cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kurka
Istoriografija
Vladimiras Toporovas šias Kurkai skirtas apeigas lygina su latvių javų dievybės Jumio varymo iš lauko papročiu, teigia, kad Kurka yra derlingumo dvasia, kuri gali pakenkti grūdams, o žmogui su ja tinkamai bendraujant – pagausinti derlių. Kiti šaltiniai nurodo, kad Kurka buvo garbinama ten, kur prie vandens stovėjo akmuo. Ten būdavęs aukuras, prie jo – Kurkos stabas. Prūsai aukodavo pirmuosius pavasario vaisius, pirmą pagautą žuvį. Matas Pretorijus Kurką vadina Curcho ir kildina iš žodžio gerklė. Kazimieras Būga vardą Kurka siejo su lietuvišku žodžiu krūmas. Jis mėgino Kurką kildinti iš slavų kъrčь, rusų корч, lenkų karcz „krūmas, kelmas“. Aleksandras Briukneris su prūsų Kurku sieja M. Strijkovskio paminėtąją Krūminę Pradžių varpų ir latvių „laukų ir javų“ dievą Ceruoklį. Jo primenama, kad paminėtieji lietuvių ir latvių dievavardžiai yra susiję su krūmu: „ceroklis – krūminis dantis, kruminas – taip pat“. Šiam semantiniam laukui turbūt skirtina ir keras, keroti, latvių cers „krūmas, keras“, cerot „keroti“, cerains „kerotas, išsikerojęs, kuplus“.
Su žemaičiais ribojęsi skalviai šiam dievui taip aukodavę: ant išskobtos lentos sudėdavo grūdus ar žuvis ir ant jų atlikdavo midaus, pieno ar alaus libacijas, o paskui viską sudegindavo savo dievams.
Lakenua
thumb|right|250px|Lakenua
Lakenua - bandšunis, sargšunis, kilęs iš Belgijos. Patino aukštis ties gogu 62 cm, kalės - 58 cm. Gali būti ne daugiau kaip 2 cm žemesnis ar ne daugiau kaip 4 cm aukštesnis. Belgų aviganių lakenua kailis suteikia šiam aviganiui unikalią išvaizdą. Lakenua plaukai šiurkštūs, pilkšvos smėlio spalvos, apie nosį ir uodegą tamsesni ruožai. Kūnas tvirtas ir taisyklingų proporcijų. Ausys nedidelės, aukštai ant galvos.
Priežiūra
Šį šiurkščiaplaukį šunį maždaug du kartus per metus (nelygu kailis) reikia apkirpti. Negalima nukirpti šuns plikai, nes kailis bus sugadintas keleriems metams. Šunį būtina ne tik kartais apkirpti, bet ir šukuoti retomis šukomis. Pakankamai mankštinamas lakenua mielai gyvena būdoje, jei jam nestinga šeimininko dėmesio.
Charakteris
Ištvermingas, drąsus, sargus, gyvus, prieraišus, tvirto būdo šuo.
Dresūra
Lakenua auklėti nesunku. Šie šunys geriausiai tinka santūriems, stiprios valios, pasitikintiems savimi žmonėms. Lakenua itin nuovokūs ir mėgsta mokytis naujų dalykų. Šiems šunims netinka ilgos, vienodos treniruotės.
Elgesys su kitais gyvūnais ir žmonėmis
Paprastai su vaikais lakenua sutaria, bet kitiems šunims per didelio palankumo nejaučia. Su katėmis ir kitai kambariniais gyvunėliais sugyvena, jei buvo tinkamai išauklėtas.
Mankšta
Lakenua turi daug mankštintis. Jį būtina kiekvieną dieną ilgai vedžioti, leisti bėgioti, treniruoti.
Vilniaus Gedimino technikos universitetas
miniatiūra|VILNIUS TECH kvartalas [[Saulėtekis_(Vilnius)|Saulėtėkyje]] miniatiūra | VILNIUS TECH rektorius Romualdas Kliukas miniatiūra|VILNIUS TECH Saulėtekio rūmai miniatiūra|Rugsėjo pirmosios šventė thumb|VILNIUS TECH biblioteka thumb|VILNIUS TECH Mechanikos fakultetas thumb|VILNIUS TECH Elektronikos fakultetas thumb|VILNIUS TECH Aplinkos inžinerijos fakultetas thumb|VILNIUS TECH Architektūros fakultetas thumb|VILNIUS TECH Civilinės inžinerijos mokslo centras miniatiūra|VILNIUS TECH bendrabučiai
Vilniaus Gedimino technikos universitetas (VILNIUS TECH) – technologijos mokslų universitetas Vilniuje.
75% studijų programų sudaro technologijos mokslai. Likusios kryptys – fiziniai, socialiniai, humanitariniai mokslai ir menai.
30 bakalauro ir magistrantūros programų dėstoma angliškai. Pagal mainus arba pilnoms studijoms kasmet atvyksta apie 700 užsienio studentų.
Kasmet organizuoja virš 30 nacionalinių bei tarptautinių mokslinių konferencijų, leidžia virš 20 mokslinių žurnalų. 12 jų leidžiami bendradarbiaujant su žinoma leidykla „Taylor&Francis“.
Pirmasis Lietuvos universitetas pradėjęs nuotoliniu būdu mokyti inžinerinių specialybių.
Prioritetinės mokslinių tyrimų kryptys: darnioji statyba, aplinkos ir energijos technologijos, darnusis transportas, mechatronika, informacinės ir komunikacinės technologijos, technologijų vadyba ir ekonomika, fundamentiniai medžiagų ir procesų tyrimai.
Istorija
1960 m. liepos 1 d. KPI Vilniaus skyrius buvo perorganizuotas į KPI Vilniaus vakarinį fakultetą. Aleksandras Čyras tapo fakulteto dekanu. Fakultete buvo Statybos, Elektrotechnikos ir Taikomosios mechanikos katedros. Jame mokėsi apie 500 studentų.
1961 m. liepos 6 d. KPI Vilniaus vakarinis fakultetas buvo perorganizuotas į KPI Vilniaus filialą su dviem skyriais: dieniniu ir vakariniu. A. Čyras tapo KPI Vilniaus filialo prorektoriumi. Studentų skaičius nuolat augo, atsirado vis daugiau specialybių. Filiale buvo įsteigi 2 fakultetai: Prietaisų gamybos ir Mechaninės technologijos. 1962 m. KPI Vilniaus filialas išleido pirmąją inžinierių laidą – 78 specialistus. Tais pačiais metais buvo įsteigta Mokslinė taryba. Šios tarybos 1962 m. gruodžio 18 d. posėdyje nutarta projektuoti naujus KPI Vilniaus filialo rūmus.
1964 m. rugsėjo 1 d. pradėjo veikti KPI Vilniaus filialo Statybos ekonomikos fakultetas. 1968 m. rugsėjo 1 d. įsteigtas KPI Vilniaus filialo Miestų statybos fakultetas.
1969 m. rugpjūčio 1 d. KPI Vilniaus filialas buvo pertvarkytas į Vilniaus inžinerinį statybos institutą (VISI). Taip Vilniuje atsirado savarankiška aukštoji technikos mokykla. Jos pirmuoju rektoriumi buvo paskirtas prof. Aleksandras Čyras. Tuo metu veikė 26 katedros, o jose dirbo 290 dėstytojų, studijavo 3451 studentas.
