cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
AC/DC
Grupę AC/DC 1973 metais Sidnėjuje įkūrė ritmo gitaristas Malcolm Young ir jo brolis, pagrindinis gitaristas Angus Young. Grupės visame pasaulyje parduotų albumų skaičius viršija 200 milijonų kopijų. Vien 1980 metų albumo Back in Black parduota visame pasaulyje virš 49 milijonų kopijų (vien JAV daugiau nei 21 milijonas), ir tai yra visų laikų antras pagal pardavimus albumas. Grupėje buvo du skirtingi pagrindiniai vokalistai ir fanai linkę dalinti AC/DC istoriją į dvi „Bono Scotto (1973–1980)“ ir „Briano Johnsono (1980-dabar)“ eras.
Nors grupė priskiriama prie sunkiojo roko ir sunkiojo metalo muzikos pionierių (jie yra ketvirti VH1 „100 didžiausių sunkiojo roko atlikėjų“ sąraše), jos nariai visada savo muziką vadino rokenrolu. AC/DC yra sėkmingiausia ir žinomiausia roko grupė, kilusi iš Australijos.
Istorija
Gimę Glazge, Škotijoje, broliai Angus, Malcolm’as ir George’as Youngai dar būdami vaikais su šeima persikėlė gyventi į Australiją. Pirmasis gitara pradėjo groti George’as ir tapo sėkmingiausios 7-ojo dešimtmečio Australijos grupės The Easybeats nariu. The Easybeats buvo pirmoji vietinė roko grupė, išleidusi tarptautinį hitą („Friday On My Mind“) 1966 m.). Greitai brolio pėdomis pasekė ir Malcolm’as bei Angus. Malcolm’as pirmiausiai grojo su Niukastlio grupe The Velvet Underground (nesumaišykite su Lou Reed'o grupe iš Niujorko The Velvet Underground).
Ankstyvieji metai
1973 m. lapkritį Malcolm’as Young’as sukūrė AC/DC, kurioje jis grojo ritmine gitara, o jo brolis Angus’as pagrindine gitara. Jie susirado būgnininką Colin Burgess (buvusį The Masters Apprentices narį), bosistą Larry Van Kriedt, ir vokalistą Dave Evans. Iš pradžių jie norėjo dar turėti ir klavišininką, bet greitai atsisakė šios minties. Savo pirmąjį koncertą jie sugrojo Sidnėjaus klube Naujų metų išvakarėse, 1973 metais.
Ankstyva grupės sudėtis dažnai keitėsi. Colin Burgess buvo išmestas po to, kai scenoje prarado samonę (rašoma, kad dėl to, jog kažkas pripylė alkoholio į jo gėrimą), sekančiais metais į grupę buvo priimti ir išmesti dar keletas bosistų bei būgnininkų, kai kurie išbuvo vos keletą savaičių.
Kita labai svarbi naujovė buvo Angus’o Young’o mokyklinės uniformos (jau tapusios įžymia) devėjimas koncertuose; pirmoji Anguso uniforma buvo tikra jo vidurinės mokyklos Sidnėjuje uniforma. Šią mintį pasiūlė brolių Young'ų sesuo Margaret.
1974 m. rugsėjį, po praleisto koncerto, Dave Evans buvo pakeistas grupės vairuotoju, charizmatiškuoju dainininku Ronald Belford „Bon“ Scott, buvusiu The Spectators (1964-66), The Valentines (1966-70), Fraternity (1970-73) vokalistu. Tai buvo grupės sėkmės pradžia. Su Evansu jie įrašė vieną singlą, „Can I Sit Next To You“/„Rockin' In The Parlour“. „Can I Sit Next To You“ buvo vėliau įrašytas su Bon’u Scott’u pavadinimu „Can I Sit Next To You Girl“.
Ankstyvaisiais 1975 grupės sudėtis stabilizavosi – Scott’as, broliai Young’ai, Mark’as Evans’as (bosinė gitara) ir Phill’as Rudd’as (būgnai) – ir buvo išleistas (tik Australijoje) albumas High Voltage. Nuo 1974 iki 1978 metų, reguliarių pasirodymų nacionalinio transliuotojo TV pop muzikos šou Countdown dėka, AC/DC tapo viena iš populiariausių ir sėkmingiausių Australijos grupių, sukūrusi eilę hitinių albumų ir singlų, įskaitant ir jų nesenstantį roko himną „It’s a Long Way to the Top (If You Wanna Rock’n'Roll)“, įtrauktą į jų antrąjį albumą T.N.T., kuris ir šį kartą buvo išleistas tik Australijoje ir Naujojoje Zelandijoje.
Tarptautinis pripažinimas
AC/DC pasirašė tarptautinį kontraktą su Atlantic Records. Jie dirbo visoje Jungtinėje Karalystėje ir Europoje, norėdami įsitvirtinti. Beveik nuolatos koncertavo įgaudami neįkainojamos patirties, stadionuose apšildydami to meto žymiausias hardroko grupes, tokias kaip Alice Cooper, Black Sabbath, KISS, Cheap Trick, Nazareth, Foreigner, Thin Lizzy ir The Who.
Jų kitas albumas Dirty Deeds Done Dirt Cheap buvo išleistas 1976 metais. Šio albumo takelių sąrašas skirtingose vietovėse šiek tiek skyrėsi, ir albumas nepasiekė JAV iki 1981 metų (kai AC/DC buvo pačioje jų populiarumo viršūnėje). Po 1977-ųjų Let There Be Rock, Mark’as Evens’as buvo pakeistas Cliff’u Williams’u.
AC/DC Amerikoje pirmą kartą nuskambėjo Flinto, Mičiganas, AM 600 WTAC radijo stoties eteryje. Stoties vadybininkas ir legendinis populiarintojas „Peter C“ Cavanaugh, kuris taip pat Amerikai pristatė The Who, užsakė grupę sugroti Flint’o Kapitolijaus Teatre 1977-ųjų rudenį. Pirmieji grojo The MC 5, kurie trumpam vėl susibūrė ir sutiko groti koncerte. AC/DC koncertą pradėjo Liwe Wire, o užbaigė It’s a Long Way to The Top (If You Wanna Rock & Roll). Visas koncertas yra aprašytas Cavanaugh knygoje Vietinis DJ.
Highway to Hell
Tai buvo jų 1979 metų šeštasis albumas, Highway to Hell, prodiusuotas Mutt’o Lange’o, iškėlęs juos į hardroko viršūnę; šio albumo titulinis takelis vis dar tebėra radijo stočių eteryje, ir vis dar labai populiarus JAV. Šis albumas buvo pirmasis albumas, prodiusuotas ne Harry’io Vanda’os ir George’o Young’o, ir paskutinis, kuriame skamba Bon’o Scott’o vokalas.
Bon’o Scott’o mirtis
Bon’as Scott’as mirė 1980 vasario 19 d. Jis apalpo po ilgo šėlimo vakarėlyje, ir buvo paliktas pažįstamo Alistair Kinnear automobilyje. Kitą dieną Kinnear rado Bon'ą be samonės ir tuojau pat nuskubėjo į ligoninę, tačiau atvykus Bon’as buvo paskelbtas mirusiu. Oficiali mirties priežastis buvo nustatyta kaip „Stiprus apsinuodijimas alkoholiu“, tačiau žmonės teigia, kad jis užspringo vėmalais. Oficialioje istorijoje yra daug neatitikimų, kas paskutiniaisiais metais privedė prie įvairių konspiracinių teorijų, daugumoje minint heroino perdozavimą. Tačiau, reikia pastebėti, kad Bon’as buvo astmatikas ir tą rytą temperatūra buvo žemiau nulio.
Morkūnai (Biržai)
Morkūnai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurės vakarus nuo Biržų.
