cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dievogalos Švento Jono upelis
Būklė
Upelio vaga iš Dievogalos kaimo leidžiasi žemyn krūmais ir medžiais apaugusiu stačiu šlaitu į Zapyškio gyvenvietę, šalia sodybinių namų. Čia ji patenka tarp gyventojų apdirbamų sklypų, vaga ištiesinta, toliau – kanalizuota, sunkiai pastebima.
Buvusioje šventvietėje Zapyškyje 2013 m. pastatytas tiltelis ir informacinis stendas, senosiose kapinėse pažymėta tekėjusio upelio senoji vaga.
Etimologija
Upėvardis kildinamas nuo Dievogalos miestelio (< *Dievogalos upė). Kad gyvenvietės pavadinimas radosi anksčiau, nei upės rodo gyvenvietėms būdinga priesaga -gala.
Mikalojus Moravskis
Mikalojus Moravskis (g. apie 1743 – m. 1811) – LDK armijos generolas-majoras.
Tarnavo Radvilų milicijoje, rotmistras 1765 metais, generolas-adjutantas 1769 metais. Baro konfederacijos dalyvis. Po jos žlugimo emigravo į Vokietiją. Nuo 1777 metų buvo Karolio Stanislovo Radvilo įgaliotu atstovu ir jo agentu Stanislovo Aagusto Pniatovskio rūmuose.
Tarnavo nacionalinėje kavalerijoje. Nuo 1787 buvo Lietuvos armijos raštininku ir Nuolatinės tarybos departamento sekretoriumi. Pasiuntinys į Ketverių metų seimą nuo Rečycos pavieto 1788 metais. Buvo Targovicos konfederacijos nariu. Kosciuškos sukilimo metu buvo Lietuvos tautinės aukščiausios tarybos nariu.
1784 metais buvo masonų ložės „Doskonała Jedność“ atstovas
Podjaluvka (Sokulka)
Podjaluvka – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Sokulkos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Užkandis
miniatiūra|250px|right|Rusų šventinis stalas su gėrimais ir užkandžiais
Užkandis – patiekalas, paduodamas kaip papildomas valgis prieš pietus ar vakarienę. Taip pat užkandžiaujama per iškylas, įvairius susitikimus, vakarėlius ar kitomis progomis.
Tai gali būti tiek šalti tiek ir karšti patiekalai. Dažnai juos galima valgyti be papildomo apdorojimo ir be stalo įrankių.
Užkandžiai paįvairina maistą, sukelia norą valgyti. Todėl dauguma užkandžių gaminama su įvairiais prieskoniais, aštriais padažais ir žaliomis vitaminingomis daržovėmis. Juos reikia ne tik skaniai pagaminti, bet ir gražiai papuošti, kad būtų patrauklios išvaizdos ir žadintų apetitą. Be šaltų užkandžių dar gaminami karšti užkandžiai, nors jų yra žymiai mažiau negu šaltų.
Istorija
Kai kurie maisto istorikai mano, kad užkandžių tradicija galėjo prasidėti Rusijoje, kai po ilgų kelionių plačioje šalyje buvo paplitę nedideli žuvies, ikrų ir mėsos užkandžiai. Kiti mano, kad užkandžiavimo paprotys kilo iš Kinijos, galbūt per stepes pasiekęs Rusiją, Skandinaviją, kitas Europos šalis. Ši tradicija galėjo atkeliauti į Italiją, Graikiją ir Balkanų šalis per Rusiją ar Persiją.
Užkandžių tradicija
Užkandžių vartojimo tradicijos savitos skirtingose šalyse, įskaitant švedų smörgåsbord („švediškas stalas“), rusų zakuska, libaniečių meze, italų antipasto. Romos imperijos laikais buvo įprasta suvalgyti du pagrindinius patiekalus. Prieš jų valgymą buvo paduodama nedideliais kiekiais žuvies, daržovių, sūrio, alyvuogių ir net įdarytų pelių snaudalių. Stimuliuojantys užkandžiai buvo įvardijami gustatio arba promulsis. Graikai juos vadino propoma.
Kulinarinė užkandžių įvairovė priklauso nuo nacionalinės virtuvės ypatybių. Populiariausi lietuviškos virtuvės užkandžiai yra sumuštiniai, salotos, mišrainės ir vaisiai. Tačiau dažnas gyventojas renkasi ir greito maisto patiekalus, karštus užkandžius – kibinus, bandeles su dešrele, kebabus, neatsisakoma bulvių traškučių, įvairių kepinių.
Lebrikų šeimos koplyčia
Lebrikų šeimos koplyčia – memorialinė koplyčia, stovinti Šilalės rajono savivaldybėje, Vaičių kaime, 6 km į pietryčius nuo Šilalės. Pasiekiama iš pagrindinės kaimo gatvės (kelio ) pasukus 350 m į pietvakarius lauko keliuku. Mūrinę koplyčią supa aukšta gyvatvorė su medžiais, ji stovi dirbamų laukų apsuptyje. Šalia pastatyti koplytstulpis, informacinė lenta, pavėsinė bendruomenės susibūrimams. Koplyčia skirta vietos ūkininkų Lebrikų šeimos, išžudytos 1947 m., atminimui. Prie sienos pakabinta atminimo lenta su aukų vardais. Koplyčia pastatyta 2002 m. šeimos nario Jurgio Lebriko (1946-2016) rūpesčiu ir lėšomis.
Istorija
Lebrikų šeima pokario metais nukentėjo nuo „miško brolių“. 1947 m. gruodžio mėn. Vaičių kaime buvo apiplėšti ir nužudyti ūkininkai naujakuriai Stanislovas Lebrikas (70 m.) ir Rozalija Lebrikienė (67 m.), jų sūnūs: ūkininkas Jonas Lebrikas (30 m.), eigulys Kazimieras Lebrikas (40 m.), septintą mėnesį nėščia marti Aleksandra Lebrikienė (25 m.). Iš sodybos visas užgyventas turtas buvo išgabentas keturiais vežimais, išvesti visi gyvuliai ir ark­liai. Našlaičiu likęs Jono ir Alek­sandros jau­nėlis, vienerių metų Jurgis tik subrendęs sužinojo apie savo abiejų tėvų, senelių ir dėdės žudynes. Jurgis visą gyvenimą krimtosi, ilgėjosi tėvų, todėl kaime, kur visa tai įvyko, savo pastangomis ir lėšomis 2002 m. pastatė koplyčią ne tik savo šeimai, bet ir visoms nekaltoms aukoms atminti.
2020 m. spalio 17 d. prie J. Lebriko staty­tos koplyčios buvo atidengtas in­for­macinis sten­das, nusakantis pokario lai­ko­tarpio tragizmą, atminimo vietą pašventino Šilalės Šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčios klebonas kun. Saulius Katkus, Šilalės bažnyčioje buvo aukojamos šv. Mišios visoms nekaltai žuvusioms poka­rio aukoms atminti. Informaciniame stende įdėtos artimųjų išsaugotos šeimos narių, jų turėtos sodybos bei laidotuvių nuotraukos.
