cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
PVC vamzdis
PVC vamzdžio klasės
PVC vamzdžio darbines savybes nusako tik vamzdžio stiprumo klasė. Stiprumo klasė yra nurodoma ant paties vamzdžio ir žymima SN4 arba SN8 (skaičius 4 arba 8 kN/m² nurodo vamzdžio stiprumą). Vamzdžio stiprumo faktorius parenkamas atsižvelgiant į vamzdžio užpylimo sluoksnio aukštį. T.y. esant užpylimo sluoksnio aukščiui nuo 0,8 m iki 6,0 m - naudojamas ne žemesnės kaip 4 kN/m² stiprumo klasės vamzdis, jei užpylimo sluoksnio aukštis iki 0,8 m ir daugiau kaip 6,0 m - naudojami ne žemesnės kaip 8 kN/m² stiprumo klasės vamzdis. PVC vamzdžio sistemos sandarumą apjungia sandarinimo žiedas. PVC vamzdžio sistemoje yra montuojami dviejų tipų sandarinimo žiedai: 1) guminis (tradicinis) sandarinimo žiedas – pritaikytas savitakinės nuotekų sistemos darbo sąlygoms, kuomet slėgis vamzdyje yra pastovus; 2) jungtinis sandarinimo žiedas – sudarytas iš tvirtinimo žiedo ir guminės tarpinės, pritaikytas slėgio šuoliams ir susidarančiam vakuumui. miniatiūra|Jungtinis sandarinimo žiedas PVC vamzdyje
Kalsojus
thumb|200px|right|Salos padėtis Kalsojus – Farerų sala tarp Eisturojaus ir Kunojaus. Plotas – 30,62  km².
Vakarinė salos pakrantė turi daug stačių skardžių, o idiliškuose rytinės pusės slėniuose yra keturios mažos gyvenvietės: Husaras, Mikladaluras, Sidradaluras ir Trjolanas. Bendras jų gyventojų skaičius yra 150. Gyvenvietes sieja kelias su keturiais tuneliais. Kalure šiaurinėje salos dalyje yra švyturys.
Saloje yra 13 viršukalnių, didžiausios iš jų yra Nestindaras (787 m) ir Botnstinduras (743 m).
Legendos
Kalsojus turi daug legendų, garsiausia iš jų yra apie Mikladaluro selkę, moterį-ruonę.
Farerų tautosakoje manoma, kad dvyliktąją naktį ruonis išlipa į krantą, nusimeta odą, tampa žmogumi ir šoka pakrantėje. Bet prieš saulėtekį jis turi užsimesti ruonio odą, kad grįžtų į jūrą. Vienas Mikladaluro ūkininkas pavogė gražios moters ruonio odą, tad ji negalėjo grįžti pas vyrą su vaikais į jūrą ir turėjo vesti ūkininką, susilaukė su juo vaikų. Jis laikė ruonio odą didelėje skrynioje, kurios raktas visada buvo ant ūkininko kaklo.
Tačiau vieną diena žvejodamas jis suprato, kad paliko raktą namie. Selkė pabėgo užgesinus ugnį ir paslėpus peilius, kad apsaugotų vaikus, kurių susilaukė su ūkininku.
Vėliau tą naktį prieš tradicines ruonių žudynes selkė pasirodė ūkininkui sapne ir prašė nežudyti jos vyro, Skardžio gynėjo ir jos vaikų. Jis nepaklausė perspėjimo ir kerštas buvo žiaurus. Po žudynių puotaujant namie pasirodė pabaisa, kuris teigė, kad tiek vyrų nukris nuo paukščių skardžių, kad susikabinę rankom jie apjuostų visą Kalsojų.
Į kerštą buvo rimtai žiūrima ne tik Kalsojuje, bet visuose Fareruose. Selkės palikuonys atpažįstami iš tam tikrų bruožų, ypač trumpų pirštų.
Aragvaris (upė)
Aragvaris  – upė šiaurės rytų Brazilijoje, Amapos valstijoje. Prasideda Gvianos plokščiakalnyje, Tumukumakės kalnuose (300 m aukštyje), Prancūzijos Gvianos pasienyje. Aukštupyje teka į pietus, vaga slenkstėta. Nuo santakos su Amapariu pasuka į rytus, smarkiai vinguriuoja. Įteka į Atlanto vandenyną, Amazonės estuariją šiauriniame Amazonės deltos pakraštyje.
Didžiausias intakas – Amaparis (dešinysis).
Aragvaris priskiriamas prie šviesiavandenių Amazonijos upių. Ties Fereira Gomesu patvenkta. Aukštupyje teka Tumukumakės kalnų nacionaliniu parku bei Amapos nacionaliniu mišku, žemupyje – Piratubos ežero biologinio rezervato pakraščiu. Upė pasižymi tuo, kad vandenyno potvynio metu į ją suplūsta aukšta priešsrovinė banga (pororoka).
Didesnės gyvenvietės prie Aragvario: Porto Grandė, Fereira Gomesas, Kutijasas.
Jovarynė
Jovarynė ( = ) – išnykęs dvaras dab. Pagėgių savivaldybės Pagėgių seniūnijoje. Žinomas pienininkystės centras.
Geografija
Buvo išsistatęs dešiniajame Nemuno krante, apie tris kilometrus į šiaurės vakarus nuo geležinkelio tilto Panemunėje. Valdos tęsėsi į šiaurę nuo Nemuno, beveik iki pat Gegės upės. Dvarvietė buvo prie salos Nemune, XIX a. šios upės prataka buvo užtverta iš medžio šakų supintomis pertvaromis ir pamažu užako (dabar šią vietą žymi keletas senvagės ežerėlių). Spėjama, kad ties rytine salos dalimi buvo įsikūrusi karčiama – prie jos sustodavo Nemunu plaukę laiveliai. Arčiau kranto stovėjo keletas ūkinių pastatų, o šiauriau panemunio kelio buvo kalvė, gyvenamieji namai. Dvaras administraciškai priklausė Baltgardžio valsčiui, tikintys gyventojai – Tilžės katalikų ir evangelikų parapijoms.
Istorija
Dokumentuose pirmąkart paminėtas 1594 m., nuo 1714 m. riteriškąjį dvarą valdė pulkininkas Henrichas Karlas fon Marvicas. 1723 m. Prūsijos karalius Frydrichas Vilhelmas I šiam pulkininkui perdavė Šilininkų dvarą su Jovarynės palivarku, kartu suteikdamas leidimus kirsti malkas karališkuose miškuose, prekiauti Jovarynės karčiamoje ir kt. teises. XVIII a. pab. dvarą valdė Reimeriai, po to Habedankai. 1885 m. jame gyveno 86 žm., o 1905 m. – 77 žm. XIX a. buvo pastatyta arklidė, karvidė, kiaulių tvartas ir daržinė.
Hosvikas
Hosvikas  – kaimas rytinėje Streimojaus salos pakrantėje, Fareruose. 334 gyventojai (2010 m. duomenys). Hosvikas buvo vadinamas Thórsvík arba Thors Bay. Iki 2003 m. turėjo savo savivaldybę, bet po rinkimų tapo Sundos savivaldybės dalimi. Kaime yra bažnyčia, pastatyta 1929 m. Hosvike yra Thor Shipping laivų kompanija, didžiausia Farerų salose.
Puštūnų kalba
Rašymo sistema
Puštūnų alfabetas grįstas arabišku alfabetu su keliomis specifinėmis raidėmis. Susideda iš 46 raidžių,
Dialektai
Kalba turi 13 dialektų:
Ultra vires
thumb|right|150px|Radijo stoties logotipas. Ultra vires – Lietuvoje veikusi radijo stotis, transliacijas vykdžiusi penkerius metus nuo 1994 m. liepos 15 d. iki 1999 m. liepos 14 d. Studija buvo įsikūrusi Kaune, Savanorių pr. 192.