AC/DC
Bon’o Scott’o mirtis
Grupės nariai ketino išsiskirstyti, tačiau nusprendė, kad Bon’as būtų norėjęs, kad AC/DC tęstųsi. Neilgai trukus, grupė išbandė įvairius kandidatus. Tarp jų buvo Marc Storace iš Krokus (nes jo balsas skambėjo labai panašiai į Bon’o Scott’o), Terry Slesser ir Brian Johnson. Johnson’as bandė vėl suburti Geordie, tačiau nuėjo į peržiūrą ir sudainavo dvi dainas: „Whole Lotta Rosie“ (Let There Be Rock) ir „Nutbush City Limits“ (Ike ir Tina Turner). Po kelių dienų grupė pranešė Johnson’ui, kad jis naujasis AC/DC vokalistas.
Prancūzijos futbolo varžybos 1931–1932 m.
Prancūzijos futbolo varžybos 1931–1932 m.
Morkūnai (Biržai)
Istorija
1949–1992 m. kolūkio „Laisvoji žemė“ gyvenvietė.
AC/DC
Bon’o Scott’o mirtis
thumb
Brian'o Johnson'o apkurtimas ir pasitraukimas
2016 kovo 7 d. grupė pranešė, kad paskutinius 10 pasirodymų "Rock Or Bust" turo bus pakeista data, kadangi Johnson'o gydytojai liepė jam nustoti groti iš karto, nes jo klausos praradimas pagreitėjo ir jis rizikavo visiškai prarasti klausą, jeigu jis ir toliau gros. Dešimt atšauktų datų bus atliktos "greičiausiai su svečiu atlikėju" vėliau metuose, paliekant Johnson'o gastroliavimo ateitį su grupe neaiškia. Johnson'as vėliau pareiškė "The Howard Stern Show" radijo laidoje, kad jo apkurtimas atsirado ne nuo muzikos grojimo su grupe 37 metus, bet greičiau jo meilei automobilių lenktynėms ir jam pamirštant įsidėti ausų kištukus, kai vienose lenktynėse jam plyšo kairės ausies būgnelis.thumb
Janina
Janina gali reikšti:
Prancūziškas skrebutis
thumb|Prancūziškas skrebutis
Prancūziškas skrebutis ( 'prarastoji duona') – vakarietiškos virtuvės pusryčių patiekalas, užkandis, gaminamas iš plaktuose kiaušiniuose mirkytos ir riebaluose apkeptos duonos.
Prancūziški skrebučiai pavadinti „prarastoji duona“, dėl to, kad paprastai buvo gaminami iš pasenusios duonos. Jie dar vadinami ir „auksine duona“, nes apkepus įgauna auksinę spalvą.
Gali būti valgomas kaip pagrindinis patiekalas. Tuomet, prieš apkepant, skrebutis apvoliojamas kiaušinių ir pieno mišinyje.
Gali būti patiekiami kaip pikantiškas užkandis. Skrebutis pabarstomas druska ir valgomas su įvairiais padažais arba majonezu.
Jei patiektas kaip desertas, skrebutis patepamas sviestu ir apibarstomas cukrumi, cinamonu ar vanile, užpilamas sirupu, uogiene. Tinka prie arbatos, kavos, kakavos.
Šis patiekalas buvo gerai žinomas viduramžių Europoje. Pirmosios prancūziško skrebučio užuominos randamos IV–V a. šaltiniuose. Originaliai duona buvo mirkoma piene ir tik vėliau pradėti naudoti kiaušiniai. Gamintas visoje Vakarų, Pietų ir Šiaurės Europoje. Vėliau paplito ir prancūzakalbėse Kanados vietovėse.
Gruzdinimas
thumb|Gruzdinami pyragėliai Gruzdinimas arba virimas riebaluose – maisto paruošimo būdas, kurio metu maistas nardinamas į didelį kiekį riebalų. Pasižymi itin greitu maisto paruošimo procesu dėl didelio karščio, kurio reikia aliejui ar taukams įšildyti. Dažniausiai gaminamas 175–190 °C temperatūroje. Gruzdinimas reikalauja įgūdžių, jog maistas būtu pagamintas tinkamai ir neprisigėręs riebalų. Populiarus būdas maistui ruošti Tolimųjų Rytų virtuvėje ir Vakarietiškoje virtuvėje. Ypač populiarus metodas greito maisto industrijoje. thumb|left|Gruzdinti lietuviški [[žagarėliai.]]
Remigijus Juškėnas
Biografija
1974 m. baigė Vilniaus universitetą. 2005 m. fizinių mokslų daktaras.
Nuo 1974 m. Chemijos instituto mokslo darbuotojas, 1992–1998 m. mokslinis sekretorius, vyriausiasis mokslo darbuotojas, nuo 2002 m. Medžiagų struktūros skyriaus vadovas. 1992–1996 m. Vilniaus universiteto ir Vilniaus pedagoginio universiteto dėstytojas, nuo 2007 m. Vilniaus universiteto dėstytojas; nuo 2007 m. profesorius.
Mokslinė veikla
Svarbiausi darbai – metalų ir ją lydinių elektrolitinių, dangų struktūros tyrimai rentgeno spindulių difrakcijos ir elektroninės mikroskopijos metodais. Sukūrė elektrolitinę celę, naudojamą elektrochemijos procesų metu susidarančioms fazėms (junginiams) tirti in situ rentgeno difrakcijos būdu, nustatė, kad chemiškai varijuojant susidaręs vario hidridas išėmus bandinį iš tirpalo virsta variu ir kad didelio tūrio nikelio hidridas susidaro elektrolitiškai įsotinant nikelį vandeniliu ne tik rūgštiniuose, bet ir šarminiuose tirpaluose. Nuodugniai ištyrė metastabiliosios Cu–Sn fazės susidarymą vykstant vario ir alavo elektrolitiniam sąsėdžiui.
Jeruzalė (reikšmės)
Jeruzale yra vadinama:
Netoniai
Netoniai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, dešiniajame Nemuno krante, ant upės šlaito. Pro kaimą teka Karnavės upelis (dešinysis Nemuno intakas). Yra skraidyklių sporto bazė.
Istorija
Kaimas minimas 1652 m.
Tenerė
Tenerė – dykuma Sacharoje. Šis kraštas dėl ypatingo gyvybės stygiaus vadinamas dykuma dykumoje, jis taip toli nuo jūros, kaip tik įmanoma tik Sacharoje.
Belchatuvas
Belchãtuvas – miestas vidurio Lenkijoje, 160 km į pietvakarius nuo Varšuvos. Veikia didžiausia Europoje Belchatuvo šiluminė jėgainė.
Tenerė
Tenerės dykumoje driekiasi kopų (tarp jų yra ir aukščiausia pasaulyje – apie 244 m) grandinės, joje yra žvyro dengiamų dykumos vėjų ardomų plynaukščių, ir uolų darinių.
Rytiniame Tenerės pakraštyje įsikūrusiame Bilmos oazės kaime prasideda kupranugarių karavanų kelias į Agadeso prekyvietę – 560 km per dykumą tuaregai gabena valgomąją druską. Druską tuaregai išgauna Bilmos apylinkėse: gamtiniuose druskos kloduose iškasamos duobės ir prileidžiamos vandens. Gruntinė druska ištirpsta, ir vandens paviršiuje susidaro druskos kristalų plutelės. Kelionė iki Agadeso, didžiausios prekyvietės ir kupranugarių turgaus Airo plynaukštėje, trunka 15 ar daugiau dienų. Tačiau kupranugarių vilkstinės su vedliais tampa praeitim, nes šiandien tuaregai vis dažniau sėda prie automobilio keturiais varomaisiais ratais vairo ir sutrumpina žygį per dykumą iki kelių dienų.