1971 m. rugsėjo 1 d. pradėjo veiklą VISI Architektūros fakultetas. Po ketverių metų, 1975 m. rugsėjo 1 d., pradėjo veikti Statybos ekonomikos fakultetas. 1987 m. įsteigtas Komunalinio ūkio fakultetas.
1990 m. vasario 7 d. įvyko VISI rektoriaus rinkimai. Juo išrinktas prof. habil. dr. Edmundas Kazimieras Zavadskas. Tų pačių metų spalio 31 d. Lietuvos Respublikos Aukščiausios Tarybos Prezidiumo nutarimu Vilniaus inžinerinis statybos institutas tapo Vilniaus technikos universitetu (VTU).
1991 m. kovo 20 d. buvo priimtas VTU statutas. 1992 m. liepos 2 d. VTU Statutą patvirtino Lietuvos Respublikos Aukščiausioji Taryba. Pertvarkius VISI į Technikos universitetą, buvo pertvarkomi mokymo planai ir programos, kuriamos naujos specialybės ir specializacijos pagal vakarietišką studijų modelį. Veikė Architektūros, Statybos, Inžinerinių komunikacijų, Mechanikos ir Elektronikos fakultetai.
1993 m. įkurtas Aviacijos institutas ir pradėti rengti aviacijos inžinieriai, lakūnai, skrydžių valdymo specialistai. Įkurti du nauji fakultetai: Verslo vadybos ir Fundamentinių mokslų. 1994 m. įkurtas Transporto inžinerijos fakultetas.
1996 m. rugpjūčio 22 d. LR Vyriausybė nutarė suteikti Vilniaus technikos universitetui Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino vardą ir toliau vadinti Vilniaus Gedimino technikos universitetu.
2002 m. birželio 20 d. VGTU rektoriumi Senatas išrinko prof. habil. dr. Romualdą Ginevičių.
2006 m. rugsėjo 28 d. Vilniaus Gedimino technikos universitetas atšventė 50-ies metų jubiliejų.
2010 m. lapkričio 6-ąją įvyko pirmasis VISI–VGTU absolventų kongresas, kurio metu susitiko visų kartų Universiteto absolventai.
2011 m. kovo 15 d. LR Seimas patvirtino naująjį VGTU statutą. VGTU pertvarkytas iš valstybės biudžetinės įstaigos į viešąją įstaigą. 2011 m. rugsėjo 8 d. VGTU taryba rektoriumi išrinko prof. doc. dr. Alfonsą Daniūną.
2015 m. gruodžio 3 d. atidarytas VGTU Kūrybiškumo ir inovacijų centras "Linkmenų fabrikas". 2016 m. gegužės 28 d. universitetas šventė 60-ies metų jubiliejų, surengtas antrasis VGTU alumni kongresas. 2016 m. birželio 7 d. A.Daniūnas perrinktas rektoriumi antrai kadencijai.
2021 m. spalio 20 d. universiteto Senatas rektoriumi išrinko prof. dr. Romualdą Kliuką. 2021 m. spalio 28 d. Senatas patvirtino R. Kliuko komandą. R. Kliukas su komanda pradėjo dirbti 2021 m. lapkričio 3 d.
Vadovybė
Universiteto pagrindiniai valdymo organai: rektoratas, senatas ir taryba.
Studentų veiklos
VILNIUS TECH savo studentams siūlo keletą užsiėmimų, tarp kurių – choras „Gabija“, teatro grupė „Palėpė“ , lietuvių tautinių šokių grupė „Vingis“.
VILNIUS TECH studentų atstovybėje yra 300 savanorių, kurie veikia kaip tarpininkai tarp universiteto administracijos ir studentų bendruomenės. Taip pat tarptautinius ERASMUS studentus aptarnauja Erasmus studentų tinklo VILNIUS TECH skyrius.
Antano Gustaičio aviacijos institutas
Antano Gustaičio aviacijos institutas, pavadintas Lietuvos aviacijos pradininko Antano Gustaičio vardu, įkurtas 1993 metais ir yra patvirtinta mokymo organizacija. Joje mokomi pilotai, skrydžių vadovai, aviacijos inžinieriai ir kiti su aviacija susiję asmenys. Integruota (penkerių metų) orlaivių pilotavimo programa siūloma visiškai anglų kalba.
Aplinkos inžinerijos fakultetas
Aplinkos inžinerijos fakultetas buvo įkurtas 1968 m. Šiuo metu jį sudaro keturios katedros ir keturi mokslinių tyrimų institutai. Fakultete siūlomos 4 bakalauro studijų programos ir 10 magistro studijų programų.
Elektronikos fakultetas
Elektronikos fakulteto istorija siekia 1961 m., tačiau tik 1987 m. jis tapo VILNIUS TECH dalimi. Jis padalintas į penkis skyrius: automatikos, elektrotechnikos, elektroninių sistemų, kompiuterių inžinerijos ir telekomunikacijų inžinerijos. Fakultetas siūlo bakalauro, magistro ir doktorantūros studijų programas.
Kūrybinių industrijų fakultetas
Kūrybinių industrijų fakultetas yra naujausias VILNIUS TECH fakultetas. Be to, kad fakultete yra daug socialinių ir humanitarinių mokslų bendrojo lavinimo paskaitų bei užsienio kalbų mokymo, fakultete yra trys bakalauro ir dvi magistrantūros studijų programos.
Mechanikos fakultetas
Mechanikos fakultetas yra vienas seniausių universitete, įkurtas 1956 m. Fakultetą sudaro trys katedros, vienas institutas ir vienas inovacijų centras. Fakultetas siūlo bakalauro, magistro ir doktorantūros studijų programas.
Transporto inžinerijos fakultetas
Transporto inžinerijos fakultetas įkurtas 1994 m. Jį sudaro trys katedros ir du mokslo padaliniai. Fakultetas siūlo bakalauro, magistro ir doktorantūros studijų programas.
Verslo vadybos fakultetas
1993 metais įkurtame Verslo ir vadybos fakultete šiuo metu yra penkios katedros. Ji siūlo verslo vadybos ir ekonomikos inžinerijos krypčių bakalauro programas anglų kalba. Fakultetas siūlo bakalauro, magistro ir doktorantūros studijų programas.
Geri Halliwell
Geraldine Estelle Horner (mergautinė pavardė Halliwell, g. 1972 m. rugpjūčio 6 d.) – britų dainininkė, dainų autorė, rašytoja, filantropė.
Vienkupris kupranugaris
Vienkupris kupranugaris, arba dromedaras (Camelus dromedarius) – kupranugarinių (Camelidae) šeimos porakanopis žinduolis. Nuo dvikuprių kupranugarių skiriasi tuo, jog turi vieną kuprą. Plačiai paplitęs kaip naminis gyvūnas, laisvėje išnykęs.