Istorija
1998 m. vasario 14 d. Ultra vires patalpose Kaune įvyko incidentas: buvęs direktorius Evaldas Vaičiūnas, protestuodamas prieš pertvarkas radijo stotyje, paleido penkis šūvius iš pistoleto, sužeidė vieną žmogų.
Savo veiklos pabaigoje Ultra vires atsidūrė ant bankroto ribos. Negalėdama užtikrinti įprastos programos, tačiau nenorėdama prarasti dažnio, kurį laiką eteryje ištisai transliavo tą patį kūrinį – Bryan Adams „Back to you“. Finansinių sunkumų patiriančią Ultra vires 1999 m. nupirko M-1 savininkas Hubertas Grušnys ir ją performavo į radijo stotį „Lietus“.
Vadovybė
Radijo stočiai vadovavo Evaldas Vaičiūnas (1994–1998), Artūras Orlauskas (1998–1999). Programų direktorius – Aušrys Kriščiūnas.
Prancūzijos futbolo varžybos 2015–2016 m.
Prancūzijos futbolo varžybos 2015–2016 m.
Finalo rungtynės
---
Namų dulkių erkės
Namų dulkių erkės (Dermatophagoides) – sinantropinės erkės (Acari), gyvenančios namų dulkėse.
Kūnas ~0,2–0,4 mm dydžio, peršviečiamas, plika akimi praktiškai nematomas. Namų dulkių erkės patelė išgyvena apie 70 dienų, paskutiniosiomis savo gyvenimo savaitėmis padeda 60–100 kiaušinėlių.
Daugiausiai paplitusi patalynėje, tačiau taip pat aptinkama ant gyvūnų ir žmogaus odos, paukščių ir graužikų lizduose. Minta žmogaus odos epidermiu, kuris nusilupa ir lieka patalynėje. Ant kūno pačios neparazituoja. Jautri temperatūros svyravimams ir veisiasi tik palankiomis sąlygomis. Šioms erkėms veistis būtina ir gana didelė oro drėgmė (>55 proc.), todėl joms gyventi netinkami sausi, gerai vėdinami būstai.
Namų dulkių erkės į žmogaus gyvenamas patalpas dažniausiai patenka su viršutiniais drabužiais. Jų nemažai būna čiužiniuose, kilimuose, minkštų baldų apmušaluose bei minkštuose žaisluose. Vieno tyrimo metu, 84 % tirtų amerikiečių būstų buvo rasta namų dulkių erkių.
Stiprūs alergenai (vadinami DerP1) yra ne tik pačios erkės, jų fragmentai, bet ypač jų veiklos produktai (išmatos ir lavonėliai), kurie įkvepiami su dulkėmis ir gali sukelti alergiją žmogui. Šioms erkėms ypač jautrūs bronchine astma sergantys žmonės.
Gabrielė Vilkickytė
Gabrielė Vilkickytė (g. Vilniuje, Lietuvoje ) – Lietuvos atlikėja, dainų autorė.
Biografija
Būdama 16 metų išskrido į Australiją mokytis, savanoriavo Čikagoje, senelis buvo tremtinys Sibire, grįžo namo į Žemaitiją. Muzikinę karjerą pradėjo chore „Liepaitės“, ten dainavo 10 metų. 2018 m. išleidus mini albumą „Kilometrai“ išvyko metus keliavo po Honkongą, JAV, Australiją, būdama Honkonge išleido mini dokumentinį filmą „Hong Kong: ten būti čia“. 2020 m. Vilniaus universitete įgijo žurnalistikos bakalaurą, televizijos krypį, o tiksliau dokumentikos.
Aleksander Meysztowicz
Biografija
Gimė 1864 m. gruodžio 8 d. Pajuostyje. Mokėsi Vilniaus gimnazijoje, kur jam teko mokytis su Juzefu Pilsudskiu. studijavo Krokuvos universitete. Baigęs Krokuvos universitetą, tarnavo Rusijos imperatoriškojoje gvardijoje ir gavo caro rūmų kamerhero titulą. Buvo palankus caro valdžiai. Dėl dalyvavimo Jekaterinos II paminklo Vilniuje atidaryme jo nemėgo lenkų patriotai. 1900–1904 m. jis buvo Kauno gubernijos žemės ūkio draugijos pirmininkas. Išleido satyros rinkinį „Lusterko“ ir 1906 m. monografiją apie Lietuvos bajorų Karpių giminę. 1908–1917 m. – Vilniaus žemės ūkio banko direktorius. 1909-1917 m. – Rusijos Valstybės Dūmos atstovas. 1918 m. grįžęs į Lietuvą vadovavo Lietuvos lenkams, siekusiems Lietuvą sujungti su Lenkija. Lietuvai išsikovojus nepriklausomybę pabėgo į lenkų okupuotą Vilnių, jo dvaras buvo konfiskuotas. 1921 m. lapkričio 21 m. Liucijaus Želigovskio paskirtas lenkų sukurtos Vidurinės Lietuvos valstybės Laikinosios valdančiosios komisijos pirmininku. Prijungus Vilnių prie Lenkijos vadovavo Vilniaus žemės kredito draugijai.
Gabrielė Vilkickytė
Biografija
Nuo mažens turi odos atopinį dermatitą.
2022 m. atsisakė vadybinės kompanijos Creative Industries.
Aleksander Meysztowicz
Biografija
A. Meištavičius buvo vadinamų Vilniaus stumbrų (żubrów wileńskich) grupuotės faktiškas vadovas. Šis pavadinimas pabrėžė, kad jie yra nykstanti, bet saugotina padermė. Bet ji neapsiribojo vien „vilniečiais“: „stumbrų“, nykstančių Lietuvos girių galiūnų vardas buvo duotas tarpukario Lenkijos visuomenės grupei, kurią sudarė senojo Respublikos senatorių sluoksnio įpėdiniai – ne tik Lietuvos ponai, bet ir kiti dvarininkai, gyvenę Austrijos, Prūsijos ir Rusijos pasidalintos Respublikos žemėse. Jie laikėsi tradicinio hierarchinės visuomenės modelio idėjos, nes per amžius toje hierarchinėje visuomenėje turėjo vadovaujančią padėtį, kurią net ir tarpukaryje bandė išlaikyti. Šis visuomenės sluoksnis buvo Lietuvos-Lenkijos erdvės visuomenę vienijantis faktorius – jį siejo giminystės ryšiai ir ypač saugomos istorinės tradicijos. Jie daug prisidėjo prie visuomenės organizavimo – valdė daug žemių, rūpinosi organizuotu ūkio lygio jose kėlimu, leido laikraščius – Krokuvos Czas, Vilniaus Słowo. „Stumbrai“ dalyvavo Lenkijos vyriausybėse, valdžiusiose po 1926 m. perversmo.
Nuo 1926 m. spalio 2 d. iki 1928 m. gruodžio 22 d. Lenkijos teisingumo ministras J. Pilsudskio ir Kazimierz Bartel vyriausybėse. 1939 m. sovietams okupuojant Vilniaus kraštą, A. Meištavičius liko Vilniuje, iš kur jam teko bėgti per Lietuvos Respubliką į Romą ir apsigyventi pas sūnų kunigą Valerijoną Meištavičių. Italijai įstojus į karą, A. Meištavičius su visu Lenkijos ambasados prie Šv. Sosto personalu persikėlė į Vatikaną, kur ir mirė 1943 m. vasario 14 dieną.
Dhanbadas
Dhanbadas  – miestas Indijoje, Džharkhando valstijoje, Čhota Nagpuro plynaukštėje, 280 km į šiaurės vakarus nuo Kolkatos, netoli Damodaro upės. Geležinkelių ir plentų mazgas. Tarp Hauros ir Dhanbado kursuoja vienintelis dviaukštis traukinys Indijoje. Dhanbadas yra svarbus akmens anglių gavybos centras ir vadinamas „Indijos anglių sostine“. Netoli miesto yra hidroelektrinė.