Tragedijos kaltininkų paieškos
Šeimos žudynių galimų kaltininkų paieškos aplinkybės plačiai nuskambėjo 2017 m. po Seimo narių Dainiaus Kepenio ir Arvydo Anušausko viešos diskusijos. D. Kepenis Seime pateikė siūlymą pastatyti bendrą Tautos susitaikymo ir atgailos paminklą partizanams ir stribams. Jis savo siūlymą iliustravo tragiška istorija pažįstamos Lebrikų šeimos, kurią esą išžudė partizanai. Šiuos pasisakymus nagrinėjo ir išvadas teikė Seimo Etikos ir procedūrų komisija. A. Anušausko tvirtinimu, D. Kepenio paminėtos šeimos nužudytieji buvo ne nekalti žmonės, o stribai.
Kodėl buvo išžudyta Lebrikų šeima, tikslaus atsakymo nėra. Pagal Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimų centro tyrimo išvadas, motyvu galėjo tapti būtent tai, jog Lebrikai buvo naujakuriai. Po centro 2018 m. pakartotinai atlikto tyrimo viešai pripažinta, kad jo darbuotojai klydo, o ir kitus klaidino, Lebrikų šeimos vyrus priskirdami stribams, todėl buvo priversti atsiprašyti aukų artimųjų.
Italijos futbolo varžybos 2015–2016 m.
Italijos futbolo varžybos 2015–2016 m.
Istorija
'''2015–2016 m. Serie A''' – 84-ias aukščiausios Italijos futbolo lygos sezonas, kuris prasidėjo 2015 m. rugpjūčio 22 ir baigėsi 2016 m. gegužės 16 d.
Iš viso čempionate dalyvavo 20 komandų – 17 iš 2014-2015 m. Serie A čempionato, 3 – geriausiai pasirodžiusios Serie B lygoje: Bologna FC 1909, Carpi FC 1909 ir Frosinone Calcio. Pastarosios dvi ekipos pirmąkart istorijoje pateko į aukščiausią Italijos futbolo lygą.
Šį sezoną pirmą kartą oficialiai buvo naudojama vartų linijos technologija.
Šiame sezone Juventus vartininkas Gianluigi Buffon pagerino ilgiausiai nepraleistų įvarčių rekordą – italas 974 minutes nepraleido įvarčio.
Gonzalo Higuaín pasiekė lygos (20 komandų) rekordą įmušęs 36 įvarčius.
Po šio sezono savo futbolininko karjeras baigė Luca Toni, Gianpaolo Bellini ir Christian Abbiati.
Podjanovščizna
Podjanovščizna – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Sokulkos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Italijos futbolo varžybos 2015–2016 m.
Rezultatyvūs perdavimai
{|class="wikitable" style="text-align:center" !Vieta !Žaidėjas !Komanda !Perdavimai
Podjanovščizna
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Samuelis Korsakas
Samuelis Korsakas (1745 m., Vaukovičiai, netoli Naugarduko – 1794 m.) – Lietuvos tautinės aukščiausios tarybos narys, LDK kariuomenės pulkininkas.
Kartu su Tadu Reitanu ir Stanislovu Boguševičiumi buvo vieninteliai, kurie 1773 metų balandžio 19 d. bandė sutrikdyti ATR padalijimo (1773-1775) seimo veiklą. Kaip Naugarduko pasiuntinys buvo opozicijos atstovas.
Turėjo Lietuvos armijos kavalerijos pulkininko laipsnį. 1789 metais tapo Švento Stanislovo ordino kavalieriumi. Targovicos konfederacijos narys. Dalyvavo Tado Kosciuškos sukilime. Buvo išrinktas į teismo komitetą prie Lietuvos tautinės aukščiausios tarybos. Žuvo 1794 m. Pragos gynybos metu.
Iteracija
Iteracija – proceso kartojimas skirtas rezultatų sekos generavimui (galimai nesusijusių). Kiekvienas proceso pakartojimas yra viena iteracija, o kiekvienos iteracijos rezultatas yra sekančios iteracijos pradžia.
Matematikoje arba informatikoje, iteracija (kartu su susijusiu veiksmu rekursija) yra standartinis algoritmų elementas.
2008 m. Pietų Korėjos Nacionalinio Susirinkimo rinkimai
'''2008 m. Pietų Korėjos Nacionalinio Susirinkimo rinkimai''' vyko 2008 m. balandžio 9 d. Juose šešios partijos peržengė 3 % barjerą ir gavo vietas parlamente. Daugiausiai balsų surinko Didžioji Nacionalinė partija, laimėjusi 153 vietas, o antra liko Demokratų partija su 81 vieta. Rinkėjų aktyvumas – 46 %.
Rezultatai
Rinkimų rezultatai :
Tichvinas
Tichvinas  – miestas Rusijoje, netoli Sankt Peterburgo. Rajono centras.
Istorija
miniatiūra|left|Tichvino vienuolyno Uspenijos soboras Rašytiniuose šaltiniuose vietovė pirmąkart paminėta 1383 m. 1560 m. caro Ivano Rūsčiojo įsaku pastatyti Dievo Motinos Ėmimo į dangų vyrų ir Skaisčiausiosios Dievo Motinos įvesdinimo į šventyklą moterų vienuolynai. Didžiosios suirutės metu švedai nesėkmingai bandė užimti miestą. XVII – XVIII a. Tichvinas buvo svarbus prekybos ir amatų centras. Rusijoje ir už jos ribų garsėjo Tichvino kalviai. 1773 m. gavo miesto teises. 1941 m. lapkritį – gruodį miestas buvo vokiečių okupuotas.
Sportas
Yra Kiroveco futbolo stadionas.
UEFA čempionų lyga 2023–2024 m.
'''2023–2024 m. UEFA čempionų lyga''' – 32-asis UEFA čempionų lygos turnyras (69-asis skaičiuojant nuo UEFA čempionų taurės).
Pagrindinis UEFA čempionų lygos veiksmas yra grupių etapas, kuriame dalyvauja 32 stipriausios Europos komandos. 25 klubai iškart pateko į grupių etapą, vietą iškovojo praėjusio sezono UEFA Europos lygos nugalėtojas, o dėl likusių 6 vietų atrankos varžybose kovojo 52 klubai. Vietą taip pat iškovoja ir praėjusio sezono UEFA Čempionų lygos nugalėtojas, tačiau Manchester City jau turėjo iškovoję vietą tapdami Anglijos čempionais.
Tvarkaraštis ir dalyviai
Varžybose dalyvauja 53 iš 55 UEFA šalių-narių atstovai. Lichtenšteine čempionatas nevyksta, o dėl besitęsiančios Rusijos invazija į Ukrainą, Rusijos futbolo klubai šiame sezone lieka vėl suspenduoti.
Viso turnyre dalyvauja 53 šalių čempionai, praėjusio sezono Europos lygos nugalėtojas, ir 24 klubai patenkantys lygos keliu. Pastarieji dalyviai, tai 2-4 vietas užėmę klubai iš stipriausių lygų, UEFA koeficientų pagrindu.
Lietuvos čempionas – FK Žalgiris – į varžybas įsijungė nuo pirmojo atrankos etapo.
Krokuvos zlotas
1846 m. Krokuva buvo Austrijos aneksuota, ir Krokuvos zlotas buvo pakeistas Austrijos guldenu (1 Austrijos guldenas = 4 Krokuvos zlotas ir 12 skatikių).
UEFA čempionų lyga 2023–2024 m.
Pirminė atranka
27 – 30 dienomis vyko pirminės atrankos varžybos. Keturios komandos žaidė pusfinalio rungtynes, jų nugalėtojai pateko į finalą. Finalo nugalėtojas iškovojo vietą pirmąjame atrankos etape (1Q).
