cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Laima Adlytė
Laima Adlytė–Pakuckienė (g. 1971 m. kovo 9 d. Vilniuje) – tarptautinė šimtalangių šaškių sporto meistrė, daugkartinė Lietuvos čempionė. Treneris – Edvardas Bužinskis.
Sporto pasiekimai
2013 m. ji jau buvo šešis kartus Lietuvos čempionė. Svariausias jos laimėjimas – 2001 m. Pasaulio moterų šimtalangių šaškių čempionate iškovotas bronzos medalis. 2013 m. Estijoje vykusių Europos tarptautinių šaškių komandų pirmenybių „greitųjų“ šaškių varžybose Lietuvos moterų komandoje iškovojo sidabrą.
Tarptautinės šaškių federacijos (FMJD) 2013 m. sausio mėn. paskelbtoje klasifikacijoje L. Adlytė užėmė penkioliktą vietą su 2227 taškais tarp geriausių.
Vilniaus Gedimino technikos universiteto Mechanikos fakultete 2007 m. baigė Pramonės technologijų inžinerijos bakalauro studijų programą. Yra Lietuvos Karo akademijos darbuotoja.
Šunskų valsčius
Šunskų valsčius  – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietvakarių Lietuvos teritorijoje. Centras – Šunskai (kurį laiką – Mokolai).
Istorija
Valsčius buvo įkurtas XIX a. 1931 m. sausio 1 d. Šunskų valsčius kartu su Kvietiškio valsčiumi sujungtas į Marijampolės valsčių. Šunskų valsčius atkurtas 1947 m. lapkričio 6 d. iš dalies Marijampolės valsčiaus, dalies Sasnavos valsčiaus ir dalies Kazlų Rūdos valsčiaus. Valsčius galutinai panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Marijampolės rajonui (5 apylinkės).
Ožkalupė
Ožkalupė – buvęs viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Inturkės.
Šunskų valsčius
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 4459 žmonės:
Lavrijas
Lavrijas – uostamiestis Graikijoje, Atikos periferijoje, 60 km į pietryčius nuo Atėnų. Lavrijas yra reikšmingas dėl Antikos kultūros palikimo, čia buvo kasamas sidabras, naudotas monetų gamybai. Yra archeologijos muziejus.
Šilynas
Šilynas – viensėdis Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 3 km į pietus nuo Bubių, prie senojo kelio Bubiai–Kelmė, Dubysos dešiniajame krante.
Circus Maximus
Circus Maximus – seniausias ir didžiausias stadionas senovės Romoje, dabartinėje Italijos teritorijoje, Romoje. Dabartiniais skaičiavimas talpino 150 tūkst. žmonių, anksčiau manyta, kad 250 tūkst. žmonių. 621 m ilgio, 118 m pločio. Įsikūręs tarp Aventino ir Palatino kalvų. Pritaikytas vežimų lenktynėms, vykdavo ir kitos pramogos.
Šilynas
Istorija
XIX a. viensėdį valdė Bubių dvarininkai Zubovai. TSRS okupacijos metais viensėdis priklausė Bubių apylinkės „Tarybinio artojo“ kolūkiui.
Skrabonys
Skrabonys – viensėdis Šalčininkų rajono savivaldybėje, 7 km į pietus nuo Dieveniškių, prie pat Lietuvos ir Baltarusijos valstybių sienos. Į rytus nuo kaimo auga Pagaujėnų miškas.
Charles Winslow
Charles Winslow (1888 m. rugpjūčio 1 d. – 1963 m. rugsėjo 15 d.) – Pietų Afrikos Respublikos tenisininkas, olimpinis čempionas. Pirmasis Afrikos atstovas, laimėjęs olimpinį teniso turnyrą.
Biografija
Stokholme vykusiose penktosiose moderniose 1912 m. vasaros olimpinėse žaidynėse PAR atstovas dalyvavo teniso varžybose. Vyrų lauko vienetų finale Winslow nugalėjo savo bendratautį Harold Kitson ir pelnė pirmąjį šalies teniso aukso medalį. Dvejetų varžybose poroje su Harold Kitson pasiekė finalą, kuriame nugalėjo Austrijos atstovus Felix Pipes ir Arthur Zborzil bei pelnė antrąjį aukso medalį.
1920 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyrų vienetų varžybose pasiekė pusfinalį, bet pralaimėjo japonui Ichiya Kumagae. Bronziniame finale nugalėjo britą Noel Turnbull ir pelnė bronzos medalį.
Stanikas S & P
Stanikas S & P, taip pat S & P Stanikas, SetP Stanikas (Svajonė ir Paulius Stanikai) – tarpdisciplininio meno kūrėjų šeimyninė pora: Svajonė Stanikienė (g. 1961 m.) ir Paulius Stanikas (g. 1962 m.). Kartu pradėję meninę karjerą, Svajonė ir Paulius iki šiol visuomet dirba dviese.
S. Stanikienė 1987 m. baigė Lietuvos dailės institutą, kur studijavo keramiką, P. Stanikas – diplomuotas ekonomistas (Vilniaus universitetas, 1985 m.). Nuo 2000 m. gyvena Paryžiuje. miniatiūra|160px|right|[[Venecijos bienalės plakatas]]
Kūryba
Nuo 1988 m. pora dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, užsienio šalių muziejai.
Kuria didelio formato darbus su patoso, grotesko, absurdo elementais. Instaliacijose derinami anksčiau ir naujai sukurti kūriniai. Naudoja įvairias raiškos priemones: terakotinę skulptūrą, piešinius, fotografiją, videofilmus, ready-made, tekstus. Kūriniuose nemažai nuogo kūno.
Surengtos individualios parodos:
Vegerių valsčius
Vegerių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje. Centras – Vegeriai.
Istorija
Mažeikių apskrities Vegerių valsčius sudarytas 1920 m. pradžioje tuomet panaikinto Klykolių valsčiaus dalies pagrindu; 1931 m. dalis teritorijos priskirta Akmenės valsčiui.
1947 m. lapkričio 6 d. valsčius panaikintas, jo pagrindu atkurtas Klykolių valsčius.
Gyventojai
1923 m. valsčiuje gyveno 2 052 žmonės:
Šlapiai (Mindūnai)
Šlapiai – buvęs viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Mindūnų, prie kelio.