Dauguma miesto gyventojų yra hinduistai, šnekantys hindi kalba. Yra bengalų, maithilių kalbomis kalbančiųjų.
Istorija
Iki 2000 m. buvo Biharo dalimi.
Žiedinis pasaulis
Žiedinis pasaulis – 1970 m. išleista JAV rašytojo Larry Niven mokslinės fantastikos knyga. 1970 m. „Žiedinis pasaulis“ laimėjo Nebula premiją, 1971 m. – Hugo ir Locus premijas. Šiuo metu yra laikoma fantastikos klasika ir viena įtakingiausių knygų fantastikos istorijoje.
„Žiedinio pasaulio“ veiksmas vyksta Larry Niven sugalvotame ateities pasaulyje, vadinamame „Pažįstamu kosmosu“. Tame pačiame pasaulyje vyksta daugelio kitų nesusijusių rašytojo knygų ir apysakų veiksmas. Taip pat, Larry Niven vėliau parašė keturis „Žiedinio pasaulio“ tęsinius, o kartu su rašytoju Edward M. Lerner – keturias priešistores ir dar vieną tęsinį, kartu bendrai pavadintas Pasaulių flotile.
Siužetas
Romano veiksmas vyksta 2850 m., egzistuoja tarpžvaigždinės kelionės, žmonija prailginusi vidutinę gyvenimo trukmę iki šimtų metų. Kosmose žmonės yra sutikę įvairių kitų protingų būtybių, iš kurių svarbiausi yra kzinai – grobuoniška, karinga civilizacija, bei lėlininkai – žmonių supratimu, beveik patologiškai baili ir paranojiška civilizacija, kuri stengiasi tiesiogiai nesikišti į jokius konfliktus.
Pagrindiniai knygos veikėjai – 200 m. amžiaus žmogus Louis Wu, lėlininkas Nessus, kzinas vadinamas Gyvulių Pašnekovu, ir Louiso Wu meilužė Teela Brown, leidžiasi į Nessus organizuojamą ekspediciją apžiūrėti neseniai lėlininkų atrasto paslaptingo objekto – žiedinio pasaulio, dirbtinai sukurto žiedo aplink žvaigždę.
Įtaka
„Naiveno žiedas“ bei „Žiedinis pasaulis“  moksle, fantastikoje ir populiariojoje kultūroje tapo plačiai vartojamais terminais apibūdinti šią teorinę megastruktūrą. Ji buvo pradėta naudoti kituose fantastiniuose kūriniuose – knygose (pvz., William R. Forstchen „Aleksandro žiedas“), žaidimuose (pvz., „Halo“, „Stellaris“). Romanas buvo rašytas kaip mokslinė fantastika, t. y., Larry Niven pateikė kažkiek skaičiavimų ir mokslinio pagrindimo tokios struktūros egzistavimui, aprašė jos sukimosi periodą, priemones išlaikyti stabilumui ir panašiai. Ši mokslinė dalis yra plačiai analizuojama mėgėjų, ypač fizikos studentų, ir joje rasta nemažai klaidų. 1971 m. Bostone (JAV) vykusiame Pasaulio mokslinės fantastikos konvente MIT studentai skandavo „Žiedinis pasaulis yra nestabilus“.
Adaptacijos
2014 m. liepos 8 d. „Seven Seas Entertainment“ ir „Tor Books“ išleido pirmąją angliškos mangos „Žiedinis pasaulis: grafinis romanas“ dalį „Ringworld: The Graphic Novel, Part One“. Siužetą adaptavo scenaristas Michael R. Perry, iliustravo Sean Lam. Grafinis romanas apima maždaug pusę knygos siužeto. 2015 m. lapkričio 10 d. buvo išleista ir antroji dalis su likusio knygos siužeto adaptacija.
1984 m. „Chaosium“ išleido vaidmenų žaidimą pagal šią knygą, pavadintą „The Ringworld Roleplaying Game“. 1992 m. „Tsunami Games“ išleido nuotykinį žaidimą „Žiedinis pasaulis: Patriarcho kerštas“, o 1994 m. – dar vieną nuotykinį žaidimą „Sugrįžimas į Žiedinį pasaulį“.
Knygą kelis kartus nesėkmingai mėginta ekranizuoti. 2004 m. „Syfy“ (tuo metu vadinosi „Sci-Fi Channel“) paskelbė, kad kuria miniserialą „Žiedinis pasaulis“, tačiau jis taip niekada ir nebuvo pabaigtas. Dar sykį ta pati televizija apie serialo kūrimą paskelbė 2013 m., tai turėjo būti bendras darbas su „Universal Cable Productions“ bei „MGM Television“.
2017 m. „Amazon“ pranešė, kad kuria tris fantastinius serialus, iš kurių vienas bus pagal „Žiedinio pasaulio“ knygą. Vienas iš partnerių vėl yra „MGM Television“.
Minčios vandens malūnas
Minčios vandens malūnas – vandens malūnas, stovintis Lietuvoje, Utenos rajone, Aukštaitijos nacionaliniame parke esančiame Minčios kaime, prie Minčios upelio. Architektūrinis ir technologinis paminklas.
Istorija
Minčios vandens malūnas minimas nuo 1792 m. (bet jau tada buvo perstatytas) ir priklausė Vilniaus vyskupui. XIX a. pr. Tauragnų dvaro šeimininkas Vladislavas Puslovskis čia įrengė vario katilų dirbtuvę. 1863 m. sukilimo dalyviai čia gaminosi šaudmenis, kaupė maisto ir drabužių atsargas. XIX a. pab. malūnas stovėjo upelio dešinėje pusėje. Įrengimus suko ratas. XX a. pr. Rogovui priklausęs malūnas perstatytas, jame įrengta lentpjūvė, milo vėlykla, dažykla, priestate ties pastato pietvakariniu kampu (neišlikęs) pastatyta vandens turbina.
thumb|left|240px|Vandens pralaida
Pirmojo pasaulinio karo metais malūnas neveikė, 1920 m. veiklą atnaujino. Nuo 1945 m. priklausė „Ąžuolo“ kolūkiui. Malūnas, tiltas ir užtvanka kelis kartus remontuoti. 1969 m. malūnas nustotas naudoti pagal paskirtį. 1970 m. užtvanka išardyta, nuleistas tvenkinys, jo dugnu nutiestas kelias. 1983–1986 m. Minčios vandens malūnas rekonstruotas ir pritaikytas poilsio namams. 1986 m. vėl įrengtas tvenkinys.
Varležeris (Utenos r.)
Varležeris – ežeras Lietuvoje, Utenos rajone, 4,5 km į šiaurės rytus nuo Sudeikių, 0,1 km į rytus nuo Alaušo ežero. Ežero ilgis iš šiaurės rytų į pietus – 0,56 km, plotis – iki 0,34 km. Altitudė 139,9 m. Šiaurinėje dalyje yra pelkėta 1,23 ha sala. Krantai daugiausia žemi, sausi, apaugę medžiais ir krūmais. Ežeras gausiai užžėlęs vandens augalija. Šiaurinėje ir rytinėje pakrantėse stūkso Ažuolaušio miškas, kitose pakrantėse plyti pievos, krūmai, dirbami laukai. Pietuose įteka upelis iš Maneičių III tvenkinio, o vakaruose išteka upelis link Alaušo ežero. Šalia įsikūręs Maneičių kaimas.