Pirmasis atrankos etapas
Burtai buvo ištraukti 2023 m. birželio 20 d., pirmosios rungtynės vyko 2023 m. liepos mėn. 11-12, atsakomosios 18-19 d. Nugalėtojai pateko į sekantį, 2Q etapą, o pralaimėjusios komandos – į UEFA konferencijų lygos 2Q etapą. Burtų keliu dviejų porų pralaimėtojai iškart pateko į UEFA konferencijų lygos 3Q.
Burtų keliu į UEFA konferencijų lygos 3Q etapą iškart pateko:
Antrasis atrankos etapas
Šiame etape prie 15 1Q etapo nugalėtojų prisijungė 9 aukštesnį UEFA koeficientą turinčios komandos. Burtai buvo ištraukti 2023 m. birželio 21 d., pirmosios rungtynės vyko 2023 m. liepos mėn. 25-26, atsakomosios rugpjūčio mėn. 1-2 d. Nugalėtojai pateko į sekantį, 3Q etapą, o pralaimėjusios komandos – į UEFA konferencijų lygos 3Q etapą. Pirmosios 10 – čempionų keliu suformuotos poros, likusios 2 – lygos keliu.
Trečiasis atrankos etapas
Šiame etape prie 12 2Q etapo nugalėtojų prisijungia 8 aukštesnį UEFA koeficientą turinčios komandos. Burtai buvo ištraukti 2023 m. liepos 24 d., pirmosios rungtynės vyko 2023 m. rugpjūčio mėn. 8-9, atsakomosios rugpjūčio mėn. 15 d. Nugalėtojai pateko į sekantį, PO etapą, o pralaimėjusios komandos – į UEFA Europos lygos PO etapą. Pirmosios 6 – čempionų keliu suformuotos poros, likusios 4 – lygos keliu.
Atrankos atkrintamasis etapas
Šiame etape prie 10 3Q etapo nugalėtojų prisijungia 2 aukštesnį UEFA koeficientą turinčios komandos. Burtai buvo ištraukti 2023 m. rugpjūčio 7 d., pirmosios rungtynės vyks 2023 m. rugpjūčio mėn. 22-23, atsakomosios rugpjūčio mėn. 29-30 d. Nugalėtojai pateks į grupių etapą, o pralaimėjusios komandos – į UEFA Europos lygos grupių etapą. Pirmosios 4 – čempionų keliu suformuotos poros, likusios 2 – lygos keliu.
Grupių etapas
Burtai bus ištraukti rugpjūčio 31 d.
Šiame etape prie šešių atrankos atkrintamojo atrankos etapo nugalėtojų prisijungs:
Pēteris Vanags
Biografija
Gimė 1962 m. Rygoje. Mokėsi Rygos 6-ojoje vidurinėje mokykloje. Studijavo Latvijos universiteto Filologijos fakultete (1980–1985) ir Vilniaus universitete (1982–1984), dirbo Latvijos universiteto baltų kalbų lektoriumi (1987–1996). 1988 m. Vilniaus universitete apgynė mokslų kandidato laipsnį, buvo išrinktas Latvijos universiteto docentu (1994). 1998 m. Vilniaus universitete apgynė habilituoto daktaro laipsnį ir buvo išrinktas istorinės kalbotyros profesoriumi (1999).
Drauge dirbo Stokholmo universiteto baltų kalbų lektoriumi (1996–2006) ir 2006 m. buvo išrinktas šio universiteto baltų kalbų profesoriumi.
Lietuvos ir Siera Leonės santykiai
Lietuvos ir Siera Leonės santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos ir Siera Leonės.
Diplomatiniai santykiai užmegzti 2014 m. balandžio 15 d.
Lietuvoje 2023 m. pradžioje gyveno du Siera Leonės piliečiai.
Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės.
Santykių istorija
Siera Leonėje kurį laiką XX a. devintajame dešimtmetyje gyveno ir deimantų verslu užsiėmė prieštaringas Lietuvos ir Izraelio verslininkas Šabtajus Kalmanovičius.
2010 m. gruodžio 8 d. Seimo užsienio reikalų komitetas pritarė diplomatinių santykių užmezgimui su Siera Leone.
2013–2014 m. du lietuviai (vienas jų – afrikanistas Gediminas Degėsys) organizavo pirmą tokio pobūdžio ekspediciją pavadinimu „Septynios Afrikos“, kurios metu aplankė septynias Afrikos valstybes, tarp jų – Sierą Leonę.
Galop dvišaliai santykiai užmegzti 2014 m. balandžio 15 d., Lietuvos nuolatinei atstovei Jungtinėse Tautose ambasadorei Raimondai Murmokaitei ir Siera Leonės nuolatiniam atstovui Jungtinėse Tautose ambasadoriui Vandžiui Čidi Minai Niujorke (JAV) pasirašius bendrąjį komunikatą dėl Lietuvos Respublikos ir Siera Leonės Respublikos diplomatinių santykių užmezgimo. Siera Leonė tapo 177-ąja valstybe, su kuria Lietuva užmezgė diplomatinius santykius.
Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
2014 m. pusė metų Siera Leonėje beveik 5 mėn. gyveno verslo konsultantas, alpinistas, fotografas iš Lietuvos Saulius Damulevičius, 2015 m. surengęs autorinę fotografijų parodą „Siera Leonės deimantai“, eksponuotą Lietuvos nacionalinės UNESCO komisijos galerijoje Vilniuje.
Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Siera Leonės siekė 630,9 tūkst. eurų, o iš šios šalies importuotų produktų nebuvo.
2017 m. Lietuvos užsienio reikalų ministerija skyrė 10 tūkstančių eurų humanitarinei pagalbai Siera Leonėje, stipriai nukentėjusiai po gausių sezoninių liūčių.
Pasiuntinių ir ambasadorių sąrašas
2023 m. duomenimis, nei Lietuva, nei Siera Leonė nėra viena kitai akreditavusios savo ambasadorių.
Jungtinių Tautų darnaus vystymosi grupė
Jungtinių Tautų darnaus vystymosi grupė, anksčiau – Jungtinių Tautų vystymosi grupė – 36 Jungtinių Tautų fondų, programų, specializuotų agentūrų, departamentų ir biurų konsorciumas, kuris atlieka svarbų vaidmenį vystymosi srityje. Ją 1997 m. įsteigė JT Generalinis sekretorius, siekdamas pagerinti Jungtinių Tautų vystomosios veiklos veiksmingumą šalių lygmeniu.
Grupės strateginiai prioritetai – reaguoti į kas trejus metus atliekamą išsamią politikos peržiūrą, kuri 2008 m. tapo kas ketverius metus atliekama išsamia politikos peržiūra, ir pasaulinius vystymosi prioritetus, taip pat užtikrinti, kad JT vystymosi sistema taptų labiau orientuota į savo vidų ir būtų nuoseklesnė. UNSDG strateginiai prioritetai suteikia kryptį jos narių pastangoms pasauliniu, regioniniu ir šalies lygmenimis, kad būtų sudarytos palankesnės sąlygos iš esmės pakeisti JT paramos kokybę ir poveikį šalies lygmeniu. UNSDG (tuo metu UNDG) buvo viena iš pagrindinių JT veikėjų, dalyvavusių rengiant vystymosi darbotvarkę po 2015 m., kuri paskatino sukurti darnaus vystymosi tikslus. Apie 2018 m. sausio mėn. UNDG buvo pervadinta į UNSDG.