Geri Halliwell
Geri Halliwell arba Geri Horner (dar žinoma Ginger Spice pravarde) pasaulinę šlovę pelnė 1996 m. dainuodama ir rašydama dainų tekstus legendinėje merginų grupėje Spice Girls. 1998 m. pasitraukusi iš grupės pradėjo sėkmingą solinę karjerą, net keturi Geri singlai yra pasiekę perkamiausių britų singlų topo viršūnę. 2007 m. Geri vėl prisijungė prie grupės. Halliwell, be muzikinės veiklos, yra vedusi įvairius renginius, televizijos laidas, parašiusi knygų vaikams seriją, nusifilmavusi keliuose dokumentiniuose ir pramoginiuose filmuose, dirbo Jungtinių Tautų gerosios valios ambasadore. Savo spalvingą gyvenimą Halliwell aprašė dvejose autobiografinėse knygose „If Only“ ir „Just For The Record“.
Geri yra ištekėjusi už Red Bull Racing Formulės 1 vadovo Christian Horner.
Mročkai (Lomžos apskritis)
Mročkai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Pžitulų valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Petras Steponavičius
Petras Steponavičius (g. 1940 m. birželio 12 d. Mažeikių raj. Ketūnų kaime – m. 2015 m. spalio 19 d. JAV) – lietuvių teatro ir kino aktorius.
Mokėsi Sedos vidurinėje mokykloje, nuo 1953 m. persikėlė gyventi į Panevėžį, kur baigė vakarinę vidurinę mokyklą. 1960 m. baigęs Panevėžio dramos teatro studiją, pradėjo dirbti šiame teatre. J. Miltinio, V. Blėdžio mokinys.
P. Steponavičius sukūrė visą eilę įsimintinų vaidmenų J. Miltinio dramos teatre, Šiaulių ir Vilniaus Jaunimo dramos teatruose, kino filmuose, televizijoje.
Žalsvoji guotenė
Žalsvoji guotenė – guoteninių (Hygrophoraceae) šeimos, guotenių (Hygrophorus) genties grybų rūšis.
Atviros vietos: pievos, ganyklos, pakelės, miškai. Vasara, ruduo. Vaisiakūniai gelsvai žalios spalvos, išblunkantys.
Vaisiakūniai smulkūs. Kepurėlė 1,5–3 (5) cm skersmens, varpeliška, greitai, tampa paplokščia, su gūbreliu, gleivėta, jauna – žalia, subrendusi – žalsvai geltona, oranžiškai geltona su žalsvomis dėmėmis. Lakšteliai kepurėlės spalvos, priaugtiniai. Kotas 3–8×0,3–0,8 cm, jaunas – gleivėtas, kepurėlės spalvos. Trama plona, nemėsinga, kepurėlės spalvos, be ypatingo kvapo ir skonio. Sporos 7–10×6 μm.
Būdingi požymiai: kepurėlė, lakšteliai ir trama žalios spalvos, subrendusių grybų – žalsvai getoni.
Auga vasarą, rudenį grupelėmis, apšviestuose vietose, tarp žolių (pievose, pamiškėse, dirvonuose, ganyklose, miškuose). Nuodinga.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 99 psl.
Sterlitamakas
Sterlitamakas – miestas vakarų Rusijoje, vakarinėje Pietų Uralo pašlaitėje, 130 km į pietus nuo Ufos, kairiajame Belajos krante. Rajono centras. Geležinkelio stotis. Išvystyta chemijos, naftos, mašinų, metalo, lengvoji pramonė, gaminami bititinkystės įrankiai. Yra pedagogikos institutas, dramos teatras, istorijos muziejus.
Istorija
Įkurtas 1766 m. kaip Стерлитамакский Ям pašto stotis. 1781 m. gavo miesto teises. 1919–1922 m. buvo Baškirijos ATSR sostinė.
Aleksandras Pogrebnojus
Aleksandras Pogrebnojus (g. 1968 m. sausio 20 d. Vilniuje) – Lietuvos drabužių dizaineris, kostiumų dailininkas.
Šeima
Senelė buvo teatro aktorė Lidija Kupstaitė-Drobnienė (1920–1999). Senelis – Aleksandras Drobnys (1912–1998), sovietinis partinis veikėjas, ekonomistas, bankininkas.
Tėvai išsiskyrė, kai Aleksandrui buvo 1 metai. Motina ištekėjo antrąkart. Tėvas rusas.
Biografija
Po mokyklos įstojo į Vilniaus pedagoginio instituto (dabar LEU) Fizikos fakultetą. Pogrebnojus atliko 2 metų trukmės karinę tarnybą Sovietų Sąjungos armijoje, karinėje bazėje Pamaskvėje. Grįžęs į Lietuvą, ketino tapti aktoriumi. Studijavo Lietuvos konservatorijoje, bet antrame kurse studijas nutraukė.
Asmeninis gyvenimas
Dabartinė Pogrebnojaus žmona – dvidešimt metų jaunesnė Monika Račiūnaitė-Pogrebnojė, modelis , A. Pogrebnojaus kolekcijų reklamos veidas. Su Monika Pogrebnojus susituokė 2012 m. gegužės mėn. (Šv. Arkangelo Mykolo bažnyčioje, Varėnos raj.). Sūnus Mykolas (g. 2012 m.).
Buvusi Pogrebnojaus gyvenimo draugė – Vida Simanavičiūtė (su ja susipažino atsitiktinai). . Dizainerių pora kurį laiką gyveno kartu. Po trylikos bendro gyvenimo metų Aleksandras išėjo pas kitą moterį.
Buvusi Pogrebnojaus žmona – Salomėja Marcinkevičiūtė-Pogrebnojė, modelis , banko darbuotoja. Pora susituokė po 4 metų draugystės 2010 metų rugsėjo 5 d. Praėjus keletui mėnesių po vestuvių, poros nesutarimai iškilo į viešumą. 2012 metų balandžio mėn. Pogrebnojus su pirmąja žmona išsiskyrė.
Kūryba
A. Pogrebnojus kuria kartu su Vida Simanavičiūte. Kolekcijas demonstravo Vilniuje, Paryžiuje, Tokijuje, Maskvoje , pristatydami kaip novatoriškas mados kūrėjų duetas „A&V“. Kuria kostiumus teatro spektaliams. A. Pogrebnojus, be to, yra sukūręs interjerą kavinei „Kavos teatras“ Vilniaus Senamiestyje.
2006 metais išleido nedidelį poezijos rinkinį, o 2008 m. – valgių receptų knygą, papildytą nuotraukomis ir asmeninėmis istorijomis.
Gaideliškės (Zarasai)
Gaideliškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Magučių.
Lurdas (žurnalas)
Lurdas – mėnesinis religinio turinio žurnalas, ėjęs 1936–1940 m. Petrašiūnuose (Kauno apskritis).
Istorija
Leido tėvai vienuoliai kapucinai. Spausdino M. Adomavičiaus spaustuvė, „Rašto“ spaustuvė, „Žaibo“ spaustuvė Kaune, Marijonų spaustuvė Marijampolėje. Leido priedus „Sveika, Marija“, „Kas pasaulyje?“ Išėjo 49 numeriai.
Redagavo Rokas Macelis.
Delvinės apygarda
Delvinės apygarda  – viena iš 36-ių Albanijos apygardų. Priklauso Vliorės apskričiai. Pietinėje šalies dalyje. Administracinis centras – Delvinė. 11 985 gyventojai (įskaitant ir didelę graikų bendruomenę, 2010 m. duomenys). Plotas – 348 km². Ribojasi su Girokasterio ir Sarandės apygardomis.