Šilų ąžuolas
Šilų ąžuolas – išskirtinis ąžuolas, augantis Pakruojo rajone, Klovainių seniūnijoje, Šilų kaime, 5 km į rytus nuo kelio, skaičiuojant nuo Gačionių, arba 3 km į pietus nuo kelio. Medis išlakus, išsiskiriantis aukštu 34 m kamienu, kurio grublėtos žievės struktūra atrodo kaip sukta. miniatiūra|200px|left|Už ąžuolo, priekyje – aptverta buvusi kirtavietė, užsodinta ąžuoliukais
Augavietė
Augavietė yra Puodžiškių miške, priklauso Pakruojo miškų urėdijos Klovainių girininkijos (72 kv., 7 skl.) teritorijai. Į rytus nuo ąžuolo plyti Šermukšnių durpyno botaninis–zoologinis draustinis. Paminklinis medis auga atokioje vietoje, apsuptas brandaus miško, visai šalia buvusios kirtavietės, užsodintos ąžuoliukais ir apaugusios savaiminiu berželių jaunuolynu, apjuostos tinklo tvora. Aptvertas sklypas šiauriniu pakraščiu priartėja prie ąžuolo (apie 20 m), vakariniu – ribojasi su kvartaline proskyna, kurioje ant miško keliuko stūkso nemažas riedulys, pietiniu – su žvyrkeliu, vedančiu per mišką į Šilų viensėdį. 2019 m. duomenimis, kelio nuorodų ar kitų pastebimų informacijos ženklų prie objekto nebuvo.
LR Aplinkos ministras ąžuolą paskelbė valstybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu 1999 m. lapkričio 3 d. įsakymu Nr. 345.
Mažoji bendrija
Mažoji bendrija (MB) – ribotos civilinės atsakomybės privatusis juridinis asmuo – įmonė, kurios visi nariai yra fiziniai asmenys. Mažosios bendrijos nariu gali būti fizinis asmuo, įnešęs ar įsipareigojęs įnešti įnašą į mažąją bendriją, taip pat mažosios bendrijos nario teises įgijęs fizinis asmuo. Mažojoje bendrijoje gali būti ne daugiau kaip 10 narių. Be to, skirtingai nuo uždarųjų akcinių bendrovių, mažajai bendrijai įsteigti nereikia pradinio kapitalo (tame tarpe ir įstatinio kapitalo), mažoji bendrija gali neturėti samdomų darbuotojų.
Mažąją bendriją steigiant dviem ar daugiau steigėjų pirmiausiai turi būti sudaroma steigimo sutartis, jei mažąją bendriją steigia vienas steigėjas – sudaromas mažosios bendrijos steigimo aktas, taip pat turi būti priimti mažosios bendrijos nuostatai. Šie dokumentai tampa teisiniu pagrindu įregistruoti mažąją bendriją Juridinių asmenų registre.
Gatvė
thumb|250px|Šiltadaržio pėsčiųjų gatvė Vilniuje
Gatvė – miestų, miestelių, kompaktiškesnių kaimo gyvenviečių kelias. Gatvės skirtomos į magistralines (tranzitinės arterijos, jungia miesto rajonus, transporto mazgus), vietines ir pėsčiųjų.
Istorija
Lietuvoje gatvės pradėjo formuotis iš vieškelių, ėjusių per giminės bendruomenės gyvenvietę (viešę). Pirmųjų miestų gatvės kūrėsi palei prekybinius kelius, todėl jų planas daugiausia radialinis (Vilnius). Nuo magistralinių gatvių atsišakodavo aklagatviai ir sudarydavo netaisyklingus kvartalus. Susijungdami jie sudarė skersgatvius. Kaune ir Klaipėdoje susiformavo taisyklingas stačiakampis gatvių tinklas. Po valakų reformos susikūrė gatviniai kaimai, kurie įgijo linijinį gatvių planą (Veiveriai, Viduklė). Gatvinių rėžinių kaimų gatvė paprastai tiesi, gatvinių išretėjusių – vingiuota. Padrikajame kaime būna viena ar keletas gatvių, jos netaisyklingos, plačios, ribojamos tvorų. Miesto pakraščių, miestelių gatvės mažai skyrėsi nuo kaimo gatvių.
XIII a. Vilniuje pradėti rengti ąžuoliniai ir pušiniai gatvių grindiniai, XV a. jau buvo akmenimis grįstų gatvių. XVIII a. pab. pradėtas rengti gatvių apšvietimas. Ilgas, plačias, gerai apžvelgiamas gatves pradėta vadinti prospektais. XX a. pradėta gatves asfaltuoti, įrengta lietaus kanalizacija, betoninių plytelių šaligatviai.
Wolfgang Kindl
Wolfgang Kindl (g. 1988 m. balandžio 18 d. Insbruke) – Austrijos rogučių sportininkas, olimpinis ir pasaulio prizininkas.
Biografija
2010 m. Kindl laimėjo savo pirmąjį Europos čempionatų medalį - sidabrą vyrų vienetų varžybose. Savo debiutinėse 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse austras užėmė 9-ą vietą. 2014 m. olimpiadoje Kindl dalyvavo dvejose rungtyse. Vyrų vienetų varžybose sportininkas liko 9-as, o mišrių komandų estafetėje kartu su Austrijos rinktine liko 7-as.
2015 m. Kindl laimėjo pirmąjį pasaulio čempionatų medalį - bronzą vyrų vienetų varžybose. 2017 m. pasaulio čempionate iškovojo du aukso medalius ir pirmą kartą tapo pasaulio čempionu.
2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse sportininkas finišavo 9-as. 2022 m. pirmą kartą tapo Europos čempionu.
2022 m. žiemos olimpiadoje Kindl vyrų vienetų varžybose nusileido tik vokiečiui Johannes Ludwig ir iškovojo sidabro medalį.
Masudis
Masudis (, apie 890 – 956 m.) – X a. arabų polimatas, keliautojas, rašytojas.
