cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eugenijus Nalevaika
Svarbiausios grupinės parodos
2008 – Tarptautinė akvarelės paroda „Baltijos tiltai. Slinktys“, Nacionalinio M. K. Čiurlionio dailės muziejaus Kauno paveikslų galerijoje, (kūrinys apdovanotas bienalės diplomu)
2009 – „Keturios tendencijos – viena tapatybė“, Rzeszow, Lenkijoje
2009 – 2-oji Lietuvos šiuolaikinės dailės kvadrienalė, Lietuvos parodų ir konferencijų centre, Vilniuje
2009 – Lietuvių dailininkų paroda galerijoje „Alex“ Vašingtone ir M.K.Čiurlionio galerijoje Čikagoje, JAV
2009 – 17-ojo tarptautinio meno festivalio „Tomorrow“ paroda Seule, Pietų Korėjoje
2009 – Tarptautinio simpoziumo „4 dimesions“ paroda Mumbajuje, Indijoje
2012 – Tarptautinė akvarelės bienalė „Baltijos tiltai. 2012. Sąsajos“, Paveikslų g﻿﻿﻿alerijoje, Kaune
2014 – respublikinė akvarelės paroda „Avanscena“ Kaune, „Girstučio“ kultūros ir sporto centre; Alytuje, Kultūrų ir komunikacijų centre; Birštone, Kurhauze.
2014 – tarptautinė akvarelės bienalė „Baltijos tiltai. 2014. Rezonansas“, paroda „Ženklas : akvarelė“, galerijoje „Meno forma“, Kaune
2015 – respublikinė akvarelės paroda „Sąskambiai ir atspindžiai“, „Girstučio“ kultūros ir sporto centre, Kaune
2015 – 2-oji Rytų ir vidurio šalių tarptautinė paroda Ningbo, Kinijoje
2015 – tarptautinio projekto „Nemuno spalvos“ paroda Alytaus miesto teatre, Alytuje
2015 – grupinė paroda „Pustelnikas. Paskutinis pasaulio taškas“, skirta M. K. Čiurlionio 140-osioms gimimo metinėms, Nacionalinio M. K. Čiurlionio dailės muziejaus A. K. Jonyno galerijoje, Druskininkuose
2015 – paroda “4E” galerijoje “Babel Arte Contemporaneo”, Murcia, Ispanijoje
2016 – Kauno akvarelininkų paroda „Antraktas“, „Girstučio“ kultūros ir sporto centre, Kaune
2016 – grupės AQUA 12 paroda „Akvarelės tvarumas“, „Girstučio“ kultūros ir sporto centre, Kaune
2016 – tarptautinė akvarelės bienalė „Baltijos tiltai. 2016. Kryptys ir iššūkiai“, Nacionalinio M. K. Čiurlionio dailės muziejaus Kauno paveikslų galerijoje, Kaune
2017 – Kauno dailininkų akvarelės paroda „Diptikas“, galerijoje „Meno forma“, Kaune
2017 – Lietuvos akvarelės paroda „Monologai“, „Girstučio“ kultūros ir sporto centre, Kaune
2017 – tarptautinio projekto „Nemuno spalvos“ paroda Alytaus miesto muziejuje
2018 – 7-oji tarptautinė akvarelės bienalė „Baltijos tiltai. 2018. Iš esmės“, Nacionalinio M. K. Čiurlionio dailės muziejaus Kauno paveikslų galerijoje, Kaune
2018 – tarptautinė Kinijos ir Centrinės bei Rytų Europos šiuolaikinio meno paroda „Similarities and Diversities in Symbiosis / China and CEEC“ Kinijos kultūros centre Sofijoje, Bulgarijoje
2019 – Lietuvos, Latvijos ir Estijos akvarelininkų paroda „Šimtmečių aidas“, Janinos Monkutės-Marks muziejuje, Kėdainiuose
2019 – Kauno menininkų paroda „Laikina | Amžina“ Šv. Petro bažnyčioje, Rygoje, Latvijoje
2020 – virtuali Centrinės ir Rytų Europos šalių akvarelės paroda, Ningbo meno muziejuje, Kinijoje. http://www.nma.org.cn/online/zdo-2020/
2020 – 26-asis tarptautinis Seulo meno festivalis / virtuali paroda https://www.youtube.com/watch
Literatūra
Kauno dailė: realijos en face. Sudarytoja V. Mažrimienė. Kaunas: Nac. M.K.Čiurlionio muziejus, 2011, psl. 216.
Jovaras (Zietela)
Jovaras – kaimas vakarų Baltarusijoje, 10 km į pietus nuo Vezaučiaus.
Istorija
1624 m. priklausė Sapiegoms. XIX a. buvo kaimas ir Tiškevičių dvaras Slanimo apskrities Ragatnos valsčiuje. 1940–1954 m. buvo apylinkės centras.
Paparaciai (1998 filmas)
Paparaciai – 1998 m. sukurta komedija.
Turinys
Pikantiškas įžymybių nuotraukas medžiojantis Mišelis kartą padaro kelis kadrus futbolo rungtynėse, kuriose lankėsi jį dominanti pora. Greta jų į kadrą pateko ir žurnalo viršelyje atsidūrė naktinis sargas Frenkas. Kadangi tuo metu jis privalėjo būti darbe, Frenką atleido ir jis nusprendė keliauti į laikraščio redakciją reikalauti kompensacijos ir susitikti su fotografu, kuriam galėtų įkrėsti į kailį. Redaktorius supažindiną Frenką ir Mišelį, tačiau nuslepia, jog šis ir yra tikrasis atleidimo kaltininkas. Mišelis pasiūlo Frenkui darbą – už nedidelį atlygį jam padėti ir šis sutinka. Po kurio laiko Frenkas vis labiau pasineria į paparacio gyvenimą ir pradeda juo mėgautis, užmiršta savo šeimą ir netrukus ciniškumu pranoksta savo mokytoją, tačiau galiausiai peržengia ribą: padaro ir išplatina Mišelio pažįstamos atlikėjos Sandros nuotraukas, nors šiai tuo metu reikia pagalbos. Po skandalo mergina mėgina nusižudyti ir Frenkas supranta, kad būti paparaciu nėra jo pašaukimas...
Idealūs nepažįstamieji
Idealūs nepažįstamieji – 2016 m. Italijoje sukurtas filmas, laimėjęs David di Donatello geriausios metų juostos apdovanojimą.
Turinys
Septyni seniai pažįstami draugai – trys vedusios poros ir vienas neseniai išsiskyręs vyras – susitinka vakarienės vienų iš jų namuose. Bendraujant jiems kyla mintis, kad jau daug metų pažinodami vienas kitą, jie neturi tarpusavyje jokių paslapčių, o kadangi šiuolaikinio žmogaus visos paslaptys yra jo telefone, sutaria padėti savo aparatus ant stalo ir, kol bus kartu, paviešinti visas įeinančias žinutes bei pokalbius.
Apple Books
Apple Books – elektroninių knygų programėlė, veikianti „iOS“, „macOS“ operacinėse sistemose. „Apple“ ją pristatė 2010 m. sausio 27 d., kartu su „iPad“ išmaniuoju įrenginiu. Nuo 2013 m. prieinama ir „macOS“ operacinėje sistemoje.