Belchatuvas
Nors miesto herbas yra santykinai nesenas (sukurtas 1847 m.), tačiau nėra tiksliai aišku, kokiais motyvais jame pavaizduoti Adomas ir Ieva.
Tenerė
Po šias žemes klajojantys tuaregai dėl veido spalvos vadinami „mėlynaisiais žmonėmis“. Nors kiti musulmonai to nedaro, tuaregų vyrai dengia veidus. Mėlyni audeklo, kuriuo jie apsimuturiuoja galvą ir veidą, dažai įsitrina į odą – iš to atsirado jų pravardė.
Tenerės dykumoje naktį temperatūra smarkiai krinta, dienos temperatūra nuo nakties gali skirtis net 38 °C.
Pachtaabadas
Pachtaabadas − miestas Andižano vilajeto Pachtaabado tumane (Uzbekija), prie Tentaksajaus upės. Mieste yra galinė geležinkelio linijos Andižanas I − Karasu stotis „Tentaksajus“.
Grampiano kalnai
thumb|right|240px|Grampiano kalnai prie Ben Nevio Grampiano kalnai yra Jungtinėje Karalystėje, Škotijoje, Šiaurės Škotijos kalnyno dalis. Ilgis apie 250 km. Aukštis iki 1344 m (Ben Nevis). Sudaryti iš gneisų, skalūnų, granito, kvarcito. Viršūnės nulygintos. Ryškūs apledėjimo padariniai (trogai, karos). Durpynai, viržynai, pievos.
Pachtaabadas
Istorija
Iki 1975 m. gyvenvietė vadinosi Kokankišlakas. 1975 m. gyvenvietei buvo suteiktos miesto teisės, o miestas pavadintas Pachtaabadu ( „medvilnė“ + „miestas“). Miestas taip pavadintas pagal mieste esančią stambią medvilnės valymo gamyklą.
Nuorodos
Paxtaobod tumani
Skorpionas (Zodiako ženklas)
thumb|right|180px|Skorpionas left|30pxSkorpionas − tai aštuntasis Zodiako ženklas (spalio 24 − lapkričio 21 d.).
Skorpionas yra Vandens ženklas. Valdančioji planeta – Plutonas.
FK Fotofabrikas Kaunas
Istorija
Asociacija futbolo klubas „Fotofabrikas“ įkurtas 2007 m. pradžioje. Kol buvo neįsteigta asociacija, „Fotofabrikas“ taip pat dalyvaudavo įvairiuose futbolo turnyruose, kuriuos organizuodavo Kauno apskrities futbolo federacija.
Bolestai (Mazovijos vaivadija)
Bolestai – kaimas Lenkijos rytuose, Olšankos valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurės rytus nuo Olšankos, apie 6 km į pietus nuo Losicės ir 118 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Liberalizmas
Liberalizmas ( – „laisvas“) – sąvoka, apimanti kelias reikšmes. Tai – politinė teorija, pasisakanti už valstybės kontrolės apribojimą ir laisvą rinką, susiformavusi Anglijoje XIX amžiuje.
Žymiausi teorijos kūrėjai ir puoselėtojai
Liberalizmo ideologijos partijoms vienyti įkurtas Liberalų internacionalas.
Kazakavas
Kazakavas – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km nuo Dietkauščiznos.
Nevieriškės
Nevieriškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Lavoriškių, prie kelio į Keną. Seniūnaitijos centras.
Otiši nacionalinis parkas
Otiši nacionalinis parkas yra Peru centrinėje dalyje, Chunino (Satipo ir Chunino provincijos) bei Kusko (La Konvensjono provincija) departamentuose. Įkurtas 2003 m. ir apima 305,9 tūkst. ha plotą.
Ilgutis (Trakų r.)
Ilgučio ežeras ir apylinkės įtrauktos į Ilgučio botaninį draustinį. Šalia ežero įsikūrę Aluonos ir Anglininkų kaimai, Bugeluvkos viensėdis. Veikia 3 kaimo turizmo sodybos.
Sarapiniškiai
Sarapiniškiai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Pašaltuonio.
1979 m. Lietuvos gyventojų surašymas
'''1979 m. Lietuvos gyventojų surašymas''' vyko sausio 17 d. kaip 1979 m. TSRS sąjunginio surašymo dalis. Lietuvos TSR gyveno 3,398 mln. gyventojų.
Surašymo metu Lietuvoje buvo:
Respublikinio pavaldumo miestai
Surašymo metu buvo 11 miestų, administraciškai pavaldžių ne rajonams, tačiau respublikai (t. y. miestai su rajonų teisėmis).
Prancūzijos futbolo varžybos 1932–1933 m.
Prancūzijos futbolo varžybos 1932–1933 m.
Glikosoma
Glikosomos – ląstelių organelės, aptinkamos visuose tripanosomatidžių eilės pirmuonyse, kaip Trypanosoma spp., Leishmania spp., Crithidia spp. Geriausiai yra ištirtos tripanosomų Tripanosoma brucei brucei glikosomos. 1977 m. Opperdoes ir Borst pirmą kartą aprašė devynių fermentų asociaciją į mikrokūnelį, vėliau pavadintą glikosoma. Septyni iš šių fermentų yra glikolizės fermentai: heksokinazė, fosfogliukozės izomerazė, fosfofruktokinazė, aldolazė, triozių fosfatų izomerazė, gliceraldehido fosfato dehidrogenazė ir fosfoglicerato kinazė. Tuo tarpu kiti du fermentai – glicerolio kinazė ir glicerolio-3-fosfato dehidrogenazė – yra tiesiogiai susiję su glicerolio apykaita.
Glikosomos yra sferiniai mikrokūneliai, kurių diametras 100–300 nm. Dalelę gaubia dvisluoksnė lipidinė membrana, kuri atskiria glikosomos užpildą nuo citozolio. Viena kraujo formos tripanosomos ląstelė turi apie 230 glikosomų, kas sudaro 2,4-9 % bendro ląstelės tūrio. Prociklinės tripanosomos T. brucei ląstelė turi apie 50 glikosomų. 90 % kraujo formos tripanosomos T. brucei glikosomos baltymų yra glikolizės fermentai. 30 % glikosomos baltymų surišti su jos membrana, tuo tarpu kiti 70 % baltymų išsidėstę užpilde. Glikosomose yra 20-30 % visų glikolizės tarpinių metabolitų kiekio, ir glikolizė šiose organelėse vyksta bent penkis kartus sparčiau, nei citozolyje. Glikosomai reikalingi metabolitai pernešami pro jos membraną naudojant ABC pernašos sistemą, o produktai pernešami pro membraną sekrecijos būdu. Gliukozės metabolizmas tripanosomatidžių glikosomose skiriasi nuo glikolizės kituose eukariotuose šiais bruožais:
Glikolizės fermentus koduojantys genai išsidėstę branduoliniame genome. Glikosomų fermentus sintetina laisvai citozolyje išsibarsčiusios polisomos. Glikosomų baltymų gyvavimo pusamžis yra 30–60 min.
Kinų raštas
Kinų raštas – rytų Azijoje paplitusi rašto sistema, atsiradusi Kinijoje II tūkst. pr. m. e., ir vartojama iki dabar. Nuo mūsų eros pradžios ji vartota ne tik Kinijoje, bet, kartu su kinų kultūros pasiekimais, perduota į Vietnamą, Korėją, vėliau Japoniją, kur buvo pritaikyta vietos kalboms.
Lietuvių kalboje kinų rašto ženklai dažnai įvardijami kaip hieroglifai (tuo painiojant su Egipto hieroglifai), nors kiniškai jie vadinami hànzì (liet. handzi; 汉字, tradicinis variantas　漢字), ir reiškia „Han (kinų) tautos rašmenys“, arba „Han dinastijos rašmenys“ (tuo pažymint, kad dabartinė jų išvaizda susiformavo būtent toje dinastijoje, apie mūsų eros pradžią).
