cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kemošas
Kemošas (moabitų k. 𐤊𐤌𐤔 Kamāš; ; eblaitų k. 𒅗𒈪𒅖 Kamiš) – dievas vakarų semitų mitologijoje, aukščiausioji moabitų dievybė. Manoma, kad tai galėjo būti karo dievas, graikų tradicijoje jis tapatinamas su Arėju. II tūkst. pr. m. e. Kemošo kultas buvo plačiai paplitęs Sirijoje, ši dievybė garbinta Ebloje ir Karkamiše. Moabo karaliaus Mešos stelos, datuojamos IX a. pr. m. e., įraše paliudytas Astaro-Kemošo kultas. Tai rodo, kad viena iš Kemošo hipostazių įgijo dievo Astaro bruožų.
Kemošas minimas ir Biblijoje, Senajame Testamente. Pasakojama, kad karalius Meša Kemošui paaukojo savo pirmagimį sūnų (2 Karalių 3, 26–27). Taip valdovas siekė išvengti pralaimėjimo kare. Kemošas (Chemošas) minimas ir kaip amonitų dievybė, teigiama, kad davęs amonitams jų šalį (Teisėjų 11, 24). Laikoma, jog Kemošas šiuo atveju veikiausiai per klaidą įvardytas vietoj amonitų dievo Milkomo. Be to, pasakojama, kad Izraelio karalius Saliamonas į rytus nuo sostinės Jeruzalės ant kalvos Kemošui pastatydino aukštumų alką (2 Karalių 11, 7).
Antano ir Jono Juškų etninės kultūros muziejus
Antano ir Jono Juškų etninės kultūros muziejus – muziejus įsikūręs Vilkijoje, Kauno Mažoji g. 2, įkurtas 1990 m. Muziejuje saugoma Antano ir Jono Juškų archyvas; apylinkių liaudies buities ir meno rinkiniai; senosios Vilkijos miesto ir gyventojų fotografijos; įvairūs dokumentai; nedidelė archeologinė kolekcija.
Istorija
Muziejus įsikūręs senojoje Vilkijos klebonijoje. Anot šaltinių pastato istorija siekia dar XVIII a. pr. Kaip Vilkijos klebonija statinys išbuvo iki pat 1892 m. kai Vilkijos miestelyje kilusio gaisro metu sudegė senoji medinė bažnyčia, o naująją mūrinę bažnyčią buvo nuspręsta statyti ant kalno. 1908 m. užbaigus statybos darbus buvo nutarta perkelti ir kleboniją. Senasis pastatas praradęs savo ankstesnę paskirtį atiteko Pranskevičių šeimai. 1925 m. sklypą ir namą nupirko Mongirdai - valdininkų ir gydytojų šeima. Vokiečių okupacijos metais (1915-1918) čia buvo įsikūrusi žandarmerijos komendantūra.
1862-1864 m. Senojoje klebonijoje gyveno vienas žymiausių lietuvių tautosakininkų, etnografas, kalbininkas ir kunigas Antanas Juška.
1987 m. didelėmis Vilkijos kraštotyrininko Prano Mikalausko (1923-1997), Kauno rajono spaudos, Kauno bendrijos „Atgaja“ ir gausybės jų talkininkų pastangomis namas buvo išsaugotas nuo visiško sunaikinimo. Buvo organizuojamos talkos, renkamos aukos restauracijai, kuri prasidėjo 1988 m. Atnaujinus pastatą 1990 m. jame įsikūrė Antano ir Jono Juškų etninės kultūros muziejus.
Muziejuje saugomi A. ir J. Juškų archyvas; tautosakos istorijos rinkiniai; krašto istorijos rinkiniai; muziejaus pastato istoriją atspindintys rinkiniai; apylinkių liaudies buities ir meno rinkiniai.
Muziejuje švenčiamos kalendorinės šventės, puoselėjamos senosios tradicijos ir kultūra. Vyksta koncertai, vakaronės, parodos ir susitikimai su įdomiais žmonėmis.
Marion Rung
thumb||right|200px|Marion Rung
Marion Rung (g. 1945 m. gruodžio 7 d. Helsinkyje) – Suomijos pop dainininkė. Du kartus atstovavo Suomijai Eurovizijos konkurse – 1962 ir 1973 m. 1962 m. Eurovizijoje ji užėmė 7 vietą, o 1973 metais pasiekė Suomijos antrą geriausią rezultatą kada nors šiame konkurse – 6 vietą. Ji taip pat laimėjo 1974 m. Tarptautinio Sopoto dainų festivalio Grand Prix de disque prizą ir 1980 m. Intervizijos dainų konkursą su daina „Where is the Love“.
Alex Negueba
Aleksas Suza, Aleksas Negeba arba Aleksas Aparesidas de Suza Alkantara (Alex Aparecido De Souza Alcantara; g. 2003 m. kovo 28 d.) – Brazilijos futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo bei atakuojančio saugo pozicijoje.
Nehina
Nehina – kaimas rytų Baltarusijoje, 13 km į šiaurės vakarus nuo Kasciukovičų.
Istorija
XIX a. buvo privatus miestelis ir palivarkas Klimavičų apskrityje.
Alex Negueba
Kauno rajono „Hegelmann Litauen“
2021 m. rugpjūčio 8 d. debiutavo Antroje lygoje atstovaudamas klubo B ekipai. Šiose rungtynėse pasižymėjo įvarčiu, o HL rezultatu 5:2 nugalėjo Džiugo B komandą.
2021 m. birželio 20 d. debiutavo A lygoje, rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris. Pasirodė po keitimo 46 minutę, 70 min. pelnė įvartį. Galutinis rezultatas 2:1, o nugalėjo FK Kauno Žalgiris.
2022 m. birželio 15 d. rungtynėse prieš „Riterių“ klubą pasižymėjo pelnydamas įvartį. O Hegelmann nugalėjo varžovus rezultatu 3-0.
2022 m. rugpjūčio 12 d. pelnė įvartį A lygos rungtynėse prieš „Džiugo“ klubą.
2022 m. gruodžio mėn. tapo aišku, kad žaidėjas palieka klubą.
Boluspor
2023 m. persikėlė į Turkiją ir atstovavo Boluspor. Dėl traumų praleido dalį sezono ir sužaidė vos trejas rungtynes.
Kauno rajono „Litauen“
2023 m. birželio mėn. pranešta, kad žaidėjas grįžta į Lietuvą ir vėl atstovaus FC Hegelmann.
2023 m. liepos 2 d. debiutavo klube A lygos rungtynėse prieš „Sūduvos“ klubą.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Begalybės traukinys
Begalybės traukinys – JAV animacinis serialas, kurį sukūrė Owen Dennis, anksčiau dirbęs garsiojo serialo „Įprastas šou“ scenaristu ir kadruočių dailininku.
2016 m. lapkričio 1 d. „Cartoon Network“ išleido bandomąjį serialo epizodą, kuris dėl teigiamų atsiliepimų buvo paverstas į visą mini serialą, kurio premjera įvyko 2019 m. rugpjūčio 5 d. „Cartoon Network“ eteryje. Pasibaigus pirmajam sezonui, „Cartoon Network“ paskelbė, kad serialas bus tęsiamas kaip antologijos serialas. Antrasis sezonas debiutavo 2020 m. sausio 6 d. „Cartoon Network“ kanale. Trečiasis sezonas pradėtas rodyti per „HBO Max“ 2020 m. rugpjūčio 13 d., per tris savaites buvo parodyta dešimt epizodų, o 2021 m. balandžio 15 d. pasirodė visas ketvirtasis sezonas.