Cyd Charisse
Sidė Čaris (, tikrasis vardas Tula Ellice Finklea, 1922 m. kovo 8 d. Amarilas, JAV – 2008 n. birželio 17 d. Los Andželas, JAV) – amerikiečių šokėja ir aktorė. Šoko Monte Karlo rusų baleto trupėje, 5-ojo dešimtmečio pradžioje pradėjo vaidinti kine. Filmavosi muzikiniuose filmuose su tokiais partneriais, kaip Fredas Asteras, Džinas Kelis, Denas Deilis ir kt.
Biografija
Тula Elisa Finkli (Tula Ellice Finklea), žinoma kaip Sidė Čaris, gimė Teksase, Amarilo mieste juvelyro Ernesto Finklio (Ernest Finklea) ir Lelos (mergautinė pav. Norwood) šeimoje. Sulaukusi 8-erių Т. Finkli pradėjo lankyti baletą. Tėvas labai skatino dukters užsiėmimą, jos kambaryje net įrengė baleto atramą ir viso ūgio veidrodį. Netrukus šeima išsikėlė į Holivudą, kur T. Finkli pradėjo mokytis Holivudo profesinėje mokykloje (Hollywood Professional School). Nuo 12-os vienus metus Los Andžele ji mokėsi studijoje pas šokėją Niką Čarisą (Nico Charisse). Vėliau, be kitų, jos pedagogais buvo Adolfas Bolmas ir Bronislava Nižinska. 1937 m. pradėjo šokti Monte Karlo rusų baleto trupėje ir su ja pradėjo gastroliuoti po JAV. Pagal tų laikų tradiciją pasirodydavo su „rusiškais“ slapyvardžiais: pradžioje kaip Nataša Tulalis, vėliau – kaip Felija Sidorova ir Marija Istomina.
1939 m. mirė T. Finkli tėvas, todėl ji užtruko JAV, o jos trupė tuo metu išvyko į Europą. Tais pačiais metais Europoje ji ištekėjo už Niko Čariso. Prasidėjus karui grįžo į JAV. Palikusi sceną nusprendė save išmėginti Holivude. 1941 m. su slapyvardžiu Lilė Norvud (Lily Norwood) pradėjo filmuotis kine – pradžioje kaip epizodinė šokėja. 1942 m. filme „Something to Shout About“ gavo pirmąjį titruose nurodytą vaidmenį, vėliau filme „Misija į Maskvą“ („Mission to Moscow“, 1943) vaidino baleriną Galiną Ulanovą. 1946 m. kino kompanija MGM su ja pasirašė sutartį. Nuo tol ji filmavosi kaip Sidė Čaris, prie vyro pavardės pridėjusi vaikystėje jai brolio duotą pravardę, padarytą iš Sis (trumpinys iš 'sesuo'). Filmuojantis Sidei Čaris pirmą kartą reikėjo kalbėti atliekant Deboros Endrius vaidmenį filme „Harvio merginos“ („The Harvey Girls“, 1946).
Tikrąjį populiarumą aktorei atnešė filmas „Dainuojantys lietuje“ („Singin' in the Rain“, 1952), kur ji, kaip Džino Kelio partnerė, nusifilmavo šokių siuitoje „Brodvėjaus melodija“. Tais pačiais metais Sidės Čaris kojos buvo apdraustos po 5 milijonus dolerių (pasak Gineso rekordų knygos, tais metais tai buvo didžiausia draudimo suma). Tuomet MGM vadovybė nusprendė ją padaryti savo pagrindinės šokių žvaigždės – Fredo Astero – partnere. 1953 m. juodu drauge vaidino filme „Grupės furgonas“ („The Band Wagon“): Astero sukurtas šokio epizodas „Šokant tamsoje“ pagal to paties pavadinimo dainą tapo vienu įžymiausių šokių Holivudo kino istorijoje. Pats Asteras savo partnerę šmaikščiai pavadino „šokančiu dinamitu“.
Baigiantis kino miuziklų erai pradėjo filmuotis detektyvuose, laikydamasi elegantiškos ir nepriklausomos „lemtingos moters“ amplua. Tapusi ne tokia paklausi Holivude pradėjo rengti pasirodymus su savo antruoju vyru Toniu Martinu, kuris 1963 m. atidarė savo naktinį klubą. Su juo gastroliavo užsienyje. Taip pat vaidino draminiuose regioninių trupių spektakliuose, bet Brodvėjuje debiutavo tik 1992 m., sulaukusi 71-ų, kai ją pakvietė prisidėti prie atnaujintos miuziklo „Grand Hotel“ aktorių sudėties, kurioje ji pakeitė Lilianą Monteveki. Duodama interviu žurmnalui „People“ S. Čaris prisipažino, jog šokti Brodvėjuje buvo tikslas, kurio jai nepavyko pasiekti – ir galų gale atsidurti Brodvėjuje yra puiku.
Asmeninis gyvenimas
1939 m. gastroliuodama po Europą Sidė Čaris ištekėjo už savo mokytojo, Los Andželo šokių studijos savininko Niko Čariso. 1941 m. juodu kartu pasirodė filmo „Rumbos serenada“ („Rumba Serenade“) šokių epizode. Juodu susilaukė vieno vaiko – sūnaus Niko „Nikio“ Čariso. 1947 m. pora išsituokė, Sidė pasiliko vyro pavardę.
1948 m. aktorė vėl ištekėjo – už žydų kilmės Holivudo dainininko ir aktoriaus Tonio Martino. Jųdviejų santuoka buvo sėkminga ir truko 60 m., iki pat aktorės mirties. Nuo T. Martino Sidė Čaris pagimdė Tonį Martiną jaunesnįjį. Be to, S. Čaris vyras T. Martinas įsivaikino jos sūnų iš pirmosios santuokos. 1976 m. sutuoktiniai išleido bendrą autobiografiją „Mudu abu“ („The Two of Us“).
Sidė Čaris, sulaukusi 86-erių, nuo širdies nepakankamumo mirė 2008 m. Los Andžele. Palaidota Hilsaido kapinėse Kalver Sityje.
Gohone
Gohone – dievybė irokėzų mitologijoje; siejamas su žiema.
Gohone – žiemos dievas, įgyjantis senio su lazda pavidalą. Tikėta, kad žiemą Gohone vaikščiojąs miškais, lazda laužydamas medžius ir šaldydamas juos speigu. Adekagagvaa (saulės dievas, siejamas su vasara) sugrįžtąs baigiantis žiemai ir išvejąs Gohone, taip į kraštą sugrąžindamas šilumą.
Savulkos
Savulkos – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Nedzingės, prie Nedzingės–Meškučių keliuko ir Vinkšninės upelio. Apylinkėse dunkso miškai. Šalia Savulkų yra Dainavos apygardos partizanų (vad. Konstantinas Šimelevičius-Gandras) žūties vieta (1947 m. rugsėjo 22 d.). Jų atminimui pastatytas kryžius.
Istorija
XIX a. pab. kaimas pateko į Trakų apskrities Nedzingės valsčių, Pilvingių apylinkę. Priklausė Lesagūrų dvarui, valdytam Čižų giminės.
Iki XX a. pr. vadintas Vinkšniūnais.
Gyventojai
thumb|left|250px|Savulkų sodžius thumb|left|250px|Kryžius Savulkų apylinkėse žuvusių partizanų atminimui
Sargybinių šachmatai
Sargybinių šachmatai  – tai pasakiškų šachmatų rūšis, turinti taisyklę, nurodančią, kad po kiekvieno figūros (ne pėstininko) ėjimo jos vietoje pasilieka naujas tos pačios spalvos pėstininkas. Ši taisyklė netaikoma pėstininkams bei atliekant ėjimus iš 1-os ar 8-os gulstinių, o taip pat, kai lentoje jau yra 8 tos pačios spalvos pėstininkai.
Sargybinių šachmatų taisyklės dažniausiai naudojamos, kuriant tiesioginius, sutarto mato, atvirkščio mato, refleksinio mato bei serijinius šachmatų uždavinius.
