cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tušinukas
Istorija
Nebrangus, patikimas ir nereikalaujantis priežiūros, tušinukas pakeitė parkerį kaip anksčiau buvusią populiariausią priemonę kasdieniam rašymui ir tapo pačia prieinamiausia rašymo priemone. Tušinukas su atspausdintu firmos logotipu yra populiari reklamos forma.
FC Sporting Mertzig
Mercigo „Sporting“ – Liuksemburgo futbolo klubas iš Mercigo.
Bandajus
Bandajus  – ugnikalnis Japonijos Honšiū salos vidurinėje dalyje. Aukštis – 1819 m. Didelis ugnikalnio išsiveržimas įvyko 1888 m. Jo metu išmestos į orą medžiagos debesis pasiekė 1280 m aukštį.
FC Sporting Mertzig
Istorija
Klubo ištakos siekia 1935 m., tačiau 1952–1961 m. buvo iširęs. Vėliau atkurtas.
Kitados pateko į aukščiausią šalies lygą, bet joje ilgam nesugebėjo įsitvirtinti.
1995–1996 m. sezone užšmį penktą vietą. 2000–2001 m. sezone vėl buvo penkti, tačiau vėliau sekį kritimasį antrą pakopą.
Pirmasis divizione (III)
2021–2022 m. sezone rungtyniavo 1. Divisioun 1. Bezierk (trečioje pakopoje, pirmoje grupėje) ir liko vienuoliktoje vietoje.
86 (skaičius)
Elektronikoje
Skaitmenimis '86' baigiasi labai paplitusi Intel procesorių serija (nuo Intel 8086 iki Intel 80586 (labiau žinomo kaip Pentium)). Pentium buvo paskutinis kurį laiką vien šiuo numeriu vadintas procesorius. Vėliau vietoj numerių procesoriams imti duoti vardai, nes numeriai negali būti registruojami kaip prekinis ženklas. thumb|center|150px|Intel 80486 (iš dugno pusės)
Antanas Smilga
Antanas Smilga (1865 m. rugsėjo 23 d. Panevėžyje, Rusijos imperija – 1920 m. sausio 30 d. Raseiniai, Lietuvos Respublika) – Rusijos spaustuvininkas ir leidėjas, Sankt Peterburgo lietuvių bendruomenės veikėjas.
Biografija
Pradinį išsilavinimą įgijo Panevėžyje, vėliau mokėsi Mintaujoje ir Sankt Peterburge. Apsigyvenęs pastarajame mieste vertėsi mažmenine prekyba, turėjo įsteigęs kanceliarinių reikmenų parduotuvę ir knygyną.
1895 m. įvykusiame pirmajame Rusijos spaudos darbuotojų suvažiavime jis perskaitė pranešimą apie lietuvišką rašybą. Suvažiavimas vienbalsiai pritarė lietuviškos spaudos draudimo panaikinimui, tais pačiais metais A.Smilgos straipsnis apie lietuvius buvo išspausdintas žurnale „Živaja Starina“. Visgi suvažiavimo nutarimas taip ir liko be pasekmių. 1898 m. Antanas Smilga kreipėsi į Imperatoriškosios Sankt Peterburgo mokslų akademijos prezidentą didįjį kunigaikštį Konstantiną Konstantinovičių, prašydamas tarpininkauti įgyvendinant suvažiavimo dalyvių sprendimą, bet ir šis laiškas tąkart nepadėjo.
Iškart po spaudos draudimo panaikinimo susirūpinta lietuviško laikraščio leidimu. 1904 m. spalio 2 d. leidimas buvo gautas ir Antanas Smilga pradėjo rengtis spausdinti „Lietuvių laikraštį“. Naujasis numeris pasirodė tų pačių metų gruodžio pirmą dieną, tai buvo pirmasis legalus laikraštis lietuvių kalba Rusijoje. Nuo 1905 m. leistas ir savaitinis priedas „Lietuvių laikraščio lapelis“. Redagavo A. Smilga ir K. Narutavičius, vėliau faktiniu redaktoriumi buvo Karolis Račkauskas-Vairas. Kassavaitinis „Lietuvių laikraštis“ iš pradžių buvo spausdinamas Goldbergo ir Vildbergo spaustuvėje, vėliau A.Smilga įsigijo savo spaustuvę. Joje dienos šviesą išvydavo ne tik minėtas leidinys, bet ir kiti spausdiniai, pvz.: Rusijos anarchistų rinktinė „Čiornoje znamia“, satyrinis žurnalas „Gudok“. Leidiniai buvo aukštos poligrafinės kokybės, lietuviškoje spaudoje bene pirmą kartą kokybiškai buvo išspausdinti dr. J.Basanavičiaus, vyskupo M.Valančiaus, tėvo A.Rudamino, Žemaičių vyskupo M.Giedraičio ir LDK valdovų portretai. Pats A.Smilga tuometinėje Rusijos sostinėje taip pat lietuviškai parašė ir išleido porą knygelių.
Po Pirmojo pasaulinio karo su šeima grįžo į Lietuvą, apsigyveno Raseiniuose. Šiame mieste A.Smilga ir mirė, kapavietė paskelbta istorijos ir kultūros paminklu.
Suva (ežeras)
Suva – ežeras Japonijoje, vidurio Nagano prefektūroje.
Po ežero paviršiumi yra karštųjų versmių ertmių, tad kai žiemą jo paviršius užšąla, po ledu esantis vanduo išlieka šiltas ir cirkuliuojantis. Taip pat dėl to slėgio veikiamame ežero paviršiuje vietomis susidaro ledo gūbriai, siekiantys 30 cm aukštį ar daugiau. Pasak vietinių įsitikinimų, slėgio gūbriai susidaro dievams išilgai ledu keliaujant iš vieno Suva Taiša (諏訪大社) šventyklos pastato į kitą.
Prie ežero įsikūrę Okajos, Suvos ir Šimosuvos miestai.
Mergutrakė
Mergutrakė – upė šiaurės rytų Lenkijoje ir pietų Lietuvoje. Pradėjusi savo kelią Lenkijoje, Punsko valsčiaus Trumpalio kaimo Trumpalaičio ežere, Mergutrakė pasisuka lanku prieš laikrodžio rodyklę ir kerta Lietuvos-Lenkijos valstybinę sieną. Toliau teka per Lietuvos Sangrūdos seniūniją: Giluišių, Vaiponiškės laukus, pro bendravardžius Mergutrakio kaimą, Mergutrakio ežerą ir Mergutrakio ozą. Galiausiai iš dešinės įteka į Vaiponės upę (Gasdės intaką).
Marlon Brando
Marlonas Brando (1924 m. balandžio 3 d. – 2004 m. liepos 1 d.) – amerikiečių aktorius, dviejų „Oskarų“ laimėtojas, laikomas vienu geriausių XX amžiaus aktorių.
Jo vaidinimo stilius turėjo didelės įtakos jaunajai aktorių kartai, įskaitant James Dean, Paul Newman, Robert De Niro, Al Pacino, Robert Duvall, Sean Penn, Russell Crowe, Jack Nicholson ir ypatingai Johnny Depp.
Terpai
thumb|Terpas Hooge saloje Terpai – dirbtinės kalvos supiltos apsisaugoti nuo jūros potvynių. Terminas naudojamas apibūdinti prie Šiaurės jūros esančioms dirbtinėms kalvoms. Pavadinimas kilęs iš fryzų kalbos. Siekia iki 15 metrų aukščio. Terpai pradėti pilti prieš 500 m. pr. m. e.
Grodziskas (Semiatyčės)
Gròdziskas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, 20 km į šiaurės vakarus nuo Semiatyčių ir apie 66 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Valsčiaus centras.
