buvusios TSRS ir Jugoslavijos šalys, taip pat ir Izraelis.
Iš kiekvienos grupės į finalinį etapą pateko nugalėtojai ir antrosios komandos. Esant lygiam taškų skaičiui, nuo šiol aukštesnė vieta buvo skiriama pagal tarpusavio rungtynių rezultatus, o ne pagal įvarčių skirtumą.
Dvi prasčiausiai pasirodžiusios antrosios ekipos (vertinant rungtynes su pirmąją, trečiąją ir ketvirtąją vietas užėmusiomis komandomis) turėjo sužaisti papildomas rungtynes neutralioje aikštėje.
Papildoma vieta
Dvi silpniausios antrąją vietą grupėje užėmusios komandos buvo Airija ir Nyderlandai.
A grupė
Galutinė rikiuotė:
B grupė
Galutinė rikiuotė:
C grupė
Galutinė rikiuotė:
D grupė
Galutinė rikiuotė:
Faščė (reikšmės)
Fašče vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Andriūnai
Andriūnais vadinami kaimai:
Škotijos futbolo varžybos 1989–1990 m.
Škotijos futbolo varžybos 1989–1990 m.
Finalo rungtynės
-
--
Aleksandrija (reikšmės)
Aleksandrija gali reikšti gyvenvietes:
Jonušas Radvila I
Biografija
Vos sulaukęs 16 metų kartu su broliu buvo išsiųstas į Vokietiją mokytis. Jaunystėje su tėvu dalyvavo Livonijos kare.
Nuo 1599 m. LDK taurininkas.
Konfliktas dėl nuotakos
Dėl religinių įsitikinimų skirtumų vos neprasidėjo karas tarp Radvilų ir Chodkevičių. Kai Kristupo Radvilos sūnus Jonušas ir Chodkevičių globotinė našlaitė Sofija Olelkaitė dar buvo vaikai, Kristupas Radvila Perkūnas ir Sofijos globėjas Jurgis Chodkevičius buvo sudarę vedybų sutartį. Pagal ją Jonušas ir Sofija, sulaukę pilnametystės turėjo būti sutuokti. Bet atėjus metui Chodkevičiaus broliai atsisakė savo globotinę, turtingiausią Lietuvos nuotaką, išleisti už Jonušo. Radvilos kreipėsi į Tribunolą ir Chodkevičiams buvo priteista išmokėti 6 mln. grašių kompensaciją už sutarties nevykdymą. Atsakydami į tai Chodkevičiai griebėsi ginklo. Dvi galingiausios Lietuvos giminės Vilniuje ruošėsi karui: didysis etmonas Radvila Perkūnas surinko apie 6 000 karių, o Lietuvos lauko etmonas Jonas Karolis Chodkevičius – virš 2000 ir atgabeno 24 pabūklus. Ir tik vyskupo pastangomis ir karaliaus paliepimu buvo išvengta brolžudiško karo, o 1600 m. spalio 1 d. Jonušas vedė Sofiją Slucką iš Olelkaičių, Slucko ir Kopylio paveldėtoją ir tapo turtingiausiu Lietuvos didiku.
Radvilų giminės galva
Nuo 1603 m., mirus tėvui, kartu su broliu Kristupu Radvila tapo Radvilų giminės politiniais vadovais.
Zebžydovskio (Sandomiro) rokošas
1606 m. susipykęs su karaliumi Žygimantu Vaza dalyvavo Krokuvos vaivados Mikalojaus Zebžydovskio rokoše, Lietuvos ir Lenkijos šlėktos maište prieš karalių.
1607 m. liepos 6 d. karaliaus šalininkams pralaimėjus mūšį prie Guzovo pasitraukė iš politinės kovos, tačiau liko opozicijos rėmėjas. Išvykęs į užsienį gyveno Prancūzijoje ir Šveicarijoje, grįžo tik 1610 m.
1607–1608 m. Lietuvoje privačiai kariavo su karaliaus šalininku Jonu Karoliu Chodkevičiumi. Siekė į karaliaus sostą pasodinti Transilvanijos kunigaikštį Gaborą Betlenemą.