Užrašai
Sutrumpintas šachmatų uždavinių tarptautinis žymėjimas prasideda trumpiniu, kuris užduotyje rašomas, nurodant užduoties tipą ir ėjimų skaičių. Toliau seka sprendinių, ar dvynių skaičius.
Ėjimai užrašomi, kaip ir tradiciniuose šachmatuose, tik papildomai skliausteliuose pažymima atsiradusio pėstininko spalva ir laukelis, pav.: 1…Kg5-h6(j g5), arba 1…Kh6(j g5).
Sargybinių šachmatų istorija
Sargybinius šachmatus išrado indų šachmatų kompozitorius Č. K. Ananthanarajananas ( C. K. Ananthanarayanan), savo idėją paskelbęs 1984 m. The Hindu laikraštyje. Sargybiniai šachmatai susilaukė dėmesio ir jau 1993 m. buvo apie 22 jų atmainos.
Sargybinių šachmatų uždaviniai
Pirmajame sprendinyje matas skelbiamas bokštu, o antrajame – ką tik gimusiu pėstininku.
Dar keletas uždavinių, kuriuose panaudotos sargybinių šachmatų taisyklės.
{|
Walerian Meysztowicz
Valerijonas Meištovičius (1893 m. birželio 24 d. Pajuostyje, Rusijos imperija – 1982 m. gegužės 24 d. Romoje, Italija) – Lenkijos kunigas, teologas, istorikas, rašytojas.
Biografija
Gimė 1893 m. birželio 24 d. politiko Aleksandro Meištovičiaus ir Aleksandros Korvin-Kosakovskaitės šeimoje. 1907-1914 m. mokėsi Peterburgo imperatoriškajame licėjuje. Prieš I pasaulinį karą Vienoje studijavo žemės ūkį. Prasidėjus karui mobilizuotas į Rusijos imperijos kariuomenę, vėliau kovėsi lenkų gretose prieš Lietuvą. 1919 m. grįžo į Pajuostį, tačiau lietuvių valdžia juo nepasitikėjo ir vienu metu jis buvo pasodintas į Panevėžio kalėjimą, bet po kiek laiko buvo paleistas ir per Latviją pabėgo į Vilnių. Atvykęs į Vilnių įstojo į kunigų seminariją, 1924 m. įšventintas kunigu. Porą metų kunigavo Vilniaus bažnyčiose. Vėliau studijavo Romos teisės universitete (čia gavo kanonų teisės daktaro laipsnį) ir 1937-1939 m. Vilniaus universitete, kur gavo teologijos daktaro laipsnį. Po to trumpai dėstė Vilniaus universitete kanonų teisę.
Nuo 1932 m. – Lenkijos ambasados prie Šventojo sosto patarėjas. 1939 m. karas jį užklupo Vilniuje, iš kur bėgdamas nuo sovietų per Kauną, Švediją, Angliją pasiekė Romą ir ten pasišventė moksliniam darbui, panaudodamas Vatikano ir kitus archyvus. Nuo 1946 m. buvo Lenkijos istorijos instituto Romoje vadovu ir steigėju. Romoje parašė nemaža istorinių veikalų, redagavo žurnalą Antemurale, pasirinkdamas jo pavadinimui Lenkijos-Lietuvos valstybės, kaip krikščionijos priešakinio įtvirtinimo antemurale christianitatis įvaizdį. Mirė 1982 m. gegužės 24 d. Romoje.
Schedai
Schedai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Kimbartiškės.
Istorija
XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvų valsčius).
Motiejus Poninskis
Biografija
Adomo Poninskio ir Liudvikos Mielžinskos sūnus. Gyveno ankstesnėje Dzialinskių rezidencijoje Opiečyne.
Muirė 1758 mretų lapkričio 19 d. Jo kūnas palaidotas jėzuitų kapinėse, Poznanėje.
Šeima
Buvo vedęs tris kartus: Pransišką Šoldrską (1733), Apolinarą Jaračevską (1746) ir Maliorą Sofiją Dembinską.
Turėjo 11 vaikų:
Introdukuota rūšis
thumb|250px|right|[[Barkūnas (Melilotus sp.), introdukuotas ir natūralizuotas iš Eurazijos į JAV kaip pašaras ir tarpinis pasėlis.]]
Introdukuota rūšis – augalų ar gyvūnų rūšis žmogaus perkelta iš vienos buveinės į kitą.
Įvairios kultūrinės augalų rūšys bei naminiai gyvūnai buvo introdukuojami nuo seno, siekiant skirtinguose Žemės kraštuose auginti žmogui vienaip ar kitaip naudingas rūšis. Dalis rūšių introdukuojamos sukultūrintos, kitos – perkeliamos iš vienos laukinės terpės į kitą.
Didžiausias sukultūrintų vietinių laukinių augalų ir prijaukintų laukinių gyvūnų centras yra Rytų Azija. Ten sukultūrinti ir auginti miežiai, avižos, pupelės, sojos, ryžiai, obelys, kriaušės ir daugelis kitų augalų rūšių. Vykstant prekybai, kelionių metu sukultūrintų augalų sėklos ir vaisiai iš centrų pateko į naujas sritis, plito šių augalų arealas. Svarbiausių sukultūrintų augalų paplitimo geografija labai kito. Bulvės į Europą XVI a. introdukuotos iš Pietų Amerikos. Kviečiai, kilę iš laukinių kviečių, augančių Artimuosiuose Rytuose, introdukuoti ir paplito Europos šalyse, Kinijoje, Kanadoje, Jungtinėse Amerikos Valstijose. Iš Viduržemio jūros šalių į įvairius žemynus introdukuoti lubinai, linai, dobilai, daugelis daržovių. Introdukuojami taip pat dekoratyviniai augalai (pvz., Lietuvoje - paprastasis kaštonas, didžialapė liepa, žalioji rūta, tulpė), taip pat rūšys skirtos kovai prieš kenkėjus.
Be tikslingo rūšių platinimo gali pasitaikyti ir netyčinis, kai žmogus pergabena tam tikras augalų ar gyvūnų rūšis nesiekdamas jų įvesti naujose buveinėse – pavyzdžiui, iš laivų į atokias salas patekusios žiurkės arba katės.
Rūšių perkėlimas gali tapti žalingas toms buveinėms, į kurias rūšis yra perkeliama (arba patenka žmogaus dėka) – nauja rūšis, radusi pakankamai geras sąlygas ir neturėdama natūralių priešų (arba žmogaus intensyviai platinama) gali nustelbti arba visai išnaikinti su atėjūnais negalinčias konkuruoti vietines rūšis. Tokios introdukuotos rūšys vadinamos invazinėmis.
Maunt Pirlas
Maunt Pirlas  – miestas pačiuose Kanados rytuose, Niufaundlando saloje, Avalono pusiasalyje, prie Atlanto vandenyno. 22,9 tūkst. gyventojų (2016 m.).
Istorija
Pirmieji pastovūs gyventojai įsikūrė 1829 m., kai James Pearl ir Anne Pearl atvyko į šias žemes ir užvaldė tūkstantį akrų žemės. Pirlų šeimyna davė pavadinimą ir gyvenvietei.
Miestas ypač sparčiai augo po Antrojo pasaulinio karo. Absoliuti dauguma (98.0%) gyventojų yra europiečių kilmės.
Sidnėjus (Kanada)
Sidnėjus  – miestas rytų Kanadoje, Naujojoje Škotijoje. 31,5 tūkst. gyventojų (2016 m.) Laivų statyba, žvejyba, išvystytas turizmas.
Istorija
Pradžioje dabartinio miesto vietoje gyveno indėnai mikmakai, vėliau čia pradėjo kurtis prancūzai (akadiečiai).
XVIII a. pab. Naujojoje Škotijoje ėmė kurtis ir britai.
Sėbai
Sėbai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Janapolės.