Istorija
1923 m. kovo 17 d. įkurta Grodzisko Marijos Dangun Žengimo parapija. Kaime stovi 1891–1893 m. pastatyta Grodzisko Šv. Mykolo cerkvė ir 1923 m. pastatyta Marijos Dangun Žengimo bažnyčia, kurios yra įtrauktos į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Shamrock Rovers FC
Dublino „Shamrock Rovers“ – Airijos futbolo klubas iš Dublino.
Istorija
Klubas įkurtas 1901 m. Daugkartiniai šalies čempionai ir taurės laimėtojai.
Sezonai
Šaltiniai:
Bambininkai
Bambininkai – kaimas Alytaus rajono savivaldybės vakarinėje dalyje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Simno. Prie kaimo yra Bambininkų piliakalnis, prateka Bambena.
Istorija
Minimi 1559 m. Lietuvos girių aprašyme.
Kafas
Kafas  – miestas Tuniso šiaurės vakaruose, netoli Alžyro sienos, rytinėje Tel Atlaso kalnų dalyje. Vilajeto centras. Iš Kafo keliai veda į Gafsą, Kairuaną, Tunisą, Konstantiną. Javų auginimo, galvijų veisimo regiono prekybos centras. Kafas yra aukščiausiai įsikūręs Tuniso miestas. Yra įtvirtintas senamiestis su tvirtove ir mečete, romėnų pirčių ir bazilikos liekanos, Sidi Bu Machlufo ir Ali Tukijė mauzoliejai, sinagoga.
Istorija
Miestas žinomas nuo kartaginiečių laikų, romėnai jį vadino Sicca Veneria. Miestas buvo svarbus politinis ir religinis centras. 688 m. miestą užėmė arabai. Kafo pavadinimas vartojamas nuo XVI a.
SDL Trados
SDL Trados – tai automatizuoto vertimo (angl. computer-assisted translation) priemonių ir programų paketas, kurį pradėjo leisti Vokietijos bendrovė „Trados GmbH“, o šiuo metu leidžia „SDL International“, vertimo projektų valdymo programinės įrangos gamintoja, turinio valdymo ir kalbinių paslaugų teikėja. Tai vertimo atminties ir terminų valdymo programa.
Istorija
„Trados GmbH“ 1984 m. įsteigė Jochenas Hummelis ir Iko Knyphausenas Štutgarte, Vokietijoje kaip kalbinių paslaugų bendrovę. Bendrovė pradėjo kurti vertimo programinę įrangą devintojo dešimtmečio pabaigoje, o dešimtojo dešimtmečio pradžioje išleido pirmąsias dviejų pagrindinių paketo komponentų versijas, skirtas „Windows“: 1992 m. – MultiTerm ir 1994 m. – Translator’s Workbench. 1997 m. „Microsoft“ nusprendus naudoti „Trados“ savo vidiniams lokalizavimo poreikiams, bendrovė ėmė smarkiai plėstis. Dešimtojo dešimtmečio pabaigoje „Trados“ tapo aiški vertimo atminčių programinės įrangos, kuri skirta asmeniniams kompiuteriams, rinkos lyderė.
2005 m. bendrovę „Trados“ įsigijo SDL.
Konfigūracija
2011 m. laisvai samdomų vertėjų (freelance) ir profesionalią „SDL Trados“ versijas sudaro šie komponentai:
„Studio“ taip pat turi specialų įrankį grafinėms sąsajoms versti ir programą originaliems tekstams lygiuoti su jų vertimais. Papildomos funkcijos, kaip antai kitų formatų failų palaikymas, užduočių automatizavimas ir automatinio vertimo programų prijungimas, prieinamos per platformą, vadinamą SDL OpenExchange.
Palaikomi originalių dokumentų formatai
„SDL Trados Studio 2011“ palaiko šiuos formatus: TTX, ITD, Trados Word Bilingual, Adobe PDF, Microsoft Word (2003, 2007, 2010), Excel ir PowerPoint, OpenOffice, InDesign, QuarkXPress, PageMaker, Interleaf, Framemaker, HTML, SGML, XML ir SVG.
Imperatorius Dži
Gimė Qinghua (清化) vietovėje. Jis buvo Diku ir jo sugulovės Changyi (常儀) sūnus. Valdė labai trumpai, soste jį pakeitė Jao.
SDL Trados
Vertimo atminčių ir žodynų naudojimas
Kai kuriama nauja (failo tipo) vertimo atmintis, „SDL Trados Studio“ kuria duomenų bazės failą, į kurį įrašomi visi verčiami segmentai. Vertimo atmintyje taip pat saugoma struktūros ir konteksto informacija, siejanti visus skirtingus segmentus (sakinius) ir jų padėtį dokumente. Tai leidžia programai parinkti vertimo atmintyje geriausią atitikmenį.
Ankstesnėse „Trados“ versijose taip pat buvo kuriamas apytikslių atitikmenų paieškos failų neurotinklas. Vertimo atmintis buvo sudaryta iš penkių failų: Kopijuojant vertimo atmintį reikia kopijuoti visus penkis vertimo atminties failus. Kitaip, atidarant nukopijuotą vertimo atmintį, „Translator’s Workbench“ rodo klaidos pranešimą.
„Trados“ gali taip pat veikti su serverio vertimo atmintimis.
Terminų žodynai tvarkomi programoje „MultiTerm“. Žodynai gali būti dvikalbiai arba daugiakalbiai.
Automatinio vertimo integravimas ir paskesnis redagavimas
Į „Trados Studio 2011“ darbo eigą įtrauktas automatinis vertimas ir paskesnis redagavimas. Jei yra nustatyti atitinkami parametrai, „Trados“ įdeda vertimo segmento (sakinio) automatinį vertimą, kai vertimo atmintyje nėra jokių atitikmenų. Po to vertėjas gali automatinį vertimą suredaguoti, kad užtikrintų vertimo aiškumą. Šiuo metu „SDL Trados“ palaiko šias automatinio vertimo sistemas: Language Weaver, SDL RbMT ir Google Translate. „Trados“ taip pat gali būti integruota su kitomis automatinio vertimo sistemomis naudojant atvirą API ir papildinių architektūrą.
Rinkos dalis
Remiantis 2004 m. Pasaulio banko tyrimo duomenimis „Trados“ užėmė 75 % pasaulinės rinkos, o SDL – papildomus 10 %.
2006 m. ICU vertimo atminčių tyrimo duomenimis „SDL Trados“ naudojo 75 % apklaustųjų vartotojų: 51 % naudojo „Trados“, likę 24 % – „SDL Trados“ (žr. 21 lentelę).
Dokumentacija ir pagalba
„SDL Trados“ naudojimo instrukcijas galima atsisiųsti iš bendrovės tinklalapio. Pagrindiniai mokymai vyksta kas mėnesį internetu nemokamų nuotolinių seminarų forma. SDL ir jos partnerių („Įgaliotų mokymo centrų“) patalpose taip pat organizuojami auditoriniai mokymai. Mokymų kalendorių galima rasti adresu www.translationzone.com, skyriuje „Event“. Mokomuosius vaizdo įrašus galima rasti adresu www.youtube.com/sdltrados.
Kritika
„SDL Trados“ kritikuojamas dėl nesuderinamumo su ankstesnėmis versijomis, prasto vartotojų palaikymo ir netaisomų žinomų klaidų.
Sukurti keli sprendimai, padedantys tvarkyti įvairių versijų „Trados“ failų formatus, tačiau jie neapsaugoti nuo klaidingo panaudojimo.
Atstovybė Lietuvoje
Įgaliotieji „SDL Trados“ pardavėjai ir mokymo centrai Baltijos šalyse – bendrovės „Cattool“ (Vilnius, filialai Kaune, Rygoje ir Taline) ir „Mestako“ (Ryga).