Idealūs nepažįstamieji
Turinys
Pradžioje toks žaidimas atrodo smagus, tačiau netrukus pradeda aiškėti, kad paslapčių turi kiekvienas iš jų ir kad jų viešinimas yra labai skausmingas. Nėščia meilužė, slepiama seksualinė orientacija, romanas su draugės vyru, itin atviri susirašinėjimai su socialinių tinklų draugu, kurio niekada nematei – draugams pradeda atrodyti, kad iš tiesų jie visiškai nepažįsta viena kito.
Karela United FC
Karela United Sporting Club, o trumpiau Karela United – Ganos futbolo klubas, žaidžiantis aukščiausioje šalies lygoje. Įsikūręs |. Namų rungtynes žaidžia CAM parko stadionas.
Istorija
Klubas buvo suformuotas 2013 m.
Trilbis
thumb|right|200px|Mergina su trilbiu Trilbis  – minkšta fetrinė vyriška skrybėlė su palyginti siaurais bryliais, kurios viršus turi gilią išilginę įdubą viršuje, o viršaus priekis iš šonų įspaustas (žiūrint iš viršaus viršus atrodo trikampis). Paprastai užpakalinis brylius užlenktas aukštyn. Tradiciškai trilbius gamino iš triušių vilnos fetro, bet dabar juos gamina ir iš kitokių medžiagų. Trilbiai yra minkšti (o, pvz., hombergai daromi iš kieto fetro), jų bryliai yra lankstūs.
Trilbių bryliai siauresni negu fedorų. Fedorų bryliai neužlenkiami į viršų.
Skrybėlės pavadinimas trilby atsirado iš George du Maurier 1894 m. romano Trilby, nes pirmajame spektaklyje Londone, kuriame buvo suvaidinta pjesė pagal šį romaną, herojus dėvėjo tokią skrybėlę.
Trilbiai buvo plačiai paplitę nuo XX a. 3-iojo dešimtmečio. Pradžioje trilbius nešiojo kaip laisvalaikio sportinio stiliaus skrybėles (pvz., einant į arklių lenktynes). Po Antrojo pasaulinio karo trilbiai kaip skrybėlė prie kostiumo ar laisvalaikio aprangos išstūmė kitas skrybėles (homburgus, katiliukus), bet ne plokščiąsias skrybėles.
Trilbiai pasidarė reti mažėjant skrybėlių populiarumui 7-ojo dešimtmečio pradžioje. Trilbiai asocijavosi su džiazo, ska ir soul muzikantais. Trilbius dažnai dėvi žydai ortodoksai, ypač rabinai ir ješivų studentai.
Baretina
thumb|right|200px|Baretina
Baretina  – tradicinė katalonų kepurė, paprastai dėvėta vyrų. Šias maišelio pavidalo kepures paprastai darydavo iš raudonos vilnos, kartais – purpurinės.
Venclovų namai-muziejus
Venclovų namai-muziejus – literatūrinis memorialinis muziejus Lietuvoje, įsikūręs Vilniuje, Pamėnkalnio g. 34. Šiuose namuose gyveno žymūs rašytojai Antanas Venclova ir Tomas Venclova. Taip pat lenkų rašytojas Leopoldas Tyrmandas, lankėsi rusų poetas Josifas Brodskis, daug lietuvių ir kitų tautų rašytojų bei kultūros veikėjų.
Cavalier FC
Cavalier Soccer Club, o trumpiau vadinamas Cavalier SC – profesionalus Jamaikos futbolo klubas, įsikūręs Kingstone.
Venclovų namai-muziejus
Namo istorija
Lenkiškojo modernizmo vilą 1938 metais pastatė Antakalnio karo ligoninės komendantas, buvęs chirurgas, Antoni Kiakszto. Namas buvo pastatytas beveik per metus, o jį statyti ėmėsi inžinierius-architektas Jan Borowski. Šioje viloje nuo 1939 iki 1941 m. kambarį nuomavosi vienas iš žymiausių lenkų rašytojų Leopoldas Tyrmandas, kuris parašė kriminalinį romaną „Piktasis“ – vis dar vieną iš populiariausių knygų Lenkijoje.
Baretina
Panašias kepures dėvėjo ne tik Katalonijoje, bet ir Valensijoje, Ibisoje, Provanse, Korsikoje, Sicilijoje, Sardinijoje, kai kur Portugalijoje ir Balkanuose.
Cavalier FC
Istorija
Klubas įkurtas 1962 m., rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. 1981 m. pirmą kartą tapo Jamaikos čempionais.
Baretina
Katalonijoje ir Ibisoje tokias kepures vyrai dėvėjo iki XIX a., ypač kaimo vietovėse.
Venclovų namai-muziejus
Namo istorija
Ši vila yra pastatyta ant tašytų akmenų atraminės sienos, kuri pritvirtinta prie stataus šlaito, į kurio viršų veda statūs laipteliai. Name yra masyvi medinė laiptinė, terasinės palangės, autentiška koklinė krosnis kuri mena Vilniaus istorijos laikotarpį, kai Vilnius buvo Lenkijos dalis.
Baretina
Dabar baretinos nebėra kasdieninės kepurės, jad užsideda šokdami liaudies šokius arba kaip katalonų tapatybės simbolį. Salvadoras Dali XX a. pirmoje pusėje atgaivino baretinų populiarumą.
Venclovų namai-muziejus
Namo istorija
Jau 1946 m. sovietų valdžia šiame name butą suteikia rašytojui Antanui Venclovai ir jo šeimai. Venclovų šeima gyveno tik pirmame aukšte, antrame aukšte buvo įsikūrusi LTSR partinio veikėjo Felikso Bieliausko šeima.
Cavalier FC
Istorija
1995 m. iškrito iš aukščiausios lygos. Vėliau kurį laiką rungtyniavo Trečioje lygoje (III pakopa). Į stipriausią divizioną grįžo 2012 m.. Nuo 2012–2013 m. sezono rungtyniavo stipriausiame šalies divizione. 2016–2017 m. sezone rungtyniavo Antroje lygoje (II pakopa). Nuo 2017–2018 m. sezono vėl rungtyniavo aukščiausioje lygoje.
Venclovų namai-muziejus
Namo istorija
Šiame bute užaugo ir Venclovų sūnus Tomas Venclova, poetas, vertėjas, literatūros kritikas ir publicistas, Jeilio (JAV) universiteto profesorius emeritas, daugelio Lietuvos ir tarptautinių apdovanojimų laureatas. Vaikystėje jį formavo ne tik turtinga tėvo biblioteka, platus tėvo požiūris į literatūrą, kultūrinė namų aplinka, bet ir bendravimas su seneliu Merkeliu Račkausku. Įvairiose pasaulio leidyklose yra išleista dešimtys T. Venclovos knygų įvairiomis kalbomis.
Cavalier FC
Istorija
2022–2023 m. sezone po 26 turų ekipa buvo antroje vietoje ir pateko į finalinį etapą. Finale dėl čempionų titulo pralaimėjo Mount Pleasant minimaliu rezultatu 1:2.
Venclovų namai-muziejus
Namo istorija
Svarbi ir politinė T. Venclovos veikla. Kai 1976 m. rudenį kūrėsi Lietuvos Helsinkio grupė, T. Venclova kartu su kunigu jėzuitu Karoliu Garucku, fiziku Eitanu Finkelšteinu, poete, buvusia politine kaline Ona Lukauskaite-Poškiene ir buvusiu politiniu kaliniu Viktoru Petkumi buvo tos organizacijos steigėjas ir narys.