Animacinio serialo veiksmas vyksta milžiniškame, paslaptingame ir, atrodo, nesibaigiančiame traukinyje, keliaujančiame per bekraštį kraštovaizdį, kurio vagonuose yra įvairių keistų, unikalių fantastinių ir neįmanomų aplinkų. Traukinio keleiviai keliauja iš vieno vagono į kitą įveikdami užduotis, kurios padeda jiems išspręsti psichologines traumas ir emocines problemas. Kiekvienas sezonas (vadinamas „Knyga“) turi savo siužetinę liniją ir personažus, nors kai kurie personažai pasirodo keliuose sezonuose.
Visi keturi „Begalybės traukinio“ sezonai sulaukė kritikų pripažinimo dėl sudėtingų temų ir personažų, scenarijų, unikalumo, vaizdinės animacijos stiliaus ir įgarsinimo. 2020 m. rugpjūtį serialo kūrėjas pareiškė, kad nors norėjo tęsti serialą iš viso aštuonis sezonus, dauguma komandos narių buvo atleisti, todėl kilo pavojus, kad serialas nebus pratęstas penktajam sezonui. Jis užsiminė, kad „HBO Max“ galėjo nerimauti, jog serialo istorijos ir temos yra pernelyg tamsios ir nepatrauklios vaikams. Ketvirtojo sezono reklaminėje medžiagoje jis vadinamas paskutiniuoju „Begalybės traukinio“ sezonu. 2022 m. rugpjūtį serialas buvo pašalintas iš „HBO Max“, o serialo kūrėjas Owen Dennis skatino piratavimą internete kaip vienintelį būdą žiūrėti serialą ateityje.
Haleakalos nacionalinis parkas
miniatiūra|250px|Vaizdas iš lankytojų centro 2 970 m aukštyje miniatiūra|250px|right|Kipahulu pakrantė
In-Grid
Ingrid Alberini (g. 1973 m. rugsėjo 11 d.), geriau žinoma sceniniu vardu In-Grid – italų šokėja, dainininkė, dainų autorė. Geriausiai žinoma dėl 2003 m. tarptautino hito „Tu es foutu“, taip pat žinomo kaip „You Promised Me“. Daina buvo dideliu hitu Europoje, Rusijoje, Australijoje, Lotynų Amerikoje ir Jungtinėse Amerikos Valstijose.
Haleakalos nacionalinis parkas
Haleakalos nacionalinis parkas – nacionalinis parkas, įsikūręs JAV, Havajuose, Maui saloje. Įsteigtas 1961 m., kai atsiskyrė nuo Havajų ugnikalnių nacionalinio parko. Parkas saugo Halekalos vulkaninį kraterį ir aplinkines teritorijas, apima 134,62 km² plotą, iš kurio 77,98 km² sudaro žmogaus veiklos nepaliesta laukinė gamta. Haleakala – didžiausias pasaulyje užgesęs ugnikalnis, esantis 3055 m aukštyje, supamas debesų. Jo vardas havajiečių kalba reiškia „Saulės namai“. Paskutinį kartą buvo išsiveržęs tarp 1480 ir 1600 m. Parką saloje sudaro dvi dalys: ugnikalnio viršūnė ir pakrantės Kipahulu rajonas.
Viršukalnė
Į kalną veda smarkiai vingiuotas, bet gerai prižiūrimas valstijos kelias nr. 378. Viršukalnėje yra susiformavęs Haleakalos krateris, vulkano viršūnė ir ją supanti aplinka. Šioje parko dalyje įkurtas lankytojų centras, kuriame yra automobilių stovėjimo aikštelė ir poilsio patalpos. Aukščiausioje kalno vietoje yra dar viena automobilių stovėjimo aikštelė ir atvira apžvalgos aikštelė.
Kiekvieną rytą lankytojai atvyksta į ugnikalnio viršūnę stebėti įspūdingą saulėtekį. Kiekvieną vakarą čia būna dar daugiau lankytojų, kad pamatytų vienodai nuostabų saulėlydį. Bet kuriuo atveju gali būti labai šalta. Viena iš parko atrakcijų yra įveista Hosmerio giraitė, unikalus svetimžemių medžių miškas, įskaitant himalajinį kedrą, japoninę kriptomeriją, eukaliptus iš Australijos, keletą rūšių iš Šiaurės Amerikos (pušis, egles, kiparisus, kėnius ir kt.). Vietiniai augalai ir medžiai taip pat auga šiame miške, tačiau jie nėra labai įprasti, nes negauna pakankamai šviesos, kurią nustelbia aukštesni svetimžemiai medžiai.
Parkas yra žinomas dėl unikalių vulkaninių objektų ir kraštovaizdžių, taip pat ir neįprastai aiškaus naktinio dangaus. Haleakala yra viena iš geriausių vietų JAV astronomijos mėgėjams, o žiūronus ir teleskopus galima išsinuomoti iš daugelio vietos prekybininkų.
Kipahulu
Antroji parko dalis apima Kipahulu rajoną, pasiekiamą vingiuotu pakrantės keliu. Vietovė yra apatinėje Kipahulu slėnio dalyje, žinoma kaip Kipahulu slėnio biologinis rezervatas. Rezervatas uždaras visuomenei ir nelankomas, siekiant išsaugoti vietines augalų ir gyvūnų rūšis šiame atogrąžų miške. Palei Palikea upę telkšo daugiau nei dvi dešimtys ežerėlių, kuriuose gyvena retos gėlavandenės žuvys. Parko lankytojai gali pasirinkti plaukiojimą šiuose vandens telkiniuose, arba eiti į žygį ir pasiekti Vaimoku krioklio papėdę.
Flora ir fauna
Dėl Havajų salų vulkaninės kilmės ir izoliacijos regione gausu endeminių rūšių. Haleakalos nacionaliniame parke yra daugiau nykstančių rūšių nei bet kuriame kitame Jungtinių Valstijų nacionaliniame parke. Padažnėjus lankytojų kelionių į šią salos dalį, kai kurios vietinės rūšys ėmė nykti. Vienas iš pavyzdžių yra astrinių šeimos Argyroxiphium sandwicense macrocephalum augalas, kuris anksčiau dengė Haleakala kalną tokiu laipsniu, kad kalnas atrodė kaip apsnigtas. Iš kitų nykstančių rūšių pažymėtina nykstanti Schiedea haleakalensis.
Parke yra daugybė lėtūnų („vandens meškučių“) rūšių, išgyvenančių ekstremaliose sąlygose netoli viršukalnės. Taip pat galima pamatyti havajines bernikles jų natūralioje buveinėje Haleakalos krateryje. Nors berniklės parke buvo visiškai išnykusios, 1946 m. jos vėl buvo introdukuotos su skautų pagalba. Jie savo kuprinėse jaunus paukščius nugabeno į kraterį.
Haleakalos observatorija
Haleakalos observatorija yra svarbi dangaus stebėjimo vieta netoli parko lankytojų centro. Ji įsikūrusi virš tropinio inversijos sluoksnio, todėl užtikrinamos puikios stebėjimo sąlygos ir labai aiškus dangus. Jau daugiau nei 40 metų Havajų universiteto Astronomijos institutas čia vykdo specialius astrofizinius eksperimentus. Dėl išskirtinės observatorijos vietos dauguma šių programų negalėjo būti atliekamos kitur pasaulyje. Be kitų, observatorijoje veikia Maui kosmoso stebėjimo sistema, sekanti palydovų ir kosminių šiukšlių judėjimą Žemės orbitoje.
Anunitu
Anunitu vardas kildinamas iš žodžių junginio dINANNA-an-nu-ni-tum = Ištar-annunitum („Ištarė karė“). Ištarės epitetas ilgainiui susiklostė į atskirą dievybę. Anunitu minima Senosios Babilonijos karalystės laikų Naramsino epe, kur ji laikoma karo dievybe. Deivės vardas taip pat neretai sutinkamas Sargono dinastijos valdovų karališkųjų įrašų užkeikimų formulėse.