Istorija
Dar iki 1997 m. Jungtinėse Tautose pasigirsdavo raginimų sujungti visas JT agentūras, sprendžiančias vystymosi klausimus, nes daugybė JT vystymosi programų, fondų ir specializuotų agentūrų trukdė viena kitos veiklai. Ypač tai buvo pasakytina apie iniciatyvą „Delivering as One“. Iš pradžių buvo siūloma UNICEF, Pasaulinę maisto programą ir Jungtinių Tautų gyventojų fondą (JTGF) sujungti į UNDG. Galiausiai tuometinis Generalinis Sekretorius Kofis Ananas stengėsi suformuoti UNDG ir sulaukė tuometinio JTGF administratoriaus Džeimso Speto pagyrų.
2018 m. gegužės mėn. Jungtinių Tautų vystymosi grupė (UNDG) buvo reorganizuota į Jungtinių Tautų darnaus vystymosi grupę (UNSDG), kad būtų paspartinta pažanga siekiant darnaus vystymosi tikslų.
Nariai
2023 m. vasario mėn. duomenimis toliau išvardytos organizacijos yra UNSDG narės:
Struktūra
UNSDG yra vienas iš trijų JT sistemos Vyriausiosios vykdomosios valdybos (VVV) ramsčių, kuris skatina koordinavimą ir bendradarbiavimą įvairiais esminiais ir valdymo klausimais, su kuriais susiduria JT sistemos organizacijos. VVV reguliariai suburia JT organizacijų vykdomuosius vadovus, kuriems pirmininkauja generalinis sekretorius. VVV struktūroje Aukšto lygio valdymo komitetas sprendžia visos sistemos administracinius ir valdymo klausimus, Aukšto lygio programų komitetas svarsto pasaulinės politikos klausimus, o Jungtinių Tautų vystymo grupė nagrinėja operatyvinę veiklą vystymosi labui, daugiausia dėmesio skirdama darbui šalių lygmeniu.
Jungtinių Tautų plėtros programos (UNDP) administratorius pirmininkauja UNSDG. UNSDG pirmininkas atsiskaito Generaliniam sekretoriui ir VVV už grupės darbo plano įgyvendinimo pažangą ir už nuolatinių koordinatorių sistemos valdymą.
Vadovybė
Nuo pat UNSDG įkūrimo pradžios jai pirmininkavo šie asmenys:
UNSDG patariamoji grupė
Vadovaujant Kemalui Dervišui, buvo įsteigta patariamoji grupė, kuri UNSDG pirmininkui teikia patarimus ir rekomendacijas dėl UNSDG ir nuolatinio koordinatoriaus sistemos veiklos valdymo. Nuo 2009 m. patariamosios grupės nariai, kurie nesikeičia rotacijos tvarka, yra šie: MŽŪO, TDO, UNDP, UNESCO, UNFPA, UNICEF, UNHCR, WFP, PSO ir UNIDO. Rotuojantys nariai (vienerių metų laikotarpiui, nuo 2016 m.) yra: UNCTAD (atstovauja UNEP, UN-Habitat ir UNODC) ir Vakarų Afrikos ekonominė ir socialinė komisija (atstovauja visas penkias regionines komisijas).
Plėtros koordinavimo biuras
JT Plėtros operacijų koordinavimo biuras yra vienas iš svarbiausių JT vystomojo bendradarbiavimo strategijos komponentų, kuris, teikdamas paramą, skatina socialinę ir ekonominę pažangą. Tai buvo svarbiausia 1997 m. suformuotos UNDG dalis, vienijanti JT sistemą ir gerinanti jos teikiamos paramos vystymuisi kokybę. Koordinavimas padeda JT strategiškiau remti nacionalinius planus ir prioritetus, daro operacijas veiksmingesnes, mažina vyriausybių sandorių sąnaudas ir galiausiai padeda žmonėms siekti Tūkstantmečio plėtros tikslų ir kitų tarptautiniu mastu sutartų vystymosi tikslų. Šiuo metu biuras yra UNSDG sekretoriatas ir techninės bei konsultacinės paramos padalinys. Jis telkia JT vystymosi sistemą, siekdamas skatinti pokyčius ir naujoves, kad kartu pasiektume darnaus vystymosi rezultatų. DOCO dirba vadovaujant UNSDG pirmininkui. Biuras teikia praktinius įrodymus, kuriais grindžiama politika, padeda siekti bendrų rezultatų ir skatina JT vadovavimo ir koordinavimo meistriškumą. Pagrindinis tikslas – aktualus ir veiksmingas JT indėlis į vystymąsi.
Arančinai
thumb|Arancini Arančinai  – itališki gruzdinti, kartais kepti įdaryti 8-10 cm dydžio ryžių kamuoliukai, apvolioti džiūvėsiuose. Išvaizda primena spurgas.
Šių gaminių pavadinimas reiškia „mažieji apelsinai“, nes, juos iškepus, arančinai įgauna geltoną spalvą, kurią suteikia į ryžius įdėtas šafranas.
Įvairiuose Italijos regionuose būna skirtingų dydžių ir skonių, apvalūs ir kūgio formos arančinai. Sicilijoje kepami arančiniai būna pailgos formos, primenančios Etnos ugnikalnio viršūnę.
Istorija
Manoma, kad pirmieji arančinai buvo gaminami jau X-ame amžiuje Sicilijoje, kai salą valdė arabai.
Alfred Schmidt
Alfredas Šmidtas (1898 m. gegužės 1 d. – 1972 m. lapkričio 5 d.) – Estijos sunkiaatletis, kuris iškovojo sidabro medalį 1920 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.
Alfredas Šmidtas iš pradžių treniravosi ilgo nuotolio bėgimo sporto šakoje, o 1919 m. tarnaudamas Estijos armijoje pradėjo kilnoti svarmenis. Jau kitais metais jam pavyko iškovoti sidabro medalį 1920 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. 1922 m. pasaulio čempionate jam nebuvo leista dalyvauti dėl viršyto svorio kategorijoje.
Kenozero nacionalinis parkas
Kenozero nacionalinis parkas  – saugoma gamtos sritis šiaurės Rusijoje, Archangelsko srityje (Plesecko ir Kargopolio raj.), Kenozero apyežerėje. Įsteigtas 1991 m.
Šiame nacionaliniame parke saugoma išskirtinė šiaurės Rusijos gamta ir kultūra. 2004 m. parkas įtrauktas į UNESCO biosferos rezervatų tinklą. Didžiumą (76 %) parko dengia tamsioji taiga, kur auga pušynai ir eglynai. Vietomis išlikę žmogaus neliestų, ~5000 metų senumo miškų sklypų. Didelius plotus užima pelkynai ir pelkėjantys ežerai, kur gausiai dera tekšės, mėlynės, bruknės, spanguolės, girtuoklės, varnauogės. Parko teritorijoje gyvena rudieji lokiai, lapės, baltieji kiškiai, briedžiai, erniai, miškiniai lemingai ir kt. Pastebėtos 263 paukščių rūšys, tarp jų – kilnusis erelis, medžioklinis sakalas, mažoji žąsis, geltonsnapis naras, sakalas keleivis, jūrinis erelis. Parko teritorijoje gausu ežerų, iš kurių didžiausi – Kenozeras ir Liokšmozeras.