Antroji santuoka
1612 m. netekęs pirmosios žmonos, 1613 m. liepos 3 d. Berlyne vedė Brandenburgo elektoriaus dukrą Elžbietą Sofiją Hohencolern ir apsigyveno Gdanske. Vėliau įsigijo Lichtenbergo pilį Frankonijoje.
Nuorodos
Trimitų herbo Radvilos lenkų kalba
Holovčice Kolonija
Holovčice Kolonija – kaimas Lenkijos rytuose, Sarnakų valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Salierinis baltikas
Salierinis baltikas  – baltikinių (Tricholomataceae) šeimos, baltikų (Tricholoma) genties grybų rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Pakrovai
Pakrovai – kaimas Prienų rajono savivaldybės rytinėje dalyje, 4 km į pietvakarius nuo Stakliškių. Auga saugomas Gojaus miško ąžuolas.
Andriūnai (Kaišiadorys)
Andriūnai – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Vilūnų.
Nijolė Dariūtė-Maštarienė
thumb|left|300px|Maštarų šeimos kapas Jokūbave, Kretingos r. sav.
Pietvakarių regionas
Pietvakarių regionas gali reikšti:
Nijolė Dariūtė-Maštarienė
Nijolė Dariūtė-Maštarienė (1925 m. gegužės 10 d. Kaune – 1990 m. spalio 22 d. Kaune. Palaidota Jokūbavo kapinėse, Kretingos r. sav.) – Lietuvos gydytoja terapeutė, medicinos mokslų kandidatė, tapytoja, visuomenės veikėja.
Biografija
Tėvas lakūnas, sporto veikėjas Steponas Darius, motina – pedagogė Jaunutė Liudvika Škėmaitė-Darienė-Čižinauskienė, vyras – gydytojas chirurgas Adolfas Maštaras, sūnus – miškininkas Skirmuntas Maštaras, duktė Giedrė.
Mokėsi Kauno Jono Jablonskio mokykloje. 1948 m. baigė Kauno universitetą. Nuo 1963 m. medicinos mokslų kandidatė.
Paprastasis jautakis satyras
Paprastasis jautakis satyras (Maniola jurtina) – pleštekių (Nymphalidae) šeimos drugys. Skraido birželio – rugsėjo mėn. pakelėse, pamiškėse, pievose. Vikšrai gyvena ant miglinių augalų, žiemoja. Pavasarį jie vėl maitinasi ir ant mitybinių augalų virsta lėliukėmis.
Eidžiotų apylinkė
Eidžiotų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.
Nijolė Dariūtė-Maštarienė
Biografija
Rūpinosi S. Dariaus ir S. Girėno atminimo išsaugojimu. 1989 m. sukūrė natūralaus dydžio S. Dariaus ir S. Girėno galvų bronzos skulptūras. 1989 m. sudarė fotografijų albumą apie S. Darių ir S. Girėną, parengė spaudai originalų S. Dariaus dokumentų rinkinį. 1990 m. laimėjo II vietą S. Dariaus ir S. Girėno paminklo konkurse.
Paprastasis jautakis satyras
Lietuvoje plačiai paplitusi ir gausi rūšis.
Eidžiotų apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Janapolės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Varnių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Varnių rajono Janapolės apylinkės, Lenkalių apylinkės ir Telšių rajono Vembūtų apylinkės.
Pietvakarių regionas (Burkina Fasas)
Administracinis suskirstymas
Regioną sudaro keturios provincijos (skliaustuose – administracinis centras):
thumb|left|250px|Bontiolio faunos rezervatas
Lola Racing Cars
Lola Cars International Ltd. - lenktyninius automobilius gaminanti kompanija, įkurta 1958 metais Eriko Broadley ir esanti Huntingdone, Anglijoje. Lola Cars pradėjo savo veiklą kaip mažų, turinčių variklį priekyje sportinių automobilių gamintoja, vėliau gamino Formulės Junior bolidus iki kol tapo viena seniausių ir didžiausių sportinių automobilių gamintoja visame pasaulyje. 1998 metais Martin Birrane įsigijo Lola po nesėkmingo Lola MasterCard debiuto Formulėje 1.