Anunitu buvo garbinama Akade kaip vienas iš Inanos aspektų. Šiame mieste garbinta ir Ulmašitum – kitas Inanos aspektas. Deivės kultas taip pat paliudytas Sipare, Nipūre, Uruke, Ūre. Kisuroje būta deivės šventyklos. Ūre, É-ulmaš šventykloje, garbinta Ulmašitum, kuri kai kurių autorių tapatinama su Anunitu.
Vėlesniais laikais deivės vardu imtas vadinti žvaigždynas, atitinkantis dabartinio Žuvų žvaigždyno šiaurės rytinę dalį.
Santaka
Santaka – dviejų ar kelių upių susiliejimo į vieną srovę vieta. Upė, nuo santakos nebetenkanti savo vardo, vadinama intaku, jos pabaiga čia yra vadinama žiotimis. Dažniausiai tai dviejų upių sutekėjimo vieta.
Barry Schwartz
thumb|Barry Schwartz Barry Schwartz (gimęs 1946 m.) yra amerikietis psichologas. Jis dažnai publikuoja savo apžvalgas „New York times“ pritaikydamas savo atradimus psichologiją visuomenės aktualijoms.
"The paradox of choice“
Jis yra žinomas kaip autorius knygos „The paradox of choice“, kurioje jis įrodinėja, kad pernelyg didelis pasirinkimų skaičius paprastai žmones daro mažiau laimingus, jeigu žmogus pagrindinis tikslas yra pasirinkti tobulą variantą. Kuomet pasirinkimas yra ypač didelis, įvertinti visas alternatyvas ir sprendimų priėmimui dažnai žmonės sugaišta daug laiko, patiria daug nerimo bijodami suklysti. Todėl net įvertinę visas alternatyvas ir pasirinkę geriausią alternatyvą, jų gauta papildoma nauda ir papildomas laimingumas neatperka patirtų sugaišto laiko ir patirto nerimo kaštų. Schwartz argumentuoja, kad ir per mažai, ir per daug pasirinkimo žmones daro mažiau laimingus, todėl egzistuoja tam tikras optimalus pasirinkimo laisvės lygis, kuriame dauguma žmonių yra laimingiausi. Šį lygį, Schwartz teigimu, Vakarų rinkos ekonomikos visuomenės yra senai peržengusios. Savo knygoje jis pateikia psichologines strategijas, kurias kiekvienas gali taikyti, kad išvengtų šių su didžiuliu pasirinkimu susijusių problemų.
Robert Gascoyne-Cecil
Robertas Gaskoinas-Sesilis (, – ) – britų valstybės veikėjas, konservatorių partijos politikas, tris kartus ėjęs ministro pirmininko ir keturis kartus – užsienio reikalų sekretoriaus pareigas. Gaskoinas-Sesilis vengė politinių sąjungų, koalicijų, ir savo vadovavimo šaliai metu laikėsi „nuostabios izoliacijos“ politikos.
1854 m. pirmą kartą išrinktas į Bendruomenių rūmus. 1866–1867 m. Edvardo Stenlio vyriausybės Indijos reikalų sektorius, o 1874 m. buvo paskirtas į tas pačias pareigas ministro pirmininko Dizraelio vyriausybėje. 1878 m. paskirtas į užsienio reikalų sekretoriaus pareigas ir suvaidino svarbų vaidmenį Berlyno kongrese. 1881 m. mirus Dizraeliui, Gaskoinas-Sesilis iškilo kaip konservatorių lyderis Lordų rūmuose. 1885 m. birželį tapo ministru pirmininku ir ėjo pareigas iki 1886 m. sausio.
Kai ministras pirmininkas Gledstaunas išreiškė palaikymą Airijos savivaldos judėjimui, Gaskoinas-Sesilis prieštaraudamas tam suformavo sąjungą su Liberalais junionistais, laimėjo artimiausius eilinius parlamento rinkimus ir vėl tapo ministru pirmininku. Didžiausias jo pasiekimas šioje kadencijoje buvo naujų didelių teritorijų Afrikos žemyne prijungimas Afrikos padalijimo laikotarpiu, išvengiant karo ar rimtos konfrontacijos su kitomis šalimis. Gaskoinas-Sesilis ėjo premjero pareigas iki 1892 m., kai Gledstauno vadovaujama liberalų partija su airių nacionalistų pagalba suformavo vyriausybę. Tačiau liberalai 1895 metų eiliniuose parlamento rinkimuose patyrė nesėkmę ir Gaskoinas-Sesilis trečią ir paskutinį kartą buvo paskirtas į ministro pirmininko pareigas. Jis nuvedė Jungtinę Karalystę į pergalę nuožmiame ir prieštaringai vertiname Antrajame Būrų kare, ir išvedė konservatorių partiją į kitą pergalę 1900 m. rinkimuose. 1902 m. Gaskoinas-Sesilis perleido ministro pirmininko pareigas savo sūnėnui Arturui Balforui ir mirė 1903 m.
Aarne Saarinen
miniatiūra|Aarne Saarinen Aarne Saarinen (1913 m. gruodžio 5 d. Degerby, Siuntio – 2004 m. balandžio 13 d. Helsinkyje) – Suomijos politikas, valstybės ir profsąjungų veikėjas.
Gimė akmenskaldžio šeimoje. Žiemos karo ir Karo tęsinio metu kovojo Suomijos armijos gretose prieš Sovietų Sąjungą.
1944 m. įstojo į Suomijos komunistų partiją.
1952–1954 m. Tarptautinio statybos ir medžio apdirbimo pramonės darbuotojų susivienijimo generalinis sekretorius.
1954–1966 m. - Suomijos statybininkų profesinės sąjungos pirmininkas.
1966–1982 m. - Suomijos komunistų partijos pirmininkas. Pasmerkė 1968 m. Sovietų Sąjungos invaziją į Čekoslovakiją ir taip pasuko partiją „eurokomunistinių“ partijų keliu.
1962–1969 ir 1972–1982 m. – Suomijos parlamento narys.
Antropometrija
Antropometrija ( 'žmogus' + 'matuoti') – fizinės antropologijos šaka, tirianti žmogaus kūno išmatavimus ir proporcijas, siekiant suprasti žmonių fizinę įvairovę. Šiandien antropometrija labai svarbi daiktų dizaino industrijai, rūbų dizainui, net architektūrai, kur statistiniai duomenys apie kūno išmatavimus naudojami siekiant pagaminti kuo patogesnius produktus. Pakitęs gyvenimo būdas lemia ir fizinius pokyčius (pvz., vis labiau plintantis nutukimas), todėl antropometriniai duomenys turi būti nuolat atnaujinami.
Istorija
thumb|right|240 px|1921 m. [[eugenika|eugenikos konferencijoje demonstruojamas antropometrijos metodas]]
Alphonse Bertillon ir kriminologija
1883 m. mokslininkas Alfonsas Bertiljonas (Alphonse Bertillon) savo vardu pavadino identifikacijos sistemą, paremtą žmogaus kūno dalių matavimu. Atlikęs daug tyrimų su pacientais pastebėjo, kad kai kurių kaulų ar kaulinių struktūrų išmatavimai praktiškai nesikeičia visą gyvenimą.