Parko teritorijoje rasta neolitinei Kargopolio kultūrai priskiriamų archeologinių vietovių. Taip pat čia saugomi išlikę senoviniai šiaurės Rusijos kaimai su medinėmis koplyčiomis, cerkvėmis, vandens malūnais.
Bochoto valsčius
Bochoto valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Rusijos teritorijoje. Centras – Bochotas.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje. Prie jo prijungtas Kadino valsčius.
NK Dubrava Zagreb
„Dubravos“ futbolo klubas arba Zagrebo „Dubrava“ – Kroatijos futbolo klubas iš Zagrebo Dubravos kvartalo.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1945 m.
1993–1994 m. sezone žaidė Pirmoje lygoje, bet joje neįsitvirtino ir iškrito į Antrą lygą.
2021–2022 m. sezone runtgyniavo Antroje lygoje. Užėmė vienuoliktą vietą.
Pirma lyga (II pakopa)
Nuo 2022–2023 m. žaidė Pirmoje lygoje (antra pakopa). Buvo įvykdyta lygų reorganizacija ir Pirmoji lyga tapo SuperSport lyga, o Antroji tapo Pirmąja.
Draganas Nedeljkovičius
Draganas Nedeljkovičius (g. 2001 m. vasario 6 d.) – Serbijos futbolininkas, gynėjas.
Karjera
Karjerą pradėjo gimtinėje, atstovavo FK Radnički Niš jaunimo ekipoms, 2021 m. debiutavo pagrindinėje komandoje.
2022 m. rungtyniavo „Kavala“ klube (Graikija).
FC Džiugas
2023 m. vasario 21 d. pranešta, kad tapo Telšių „Džiugo“ nariu.
52nd Street
„52nd Street“ – šeštasis studijinis amerikiečių atlikėjo Billy Joel albumas, išleistas 1978 m. po sėkmingo pastarojo „The Stranger“, kuriame siekė sukurti džiazo skambesį, suteikiantį albumui tai, ko neturėjo ankstesnieji. Tai pirmasis iš keturių Bilio albumų, pasiekusių aukštas pozicijas JAV Billboard sąraše, su kuriuo jis netgi laimėjo du Grammy apdovanojimus. Trys dainos pateko į Top 40 JAV – „My Life“ (3 vieta), „Big Shot“ (14 vieta) ir „Honesty“ (24 vieta).
Dainų sąrašas
Visas dainas parašė Billy Joel.
Tarpukario Latvijos topografiniai žemėlapiai
Aprašymas
Žemėlapiai sudaryti XX a. 2-osios pusės Rusijos Imperijos topografinių žemėlapių pagrindu. Daugiausia buvo vadovautasi 1 : 84 000 mastelio Vakarų pasienio erdvės žemėlapiais. Daugelis lapų po pirmosios laidos (1924–1931 m.), panaudojus naujausius rekognoskavimo duomenis, originalią topografinę nuotrauką ir naujausius prieinamus kartografinius duomenis, buvo perleisti.
Žemėlapiai
Žemėlapių serija apėmė daugiausia Latvijos teritoriją, tačiau į juos pateko taip pat dalis šiaurinės Lietuvos, pietinės Estijos, šiaurinės Baltarusijos ir vakarinės Rusijos.
Luís de Camões
Luišas Vašas de Kamoinšas (apie 1524 m. arba 1525 m. – 1580 m. birželio 10 d.) – Portugalijos poetas ir dramaturgas, laikomas nacionaliniu Portugalijos ir didžiausiu portugalų kalbos poetu. Jo eiliavimo meistriškumas lyginamas su Šekspyro, Džono Miltono, Vondelio, Homero, Vergilijaus ir Dantės meistriškumu. Parašė daug poezijos ir dramų, tačiau geriausiai žinomas dėl savo 10 giesmių epo „Luzitanai“ (Os Lusíadas), kuriame vaizduojama Vasko da Gamos kelionė jūromis į Indiją ir naujų žemių užkariavimas. Jo poezijos rinkinys Luís de Camões Parnasum iki šių dienų neišliko. Epo „Luzitanai“ įtaka portugalų literatūrai tokia reikšminga, kad portugalų kalba kartais vadinama Kamoinšo kalba.
Lyrikoje vyrauja nelaimingos meilės ir ilgesio tema. Kūryboje ryški Petrarkos, Vergilijaus įtaka, antikinės mitologijos motyvais aukštinamos krikščioniškosios ir tautinės vertybės. Poezijos paskelbta lietuvių kalba.
Autoriaus mirties diena, birželio 10 d., yra paskelbta Portugalijos nacionaline diena. Kamoinso vardu pavadinta portugalų kalbos ir kultūros įstaiga. 1989 m. Portugalijos ir Brazilijos vyriausybės įsteigė Kamoinšo premiją, kiekvienais metais teikiamą už geriausią literatūros kūrinį portugalų kalba.
Džentelmenai renkasi blondines
Džentelmenai renkasi blondines  – 1953 m. JAV filmas, muzikinė komedija, kurioje pagrindinius vaidmenis atliko Jane Russell ir Marilyn Monroe, režisierius – Howard Hawks. Filmas pastatytas pagal to paties pavadinimo 1949 m. miuziklą, kuris savo ruožtu sukurtas remiantis 1925 m. Anitos Lus (Anita Loos) komediniu romanu „Džentelmenai renkasi blondines: intymus profesionalės dienoraštis“.
Siužetas
Pramoginių pasirodymų merginos blondinė Lorelei Ly (Lorelei Lee) ir brunetė Dorotė Šou (Dorothy Shaw) laineriu „Queen Mary“ plaukia Paryžiun į gastroles, jas persekioja įtartinas Lorelei sužadėtinio tėvo pasamdytas seklys, taip pat turtingas, įsimylėjęs senukas ir daugybė žavių gerbėjų. Abi merginos trokšta ištekėti, bet Dorotė nori santuokos iš meilės, o Lorelei – tik iš išskaičiavimo. Po daugybės nuotykių filmo pabaigoje draugės tuo pačiu metu susituokia šio lainerio denyje.
Kritikų atsiliepimai
Remdamasi 41 recenzija, įvertinimų apibendrinimo svetainė „Rotten Tomatoes“ filmui suteikė 98% reitingą ir 7,8 balo iš 10. Vokiečių kino režisierius Raineris Verneris Fasbinderis teigia, jog tai vienas iš dešimties geriausių kada nors sukurtų filmų.
Kasumigaseki golfo klubas
Kasumigaseki golfo klubas – profesionalus golfo aikštynas Kavagojėje, Japonijoje.
2010 m. aikštyne vyko Azijos golfo čempionatas. 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių metu čia vyko olimpinės golfo vyrų ir moterų varžybos.