Standartinė transliteracija į lotynų rašmenis yra ISO 7098.
Kilmė ir istorija
thumb|400px|Kinų rašto paplitimas. Žalia – supaprastintas raštas, šviesiai žalia – kinų raštas naudojamas kartu su kitomis rašto sistemomis toje pačioje kalboje, tamsiai žaliai – tradicinis kinų raštas, šviesiai geltona – kinų raštas naudotas istoriškai Pasak legendos, kinų rašto išradėjas yra Cangjie (Cangdzie, apie 2650 m. pr. m. e.), tačiau tai greičiausiai tėra tik mitas. Pasak kitos tradicijos, šis išradimas priskiriamas legendiniam personažui Fuxi.
Seniausi mokslininkams žinomi kinų rašto pavyzdžiai yra iš XVIII a. pr. m. e.
Per savo ilgą istoriją hieroglifai ne kartą keitė išvaizdą, iš piešinių virsdami brūkšnių sistemomis. Seniausi hieroglifai, naudoti Šang dinastijoje, vadinti „kaulų rašmenimis“, mat dažniausiai buvo rašomi ant būrimo kaulų. Džou dinastija išvystė „metalo rašmenis“, kurie pasižymėjo vingiuotomis, grakščiomis linijomis.
Kinijai susiskaldžius, VI-III a. pr. m. e. šie metalo rašmenys ganėtinai skyrėsi skirtingose valstybėse, ir, Čin imperatoriui suvienijus Kiniją, viena pirmųjų reformų buvo rašmenų unifikavimas. Tada ir gimė visai Kinijai vieningas 隷書 lishu (lišu) stilius, sugalvotas išminčiaus Li Si. Lishu ir dabar kartais yra naudojamas, ypač oficialiuose antspauduose ir įrašuose.
Kiti trys, apie mūsų eros pradžią išsivystę rašto stiliai, vadinami tikraisiais hanzi, yra 楷書 kaishu (kaišu; kietasis stilius, vartojamas dažniausiai), 行書 hangshu (hangšu; kursyvas) ir 草書 caoshu (caošu; kaligrafinis „žolių“ stilius). Jie labai stipriai paveikė kinų kaligrafiją.
1949 m. Kinijos Liaudies Respublikoje raštas, siekiant jo mokymosi palengvinimo, buvo smarkiai supaprastintas: palikta kur kas mažiau hieroglifų, supaprastinti dažniausiai naudojami elementai. Tai – vadinamieji supaprastinti hanzi. Taivanas, tuo metu nebuvęs Kinijos sudėtyje, atsisakė pripažinti šią reformą, ir jame tebenaudojamas nereformuotas kinų raštas. Nereformuotas raštas naudojamas ir kai kuriose kinų emigrantų bendruomenėse.
Ženklo sandara
left|frame|Hieroglifai, kilę iš piešinėlių: žmogus, medis, kalnas, arklys, moteris, laukas frame|Ženklai, sujungti pagal prasmę: ramybė (moteris po stogu), poilsis (žmogus prie medžio), vyras (laukas ir jėga), miškas (du medžiai) frame|Hieroglifai, sudaryti remiantis tarimu: balnas (tariamas an, prie „odos“ ženklo „ramybės“ ženklas, tariamas an). Kiti trys hieroglifai atitinkamai reiškia „valanda“ (shi), „poezija“ (shi), „nešti“ (chi), ir turi tą patį tarimo elementą. Kinų rašto ženklai yra ideogramos: tai yra, kiekvienas jų reiškia tam tikrą savoką. Kadangi kinų kalbai būdinga tai, jog vienas žodis čia sudarytas iš vieno skiemens, kiekvienas ženklas fonetiškai atitinka vieną skiemenį. Tokiu būdu susidaro daugybė skirtingų ženklų, kurių senovėje buvo priskaičiuojama iki 10 tūkstančių, tačiau šiuo metu hieroglifų skaičius susistemintas ir apribotas iki 2000. Dėl didelio skaičiaus hieroglifų išvaizda sudėtinga, juos gan sunku išmokti, tačiau jie paklūsta vieningai sistemai, kuri leidžia juos susisteminti ir sudaryti žodynus. Jau senovėje hieroglifai buvo skirstomi į šešias kategorijas liushu (liušu), kurių pirmosios keturios paaiškina ženklų kilmę ir sandarą. Jos yra tokios:
left|frame|Hieroglifai, kilę iš simbolių: 2, vidus, viršus, apačia
Žodynų sudarymas
left|frame|Keletas dažniausiai vartojamų raktų Akivaizdu, kad antrosios dvi kategorijos yra sudėtiniai hieroglifai, sudaryti iš pirmųjų dviejų kategorijų ženklų. Kilę iš paveikslėlių ir iš simbolių hieroglifai, būdami kitų ženklų sudėtyje (kartais tokiu atveju jų pirminė forma šiek tiek pakinta), vadinami hieroglifo elementais. Vienas iš hieroglifo elementų (dažniausiai kairysis arba viršutinysis) yra svarbiausias, ir vadinamas raktu. Tokių raktų rūšių tradiciškai priskaičiuojama 214, ir pagal juos visi hieroglifai yra suskirstyti į 214 grupių. Tarp populiariausių grupių yra „vandens“ raktas „medžio“ raktas, „žmogaus“ raktas ir pan. Pvz., iš pavaizduotų viršuje hieroglifų „žmogus“ ir „ilsėtis“ priklauso vienam raktui.
214 raktų išdėstomi tradicine seka, ir tokiu būdu hieroglifai išsidėsto žodyne.
Sudėtiniai žodžiai
Netgi esant 10 tūkstančių hieroglifų (ir skiemenų) rūšių, šis skaičius nėra patenkinamas, norint perduoti sudėtingesnę informaciją. Jo užtenka tik įvardinti svarbiausiems daiktams, reiškiniams ir veiksmams. Vystantis civilizacijai, klestint mokslui ir filosofijai, prireikia daug sudėtingesnių sąvokų. Kadangi vienskiemenių žodžių skaičius (netgi turint omenyje sudėtingą kiniškų balsių, priebalsių ir tonų sistemą) yra ribotas, kinai turėjo pradėti jungti skiemenis (o kartu ir hieroglifus), norėdami išreikšti mintis. Taip atsirado sudėtiniai žodžiai 熟語 shuyu.
Kinų rašto problematiškumas
frame|Zhuyin transkribavimo ženklai: skiemens pradžios ir galo variantai Kinų raštas yra vienintelė pasaulyje išlikusi ideografinio rašto sistema, ir dėl to susiduria su nemaža sunkumų.
Kadangi čia nėra fonografinių ženklų, nuo seno buvo sprendžiama hieroglifo tarimo užrašymo problema. Kaip perduoti ypač sunkių ir retai vartojamų ženklų tarimą? Ši problema buvo išspręsta jau senovėje, tarimo užrašymui naudojant paprastesnius, sutartinius, hieroglifus.
Maža to, 1913 m buvo sukurta specialių ženklų abėcėlė zhuyin, skirta rašyti hieroglifų tarimui. Ji, sudaryta iš 40 ženklų, nėra panaši į lotynišką raštą, bet savita ir pritakyta būtent kinų kalbos tarimo ypatumams.
Savaime aišku, Kinijai susiduriant su Vakarais, buvo bandoma šią kalbą transkribuoti lotyniškais (ir kirilicos) rašmenimis. Tokiu būdu išsivystė keletas skirtingų sistemų, iš kurių šiuo metu labiausiai naudojama Pinyin.