Surinkęs daug statistinių duomenų ir juos susisteminęs, Bertiljonas padarė išvadą, kad kiekvienas individas yra visiškai skirtingas nuo kitų. Greitai šis metodas buvo pritaikytas policijos, siekiant identifikuoti žmones. Greitai šiuo metodu ėmė naudotis ir pritaikė savo teisinėms sistemoms ir kitos šalys, ne tik Prancūzija. Po dešimtmečio, 1894 m. į Prancūziją daugiau sužinoti apie šį metodą buvo atsiųsti anglų atstovai. Tie teigiamai atsiliepė apie antropometrijos naudą identifikuojant žmones, tačiau pasiūlė šį metodą derinti su pirštų atspaudų atpažinimo sistema, kurią sukūrė Francis Galton ir kuri buvo taikoma to meto Indijoje bei Bengalijoje.
Pagal Bertillon atpažinimo metodą, reikėjo išmatuoti vienuolika vietų:
Vis dėlto šia sistema buvo sudėtinga naudotis. Instrumentai buvo labai brangūs ir lengvai gendantys, taigi jais galėjo naudotis tik labai išsilavinę žmonės. Gauti matavimai dažnai būdavo netikslūs. Daugybė duomenų buvo surašyta ant kortelių, kurias norint surasti reikėjo peržiūrėti galybę informacijos. Bertillon mėgino palengvinti naudojimąsi suskirstydamas išmatavimus į mažus, vidutinius ir didelius, tačiau pamažu populiarumas nyko ir galiausiai antropometrija kriminologijoje buvo pakeista kur kas geresne pirštų atspaudų atpažinimo sistema.
Antropometrija ir rasizmas
thumb|right|240px|Iliustracija iš Amerikos žurnalo Harper’s Weekly (1899 m.) parodo panašumą tarp Iberijos airio ir [[juodaodžiai|juodaodžio, kurie, esą, neprilygsta aukštesnėms rasėms (viduryje anglų-germanų tipas).]] XIX a. pabaigoje ir XX a. pradžioje antropometrija buvo dažnai taikoma antropologų, kurie siekė parodyti skirtumus tarp rasių ir taip vienas iškelti virš kitų.
Taip pat buvo mėginama atpažinti nusikaltėlius vien iš jų veido struktūrų. Cesare Lombroso 1895 m. išleido knygą Criminal Anthropology, kurioje teigė, kad žudikai turi atsikišusius smakrus, o kišenvagiai – mažus. 1940 m. William Sheldon, įkvėptas šios knygos, taip pat mėgino surasti paraleles tarp fizinių ir psichologinių charakteristikų.
Antropometrija buvo taikoma nacių vykdant holokaustą. Remdamiesi kūno išmatavimais jie pabrėždavo kaip arijai skiriasi nuo žydų.
Moderni antropometrija ir biometrika
Šiandien antropometriniai tyrimai atliekami dėl įvairių priežasčių. Antropologai tiria kūno proporcijų reikšmę evoliucijai ir prisitaikymui prie skirtingų gyvenimo sąlygų. Pagal Bergmano taisyklę, žmonės prie įvairaus klimato prisitaikė panašiai, kaip ir kiti dideli žinduoliai; gyvenantys šaltame klimate paprastai turi didesnę kūno masę, nei gyvenantys šiltame. Aleno taisyklė papildo šį teiginį, kad žinduoliai, gyvenantys šaltame klimate, turi trumpesnes, kresnas galūnes, o gyvenantys šiltame – ilgas ir plonas.
Mokslininkai dirbantys privačiose kompanijose antropometrinius duomenis naudoja siekdami nustatyti, kokių išmatavimų drabužiai, avalynė ar daiktai turi būti gaminami. Antropometrinis suskirstymas į tris kūno tipus: endomorfinį, ektomorfinį ir mezomorfinį šiuo metu populiarus tarp žmonių, užsiimančių sunkumų kilnojimu.
Dabar kūno matavimas atliekamas nebe pasenusiais ir netiksliais instrumentais, o trijų matmenų skeneriais. Toks duomenų gavimo būdas yra kur kas tikslesnis ir greitesnis.
Turkmėnijos futbolo varžybos 2020 m.
Galutinė lentelė
Šaltiniai: Soccerway duomenų bazė ir RSSSF duomenų bazė
Veranda
thumb|250px|Namo veranda Australijoje
Veranda – prie gyvenamojo namo (dažniausiai vienaukščio) lauko durų pristatytas atviras arba įstiklintas priestatas su stogu. Veranda (ypač, šiltuosiuose kraštuose) neretai būna nuo lauko atskirta turėklais ir gali juosti namą iš kelių pusių.
Veranda būna gyvenamuosiuose namuose, sodo nameliuose, pasitarnauja kaip prieangis arba vieta leisti laiką karštomis dienomis. Tradiciškai buvo populiarios pietų kraštų architektūroje, apsodinamos vešlia augmenija. Lietuvoje mada prie gyvenamųjų namų statyti verandas išplito XX a. vid.
Puris
Puris – miestas rytų Indijoje, Orisos valstijoje, Bengalijos įlankos pakrantėje, 60 km į pietus nuo valstijos sostinės Bhubanešvaro. Populiarus jūrų kurortas, hinduistų piligrimų traukos centras. miniatiūra|240px|left|Prie pagrindinių vartų į Džaganath šventyklą miniatiūra|240px|left|Tiltas Puryje
Administracinis Purio rajono centras, 201 tūkst. gyventojų (2011, su priemiesčiais). Oficiali orijų kalba.
Puris garsėja dievo Džaganatho kultu. XII a. čia pastatyta vaišnavų Džaganatho šventykla, įsikūrę vienuolynai. Čar Dham piligrimų maršrute ji yra viena iš keturių pagrindinių šventviečių, kurias būtina hinduistams aplankyti per savo gyvenimą.
Džaganatho šventykla
Miesto ekonomika apie 80 proc. priklauso nuo šios šventyklos religinės reikšmės. Prie to prisideda kasmet surengiami 24 festivaliai (iš jų 8 pagrindiniai) šventyklos komplekse. Istorinių vežimų festivalis Ratha Yatra ir kiti panašūs kasmet sutraukia milijonus žmonių. Vieni svarbiausių Puryje užsiėmimų – smėlio skulptūrų ir siuvinėtų aplikacijų menai. Žemės ūkio produktų – ryžių, ghi, daržovių ir kt. gamyba aplinkinėse vietovėse sutelkta patenkinti šventyklos poreikiams. Jos administracija religiniams ritualams atlikti įdarbina apie 6 tūkst. žmonių. Su šventyklos išlaikymu ekonomiškai susiję apie 20 tūkst. miesto gyventojų. Šventyklos virtuvėje dirbantys 400 virėjų maistą paruošia ir aptarnauja 100 tūkst. žmonių. Ši virtuvė garsėja kaip didžiausia pasaulyje.
After Hours (albumas)
After Hours – ketvirtasis kanadiečių atlikėjo The Weeknd albumas. Išleistas 2020 m. kovo 20 d. Prieš albumo išleidimą The Weeknd patvirtino, jog „After Hours“ smarkiai skirsis nuo anksčiau išleisto albumo „Starboy“ (2016).
Biarozkų valsčius
Biarozkų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Biarozkos.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje.
Rikinė
Rikinė – upelis vakarų Lietuvoje, Klaipėdos rajone; įteka į Baltijos jūrą. Prasideda 4,5 km į vakarus nuo Kretingalės, Bruzdeilyno kaimo apylinkėse. Netoli ištakų pratiestas plentas A13. Teka pradžioje į pietus, toliau į pietvakarius pro Pajūrio regioninį parką, pelkėtais miškais. Sudaro Placio rezervato pietinę ribą. Įteka Baltijos jūron ties šiauriniais Karklės pakraščiais.
Intakas – Pašaltinis (kairysis).
Šalia Rikinės įsikūrę Bruzdeilyno, Dargužių, Karklės kaimai.