Venclovų bute lankėsi nemažai T. Venclovos draugų. 1960–1961 m. čia vyko kai kurie slapto kultūros studijų būrelio užsiėmimai, kuriuose dalyvavo režisierius (dabar maskvietis) K. Ginkas, L. Gutauskas, profesorius fizikas R. Katilius. Bute lankėsi istorijos daktaras J. Tumelis, vienas žymiausių rusų „sidabro amžiaus“ tyrinėtojų literatūrologas N. Kotreliovas, poetas Nobelio premijos laureatas J. Brodskis ir daugelis kitų.
Muziejaus istorija
Muziejaus rinkinys pradėtas formuoti 1973 m. įkūrus Vilniaus rašytojų muziejų. Beveik visus eksponatus muziejui perdavė Antano Venclovos žmona Eliza Venclovienė ir sūnus. Taip pat po Lietuvos nepriklausomybės paskelbimo rinkinį papildė poeto, disidento, Jeilio profesoriaus Tomo Venclovos, Helsinkio grupės, Račkauskų giminės fondai. miniatiūra|A. Venclovos kabinetas 1990 m. Vilniaus rašytojų muziejus buvo likviduotas, o A. Venclovos memorialinis tapo savarankiškas, priklausantis Vilniaus miesto kultūros skyriui. Eksponatai buvo perimti iš Vilniaus rašytojų muziejaus ir 1991 m. butas buvo reorganizuotas į A. Venclovos memorialinį kabinetą, esantį Vilniaus lietuvių kultūros namuose, o juos panaikinus, nuo 1996 m. – Vilniaus etninės veiklos centre. 2004 m. vasarą muziejus persivadino į „Venclovų namais-muziejumi”. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos sprendimu, nuo 2005 m. birželio mėn. Venclovų namai-muziejus kartu su B. Grincevičiūtės memorialiniu butu-muziejumi „Beatričės namai“, V. Krėvės-Mickevičiaus memorialiniu muziejumi ir V. Mykolaičio-Putino memorialiniu butu-muziejumi sujungti į Vilniaus memorialinių muziejų direkciją.
Pagrindinė ekspozicija
Nuo 1996 m. veikia ekspozicija (parengta pagal D. Skrebienės projektą) – visiškai autentiškai atkurtas Antano Venclovos kabinetas, jame palikti visi baldai, asmens daiktai, meno kūriniai ir įvairios detalės, sukuriančios autentišką XX amžiaus intelegentijos buitį ir kasdienybę.
Muziejuje pamatysite dizainerio, baldų kūrėjo Jono Prapuolenio unikalius ir savitus darbus – sekreterą ir staliuką, pirktą iš autoriaus 1954m. Daiktai eksponuojami Antano Venclovos darbo kambaryje. Muziejuje saugomas vienetinis žymaus lietuvių dailininko Stasio Ušinsko kūrinys – stiklinė vaza, kurią dailininkas padovanojo Antanui Venclovai 50-mečio proga. Dar vienas unikalus eksponatas – meno istoriko, dailininko ir poeto Olego Prokofjevo (garsaus rusų kompozitoriaus Sergejaus Prokofjevo sūnaus) 1961 m. tapytas Tomo Venclovos portretas.
Dabartinis muziejus yra orientuotas į kiekvieną amžiaus grupę, kuri domisi Lietuvos istorija ir literatūra. Čia yra sukaupta užsienyje ir Lietuvoje išleistų Tomo Venclovos knygų, archyvinės medžiagos apie pačią Venclovų šeimą.
Halynka (Zelva)
Istorija
Minima nuo XVI a. Lydos apskrityje. XIX a. buvo iždo miestelis Slanimo apskrityje. 1921 m. atiteko Lenkijai, priklausė Senkaimio valsčiui. Vėliau pavadinta kaip Senoji Halynka, bet 2010 m. sugrąžintas Halynkos vardas. 2012 m. pastatyta Šv. Jurgio cerkvė.
Venclovų namai-muziejus
Veiklos kryptys
Muziejus užsiima ir leidyba bei skaitmenizacija, yra išleidęs elektroninę Vidurio ir Rytų Europos poezijos antologiją, nuolat skaitmenizuojamas fotografijų rinkinys, kuriamos virtualios parodos. Edukacijos srityje Venclovų muziejus siekia ugdyti žmonių sąmoningumą žmogaus teisių srityje, kritinį mąstymą, siūlomi net penkių temų edukaciniai užsiėmimai. Muziejus dirba ir su senjorais, rengia edukacines programas Trečiojo amžiaus universitetui.
Staniškės
Staniškės – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Turgelių.
Jorkas (Pensilvanija)
Jorkas  – miestas Jungtinėse Valstijose, pietų Pensilvanijoje, prie Saskuehanos upės; Jorko apygardos centras. Plentai į Baltimorę, Harisburgą, Filadelfiją, Pitsburgą. Mašinų gamybos, tabako, tekstilės pramonė. Veikia koledžas (įsteigtas 1787 m.). Išlikusi XVII a. architektūra – užeiga, sueigų namai, XIX a. turgus.
2010 m. 51,2 % gyventojų buvo baltieji, 28,0 % afroamerikiečiai, 0,6 % indėnai, 1,2 % azijiečiai, 6,3 % mišrios rasės. 28,5 % – lotynoamerikiečiai (nepriklausomai nuo rasės).
Istorija
Jorkas įkurtas 1741 m. ir pavadintas pagal Jorko miestą Anglijoje. 1777–1778 m., JAV Nepriklausomybės karo metu, Jorke buvo įsikūręs laikinasis šalies Kongresas. Miesto teises gavo 1887 m.
Materija (fizika)
Fizikų požiūris į materiją, jos apibrėžimą laikui bėgant keitėsi. Gana ilgai buvo manoma, jog materija yra visuma labai mažų, tačiau visgi išmatuojamų ir suskaičiuojamų elementeriųjų dalelių, pabrėžiant, jog šios dalelės skiriasi nuo elektromagnetinių ir kitokių laukų bei vakuumo, kurie nėra materija. Šiuo metu fizikui sunku pasakyti, kas yra materija, o kas yra kažkas kita, nes net ir vakuumas niekada nebūna iš tiesų „tuščias“: jame esama gravitacinių ir kitokių laukų.
Materijos kaip suskaičiuojamų dalelių visumos apibrėžimas rėmėsi ne vien žiniomis apie atomus ir jų elementariąsias daleles. Šį apibrėžimą taip pat rėmė Max Planck atradimai, rodantys, jog energija taip pat susideda iš nedalomų vienetų, kvantų. Boro postulatai irgi tai gerai patvirtino. Ši teorija, vadinama „korpuskuline“, buvo išvystyta dar 19 amžiuje, James Clerk Maxwell ir Ludwig Boltzmann teoriškai analizuojant idealiąsias dujas. Tarus, jog dujos susideda iš smulkių, kietų, nesusidėvinčių dalelių (apie kurių prigimtį buvo nesigilinama), buvo sukurtos lygtys, gerai paaiškinančios dujų slėgines, šilumines savybes, klampumą, šiluminį laidumą ir difuziją. Buvo atrasti elektronai ir nukleonai (neutronai bei protonai).
Svarbi materijos savybė yra jos neapibrėžtumas ir kintamumas, suprantamas pagal Heraklito posakį neįmanoma antrąkart įbrįsti į tą pačią upę. Elementariųjų dalelių, tokių kaip elektronai, tikslios padėties erdvėje (ir kai kada net skaičiaus) neįmanoma nustatyti ne dėl techninių problemų, o todėl, jog būdami taip pat ir bangos jie šios padėties iš principo neturi. Erwin Schrödinger dargi rašo, jog net tokie fundamentalūs dėsniai kaip masės ar elektros krūvio tvarumas gali būti tik statistiniai ir negalioti pavieniams „bangos dalelės“ objektams.