Biografija
Abual Hasanas ibn al Huseinas ibn Ali al Masudis (ar Masūdis) gimė apie 890 m. Bagdade. Masudis geriausiai žinomas kaip istorikas ir geografas, bet yra rašęs mokslinėmis, medicinos, teologinėmis ir filosofinėmis temomis. Žinoma, kad jis parašė daugiau nei 20 veikalų, istorijoje jam priskirti 46 veikalai. Tik du iš jų išliko: „Aukso pievos ir brangakmenių kasyklos“ (Moruj al-ḏahab wa maʿāden al-jawhar) ir „Pastebėjimų ir patikslinimų knyga“ (Kitāb al-tanbīh wa al-ishrāf). Pasakojama, kad Masudis iš jaunystės domėjosi įvairiausiais dalykais, bet neapsiribojo vien tuo, ką sužinodavo iš mokytojų ir knygų. Jis daug keliavo, lankėsi Sirijoje, Irane, Armėnijoje, Kaspijos jūros pakrantėse, Indo upės slėnyje, Šri Lankoje, Omane ir Rytų Afrikos pakrantėse. Tikėtina, kad pabuvojo Madagaskare. Manoma, kad jis buvo šiitas, jaunystėje patyręs mutazilitų mokyklos įtaką. 945 m. jis apsistojo Damaske. Po dvejų metų persikėlė į Fustatą, kur mirė 956 m. rugsėjį.
Didžiausiu Masudžio veikalu buvo 30 tomų „Laiko istorija“ (Akhbār al-zamān), kurios pirmo tomo manuskriptas tikriausiai išlikęs Vienos bibliotekoje. Po to Masudis parašė „Vidurinę knygą“ (Kitāb al-awsaṭ), kuri, manoma, buvo papildymų ir komentarų knyga „Laiko istorijai“. Šie veikalai, tikriausiai dėl jų ilgumo, nesulaukė dėmesio, tad Masudis parašė sutrauktą jų variantą įdomiu pavadinimu „Aukso pievos ir brangakmenių kasyklos“, kuris išgarsino Masudį. Jame Masudis paminėjo daugiau nei 80 istorinių veikalų, kuriuos žinojo, bet daugiausiai rašė tai, ką jis girdėjo kelionių metu iš sutiktų žmonių. Veikale aprašoma pasaulio istorija nuo sukūrimo iki VIII a. Abasidų įsigalėjimo kalifate. Įdomiausia yra pirmoji šio veikalo pusė, kurioje aprašoma žydų istorija, po to aprašomi nemusulmoniškų šalių istorijos, geografija, socialiniai santykiai, religinės praktikos, kalendoriai, klimatas, šventyklos. Paminėti induistų laidojimo papročiai, perlų ieškojimas Persijos įlankoje, gintaro radimas Rytų Afrikoje, keliai į Kiniją ir navigacija jūrose. Antrojoje veikalo pusėje aprašoma arabų musulmonų istorija, bet ji labai netiksli ir pripildyta anekdotų, tad labiau pasitikima kitų autorių veikalais (pvz., Tabario). „Pastebėjimų ir patikslinimų knygoje“, parašytoje prieš pat mirtį, Masudis pateikė patikslinimų savo ankstesniems veikalams, daugiausiai savo trims istoriniams-geografiniams. Ibn Chaldūnas minėjo Masudį imamu (t. y. mokytoju, pavyzdžiu).
Pirmieji Romos Bažnyčios šventieji kankiniai
Pirmieji Romos Bažnyčios šventieji kankiniai – ankstyvosios krikščionybės kankiniai, kuriuos imta persekioti imperatoriaus Nerono valdymo laikais, 64–67 m.
Romos Katalikų Bažnyčia pamini šį įvykį birželio 30 d.
Istorija
Romoje buvo pristatyta daug medinių gyvenamųjų pastatų, kurie neretai užsidegdavo ir tapdavo gaisro židiniais. 64 m. Romoje kilo didžiulis gaisras, visi manė, jog dėl to kaltas pats imperatorius, esą jis norėjo prasiplėsti savo rūmų valdas. Didžiojo gaisro metu du trečdaliai Romos virto griuvėsiais. Bandydamas išvengti žmonių rūstybės imperatorius apkaltino krikščionis padegus Romą. Jis įsakė juos žiauriausiu būdu nužudyti. Vieni buvo pririšami prie žvėrių nugarų ir užsiundomi šunimis, kad sudraskytų, kiti – prikalami prie kryžių, dar kiti – uždegami, kad naktį apšviestų. Tačiau kiti teigia, kad tai tik mitas.
Kupiškio laisvamanių senosios kapinės
Kupiškio laisvamanių senosios kapinės – senosios kapinės, esančios Kupiškyje, Pergalės gatvėje, apie 1 km į šiaurę nuo miesto centro, paribyje su Aukštupėnų kaimu, prie kelio. Už kapinių driekiasi Aukštupio upelio kairiojo kranto slėnis.
Vienos pirmųjų Lietuvoje laisvamanių kapinės Kupiškyje oficialiai atidarytos 1938 m. Prieškario Lietuvoje, turėjusioje tvirtas katalikybės tradicijas, tai buvo neįprastos – nebažnytinės – kapinės. Lietuvą pasiekus Antrojo pasaulinio karo mūšiams, šiose kapinėse buvo palaidotos ir holokausto aukos bei Kupiškio apylinkėse žuvę sovietiniai kariai.
Kupiškio laisvamanių senųjų kapinių kompleksas paskelbtas regiono istoriniu ir memorialiniu paminklu, nuo 2015 m. įrašytu į Kultūros vertybių registrą. Kompleksui priklauso:
2018 m. įtrauktos į Kupiškio rajono lankytinų vietų sąrašą.
Istorija
Tarpukaryje Kupiškis garsėjo laisvamanybe. 1931 m. įsikūrė Laisvamanių etinės kultūros draugijos skyrius, kuriam vadovavo Petras Vaitiekūnas. Jis buvo studijavęs filosofiją Pitsburgo (JAV) universitete. 1921 m. grįžęs į Lietuvą, lankė psichologijos paskaitas Aukštuosiuose kursuose Kaune. 1924 m. P. Vaitiekūnas apsigyveno Smilgiuose netoli Kupiškio, aktyviai būrė aplink save laisvamaniškų pažiūrų žmones. Šios draugijos skyriaus sekretoriumi buvo Kazys Jėčius iš Dubiškių, iždininku - Povilas Krapavickas iš Račiupėnų. Organizacijos veikloje aktyviai reiškėsi Petras Šinkūnas, Domas Jonušys, Juozas Madeikis ir kt. miniatiūra|310x310px|Laisvamanių kapinių atidarymas Kupiškyje 1936m. Kupiškyje įkurti laisvamanių kapines buvo P. Vaitiekūno ir Amerikos lietuvių kupiškėnų (Jono Kulio, Andriaus Garičiūno, M. Čiurlio, Jono Juodakio ir kt.) iniciatyva. Tokių kapinių prireikė dėl to, kad anuomet mirusių, vadinamųjų bedievių, nepriimdavo į kapines arba leisdavo juos laidoti tik jų patvoryje šalia savižudžių ar kitokių prasikaltėlių. Kairiųjų socialistinių pažiūrų inteligentai su tuo nenorėjo taikstytis. To meto spaudoje buvo raginama rinkti lėšas ir steigti laisvamanių kapines: „''Ei, kupiškėnai, atbuskite ir paskubėkite su aukomis! Ar tada duosi, kai tavo artimą giminaitį reikės laidoti Šapatos pelkėj ar patvory katalikų kapinių?''“. Kapinėms steigti JAV buvo renkamos aukos ir siunčiamos į Lietuvą – draugijos iždininkui P. Krapavickui ir šios draugijos sekretoriui K. Jėčiui.