Savivaldybės
Apygarda sudaryta iš keturių savivaldybių:
Paris Hilton
Paris Whitney Hilton (g. 1981 m. vasario 17 d.) – JAV modelis, aktorė, dainininkė. Ji yra šeimos verslo – didžiausio pasaulyje viešbučių tinklo Hilton – paveldėtoja.
Biografija
Paris Hilton gimė 1981 m. vasario 17 d. Niujorke Ricko ir Kathy Hiltonų šeimoje. Vos gimusi mažoji Paris tapo Conrado Hiltono, „Hilton“ viešbučių tinklo įkūrėjo, proanūke ir turto paveldėtoja. Jaunesnioji Paris sesuo Nicky Hilton gimė 1983 m. ir yra kita didžiulio turto paveldėtoja.
Taurai
Taurai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, į pietvakarius nuo Tauragės centro, prie Jūros upės ir plento. Taurų seniūnaitijos centras. Yra Tarailių mokyklos skyrius, biblioteka. Pietuose ribojasi su Tauragės dvarviete.
Istorija
Sovietmečiu buvo veislinio paukštyno centrinė gyvenvietė.
2002 m. Taurai prijungti prie Butkelių gyvenvietės, bet vėliau vėl atskirti. 2020 m. dalis Taurų kaimo priskirta naujam Tauragės Dvaro kaimui.
Kayserispor
Kaiserio SK – Turkijos futbolo klubas iš Kaiserio.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1966 m. Žinomas Erciyesspor pavadinimu.
Iki 2004 m. klubas vadinosi Kayseri Erciyesspor, bet paskui apsikeitė pavadinimais su tuometiniu Kayserispor, perimdamas jo pavadinimą ir perleisdamas Erciyesspor vardą.
Taikomosios dailės ir dizaino muziejus
Taikomosios dailės ir dizaino muziejus – Lietuvos dailės muziejaus padalinys, įkurtas 1987 m. atstatytame Vilniaus Žemutinės pilies XVI a. Senajame arsenale.
Muziejaus rinkiniuose – Lietuvos ir užsienio šalių vaizduojamosios bei taikomosios dailės kūriniai nuo XIV a. iki šių dienų.
Archeologinių radinių rinkinys siekia III tūkst. pr. m. e. pabaigą.
Ekspozicijos nuolat keičiamos, veikia kelios parodos.
Trakų kenesa
thumb|right|250px|Trakų kenesa Trakų kenesa – karaimų, išpažįstančių karaizmą maldos namai Trakuose.
Kenesa stovėjusi nuo XIV a. pab. karaimų gyventoje teritorijoje, Mažajame mieste. XVI a. pr. ji sudegė ir buvo atstatyta 1533 m. Po to dar kelis kartus iki XVIII a. griauta ir atstatyta. 1727 m. ir 1773 m. pastatas apgadintas, po to remontuotas. Kenesa degė per 1794 metų gaisrą. Savo aukomis ją atstatyti padėjo Slucko ir Krymo karaimai. 1812 metais kenesą sudegino per Trakus ėję prancūzų kariai. Po paskutinio 1824 metų gaisro ketinta pasistatyti mūrinę kenesą, bet dėl lėšų stygiaus vėl pastatyta medinė. 1903-1904 m. ji rekonstruota pagal 1898-1899 metais parengtą projektą. Darbai buvo vykdomi karaimų dvasininko Felikso Maleckio iniciatyva ir surinktomis lėšomis. Prie darbų prisidėjo ir inžinierius Michailas Prozorovas. Prie kenesos veikė mokykla. 1997 metais Trakų kenesa buvo restauruota pirmą kartą po karo pagal paskutinės rekonstrukcijos projektą. Pastatas priklauso Trakų karaimų bendruomenei.
Architektūra
Kenesa yra kvadrato formos, vieno aukšto, dviejų patalpų pastatas. Į sale, vyrų dalį, patenkama iš prieangio per tris įėjimus. Tame pat prieangyje įrengti laiptai į balkoną, moterų dalį. Balkoną laiko 4 medinės kolonos. Patalpos lubos – aštuonbriaunis kupolas, dažytas mėlynai. Pastato pamatai sumūryti iš akmenų, tinkuoti. Tašytų rąstų sienos tinkuotos iš vidaus ir išorės. Stogas keturšlaitis, dviejų pakopų, virš jo įtaisytas keturkampio plano žibintas. Pagrindinis pastato fasadas asimetriškas, aukštai išdėstyti arkiniai langai su profiliuotais apvadais.
Korabiai
Korabiai  – kaimas Lenkijos rytuose, Bielanų valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Vulka Piasečna
Vulka Piasečna  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Goniondzo valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurę nuo Goniondzo, 16 km į šiaurę nuo Monkų ir 55 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Magazyn Wileński
Magazyn Wileński, pismo polaków na litwie (Vilniaus žurnalas) – nepriklausomas dvisavaitis iliustruotas žurnalas lenkų kalba, leidžiamas nuo 1990 m. Vilniuje.
Istorija
Išleistas kaip atkurtas 1930–1939 m. ėjęs leidinys. Leidžia UAB „Magazyn Wileński“. Tiražas 1990 m. – 24 800 egz., 1997 m. – 5000 egz.
Forkinas
Forkinas arba Forkijas (Φόρκος, Φόρκυς arba Φόρκυν) graikų mitologijoje – Gajos ir Ponto sūnus, jūros gelmių personifikacija. Nimfos Toosos tėvas ir Polifemo senelis. Forkino ir jo sesers Keto vaikai – pabaisos: gorgonės, Echidna, grajos, saugantis Hesperidžių obuolius drakonas Ladonas. Jo dukterys vadinamos forkinidėmis, išskyrus hesperides.
Vaikai
Su Keto:
Aklaežeris (Elektrėnų sav.)
Aklaežeris arba Pajurgiškių ežeras – ežeras Lietuvoje, Elektrėnų savivaldybėje, 9 km į vakarus nuo Semeliškių miestelio. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,21 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 185,4 m. Krantai žemi, pelkėti, tik pietrytinis krantas aukštas. Į šiaurę plyti ~ 18 ha dydžio pelkė. Kitose pakrantėse plyti pievos ir auga miškeliai. Į šiaurės rytus įsikūręs Pajurgiškių kaimas. Pietiniu krantu eina riba su Trakų rajonu. Ežeras nenutekantis, priklauso Dabintos upės baseinui.
Vikunija
Vikunija (Vicugna vicugna) – porakanopių (Artiodactyla) būrio, kupranugarinių (Camelidae) šeimos vienintelė vikunijų (Vicugna) gentyje žinduolių rūšis.
Paplitimas
Savaime paplitusios Pietų Amerikos žemyno vakaruose esančiuose Andų kalnų regiono pusdykumėse, lygumų žolynuose nuo 3 000 m iki 5 000 m altitudėse virš jūros lygio.
Mihailo Kogelničanu tarptautinis oro uostas
Mihailo Kogelničanu tarptautinis oro uostas  – oro uostas pietryčių Rumunijoje, Mihailo Kogeličanu komunoje, 26 km į šiaurės vakarus nuo Konstancos. Statistics Jis yra pagrindinis Dobrudžos regiono oro uostas, pro jį keliaujama į Konstancos apskritį, Konstancos jūrų uostą ir Rumunijos Juodosios jūros kurortus. Oro uostas daugiausia keleivių pervežė 1979 m. (778 766 žmonės), kai į Rumunijos pajūrio kurortus keliavo daugiausia užsienio turistų.