Venesuelos įlanka
thumb|right|250px|Venesuelos įlanka iš kosmoso Venesuelos įlanka arba Marakaibo įlanka (Golfo de Maracaibo) – Karibų jūros dalis, įsiterpianti į šiaurės vakarų Venesuelą. Rytuose nuo jūros skiria Paraguanos pusiasalis, vakaruose – La Guachiros pusiasalis (Kolumbija). Ilgis 231 km, plotis ties įėjimu 98 km. Gylis 18-71 m. Pietuose 6,5-22 km pločio sąsiauriu jungiasi su Marakaibo ežeru. Naftos gavyba. Prie įlankos yra Punto Ficho uostamiestis.
Venesuelos įlanką 1499 m. atrado Alonso de Ochedos ekspedicija.
Vaičėnai
Vaičėnai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybės rytuose, 7 km į pietryčius nuo Obelių, į rytus nuo. Šiaurėje teka Apeikės upelis, rytuose tyvuliuoja pelkė, pietuose dunkso miškelis. Yra Lietuvos partizanų kapinaitės, šalia kurių pastatytas paminklinis kryžius ir akmuo.
thumb|left|200px|Vaičėnų kryžius
Vokietijos krepšinio lyga
Vokietijos krepšinio lyga arba Pirmoji Vokietijos krepšinio Bundeslyga – profesionalus krepšinio turnyras Vokietijoje, kuriame varžosi 18 komandų. Pasibaigus reguliariajam sezonui aštuonios stipriausios komandos patenka į atkrintamąsias varžybas, o 17 ir 18 vietas užėmusios ekipos iškrenta į žemesnę lygą.
Ladispolis
Ladispolis  – Italijos miestas Romos provincijoje, Lacijuje.
Istorija
Senovėje Ladispolio vietoje buvo Alsium, etruskų miesto Červeterio uostas. Vėliau čia buvo romėnų kolonija, kurią mini Ciceronas.
Miestą VI a. sugriovė Totilos vadovaujami ostgotai per Gotų karus. Po to čia pastatyta Palo pilis, kuri iki 1693 m. priklausė Orsiniams, o vėliau Odeskalči šeimai.
Bizerta
Bizerta  – miestas šiaurės Tunise, Viduržemio jūros pakrantėje, 15 km nuo šiauriausio Afrikos taško (Abjado kyšulio). Bizertos vilajeto centras.
Pro miestą eina kanalas, jungiantis Bizertos ežerą su jūra; geležinkelis į Tunisą, yra oro uostas. Yra svarbus karinis, prekybos ir žvejybos uostas (Menzel Burgibos avanporte). Išvežama geležies rūda, švinas, fosforitai, cementas, naftos produktai, maisto produktai. Nutiestas naftotiekis į Alžyrą, dujotiekis (povandeninis) į Italiją. Spalvotosios metalurgijos, laivų remonto, cemento, žuvų konservų, alyvuogių aliejaus gamybos pramonė. Vystomi tradiciniai amatai (ypač kilimų audimas). Bizerta yra svarbus kurortas ir turistinis centras. Veikia okeanografijos muziejus.
Ladispolis
Istorija
Dabartinį miestą įkūrė Ladislao Odeskalči 1888 m., kurio vardu Ladispolis pavadintas.
KK154
KK154 – krašto kelias, jungiantis Šiaulius ir Naująją Akmenę. Kelio ilgis – 56,83 kilometro. Šiame krašto kelyje yra viena „Juodoji dėmė“.
Bedvortas
Bedvortas  – miestas Jungtinėje Karalystėje, vidurio Anglijoje, Vorikšyro grafystėje, 31 km į rytus nuo Birmingamo, tarp Nunitono šiaurėje ir Koventrio pietuose. Sudaro aglomeraciją su Nunitonu. Yra geležinkelio stotis. Statybinių medžiagų, pozumentų gamyba.
Bizerta
Paveldas
Bizerta žymi savo viduramžišku senamiesčiu: yra XIII–XVII a. musulmonų gyvenamasis kvartalas, XVI a. fortas, XVII a. mečetės. Vėliau miestas rekonstruotas prancūzų, 1954 m. pastatyta Dievo Motinos katedra, 1965 m. – Kongreso rūmai, taip pat įvairūs viešbučiai, administraciniai statiniai, dengti turgūs (souk).
Ladispolis
Istorija
XX a. 8-10 dešimtmetyje Ladispolyje buvo sovietų emigrantų, prašančių politinio prieglobsčio Vakarų šalyse (Kanada, JAV, Australija) pabėgelių stovykla. Apie Tarybų Sąjungos žydų patirtis Ladispolyje angliškai rašė Maxim D. Shrayer knygoje Belaukiant Amerikos (2007 m.)
KK154
Maršrutas
Kelias prasideda Šiauliuose, J. Basanavičiaus gatvėje. Eina per Šiaulių ir Akmenės rajonus. Prie kelio yra šie miestai ir gyvenvietės: Bridai, Gruzdžiai, Piktuižiai, Šakyna, Kruopiai. Baigiasi Pašakarnių kaime, į vakarus nuo geležinkelio Venta – Naujoji Akmenė, trišalėje sankryžoje su. Šiauliuose kelią kerta Šiaulių – Joniškio geležinkelis. Kelias kerta daug upių ir upelių: Kulpę, Vilkvedį, Jonelį, Kūrą, Einautą, Norutą, Švėtę, Krūtį.
Bizerta
Istorija
Miestas įkurtas ~1000 m. pr. m. e. finikiečių, atvykusių iš Tyro. Vėliau miestas pateko Kartaginos įtakon, o paskui užkariautas romėnų ir vadintas Hippo Diarrhytus. Šiuolaikinė Bizerta žinoma nuo 661 m. Nuo 698 m. miestas valdytas arabų. 1881–1963 m. Bizertoje veikė Prancūzijos karinė bazė. 1961 m. mieste įvyko susirėmimas tarp Prancūzijos kariuomenės ir tunisiečių.
Jaščoltai
Jaščoltai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grodzisko valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į pietvakarius nuo Grodzisko, apie 18 km į šiaurės vakarus nuo Semiatičės ir apie 73 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Bedvortas
Istorija
Bedvortas buvo mažas saksų miestelis. Iškilo XVIII–XIX a. dėl pramonės perversmo, kuomet tapo akmens anglių gavybos centru, vystyta ir tekstilės pramonė. 1769 m. miestą pasiekė Koventrio kanalas, 1850 m. – geležinkelis. Anglių gavyba sustabdyta 1994 m. Dabar tai miegamasis Birmingamo, Koventrio, Lesterio priemiestis.
Kiškoniai
Kiškoniai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Tytuvėnų, tuojau į rytus nuo Pagryžuvio, ant Pagryžuvio tvenkinio kranto. Praeina kelias.
Potez
Potez − Prancūzijos lėktuvų gamybos kompanija. Įkurta Anri Potezo 1919 m. Oberviljėje pavadinimu „Aéroplanes Henry Potez“.
Iškart po įkūrimo kompanija užsiėmė karo metu gamintų lėktuvų „SEA IV“ atnaujinimu. Netrukus ėmė gaminti patobulintą šių lėktuvų variantą, kuris buvo pavadintas „Potez VII“. Tarpukario metais „Potez“ gamino kelių modelių mažus keleivinius lėktuvus ir seriją karinių žvalgybinių biplanų, kuriuos pagal licenciją gamino ir Lenkija. 1933 m. kompanija „Potez“ nupirko skraidančių valčių gamintoją CAMS.
1936 m. Prancūzijos aviacijos pramonė buvo nacionalizuota. Potezo gamyklos Sartruvilyje ir Meolte atiteko valstybinei kompanijai SNCAN („Société Nationale de Constructions Aéronautiques du Nord“), o Bero gamykla − valstybinei kompanijai SNCASE („Société nationale des constructions aéronautiques du Sud-Est“).