Pinyin dažniausiai ir yra sistema, kuria hieroglifai vedami į kompiuterius: programos pačios konvertuoja tarimą į hanzi. Kai kuriose vietose, ypač Taivane, paplitęs ir vedimas naudojant zhuyin. Tokiu atveju klaviatiūra turi turėti specialius užrašus. Mobiliuosiuose telefonuose kartu su Pinyin yra plačiai paplitusi kita hieroglifų vedimo sistema, Wubihua, t. y. penkių brūkšnių metodas. Jame kiekvienas hieroglifas įvedamas brūkšnys po brūkšnio naudojant penkis klavišus (arba penkis kvadratukus jutikliniame ekrane), atitinkančius visus brūkšnių pavidalus.
Ne mažiau svarbi problema buvo ir atvirkštinis „transkribavimas“, kuomet užsienietiškus žodžius reikia užrašyti kiniškai. Akivaizdu, kad vietiniai vietovardžiai užrašomi hieroglifais, ir visi turi savo reikšmes: pvz., Šanchajus (上海, Shanghai) reiškia „viršutinė jūra“, Pekinas (北京, Beijing) – „šiaurės sostinė“, o Honkongas (香港, Xiangkang) – „kvapų uostas“. Lygiai taip hieroglifai buvo pritaikyti ir kaimyninėms šalims: pvz., Japonija (日本, Riben) reiškia „saulės pradžia“.
Susiduriant su Vakarų kultūra, užsienietiškiems asmenvardžiams ir vietovardžiams užrašyti hieroglifai naudojami pagal tarimą. Tačiau kadangi vienam ir tam pačiam skiemeniui galima naudoti ne vieną variantą, o kiekvienas variantas turi ir tam tikrą prasmės dozę, tinkamų ženklų parinkimas tampa nemaža problema, kuri yra kontroliuojama specialios valstybinės komisijos.
Tačiau, kad kinai atsisakys savo rašto, pereidami į paprastesnę fonografinę formą, mažai tikėtina. Ir tai susiję su keletu priežasčių.
Kinų raštas ne kiniškose tautose
Hanzi formavosi ir buvo sukurti išimtinai kinų kalbai, kuri pasižymi ypatinga fonetine ir gramatine sandara. Tačiau tai nesutrukdė šio rašto perduoti į Vietnamą, Korėją ir Japoniją, kurios turėjo visiškai skirtingas kalbas. Adaptacijos procesas buvo pakankamai komplikuotas, tačiau visose kalbose vyko gana panašūs pokyčiai.
Šnekamojoje lietuvių kalboje apie nesuprantamą dalyką taip pat sakoma „kinų raštas“.
Mars 1
Mars 1 (1962 Beta Nu 1) – SSRS bepilotis erdvėlaivis, skirtas Marso tyrimams, paleistas 1962 m. lapkričio 1 d. Šis erdvėlaivis buvo pirmasis iš SSRS programos „Mars“ erdvėlaivių. „Mars 1“ turėjo fotografuoti Marso paviršių, tirti Marso magnetinį lauką, radiaciją, atmosferos sudėtį ir pan. 1963 m. kovo 21 d. parsiuntus didelį kiekį informacijos, visi ryšiai nutrūko. Ryšys nutrūko, ko gero, dėl klaidos erdvėlaivio programinės įrangos dalyje, atsakingoje už antenos darbą.
Kovalentinis spindulys
Kovalentinis spindulys – dydis, lygus pusei atstumo tarp dviejų vienodų atomo branduolių, surištų kovalentine jungtimi. Išreiškiamas pikometrais (pm) arba angstremais (Å).
Metalų atveju teisingiau kalbėti apie metališkąjį spindulį, kuris lygus pusei atstumo tarp atomų kristale, kurį formuoja metališkosios jungtys.
Kazališkė
Kazališkė – viensėdis Kelmės rajono savivaldybėje, 11 km nuo Lupikų.
Ankoras
Ankoras – didžiulis šventyklų, rūmų, vandens telkinių ir kanalų kompleksas Kambodžoje, netoli Siemreabo miesto. Pats didžiausias religinis statinių kompleksas pasaulyje. Pastatytas džiunglėse IX-XIII amžiuose, klestint feodalinei khmerų valstybei. Dabar turi istorinio draustinio statusą, priklauso pasauliniam UNESCO kultūros paveldui. Išlikę dviejų sostinių griuvėsiai: Jašodharapura (įkurta IX a. pabaigoje) ir Ankor Thomas (XII a. pabaiga – 1432 m.); jos buvo kvadratinio plano, užima apie 9 km², pagrindinė šventykla – Bajonas. Pagrindinė puošmena – Angkor Vato šventykla, skirta dievui Šivai ir statyta kaip vieno valdovų kapas.
left|thumb|300px|Apsaros (dangiškosios deivės)
Ankore yra akmens terasos – medinių rūmų cokoliai, taip pat brahmanų ir budistų šventyklos-kalnai (laiptinės piramidės): didžiausias jų – Angkor Vatas (apie 1113–1150 m.) su turtinga skulptūra, griežto geometrinio išplanavimo, didingos harmoninės kompozicijos (šventyklą-kalną supa galerijos su kolonadomis, vartų paviljonais ir kampiniais bokštais). Keturios pagrindinės Ankor Thomo gatvės veda nuo miesto vartų link centro – Bajono šventyklos, kuri turi 54 bokštus, be to, yra 5 bokštai virš vartų su didžiuliais (iki 2,4 metro) veidais. Šventyklų sienas puošia daugybė reljefų – akmeniniai lankai virš durų, piliastrų, dailios deivių (apsarų) figūros. Ankor Vato ir Bajono galerijose įspūdingai pavaizduotos kovų scenos ir kasdienybė, liaudies buitis, gyvūnija rūmų terasose ir kt.
Karakulis (Uzbekija)
Karakulis − miestas Bucharos vilajeto Karakulio tumane (Uzbekija). Tumano centras. Miesto teises gavo 1980 m., iki tol buvo miesto tipo gyvenvietė. Miestas yra už 60 km nuo vilajeto centro Bucharos, Karakulio oazėje Zeravšano upės žemupyje.
1975 m. mieste gyveno 5,6 tūkst. žmonių, 1991 m. − 17,6 tūkst.
Pramonė
Mieste yra geležinkelio linijos Čardžou−Kaganas geležinkelio stotis.
Kruvinas medalionas
Turinys
Dokumentinių filmų režisierius Maiklas Viljamsas netiki velnio egzistavimu, tačiau kuria apie tai filmą. Jo žmona neseniai mirė ir auginti dukrą Emilę jam padeda iš Anglijos atvykusi auklė Džilė. Šeimą vis persekioja nelaimės, Maiklas net kreipiasi pagalbos į būrėją grafienę Kapeli, kuri jam paaiškina, kad juos veikia tamsiosios jėgos ir mirčių jo aplinkoje tik daugės. Emilės elgesys darosi vis keistesnis, o tai pastebėjusi Džilė kažkieno nustumiama nuo olos. Maiklo gyvenime tuo metu atsiranda kita moteris, Džoana, o grafienei kyla įtarimas, kad dėl visko kaltas paslaptingas senas medalionas, kurį Maiklas buvo padovanojęs žmonai, o dabar jį nešioja Emilė. Rūmuose ant sienos kaba senas paveikslas, kuriame pavaizduota į Emilę panaši mergaitė, o grafienė po dažų sluoksniu aptinka, kad ant jos kaklo nupieštas tas pats medalionas. Ji nori perspėti Maiklą, tačiau miršta, kaip vėliau ir Džoana. Mergaitė, nuolat kankinama košmarų ir minčių, kad tarp jos ir tėvo nuolatos kažkas yra, galiausiai pakelia prieš jį ranką ir jie abu miršta...