1933 m. iš Aukštupėnų gyventojo Povilo Matulionio nupirktas 3200 m² žemės sklypas, buvęs ant kalnelio, šalia Kupiškio, prie tuometinio kelio į Pandėlį. Trūkstant pinigų kapinių tvoros projektui ir jos statybai, tik po kelerių metų – 1937 m. – Vidaus reikalų ministerija oficialiai leido įsteigti kapines. Jos atidarytos 1938 m. rugpjūčio 17 d., kartu laidojant pirmą laisvamanį Juozą Dūdą. Amžininkų liudijimu, velionio ūkininko iškilmingos laidotuvės ne parapijos katalikiškose kapinėse buvo neeilinis įvykis, padaręs didžiulį įspūdį miesto gyventojams. Buvo neįprasta minioms žmonių matyti iškilmingą gedulingą procesiją su orkestru – anksčiau bedieviams nebuvo vietos kapinėse, laidojo juos be jokios pagarbos, tyliai, patvory.
Iki šių dienų laisvamanių kapinėse yra išlikęs tik vienas kitas antkapis, ir tai perstatytas.
Nacizmo aukų kapavietė
1941 m. Lietuvoje prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, Kupiškio laisvamanių kapinės tapo masinių žudynių vieta. Tų pačių metų vasarą ir rudenį čia nužudyta ir užkasta apie 1000 žmonių: žydų, lietuvių, rusų. Viešai pateikiama skirtinga informacija apie nužudytojų tautybes. „Holokausto Lietuvoje atlase“ nurodoma, kad dauguma aukų buvo lietuviai ir rusai, memorialiniame įraše ant paminklo bei įvairiuose šaltiniuose apie Lietuvos holokaustą nurodoma, kad didžioji dalis nužudytųjų buvo žydai. Žudynių vykdytojais įvardijamas Kupiškio savisaugos būrys. Nacizmo aukų kapavietėje 1952 m. pastatytas memorialinis betoninis paminklas. Ant jo yra atminimo lenta su dvikalbiu įrašu: „''Šioje vietoje nacistiniai budeliai ir jų talkininkai 1941 m. nužudė apie 1000 kupiškėnų. Didžioji dalis iš nužudytojų – žydai''“.
Sovietų karių kapai
Laisvamanių kapinėse buvo palaidota ir sovietinės armijos karių, žuvusių 1941-1945 m. Jų atminimui pagerbti pastatytas kario su šautuvu ir vainiku paminklas ant laiptuoto postamento. 2006 m. Rusijos Federacijos lėšomis karių kapai buvo tvarkomi, pakeistos memorialinės lentos. Paminklo postamento šiaurės vakarų fasado lentoje nurodyta, kad kapinėse palaidoti 72 nežinomi kariai, kitose 17 granito plokščių iškaltos 144 karių pavardės su kariniais laipsniais.
Raubonių vandens malūnas
left|150px
Nieves Navarro
Nieves Navarro (g. 1938 m. lapkričio 11 d. Almerija) – ispanų kilmės buvusi kino aktorė, didžiąją karjeros dalį praleidusi Italijoje. Nuo 1969 m., mėgindama laimę JAV kino pramonėje, naudojo Susan Scott pseudonimą.
Raubonių vandens malūnas
thumb|right|250px|Vandens malūno pastatas, 2016 m. miniatiūra|250px|right|Malūno fasadas
Nieves Navarro
Biografija
Karjeros pradžioje Nieves dirbo modeliu, ant podiumo demonstruodama to meto žymiausių šalies dizainerių namų drabužius. 6 dešimtmečio viduryje Ispanijoje prasidėjus televizijos plėtrai, ji nusifilmavo ne vienoje reklamoje, dėl kurių sulaukė kino kūrėjų dėmesio. 1964 m. Nieves buvo pakviesta vaidinti komedijoje „Toto d‘Arabia“ („Arabijos Lorenco“ parodijoje) ir, sėkmingai įveikusi atranką, gavo nedidelį vaidmenį, nors neturėjo jokios aktorinio darbo patirties.
Harold Kitson
Harold Kitson (1874 m. birželio 17 d. – 1951 m. lapkričio 30 d.) – Pietų Afrikos Respublikos tenisininkas, olimpinis čempionas.
Raubonių vandens malūnas
Raubonių vandens malūnas-karšykla-verpykla – vandens malūnas su grūdų malimo ir vilnos apdirbimo technologine įranga, esantis Pasvalio rajone, Saločių seniūnijoje, Raubonių km. Malūnas stūkso prie Tatulos upelio, 0,5 km į šiaurės vakarus nuo kelio. Tatulos slėnis su malūnu patenka į Biržų regioninio parko teritoriją. Suremontuoto malūno vilnų karšyklos ir verpyklos mašinos įjungiamos pažintiniais tikslais, rengiami vilnos apdirbimo praktiniai mokymai. Raubonių vandens malūnas 1992 m. pripažintas regioninės reikšmės technikos ir istorijos paminklu (unik. kodas ). Malūno statinys stačiakampio plano, 2 aukštų su pastoge, raudonų plytų mūro, su priestatais iš galų. Veikiant malūnui buvo suformuotas kompleksas, susidedantis iš tvenkinio, vandens kanalo ir pastato, kuriame buvo sumontuoti malūno, karšyklos bei verpyklos įrengimai. Malūno turbinas suko iš tvenkinio kanalo atitekantis vanduo. Tarp pastato ir tvenkinio buvo kiemas, kur iki šiol yra išlikęs balkonas su stogeliu maišų pakėlimui į antrą aukštą.