Po Antrojo pasaulinio karo „Potez“ buvo atkurtas kaip „Société des Avions et Moteurs Henry Potez“ Aržantėjuje. Tačiau atkurtoji kompanija nebeatgavo tos ryškios padėties, kokią ji užėmė prieš nacionalizaciją.
1958 m. bendrovė įsigijo kompaniją „Fouga“ ir su ja sudarė naują įmonę „Potez Air-Fouga“. Kai paskutinis Potezo modelis „Potez 840“ (mažas turbosraigtinis oro laineris) nesulaukė pirkėjų, kompanija „Potez“ buvo priversta užsidaryti. Likusį bendrovės turtą 1967 m. perpirko kompanija „Sud-Aviation“.
Galatėja (palydovas)
Galatėja (ang. Galatea; gr. Γαλάτεια) arba Neptūnas VI – ketvirtas arčiausiai Neptūno skriejantis gamtinis palydovas.
Habsburgų dinastija
220px|right|thumb|Habsburgų giminės herbas thumb|220px|Habsburgų giminės vėliava
Galatėja (palydovas)
Kilmė
Manoma, jog tai viena iš pirminių Neptūno palydovų nuolaužų, kurie galėjo suirti del dižiausio planetos palydovo Tritono perturbacijos.
Pastabos apie pavadinimą
Vienas asteroidas vadinamas tuo pačiu vardu – 74 Galatėja.
Habsburgų dinastija
Habsburgai (von Habsburg) ir vėliau Habsburgai Lotaringai buvo viena svarbiausių Europos valdovų dinastijų, ilgametė valdančioji Ispanijos karalystės ir Austrijos (vėliau – Austrijos imperijos) dinastija.
Be paveldimųjų žemių Habsburgai kelis šimtus metų buvo renkami ir Šventosios Romos imperijos imperatoriais. Austrijos Habsburgai be pertraukos iki 1918 m. valdė kaip hercogai, erchercogai ir imperatoriai. Erchercogo titulą 1453 m. Habsburgams patvirtino imperatorius Frydrichas III. 1308 m. nužudžius Vokietijos karalių Albrechtą I Habsburgai kurį laiką nebuvo karūnuojami imperatoriais, bet plėtė savo valdas diplomatinėmis priemonėmis ir vedybomis. Šventosios Romos imperatoriumi 1438 m. išrinkus Albrechtą II Habsburgai išlaikė imperatoriaus titulą, kol 1806 m. jį panaikino Napoleonas I, išskyrus 1742–1745 m. pertrauką.
Ilgą laiką Habsburgų turėti titulai:
Trumpesnius laikotarpius Habsburgų dinastijos atstovai turėjo šiuos titulus:
Nuo Habsburgo grafų iki Šventosios Romos imperijos imperatorių
220px|thumb|Habsburgų genealoginis medis Habsburgų dinastijos pavadinimas kilęs iš Habsburgo pilies Argau vietovėje Šveicarijoje, kurią 1020 m. pastatė Strasbūro vyskupas Verneris. Pilies pavadinimo kilmė nėra aiški, kartais siejama su vokiečių aukštaičių Habichtsburg (Vanago pilis). Pilyje, kuri tuo metu buvo Švabijos kunigaikštystės teritorijoje, ši didikų giminė rezidavo XII–XIII a.
Giminės pradininku laikomas Karolingų imperijos grafas Guntramas Turtingasis, 950 m. sukilęs prieš Vokietijos karalių Otoną I. Guntramo Turtingojo vaikaičio Radboto sūnus Verneris I (m. 1096 m.) buvo pirmasis Habsburgų grafas. Otonas II, pilies statytojo anūkas, pirmasis apie 1100 m. pasivadino grafu fon Habsburgu, o giminė ėmė vadintis fon Habsburgais. thumb|left|220px|Habsburgų valdos 1378 m. Iš pietryčių Vokietijos (Elzasas, Breisgau, Argau ir Turgau) Habsburgai plėtė įtaką ir valdas į pietrytinę imperijos dalį, praktiškai sutampančią su dabartinės Austrijos teritorija (1278–1382 m.). Per dvi ar tris kartas Habsburgai sugebėjo pasiekti, kad jiems atitektų ir imperijos sostas, kurį jie išlaikė ilgus šimtmečius (1273–1291, 1298–1308, 1438–1740, ir 1745–1806).
Nuo pat įsikūrimo Austrijoje Habsburgai ėmėsi domėtis galimybe patekti ir į kaimyninių valstybių – Čekijos bei Vengrijos sostus. Kunigaikštis Rudolfas III 1306 m. vedė Čekijos karaliaus Vaclovo II našlę Elžbietą, tačiau neturėjo vyriškosios lyties palikuonių ir Čekijos sostas atiteko Liuksemburgams. Įsigiję daugiau žemių, Habsburgai išsiplėtė visoje pietų Vokietijoje nuo Elzaso iki rytinių Alpių pakraščių. Tačiau iš pradžių Habsburgų valdžia nebuvo labai stipri, nes nuolatiniai sukilimai, kovos su Šveicarija ir feodalinių valdų dalinimas silpnino monachiją.
Habsburgų dinastijos hegemonijos kūrėju laikomas imperatorius Maksimilijonas I(1459–1519), vykdęs sėkmingą dinastinę politiką. Po Maksimilijono I vedybų su Marija, Burgundijos sosto paveldėtoja, Habsburgų valdos išsiplėtė į Nyderlandus, o Austriją Maksimilijonas I per Tirolį sujungė su Elzaso žemėmis. Jo sūnus Pilypas I Gražusis 1496 m. vedė Aragono ir Kastilijos sostų įpėdinę Joaną Pamišėlę. Taip jo sūnus Karolis V paveldėjo Ispaniją, Pietų Italiją, Austriją ir Nyderlandus. 1580 m. Karolio sūnus Pilypas II paveldėjo Portugaliją ir jos kolonijas.
87 (skaičius)
Elektronikoje
Skaitmenimis '87' baigiasi praeityje buvusi labai populiari Intel matematinių koprocesorių serija, kuri pirmiesiems x86 serijos procesoriams „talkininkaudavo“ atlikdama slankaus kablelio aritmetines operacijas (skaičiavimo greitis padidėdavo iki penkių kartų). Jo formatas (IEEE 754) buvo vienas pirmųjų ir labai sėkmingų slankaus kablelio skaičiams skirtų mikroprocesoriaus formatų. Jame buvo apibrėžti ne tik skaičiai, bet ir begalybės bei neskaičiaus sampratos. Pradedant 80486, koprocesorius tapo pagrindinio procesoriaus mikroschemos dalimi ir ši serija nutrūko. Paskutinis modelis buvo 80487. thumb|200px|center|Intel 8087 matematinis koprocesorius
Habsburgų dinastija
Nuo Habsburgo grafų iki Šventosios Romos imperijos imperatorių
thumb|220px|Habsburgų valdos 1547 m.
Dinastijos skilimas – Austrijos ir Ispanijos Habsburgai
1521 m. balandžio 21 d. imperatorius Karolis V (1516–1556 m.) Austrijos žemes perdavė savo broliui Ferdinandui I. Dinastija suskilo į Austrijos ir Ispanijos šakas. Austrijos Habsburgai (nuo 1556 m.) turėjo Šventosios Romos imperijos imperatoriaus titulą, Paveldimąsias Habsburgų žemes, Čekijos ir Vengrijos karalystes, o Ispanijos Habsburgai valdė Ispanijos karalystes, Nyderlandus, Habsburgų valdas Italijoje ir, kurį laiką, Portugaliją. Formaliai nuo 1526 m. Habsburgų valdoma Vengrija beveik visa buvo užimta Osmanų imperijos ir atkariauta 1683–1699 m.