Karl Eugen
Karl Eugen (dažniau: Carl Eugen, save vadinęs tik Carl, g. 1728 m. vasario 11 d. Briuselis – 1793 m. spalio 24 d. Štutgartas-Hohenheimas) – nuo 1737 iki 1793 m. buvo 12-asis Viurtembergo hercogas.
Hercogas Carl Eugen, buvo vyriausias hercogo Carl Alexander ir jo žmonos Maria Augusta von Thurn und Taxis sūnus. Jo muzikos mokytojas – Carl Philipp Emanuel Bach. 16 metų (1744 m.) pripažintas visiškai veiksniu, pradėjo valdyti Viurtembergo hercogystę.
Karl Eugen iš viso oficialiai yra pripažinęs 77 nuosavus sūnus.
Kepimas
thumb|Kepami grybai Kepimas – maisto paruošimo būdas, kuomet maistas yra apkepamas sąlyginai nedideliame kiekyje aliejaus ar kituose riebaluose. Tokia maisto paruošimo technika kilo iš Senojo Egipto karalystės, maždaug 2500 m. pr. m. e. Vienas populiariausių maisto apdorojimo būdų, naudojamas viso Pasaulio virtuvėse.
Dažniausiai įprasta kepti įkaitintų riebalų keptuvėje, tačiau galima kepti ir be riebalų orkaitėje, krosnyje ar kepimo kameroje. Įprastai kepama mėsa, žuvis, duonos, pyrago gaminiai. Kepant produktus, juose atsiranda naujų medžiagų, kepiniams suteikiančių kitų skonių ir kvapų.
Šaulys (Zodiako ženklas)
thumb|right|180px|Šaulys left|30pxŠaulys − tai devintasis Zodiako ženklas (lapkričio 22 − gruodžio 21 d.).
Šaulys yra Ugnies ženklas. Valdančioji planeta – Jupiteris.
Davidai (Losicės apskritis)
Davidai – kaimas Lenkijos rytuose, Olšankos valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į vakarus nuo Olšankos, apie 11 km į pietvakarius nuo Losicės ir apie 111 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Lukenijė
Lukenijė  – upė Kongo Demokratinėje Respublikoje; Fimio kairysis intakas (Kasajaus baseinas). Prasideda netoli Katako Kombės, teka į vakarus lygiagrečiai Sankuru ir Kasajaus upėms. Įteka į Fimį ties Kutu, netoli šios upės ištakų iš Mai Ndombės ežero.
Upė laivuojama iki Kolės (išskyrus birželio–rugpjūčio laikotarpį, kai upė nusenka), naudojama medienos gabenimui. Svarbiausios gyvenvietės prie Lukenijės: Katako-Kombė, Lodžia, Kolė, Ošvė.
Os penis
thumb|right|300px|Šuns os penis. Rodykle parodyta šlaplės vagelė. thumb|right|200px|Meškėno os penis
Os penis, baculum, „varpikaulis“ – kaulas, esantis daugelio žinduolių rūšių varpose. Tokio kaulo neturi žmonės, arkliniai, sterbliniai, kiškiažvėriai, hienos. Kaulas svarbus atliekant kopuliaciją. Skirtingose rūšyse jis skirtingo dydžio ir formos.
Panaudojimas:
Japoninis maumedis
Japoninis maumedis (Larix kaempferi) – spygliuotis medis, priklausantis pušinių (Pinaceae) augalų šeimai. Auga Japonijoje, Honšiū salos centrinės dalies kalnuose (Čiūbu ir Kanto regionuose).
Medis 20-40 m aukščio, kamieno skersmuo iki 1 m. Laja plati, kūgiška. Spygliai šviesiai žali, 20-50 mm ilgio, rudenį ryškiai pagelsta ar tampa oranžiniais ir nukrenta. Kankorėžiai 2-3,5 cm ilgio, rudi, statmeni.
Os penis
Lotyniškas pavadinimas baculum reiškia 'lazda'. Irgi lotyniškas pavadinimas os penis reiškia 'varpos kaulas'. Homologiškas patelių kauliukas iš klitorio vadinasi baubellum arba os clitoridis ar os clitoris
Varpikaulius turintys žinduoliai
Daug žinduolių grupių turi os penis ir os clitoris: Toks platus paplitimas žinduolių tarpe rodo, kad šis kaulas atsirado ankstyvoje žinduolių evoliucijoje, nors kai kuriose grupėse šie kaulai išnyko.
Japoninis maumedis
Lietuvoje vietomis auginamas parkuose, prie sodybų, sodintas miškuose.
Os penis
Kodėl os penio neturi žmonės
Žmonės, ne taip kaip kiti primatai, neturi varpų ir varpučių kaulų. Tikrosios žmoginės beždžionės turi panykusius varpikaulius – kai kuriose rūšyse jie būna tik 10-20 cm dydžio.
Yra aprašyta atvejų, kai po traumų vyrų peniai sukaulėdavo. Aprašytas ir vienas atvejis, kai 5 metų berniukui išoperavo įgimtą varpikaulį. Tas berniukas turėjo ir daugiau raidos nenormalumų, pvz., skeltą kapšelį.
Gorilos ir šimpanzės turi varpikaulius. Pvz., šimpanzių patinų varpikauliai yra apatinėje dalyje, jų ilgis – apie 1,6 cm.
Vyrų (žmonių) varpų erekciją sukelia vien tik kraujo suplūdimas į akytkūnius ir šių sustangrėjimas.
Evoliucinis biologas Ričardas Dokinsas 2006 m. spėliojo, kad faktas, jog žmonės prarado varpikaulius, kai artimiausios žmoginės beždžionės juos dar turi, tikriausiai rodo vykus specifinę lytinę atranką. Žmonių protėviams vyko tokia lytinė atranka, kai moterys (patelės) atsirinkdavo partnerius su efektyvia kraujotakos sistema. Kadangi vyrų varpos darbinį pavidalą įgauna tik hidrauliniu būdu (veikia kaip hidraulinis skeletas), tas pavidalas tapo kraujotakos funkcinės būklės rodikliu. Bloga erekcija signalizuoja apie tokias būkles kaip diabetas, neurologiniai sutrikimai, depresijos ir kt.
Oosikas
Oosikas yra vėplio, tikrojo ruonio, ausytojo ruonio ar baltojo lokio varpikaulis. Taip šiuos varpikaulius vadina Aliaskos vietiniai gyventojai.
Oosikas gali būti iki 60 cm ilgio. Iš poliruotų oosikų gamina peilių ir kitų įnagių rankenas. Oosikus Aliasko čiabuviai dažnai pardavinėja turistams kaip suvenyrus. Kadangi dabar juos medžioti leista tik čiabuviams, tokie suvenyrai yra reti ir brangūs.
2007 m. 1,4 m ilgio fosilinis išnykusios vėplių rūšies varpikaulis buvo parduotas aukcione už 8000 JAV dolerių.
frame|center|Vėplio varpikaulis (ilgis – ~56 cm).
Kepimas ant grotelių
Kepimas ant grotelių – maisto paruošimo būdas, kuomet sausas (neaplietas riebalais) kepamas ant grotelių virš ar po atvira ugnimi. Pasižymi dideliu šilumos kiekiu, tenkančiu ruošiamam maistui ir palyginus greita maisto gamyba. Maistas apdorojamas 260 °C ar aukštesnėje temperatūroje. Dažniausiai naudojamas mėsos ir žuvies patiekalams gaminti. Populiarus gamybos būdas Japonijoje, JAV, Didžiojoje Britanijoje, Vokietijoje, Pietų Amerikoje.