Materijos sąvoka vis dar prisimenama kalbant apie matematinius ar geometrinius objektus, kuriems ne visada galioja įprastiniai fizikos dėsniai. Pavyzdžiui, šešėlis siena gali judėti greičiau nei juda šešėlį metantis objektas, ir tas greitis gali viršyti šviesos greitį. Taip yra todėl kad „šešėlis“ yra geometrinė ar loginė samprata ir nėra materialus objektas. Metant tokį šešėlį, jokie sistemą sudarantys materialūs objektai (šviesos šaltinis, šešėlį metantis objektas, šviesos fotonai, siena) iš tiesų nejuda didesniu nei šviesos greičiu. Panašiai greičiau nei šviesa gali judėti dviejų susikertančių šviesos spindulių susikirtimo taškas ir kitos nei masės, nei energijos neturinčios abstrakcijos.
Kadlerošilikas
Kadlerošilikas  – upė JAV, Aliaskoje, Šiaurės Nuokalnių regione. Ilgis siekia 104 km, o baseino plotas – 1290 km².
Upė teka iš pietų į šiaurę, įteka į Foggy Island įlanką, priklausančią Boforto jūrai, apie 32 km į rytus nuo Prudhou Bėjaus. Pavadinimą upei suteikė Ernest de Koven Leffingwell – pavadino pagal gretimą Kadlerošiliko pingą – aukščiausią žinomą pingą pasaulyje (jam taip pat buvo suteikęs pavadinimą).
Arta (Graikija)
Arta – miestas vakarų Graikijoje, Epyro periferijoje, prie Arachto upės, įsikūręs kairiajame Arachto krante.
Borų-vitotų kalbos
Kalbos
Priskiriamos šios kalbos:
Arta (Graikija)
Istorija
Miestas turi seną istoriją. Žinomas nuo Antikos laikų. 1449 m. miestą užėmė Osmanų kariuomenė. Nuo to laiko priklausė Turkijai.
Borų-vitotų kalbos
Kalbos
Kai kurie autoriai prie šių kalbų dar priskiria:
Arta (Graikija)
Istorija
1717 m. miestą buvo užvaldę venecijiečiai. O 1797 m. prancūzai. Turkai vėl susigražino miesto kontrolę 1799 m.
2011 m. surašymo duomenimis gyventojų skaičius buvo 43 166 žmonės.
Džeimsono gerbera
Džeimsono gerbera (Gerbera jamesonii) – astrinių (Asteraceae) šeimos gėlių rūšis. Kilusi iš Pietų Afrikos Respublikos, Mpumalangos provincijos.
Stiebas trumpas. Lapai prie stiebo pamato sudaro skrotelę. Graižai dideli, pavieniai, įvairiaspalviai.
Hibridinė Džeimsono gerbera Lietuvoje introdukuota 1970–1972 m. iš čekoslovakiškų sėklų. Auginta gėlininkystės ūkių šiltnamiuose skynimui (1982 m. - 355 tūkst. žiedų).
Šaltiniai
thumb|left|250px|Hibridinės Džeimsono gerberos
Ambrazgiriai
Ambrazgiriai – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 19 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 8 km į pietryčius nuo Lazdynų, prie Alksnupės, Vieškalnių girios pakraštyje.
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Ambrazgirių-Lieplaukių (Valdlindeno) kaimo bendruomenė 1936 m. Pirmąkart minimi 1660 m. Po 1709–1710 m. maro kaimas išliko lietuviškas: 1736 m. Ambrazgiriuose gyveno 3 šeimos, visos lietuvių. 1785 m. Ambrazgiriai buvo karališkųjų valstiečių kaimas su 3 ugniakurais (gyvenamaisiais pastatais), 1821 m. – kaimas su 19 gyventojų. 1854 m. Ambrazgiriuose buvo 5 gyvenamieji namai ir 25 gyventojai. Iki 1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Lazdynų seniūnijai, 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Grumbkaukaičių domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Alksnupėnų valsčiaus kaimas. Tikintieji priklausė Lazdynų evangelikų liuteronų parapijai. 1929 m. Ambrazgiriai sujungti su Lieplaukių kaimu ir Vieškalnių miškų urėdija, jungtinei kaimo bendruomenei suteiktas vokiškas Waldlinden pavadinimas. Naujasis pavadinimas sudarytas pagal abiejų kaimų suvokietintų pavadinimų dalis: „giria” (Wald) ir „liepos” (Linden).
Bažnytinės statistikos duomenimis 1905 m. 41 % kaimo gyventojų sudarė lietuviai.
Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.
TSRS-V5
TSRS-V5  – tarybinis pusstandžio tipo dirižablis.
Aprašymas
1932 m. gegužės mėn. Dolgoprudne veiklą pradėjo specializuota organizacija „Dolgoprudno mokslinė-gamybinė įmonė“, kuri užsiėmė dirižablių projektavimu, statyba ir eksploatacija. Iki to laiko TSRS specialistai buvo sukaupę minkšto tipo dirižablių statybos patirtį. Įmonei buvo skirta užduotis – įsisavinti pusstandžio tipo dirižablių statybos ypatybes.
Šiam tikslui į TSRS buvo pakviestas italų dirižablių inžinierius Umberto Nobilis. 1932 m. gegužę U. Nobilis kartu su grupe italų inžinierių ir darbuotojų atvyko į Dolgoprudną.
1933 m. vasario pabaigoje Tarybų Sąjungos ir italų inžinieriai kartu suprojektavo pirmąjį tarybinį pusstandžio tipo dirižablį. Orlaivis buvo pavadintas „TSRS-V5“.
1933 m. balandžio 27 d. įvyko pirmasis „TSRS-V5“ skrydis, kuris truko 1 val. 15 min. 1933 m. gegužės mėn. buvo atlikti valstybinės komisijos bandymai, po kurių buvo leista orlaivio eksploatacija.
Dirižablis buvo nedidelio tūrio ir buvo skirtas Tarybų Sąjungos specialistų supažindinimui su pusstandžių dirižablių statybos technologija, ekipažų ir antžeminio personalo mokymams.
Iki 1933 m. „TSRS-V5“ atliko daugiau nei 100 skrydžių. Tačiau buvo pastebėta, kad dirižablio apvalkalas buvo prastos kokybės, nes buvo didelis vandenilio nuotėkis. Todėl dirižablis buvo išmontuotas ir saugomas mediniame įmonės elinge. 1934 m. balandžio 10 d., nuo žaibo iškrovos, elinge kilo gaisras, kuriame sudegė bandymams paruoštas dirižablis „TSRS-V7“ ir išmontuoti „TSRS-V4“, „TSRS-V5“.
Ledo ritulys 1920 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Ledo ritulys 1920 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyko pirmą kartą olimpinių žaidynių istorijoje. Iki 1924 m. žiemos sporto šakos vykdytos vasaros olimpiadoje.
Staniškiai
Staniškiai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Alionių I.
Lietuvos futbolo varžybos 1975 m.
Lietuvos futbolo varžybos 1975 m.