Nieves Navarro
Biografija
Almerija, kurioje Nieves buvo gimusi ir gyveno, tuo laikotarpiu tapo populiaria vieta filmuojant „spageti vesternus“, o po sėkmingo debiuto ji netruko sulaukti kvietimų iš kitų režisierių. 1965 m. ji kartu su Giuliano Gemma nusifilmavo juostoje „Pistoletas Ringo“, o vėliau ir jo tęsinyje „Ringo sugrįžimas“. Iki 1971 m. ji vaidino dar keliuose šio žanro filmuose.
Harold Kitson
Biografija
Nuo 1905 m. iki 1913 m. Kitson pelnė keturis Pietų Afrikos Respublikos nacionalinio čempiono titulus.
1908 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyrų vienetų varžybose užėmė 16-ą vietą, o dvejetų varžybose užimta 4-a vieta.
Stokholme vykusiose penktosiose moderniose 1912 m. vasaros olimpinėse žaidynėse PAR atstovas dalyvavo teniso varžybose. Vyrų lauko vienetų finale Kitson pralaimėjo bendrataučiui Charles Winslow ir pelnė sidabro medalį. Dvejetų varžybose poroje su Charles Winslow pasiekė finalą, kuriame nugalėjo Austrijos atstovus Felix Pipes ir Arthur Zborzil bei pelnė aukso medalį.
Raubonių vandens malūnas
Istorija
Dokumentai liudija, kad 1775 m. Raubonyse grūdus malė Tatulos upės tėkmės varomi du mediniai ratai, sukę dvejas girnas. Tuomet Raubonių vandens malūnas buvo vienintelis Krinčino parapijoje. 1860 m. dvarininkas Lui fon Ropas (1824–1897) nupirkęs Raubonių kaimą, nupirko ir senąjį Raubonių malūną bei pastatė iki šiol tebestovintį malūną. Jis pradėjo veikti 1907 m. su vilnos apdirbimo mechanizmais.
Lietuvos futbolo varžybos 2023 m.
Kvietimas licencijuotis 2023 m. sezonui
Lietuvos futbolo federacija 2022 m. lapkričio 16 d. pakvietė klubus registruotis 2023 m. sezono vyrų UEFA, A, I, II bei moterų A lygos klubų licencijavimo procesui. Prašymai licencijuotis vertinami pagal šiuos kriterijus:
A lygos licencijos
Prašymus dalyvauti 2023 metų Optibet A lygoje pateikė 10 klubų. Licencijas gavo visi 10 norinčių klubų.
Antros lygos licencijų pareiškėjai
LFF II lygos pirmenybėse paraiškas pateikė 18 komandų – 12 klubų ir 6 dublerinės/dukterinės komandos.
Moterų A lygos licencijų pareiškėjai
Lietuvos moterų A lygos čempionate paraiškas pateikė 7 klubai.
Licencijas gavo visi 7 klubai.
Licencijavimosi statistika
2023 m. pirmuose trijuose Lietuvos vyrų futbolo divizionuose licencijas gavo 42 komandos: 31 klubas, 10 dublerinių ir 1 dukterinė komanda. Dar 6 komandos buvo minimos licencijavimosi metu, tačiau į galutinį sąrašą nepateko.
Tai mažiausias licencijas gavusių komandų skaičius Lietuvos futbolo istorijoje (po Nepriklausomybės). Tiek mažai komandų dalyvavo tik 2017 m.
UEFA licencijų pareiškėjai
UEFA licencijų, reikalingų siekiant dalyvauti tarptautinėse varžybose, siekė šie klubai:
Raubonių vandens malūnas
Istorija
1921 m. malūnas priklausė latviui Jonui Ribei. Apie 1936–1938 m. malūnas parduotas žydui Chackeliui Zivui. 1940 m. nacionalizuotas. 1941–1944 m. jį valdė Lietuvos vokietis Henrikas Brandenburgis.
Lietuvos futbolo varžybos 2023 m.
UEFA licencijų pareiškėjai
Visi klubai gavo UEFA licencijas.
Raubonių vandens malūnas
Istorija
Sovietiniais metais malūnas veikė iki 1987 m., o karšykla-verpykla uždaryta 1997 m. 1991–1993 m. vilnų karšykla-verpykla priklausė Pasvalio valstybinei buitinių paslaugų įmonei. Nuo 1995 m. ji tapo UAB „Raubonių verpykla“.
Lietuvos futbolo varžybos 2023 m.
2023 m. LFF Supertaurė
Dėl supertaurės kovojo 2022 m. A lygos čempionai FK Žalgiris ir antros vietos laimėtojai FK Kauno Žalgiris.
Vilniaus „Žalgirio“ startinė sudėtis: Tomislav Duka, Mario Pavelic, Kipras Kažukolovas, Joel Bopesu, Yukiyoshi Karashima, Paulius Golubickas (56 min. Nicolas Gorobsov), Ovidijus Verbickas, Romualdas Jansonas (56 min. Nauris Petkevičius), Nassim Hnid, Billal Sebaihi (69 min. Gustas Jarusevičius), Mathias Oyewusi (83 min. Arni Vilhjamsson).
Nieves Navarro
Biografija
8 dešimtmečio pabaigoje Nieves nusifilmavo keliuose erotiniuose filmuose („Emanuelė ir Lolita“ (1976) ir „Emanuelė ir paskutinieji kanibalai“ (1977)). Pati Nieves tvirtina, kad tuo laikotarpiu tiesiog neturėjo pasiūlymų kitokiems vaidmenims, o aktorystė buvo tapusi pragyvenimo šaltiniu.
Dominik Fischnaller
Dominik Fischnaller (g. 1993 m. vasario 20 d. Briksne) – Italijos rogučių sportininkas, olimpinis ir pasaulio prizininkas.
Biografija
2002 m. sportininkas pradėjo aktyviai dalyvauti rogučių sporto varžybose.
2014 m. laimėtas pirmasis Europos čempionatų medalis - bronza vyrų vienetų varžybose. Savo debiutinėje 2014 m. olimpiadoje Fischnaller užėmė 6-ą vietą. 2017 m. italas pelnė pirmuosius pasaulio čempionato medalius - bronzos medaliai vyrų sprinto ir vyrų vienetų varžybose.