Upėvardis Riki̇̀nė arba Ri̇̀kio upė neaiškios kilmės. Gali būti iš asmenvardžio, kuris būtų kilęs iš, („ponas, valdovas, karalius“).
Koljerio įlanka
thumb|Koljerio įlankos žemėlapis Koljerio įlanka – Indijos vandenyno dalis prie šiaurės vakarinių Australijos krantų, Vakarų Australijoje, Kimberlio krašte. Ilgis apie 65 km, plotis apie 100 km. Iš pietų ribojama Jampio (Yampi) pusiasalio, ties įlankos žiotimis yra Montgomerio (Montgomery) ir Kulano (Koolan) salos.
Kranto linija raižyta, daug nedidelių salų. Per Julo sąsiaurį (Yule Entrance) jungiasi su Volkoto įlanka (Walcott Inlet), į kurią įteka Isdelis, Čarnlis ir Kolderis.
Loja džirga
thumb|300px|[[2002 m. loja džirga, faktiniu Afganistano vadovu išrinkusi H. Karzajų (dešinėje)]]
Loja džirga (puštūnų kalba – „didysis susirinkimas“) – puštūnų tautos tradicinis susirinkimas spręsti svarbius krašto teisinius ir valdymo klausimus. Dažniausiai sušaukiama siekiant nuspręsti netikėtai iškilusius svarbius klausimus, pavyzdžiui, šalies vadovo išrinkimą Afganistane arba genčių persikraustymą į naujas žemes. Susirinkime dalyvauja delegatai (tradiciškai genčių vadai ir vyresnieji), kurių būna nuo kelių šimtų iki 1000 ir daugiau.
Istorija
Nors pirmoji loja džirga yra minima dar 1411 m., daugiausia jos susirinkimai vyko nuo XVIII a., kai 1747 m. ji išrinko pirmąjį karalių A. Š. Duranį.
Pelėdų kalnas (filmas)
Filmo kūrybinius darbus rėmė Lietuvos kino centras, jie 2016 m. buvo vykdomi įvairiose Kauno vietovėse, įskaitant ir Pelėdų kalną, Botanikos sodą, bažnyčias bei muziejus. Dramos premjera įvyko 2018 m. vasario 16 d., kuomet buvo minimas nepriklausomos Lietuvos šimtmetis.
Slovėnijos futbolo varžybos 2000–2001 m.
Slovėnijos futbolo varžybos 2000–2001 m.
Plazės gamtinis rezervatas
left|90px
Plazės gamtinis rezervatas – ypatingos apsaugos gamtinė sritis vakarų Lietuvoje, Klaipėdos rajono ir Palangos savivaldybėse, Pajūrio regioniniame parke. Įsteigtas 1997 m.
Rezervatas apima ruožą tarp Karklės (pietinę ribą žymi Rikinės upelis) ir Nemirsetos, buvusio Nemirsetos karinio poligono vietoje, apima liekaninį Plazės ežerą, pelkėtų pajūrio miškų ekosistemą bei jūros pakrančių ruožą. Rezervatas skirtas išsaugoti šiam pajūrio kraštui būdingą kraštovaizdį, augmeniją ir gyvūniją – žemyninio pajūrio ruožo pievų kraštovaizdį, pajūrio skardį, kopas, kopų gluosnynus, pajūrio smėlynų tyrulius, stepines pievas. Ypač saugoma čia auganti reta pajūrinė linažolė bei čia gyvenantis dirvoninis kalviukas.
Rezervato rytine riba eina pėsčiųjų–dviračių takas, prasidėjus statyboms rezervato pakraštyje dabar naudojamas ir automobilių eismui.
Sandra Studer
thumb||right|220px|Sandra Studer 1991 m. Eurovizijoje
Sandra Studer (g. 1969 m. vasario 10 d. Ciuriche) – Šveicarijos televizijos laidų vedėja ir dainininkė.
Sceniniu vardu Sandra Simó ji atstovavo Šveicarijai 1991 m. Eurovizijos dainų konkurse, su italų kalbos daina „Canzone per te“ užėmė 5-ąją vietą.
Dabar yra pagrindinė Šveicarijos televizijos asmenybė. Studer anksčiau pasirodė 1990 m. Šveicarijos Eurovizijos atrankoje su daina „Lo so“, kuri užėmė paskutinę vietą. Pastaraisiais metais ji vedė Šveicarijos ir Vokietijos nacionalines atrankas į Euroviziją.
Kelmės ješiva
Kelmės ješiva arba Kelmės Talmud Tora  – buvusi viena iš žymesnių Rytų Europos judaizmo dvasinių seminarijų, įkurta 1862 m. Kelmėje.
Istorija
Bene geriausiai žinomas Kelmės rabinas – Rabi Simcha Zisel Broidas, 1862 m. įkūrė vieną žymiausių ješivų Lietuvoje – Kelmės Talmud Torą, kuri veikė iki pat 1941 metų. Šioje ješivoje buvo akcentuojamas Musar mokymas. Talmud Toros pastatą juosė aukšta tvora, atskirianti joje besimokančius nuo likusios bendruomenės, studentai išsiskyrė savo apranga, taikydavo tylėjimo praktiką, o ir patekti į šią ješivą galėjo tik išlaikę egzaminus. Remdamasis Lipkino Salanterio mokymu, Rabi Simcha Zisel Broidas suformavo studijų programą, paremtą taisykle: pirmiausia studentus supažindinti su materialiojo pasaulio žiniomis, o tik po to gilintis į dvasinius dalykus. Ješivos biblioteka garsėjo turtingumu ir buvo prieinama visiems, studijuojantiems Torą. Ješivoje mokino ne tik Talmudo ir Toros, bet ir matematikos, rusų kalbos ir geografijos, tai buvo beprecedentis įvykis Lietuvos ješivose.
1872 m. S. Zivas nusipirko žemės sklypą, kuriame norėjo plėsti ješivos veiklą, tačiau įtari vietos valdžia to daryti neleido ir 1876 m. uždarė ješivą. S. Zivas ieškojo vietos kitur ir rado pastatą Gruobinios miestelyje, kur 1880 m. atidarė naują ješivą. Dėl prastos sveikatos jau 1881 m. buvo priverstas grįžti į Kelmę, kur jam vėl leista mokytojauti. 1886 m. dėl sudėtingo administravimo teko uždaryti ir Gruobinios ješivą. Ješivoje mokydavosi apie 30-35 studentus. Dalis studentų 1892 m. išvyko gyventi į Palestiną. Iki pat 1941 m. ješivos vadovais dirbo įvairūs S. Zivo giminaičiai.
Omokhafe Thomas
Karjera
Ankstesniais metais priklausė Abudžos futbolo koledžui (Nigerija).
Kauno rajono „Hegelmann Litauen“
Atstovauja FC Hegelmann Litauen klubui. Apie naujoką buvo paskelbta 2020 m. gruodžio pabaigoje.
2021 m. balandžio 25 d. debiutavo Antros lygos rungtynėse prieš Kauno Žalgiris C. Šiose rungtynėse žaidėjas pasižymėjo įvarčius, o Hegelmann Litauen B sutriuškino varžovus rezultatu 5:0.
2021 m. birželio 20 d. II lygos rungtynėse prieš Joniškio „Saned“ pelnė du įvarčius, bet pergalę rezultatu 4:3 šventė joniškiečiai.
Debiutavo A lygoje 2021 m. liepos 3 d. rungtynėse prieš FC Džiugas.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Bagužiai (Kelmė)
Bagužiai – buvęs viensėdis Kelmės rajono savivaldybėje, 7 km nuo Naudvario.