Vikunija
Paplitimas
Dienos kalnuose sąlyginai šiltos, tačiau naktys šaltos. Vikunijų šiltas storas kailis yra prisitaikymas prie tokio klimato. Prieš tai, kai 1974 m. vikunijos buvo paskelbtos nykstančiomis ir imtos saugoti, jų buvo likę apie 6000. 2016 m. šaltiniais, jų populiacija auga ir žemyne siekia apie 473 297–527 691 individų. Jos savaime išplitusios Argentinoje, Čilėje, Bolivijoje, Peru.
San Donato Milanesė
Istorija
XI a. Bernard of Clairvaux apylinkėse įkūrė daugybę žymių abatijų. Čia buvo apsistojęs Frydrichas I Barbarosa po to, kai pats sugriovė Milaną. Netoliese Viskončiai ir Torianiai kovėsi dėl Milano kunigaiukštystės 1278 m. Marinjano mūšis vyko netoli, o po jo San Donate apsistojo Prancūzijos karalius Pranciškus I.
San Donato Milanesei prezidento dekretu buvo suteiktas miesto titulas 1976 m. gruodžio 30 d.
Mihailo Kogelničanu tarptautinis oro uostas
Nuo 1999 m. JAV kariuomenė naudojo šį oro uostą kaip bazę. Neseniai pasklido informacija, kad šiame oro uoste buvo slaptas CŽV kalėjimas, kur vyko neteisėti tardymai.
Vikunija
Paplitimas
Ekvadore jos buvo introdukuotos 1988 m. iš Čilės ir Perų atvežus 200 individų ir 1993 m. iš Bolivijos atvežus 77 individus ir 2016 m. šalyje buvo priskaičiuota 7 185 šiaurinio Vicugna vicugna mensalis porūšio individai.
Mihailo Kogelničanu tarptautinis oro uostas
Aviakompanijos ir skrydžių punktai
thumb|250px|Oro uosto terminalas Oro uostas gali aptarnauti ir plačiafiuzeliažius lėktuvus, ant jo 2500 m ilgio ir 45 m pločio kilimo ir tūpimo tako gali leistis ir sunkieji krovininiai lėktuvai.
Vikunija
Paplitimas
Didžiausia vikunijų populiacija, apie 46 % nuo visos populiacijos gyvena Peru, 2016 m. duomenimis, čia gyveno 218 000 šiaurinio Vicugna vicugna mensalis porūšio individų. Mažiausia populiacija gyvena Čilėje, kurioje jos laikomos nykstančiomis. 2016 m. duomenimis, šiaurinio porūšio Vicugna vicugna mensalis buvo priskaičiuota 10 215 individų, tuo tarpu pietinio porūšio Vicugna vicugna vicugna – 1 888 individų.
Apibūdinimas
Vikunijos ir guanakai (Lama guanicoe) yra dvi laukinės P. Amerikos kupranugarinių šeimos rūšys, gyvenančios Andų kalnų regionuose. Vikunijos smulkesnės už guanakus. Vikunijų ir guanakų elgsena ir gyvenimo būdas panašūs. Manoma, kad vikunijos gali būti naminių alpakų (Lama pacos) protėviai.
Mihailo Kogelničanu tarptautinis oro uostas
Autobusai
Konstancos geležinkelio stotį su oro uostu sieja kelios miesto autobusų linijos. Yra dar ir kelios privačios autobusų linijos, vežančios iš oro uosto į žemutinę Konstancos miesto dalį ar kitus Juodosios jūros pakrantės kurortus.
Taksi
Taksi priima keleivius už terminalo ribų. Nuvežimas į Konstancą kainuoja apie $30. Autobuso bilietas į Konstancą kainuoja apie $1,50.
Parkuotė
Prie pat MKTOU ribos yra nemokamos automobilių stovėjimo aikštelės, viena trumpalaikė, kitas – ilgalaikė.
Vikunija
Elgsena
Vikunijos yra socialūs gyvūnai ir gyvena grupėmis po 5–15 patelių, kurioms vadovauja vienas dominuojantis patinas. Jauni patinai buriasi į nesusiporavusių su patelėmis patinėlių grupes, o patelės į patelių grupes. Taip evoliucija užtikrina stiprų genofondą ir taip riboja giminingą kryžminimąsi.
Poravimasis paprastai vyksta kovo-balandžio mėnesiais, o po maždaug 11 mėnesių nėštumo patelei gimsta vienas jauniklis, kuris maitinamas apie 10 mėnesių. Maždaug 12–18 mėnesių amžiaus jauniklis tampa savarankiškas.
Mihailo Kogelničanu tarptautinis oro uostas
Geležinkelis
MKTOU su kitais gyvenamaisiais punktais geležinkelis nejungia.
Vikunija
Panaudojimas
Vikunijų vilna labai vertinga, tačiau labai brangi, nes gali būti kerpama tik kas 3 metus. Iš vieno individo gaunama nuo 85 g iki 550 g vilnos. Vikunija yra pavaizduota Peru herbe.
Mihailo Kogelničanu tarptautinis oro uostas
Karinis panaudojimas
Oro uoste anksčiau buvo Rumunijos oro pajėgų ROP 57-oji oro bazė, kurioje vienintelėje bazavosi naikintuvai MiG-29. 2004 m. balandį oro bazė buvo panaikinta, o visi 18 MiG-29 liko stovėti aerodrome. Oro bazę nuo 1999 m. naudojo JAV kariuomenė. 2003 m. ji tapo viena iš keturių bazių, kurias JAV naudojo kaip kariuomenės telkimo tašką ruošiantis įsiveržimui į Iraką, o po to – kovojant su sukilėliais Irake. Šioje JAV bazėje veikė JAV 458-oji oro ekspedicinė grupė. Ketinama šią oro bazę padaryti viena iš USAREUR (United States Army Europe) Jungtinių vykdymo pajėgų „Rytai“ bazių.
Vikunija
Panaudojimas
Vikunijas medžioja pumos (Puma concolor) ir andinės lapės (Lycalopex culpaeus).
Mihailo Kogelničanu tarptautinis oro uostas
Karinis panaudojimas
iki 2009 m. spalio mėn. JAV išleido 48 mln. JAV dolerių bazės modernizavimui. Planuota, kad pradžioje bazėje įsikurs 1700 JAV ir Rumunijos karinio personalo.
Vikunija
Porūšiai
Išskiriami du porūšiai:
Druskininkų savivaldybės taryba 2003–2007 m.
Druskininkų savivaldybės taryba – Druskininkų savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2002 m. gruodžio 22 d.
Partijos
Rinkimai įvyko 2002 m. gruodžio 22 d. Rinkimuose gavo vietų:
Veikla
Absoliučią daugumą savivaldybės taryboje gavę socialdemokratai meru išrinko skyriaus lyderį Ričardą Malinauską, jo pavaduotoja išrinkta Kristina Miškinienė, administracijos direktore paskirta Aldona Vičiulienė.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Ford Focus (tarptautinis)
Ford Focus (Tarptautinis) – kompaktinės klasės automobilis, kurį Ford Motor Company gamina beveik visoms Ford rinkoms pasaulyje.