Daktaro skrybėlė
thumb|250px|Oulu universiteto technologijos mokslų daktaro skrybėlė. Ji padėta ant dėžės šiai skrybėlėi laikyti. Daktaro skrybėlė (SV doktorshatt, ) – šilkinis cilindras plokščiais bryliais, daktaro (Ph. D.) laipsnį gavusio žmogaus akademinės aprangos dalis Švedijoje ir Suomijoje. Suomijoje technologijos daktarų skrybėlių bryliai riestais aukštyn kraštais. Skrybėlės priekyje yra aukso spalvos metalinė laipsnį suteikusio universiteto ar fakulteto emblema. Skrybėlė įteikiama daktaro laipsnio suteikimo ceremonijoje.
Lietuvos futbolo varžybos 1975 m.
Pirmasis etapas
Iš pradžių pirmenybės vyko dviejose grupėse dviem ratais.
Daktaro skrybėlė
Daktarų skrybėlės paprastai juodos (Švedijoje – visada), bet Suomijoje kai kurių specialybių daktarai gauna spalvotas skrybėles:
Lietuvos futbolo varžybos 1975 m.
II finalas
Kovos dėl likusiųjų vietų:
Daktaro skrybėlė
Daktarų skrybėlės yra rankų darbo, jos daromos pagal būsimo savininko galvos matavimus. Vienos tokios skrybėlės kaina yra apie 500 eurų.
Lietuvos futbolo varžybos 1975 m.
A grupė
„Žalgirio“ zonoje stipriausios komandos buvo Elektronas Vilnius, Pluoštas Kaunas, Baltija Klaipėda ir Atmosfera Panevėžys, „Nemuno“ zonoje – Impulsas Telšiai, Banga Alytus, Pamarys Šilutė ir Utenis Utena.
Daktaro skrybėlė
Daktaro skrybėlė yra dėvima su fraku ar panašia oficialia iškilminga apranga. Paprastai daktarų skrybėlės dėvimos akademinėse ceremonijose – atidarymuose, diplomų įteikimuose, oficialiuose disputuose. Disputuose jų dalyviai skrybėles turi, bet jų neužsideda ant galvų, jos būna padėtos ant stalo, emblemomis į publiką.
Cuadecuc, vampyras
Cuadecuc, vampyras (orig. „Cuadecuc, vampir“) – 1971 m. sukurtas juodai baltas dokumentinis siaubo filmas. Režisierius Pere Portabella juostoje užfiksavo 1969 m. Jesus Franco siaubo filmo „Grafas Drakula“ kūrimo užkulisius bei filmavimo fragmentus. Juostoje nėra žodžių (tik pačioje pabaigoje pasakomos kelios frazės), o visą juostos garsinį foną sudaro triukšmas.
Daktaro skrybėlė
Daktaro skrybėlė yra asmeninė, todėl paprastai kitiems neskolinama. Ji yra viena iš akademinių regalijų. Kitos panašios regalijos yra daktaro kalavijas (kai kuriuose Suomijos fakultetuose), spalvoti daktaro frako atlapai (kai kuriuose fakultetuose), daktaro biblija (teologijos fakultetuose), daktaro žiedas (Švedija).
Cuadecuc, vampyras
Žodis „Cuadecuc“ katalonų kalboje kino žargone reiškia nebaigtą filmuoti juostą.
Daktaro skrybėlė
Daktaro skrybėlė laikoma specialioje dėžėje.
Randzilauščyna
Randzilauščyna – kaimas vakarų Baltarusijoje, 4 km į pietryčius nuo Kazlouščynos. Stovi Šv. Jėzaus Širdies bažnyčia.
Istorija
XIX a. buvo dvaras Slanimo apskrities Kazlouščynos valsčiuje. Kurį laiką gyvavo ir Randzilauščynos valsčius.
Lieplaukiai (Pilkalnio apskritis)
Lieplaukiai – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 20 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 9 km į rytus nuo Lazdynų, prie Alksnupės, Vieškalnių girios pakraštyje.
Istorija
Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.
Gyventojai
* 1933 ir 1939 m. duomenys kartu su Ambrazgiriais ir Vieškalnių miškų urėdija.
Vieškalnių miškų urėdija
Kaimo pietuose, Alksnupės kairiajame krante, stovėjo Vieškalnių miškų urėdijos sodyba (Oberförsterei Weszkallen). 1905 m. joje buvo 5 gyventojai.
Staniuliškis
Staniuliškis – viensėdis Kupiškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Skapiškio.
Zdzitava
Zdzitava – kaimas pietvakarių Baltarusijoje, 25 km į pietryčius nuo Biarozos.
Istorija
XIX a. buvo miestelis Slanimo apskrities Peskų valsčiuje.
Kardica
Kardica – miestas centrinėje Graikijoje, Tesalijos periferijoje, prie Pinėjo upės, įsikūręs Pindo kalnų papėdėje.
Istorija
Viduramžiais miestą užėmė Osmanų kariuomenė. Nuo to laiko priklausė Turkijai. Buvo vadinama Sotira.
Anglų keliautojas William Martin Leake lankėsi gyvenvietėje 1810 m. Jo pastebėjimais čia būta 500–600 namų. Daugiausia apgyvendintas turkų.
Kai prasidėjo Graikijos nepriklausomybės karas, dėl miesto ėjo mūšiai su turkais, bet savo valdžioje turkai išlaikė miestą iki 1881 m., kai prie Graikijos karalystės miestas prijungtas buvo pagal Kostantinopilio sutartį (1881 m).
Graikijos pilietinio karo metu dėl miesto vyko susirėmimai tarp kovojančių pusių. Komunistuojantys elementai 1948 m. gruodžio mėn. užpuolė miestą bei po kovų jį užėmė. Vyriausybės kariuomenei po aršių mūšių pavyko nugalėti partizanus, kurie įkaitais laikė miesto gyventojus.
2011 m. surašymo duomenimis gyventojų skaičius buvo 56 747 žmonės.
Kalpokas
thumb|right|200px|[[kirgizai|Kirgizas su kalpoku]] Kalpokas  – aukšta vyriška kepurė, paprastai iš fetro ar avikailio, būdinga Turkijai, Iranui, Vidurinei Azijai.
Jahneščycai
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir dvaras Slanimo apskrities Kastrovičų valsčiuje.
Mano buvusioji (2005 filmas)
Mano buvusioji – 2005 m. Prancūzijoje sukurta komiška drama. Filmo režisierė ir scenaristė Josiane Balasko filme atlieka vieną pagrindinių vaidmenų.
Turinys
Vieną vakarą rašytojas Tomas, vakarieniaudamas restorane su savo nuolat užimta sužadėtine Ariana, sutinka savo buvusią žmoną Niną, su kuria išsiskyrė prieš 7 metus. Pastaroji netrukus turi gimdyti, tačiau visiškai neturi pinigų bei kur apsistoti, o būsimo vaiko tėvas išvyko uždarbiauti į užsienį. Tomas pasiūlo jai pernakvoti savo namuose, tačiau pamažu Nina įsikuria jo namuose, o reikalus dar labiau komplikuoja jos draugė psichiatrė Mari-Pjer. Po kelių nesusipratimų išyra Tomo ir Arianos sužadėtuvės, o jis vėl įsimyli savo buvusią žmoną. Nepaisant prabudusių abipusių jausmų, gimus dukrai Nina grįžta pas vaiko tėvą, o Tomas judviejų istoriją paverčia knyga, kuri sulaukia didelio pasisekimo...