Ispanijos Habsburgai išmirė 1700 m., po bevaikio Karolio II mirties (1661–1700). Tai sukėlė Ispanijos įpėdinystės karą, trukusį 1701–1714 m. Jam pasibaigus, pagal 1713 m. Utrechto ir 1714 m. Raštato taiką, Ispanija atiteko Prancūzijos Burbonams, o Austrijos Habsburgams – Ispanijos valdyti kraštai Italijoje (išskyrus Siciliją) ir Pietų Nyderlandai. Austrijos Habsburgai išmirė 1740 m., tai sukėlė Austrijos įpėdinystės karą. Paskutinio Austrijos Habsburgo paveldėtoja Marija Teresė ištekėjo už Lotaringijos kunigaikščio Pranciškaus Stepono ir jų palikuonys tęsė Habsburgų tradiciją kaip Habsburgų Lotaringų dinastija.
Habsburgų Lotaringų dinastija – Austrijos imperija
Dinastijos krizės laikotarpiu (nesant vyriškosios lyties paveldėtojų) imperatorius Karolis VI 1713 m. paskelbė vadinamąją „pragmatinę sankciją“. Pagal ją nesant tiesioginių vyriškosios lyties palikuonių, sostą paveldi moteriškoji linija, t. y. artimiausias giminaitis, o giminės žemės liko nedalomos. Ši nuostata įgyvendinta 1740 m., kai po Karolio VI mirties sostą paveldėjo imperatoriaus ir kunigaikštienės Elžbietos von Braunšveig-Volfenbiutel duktė Marija Teresė. Ji su savo vyru Pranciškum Steponu iš Lotaringijos pradėjo Habsburgų-Lotaringijos šaką, kuri nuo 1745 m., po Austrijos įpėdinystės karo valdė imperiją. Vėlesni Habsburgai, kilę iš Marijos Teresės ir jos vyro imperatoriaus Pranciškaus I Lotaringiečio vadinami Habsburgų Lotaringijos šaka.
Per 1740–1748 m. Austrijos įpėdinystės karą Habsburgai prarado didžiąją Silezijos dalį, kuri atiteko Prūsijai. Marijos Teresės vaikaitis Pranciškus II buvo paskutinis Šv. Romos imperatorius. Jam valdant Habsburgų imperija buvo galingiausia Europoje kovotoja su revoliuciniais judėjimais ir Napoleono I Prancūzija. Nujausdamas Šv. Romos imperijos pabaigą Pranciškus II 1804 m. pradėjo tituluotis tik Austrijos imperatoriumi. 1806 m. imperija buvo panaikinta Napoleono I iniciatyva.
Per visą XIX a. Austrijos imperija ir jos valdovai Habsburgai buvo Europos konservatizmo ir monarchijos šalininkų centras. Per 1848 m. revoliucijas dėl daugianacionalinei Habsburgų imperijai iškilusios didelės grėsmės silpnos sveikatos imperatorius Ferdinandas I atsisakė sosto sūnėno Pranciškaus Juozapo naudai. Jam valdant Austrija pasitraukė iš Italijos, 1866 m. ir iš Vokietijos.
Likęs Habsburgų domenas 1867 m. buvo pertvarkytas į Austrijos-Vengrijos dualistinę monarchiją, kurios monarchas titulavosi Austrijos imperatoriumi ir Vengrijos karaliumi. Vengrijai buvo suteikta plati autonomija. Tačiau į nacionalinius judėjimus pakilo čekai, slovakai, lenkai, rumunai, serbai, kroatai, slovėnai ir italai, kuriuos suvaldyti sunkiai sekėsi. Po pralaimėjimo Pirmajame pasauliniame kare Habsburgų imperija suiro.
1918 m. lapkričio 11 d. paskutinis Habsburgų imperatorius Karolis I (kartu Vengrijos karalius Karolis V) atsisakė valdžios Austrijoje, o po kelių dienų atskirą proklamaciją su valdžios atsisakymu išleido Vengrijai. Formaliai sosto imperatorius neatsisakė, tačiau tai laikoma Habsburgų dinastijos pabaiga. 1919 m. balandžio mėn. Austrijos respublikos Nacionalinis susirinkimas Habsburgus ištrėmė iš Austrijos, kol jie pripažins esą privatūs piliečiai. 1919 m. pralaimėjus Vengrijos revoliucijai Karolis I mėgino atkurti savo valdžią Vengrijoje, bet 1921 m. lapkričio mėn. Vengrijos parlamentas panaikino jo suvereno teises. Habsburgų giminės galvai erchercogui Otonui tik kaip privačiam asmeniui 1963 m. leista grįžti į Austriją.
Vokietijos karaliai ir Šventosios Romos imperijos imperatoriai
thumb|Šventosios Romos imperijos Habsburgų herbas
Habsburgai Lotaringai
thumb|Habsburgų Lotaringų herbas
Lichtenšteino vyrų futbolo rinktinė
Nors rinktinė yra viena Europos autsaiderių, jai yra pavykę pasiekti keletą netikėtų rezultatų: 1998 m. laimėjo 2-0 prieš Azerbaidžaną, atrankos į 2006 m. pasaulio čempionatą varžybose sužaidė 2-2 su Portugalija ir 0-0 su Slovakija; rinktinės lygis ženkliai pakilo atrankos į 2008 m. Europos čempionatą cikle – Lichtenšteinas nugalėjo Latviją 1-0, išvykoje sužaidė lygiosiomis, o namuose sutriuškino Islandiją (1-1 ir 3-0). 2012 m. Europos čempionato atrankoje Lichtenšteinui nedaug trūko iki lygiųjų Škotijoje – šeimininkai įmušė pergalingą įvartį tik 7 pridėtinio laiko minutę (1-2), o varžybose prieš Lietuvą lichtenšteiniečiai šventė pergalę rezultatu 2-0.
Maduonos rajonas
2009 m. panaikintas (žr. Latvijos administracinis suskirstymas (nuo 2009 m.)).
Aušra Lėka
Aušra Ražaitytė-Lėka (g. 1957 m. vasario 16 d. Kaune) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė.
Maduonos rajonas
Maduonos rajone buvę miestai:
Aušra Lėka
Biografija
1963–1974 m. mokėsi Kauno Salomėjos Nėries vidurinėje mokykloje. 1974–1980 m. studijavo Vilniaus universitete.
1979–1985 m. LSSR literatūros muziejaus mokslinė sekretorė, skyriaus vedėja. 1985–1992 m. dienraščio „Kauno tiesa“ (nuo 1992 m. „Kauno diena“) korespondentė, atsakingoji sekretorė, 1992–1999 m. specialioji korespondentė Vilniuje, 1999–2007 m. vyriausioji redaktorė. 2007–2008 m. LTV naujienų tarnybos direktorė. 2008–2017 m. savaitraščio „Veidas“ žurnalistė. 2017–2019 m. dienraščio „Lietuvos žinios“ žurnalistė. Nuo 2019 m. diena.lt žurnalistė.
Acacia alata
Acacia alata – pupinių (Fabaceae) šeimos akacijų rūšis. Paplitusi Vakarų Australijoje.
Užauga iki 2 m aukščio ir 1 m pločio. Žiedai kreminės arba gelsvos spalvos, susitelkę į šluoteles. Kaip ir daugelio akacijų, Acacia alata šakos dygliuotos. Pakelia šalnas iki –7 °C.
CS Hollerich
Liuksemburgo „Hollerich – Liuksemburgo futbolo klubas iš sostinės Liuksemburgo Holericho priemiesčio. Įkurtas 1913 m.,o 2001 m. prijungtas prie Aris Bonnevoie klubo.