Kėbulo versijos
Ford Focus gaminamas 4 versijomis: Sedanas, Hečbekas (3-5 durų), Universalas bei kabrioletas.
Yra gaminamos dvi flagamano versijos: ST bei RS modifikacijos.
Ford Focus Mark I (1998–2004)
Ford Focus Mark 1 tapo savotišku kompanijos paminklu.
Kėbulo versijos
Ford Focus gaminamas trejomis versijomis: Sedanas, Hečbekas (3-5 durų), Universalas.
Matmenys
Ratų bazė 2615 mm. 3 ir 5 heč. :4147/1702/1430 mm (ilgis/plotis/aukštis), bag 350/1205 l; sed. ilgis 4380 mm, bag 490 l, univ ilgis 4454 mm, bag 520/1580 l.
Varikliai
Benziniai: 1.4 L. 75 AG; 1.6 L. 100 AG; 1.8 L. 116 AG; 2.0 L. 130 AG; 2.0 L 170 AG; 2.0 L. turbokompresorinis 215 AG.
Dyzeliniai: TDDi – 1.8 L. 75 AG; 1.8 L. 90 AG. TDCi – 1.8 L. 100 AG; 1.8 L. 115 AG.
Saugumas
EuroNcap (New car assesment program)
! Modelis ! Metai ! Keleivių saugumas ! Taškai ! Vaikų saugumas ! Taškai
Flagmanas
Buvo gaminami 2 versijų. Pirmoji ST su 2litrų 16 vožtuvų ir 170 AG varikliu bei 2 kėbulo versijomis: 3-5 durų hečbekas ir 5 durų universalas. ST – tai sportiška versija. Ford Focus ST170 RS – tai ralio versija. Variklis toks pat kaip ir ST tik su turbina. RS subalansuota trasai, bet skirta legaliai važinėti gatvėmis. Ford Focus RS
Apdovanojimai
Pirmosios kartos Focus išrinktas „Lietuvos metų automobiliu 1999“.
Ford Focus Mk I RS (Ford Focus Mk I ST170) Techniniai duomenys
Matmenys
Važiuoklė
Transmisija
Charakteristika
Ford Focus Mark 2 (2004–2010)
Saugumas
EuroNcap (New car assesment program)
! Modelis ! Metai ! Keleivių saugumas ! Taškai ! Vaikų saugumas ! Taškai ! Pėščiųjų saugumas ! Taškai Matmenys
Interjero matmenys
Kėbulo versijos
Ford Focus gaminamas 4 versijomis: Sedanas, Hečbekas (3-5 durų), Universalas bei kabrioletas.
Gamos flagmanas
thumb|200px|left|2005 Ford Focus ST 3 durų hečbekas
Yra gaminamos dvi flagamano versijos: ST bei RS modifikacijos.
RS modifikacija buvo pristayta Londono automobilių parodoje 2008 08. Trijų durų hečbekas su 300 AG varikliu bei priekinių ratų pavara. Pirmasis priekiniais ratais varomo automobilio istorijoje su 300 AG varikliu. 2009 Ford Focus RS
Gerd Leufert
Gerd Leufert (1914 m. birželio 9 d. Klaipėdoje – 1998 m. sausio 22 d. Karakase, Venesuela) – dailininkas, fotografas.
Biografija
Gimė 1914 m. birželio 9 d. Klaipėdoje. 1933 m. studijavo tapybą Hanoveryje, 1935-1936 m. Maince, 1939 m. Miuncheno dailės akademijoje. II pasaulinio karo metu ir pokaryje dirbo grafiku įvairiuose leidiniuose Miunchene. 1952 m. emigravo į Venesuelą, kur tapo leidyklos McCann Erickson direktoriumi. 1958-1967 m. dėstė menus Karakaso universitete. 1961-1966 m. dirbo Karakaso dailės muziejuje. Tapė abstraktaus meno kūrinius. 1964 m. sukūrė Venesuelos logotipą pasaulinei parodai Niujorke. 1989 m. pradėjo fotografuoti ir 1990 m. išleido savo pirmąjį fotografijų albumą. Už savo kūrybą apdovanotas įvairiais Venesuelos valstybiniais apdovanojimais. Mirė 1998 m. sausio 22 d. Karakase.
Milvokio Bucks
Milvokio „Bucks“  – NBA Rytų konferencijos Vidurio pogrupio krepšinio komanda iš Milvokio, Viskonsino valstijos.
Istorija
Komanda buvo įkurta 1968 m., kai Milvokis gavo vietą NBA lygoje. 1971 m. komanda tapo NBA čempione, o 1974 m. žaidė finale. 2013 m. komandą palikus lyderiams Brandon Jennings, Monta Ellis, bei daug kitų žaidėjų, Bucks sužaidė vieną prasčiausių sezonų NBA istorijoje. 2021 m. komanda iškovojo antrąjį NBA čempionų titulą – serijoje iki 4 pergalių rezultatu 4-2 įveikė Finikso „Suns“.
Sezonai
NBA čempionais yra tapę 1971 ir 2021 metais.
Žaidėjai
2023 m. liepos 7 d. duomenys:
Įamžinti marškinėliai
Milvokio „Bucks“ klubas yra įamžinęs garsiausių savo krepšininkų marškinėlius. Numeriai marškinėlių, kuriuos jie nešiojo, daugiau niekada nebus naudojami komandoje. Į šį sąrašą įeina:
Jotos kanalas
thumb|250px|Jotos kanalas
Junginė
thumb|right|260px|[[Konjuktyvitas – junginės uždegimas]] Junginė – plona skaidri jungiamojo audinio plėvelė, išklojanti abiejų akių vokų užpakalinius paviršius ir jungianti vokus su akies obuoliu. Junginės yra trys dalys: ji dengia vokų kremzlę, akies obuolį, jungiamąją dalį, kuri persilenkimo vietoje vadinama junginės skliautu. Akies obuolio junginė plona, tąsi, lengvai prisitvirtina prie odenos. Pro ją matyti kraujagyslės ir balta odena. Viršuje ir apačioje nuo akies obuolio junginė pereina ant vokų ir sudaro viršutinį ir apatinį junginės skliautus. Junginėje yra ašarų liaukučių
Jotos kanalas
Jotos kanalas (SV Göta kanal) – laivybinis kanalas Švedijoje, jungiantis vakarinę ir rytinę šalies pakrantes. Ilgis nuo Geteborgo (vakaruose) iki Sederčiopingo (rytuose) – 420 km. Į kanalo vandens kelią įeina Venerno ir Veterno ežerai, Jotos upė, Trolhetano kanalas (apeinantis Jotos krioklius).
Junginė
Junginės ligos
Junginė turi ryšį su vokais, ašarų aparatu, į junginės maišelį lengvai patenka mikroorganizmai. Junginė dažnai reaguoja į viso organizmo patologinį procesą. Ją labai veikia dulkės, dūmai, cheminių medžiagų garai, UV. Dažnesnės junginės ligos:
Jotos kanalas
Pastatytas 1810–1830 m., tačiau netrukus nutiesus geležinkelius kanalo ekonominė reikšmė sumenko. Dabar Jotos kanalas naudojamas turistiniams tikslams.