Palatino ežeras
Palatino ežeras  – karjeras Vengrijoje, didžiausias Komaromo-Estergomo regione. Ilgis – 0,8 km, plotis – 0,4 km. Didžiausias gylis – 12 m. Plotas – 0,32 km².
Prie ežero yra universalinė parduotuvė, vietinė televizijos stotis ir viešbutis, šiaurinėje ežero kranto dalyje yra paplūdimys ir nardymo centras.
Bialynkavičų valsčius
Bialynkavičų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Bialynkavičai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje. 8-ajame dešimtmetyje prie jo prijungtas Sialeckajės valsčius.
Mike Conley Jr.
Maiklas Aleksas Konlis Jaunesnysis (, g. 1987 m. spalio 11 d.) – JAV krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Minesotos „Timberwolves“ komandoje. 2007 m. NBA naujokų biržoje Memfio „Grizzlies“ pasirinko jį 4-uoju šaukimu. Jis yra Memfio „Grizzlies“ komandos visų laikų pelningiausias žaidėjas. 2019 m. liepą jis buvo išmainytas į Jutos „Jazz“ komandą. 2023 m. vasario 9 d. jis buvo išmainytas į Minesotos „Timberwolves“ komandą. 2021 m. jis pateko į visų žvaigždžių rungtynes.
Diana Hadžijeva
Diana Hadžijeva (, g. 1989 m. birželio 13 d. Baku) – Azerbaidžano dainininkė ir dainų autorė. Elektroninės muzikos grupės „DiHaj“ vokalistė.
Biografija
2011 metais varžėsi Azerbaidžano atrankoje į „Euroviziją“, tačiau į finalinį etapą patekti jai nepavyko. 2016 m. Eurovizijos dainų konkurse, vykusiame Stokholme, pasirodė kaip Samros pritariančioji vokalistė.
2016 m. gruodžio mėn. transliuotojo „Ictimai“ sprendimu išrinkta atstovauti Azerbaidžanui 2017 m. „Eurovizijoje“ Kijeve su daina „Skeletons“.
Asmeninis gyvenimas
2009 metais Hadžijeva ištekėjo už buvusio roko grupės „Radio & Video“ gitaristo Ali Nasirovo. 2014 m. susilaukė dukters.
Jalomica
Jalomica  – upė pietvakarių Rumunijoje; Dunojaus kairysis intakas. Prasideda Pietų Karpatuose, Bučedžio masyve. Aukštupyje vadinama Oberšijos Jalomica ir teka pietų, pietryčių kryptimi. Nuo Tirgovištės vingiuoja rytų kryptimi. Įteka į Dunojų į pietus nuo Džiurdženio.
Pagrindiniai intakai: Prahova, Serata (kairieji). Vidurupyje upė patvenkta, susidaręs Skropoasos tvenkinys. Miestai prie Jalomicos: Pučioasa, Tirgovištė, Urzičenis, Slobozija.
Zabialyšyno valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje.
Barsukynė (Kelmė)
Barsukynė – buvęs viensėdis Kelmės rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Kiaunorių.
Troada
Troada  – istorinis regionas Anatolijos šiaurės vakarinėje dalyje (dabar Turkija, Čanakalės provincija). Senovėje čia didžiausias miestas buvo Troja, kurios pavadinimas davė vardą visam regionui.
Geografija
thumb|left|Troados gyvenvietės Troada sutampa su geografiniu Bigos pusiasaliu, kuris įsiterpęs tarp Dardanelų sąsiaurio šiaurėje ir Edremio įlankos pietuose. Pietinė pusiasalio pakrantė paprastai priskiriama Eolijai.
Karklės talasologinis draustinis
Karklės talasologinis draustinis – saugoma gamtinė sritis vakarų Lietuvoje, Pajūrio regioniniame parke, Baltijos jūroje, Lietuvos teritoriniuose vandenyse, pakrantės ruože tarp Kukuliškių ir Nemirsetos, daugiausia palei Karklės kaimą. Įsteigtas 1997 m.
Troada
Geografija
Rytuose pusiasalį uždaro Idos kalnas ir jį supantis kalnagūbris, kuris atskiria Troadą nuo Mysijos. Iš jo išteka dvi didžiausios regiono upės – Karamenderis (senovės graikų Σκάμανδρος Skamandros) ir Diumrukas (Σιμόεις Simoeis).
Istorija
II tūkst. pr. m. e. Troada hetitų šaltiniuose buvo žinoma kaip Taruiša. Šis sutapatinimas buvo pasiūlytas dar XX a. pradžioje šveicarų archeologo Emil Forrer, tačiau patvirtintas tik 1983 m. Tuomet ir Trojos miesto pavadinimas sutapatintas su hetitų vietovardžiu Wilusa (plg. Illion). Troada kartu su gretima Eolija bei Mysija greičiausiai priklausė XV a. pr. m. e. hetitų šaltiniuose minimai Asuvos konfedercijai, kurioje minimos 22 valstybėlės, tarp kurių ir Taruiša bei Wilusa.
Karklės talasologinis draustinis
Draustinis skirtas išsaugoti jūrinį kompleksą su riedulynais, žuvų neršto ir maitinimosi vietomis, midijų bendrijomis bei banguolių kolonijomis. Saugomos jūrinių paukščių – sibirinių gagų, klykuolių, didžiųjų dančiasnapių, mažųjų kirų žiemojimo, migracinių sankaupų vietos, taip pat šiuose vandenyse plaukiojančios upinės nėgės. Draustinis turi tarptautinę paukščių ir jų buveinių apsaugos reikšmę.
Troada
Istorija
Nėra žinoma, kokia kalba kalbėjo senieji krašto gyventojai. Senovės graikų lietratūroje, kaip pvz. Iliadoje, trojėnai vaizduojami kalbantys ta pačia kalba, kaip ir achajai (graikai), tačiau dauguma mokslininkų linkę manyti, jog tai yra daugiau dėl skaitytojo patogumo. Tikėtina, kad trojėnai kalbėjo viena iš Anatolijos kalbų, kurios buvo paplitę visoje Mažojoje Azijoje. Vienas iš kandidatų yra luvių kalba, kuria buvo kalbama į pietus nuo Troados.
Šiame regione apie XII a. pr. m. e. vykęs Homero detaliai aprašytas Trojos karas turi patvirtinimų ir to laikotarpio hetitų šaltiniuose. Pvz. T. Bryce rado visą eilę tekstų, kurie pasakoja apie achajų (Ahhiyawan) rengiamus žygius į Wilusa, kurių metu buvo nuverstas karalius Walmu.
Po Trojos karo regionas pateko į graikų kulūros sferą ir buvo sparčiai helenizuotas. Čia klestėjo visa eilė graikų polių: Sigejonas, Achilejonas, Kolonai, Roitejonas, Dardanas, Sestas, Arisbė, Abidas, Perkotė ir kt.
Vėliau regionas perėjo Romos Respublikos valdžiai. Romėnų laikais ji priklausė Azijos provincijai. Šią padalinus, regioną administravo Helesponto provincija.
1950 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
'''1950 m. Lietuvos šachmatų čempionatas''' – tai 17-asis Lietuvos vyrų ir 3-iasis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.
Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas
Kaip ir 1949 m., 1–2 vietas užėmę žaidėjai: Ratmiras Cholmovas ir Leonardas Abramavičius, surinko po lygiai taškų (11,5 iš 14). Tik šį kartą Lietuvos čempionas buvo išaiškintas, žaidžiant tarp jų papildomą mačą Vilniuje 1950 m. birželio 1-5 d., kurį R. Cholmovas laimėjo rezultatu 4:2 ir antrą kartą tapo Lietuvos šachmatų čempionu.