Lola Cars yra Lola Group dalis, kuri apima buvusią irklinių laivų gamintoją Lola Aylings ir Lola Composites, kuri yra specializuota į anglies pluošto gamybą.
Vakarų Tatrai
Vakarų Tatrai yra antras pagal aukštį kalnų masyvas Slovakijoje. Juose gausu ledyninių ežerų, telkšančių kalnų karose. Yra požeminių urvų. Kalnai įeina į Tatrų nacionalinį parką.
Aukščiausios viršukalnės:
Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerija
Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerija – Vyriausybės institucija, atsakinga už valstybės politikos įgyvendinimą ir koordinavimą viešojo saugumo, migracijos, regionų plėtros, savivaldos, viešojo administravimo, valstybės tarnybos, tarptautinio bendradarbiavimo srityse.
Vadovauja Ministro Pirmininko teikimu Lietuvos Respublikos Prezidento skiriamas vidaus reikalų ministras.
Istorija
1918 m. sudarius pirmąją Lietuvos Vyriausybę, įsteigta ir Vidaus reikalų ministerija. 1919 m. pradžioje Vyriausybę perkėlus į laikinąją sostinę Kauną, kartu perkelta ir Vidaus reikalų ministerija. Kaune ministerija veikė iki 1940 m. SSRS okupacijos. SSRS okupacijos metais Lietuvoje 1940 m. rugpjūčio 26 d. įkurtas Vidaus reikalų liaudies komisariatas, nuo 1946 kovo 14 d. – Vidaus reikalų ministerija, kuri buvo pavaldi sąjunginei SSRS vidaus reikalų ministerijai ir Lietuvos TSR Ministrų Tarybai.
1990 m. kovo 17 d. suformuota nepriklausomos Lietuvos Respublikos Vyriausybė ir atkurta Vidaus reikalų ministerija. 1990 m. gegužės 29 d. prie ministerijos įsteigtas Priešgaisrinės apsaugos departamentas. 1991 m. įsteigtas Tarptautinės kriminalinės policijos organizacijos (Interpolo) Lietuvos nacionalinis biuras. 1994 m. liepos 18 d. Krašto apsaugos ministerijos Valstybės sienos apsaugos tarnyba buvo reorganizuota į Pasienio policijos departamentą prie Vidaus reikalų ministerijos, 2001 m. jis pertvarkytas į Valstybės sienos apsaugos tarnybą. 1996 m. gruodžio 10 d. prie ministerijos įsteigtas Užsieniečių registracijos centras, 1997 m. – Mokesčių policijos departamentas (2002 m. balandžio 1 d. pertvarkytas į Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnybą). 1997 m. vasario 18 d. kovai su organizuotu nusikalstamumu, korupcija ir nusikaltimais valstybės tarnybai įsteigta Specialiųjų tyrimų tarnyba. 1998 m. įkurtas Ugniagesių rengimo centras, 2000 m. – Gyventojų registro tarnyba. Metų pabaigoje ministerija perėmė dalį funkcijų iš panaikintos Valdymo reformų ir savivaldybių reikalų ministerijos.
Pavaldžios įstaigos
Pavaldžios vidaus reikalų ministerijai įstaigos:
Duisburgas
Duisburgas – miestas Vokietijoje, Šiaurės Reino-Vestfalijos žemėje, Reino ir Rūro santakoje. Gerai išvystyta metalo apdirbimo pramonė. Apie pusę Vokietijoje pagaminto plieno tenka šešioms Duisburgo aukštakrosnėms.
Baidarių ir kanojų irklavimas
Mieste keturis kartus vyko pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo čempionatas.
Tinkamumas
Tinkamumas – savybių, tenkinančių produkto galutinį naudotoją, visumos įvertinimas. Priklauso nuo to, kaip efektyviai kompiuterinė įranga padeda spręsti reikiamą uždavinį, ar lengva išmokti ja naudotis, ar patogu naudoti.