Galapagai (festivalis)
„Galapagai“ – elektroninės muzikos ir aktyvių pramogų festivalis, vykstantis vasarą Zaraso ežero saloje. Penkiose festivalio scenose kasmet pasirodo kelios dešimtys Lietuvos ir užsienio muzikos atlikėjų iš Vokietijos, Suomijos, Švedijos, Baltarusijos, Latvijos, Lenkijos, Estijos ir kitų valstybių. Renginio metu vyksta sporto varžybos ir ekstremalūs šou, rengiamos draugiškos šunų ir jų šeimininkų lenktynės. Festivalis palaiko beglobiams gyvūnams padedančias organizacijas. „Galapagai“ yra vienintelis Lietuvos festivalis, dalyvaujantis Europos talentų mainų programoje (ETEP) ir kelerius metus iš eilės nominuotas geriausių nedidelių Europos festivalių kategorijoje.
Vieta
Festivalis vyksta Zarasuose, Zaraso ežero saloje, kurioje kasmet išdėstomos keturios scenos, kuriose groja skirtingų stilių atlikėjai.
Kanados transportas
Kanados transporto sistemą sudaro apie 1 mln km kelių, 10 tarptautinių oro uostų, dar apie 300 mažesnių oro uostų, 72 000 km geležinkelių kelių ir daugiau nei 300 komercinių jūrų ir upių uostų. 2005 m. transportas sukūrė 4,2 % Kanados BVP.
Už visą šalies transporto sistemą atsakingas departamentas Transport Canada, priklausantis Kanados susisiekimo ministerijai.
Sausumos keliai
Iš viso Kanadoje 2011 m. duomenimis yra apie 1 mln km sausumos kelių, iš kurių 415 600 km yra asfaltuoti. Iš jų 17 000 km yra nacionalinės reikšmės autostrados. Pagal šį rodiklį Kanada yra trečioje vietoje pasaulyje po JAV ir Kinijos.
2009 m. šalyje buvo 20 706 616 registruotų transporto priemonių.
Oro transportas
Oro transportas 2005 m. sudarė 9 % bendro šalies transporto sistemos BVP. Pagrindinės šalies avialinijos yra Air Canada. Šioje bendrovėje 2018 m. dirbo virš 30 000 darbuotojų, kasmet ji aptarnauja beveik 50 mln. keleivių. Kanados kompanija CHC Helicopter, teikianti komercines sraigtasparnių paslaugas, yra didžiausia tokio tipo įmonė pasaulyje ir valdo 250 orlaivių visame pasaulyje. Trečia pagal turimus orlaivius yra oro linijų bendrovė WestJet, turinti apie 100 oro transporto priemonių.
Kanadoje yra apie 1 800 oro uostų, aerodromų, sraigtasparnių nusileidimo aikštelių ir vandens oro uostų.
Didžiausi Kanados oro uostai pagal keleivių skaičių 2011 m.
Geležinkeliai
Šalyje naudojamos standartinės 1435 mm vėžės.
Geležinkeliais Kanada sujungta su JAV, tačiau nėra tiesioginių jungčių su Aliaska. Ją galima pasiekti tik naudojantis traukinių keltais.
Vandens transportas
2005 m. Kanadoje buvo pakrauta 139 mln tonų krovinių visuose šalies uostuose. Didžiausias šalis uostas yra Vankuveris. Jame per metus pakraunama apie 68 mln tonų krovinių ir tai sudaro 15 % visos šalies krovinių pervežimo. Antras pagal pervežimus yra Monrealio uostas.
Vidaus vandenų sistemą sudaro apie 3 000 km ilgio kelių.
Vamzdynai
Kanadoje vamzdynais tiekiamos įvairios medžiagos, tokios kaip gamtinės dujos, nafta ir jos produktai. Šalyje nutiesta 23 564 km vamzdynų naftos produktams ir 74 980 km dujų produktams.
Viešasis transportas
Šalies miestuose didžiausią dalį viešojo transporto sudaro autobusai.
Metro sistemos
Kanadoje tik trys miestai turi metro: Monrealis, Torontas ir Vankuveris.
Toronto oro uoste taip pat veikia nemokama metro sistema LINK Train.
Tramvajai
Keturiuose šalies miestuose veikia tramvajų sistema — Toronte, Kalgaryje, Edmontone ir Otavoje.
Steponas Vološynas Rybotyckis
Steponas Vološynas Rybotyckis (🇷🇺, ), dar žinomas kaip grafas Vengrinas – Rybotyckių, Vološynų (lenk. Rybotycki, Woloszyn) giminės pradininkas, gimė 1340 m. Transilvanijoje.
Biografija
Karvedys Steponas Vološynas atvyko į Lenkijos karalystę iš Transilvanijos tos vietovės, kurios septyniuose pastatytuose Saksonijos išeivių miestuose gyveno vokiečiai saksai. Stepono Vološyno senelis buvo vardu Mikola. Žinoma, jog jo tauta buvo valachai, kurie 1334-35 metais atvyko į Maramurešą iš Didžiosios Valakijos, iš Vranie parapijos. Šią tautą vedė Mikolos sūnus Bogdanas.
Stepono Vološyno tėvas buvo Juga – Maramurešo karvedžio Bogdano brolis.
Mūšis Moldavijoje
Steponas Vološynas kartu su dėde Bogdanu išvyko į žygį. 1359 metais jie persikėlė į Moldavijos kunigaikštystės teritoriją. Moldavijoje jie sumušė Balko, Saso sūnaus kariuomenę. Sasas buvo Vengrijos karūnos pasiuntinys Moldavijoje. Po mūšio Balkas pabėgo į Maramurešą, kur Vengrijos karalius perdavė jam valdyti žemes, tarp jų ir tas žemes, kurios anksčiau priklausė jo priešininkui Bogdanui.
Bogdano žemių sudėtyje Maramureše buvo ir Stepono Vološyno valdytos žemės, taip pat ir jo brolio Jono. Dokumentas, fiksavęs brolių teisę į žemes, datuotas 1353 metų gegužės 14 d.
Karvedys Bogdanas po pergalės paskelbė Moldavijos kunigaikštystę nepriklausoma valstybe ir tapo jos pirmuoju valdovu – Bogdanu I.
Invazija į Lenkijos Karalystės teritoriją ir sąjunga su Kazimieru III Didžiuoju
Steponas Vološynas su savo kariuomene patraukė į šiaurę, į taip vadintos Raudonosios Rusios teritoriją. Čia sudarė sąjungą su Lenkijos karalystės karaliumi Kazimieru III Didžiuoju, kuris turėjo interesą dėl Raudonosios Rusios žemių.
Už nuopelnus Lenkijos karalius Kazimieras III Didysis 1368 metais padovanojo Steponui Vološynui apie 1000 hektarų užimančių žemių, išsidėsčiusių Viaros upės aukštupyje, su kaimais ir trimis vienuolynais. Valdydamas šias žemes Steponas Vološynas dėl teritorijos centre įsikūrusio Rybotyščių (lenk.Rybotycze) kaimo gavo pavardę – Rybotyckis.
1368 m. Lenkijos karalius Rybotyckį pavadino “Vengrinu”. Nuo to laiko Steponas Rybotyckis, Drago-Sasų herbo atstovas nešiojo titulą – Grafas Vengrinas. Steponas Vološynas Rybotyckis minimas 1359 m. Peremislio pirklių sąrašuose.
Giminystė
Steponas Vološynas Rybotyckis buvo pirmojo Moldavijos karaliaus Bogdano I sūnėnas. Giminiavosi su Valakijos valdovų šeimomis, t. y. Basarabu I, taip pat Bulgarijos caru, taip pat ir Transilvanijos valdovu Vladu III Drakula.
Taip valachai atsidūrė Lenkijos karalystės ir Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės teritorijoje.