Borai
Borai (arba miranjai) – indėnų tauta, gyvenanti šiaurės rytų Peru (Loreto departamentas), taip pat aplinkinėse Kolumbijos ir Brazilijos srityse. Jų gyvenamoji erdvė apima Putumajo ir Napo tarpupį, taip pat gyvena prie Kaketos upės. Populiacija – ~2500 žmonių. Borų kalba neaiškios kilmės (bandoma jungti į borų-vitotų šeimą). Didelė dalis dabar kalba tik ispaniškai arba portugališkai. Išlikę tradicinės tikybos bruožų, nors dauguma formaliai krikščionys. Verčiasi kapline-lydimine žemdirbyste (augina manijokus, bananus, kukurūzus, pupas, kakavmedžius, kokainmedžius, tabaką, batatus), žvejyba (daugiausia bučiais), medžiokle, rankiojimu. Pardavimui kerta medieną, renka kaučiuką, laukinių žvėrių kailius.
Įprastinę borų gyvenvietę sudaro vienas (rečiau keli) didysis bendruomeninis namas (maloka). Jame gyvena pagal tėvo giminę priklausanti didžioji šeima. Dabar malokose paprastai gyvena vado šeima, o kiti įsikuria aplink namuose ant polių arba kreoliniuose būstuose.
Santuoka patrilokalinė, yra atidirbimo už nuotaką paprotys. Malokose vyksta giminės susirinkimai, šventės, vykdomos apeigos. Tikybai būdingas šamanizmas, tarp dvasių-sergėtojų svarbiausia laikomas jaguaras. Nuo XIX a. pab., kai borus pradėjo veikti europiečių įtaka, visuomeninė sankloda ėmė irti.
Kisamas
Kisamas – miestas pietų Graikijoje, Kretos periferijoje. Vakarinėje Kretos salos dalyje, prie Kretos jūros. Atstumas iki Chanijos 40 km.
Istorija
Miestas turi seną istoriją. Žinomas nuo Antikos laikų. Senasis Kisamas buvo kitoje vietoje. Dabartinis miestas yra netoli senosios gyvenvietės.
Viduramžiais Kretos salą ir miestą valdė venecijiečiai, o vėliau užvaldė turkai Osmanai.
Graikijos pilietinio karo metu Kreta tapo nepriklausoma valda, o galiausiai (1908 m.) prisijungė prie Graikijos karalystės.
2011 m. surašymo duomenimis Kisamo mieste gyventojų skaičius buvo 10 790 žmonės.
Juozas Bičkūnas
Juozas Bičkūnas (1917 m. gegužės 27 d. Steigviliuose, Pakruojo raj. – 2013 m. birželio 23 d. Panevėžyje) – Lietuvos kariuomenės karininkas, tremtinys, politinis kalinys.
Biografija
1944 m. buvo LLA Darbėnų kuopos 2 būrio vadas. Po tremties grįžęs į Lietuva dirbo mokytoju. Buvo atkurtos LLA sąjungos narys. Mirė 2013 m. birželio 24 d., palaidotas Panevėžio kapinėse.
Diana Mačiūtė
Diana Mačiūtė (g. 1980 m. rugsėjo 11 d. Klaipėda) – kiokušin karate sportininkė ir trenerė.
Pasiekimai
Daugkartinė Lietuvos kata rungties (technikos demonstravimo) ir kumite rungties (kovų) čempionė.
Europos kata rungties (technikos demonstravimo) ir kumite rungties (kovų) čempionė.
Iškovojo du kelialapius į 2010 m. Europos kiokušin čempionatą – atstovaus Lietuvą ir Klaipėdą kata ir kumite rungtyse. Tai geriausias pasiekimas visoje Klaipėdos karate kyokushin istorijoje, kuomet vienas asmuo iškovoja du kelialapius į Europos čempionatą.
2013 m. Pasaulio Kyokushin Karate Čempionate iškovojo bronzos medalį.
2017 m. Europos čempionate iškovojo du bronzos medalius Kata ir Kumite rungtyje.
Veikla
Klaipėdos kiokušin karate sporto klubo "Okinava" prezidentė.
Great Olympics FC
Istorija
Klubas buvo suformuotas 1954 m.
Platanijas (miestas)
Platanijas – miestelis pietų Graikijoje, Kretos periferijoje. Vakarinėje Kretos salos dalyje, prie Kretos jūros. Įeina į to paties pavadinimo bendruomenę (dimą).
Istorija
Viduramžiais Kretos salą ir miestą valdė venecijiečiai, o vėliau užvaldė turkai Osmanai.
Graikijos pilietinio karo metu Kreta tapo nepriklausoma valda, o galiausiai (1908 m.) prisijungė prie Graikijos karalystės.
2011 m. surašymo duomenimis Kisamoso mieste gyventojų skaičius buvo 979 žmonės.
Čekoslovakijos vyrų ledo ritulio rinktinė
Čekoslovakijos vyrų ledo ritulio rinktinė – nacionalinė komanda, atstovavusi Čekoslovakijai tarptautinėse ledo ritulio varžybose.
Drestas IV
Drestas IV – piktų karalius, valdęs nuo 522 iki 531.
Biografija
Drestas buvo vienas iš Giromo sūnų. Pasak „Piktų kronikos“, Drestas IV buvo Dresto III bendravaldis. Jo valdymo laikotarpis skirtinguose istoriniuose šaltiniuose skiriasi nuo vienerių iki penkiolikos metų.
Du Dresto IV broliai Gartnartas I ir Keiltramas tapo Piktų karalystės sosto įpėdiniais. Jo sesuo ištekėjo už Gvinedo karaliaus Mailguno.
Lietuvos ir Mauritanijos santykiai
Lietuvos ir Mauritanijos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos ir Mauritanijos.
Nepriklausomybę pripažino 1991 m. spalio 22 d., jau Lietuvai tapus Jungtinių Tautų Organizacijos nare. Diplomatiniai santykiai užmegzti 1992 m. rugsėjo 11 d.
Mauritanija yra akreditavusi ambasadorių Lietuvai (reziduoja Vokietijoje). Klaipėdoje veikia Mauritanijos Islamo Respublikos garbės konsulatas, Nuadibu – Lietuvos garbės konsulatas.
Pirmieji kontaktai
Mauritanija nepriklausomybę paskelbė 1960 m., tačiau nėra žinių apie kokius nors kontaktus tarp Lietuvos ir Mauritanijos iki 1991 metų.
Santykiai po 1991 m.
Mauritanija Lietuvos nepriklausomybę pripažino 1991 m. spalio 22 d., o diplomatiniai santykiai užmegzti 1992 m. rugsėjo 11 d. Tais pačiais metais Mauritanija Lietuvai akreditavo savo ambasadorių (rezidavo Rusijoje; vėlesni ambasadoriai rezidavo Vokietijoje).
2006 m. kovo 22-23 d. Mauritanijos sostinėje Nuakšote ir didžiausiame šalies uoste Nuadibu mieste viešėjo Lietuvos užsienio reikalų ministerijos ir Žuvininkystės departamento delegacija, kur susitiko su Mauritanijos užsienio reikalų, sveikatos, kaimo vystymo ir aplinkosaugos ministrais bei Žvejybos ministerijos generaliniu sekretoriumi. Susitikimų metu buvo aptartas dvišalio bendradarbiavimo perspektyvos. Taip pat įvyko susitikimas su Nuadibu regiono gubernatoriumi ir miesto meru. Dar iki vizito Nuadibu buvo įsteigta ir sėkmingai veikė bendra Lietuvos ir Mauritanijos kapitalo įmonė „Mauribalt“, o ekonominėje zonoje žvejojančiuose laivuose dirbo apie 800 Lietuvos žvejų.