Podkantoruvka
Podkantoruvka – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Sokulkos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Jajatis
thumb|200px|Prakeiktas Jajatis prašo Šukros malonės. XX a. vid. piešinys
Jajatis  – senovės Indijos karalius, Nahušos sūnus. Nuo savo žmonos Devajanės ir jos tarnaitės Šarmišthės Jajatis susilaukė penkių sūnų, tame tarpe Jadaus – Jadavų giminės, iš kurios kilo Krišna, pradininko – ir Puraus – epinių didvyrių Pandavų ir Kauravų protėvio. Kai Devajanė sužinojo, kad Šarmišthės vaikų tėvu yra jos vyras, tada pasiskundė savo tėvui, galingam brahmanui Šukrai. Šventikas prakeikė Jajatį, kad šis taptų nukaršęs ir bejėgis, tačiau su tokia išlyga, kad Jajatis galėtų perduoti savo senumą tam, kuris jį prisiimtų. Tada Jajatis savo sūnus ragino jam atiduoti savo jaunystę – keturi vyresnieji nesutiko tik jauniausiasis sūnus Purus. Tūkstantį metų Jajatis mėgavosi jo jaunyste, o tada dovaną grąžino Purui ir taip pat perdavė savo visą karalystę. Legenda apie Jajatį toliau plėtojama daugelyje Puranų.
Kazimiravo Slabados valsčius
Kazimiravo Slabados valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Kazimiravo Slabada.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje.
Podkamionka
Podkamionka – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Sokulkos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į pietvakarius nuo Sokulkos ir 32 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Orašjė
Orašjė – miestas šiaurės rytinėje Bosnijoje ir Hercegovinoje, prie Savos upės, pasienyje su Kroatija; Posavinos kantono centras. Žemės ūkio mašinų pramonė.
Istorija
Miestas stipriai suniokotas XX a. pabaigoje per pilietinį karą.
Reintrodukavimas
Reintrodukavimas, arba reintrodukuota rūšis – į tam tikrą teritoriją tam tikros rūšies augalų, grybų, gyvūnų porūšio arba rūšies atkėlimas ir gyvybingos bei stabilios jų populiacijos atkūrimas, kurie anksčiau ten savaime augo ar gyveno, bet dėl įvairių priežasčių, dažniausiai žmogaus ūkinės veiklos buvo išnykę.
thumb|right|230px|[[Taurusis elnias – Lietuvoje reintrodukuota rūšis]]
Reintrodukuotos rūšys Lietuvoje
Kaip pavyzdys, Lietuvoje buvo reintrodukuoti upiniai bebrai, taurieji elniai, stumbrai, kurie buvo savaiminės rūšys, bet tam tikrais istorijos laikotarpiais jos buvo išnykusios.
Mikeltuornis
Mikeltuornis  – kaimas Baltijos jūros pakrantėje prie Irbės sąsiaurio, Kuršo šiaurėje, Ventspilio savivaldybės Targalės valsčiuje. Už 1,5 km į pietus nuo kaimo eina regioninis greitkelis P124 (Ventspilis–Kolka). Nuotolis iki Ventspilio yra 43 km, iki Rygos – 188 km. Kaimas įeina į Lyvių pakrantės teritoriją.
Čia stūkso aukščiausias (56 m) Latvijos švyturys, latviškai vadinamas Miķeļbāka – 'Miko (Mykolo) švyturys', taip pat yra 1893 m. pastatyta liuteronų bažnyčia, Pizos lyvių kapinės. Pagal sulatvintą švyturio vardą, kuris buvo suteiktas Rusijos imperatoriaus Aleksandro II sūnėno garbei (Michailovskij majak), pavadintas ir pats kaimas. Nors vasarotojų aptarnavimas yra pagrindinė šio kaimo verslo šaka (įrengtas kempingas, veikia keli viešbučiai), net vidurvasarį paplūdimiai prie Mikeltuornio palyginti laisvi.
Mikeltuornis – vienas iš 12 Šiaurės Kuršo lyvių žvejų kaimų. Dar XX a. 4-ame dešimtmetyje lyviai čia turėjo savo bendruomenę, palaikė savo kalbą, gyvenseną ir tradicijas, tačiau vėlesniais dešimtmečiais beveik visiškai asimiliavosi su latviais.
Įžymūs žmonės
Kaime gimė:
Vaclovas Simonas
Vaclovas Simonas, (1896 m. birželio 30 d. Vokietijos imperija – 1952 m. lapkričio 1 d. Solnoje, Švedija) – čekų futbolo treneris, dirbęs Lietuvoje ir Švedijoje.
Biografija
Trenerio karjerą pradėjo 1934 m. Iškart buvo pakviestas atvykti į Kauną, kur nuo birželio 10 d. iki rugsėjo 9 d. treniravo Lietuvos vyrų futbolo rinktinę. Jo veikla buvo sėkminga: per šį laikotarpį šalies reprezentantai draugiškose rungtynėse dukart nugalėjo Latvijos, vieną kartą Suomijos rinktinę ir vieną kartą sužaidė lygiosiomis su Estijos nacionaline komanda.
Matyt, ne be V.Simono pagalbos jau 1934 m. birželio mėn. į Lietuvą buvo pakviesta Čekoslovakijos komanda iš Brno miesto FC Zbrojovka. Svečiai Kaune nugalėjo KAŽ rinktinę 5:2 (1:1). Kitą dieną – ŠŠ Kovą 6:0 (3:0), vėliau atitinkamai Kauno LFLS 4:0 (1:0) ir Bar-Kochbą 4:1 (2:1). Nuvykę į Klaipėdą ten įveikė šio miesto rinktinę 7:0 (3:0) ir KSS rezultatu 9:2 (2:0).
Tais pačiais metais Vaclovas Simonas išvyko gyventi į Švediją, kur treniravo šiuos klubus: Malmės FF, Halmstado IS Halmia, Solnos AIK, Vinbergo IF, Halmstado BK ir Treleborgo FF. Jo treniruojama Malmės FF dukart laimėjo Švedijos lygos Division 2 Södra pirmenybes (1934–35 ir 1935–36 metų sezonai).
Monika Chasažyrovaitė
miniatiūra|Lietuvos meninės gimnastikos čempionatas 2016, Vilnius, Monika Chasažyrovaitė|alt= Monika Chasažyrovaitė (g. 1999 m. liepos 23 d. Trakuose) – Lietuvos meninės gimnastikos sportininkė, grupinių pratimų čempionė ir medalininkė. 2015–2018 m. Lietuvos meninės gimnastikos nacionalinės rinktinės narė.
Rezultatai
== Šaltiniai ==
Uolos kupolo šventykla
thumb|right|250px|Uolos kupolo šventykla thumb|right|250px|Uolos kupolo šventyklos pjūvis Uolos kupolo šventykla (, „Uolos kupolas“) – islamo šventykla Jeruzalėje. Viena švenčiausių vietų tarp musulmonų, pastatyta VII a. Seniausias išlikęs ir vienas žymiausių islamiškos architektūros statinių.