Trečią vietą iškovojęs O. Chacetas (11 tšk.) pagerino savo praėjusių metų rezultatą (1949 m. čempionate buvo 4-tas). Praėjusių metų vienas iš čempionų Isakas Vistaneckis liko 4-tas (10,5 tšk.). 1948 m. sidabro medalio savininkas, kaunietis Jegoras Čiukajevas – 5-as (9,5 tšk.).
Lietuvos moterų šachmatų čempionatas
3-iasis Lietuvos moterų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1950 m. gegužės 5–19 d. Jame dalyvavo 6 žaidėjos: keturios iš Vilniaus ir dvi iš Kauno. Tarp jų buvo ir visos 1949 m. Lietuvos moterų čempionato prizininkės: E. Lukauskienė. Dubasova ir J. Čukajeva.
Bargailiai (Kelmė)
Bargailiai – buvęs kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Žalpių.
Užpalių Vytauto Didžiojo tiltas
Užpalių Vytauto Didžiojo tiltas – automobilių tiltas, kertantis Šventosios upę Užpalių miestelyje, Utenos rajone, kelyje (Astiko g.). Gelžbetoninio tilto projekto autorius - inžinierius Pranciškus Markūnas.
Istorija
Pasakojama, kad senais laikais tiltas buvo ne dabartinėje vietoje, bet apie 500 metrų į pietus, ties J. Basanavičiaus g. 37. Jis buvo pastatytas iš ąžuolinių rąstų, kurių liekanos aptinkamos ir dabar. Vėliau statytą, taip pat medinį tiltą sudegino Pirmojo pasaulinio karo metu carinės Rusijos kariuomenė. Rusų armijai traukiantis, prie tilto buvę privežta žibalo, dervos. Buvo palikti keli kareiviai, gavę užduotį sudeginti tiltą. Nors vokiečiai juos apšaudė, vienas kareivis buvęs sužeistas, tačiau užduotį rusai įvykdė - tiltas buvo sudegintas. Užėjus vokiečiams, greitosiomis buvęs suręstas mažas tiltelis, tačiau jis buvęs per žemas, tad pakilęs upės vanduo dažnai jį apsemdavęs. Todėl buvęs pasamdytas žydas, kuris, kol bus pastatytas naujas tiltas, sekmadieniais ir turgaus dienomis perkeldavęs valtimi žmones iš vieno kranto į kitą. miniatiūra|220px|left|Per tiltą ribojamas eismas
Dabartinis tiltas Užpaliuose pastatytas 1930 m., per vieną vasarą. Nepaisant sunkių statybos sąlygų šaltiniuotose pakrantėse statyba buvo baigta spalio-lapkričio mėnesį. Tai buvo 1930-ieji - Vytauto Didžiojo metai. Darbo priimti atvažiavusi komisija, sudaryta ne tik iš vietinės valdžios atstovų, bet ir inžinierių iš Kauno, ministerijos pareigūnų. Komisijai stebint, ant tilto suvažiavę apie 12 sunkvežimių pakrautų smėliu - tiltas per bandymus tenusėdęs 5 cm.
1932 m. rugpjūčio 2 d. Hidrometrinis biuras prie tilto įrengė vandens matavimo stotį. Per Antrąjį pasaulinį karą, pasak užpalėnų pasakojimų, jį bandė subombarduoti traukdamiesi tiek rusai, tiek vokiečiai, bet nė viena bomba į tiltą nepataikė.
Tilto turėkluose buvo įmontuotos metalinės plokštės, papuoštos Vyčio ženklu ir ąžuolo lapais, su užrašu: „Tiltas statytas 1930 - Vytauto Didžiojo metais“. Pokaryje, sovietmečiu, šios plokštės, nors nelengvai, bet apie 1951 m. buvo nuplėštos. Taip keletą dešimtmečių liko styroti ištrupintas betonas, surūdiję varžtai. Prasidėjus atgimimo sąjūdžiui ir kai kuriems miestelio gyventojams ėmus kelti šį klausimą spaudoje, Utenos rajono komunistų partijos komiteto biuras nutarė „atstatyti prie tilto per Šventąją Užpaliuose metalines lentas su užrašu: „Tiltas statytas 1930 - Vytauto Didžiojo metais“, papuošiant lietuvišku Vyčio ženklu ir ąžuolo lapais“. Pirmosios lentos nebuvo išsaugotos, tad kuriant naujas remtasi žmonių pasakojimais ir įžvalgomis, meniškai sukomponuojant Vyčio ženklą, ąžuolo lapus bei tekstą. 1989 m. vasario 16 d. buvo pašventinti naujieji tilto ženklai.
Tilto duomenys
Tiltas gelžbetoninis, 60 m ilgio, 5 tarpatramių (6+15+18+15+6), sijinis-šarnyrinis, su intarpine sija trečioje angoje. Važiuojamosios dalies danga yra 5,2 m pločio, padengta asfaltbetoniu, įrengti du monolitiniai šalitilčiai po 1 m pločio. Tiltas palyginti siauras, apsunkinantis eismą, todėl prieigose pastatyti priešpriešinio eismo pirmenybės kelio ženklai.
Tilto perdangos konstrukcija – monolitinė gelžbetoninė plokštė su išilginėmis ir skersinėmis sijomis. Viduriniame tarpatramyje įrengta intarpinė 10 m ilgio sija. Tarpinės atramos - monolitiniai kintamo skerspjūvio (platėjantys į apačią) taurai, ant polinių pamatų, su lytlaužomis. Upės vaga nereguliuojama. Potiltinės pylimo kūgių dalys sutvirtintos lauko rieduliais.
Zenonas Alaunė
Zenonas Alaunė (1930 m. vasario 26 d. Pašiekščių k., Antalieptės valsčius, Zarasų apskritis – 2004 m. gruodžio 22 d. Vilniuje) – Vilniaus universiteto Chemijos instituto sektoriaus vadovas, chemijos mokslų nostrifikuotas daktaras.
Biografija
Gimė valstiečių Broniaus ir Elžbietos (Vitaitės) Alaunių šeimoje, mokėsi Antalieptės pradinėje mokykloje, 1949 m. baigė Dusetų gimnaziją.
Bausgiris
Bausgiris – buvęs viensėdis Kelmės rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Kelmės, tuojau į vakarus nuo Lašinskių.
Zenonas Alaunė
Biografija
1960 m. Vilniaus universitete apgynė darbą chemijos mokslų kandidato laipsniui „Organinių molekulių atominių grupių tarpusavio sąveikos tyrimai optiniais metodais“ (vadovas P. Šorygin).
Vedęs; žmona Zita Asta Kuzmaitė (g. 1931), dukros Dalia Matijkienė ir Laima Burneikienė.
Mokslinė veikla
Atliko įvairius mokslinius tyrimus (organinių junginių struktūra, cheminių junginių analizė molekulinės spektroskopijos, chromatografijos ir cheminiais metodais). Paskelbė 64 mokslinius straipsnius, su kitais padarė 3 išradimus, Vilniaus universiteto Chemijos fakultete skaitė molekulinės spektroskopijos specialų kursą.
Geltonoji kerpytė
Geltonoji kerpytė (Eilema lutarella) – meškučių (Arctiidae) šeimos drugys.
Paplitusi visoje Lietuvoje: ne tik sausuose šiluose, bet ir papelkiuose, aukštapelkėse, t. y. ten, kur auga žeminės kerpės, kuriomis minta vikšrai. Tai neretas drugys, randamas šiluose. Dažniausiai aptinkamas Dzūkijos miškuose, tupintis ant viržių. Panašus į pajūrinę kerpytę, dažnai su ja painiojamas. Išoriškai šie drugiai skiriasi tamsiuoju užpakalinių sparnų raštu.