Italijos futbolo sistema
Italijos futbolo pagrindinė kontroliuojanti institucija – Italijos futbolo federacija, veikianti nuo 1898 metų ir organizuojanti Italijos lygos bei taurės varžybas bei kontroliuojanti rinktinę.
CS Hollerich
Istorija
Liuksemburgo miesto pietvakariniame Holericho rajone 1913 m. buvo įkurtas CS Hollerich.
Italijos futbolo sistema
Istorija
1905 metais Italijos futbolo federacija įstojo į FIFA bei tais pačiais metais perėjo prie regioninės lygų sistemos. 1929 metais sukurta nacionalinė lyga su 18 klubų aukščiausiame divizione.
CS Hollerich
Istorija
1915 m. debiutavo Liuksemburgo čempionate, rungtyniavo trečiame divizione. Kitą sezoną jis buvo pakeltas į antrąjį divizioną.
Italijos futbolo sistema
Istorija
Nuo 2017 m. Serie A ir Coppa Italia (nuo 16-finalio) varžybose naudojama VAR teisėjavimo sistema.
Lygos
Nuo 2013 m. Italijos futbolo sistemą sudaro 9 tarpusavyje susijusios lygos. Lygų struktūros viršuje nacionalinė lyga (Lega Nazionale Professionisti), sudaryta iš aukščiausiojo diviziono Serie A bei žemesniojo Serie B. Žemiau yra Serie C lyga, sudaryta iš 3 divizionų. Dar žemiau yra neprofesionalūs divizionai: 9 Serie D divizionai, po jais 28 regioniniai Eccellenza divizionai bei dar keturi smulkesni regioniniai lygiai.
CS Hollerich
Istorija
Vėlesniais metais žaidė antrame arba trečiame divizione. Buvo iškritę ir į ketvirtą pakopą.
2001 m. buvo pasirašyta susijungimo sutartis su Aris Bonnevoie klubu. Kadangi abu klubai žaidė „Éierepromotioun“, naujai susikūręs klubas „CS Alliance 01“ taip pat pradėjo sezoną antrajame divizione.
Italijos futbolo sistema
Kilimas ir iškritimas
Įvairiuose piramidinės struktūros lygiuose žaidžiančios komandos turi galimybę po sezono pakilti į aukštesnį lygį ar iškristi į žemesnį. Į žemesnę lygą iškrenta trys žemiausias vietas Serie A užėmusios komandos, į jų vietą ateina dvi pirmąsias vietas Serie B užėmusios komandos bei viena iš 3-6 vietą užėmusių komandų. Iš Serie B į Serie C iškrenta 4 komandos, į jų vietas patenka pirmąsias vietas abiejuose Serie C divizionuose užėmusios komandos bei po vieną komandą iš 2-5 vietas užėmusių. Iš trijų Serie C divizionų po tris komandas iškrentą į Serie D, jas pakeičia devynių Serie D divizionų nugalėtojai.
Taurių varžybos
Pagrindinės taurių varžybos –, organizuojama nuo 1922 metų. Italijos taurės laimėtojas prieš kitą sezoną žaidžia su Serie A laimėtoju vieneriose Italijos Supertaurės rungtynėse.
1972-1980 metais organizuota Pusiauprofesionalų Italijos taurė (Coppa Italia Semiprofessionisti), kurioje varžėsi Serie C ir Serie D komandos, nuo 1981 metų šias varžybas pakeitė Serie C taurė (Coppa Italia Serie C), dėl kurios varžosi tik Serie C1 ir Serie C2 komandos. Taip pat organizuojamos papildomos Serie C varžybos – Serie C1 Supertaurė bei Serie C2 Supertaurė.
1960-1972 metais Italijos komandos varžėsi keturių šalių Alpių taurės (Coppa delle Alpi) varžybose.
Tarptautiniai turnyrai
Italijos futbolo sistemoje žaidžiantys klubai dalyvauja šiuose turnyruose:
Jonas Grinius
Jonas Grinius:
88 (skaičius)
Numerologijoje
Skaičius 88 reiškia pusiausvyrą, įkvėpimą, vientisumą, žinias, savistabą, verslą, analizę ir intuiciją. Žmonės, patekę į 88 numerio įtaką, paprastai pasižymi šiomis savybėmis ir dažnai jiems sekasi.
Morzės kode
Morzės kode 88 (---·· ---··) reiškia „myliu ir bučiuoju“.
Tryškių seniūnija
Istorija
Seniūnijos ribos apibrėžtos Telšių rajono savivaldybės tarybos 1995 m. balandžio 13 d. sprendimu Nr. 9 „Dėl rajono savivaldybės teritorijos suskirstymo į seniūnijas ir jų ribų nustatymo“.
2010 m. savivaldybės nutarimu Tryškėnų seniūnijos Ilginių ir Dumytrų kaimai perduoti Viešvėnų seniūnijai.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 5 seniūnaitijos:
Žuvintai
Žuvintai – kaimas Alytaus rajono savivaldybės vakarinėje dalyje, 8 km į šiaurės vakarus nuo Simno.
Bistonas
Bistonas  – miestas Jungtinėje Karalystėje, vidurio Anglijoje, prie Trento upės, 5 km į pietvakarius nuo Notingamo (aglomeracijos dalis). Yra geležinkelio stotis, praeina Notingamo kanalas. Elektrotechnikos, elektronikos, farmacijos, tekstilės pramonė, mašinų gamyba. Yra dalis Notingamo universiteto patalpų.
Istorija
1935–1974 m. buvo Bistono ir Steiplfordo urbanistrinio darinio dalimi.
Rioača
Rioača – miestas šiaurės rytų Kolumbijoje, Karibų jūros pakrantėje, prie Rančerijos upės. La Guachiros departamento centras. Jūrų uostas. 167,8 tūkst. gyventojų (2005 m.).
Miestas įkurtas 1535 m. Nikolauso Federmano. Iki tol čia gyveno indėnų vajuu gentys. Kolonijiniu laikotarpiu Rioača buvo svarbus perlų rinkimo centras. Todėl miestą neretai užpuldavo piratai, jų tarpe Frensis Dreikas (1596 m.). XVIII a. inkorporuota į Naujosios Granados vicekaralystę. 1964 m. tapo departamento centru.
Verona (JAV)
Verona – miestas Viskonsino valstijoje, JAV. Miestas yra Madisono priemestis.
2009 m. miestelyje gyveno 11 486 gyventojai.
Haltis
Haltis arba Haltiatunturis – aukščiausia Suomijos viršukalnė. Iškilusi pačiuose šalies šiaurės vakaruose, Laplandijoje, Norvegijos pasienyje. Tai Skandinavijos kalnų masyvui priklausantis feldas (plokšiaviršūnis kalnas). Aukštis 1324 m. Norvegijos pusėje yra aukštesnioji Halčio viršūnė – Raisduatarhaldis (1365 m).
90 (skaičius)
Stačias kampas yra 90 laipsnių.
Chemijoje – torio atominis skaičius.
UEFA mugių taurė 1955–1958 m.
UEFA mugių taurė 1955–1958 m. – pirmasis UEFA mugių taurės turnyras, prasidėjęs 1955 metais ir baigtas 1958 m. Taurę laimėjo klubas, finale nugalėjęs  miesto rinktinę.
A grupė
Galutinė lentelė:
B grupė
Galutinė lentelė:
C grupė
Galutinė lentelė:
D grupė
Galutinė lentelė:
Rusijos vyrų ledo ritulio rinktinė
Rusijos vyrų ledo ritulio rinktinė – komanda, atstovaujanti Rusijai tarptautinėse ledo ritulio varžybose.
2020 m. ji buvo 2 vietoje Tarptautinės ledo ritulio federacijos reitinge.