Uolos kupolo šventykla pastatyta kalifo Abdulmaliko nurodymu ant Šventojo kalno, ant kurio kadaise buvo judaizmo pagrindinė Saliamono šventykla. Mečetės statybos baigtos apie 691–692 m. Nėra aiški statinio paskirtis, tai nėra mečetė. Spėjama, kad Abdulmalikas galėjo siekti sukurti musulmonams naują piligrimystės traukos centrą vietoj Mekos ir Medinos, kur buvo nepalankiai Omejadų kalifatui nusiteikusių įtakingų Mahometo bendražygių ir Antrosios fitnos metu juose valdė antikalifas Abdula ibn al Zubairas. Menkai tikėtina, kad Abdulmalikas būtų puoselėjęs idėją nukonkuruoti paties Mahometo nurodytą lankyti Kaabos šventyklą Mekoje. Kita versija, musulmonų šventyklos pastatymas ant švenčiausiosios judaizmo vietos turėjo ryškią simbolinę prasmę kaip islamo įsigalėjimo Palestinoje ženklas. Trečia versija, Abdulmalikas savo valdžiai argumentuoti neturėjo religinių sąsajų, skirtingai nuo savo konkurentų, ir daugeliui musulmonų buvo žinoma, kad jis kilęs iš Omejadų, kurie aršiai priešinosi Mahometui ir atsivertė į islamą su paskutiniais Mekos gyventojais, Abdulmaliko senelį Hakamą Mahometas asmeniškai esą buvo ištrėmęs iš Mekos. Taipogi, Abdulmalikas tikriausiai siekė parodyti, kad Omejadai ištikimi islamui po neperseniausiai jo giminaičio Jazido I surengtų karo žygių prieš Meką ir Mediną. Artimiausia vieta, susijusi su Mahometo veikla, Sirijai, kurioje buvo įsitvirtinęs Abdulmalikas, buvo Jeruzalė. Dar kita versija, kai kurie vietos žydų ir krikščionių gyventojai tikėjo Abdulmaliką atstatant Saliamono šventyklą.
Uolos kupolo šventyklos planas yra aštuonkampis, skersmuo 48 metrai. Dvi ambulatorijos supa uolą, prie kurios, tikima, Abraomas bandė paaukoti Izaoką (Pradžios knyga 22). Vidinę apvalią arkadą, ant kurios laikosi kupolas, sudaro 12 kolonų ir 4 piloriai. Išorinę aštuonkampę arkadą sudaro 16 kolonų ir 8 piloriai. Kupolas yra apie 20 metrų skersmens ir pakyla apie 30 metrų virš pagrindo. Oktagonaliosios arkados viršuje yra užrašyta paauksuota apie 240 metrų ilgio inskripcija, kurioje minimas kalifas Mamūnas (IX a.), organizavęs šventyklos atnaujinimą ir liepęs ištrinti Abdulmaliko vardą. Inskripcijoje cituojamas Korano tekstas yra seniausia patikimai datuota Korano citata. Uolos kupolo mečetę pastatė vietiniai krikščionių meistrai derindami Bizantijos ir Sasanidų stilius. Originaliai statinio kupolas buvo padengtas aukso lakštais, kuriuos nuėmė vėlesni Abasidai. XVI a. osmanų sultono Suleimano I nurodymu išorės mozaikos pakeistos keraminių plytelių dekoru. Paskutinį kartą šventykla renovuota 1956–1964 m., kada kupolas buvo paauksuotas. Jau po šventyklos pastatymo buvo paskleistas gandas, kad nuo šventyklos uolos Mahometas žengė į Dangų ir iškelta versija, kad šventykla pastatyta įamžinti šį įvykį, tačiau istoriškai apie tai nėra patvirtinimų. Kartu su Al Aksa mečete Uolos Kupolo mečetė yra vienas iš dviejų svarbiausių musulmonų statinių Jeruzalėje.
Lūžnia
Lūžnia  – kaimas Ventspilio savivaldybėje, Targalės valsčiuje, Baltijos jūros pakrantėje Kurše. Išsidėsčiusi valsčiaus šiaurėje prie Lūžupės žiočių už 43 km nuo valsčiaus centro Targalės, už 40 km nuo savivaldybės centro Ventspilio ir už 210 km nuo Rygos. Šis kaimas įeina į Lyvių pakrantės teritoriją.
Lūžnia – senovinė lyvių gyvenvietė, 75 km atkarpoje nuo Kolkos iki Ventspilio istoriškai Lūžnia buvo paskutinis lyvių gyventas kaimas (labiausiai nutolęs į Vakarus). 1937 m. jis driekėsi 4 kilometrus ir turėjo 36 sodybas bei 2 valčių prieplaukas. Po Antrojo pasaulinio karo Lūžnia atsidūrė pasienio su ribojamu patekimu ruože, todėl vietiniai gyventojai buvo priversti palikti kaimą. Čia buvo dislokuoti pasieniečių postas, sargybos punktas ir priešgaisrinės apsaugos būrys. Šiuo metu Lūžnioje nuolatinių gyventojų mažai, Lūžnia naudojama kaip vasarnamių gyvenvietė.
Lūžnia atliko svarbų vaidmenį tarpukariu išlaikant ir plėtojant lyvių kalbą. Šiame kaime dažnai lankydavosi suomių profesorius Lauris Ketunenas, o jo studentas estas Oskaras Loritsas toliau studijavo lyvių kalbą ir jos mokėsi. Jie sudarė Lyvių–vokiečių kalbų žodyną (1938 m.) Čia gyveno žinomiausi lyvių žodinės tautosakos žinovai (pasakotojai) Janis Beltė (1893–1946) ir Didrikis Leitis bei įžymios tautosakininkės Marija Leitė ir Lotė Lindenberga. Janis Beltė, ypač ryški Lūžnios asmenybė, laikomas pirmuoju žinomu lyvių dailininku. Surinkta 18 jo darbų, daugiausia peizažų. Janis Beltė žinomas ir kaip lyvių poetas, jo slapyvardis buvo Valkt (Žaibas). Jo duktė Zelma Beltė 1944 m. pasitraukė į Švediją, vėliau emigravo į JAV, kur užsiėmė tapyba. Labiausiai mėgo tapyti peizažus, jūrą ir gėles, jos darbai eksponuojami Kolkos lyvių centre.
Lūžnia, kartu su Mikeltuorniu, buvo lyvių kalbos vakarų patarme šnekėjęs kaimas. Čia palaidota paskutinė šios patarmės vartotoja – Lizetė Švanenberga (1902–1987).
Harry Blackstaffe
Harry Blackstaffe (1868 m. liepos 28 d. – 1951 m. rugpjūčio 22 d.) – anglų bokso teisėjas ir irkluotojas, olimpinis čempionas.
Biografija
Londone vykusiose ketvirtose moderniose 1908 m. vasaros olimpinėse žaidynėse britas dalyvavo akademinio irklavimo varžybose. Vyrų vienetų varžybų finale Harry Blackstaffe aplenkė visus varžovus ir tapo pirmuoju britu pelniusiu auksą šioje rungtyje. Blackstaffe buvo 40-ies kai laimėjo olimpinį auksą ir lygi šiol yra vyriausias vienetų varžybų olimpinis nugalėtojas.
1908 m. olimpiadoje Harry Blackstaffe taip pat teisėjavo bokso varžybose. Britas iš viso teisėjavo aštuoniose olimpinėse dvikovose.
Vėliau tapo akademinio irklavimo federacijos viceprezidentu.
Ziba Ganijeva
Ziba Ganijeva (1923 m. rugpjūčio 20 d. Šemachoje, Azerbaidžane arba Uzbekijoje – 2010 m. Maskvoje) - Azerbaidžano filologė ir buvusi Antrojo pasaulinio karo snaiperė (šiaurės vakarų fronto, III Maskvos komunistų šaulių divizijoje). Apdovanota Raudonosios Vėliavos ir Raudonosios žvaigždės ordinais.
Biografija
Ziba Ganijevos tėvas - azerbaidžanietis, o motina - uzbekė. 1937 m. ji lankė šokių pamokas naujai įkurtoje Uzbekijos Filharmonijoje. 1940 m. ji persikėlė į Maskvą ir pateko į Rusijos teatro meno akademiją, bet po to savanoriškai 1941 m. lapkričio 7 d. užsirašė į armiją.