Pirmasis aukšto Mauritanijos pareigūno vizitas Lietuvoje įvyko 2012 m. Tų metų birželio 26–28 dienomis Lietuvoje lankėsi Mauritanijos užsienio reikalų ministras Hamadi Uld Baba Uld Hamadis, kur susitiko su Lietuvos užsienio reikalų ministru Audroniumi Ažubaliu, susitikimo metu aptariant dvišalio bendradarbiavimo stiprinimo galimybes, ekonomikos ryšių plėtrą ir partnerystę tarptautinėse organizacijose. Taip pat įvyko susitikimas su Lietuvos žemės ūkio bei ūkio ministrais Kaziu Starkevičiumi ir Rimantu Žyliumi, Lietuvos Seimo delegacijos Frankofonijos parlamentinėje asamblėjoje pirmininku Vidmantu Žiemeliu, Mauritanijos užsienio reikalų ministras taip pat apsilankė Vilniaus universiteto Orientalistikos centre. Rugsėjo 4 dieną parafuotas Lietuvos ir Mauritanijos susitarimas dėl investicijų skatinimo ir abipusės apsaugos, o rugsėjo 27 d. – ir pasirašytas, Lietuvos užsienio reikalų ministrui Audroniui Ažubaliui Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos 67-osios sesijos paraštėse Niujorke (JAV) susitikus su Mauritanijos užsienio reikalų ministru Hamadžiu Uld Baba Uld Hamadžiu.
2013 m. Lietuvos garbės konsulu Mauritanijoje („verslo sostine“ tituluojamame Nuadibu mieste) paskirtas Mohamedas Hdžuras.
Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
2003 m. sausio 30 d. URM buvo eksponuojama trijų lietuvių ir lenko Didžiojo tūkstantmečio taikos žygio dviračiais aplink pasaulį fotografijų paroda „Taikos spalvos: Amerika, Afrika, Europa, Azija“ su nuotraukomis iš Mauritanijos.
2006 m. Lietuva įgyvendino pirmąjį vystomojo bendradarbiavimo projektą Mauritanijoje – pirmąjį Afrikos žemyne.
2007 m. Mauritanijoje apsilankė lietuvių kelionių žurnalistai Martynas Starkus ir Vytaras Radzevičius ir įspūdžius nufilmavo „Starkaus ir Radzevičiaus kelionės“ dokumentikos Pirmajame sezone pavadinimu „Afrika.lt“.
Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Mauritanijos siekė 966,2 tūkst. eurų. 2017 ir 2018 m. iš Mauritanijos importuotų prekių nebuvo.
Ambasadoriai Mauritanijai
Lietuva nėra akreditavusi ambasadoriaus Mauritanijai.
Lietuvos futbolo varžybos 1974 m.
Lietuvos futbolo varžybos 1974 m.
Pirmasis etapas
Iš pradžių pirmenybės vyko dviejose grupėse dviem ratais.
Stankai (Nemenčinė)
Stankai – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Nemenčinės, prie kelio. Į šiaurę nuo kaimo veikia fermų kompleksas.
Mirnaja (Slanimas)
Mirnaja – kaimas vakarų Baltarusijoje, 1 km į šiaurės rytus nuo Novadzeviatkavičų.
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Slanimo apskrities Marynės valsčiaus centras. Iki 1964 m. vadinosi Trybuškės.
Kvapusis citrinmedis
Kvapusis citrinmedis (Citrus × junos) – rūtinių (Rutaceae) šeimos citrinmedžių (Citrus) genties augalų rūšis. Dar žinomas pagal japonišką pavadinimą juzu.
Manoma, kad išvestas Kinijoje sukryžminus rytinį citrinmedį ir mandariną. Vėliau paplito Korėjoje, o maždaug X a. pasiekė Japoniją.
Išvaizda
Kvapusis citrinmedis yra iki 5 m aukščio visžalis medis su nedideliais tamsiai žaliais lapais. Žydi baltais ir kvapniais žiedais.
Vaisiai apie 4–7 cm skersmens, šiek tiek suploti. Nokdami keičia spalvą iš žalios į geltoną. Žievė nelygi, stora, turinti daug eterinių aliejų, kvapni. Minkštimo gan nedaug, jame daug sėklų. Minkštimas sultingas, rūgštus, turi kartumo.
Naudojimas
Vaisiai populiarūs tradicinėse japonų ir korėjiečių virtuvėse. Jų tarkuota žievė ir sultys mažais kiekiais naudojami padažuose, gėrimuose (tiek gaiviuosiuose, tiek alkoholiniuose), desertuose, acto gamyboje.
Lietuvos Karo aviacijos Aštuntoji eskadrilė
Lietuvos karo aviacijos Aštuntoji eskadrilė (1938-1940 m.) buvo viena iš devynių tarpukariu suformuotų Lietuvos karo aviacijos eskadrilių, specializuota žvalgybinė eskadrilė, įėjusi į I grupės sudėtį.
Veiklos istorija
Eskadrilė buvo suformuota 1938 m. balandžio 1 dieną.
Bazė
Eskadrilė bazavosi Pajuosčio aerodrome, prie Panevėžio.
Ginkluotė ir įranga
miniatiūra|ANBO-IV Eskadrilė buvo ginkluota lėktuvais ANBO- IV. Šie lėktuvai buvo pirmosios ANBO-IV (L) serijos, anksčiau naudoti Šeštojoje eskadrilėje.
Personalas
Eskadrilės vadu visą jos egzistavimo laikotarpį buvo kapitonas (nuo 1938 m. birželio 13 d. - majoras) Petras Lapienis, kartu ėjęs ir Pajuosčio aviacijos įgulos viršininko pareigas.
Likvidavimas
Eskadrilė buvo išformuota 1940 m., rugpjūčio 30 d., okupacinei valdžiai Lietuvos liaudies kariuomenę reorganizuojant į DVRA 29-ąjį Šaulių teritorinį korpusą. Rugsėjo 7 d. Lietuvos Karo aviacija iš dalies buvo reorganizuota į šio korpuso aviacijos dalinį - Tautinę eskadrilę, iš dalies - panaikinta. Eskadrilės vadas 1940 m. spalio 26 d. buvo perkeltas į Kauną dirbti Karo aviacijos likvidacinėje komisijoje, o gruodžio 20 d. išleistas į atsargą.
Aštuntosios eskadrilės lėktuvai nebuvo perkelti į Tautinę eskadrilę ir buvo naudojami kaip atsarginių dalių šaltiniai arba buvo panaudoti kaip pratybų taikiniai.
Aigialėja
Aigialėja – savivaldybė Graikijoje, Vakarų Graikijos periferijoje, šiaurinėje Peloponeso dalyje.
Istorija
Viduramžiais šias teritorijas užėmė Osmanų kariuomenė.
Kai prasidėjo Graikijos nepriklausomybės karas, dėl šalies nepriklausomybės vyko mūšiai su turkais. Galiausiai pavyko išstumti turkus iš krašto (1821 m). Nuo tų laikų priklausė Graikijai.
2011 m. surašymo duomenimis gyventojų skaičius šioje bendruomenėje buvo 49 872 žmonės.
Savivaldybė
Ši savivaldybė suformuota 2011 m., po savivaldybių reformos, kai buvo sujungtos šešios buvusios savivaldybės.
Pendikspor
Pendikspor – Turkijos futbolo klubas iš Pendiko.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1950 m. Žaidė žemesniuose divizionuose. 1997–1998 m. tapo Antros lygos nugalėtojais.