1-asis lietuvių fuzilierių rezervinis batalionas
Įkūrimas
Hansas Jorkas įžygiavo į Karaliaučių 1813 m. sausio 8 dieną ir iš karto užsiėmę visų likusių vyrų mobilizacija. Visų pirma, jis pašaukė visus ‘Kriumper’ (Krümper) ir rekrūtus, kuriuos pasitraukęs vietinis karo vadas fon Biulau (von Bülow) paliko anapus Vyslos. Taigi, Jorkas Karaliaučiuje įkūrė didelę karo stovyklą apmokinti pašautuosius. Kovo 1 d. septyni rezerviniai batalionai buvo įkurti. Tie septyni batalionai buvo:
Suskirstymas į pulkus
Praėjus keliems mėnesiams, 1813 metų 1-ąją liepos dieną, šie ir kiti rezerviniai batalionai buvo suburti į rezervinius pėstininkų pulkus.
1-asis lietuvių fuzilierių rezervinis batalionas buvo paskirtas 1-ojo rezervinio pėstininkų pulko trečiuoju batalionu.
1815 m.
Nugalėjus Napoleoną ir reorganizuojant Prūsijos kariuomenę, 1815 m. kovo mėnesį 1-asis rezervinis pėstininkų pulkas tapo 13-uoju pėstininkų pulku.
Ashanti Golden Boys de Siguiri
„Ashanti Golden Boys“ arba tiesiog „Ashanti GB“ – Gvinėjos futbolo klubas iš Sigirio, rungtyniaujantis aukščiausioje lygoje. Pilnu pavadinimu žinomas kaip Ashanti Golden Boys de Siguiri. Namų rungtynes žaidžia Sigirio stadione, talpinančiame 3 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Žinoma, kad 2004 ir 2005 m. sezonuose rungtyniavo Antroje lygoje. Nuo 2006 m. sezono rungtyniavo aukščiausioje lygoje, bet titulų neiškovojo.
2022–2023 m. rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje ir užėmė vienuoliktą vietą.
Sedūnai (Širvintos)
Sedūnai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Gelvonų.
AV projektai
AV projektai (mažoji bendrija) – įvairius medienos produktus gaminanti Lietuvos viena iš didesnių statybinė įmonė, savo gaminius parduodanti Lietuvoje, Jungtinėje Karalystėje, Prancūzijoje ir Vokietijoje. Įmonės apyvarta 2014 metais – 3 000 001 – 5 000 000 eurų.
Istorija
Pagrindinė įmonės gamykla buvo įkurta 1993 metais Molėtų rajone kaip šeimos verslas ir pradėta prekiauti medžio gaminiais Lietuvoje. 2011 metais buvo atidaryta pirmoji elektroninė parduotuvė „Chalet de jardin“ Prancūzijoje. Tada 2012 metais atidaryta elektroninė parduotuvė „Quick garden“ Jungtinėje Karalystėje ir 2015 metais – „Pineca“ Vokietijoje.
Apdovanojimai
2014 metais „AV projektai“ gavo „Gazelė 2014“ apdovanojimą, kurį gauna sparčiausiai augančios Lietuvos įmonės pagal paskutinių 4 metų pardavimus.
Parama
2014 metais „AV projektai“ tapo labdaros paramos fondo „SOS vaikų kaimų Lietuvoje draugija“ rėmėju.
Produktai
Pagrindinės „AV projektai“ gaminamų medžio gaminių žaliavos yra sibirinės pušys ir sibirinės eglės. Įmonės gaminami medžio produktai:
Sėdžiūnai
Sėdžiūnai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Panemunėlio, prie kelio.
Grand Folsas-Vindzoras
Grand Folsas-Vindzoras  – miestas pačiuose Kanados rytuose, Niufaundlando saloje. 14,1 tūkst. gyventojų (2016 m.).
Istorija
1768 m. leitanantas John Cartwright lankęsis šiuose kraštuose davė pavadinimą „Didieji kriokliai“, anglų kalba būtų Grand Folsas, kaip vėliau buvo pavadinta gyvenvietė.
Miestas ypač sparčiai augo po Antrojo pasaulinio karo iki 1966 m. Absoliuti dauguma gyventojų yra europiečių kilmės.
Velikarytos valsčius
Velikarytos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Velikaryta.
Gonçalo Paciência
Gonsalas Pasiensija (, g. 1994 m. rugpjūčio 1 d., Portas) – portugalų futbolininkas, žaidžiantis saugo pozicijoje vokiečių klube Eintracht Frankfurt bei Portugalijos rinktinėje.
Dalyvavimas čempionatuose
<…>
Magistralinis kelias A20 (Lietuva)
Ukmergės šiaurinis aplinkkelis – dviejų juostų Lietuvos magistralinis kelias. Trasos ilgis – 7,8 km.
Jungia kelius, , ir.
Anksčiau kelias priklausė Ukmergės rajono savivaldybei. 2014 m. pabaigoje kelias buvo perduotas Lietuvos automobilių kelių direkcijai. Kadangi kelias vaidina svarbią tranzitinę reikšmę (svarbaus magistralinio kelio, einančio per miestą, apvažiavimas), buvo suteiktas magistralinio kelio statusas.
Sviatoslavas Olgovičius
miniatiūra|Sviatoslavas mirties patale su žmona ir sūnumis
Po vyresniojo brolio Vsevolodo II mirties, Sviatoslavą ir jo brolį Igorį iš Kijevo išvijo Iziaslavas Mstislavičius. Sviatoslavas pabėgo, bet Igoris buvo sugautas ir galiausiai 1147 m. nužudytas. Sviatoslavas pabėgo į Černigovą, bet jam buvo įsakyta atiduoti savo miestą Siverų Naugardą pusbroliams Iziaslavui ir Vladimirui Davidovičiems. Padedamas savo sąjungininko Jurijaus Dolgorukio ir savo uošvio Aepos Chano, Sviatoslavas pradėjo karą prieš pusbrolius, bet buvo priverstas bėgti į Karačevą. Ten 1147 m. sausio 16 d. Sviatoslavas nugalėjo brolius Davidovičius.
Pranciškus Vasiliauskas
Pranciškus Vasiliauskas (slapyvardžiai Meškuitis, P. D., X. X., Varniškis, Pr. V., Betygalietis; 1871 m. vasario 22 d., Gibaičiai, Šiaulių rajonas – 1955 m. kovo 15 d., Čikaga, JAV) – kunigas, publicistas, memuaristas.
Šalčininkų Stanislavo Moniuškos menų mokykla
Šalčininkų Stanislavo Moniuškos menų mokykla – neformaliojo švietimo ugdymo įstaiga Šalčininkuose, skirta vaikų gebėjimų ir kūrybiškumo ugdymui. Komplektuojama iš Šalčininkų mieste bei rajone gyvenančių vaikų, norinčių mokytis muzikos, dailės ir choreografijos. Įstaigos kodas 191417232, mokoma lietuvių kalba.
Pranciškus Vasiliauskas
Biografija
Mokėsi Šiaulių berniukų gimnazijoje, 1893 m. baigė Kauno kunigų seminariją. Kunigavo Dotnuvoje, Kražiuose, Balninkuose, Varniuose. 1910–1913 m. gyveno Glazge (Škotija). Grįžęs į Lietuvą, klebonavo Mažeikiuose, Viekšniuose, Josvainiuose. 1937 m. išvyko į JAV. Kunigavo Niutone, nuo 1947 m. gyveno Čikagoje. Periodikoje paskelbė publicistikos straipsnių. Bendradarbiavo: „Amerikoje“, „Darbininke“, „Drauge“, „Lietuvių laikraštyje“, „Lietuvos ūkininke“, „Vienybėje“, „Vilniaus žiniose“, „Viltyje“ ir kitoje periodinėje spaudoje.