2015 m. Kindl laimėjo pirmąjį pasaulio čempionatų medalį - bronzą vyrų vienetų varžybose. 2017 m. pasaulio čempionate iškovojo du aukso medalius ir pirmą kartą tapo pasaulio čempionu. 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse sportininkas dalyvavo dvejose rungtyse. Vyrų vienetų varžybose užimta 4-oji vieta, o mišrių komandų estafetėje kartu su Italijos rinktine liko 5-oje vietoje. 2020 m. Europos vyrų vienetų čempionas.
2022 m. žiemos olimpiadoje Fischnaller vyrų vienetų varžybose iškovojo bronzos medalį.
Nieves Navarro
Biografija
9 dešimtmečio pradžioje Nieves, kaip aktorės, paklausa visiškai sumenko. 1983 m. ji pamėgino grįžti į Ispanijos kiną, tačiau drama „El fascista, doña Pura y el follón de la escultura“ nebuvo tokia sėkminga kaip tikėtasi, kas paspartino aktorės karjeros pabaigą. 1989 m. ji epizodiškai nusifilmavo dar 2 juostose ir galutinai paliko kiną.
Mathias Oyewusi
Kechindė Matijus Ojevusis (Mathias Oyewusi, Kehinde Mathias Oyewusi, Mathias Kehinde Oyewusi; g. 1999 m. vasario 2 d.) – futbolininkas iš Nigerijos, rungtyniaujantis puolėjo arba saugo pozicijoje. 2023 m. atstovavo Vilniaus „Žalgiriui“.
Karjera
Futbolininko karjerą pradėjo Nigerijoje „Flying Sport“ akademijoje.
Bandė laimę Italijos klubų peržiūrose, o profesionalo karjerą pradėjo Slovėnijoje.
Nieves Navarro
Biografija
Baigusi karjerą, Nieves su vyru persikėlė į Ispaniją. L. Erocli mirė 2015 m. kovą.
Mathias Oyewusi
Karjera
Du sezonus futbolininkas žaidė „Ankaran“, „Bilje“ klubuose, kurie žaidė Slovėnijos Antroje lygoje (antra pakopa). Antroje lygoje per 32 rungtynes pelnė 19 įvarčių ir atliko 6 rezultatyvius perdavimus.
Trečios Slovėnijos lygos klubas „Postojna“, su kuriuo sudarė sutartį žaidėjas, jį skolino ND Gorica klubui.
2020–2021 m. sezone rungtyniavo Nova Goricos „Gorica“ klube. Pirmoje lygoje per 28 rungtynes pasižymėjo 3 įvarčiais ir rezultatyviu perdavimu.
FK Žalgiris
Atvyko į Lietuvą. Treniravosi su FK Žalgiris nuo 2021 m. rudens. 2021 m. rugsėjo 9 d. FK Žalgiris pranešė apie naujoką.
Smegenų vykdomosios funkcijos
Smegenų vykdomosios funkcijos − visi kognityviniai procesai reikalingi sąmoningai valingai elgesio ir veiksmų kontrolei, jų stebėjimui, atrinkimui bei keitimui siekiant apibrėžtų tikslų bei rezultatų. Tai žmogaus psichikos savireguliacijos nervinį pagrindą sudarantčios funkcijos nuo kurių priklauso sprendimai, dėmesio paskirstymas, emocijų ir veiksmų valdymas, savikontrolė. Paprastai neišsivysto iki 20 m. amžiaus.
Mathias Oyewusi
FK Žalgiris
Dėl teisinių ginčų su buvusiu klubu Slovėnijoje (FC Postojna) žaidėjas negalėjo sudarinėti sutarčių ir žaisti oficialių rungtynių.
2022 m. vasario mėn. tapo Vilniaus „Žalgirio“ klubo pilnateisiu nariu. 2022 m. vasario 2 d. – per savo 23-iąjį gimtadienį – oficialiai įregistruotas klube 2022 metų sezonui.
Lietuvos futbolo varžybos 2023 m.
2023 m. LFF Supertaurė
Atsargoje: Edvinas Gertmonas, Donatas Kazlauskas, Leonardo Vaca, Petar Mamič, Saulius Mikoliūnas, Matas Vareika, Stipe Vučur.
Mathias Oyewusi
FK Žalgiris
Debiutavo A lygoje 2022 m. kovo 4 d. rungtynėse prieš „Jonavos“ klubą.
2022 m. liepos 27 d. pasižymėjo pelnydamas įvartį EUFA čempionų lygos atrankos rungtynėse prieš Malmo FF. Po jo pelnyto įvarčio rezultatas tapo 1:0. Rungtynės Švedijoje baigėsi rezultau 2-0. Bendras dviejų rungtynių rezultatas buvo 3-0, o FK Žalgiris pateko į kitą etapą.
2022 m. rugpjūčio 29 d. pasižymėjo pelnydamas įvartį rungtynėse prieš FC Hegelmann. Žalgiriečiai nugalėjo varžovus rezultatu 4:1.
2022 m. spalio 27 d. išvykoje, rungtynėse Šveicarijoje, tarp FC Basel ir FK Žalgiris rezultatas buvo lygus 2:2. Šveicarai pirmavo rezultatu 2:0, tačiau po dviejų tikslių Mathias Oyewusi smūgių rezultatas tapo lygus, o žalgiriečiai išsaugojo galimybes pakovoti dėl vietos kitame etape.
2023 m. birželio 27 d. pelnė tris įvarčius A lygos rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Žalpeliai
Žalpeliai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 4 km į pietus nuo Bubių, Dubysos dešiniajame krante.
Lietuvos futbolo varžybos 2023 m.
2023 m. LFF Supertaurė
„Kauno Žalgirio“ startinė sudėtis: Deividas Mikelionis (90+3 min. Arijus Bražinskas), Martynas Dapkus, Artūras Dolžnikovas, Brahim Konate (46 min. Yuma Suwa, 90 min. Edvinas Kloniūnas), Gratas Sirgėdas, Xabi Auzmendi, Karolis Šilkaitis, Seth Sincere, Florian David (76 min. Rosario Latouchent), Edvinas Girdvainis, Maxime Spano (76 min. Jason Noslin).
Žalpeliai
Istorija
TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės „Tarybinio artojo“ kolūkiui.
Lietuvos futbolo varžybos 2023 m.