Karo metu Ganijeva buvo radijo operatorė ir šnipė, kuriai teko kirsti fronto liniją 16 kartų. Ji dalyvavo Maskvos mūšyje.
Vakarų pasienio erdvės žemėlapis
Vakarų pasienio erdvės žemėlapis – vakarinės Rusijos imperijos įvairaus mastelio žemėlapių rinkinys, kuris buvo leidžiamas maždaug nuo 1880 m. iki I pasaulinio karo. XX a. tarpukariu žemėlapiai buvo dalimis perleidžiami TSRS ir kitose šalyse.
Aprašymas
Žemėlapiai pradėti leisti 1880 m. ar 1883 m. Buvo leidžiami įvairiais masteliais, atskaitos vienetu laikant varstą. Tai buvo pusės varsto (mastelis 1 : 21 000), varsto (1 : 42 000), dviejų varstų (1 : 84 000), trijų varstų (1 : 126 000) žemėlapiai, taip pat sudarinėti pusiau topografiniai dar stambesnio mastelio žemėlapiai. Masteliai buvo nurodomi pagal tai, kiek varstų atitiko vieną colį.
Po I pasaulinio karo žemėlapiai buvo naudojami ir naujųjų valstybių žemėlapiams. Tarp tokių buvo Tarpukario Latvijos topografiniai žemėlapiai, sudaryti 1 : 75 000 masteliu. Dviejų varstų žemėlapius naudojo ir Lenkijos topografija, vieno varsto žemėlapiai naudoti ir XX a. tarpukario TSRS topografijoje.
Žemėlapiai
Žemėlapiai apėmė vakarinės Rusijos imperijos pasienio regionus. Lietuvą apėmę žemėlapiai daugiausia buvo leidžiami 1907–1915 m., nors pradėti dar XIX a. pabaigoje.
Flugzeugbau Friedrichshafen
Flugzeugbau Friedrichshafen GmbH, sutrumpintai Friedrichshafen arba FF, buvo Vokietijos aviacijos pramonės įmonė, Pirmojo pasaulinio karo metais gaminusi įvairius didelius bombonešius ir hidroplanus.
Istorija
Įmonė buvo įkurta 1912 m. birželio mėn. 17 d., Frydrichshafene prie Bodeno ežero. Įmonės įkūrėjas – vokiečių verslininkas ir aviatorius Teodoras Koberis (vok. Theodor Kober), aksčiau dirbęs „Zeppelin“ įmonėje. Įmonės įstatinis kapitalas sudarė 372 000 reichsmarkių.ℳ (2020 m. kainomis tai būtų apie 2,1 mln. eurų).
Dalį kapitalo įmonei suteikė grafas Ferdinandas von Ceppelinas. Gamybai jis taip pat suteikė patalpas – dirižablio angarą (vok. Zeppelinhalle) Manzelio mieste. Pasibaigus karui įmonė atidarė filialą Varnemiundėje ir hidroplanų gamybos įmonę Viurtenburgo žemės Weingarten mieste.
Pirmojo pasaulinio karo pabaigoje FF dirbo 3240 darbuotojų.
Orlaivių konstravimas ir gamyba
miniatiūra|Friedrichshafen G.I prie gamyklos Įmonė savo veiklą pradėjo nuo licencinių Curtiss hidroplanų statybos. Pastaroji įmonė buvo laikoma hidroplanų statybos lydere. Vadovaujant vyriausiajam inžinieriui Karlui Gehlenui, „FF“ sukūrė savo konstrukcijos orlaivių, vienais kurių tapo didieji („G“ klasės) bombonešiai. Nors įmonė suprojektavo ir keletą sausumos naikintuvų, ji nei vienam jų negavo valstybinio užsakymo ir nei vienas jų nebuvo gaminamas serijiniu būdu.
Po karo įmonei nepavyko atnaujinti orlaivių statybos ir ji nutraukė veiklą. Gamybines patalpas Manzelyje ir įrangą 1923 m. įsigijo „Dornier“.
Jau karo pradžioje „Friedrichshafen“ tapo pagrindiniu lėktuvų tiekėju Vokietijos karinėms jūrų pajėgoms. Ji pagamino 854 iš 2365 jūrinų lėktuvų (36%), kuriuos karo metu naudojo Vokietijos karinis jūrų laivynas (kituose šaltiniuose – 908 vnt. kas sudaro 42%). Šie lėktuvai daugiausiai buvo dislokuojami aviacijos bazėse Šiaurės ir Baltijos jūrose. Įmonės savarankiškai sukurtas dvimotoris bombonešis G.III pasirodė ypač efektyvus fronto operacijose.
Hidroplanai
link=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/72/German_submarine_U-12.jpg/220px-German_submarine_U-12.jpg|miniatiūra| Friedrichshafen FF 29 link=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/33/German_Friedrichshafen_FF.33L_seaplane_at_Beirut_c1917.jpg/220px-German_Friedrichshafen_FF.33L_seaplane_at_Beirut_c1917.jpg|miniatiūra| Friedrichshafen FF 33 link=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/45/Friedrichshafen_FF49C.jpg/220px-Friedrichshafen_FF49C.jpg|miniatiūra| [[Friedrichshafen FF.49|Friedrichshafen FF 49]]
Bombonešiai
link=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1c/FriedrichshafenG3.jpg/220px-FriedrichshafenG3.jpg|miniatiūra| [[Friedrichshafen G.III]] link=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/cb/Friedrichshafen_G.V.jpg/220px-Friedrichshafen_G.V.jpg|miniatiūra| Friedrichshafen G.V
Naikintuvai
link=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4c/Friedrichshafen_1917_D_type_-_Ray_Wagner_Collection_Image_%2821439698665%29.jpg/220px-Friedrichshafen_1917_D_type_-_Ray_Wagner_Collection_Image_%2821439698665%29.jpg|miniatiūra| Friedrichshafen D
Kavagojė
Kavagojė  – miestas Japonijoje,Saitamos prefektūroje, Tokijo priemiestis. Žymus dėl savo Edo laikotarpio architektūros. Veikia penki universitetai, Kasumigaseki golfo klubas.
XV a. pastačius pilį, ėmė kurtis Kavagojė gyvenvietė. Tokugavų dinastijos (1603–1867 m.) laikotarpiu Kavagoe buvo unikalių baldų gamybos centras.
Pogiblas
Pogiblas – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Sokulkos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
2017 m. Abu Dabio Grand Prix
2017 m. Abu Dabio Grand Prix – 20-asis ir paskutinis 2017 m. Formulės 1 sezono etapas. Jis vyko lapkričio 24–[lapkričio 26|26]] dienomis Yas Marina Circuit trasoje Abu Dabyje, Jungtiniuose Arabų Emyratuose.
Lenktynes laimėjo suomis Valtteri Bottas su Mercedes komanda, o antras liko sezono čempionas Lewis Hamilton.
Petrograda
Petrograda (arba Petrogradas, Peterburgas) – buvęs kaimas Kauno miesto savivaldybėje, į šiaurės rytus nuo Aukštųjų Petrašiūnų, kairiajame Amalės krante, ties dabartiniais Amalių sodais ir Naujasodžiu.