Šalčininkų Stanislavo Moniuškos menų mokykla
Įvairių muzikos instrumentų ir dailės bei choreografijos skyriuose mokosi apie 280 mokinių, dirba 30 mokytojų. Mokykla bendradarbiauja su Lietuvos ir užsienio muzikos ir meno mokyklomis. Palaiko glaudžius ryšius su panašiomis mokyklomis Chelmžoje (Lenkija), Lydoje (Baltarusija), Budapešte (Vengrija).
Bart Swings
Bartas Svingsas (Bart Swings, g. 1991 m. vasario 12 d. Herente) – Belgijos greitojo čiuožimo sportininkas, olimpinis čempionas. Pasaulio riedučių sporto 15-ą kartų pasaulio čempionas, 31-a kartą Europos čempionas ir 8-ių Pasaulio žaidynių aukso medalių laimėtojas.
Šalčininkų Stanislavo Moniuškos menų mokykla
Istorija
1974 m. įkurta Šalčininkų muzikos mokykla, veiklą pradėjusi Šalčininkų vidurinės mokyklos patalpose. Tuomet įsteigti fortepijono, akordeono, teorijos skyriai, mokėsi apie 50 mokinių, dirbo 6 mokytojai, mokyklai vadovavo muzikos mokytojas ir chorvedys Vladislovas Bogdanovičius. Nuo 1977 m. mokykla persikėlė į klasicistinius Vagnerių dvaro rūmus. 1988 m. atliktas rūmų remontas, įrengta geros akustikos barokinė salė, kurioje nuolat koncertuoja ne tik mokyklos mokiniai, bet ir žinomi atlikėjai iš Lietuvos ir užsienio.
1986 m. įkurti dailės ir choreografijos skyriai. Įstaiga pakeitė pavadinimą - ji tapo Šalčininkų meno mokykla. 2000 m. mokyklai suteiktas kompozitoriaus Stanislavo Moniuškos vardas. Šalčininkų rajono savivaldybės tarybos sprendimu Nr.476 mokykla pavadinta Šalčininkų Stanislavo Moniuškos menų mokykla. 2004 m. mokykloje pradėjo veikti pučiamųjų instrumentų orkestras.
Bart Swings
Biografija
2013 m. belgas iškovojo bronzą pasaulio daugiakovės greitojo čiuožimo čempionate. Tai buvo pirmasis sportininko medalis pasaulio čempionatuose.
Blue Neighbourhood
„Blue Neighbourhood“ – pirmasis australų atlikėjo ir dainų rašytojo Troye Sivan studijinis albumas, kuris buvo išleistas 2015 m. gruodžio 4 d. Prieš išleidžiant šį albumą buvo išleistas extended play (EP) „Wild“, kuris buvo tarsi įžanga į šį albumą.
Bart Swings
Biografija
Savo debiutinėse 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Swings užėmė 4-ą vietą vyrų 5000 m čiuožimo rungtyje.
Prancūzijos futbolo varžybos 2016–2017 m.
Prancūzijos futbolo varžybos 2016–2017 m.
Blue Neighbourhood
Išleidimas ir reklama
2015 m. spalio 13 d. Sivan išleido EP „Wild“, kuris tapo šio debiutinio albumo įžanga. Nuo 2015 m. spalio 15 d. albumą buvo galima užsisakyti iš anksto, tą dieną, per kelias valandas albumas iTunes dešimties šalių topuose atsidūrė 1 pozicijoje. Užsisakius albumą iš anksto pirkėjams buvo suteikta prieiga prie singlo „Talk Me Down“. Pirkėjai, kurie jau buvo nusipirkę EP „Wild“ gavo nuolaidą „Blue Neighbourhood“. Tuo metu Sivan taip pat pradėjo pardavinėti reklaminius daiktus (megztinius, kvepiančias žvakes, CD, vinilines plokšteles, plakatus ir užrašų knygeles) su albumo dizainu.
Paprastasis geltonsparnis dirvinukas
Paprastasis geltonsparnis dirvinukas (Noctua pronuba) – pelėdgalvių (Noctuidae) šeimos drugys.
Priekiniai sparnai tamsiai ar šviesiai rudi. Užpakaliniai sparnai oranžiniai, netoli pakraščio skersai sparno eina siaura juoda juostelė. Vikšrai gyvena ant įvairių augalų, kenkia įvairioms daržovėms. Jis 50 mm ilgio, nuo murzinai baltos iki rudai žemėtos spalvos. Ant nugaros yra 3 šviesios linijos. Žiemoja visiškai suaugę arba jauni vikšrai.
Blue Neighbourhood
Muzikos vaizdo įrašai
2015 m. gruodį, savaitę prieš Kalėdas, Troye dalino dovanas (tai buvo pavadinta „8 Days of Givaways“). Gruodžio 23 d. buvo padovanotos kelios nespalvotos nuotraukos iš „Youth“ muzikos vaizdo įrašo, tačiau šis įrašas nebuvo išleistas ir 2016 m. vasarį buvo nufilmuotas naujas įrašas, kuris buvo išleistas 2016 m. vasario 24 d.
Prancūzijos futbolo varžybos 2016–2017 m.
Finalo rungtynės
-
Paprastasis geltonsparnis dirvinukas
Paplitęs Europoje, Šiaurės Afrikoje, Kanaruose, Kaukaze, Artimuosiuose ir Viduriniuose Rytuose, šiaurės vakarų Indijoje, Pietų Sibire, Vidurinėje Azijoje. Pateko į Šiaurės Ameriką ir po ją sparčiai plinta. Lietuvoje dažna rūšis. Drugiai skraido birželio–rugsėjo mėnesiais.
Bart Swings
Biografija
2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse pirmą kartą pelnė olimpinį medalį. Swings laimėjo sidabro masinio starto rungtyje. 2022 m. belgas laimėjo aukso medalį Europos čempionate. Iš viso sportininkas yra laimėjęs du aukso, viena sidabro ir du bronzos medalius Europos čempionatuose.
Blue Neighbourhood
Muzikos vaizdo įrašai
2016 m. birželį Troye patvirtino, kad filmuojamas naujas vaizdo įrašas dainai „Wild“, šįkart su atlikėja Alessia Cara. Šis įrašas buvo išleistas 2016 m. liepos 22 d.
Komercinė sėkmė
Albumas JAV debiutavo 7-oje pozicijoje. Buvo parduota 65 000 jo kopijų (55 000 iš išankstinių užsakymų), albumas tapo trečiu Sivan leidiniu debiutavusiu topų pirmame dešimtuke.
Bart Swings
Biografija
2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse belgas aplenkė visus varžovus masinio starto rungtyje ir pirmą kartą tapo olimpiniu čempionu. 2023 m. pasaulio greitojo čiuožimo čempionate pirmą kartą iškovojo aukso medalį masinio starto rungtyje. Iš viso sportininkas yra laimėjęs vieną aukso ir keturis bronzos medalius pasaulio čempionatuose.
Korner Brukas
Korner Brukas  – miestas pačiuose Kanados rytuose, Niufaundlando saloje. 19,8 tūkst. gyventojų (2016 m.). Čia veikia cemento ir gipso gamykla.
Istorija
Iš pradžių čia gyveno čiabuviai mikmakai. 1767 m. į šias žemes atvyko kapitonas Džeimsas Kukas.
XVIII a. viduryje čia buvo mažiau nei 100 gyventojų.
Miestas ypač sparčiai augo po Antrojo pasaulinio karo. Nuo 1948 iki 1958 m. į miestą atvyko apie 70 asmenų iš Latvijos. Tai buvo latviai, bei vokiečių kilmės asmenys, kurie pasitraukė iš gimtinės. Vėliau jie dirbo cemento ir gipso gamykloje.
Absoliuti dauguma gyventojų yra europiečių kilmės.