Ilja Tiumenevas
Ilja Tiumenevas (1855 m. spalio 24 d. Sankt Peterburge, Rusijos imperija – 1927 m. Leningrade, TSRS) – Rusijos literatas, dailininkas ir kolekcionierius.
Biografija
Gimė turtingo pirklio šeimoje, todėl galėjo sau leisti žymiai daugiau nei bendraamžiai. 1871–1872 m. keliavo po Siriją ir Palestiną, aplankė Europos valstybes. Ši daugelio mėnesių išvyka paliko jam neišdildomą įspūdį ir įtakojo tolimesnį gyvenimą.
Mokėsi Sankt Peterburgo konservatorijoje, kur susipažino su Nikolajumi Rimskiu-Korsakovu. Pastarajam tapus žinomu kompozitoriumi, jo operai „Ponas Vaivada“ parašė libretą, o vėliau dalyvavo ir kuriant libretą garsiajai N.Rimskio-Korsakovo operai „Caro nuotaka“. 1880–1888 m. I.Tiumenevas studijavo Sankt Peterburgo dailės akademijoje, įgijo laisvojo dailininko diplomą. Jo tapytas paveikslas „Protopopas Avakumas Pustozersko kalėjime“ šiuo metu saugomas Gorkio dailės muziejuje. Mėgo literatūrinę veiklą, parašė keletą apysakų, iš kurių bene labiausiai žinomos – „Chaldėjus“ ir „Apysaka iš Novgorodo XV a. buities“.
XIX a. pab. Sankt Peterburgo gubernijoje įsigijo dvarą, pavadino Privolnoje ir jame nuo 1887 m. gyveno su šeima. Vietinių valstečių tarpe užsiėmė švietiejiška veikla: organizavo liaudies teatrą ir chorą, ekskursijas vaikams. I.Tiumenevas savo sodyboje priglaudė iškilų dailininką Andrejų Riabuškiną, pastarasis per ilgus metus Privolnoje dvare nutapė daugybę apylinkių peizažų ir Tiumenevo šeimos narių portretų. Duktė Olga ištekėjo už dailininko V.Beliajevo, sunus Aleksandras Tiumenevas tapo antikinės Graikijos istorijos žinovu, TSRS mokslų akademijos nariu.
Kernų tvenkinys
Kernų tvenkinys – tvenkinys šiaurės vakarų Lietuvoje, Skuodo rajone, 4 km į pietus nuo Skuodo. Susidaręs patvenkus Erlos upę (Bartuvos baseinas) 0,5 km nuo jos žiočių. Ilgis iš pietų į šiaurę 5,75 km, plotis iki 0,36 km. Yra 2 salelės (0,09 ha ir 0,02 ha). Altitudė 31,2 m. Šiaurvakarinėje pakrantėje stūkso Kernų miškas. Pietinis tvenkinio galas užpelkėjęs. Kranto linija vingiuota. Krantai aukštoki, daugiausia apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Aplinkui plyti dirbami laukai. Vidurinę tvenkinio dalį skersai kerta kelias Nr.3707 (Puodkaliai - Daukšiai). Priešsroviui į rytus, ant patvenkto E-2 upelio, telkšo Skaisgerklės tvenkinys.
Ilja Tiumenevas
Etnografinė kolekcija
I.Temenevas rinko medžiagą apie tuometinėje Rusijos imperijoje gyvenusias tautas. Ši įspūdinga kolekcija (apie šešis tūkst. eksponatų) 1932 m. atsidūrė Sankt Peterburgo etnografiniame muziejuje. Kolekcijos dvidešimt šeši paveikslėliai ir fotografijos, iškirpti iš tuometinės spaudos leidinių ir užklijuoti ant kartono kortelių, skirti Lietuvai. Iškarpoms panaudoti Rusijos periodiniai spausdiniai, taip pat vokiečių „Pfenning Magazin“ ir prancūzų „Magazin pittoresque“ žurnalai. Trys išspausdinti raižiniai rinkinyje mokslui yra nežinomi ir tuo pačiu papildo negausius XIX a. Lietuvos istorijos bei etnografijos šaltinius.
Kernų tvenkinys
Debitas:
Užtvanka 180 m ilgio, 6 m pločio. Vandens pralaida – šachtinė. Įrengta 1977 m. 110 kW galios mažoji hidroelektrinė pastatyta 2005 m.
Prie tvenkinio esantys kaimai: Kernai, Puodkaliai, Šakaliai, Budriai.
KK155
KK155 – krašto kelias, jungiantis Kuršėnus ir Mažeikius. Kelio ilgis – 53,7 kilometro. Šiame krašto kelyje yra 4 „juodosios dėmės“.
Maršrutas
Kelias prasideda Kuršėnuose, Papilės gatvėje. Eina per Šiaulių, Akmenės ir Mažeikių rajonus. Prie kelio yra šie miestai ir gyvenvietės: Gedintės, Papilė, Venta, Palnosai, Viekšniai, Krakiai, Naikiai. Baigiasi Mažeikiuose, sankryžoje su. 1 km į šiaurę nuo Kuršėnų kelias kerta Ringuvos upę, prie Dainorių – Dabikinę, nuo pat Kuršėnų iki Mažeikių kelias eina dešiniuoju Ventos upės krantu, bet kelias jos nė kart nekerta, taip pat šalia kelio, tik iš kitos pusės eina geležinkelis Šiauliai – Mažeikiai, tačiau ir jis kelio nekerta. miniatiūra|250px|left|Į šiaurę nuo Kuršėnų
Sėjamoji kanapė
Sėjamoji kanapė (Cannabis sativa) – kanapinių (Cannabaceae) šeimos vienmetis žolinis augalas. Kilusi iš Centrinės Azijos, dabar auginama daugelyje pasaulio vietų.
Stiebas iki 180 cm (kartais iki 3-6 m), status, tiesus, plaukuotas. Lapai sudėtiniai, pirštuoti, lapeliai siauri. Vaisius – riešutėlis. Augalas dvinamis (moteriškieji augalai vadinami grūdėmis, vyriškieji pleiskanėmis). Sėklose yra 30-35 % aliejaus. Gerai auga drėgname, derlingame dirvožemyje.
Sėjamoji kanapė yra svarbus pluoštinis, aliejinis augalas. Iš pleiskanių gaunama 20-25 % pluošto, iš grūdžių – 12-20 %. Sėklose gausu proteino, jos naudojamos maistui ir pašarams.
Lietuvoje sėjamoji kanapė vietomis auginama, pasitaiko sulaukėjusių.
Nauda
Žmonės naudoja kanapes nuo vidurių užkietėjimo, didelio cholesterolio kiekio, artrito ir daugelio kitų ligų, tačiau nėra tvirtų mokslinių įrodymų, patvirtinančių šį naudojimą.
Čekoslovakijos vyrų futbolo rinktinė
Čekoslovakijos vyrų futbolo rinktinė – Čekoslovakiją atstovaujanti nacionalinė futbolo komanda, kurią kontroliuoja Čekoslovakijos futbolo asociacija. Rinktinė dalyvavo 8 pasaulio čempionatuose, 3 žemyno čempionatuose.
2013 m. FIBA U-19 pasaulio moterų krepšinio čempionatas
Čempionate dalyvavo 16 komandų iš 5 skirtingų žemynų.
Dalyvės
thumb|right|250px|Čempionato atidarymas thumb|right|250px|Čempionato treniruotės Klaipėdos „Švyturio“ arenoje
Teisėjai
FIBA šiam renginiui paskyrė 25 oficialius teisėjus.
Carl Engel
Karlas Engelis (, 1895 m. spalio 2 d. Magdeburgas – 1947 m. sausio 25 d. Noibrandenburgas prie Greifsvaldo) – vokiečių archeologas, baltų priešistorės tyrėjas, daktaras.