Vikšras juodas, išmargintas baltais ir rudais dryžiais. Žiemoja vikšras. Lėliukė būna kokone tarp kerpių ir samanų.
Drobinis pynimas
thumb|Drobinio pynimo schema thumb|Drobinio pynimo audinys
Zach LaVine
Zakas Lavinas (g. 1995 m. kovo 10 d.) – JAV krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Čikagos „Bulls“ komandoje. 2014 metais krepšininką 13 šaukimu pasirinko Minesotos „Timberwolves“ komanda. 2017 m. birželį jis buvo išmainytas į Čikagos „Bulls“.
Naujojo Pietų Velso valstijos biblioteka
Naujojo Pietų Velso valstijos biblioteka – viešoji biblioteka Sidnėjuje, seniausia Australijoje. Įkurta 1826 m., iš pradžių buvo privati, vėliau parduota Naujojo Pietų Velso vyriausybei, nuo 1869 m. tapo viešąja. Bibliotekos fondus sudaro virš 5 mln. vienetų, tarp jų ir gausūs specialieji rinkiniai. Biblioteka įsikūrusi miesto centre, Makvorio gatvės ir Šekspyro skvero kampe, šalia Karališkojo botanikos sodo, dviejuose gretimuose pastatuose: Mičelio (Mitchell Building) ir Makvorio Gatvės (Macquarie Street Building). Mičelio pastatas statytas 1905–1910 m., praplėstas 1939, 1959 ir 1964 m. 1999 m. įtrauktas į Naujojo Pietų Velso kultūros paveldo sąrašą. Makvorio Gatvės pastatas atidarytas 1988 m.
Fondai
Bibliotekos fonduose yra apie 2,3 mln. knygų, 1,2 mln. mikroformų, 1,6 mln. nuotraukų ir negatyvų, taip pat laikraščių, žemėlapių, architektūrinių planų, rankraščių ir kitų vienetų. Biblioteka dalyvauja Australijos nacionalinės bibliotekos „PANDORA“ internetinių svetainių archyvavimo projekte bei renka skaitmeninius leidinius. Biblioteka saugo 9 iš 11 išlikusiųjų pirmosios Australijos kolonistų laivų flotilės (First Fleet) žurnalų, Australijos tyrinėtojų ataskaitas, paveikslus ir eskizus bei kitus istorinius dokumentus. Tarp bibliotekos retenybių yra pirmojo aborigenams skirto laikraščio „Abo Call“ visi šeši leidiniai (1938 m.), botaniko Džozefo Bankso pirmosios Džeimso Kuko kelionės užrašai, australų aukso ieškotojo Haraldo Laseterio (Harold Lasseter) 1930 m. ekspedicijos dienoraštis, Viljamo Blajaus „Bounty“ laivo žurnalas, kuriame aprašyti Baunti maišto 1789 m. įvykiai, į UNESCO „Pasaulio atminties“ sąrašą įtraukta Holtermano fotonegatyvų kolekcija, Ernesto Šakltono 1914–1917 m. Antarkties ekspedicijos nuotraukos, Abelio Tasmano žemėlapis, sudarytas iš 1642–1644 m. ekspedicijų medžiagos, du iš trijų išlikusiųjų pirmosios Australijoje spausdintos knygos – Naujojo Pietų Velso įstatymų ir pranešimų rinkinio – egzemplioriai.
TP-47 Tornio
Tornijo TP-47 – Suomijos futbolo klubas iš Tornijo.
Biekšės
Biekšės – buvęs kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Kiaunorių.
Jump Up!
„Jump Up!“ – šešioliktas studijinis britų atlikėjo Elton John albumas, išleistas 1982 m. balandžio 9 d. „Rocket Record“ leidėjų kompanijos. JAV ir Kanadoje išleido „Geffen Records“ leidėjai.
Turinys
Į šį albumą buvo įtraukta daina „Empty Garden (Hey Hey Johnny)“, skirta atminti Eltono draugą Džoną Lenoną, kuris buvo nužudytas 1980 m. Tai vienas iš pirmųjų albumų, kurių dainas Eltonas atlieka kur kas žemesniu balsu, pavyzdžiui „Blue Eyes“ ar „Ball and Chain“. Dainai „Legal Boys“ tekstus kūrė pats Eltonas ir Tim Rice (pastarasis vėliau rašė tekstus ir kuriant „The Lion King“ bei „The Road to El Dorado“ filmų garso takelius). Tai paskutinis albumas, kuriame James Newton-Howard grojo klavišiniais.
2010 m. Bernie Taupin'as, kalbėdamas apie šį albumą Sirius radijo specialioje laidoje, pasakė, kad tai vienas iš prasčiausių jų albumų. Tačiau nepaisant to, koks prastas jam pasirodė albumas, jis patikino, kad dėl „Empty Garden (Hey Hey Johnny)“ jį verta turėti. 1982 m. lapkritį albumas tapo auksiniu. Po 1982 m. tik „Empty Garden“ ir „Blue Eyes“ buvo atliekamos koncertuose.
Tamišas
Tamišas, Timišas  – upė Rumunijoje ir Serbijoje; Dunojaus kairysis intakas. Prasideda Pietų Karpatuose, susiliejus Brebu, Gradištėjos ir Semeniko upeliams. Teka į šiaurės vakarus sraunia tėkme. Timišoaros apylinkėse pasuka link pietvakarių, toliau teka per Serbiją, Banato regioną. Ten upės tėkmė lėta, vaga sudaro meandras. Įteka į Dunojų ties Pančevu.
Pagrindiniai intakai:
Vidurupyje Tamišas kanalu jungiasi su Bega (Tisos intakas). Dabartinės upės žiotys yra 40 km į pietryčius nuo ankstesnių. Vietoje ankstesnės vagos likęs Karašo kanalas. Pelkėtas sausumos plotas tarp Dunojaus, Tamišo ir Karašo vadinamas Pančevo Ritu. Upė pasižymi smarkiais potvyniais, jų metu užlieja plačius plotus Banate.
Miestai prie Tamišo: Karansebešas, Lugožas (Rumunija), Sečanis, Pančevas (Serbija).
Kryžkalnio koplyčia
Kryžkalnio koplyčia – naujai pastatyta koplyčia, stovinti Kryžkalnyje, Raseinių rajone, ant kalvos didžiausioje Lietuvos kryžkelėje prie autokelių ir. Ji yra memorialo, skirto Lietuvos partizanų atminimui, dalis. Koplyčios statybos darbai užbaigti 2018 m. rudenį, ji visuomenei pristatyta minint Lietuvos kariuomenės dieną.
Koplyčia pastatyta sklype, kurį iš aukotojų surinktomis lėšomis pirko monsinjoras Alfonsas Svarinskas (1925-2014). Statinį vainikuoja 19 m aukščio kryžius, kuris tamsiu paros metu apšviečiamas, kaip ir į koplyčią vedantys laiptai. Greta koplyčios sumontuotos nuožulnios monolitinio betono plokštės, o ant jų pritvirtintos lentelės su iškaltais 1137 Kęstučio apygardos partizanų vardais, pavardėmis bei slapyvardžiais – tiek, kiek kovotojų pavardžių pateikė Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centras. Ant tos pačios kalvos, koplyčios fone, stūkso komunikacijų bokštas. miniatiūra|200px|left|Priekyje – audinys su „Tautiška giesme“, gilumoje – A. Svarinsko skulptūra
Istorija
Iki 1990 m. šioje vietoje stovėjo „Kryžkalnio motina“ – skulptūra, vaizdavusi lietuvę moterį, laikančią ąžuolo šakelę. 1972 m. pastatyta moters skulptūra buvo skirta sovietinei armijai „išvaduotojai“ atminti.