2023 m. LFF Supertaurė
Atsargoje: Ignas Plūkas, Shermar Martina, Nerijus Valskis, Denis Ževžikovas, Abdulgafar Opeyemi, Anton Fase.
Vilniaus zona
Tai 12-asis VRFS III lygos turnyras. Šiame sezone dalyvių skaičius sumažėjo nuo 16 iki 12, turnyras vyksta 2 ratų sistema. Pirmenybių pradžia - 2023 m. balandžio mėn., pabaiga – spalio mėn.
Į SFL A iškrito FK TEC Vilnius. Į SFL B pasitraukė FK Ozas Vilnius. Iširus bendrai A komanda-IFEX Margiris komandai, A komanda pasitraukė į SFL C. Tuo tarpu BFA B ir FK Aktas Vilnius pasitraukė iš visų pirmenybių. Iš pradžių buvo skelbiama kad lygoje žais ir FK Pabradė, tačiau vėliau dingo iš sąrašų.
Klaipėdos zona
Pirmenybių pradžia - 2023 m. gegužės 16 d.
Šiaulių–Panevėžio zona
Dėl mažo dalyvių skaičiaus, šiame sezone ŠAFF ir PAFF organizavo bendrą III lygos turnyrą. Pirmenybių pradžia – gegužės 16 d.
Smegenų vykdomosios funkcijos
Vykdomosios funkcijos skirstomos į bazines ir aukštesniąsias. Baziniai kognityviniai procesai: dėmesio kontrolė, kognityvinis impulsų slopinimas bei slopinimo kontrolė, trumpalaikė arba darbinė atmintis, kognityvinis lankstumas. Aukštesniosios vykdomosios funkcijos lygiagrečiai vienu metu naudoja keletą bazinių procesų, apima planavimą ir sklandų intelektą − samprotavimas ir problemų sprendimas. Kognityvinė kontrolė ir impulsų kontrolė atstovauja priešingus procesus, t. y. atitinkamai vidinį ir išorinį arba aplinkos dirgiklius. Šie procesai nuolat konkuruoja individui renkantis elgesį bei veiksmus.
Lietuvos futbolo varžybos 2023 m.
Utenos zona
Kvietimas registruotis paskelbtas kovo 23 d. registracija vyko iki balandžio 17 d.
Smegenų vykdomosios funkcijos
Vykdomosios funkcijos palaipsniui vystosi ir kinta individo gyvenimo eigoje. Gali būti lavinamos ir tobulinamos bet kuriame gyvenimo etape, jas taip pat gali paveikti ir įvairūs išoriniai veiksniai ar gyvenimo įvykiai. Vykdomųjų funkcijų išsivystymui išmatuoti naudojami tiek neuropsichologiniai testai (pvz., Stroop), tiek įvertinimo skalės (pvz., BRIEF, IQ įvertinimai). Šie metodai gali būti naudojami ir kaip dalis plataus tyrimo siekiant diagnozuoti neurologinius ar psichinius sutrikimus. Kognityvinių procesų sutrikimai pasireiškia priklausomybėmis, apatija, ADHD, autizmu, silpnaprotyste ir kitais centrinės nervų sistemos sutrikimais.
Lietuvos futbolo varžybos 2023 m.
SFL
SFL pirmenybės prasidėjo 2023 m. balandžio mėn. Viso SFL lygoje šiame sezone žaidė 41 komanda.
LFF futbolo taurė
Šių metų turnyre viso dalyvavo 48 komandos. Privalomi 31 dalyviai: 10 A lygos dalyvių, 11 I lygos dalyviai ir 10 II lygos dalyvių. Norą dalyvauti turnyre taip pat išreiškė 13 III lygos bei 4 SFL dalyviai.
2024 m. UEFA Europos čempionato atrankos rungtynės
2024-ųjų UEFA Europos futbolo čempionato atranka: Serbija – Lietuva 2:0 (1:0)
Draugiškos rungtynės
---
Kosovas – Latvija
Kitose pusfinalio rungtynėse Kosovo atstovės minimalia persvara nugalėjo latves.
24 val. rungtynės
Kovo 11-12 dienomis Vilniaus BFA arenoje vyko 24 valandas trukusios didžiojo futbolo (11x11) futbolo rungtynės. Naujasis Lietuvos rekordas buvo oficialiai užregistruotas „Rekordų akademijoje“. Atitinkamas pasaulio rekordas yra 169 valandos. Rungtynėse viso dalyvavo 39 komandos, 542 žaidėjai, ir 8 futbolo arbitrai. „Žali“ nugalėjo „Raudonus“ rezultatu 107:84.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1968–1969 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1968–1969 m.
Lietuvos futbolo varžybos 2023 m.
Pirmos lygos žvaigždžių diena
Rugsėjo 2 d. Visagino centriniame stadione buvo suorganizuotas renginys „Optibet Pirmos lygos žvaigždžių diena“, kurios metu vyko rungtynės tarp lygos lietuvių ir lygos legionierių. Dalį žaidėjų pasirinko treneriai, o dalį – futbolo sirgaliai. Sirgaliai galėjo balsuoti žaidėjų rinkime Instagram ir Facebook paskyrose.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1968–1969 m.
1968–1969 m. Šiaurės Airijos futbolo taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
2021 m. pasaulio orientavimosi sporto slidėmis čempionatas
2021 m. pasaulio orientavimosi sporto slidėmis čempionatas – Tarptautinės orientavimosi sporto federacijos organizuotas geriausių pasaulio orientavimosi sporto slidėmis atletų čempionatas, kuris vyko vasario 24 d. – 28 d. Estijoje.
Rusijos atstovai dėl dopingo pažeidimų dalyvavo kaip neutralūs sportininkai.
Gerard Grisey
Biografija
Žeraras Grizė gimė 1946 m. birželio 17 d. Belforte, Prancūzijoje. Pažintį su muzika pradėjo mokydamasis groti akordeonu (mokytojas - Ido Valli), tapo laureatu tarptautiniame konkurse Toronte. 1963–1965 m. jis studijavo Vokietijoje Trosingeno konservatorijoje. Grįžęs iš Vokietijos, tęsė studijas Nacionalinėje Paryžiaus konservatorijoje Supérieur de Musique (dėstytojas - Olivjė Mesianas (1965–1967 ir 1968–1972 m.)).