Orlios sinagoga
Istorija
Sinagoga buvo pastatyta apie 1754 metus. I pasaulinio karo metu pastate įsikūrė karo ligoninė. Po karo pastatas vėl buvo perduotas žydams. 1938 m. kaime siautusio gaisro metu sinagoga stipriai apdegė, bet buvo greitai atstatyta. Per II pasaulinį karą 1941 m. sinagogoje buvo įkurtas sandėlis. Po karo pastate ir toliau veikė sandėlis. XX a. aštuntajame dešimtmetyje pastatas buvo dalinai restauruotas.
Siem Reapas
Siem Reapas – turistų traukos centras: jame gausu viešbučių, restoranų, šokių klubų. 6 km į šiaurę nuo miesto yra UNESCO pasaulinio kultūros paveldo objektas, pagrindinė Kambodžos turizmo vieta – Ankoras.
Pavadinimo kilmė
Miesto pavadinimas reiškia „Siamo pralaimėjimo vieta“ – šitaip jis pavadintas įamžinant humerų pergalę XVII amžiuje prieš tajų armiją (Ajutajos karalių).
Vytautas Juščius
Vytautas Juščius (g. 1952 m. liepos 20 d. Lauksargiai, Tauragės rajonas) – Lietuvos ekonomistas, socialinių mokslų daktaras.
Biografija
1975 m. baigė Maskvos universiteto Ekonomikos fakultetą, 1980 m. – šio universiteto aspirantūrą. 1981 m. ekonomikos mokslų kandidatas.
Dėmėtasis liūtas
Dėmėtasis liūtas (anthera leo maculatus), marocis  – hipotetinis nepripažintas liūtų porūšis. Dalis zoologų ir kriptozoologų mano, kad tai atskiras liūtų porūšis ar bent rasė, prisitaikiusi gyventi ne savanose, o kalnų miškuose. Kiti mano kad tai natūraliai atsiradę liūtų ir leopardų hibridai, treti – kad tai reti suaugę liūtų individai, kurie ir suaugę išlaikė jaunikliškai dėmėtą kailį.
Manoma, kad dėmėtieji liūtai yra: Yra užrašytų pranešimų, kad dėmėtieji liūtai pastebėti gamtoje, turimas vienas kailis. Iki šiol neišsiaiškinta, ar tai atskira rūšis, ar porūšis, ar hibridas. Redžinaldas Pokokas (Reginald Pocock) ir belgų kriptozoologas dr. Bernardas Heuvelmansas (Bernard Heuvelmans) pasiūlė nomenklatūrinį porūšio pavadinimą Panthera leo maculatus, kuris iki šiol nėra patvirtintas kaip oficialus pavadinimas.
Atradimas
Manoma, kad afrikiečiai su šiais žvėrimis susiduria nuo seno. Pirmas pranešimas, kad europietis pamatė dėmėtąjį liūtą, užfiksuotas 1931 m., kai Kenijos fermeris Maiklas Trentas nušovė du dėmėtuosius liūtus Aberdarės kalnuose, maždaug 3 km aukštyje. Neįprastos smulkių liūtų kailio dėmės sudomino Nairobio Medžioklės departamentą (Nairobi Game Department) – lytiškai subrendę liūtai turėjo ryškiai dėmėtą kailį, kas būdinga tik liūtų jaunikliams.
Po XX a. 4-ojo dešimtmečio Aberdarės kalnų rajone marocių nebemato. Manoma, kad marocių populiacija jau išnykusi. Tačiau pranešimai apie dėmėtuosius liūtus gana dažni ir kitose Afrikos vietose.
Dower’io ekspedicija
1933 m. tyrinėtojo Keneto Gandaro-Doverio (Kenneth Gandar-Dower) vadovaujama ekspedicija išvyko į tą regioną sugauti ar nušauti dar keletą šio gyvūno individų. Ekspedicija grįžo tik su netiesioginiais įrodymais:
Beveik tuo pačiu metu stebėti ir kiti dėmėtieji liūtai:
Kailis
Trento sumedžioto žvėries kailis dabar saugomas Londono Gamtos istorijos muziejuje. Ankstesnių apžiūrų išvados:
Kazanka
Kazanka – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Tytuvėnų.
Namai, kur širdis
Namai, kur širdis – lietuviškas serialas, rodytas per LNK televiziją. Pirmasis sezonas buvo rodomas 2012 m. vasarą, antrasis - 2013 m. birželio-gruodžio mėnesiais. Seriale vaidino populiariausi lietuvių aktoriai.
Siužetas
Vilija apsigyvena pas žmogų, su kuriuo tuo metu ją sieja stipriausias ryšys – savo mamą Danutę. Tačiau netrukus įsiplieskia seniai pamiršti, tačiau neužgesę santykiai. Jai pagaliau tenka susidurti su jaunystės sprendimų pasekmėmis.
Kelio atgal į miestą kol kas irgi nėra. Vilija supranta, kad nesugebės atleisti vyrui (akt. Jurgis Damaševičius), kuris išdavė ją su jos seserimi. Vilija slepia nuo vaikų tikrą skyrybų priežastį, todėl paauglė dukra motinos elgesį traktuoja kaip cinišką ir egoistišką išdavystę sunkiausiu tėvui laiku.
Aluona (reikšmės)
Gyvenvietės
Namai, kur širdis
Siužetas
Juk paslaptis išaiškėjo dramatiškomis aplinkybėmis: į baisią avariją patenka jos vyras Arūnas (akt. Jurgis Domaševičius) ir sesuo Raminta. Nelaimė tampa dar skausmingesnė paaiškėjus, jog sena simpatija tarp vyro ir Vilijos jaunėlės sesers buvo virtusi aistringu romanu. Atsigavęs paliktas vyras labai pasikeitė – jis ūmus ir kategoriškas. Arūnas šantažuoja Viliją, reikalauja sugrįžti į namus ir gyventi kaip seniau.
Aluona (reikšmės)
Kita
Namai, kur širdis
Siužetas
Ar senos skriaudos užsimirš, o Vilija gaus dar vieną šansą atrasti tikrą meilę, susigrąžinti vaikų pasitikėjimą ir sukurti namus ten, kur linksta jos širdis? Atsakymus pamatysite naujajame LNK seriale „Namai kur širdis“.
Hadinuvas
Hadinuvas – kaimas Lenkijos rytuose, Olšankos valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į pietus nuo Losicės ir apie 116 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Kaime įsikūrusi Hadinuvo Šv. Jono Krikštytojo parapija. Šalia kaimo teka Točnos upė.
Adolfas Gylys
Adolfas Gylys (g. 1942 m. sausio 6 d. Didžiasalyje, Ignalinos rajonas) – viešojo administravimo teisininkas, buvęs Vyriausiosios administracinių ginčų komisijos (VAGK) pirmininkas.
Biografija
Baigė Vilniaus valstybinio universiteto Teisės fakultetą.
Nuo 1975 m. iki 1986 m. dirbo teisinį – administracinį darbą Vilniaus miesto savivaldybių sistemoje. 1986–1990 m. Lietuvos Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo referentas. 1990-1991 m. Lietuvos Respublikos Atkuriamojo Seimo Savivaldybių reikalų komisijos patarėjas. 1991–1999 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybių (trečiosios, ketvirtosios, penktosios, šeštosios, septintosios, aštuntosios, devintosios) Savivaldybių skyriaus vedėjas, patarėjas savivaldybių klausimais.
Nuo 1999 iki 2012 m. VAGK pirmininkas. Nuo 2001 m. Mykolo Romerio universiteto (MRU) Teisės fakulteto Administracinės teisės ir proceso katedros dėstytojas.
Nuo 2004 m. gegužės 6 d. lygiagrečiai buvo Lietuvos Respublikos vyriausiosios rinkimų komisijos narys.