Gaidynė
Gaidynė – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Pasvalio.
Lėvenaitis
Lėvenaitis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Kupiškio rajone, apie 8 km į šiaurės rytus nuo Skapiškio, Notigalės pelkės vakarinėje dalyje, Notigalės telmologiniame draustinyje. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,1 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 96,2 m. Krantai žemi, pelkėti. Vakaruose iš ežero išteka Lėvuo. Ežeras užankantis.
Dalia Milukaitė-Buragienė
Dalia Milukaitė-Buragienė (g. 1949 m. kovo 10 d. Šeštokuose, dab. Lazdijų rajonas) – Lietuvos poetė ir medikė.
Biografija
redaktorė
Knygelės vaikams
Taip pat išleistos 2 knygos Brailio raštu, taip pat šešios garsinės knygos poezijos).
Šachtos
Šachtos – miestas pietų Rusijoje, 75 km į šiaurės rytus nuo Rostovo prie Dono. Susisiekimo mazgas. Išvystyta akmens anglies, mašinų, metalo, statybų, lengvoji, maisto pramonė. Dramos teatras, kraštotyros muziejus.
Istorija
Įkurta XVIII a. kaip Dono kazokų gyvenvietė. Netoliese imta kasti akmens anglis. XIX a. viduryje tai buvo stanica Грушевская (pagal Gruševkos upę), 1867 m. gavusi miesto teises ir vardą Горное Грушевское. 1881 m. pervadinta į Александровск-Грушевский, 1920 m. į Шахты. II pasaulinio karo metu miestas okupuotas nacių, kurie traukdamiesi pramonės objektus ir visuomeninius pastatus susprogdino.
Ščiolkovas
Ščiolkovas – miestas vakarų Rusijoje, į šiaurės rytus nuo Maskvos, prie Kliazmos upės. Geležinkelio stotis. Išvystyta chemijos pramonė, yra biokombinatas.
Istorija
Žinomas nuo XVI a., miesto teisės nuo 1925 m.
Koviesai (Palenkės Sokoluvo apskritis)
Koviesai  – kaimas Lenkijos rytuose, Bielanų valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į pietus nuo Palenkės Sokoluvo ir apie 87 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos.
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1450 metais. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1919-1954 m. kaimas priklausė Koviesų valsčiui.
Adelė Šiaučiūnaitė
Adelė Šiaučiūnaitė (1914 m. kovo 13 d. Rygoje – 1938 m. vasario 27 d. Kaune) – komjaunimo veikėja, Lietuvos tarpukario darbininkų revoliucinio judėjimo aktyvistė. 1958–1990 m. jos garbei vadintas trikotažo fabrikas ir Adelės Šiaučiūnaitės trikotažo gamybinis susivienijimas.
Biografija
Užmezgusi pažintis su nelegaliai Lietuvoje veikusiais komunistais, pasuko į pogrindinę veiklą. 1934 m. įstojo į komjaunimą, o sekančiais metais buvo priimta į komunistų partiją. Jai teko ir toliau dirbti komjaunimo darbą. Nuo 1935 m. pabaigos iki 1936 m. vasaros mokėsi partinėje mokykloje Maskvoje. Grįžusi į Lietuvą, toliau vykdė jai pavestas komunistų užduotis. Tais metais ji buvo paskirta dirbti į LKJS Centro Komitetą ir toliau jau dirbo kaip revoliucionierė-profesionalė. Jai teko dirbti platų organizacinį darbą: kurti komjaunimo kuopeles fabrikuose, organizacijose, organizuoti darbininkų streikus ir pan. Buvo pogrindinės komunistinės spaudos bendradarbė, leidėja ir platintoja (be kitų, redagavo leidinį „Darbininkų ir valstiečių jaunimas“).
A. Šiaučiūnaitės veikla buvo žinoma ir sekama Lietuvos specialiųjų tarnybų – ji buvo kelis kartus areštuota, tačiau trūkstant tiesioginių kaltės įrodymų, buvo paleidžiama. 1938 m. vasario 27 d. Kaune, viename Žaliakalnio kiemų, ji buvo rasta žiauriai nužudyta. Ta proga LKP ir LKJS, neatsižvelgę į 24 metų merginos žūties kriminalines aplinkybes, bendrai išleido specialų atsišaukimą „Protestuokime prieš žvėriškus fašistų žvalgybos darbus“.
Palaidota Kaune, Aukštųjų Šančių kapinėse.
Kaledonijos kanalas
thumb|250px|Laivyba Kaledonijos kanalu
Kaledonijos kanalas  – laivybinis kanalas Jungtinėje Karalystėje, vidurio Škotijoje. Jungia Mario įlanką (Moray Firth) su Loch Linio užutėkiu. Driekiasi Didžiojo Gleno tektonine įduba ir sujungia jame telkšančius ežerus (Loch Nesą, Loch Oichą, Loch Lochį). Ilgis 88 km, iš jų dirbtinio kanalo – 32 km. Įrengti 29 šliuzai.
Kanalas atidarytas 1822 m. Dabar naudojamas daugiausia turistinėms reikmėms.
Narkotikai
thumb|right|Buteliukas su [[heroinas|heroinu (XIX a.)]]
Narkotikai – psichoaktyviosios cheminės medžiagos, stimuliuojančios, slopinančios ar kitaip modifikuojančios centrinės nervų sistemos veikimą. Šios medžiagos gali sukelti priklausomybę, kuri vadinama narkomanija.
Narkotikams priskiriami amfetaminai (amfetaminas, metamfetaminas), kokainas, heroinas, metadonas, natūralūs opiatai (opijus, morfinas, kodeinas) bei natūralūs haliucinogenai (kanapė, musmirė ir kt. haliucinogeninių savybių turintys augalai, grybai). Taip pat sintetiniai opiatai (fentanilis, ketobemidonas ir buprenorfinas) bei sintetiniai haliucinogenai (LSD, MDMA), fenciklidinas, įvairios lakiosios toksinės medžiagos.
Enteogenai (naturalūs haliucinogenai) nuo seno vartoti religiniuose ritualuose įvairiose pasaulio kultūrose.
Apibrėžimas
Medžiagos, kurios veikia nervų sistemą ar modifikuoja psichikos veikimą, vadinamos psichoaktyviomis. Psichoaktyvios medžiagos, kurios veikia aukščiausias psichines funkcijas ir dažnai naudojamos medicinoje psichinėms ligoms gydyti, vadinamos psichotropinėmis.
Šiuo metu narkotikais priimta vadinti medžiagas, atitinkančias tris kriterijus:
Dažnai narkotikais vadinami tik įstatymais apriboto naudojimo narkotinės medžiagos. Tačiau konkrečios medžiagos uždraudimas ar legalizavimas nėra tiesiogiai susijęs su jos poveikiu organizmui ir yra prieštaringai vertinamas klausimas bei labiau kultūrinis ar istoriškai susiklostęs požiūris.