Biografija
Studijavo gamtos mokslus Miuncheno ir Tiubingeno universitetuose. 1928 m. daktaras.
1925–1928 m. dirbo Magdeburgo muziejuje, 1929–1934 m. – Karaliaučiaus muziejuje „Prussia“. Nuo 1934 m. dėstė Herderio institute Rygoje, 1937 m. – Karaliaučiaus universitete, 1938–1945 m. – Greifsvaldo universitete, 1942–1945 m. jo rektorius. Nuo 1934 m. docentas, nuo 1937 m. profesorius.
Nuo 1933 m. Vokietijos nacionalsocialistinės darbininkų partijos narys. Po Antrojo pasaulinio karo patekęs į TSRS okupacinės zonos internuotųjų stovyklą Noibrandenburge mirė.
Mokslinė veikla
1929–1933 m. kasinėjo Prūsijos piliakalnius, Mažosios Lietuvos kapinynus, pilkapynus ir kitus archeologijos paminklus. Parašė veikalą „Klaipėdos krašto kultūra priešistoriniais laikais“ ir 7 monografijas, pateikė duomenų ir apie Klaipėdos kraštą. Kai kuriuose straipsniuose nepagrįstai pervertino germanų įtaką baltams.
Jo tirti:
Arthur Evans
Arturas Džonas Evansas (, 1851 m. liepos 8 d. Naš Milsas prie Londono – 1941 m. liepos 11 d. Julburis, Oksfordšyro grafystė) – anglų archeologas.
Biografija
Seras, tėvas Džonas Evansas. 1884–1908 m. Ešmolio muziejaus Oksforde direktorius. Nuo 1909 m. Oksfordo universiteto profesorius.
Mokslinė veikla
thumb|left|150px|Paminklas Arturui Evansui Knose 1894 m. nustatė Kretos valstybės sostinės Knoso vietą ir 1899–1935 m. su pertraukomis ją tyrinėjo; 1900–1903 m. kasinėjo Mino (Minojo) rūmų griuvėsius. Išskyrė Kretos kultūrą, ją suskirstė į 3 laikotarpius: Mino ankstyvąjį (apie 3000–2200 m. pr. m. e.), Mino vidurinį (apie 2200–1600 m. pr. m. e.) ir Mino vėlyvąjį (1600–1200 m. pr. m. e.). Surado daugiau kaip 3000 molio lentelių su senovės rašmenimis ir juos iššifravo.
Elbasanio apskritis
Elbasanio apskritis  – viena iš 12 Albanijos apskričių. Apskritį sudaro Elbasanio, Gramšio, Libraždžio, Pekinio apygardos ir administracinis centras – Elbasanis. Apskrities rytuose ribojasi su Makedonija. Šalies viduje ribojasi su apskritimis: Diberio – šiaurėje, Korčės – pietryčiuose, Beračio – pietuose, Fierio – pietvakariuose ir Tiranos – šiaurės vakaruose.
Salpauselkė
thumb|250px|Salpauselkės kalvagūbriai
Larisa (palydovas)
Larisa (ang. Larissa; gr. Λάρισσα) arba Neptūnas VII – penktasis arčiausiai Neptūno skriejantis gamtinis palydovas.
Atradimas
Palydovą 1981 m. kovo 24 d. atrado Harold J. Reitsema, William B. Hubbard, Larry A. Lebofsky ir David J. Tholen atsitiktinių žvaigždinių užtemimų tyrinėjimų metu. Iš karto po atradimo buvo suteiktas laikinas S/1981 N 1 pavadinimas. 1989 m. buvo iš naujo atrastas erdvėlaivio Voyager 2 skrydžio metu ir gavo laikiną S/1989 N 1 pavadinimą. Vėliau pavadintas Larisos, vienos iš nimfų, vardu.
Kilmė
Manoma, jog tai viena iš pirminių Neptūno palydovų nuolaužų, kurie galėjo suirti del dižiausio planetos palydovo Tritono perturbacijos.
Pastabos apie pavadinimą
Vienas asteroidas vadinamas tuo pačiu vardu – 1162 Larisa.
Vitė
Vitė (arba Didžioji Vitė) – Klaipėdos miesto dalis, esanti į šiaurės vakarus nuo Senamiesčio. Iš vakarų pusės ribojasi su Naujojo uosto, iš šiaurės su Janonio bei Dariaus ir Girėno, iš rytų su H. Manto, iš pietų su Daukanto ir Gegužės gatvėmis.
Etimologija
Vietovė yra asmenvardinis vietovardis – Johann Christian Witte buvo Klaipėdos pašto direktorius, kuris vertėsi prekyba. Klaipėdos senamiestyje yra išlikęs 1773–1774 m. pastatytas Vitės namas (Didžioji vandens g. 6). Sklype, besitęsusiame iki pat Daržų gatvės, jis įkūrė sodą, kuris tapo klaipėdiečių ir miesto svečių traukos vieta. Šis direktorius 1774 m. įsteigė pirmąją Klaipėdoje banko kontorą, buvusią Daržų g. 14 name.
Istorija
1856 m. Vitė prijungta prie Klaipėdos miesto.
Kauno marių regioninis parkas
left|150px thumb|right|230px|Regioninio parko lankytojų centras [[Vaišvydava (Samylai)|Vaišvydavoje]]
Kauno marių regioninis parkas – regioninis parkas vidurio Lietuvoje, į rytus nuo Kauno. Parko direkcija – Vaišvydavos km., plotas 9869 ha, vandenys užima 53 proc., miškai 33,5 proc. Parkas įkurtas 1992 m. rugsėjo 24 d. siekiant išsaugoti unikalų Kauno marių tvenkinio kraštovaizdį, pakrančių miškų augmeniją bei gyvūniją (gamtinę ekosistemą) ir kultūros paveldo vertybes.
Gamtos vertybės
Parko draustiniuose saugomos prie marių prieinančios sengirės (Rumšiškių, Dabintos miškai) su turtingu augalijos ir gyvūnijos kompleksu, į marias įtekančių upelių hidrografinė struktūra bei tikrais fjordais virtusios įlankėlės, didžiosios atodangos, ypač retų Lietuvoje žinduolių – didžiųjų miegapelių – populiacija, pelkėjančių tankiais nendrynais apaugusių marių pakrančių vandens paukščiai. Nuo Girionių iki Pakalniškių piliakalnio plyti didžiausias Lietuvoje Girionių dendrologinis parkas.
Parko svarbiausias akcentas – Kauno marios, užimančios 63,5 km², susiformavo 1959 m. užtvenkus Nemuną. Iš dabartinės marių teritorijos buvo iškelti 33 kaimai, užlietos derlingos žemės. Puikūs reginiai į marias, mišką ir sudėtingą reljefą atsiveria nuo Pakalniškių, Lašinių, Samylų piliakalnių. Dabar tai mėgstama Kauno ir aplinkinių miestų gyventojų poilsio vieta. Nuo Nemuno krantų galima stebėti paukščių migraciją.
Augalija ir gyvūnija
Gausu į Lietuvos raudonąją knygą įrašytų vandens paukščių: didysis ir mažasis baubliai, didysis dančiasnapis, juodasis peslys, jūrinis erelis, švygžda, plovinė vištelė, raudonkojis tulikas, juodkrūtis bėgikas, mažoji žuvėdra, tulžys.
Veisiasi žuvys: kuojos, lydekos, karšiai, lynai, starkiai, šamai.
Unikalios ir vertingos augalų bendrijos: kadagių slėnis Arlaviškių botaniniame draustinyje, pušų sengirės Dabintos miške, apsauginiai marių šlaitų želdiniai ir vaizdingoje viršutinėje Nemuno slėnio terasoje užveistas peizažinis Girionių parkas.