ISO 9241
ISO 9241 – standartas, apibrėžiantis žmogaus ir sistemos sąveikos ergonomika. Iš pradžių buvo pavadintas „Ergonomikos reikalavimai, keliami įstaigos darbui su galiniais vaizduokliais“, tačiau vėliau apibendrintas iki „Žmogaus ir sistemos sąveikos ergonomika“. Dalyse 10-19 bei 110 yra aprašomas programinės įrangos tinkamumas.
Sąvokos naudojimas lietuvių kalboje
Valstybinė lietuvių kalbos komisija siūlo naudoti terminą „tinkamumas“, tačiau tarp specialistų, besidominčių žmogaus ir kompiuterio sąveika, nėra bendros nuomonės koks lietuviškas terminas yra tinkamiausias. VU dėstytoja dr. Kristinos Moroz Lapin siūlo naudoti terminą „panaudojamumas“. Kitur minimi – patogumas naudoti, (pa)naudojamumas, vartojamumas, vartojiškumas, vartotiškumas ir kt.
Eric Schmidt
Erikas Emersonas Šmitas (g. 1955 m. balandžio 27 d. Vašingtone) – „Google“ direktorių tarybos pirmininkas, buvęs „Apple“ valdybos direktorius.
Google
„Google“ steigėjai Larry Page ir Sergey Brin pasamdė Eriką, dirbusį „Novell“. Čia jis, būdamas įmonės valdybos nariu ir vykdomuoju direktoriumi, vadovavo strateginio planavimo, vadybos ir technologijų kūrimo skyriams. Atėjęs į „Google“ 2001 m., Erikas kūrė įmonės infrastruktūrą, būtiną sparčiai besiplečiančiai įmonei, bei siekė užtikrinti aukštą produkcijos ir paslaugų kokybę išlaikydamas minimalų kūrimo ir tobulinimo procesų laiką. Su Larry ir Sergey Erikas dalijasi atsakomybe dėl kasdienių „Google“ operacijų. Jo išlaikyta perspektyva prisidėjo prie „Google“ kaip jaunos ir sparčiai besivystančios paieškos sistemos, turinčios unikalią vidinę įmonės kultūrą, poreikių. Irako nacionaliniame muziejuje surengė pristatymą, skelbiantį, jog jo kompanija savo lėšomis sukurs virtualias eksponatų kopijas, ir jau 2010 m. pradžioje keturių tūkstantmečių istorinės vertybės bus nemokamai prieinamos internete.
Apple
Į „Apple“ direktorių valdybą buvo išrinktas 2006 m. rugpjūčio 28 d. 2009 m. rugpjūčio 3 d. buvo paskelbta, kad jis turi atsistatydinti dėl augančios „Google“ ir „Apple“ konkurencijos.
Kita karjera
Prieš turėdamas darbą „Novell“, Erikas buvo „Sun Microsystems“ informacinių technologijų ekspertas ir vykdomasis direktorius ir vadovavo „Java“, nuo „Sun“ platformos nepriklausomos programavimo technologijos plėtrai ir nustatė „Sun“ interneto programinės įrangos strategiją. Prieš prisijungdamas prie „Sun“ 1983 m., jis buvo informatikos laboratorijos, esančios „Xerox Palo Alto Research Center“ (PARC), tyrinėtojų grupės narys, taip pat dirbo „Bell Laboratories“ ir „Zilog“ kompanijose. Erikas įgijo elektrotechnikos bakalauro laipsnį Prinstono universitete ir magistro bei mokslų daktaro laipsnį Kalifornijos universitete Berklyje. 2006 m. Erikas buvo išrinktas į Nacionalinę inžinerijos akademiją. 2007 m. Erikas buvo priimtas į Amerikos meno ir mokslo akademiją kaip narys. Taip pat Erikas yra „New America Foundation“ direktorių tarybos pirmininkas.
Dabar gyvena Antertone su žmona Wendy.