Svarbiausią įtaką teisinei narkotiko sąvokai turi „1961 m. Bendroji Jungtinių Tautų konvencija“ ir jos papildymas atliktas 1971 m. Visos konvenciją pasirašiusios valstybės, perkelia į savo įstatymus medžiagas esančias konvencijos sąrašuose su labai nežymiais pakeitimais, ir visos tame sąraše esančios medžiagos besąlygiškai vadinamos narkotikais, nes taip numato tarptautinis susitarimas. Jei medžiaga, kuri medicininiu požiūriu yra narkotikas, yra atrasta po 1971 m., tos medžiagos kaip narkotiko įvardijimas teisiškai yra labai sunkus ir retai atliekamas. O jei narkotiko savybės yra plačiau ištiriamos ir paaiškėja, kad tai visgi nėra tokia pavojinga medžiaga, kaip manyta 1961 m., tai tokios narkotinės medžiagos legalizavimas irgi labai kebli procedūra (pvz., kanapės).
Konvencijos tikslas buvo pažaboti narkotikų gamybą bei procesus, kuomet viena valstybė, kurioje tos medžiagos gamyba legali, tampa pagrindine jos tiekėja visam pasauliui pogrindiniais keliais.
Kontroversija
Narkotikų poveikio sveikatai ir ypač legalizavimo klausimai yra labai prieštaringi: legalizavimo šalininkai informaciją apie poveikį sveikatai bei visuomenei linkę sumenkinti, akcentuoja žmogaus laisves bei rekreacinius poreikius, o uždraudimo šalininkai – atvirkščiai, pabrėžia informaciją apie neigiamą poveikį sveikatai bei visuomenei prieš rekreacinių poreikių tenkinimą. Šiuo metu daug debatų demokratinėse valstybėse sukelia marihuanos legalizavimo klausimas. Kai kuriose šalyse de fakto legalizuota arba galioja daliniai apribojimai (Pavyzdžiui, Nyderlanduose, Portugalijoje, Kanadoje, JAV Kalifornijoje ir kt. valstijose). Tačiau daugelyje pasaulio šalių marihuanos auginimas, turėjimas bei vartojimas yra draudžiamas ar kriminalizuojamas. Pats kriminalizavimas problemos savaime neišprendžia. Nors Lietuvoje nuo 2017 m. galioja pastaroji tvarka, tačiau marihuanos suvartojimo mastai nuosekliai auga nuo 2000 m. nepaisant įstatymo pakeitimo.
Liberalių pažiūrų asmenys paprastai teigia, kad medžiagos kenksmingumas organizmui negali būti pagrindas ją uždrausti: kiekvienas turi turėti teisę su savo organizmu elgtis kaip nori. Šios pozicijos kritikai teigia, kad stiprią priklausomybę sukeliantys narkotikai kenkia ne tik pačiam vartojančiam asmeniui, bet ir aplinkiniams: turintis priklausomybę, ypač negalintis gauti reikiamos medžiagos, asmuo dažnai linkęs padaryti nusikaltimų, todėl tampa kenksmingas savo šeimai bei visuomenei. Kaip kontraargumentą legalizavimo šalininkai nurodo, jog alkoholiniai gėrimai yra legalūs, nors tai taip pat yra narkotinė medžiaga galinti sukelti priklausomybę, ir yra dažna autoavarijų bei nusikalstamumo priežasčių ir t. t.
Alkoholiniai gėrimai neilgam laikotarpiui buvo uždrausti JAV (prohibicija), tačiau tai sukėlė mafijos suklestėjimą. Narkotikų įteisinimo šalininkai naudoja tai kaip argumentą už įteisinimą, priešininkai nurodo, jog dėl įvairių priežasčių alkoholio šiuo atveju negalima lyginti su kitais narkotikais, įskaitant marihuaną.
Elastinės skaidulos
thumb|right|250px|Elastinė kremzlė Elastinės skaidulos – skaidulos, suteikiančios audiniams tamprumo. Daugiausia šių skaidulų yra jungiamajame audinyje organuose, kurie funkcionuoja keisdami savo tūrį – elastinio ir raumeninio tipo arterijose, plaučiuose, raiščiuose, ausų kaušeliuose, balso stygose, antgerklyje ir tikrojoje odoje.
Yra dvi elastinių skaidulų dalys – amorfinė ir siūlinė. Centrinę skaidulos dalį užima amorfinis komponentas – baltymas elastinas.
Poza (heraldika)
Poza heraldikoje – tipinė realaus ar mitinio gyvūno, naudojamo kaip mobilioji figūra skyde, skydininkas ar šalmo papuošalas, poza. Heraldinės pozos paprastai yra konkrečiai apibrėžtos ir turi blazonavimui skirtus standartinius pavadinimus.
Pozos sąvoka naudojant ir aprašant augalų bei daiktų orientaciją herbo skyde.
Daugelis pozų skirtos tik plėšriesiems žvėrims (pvz., dažniausiam heraldiniam gyvūnui liūtui). Kai kurios pozos naudojamos tik romiems gyvūnams (pvz., elnėms). Atskira grupė pozų yra paukščių pozos (pvz., dažniausio heraldinio paukščio erelio). Poza naiant 'plaukiantis' skirta žuvims ar tokiems vandens paukščiams kaip gulbės, žąsys ar antys. Poza segreant skirta tik tokioms mitinėms būtybėms, kurios yra keturkojės ir turi sparnus (grifonai ir drakonai), atitinka rampant 'šėlstantis' (paprasti keturkojai).
Pozos sąvoka naudojant ir kalbant apie kryptį, į kurią atsisukęs gyvūnas. Dažniausiai gyvūnai vaizduojami profiliu, o žmonės dažniausiai vaizduojami anfas.
Gyvūno orientacija
Gyvūnai paprastai pateikiami profiliu. Žmonės ir žmogaus pavidalo būtybės paprastai vaizduojamos anfas, t. y., atsisukusios veidu į žiūrovą.
Žvėrių pozos
Aprašant gyvūnus paprastai nurodomos ne tik žemiau pateiktos pozos, bet ir ginkluotumas (skirtingos spalvos dantys, nagai, liežuvis, ragai ir pan.), uodegos forma (pvz., dvišaka) ar padėtis, raguotumas, liežuvuotumas bei kanopotumas (ar turi skirtingos spalvos ragus, liežuvį ar kanopas). Liūtas gali būti ''bailus'  – jo uodega pabrukta tarp užpakalinių kojų
Rampant 'šėlstantis'
Šėlstantis žvėris (🇫🇴 'šėlstantis; stovintis piestu') piešiamas profiliu, stovintis ant užpakalinių kojų, pakėlęs priekines kojas (letenas). Užpakalinių kojų padėtis priklauso nuo vietinės tradicijos. Liūtas gali stovėti ant abiejų pražergtų užpakalinių kojų arba tik ant vienos, o kita irgi gali smogti. Senoviniuose herbų su liūtais aprašuose epitetą rampant dažnai praleisdavo, kadangi ši poza dažniausia plėšriųjų žvėrių poza herbuose.
Ši poza yra labai dažna skydininkų poza. Tik jie paprastai ne atakuoja priekinėmis kojomis (letenomis), o prilaiko skydą.
Segreant 'siautėjantis'
Į šėlstančią pozą panaši vadinamoji siautėjanti poza (segreant), kuria apibūdinama analogiška poza mitinių būtybių, kurios turi sparnus (grifonai, drakonai, mantikoros ir kt.), bet nėra paukščiai.