2021–2022 m. rungtyniavo Antroje lygoje (III pakopa) ir Baltojoje grupėje tapo nugalėtojais.
Redvulfas
Redvulfas (, m. 844 m.) – Nortumbrijos karalius (844 m.), galimas Osberto ir Elos I giminaitis.
Biografija
thumb|left|Redvulfo monetos Redvulfui pavyko kurį tai laiką užgrobti valdžią Nortumbrijoje, 844 metais nuvertus Etelredą II. Nuo jo trumpo valdymo išliko net keliolika monetų. Tačiau netrukus jis buvo nužudytas mūšyje su vikingais.
Aduana Stars FC
Istorija
Klubas buvo suformuotas 1985 m.
Stankai
thumb|left|240px|Senovinė daržinė thumb|left|240px|Laukai aptverti medinėmis tvoromis
Svefbertas
thumb|right|Eseksas Svefbertas  – Esekso karalius (715–738 m.). Svechardo sūnus, Svefbertas tapo Esekso karaliumi ir Selredo bendravaldžiu. 738 metais jis mirė.
Kinijos futbolo varžybos 2017 m.
Kinijos futbolo varžybos 2017 m.
Dalyviai
<...>
Komandų rikiuotė
Legenda:
Pateko į 2018 m. AFC čempionų lygą (nuo grupių etapo)
Pateko į 2018 m. AFC čempionų lygą (nuo atkrintamųjų)
Iškrito į 2018 m. China League One
Arikarai
Arikarai (Arikara, Arikaree, Ree) – indėnų tauta, priklausanti kadų tautoms, gyvenanti Jungtinių Amerikos Valstijų šiaurėje, Šiaurės Dakotoje, Fort Bertoldo indėnų rezervacijoje prie Misūrio upės. Populiacija – 700–800 žmonių. Gimtoji arikarų kalba (kadų kalbų šeima) dabar nunykusi, dauguma kalba angliškai. Išpažįsta krikščionybę (protestantai), priklauso Indėnų Bažnyčiai.
Manoma, kad arikarų vardas reiškia „ragai“ ir kilo nuo šių indėnų papročio nešioti ant galvos, plaukuose įveltus kaulus.
thumb|left|240px|Arikarų gyvenamoji vieta prieš Amerikos kolonizaciją Arikarų protėviai gyveno dabartinės Nebraskos ir Kanzaso rytuose. Kartu su giminingais pauniais ir vičitais persikėlė į šiaurę, Misūrio vidurupio baseiną. Vėliau dėl sausros ir apačių antpuolių arikarai atsiskyrė nuo paunių ir patraukė į rytus pagal Misūrį. Kartu su mandanais ir hidatsais atrėmė dakotų antpuolį. XVIII a. pab. arikarų populiacija galėjo būti 3000–4000 žmonių. Arikarų tradicinė kultūra būdinga Didžiųjų lygumų indėnams. Vertėsi kapline-lydimine žemdirbyste, raitąja bizonų medžiokle, rankiojimu, žvejyba upėse. Be įprastinių bizonų medžioklės būdų taikė ir savitą – bizonams brendant per upes, arikarai juos apsupdavo apskritomis valtimis. Iš šajenų ir dakotų mainais už kukurūzus, tabaką, arklius, mulus gaudavo ginklų, kirvių, katilų ir kt.
Arikarų gyvenvietės kūrėsi palei upes. Namai iš velėnos, išsidėstę aplink apeiginę aikštę. Matrilinijinės giminės jungėsi į dvi „puses“. XIX a. pr. sudarė 3 vietines bendrijas. Arikarų bendruomenę valdė senolių taryba, sušaukiama šventikų („šventųjų mazgų sergėtojų“). Karinės bendrijos (didžiausia – Pergalingojo šokio) sutvarkytos pagal amžių skirtumą. Tradicinei tikybai būdingas šamanizmas, tikėjimas dvasiomis–sergėtojomis, „šventaisiais mazgais“ (senovinių migracijų metu surinktų daiktų ryšuliais).
Dabartiniai arikarai išlaikę dalinę savivaldą. Verčiasi gyvulininkyste, fermeriniu ūkiu, smulkia pramone, samdomaisiais darbais.
Stankaičiai
Stankaičiai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 3,5 km į rytus nuo Vilkyčių, tarp Veiviržo ir Aisės.
Aigijus
Aigijus – miestas Graikijoje, Vakarų Graikijos periferijoje, šiaurinėje Peloponeso dalyje.
Istorija
Viduramžiais miestą užėmė Osmanų kariuomenė. Kai prasidėjo Graikijos nepriklausomybės karas, dėl miesto vyko mūšiai su turkais, ir kovotojams už laisvę pavyko išstumti turkus iš krašto (1821 m). Nuo tada priklauso Graikijai.
2011 m. surašymo duomenimis gyventojų skaičius buvo 26 523 žmonės.
Giuseppe Francescato
Džuzepė Frančeskatas (, 1922 m. rugsėjo 19 d. Udinė, Italijos karalystė – 2001 m. rugpjūčio 7 d. Udinė, Italija) – italų kalbininkas, vienas iš pirmaujančių friulų kalbos specialistų.
Biografija
1945 m., apgynęs kalbotyros darbą, baigė Padujos universiteto Literatūros ir filosofijos fakultetą, mokslinis vadovas – K. Taljavinis. Po universiteto baigimo dirbo Udinės vidurinėse mokyklose. Vėliau studijavo Indianos universitete (JAV), 1952 m. apgynė magistro laipsnį. Studijavo Kopenhagos (1953–1954), Insbruko (1955) universitetuose. Perudžos universitete dėstė italų kalbą užsieniečiams. 1960 m. išvyko į Nyderlandus, Leideno ir Utrechto universitetuose dirbo italų kalbos asistentu, 1962 m. Amsterdamo universitete, kaip E. Morpurgo įpėdinis, pradėjo dirbti Italų kalbos ir literatūros katedroje. 1973 m. laimėjo konkursą dirbti universitete Italijoje ir dėstė italų dialektologiją, o vėliau Triesto universiteto Literatūros ir filosofijos fakultete – bendrąją kalbotyrą.
Dž. Frančeskato moksliniai interesai buvo labai įvairūs – nuo istorinės iki teorinės kalbotyros, nuo dialektologijos iki psicholingvistikos ir sociolingvistikos. Dž. Frančeskato ankstyvuosiuose tyrimuose daugiausia dėmesio skiriama friulų kalbai, tyrimų rezultatai išsamiai pristatyti darbe „Dialettologia friulana“ („Friulų dialektologija“). Nuo aštuntojo dešimtmečio telkėsi į psicholingvistines ir sociolingvistines daugiakalbystės problemas, nagrinėjo friulų ir vokietakalbių Timau bendruomenių kalbinę padėtį.
Oleksijus Ščebetunas
Oleksijus Ščebetunas (g. 1997 m. birželio 2 d.) – futbolininkas iš Ukrainos, puolėjas.
Karjera
Gimė Zaporožėje. Atstovavo Zaporožės „Metalurgo“ jaunimo ekipoms. Žaidė įvairiuose Ukrainos klubuose.
Vėliau persikėlė į Kijevo „Dinamo“. Buvo išnuomotas Kamjanskės „Stal“ klubui.
2018 m. rungtyniavo Minsko Luč. Tų pačių metų vasarą grįžo į gimtąjį miestą ir atstovavo Metalurgui.