Paskelbė publikacijų ir kitų darbų mokslo bei kitokiuose leidiniuose viešosios teisės klausimais. Pirmojo Lietuvoje vadovėlio teisės studentams „Lietuvos administracinė teisė“ (Vilnius, 2005 m.) bendraautoris. Darbo grupės, 1994 m. parengusios Pareigūnų  ir tarnautojų tarnybinės etikos normų kodeksą, vadovas.
Apdovanojimai
Už aktyvią veiklą ginant Lietuvos laisvę ir Nepriklausomybę 1991 metų sausio-rugsėjo mėnesiais apdovanotas Sausio 13-osios Atminimo Medaliu.
Georgijus Ivanovas
Georgijus Vladimirovičius Ivanovas (1894 m. lapkričio 10 d. Pukai, Sedos valsčius, Rusijos imperija – 1958 m. rugpjūčio 26 d. Jiere, Varo departamente, Prancūzija) – rusų poetas, eseistas, vertėjas.
Biografija
Gimė 1894 m. lapkričio 10 d. Pukų kaime Sedos valsčiuje rusų papulkininkio paskirto tarnauti Lietuvoje šeimoje. 1905 m. įstojo į Jaroslavlio kadetų korpusą. 1907 m. perkeltas tarnauti į Sankt Peterburgą, tačiau ten tarnaudamas dažnai sirgo. 1909 m. išspausdino savo pirmuosius eilėraščius laikraščiuose ir žurnaluose. Pirmieji išspausdinti eilėraščiai priskiriami egofuturizmo stiliui. Iki emigracijos 1922 m. spausdino savo eilėraščius įvairiuose laikraščiuose ir žurnaluose, bendravo su garsiais to meto rusų poetais. Savo poeziją priskyrė akmeizmo srovės atstovams. Tapo vieninteliu šios poetų srovės atstovu emigravusiu į vakarus po bolševikų atėjimo į valdžią.
1922 m. rugsėjo 22 d. emigravo į Vokietiją, kur iki 1923 m. rugsėjo gyveno Berlyne. Poeto žmona Irina Odojevceva emigravo iš Sovietų Rusijos 1922 m. rugpjūčio mėnesį. Po kiek laiko poetas su žmona išvyko gyventi į Paryžių, kur aktyviai dalyvavo rusų emigrantų visuomeniniame gyvenime, toliau rašė ir spausdino savo poeziją rusų emigrantų spaudoje. Kartu su savo žmona ir poetu Georgijumi Adamovičiumi tapo griežtais rusų emigrantų literatūros kritikais. Dažnai kritikuodavo Vladimiro Nabokovo kūrybą.
Sendamas G. Ivanovas vis labiau grimzdo į alkoholizmą ir depresiją, tačiau, būtent, šiuo gyvenimo laikotarpiu parašė žymiausius savo kūrinius. Prasidėjus II pasauliniam karui kartu su žmona apsigyveno savo viloje Biarice, kur gyveno iki 1946 metų. 1946–1955 m. gyveno Paryžiuje. Nuo 1955 m. iki savo mirties gyveno Jiero mieste netoli Nicos. Mirė 1958 m. rugpjūčio 26 d. ir buvo palaidotas vietinėse kapinėse. 1963 m. lapkričio 23 d. perlaidotas Paryžiaus rusų emigrantų kapinėse.
Black Marsh
thumb|right|Black Marsh provincijos žemėlapis
Black Marsh – provincija Tamriel žemyno pietryčiuose, kurios teritorijoje vyksta The Elder Scrolls serijos žaidimų veiksmas. Ji ribojasi su Cyrodiil ir Morrowind provincijomis. Beveik visą provincijos teritoriją užima pelkės. Black Marsh apgyvendinta argonių rasės atstovais ir judančiais medžiais Hist.
Istorija
Black Marsh tamsiųjų pelkių kupina provincija, daugelis Tamriel žemyno istorikų ją vadina dvokiančia ir pilna driežų žeme, tačiau ir ši žemė turi savo istoriją…
Pirmieji provincijoje gyveno tik protingieji medžiai Hist, kurie mokėjo judėti ir jausti jausmus, tačiau dėl karo Ehlnofey didelė jų dalis buvo išnaikinta. Ankstyvosios eros laikotarpiu į Black Marsh atvyko gyventi argonių rasė, provinciją pradėjo vadinti Argonijos vardu.
Pirmosios eros 2811 m. įvyko konfliktas su Tamriel imperiją, argonių gentys užpuolė imperijos provinciją Cyrodiil, mūšiuose nukentėjo tik argoniai. Kilo hipotezė dėl Morrowind provincijos archyvuose rastos informacijos, kad argonius pirmieji puolė imperijos pakalikai, nes Black Marsh gentys trukdė visapusiškai imperijos plėtrai.
Pirmosios eros 2837 m. Black Marsh provincija geranoriškai tapo imperijos dalimi, tačiau Morrowind archyvų teiginiais Black Marsh buvo užgrobta, į provinciją pradėjo plūsti kitos rasės ir imperijos valdininkai. Dėl imperijos įsiveržimo, Black Marsh provincijos žemėse kategoriškai pasikeitė ekonomikos lygis, kadangi maži valstiečių ūkiai buvo pakeisti į masinius javų ūkius, prasidėjo prekyba vergais ir tradicinės prekių transportavimo formos tapo užsienietiškomis.
Antrosios eros 560 m. provincijoje kilo baisi Khahaten liga, kuri Black Marsh teritorijoje sukėlė sąmyšį. Dėl ligos žuvo daug argonių, todėl prasidėjo emigracija iš Black Marsh provincijos. Liga tapo gydoma tik po 40 metų.
Trečiosios eros laikotarpiu argonių kariuomenė užpuolė Morrowind provinciją, prasidėjo kruvinas karas tarp argonių ir dunmerų. Argoniai karą pralaimėjo, bet jie sugebėjo nužudyti įtakingą dunmerų prekiautoją Roris, Rorio mirtis dunmerams užiebė ilgą neapykantą argoniams.
Trečiosios eros pabaigoje prekyba vergais uždraudė ir argonių gyvenimas tapo lengvesnis, tačiau daug Black Marsh provincijos gyventojų jau buvo išvežta į kitas provincijas…
thumb|right|Tamsiosios pelkės
Politinė sistema
Black Marsh provincijoje monarchinė politinė sistema. Daugelis provincijos gyventojų jos nemėgsta.
Ekonomika
Black Marsh provincija yra turtinga savo gamtiniais ištekliais ir maisto produktų eksportu (grūdai, mėsa).
Vazgaikiemio hipodromas
Įvairiems renginiams gali talpinti iki 5000 žmonių. Jojimo varžybų metu erdvę sudaro 1800 vietų žiūrovų tribūna, VIP ložė. Įrengtos salės seminarams (nuo 50 iki 350 žmonių), lauko pramogų erdvė, Raitelių klubas, parkavimo aikštelės automobiliams. Šalia yra tvenkinys. Netoli Vazgaikiemio jodinėjimo maniežas.
Black Marsh
Nuorodos
Чернотопье
1989 m. TSRS gyventojų surašymas
1989 m. TSRS gyventojų surašymas – septintasis, paskutinis visuotinis TSRS gyventojų surašymas, vykęs 1989 m. sausio 12–19 d. Iš viso buvo surašyta 286,7 mln. gyventojų, tarp jų 3067,4 tūkst. lietuvių. Kaip šio surašymo dalis vyko ir 1989 m. Lietuvos gyventojų surašymas. Jo duomenimis, Lietuvos TSR gyveno 3,69 mln. gyventojų.
Ožiaragis (Zodiako ženklas)
thumb|right|180px|Ožiaragis left|30pxOžiaragis − tai dešimtasis Zodiako ženklas (gruodžio 22 − sausio 20 d.).