Studijų metu Žeraras Grizė laimėjo daugelį premijų už meistrišką kūrinių harmonizavimą, polifonines kompozicijas, fugas (tuo laikotarpiu konservatorijai vadovavo O. Mesianas). Grizė studijavo elektroakustiką pas Žaną Etjeną Mari (1969 m.), kompoziciją pas Karlhaincą Štokhauzeną, Janį Ksenakį ir Diordi Ligetį (1972 m.), akustiką pas Emilę Leip (1974 m.). 1969 m. vasarą mokėsi Italijoje, Sienos mieste, Čigianos muzikos akademijoje.
Grįžęs į Europą, jis ėmėsi orkestravimo ir kompozicijos profesoriaus pareigų Paryžiaus konservatorijoje (nuo 1987 m.). Taip pat rengė daugybę kompozicijos seminarų Prancūzijoje (Lione, Paryžiuje). užsienyje (Darmštate, Freiburge, Milane, Osle, Helsinkyje, Malmėje, Geteborge, Los Andžele, Stanforde, Londone, Maskvoje, Madride ir kt.).
Žeraras Grizė mirė būdamas 52 metų Paryžiuje 1998 m. lapkričio 11 d. dėl plyšusios aneurizmos.
Muzikos stilius
Žeraro Grizė kūrybai dažniausiai priskiriamas spektrinės muzikos apibūdinimas. Prie to prisidėjo glaudus bendradarbiavimas su kolega kompozitoriumi spektralistu Tristanu Murė. Tačiau pats Žeraras Grizė visuose interviu ir straipsniuose spaudoje neigė esąs spektralistas ir šios etiketės kratėsi. Tomas Servisas apibendrina: „Jo laimėjimai dažnai buvo sumenkinti iki dar vienos muzikos fetišistinės etiketės „spektralizmo“, kurią Grizė atmetinėjo iki pat savo gyvenimo pabaigos“.
Nepaisant to, didžiąją savo karjeros dalį jis tyrinėjo garsų spalvų spektrą tarp harmoninių tonų ir triukšmo. Taip pat jis susižavėjo lėtai vykstančiais muzikiniais procesais ir laiką traktavo kaip svarbiausią daugelio savo kūrinių elementą.
Pasak Grizė, mes esame muzikantai ir mūsų pagrindas yra garsas – ne literatūra, garsas – ne matematika, garsas – ne teatras, vaizduojamasis menas, kvantinė fizika, geologija, astrologija ar akupunktūra.
Paulė Kuzmickienė
Paulė Kuzmickienė (g. 1978 m. balandžio 30 d. Utenoje) – Lietuvos politinė veikėja.
Biografija
1996 m. baigė Utenos 4-ąją vidurinę mokyklą, 2005 m. – Vilniaus pedagoginį universitetą.
2000–2007 m. Lietuvos darbo rinkos mokymo tarnybos Ugdymo kokybės skyriaus vyr. specialistė. 2007–2009 m. dirbo Kvalifikacijų tarnyboje.
2009–2010 m. užsienio reikalų ministro Vygaudo Ušacko patarėja. 2010–2012 m. ministro pirmininko Andriaus Kubiliaus patarėja regioninės politikos klausimais. 2012–2014 m. Europos Parlamento narės Radvilės Morkūnaitės-Mikulėnienės patarėja. 2014–2019 m. Tėvynės sąjungos-Lietuvos krikščionių demokratų vykdomojo sekretoriaus pavaduotoja.
Nuo 2019 m. Seimo narė.
2011–2019 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narė.
Paliūnė (Molėtai)
Paliūnė – buvęs kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Vorėnų.
Pakriaunių tvenkinys
Pakriaunių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Rokiškio rajone, 5,5 km į šiaurės rytus nuo Obelių, Pakriaunių gyvenvietės šiaurinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Kriaunos intakas) 0,8 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,46 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 125,9 m. Krantai žemi, apaugę siauru krūmų ruožu. Aplinkui plyti pievos. Kiek atokiau į šiaurės vakarus nutiestas kelias.
Skrebiškiai (Utena)
Skrebiškiai – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 6 km nuo Leliūnų.
Farman F.190
Farman F.190 (Farman F.190/F.191/F.192/F.193/F.194/F.195/F.196/F.197/F198/F.199, Farman F.390/F.391/F.392/F.393) buvo bendrosios paskirties ir keleivinis lėktuvas, XX a. trečiajame dešimtmetyje sukurtas ir gamintas Prancūzijos įmonėje Farman (pranc. Avions Henri Farman).
Modifikuotą F.190 versiją – Farman F.393S – 1939 m. naudojo Lietuvos aero klubas (LAK) kartu su Lietuvos Raudonuoju kryžiumi.
Konstrukcija
Keleivių salonas talpino keturis keleivius, jame taip pat buvo galima gabenti nedidelius krovinius. Išskirtinė orlaivio savybė – dešinėje salono pusėje įrengtos dvejos keleivių salono durys, kiekviena kurių buvo skirta atskirai sėdynių eilei. Keleivių patogumui kiekvienam keleiviui buvo įrengta po du apvalius iliuminatorius.
1932 buvo pradėta gaminti modifikacija su kiek didesniu keleivių salonu, modifikuotu vertikaliu stabilizatoriumi ir keturmenčiu propeleriu. Šis modelis gavo indeksą Farman F.390.
Gamyba
Pirmąjį skrydį F.190 atliko 1928 m. liepą. Po trumpo bandymų ciklo buvo pradėta jo serijinė gamyba. Per dvejus gamybos metus buvo surinkti 57 šios modifikacijos orlaiviai. 1929 m. pasirodė modifikuotos versijos F.192 ir F.193, kurios skyrėsi tik galingesniu, 230 AG galios Salmson 9Ab varikliu ir nedideliais konstrukcijos pakeitimais, kurie praktiškai neturėjo įtakos orlaivio išvaizdai. Eksploatacinėmis charakteristikomis abu orlaiviai nesiskyrė nuo F.190, išskyrus iki 700–800 km sumažėjusį skrydžio nuotolį. F.192 ir F.193 buvo pagaminti 44 egzemplioriai.
Geri orlaivio įvertinimai paskatino sukurti modelio F.190 bazėje sukurti sanitarinį variantą, gavusį indeksą F.197S (Sanitaire). Pirmasis šios serijos lėktuvas, pirmą kartą pakilęs į orą 1929 metų pabaigoje, buvo varomas Lorraine 7Me „Mizar“ varikliu, užtikrinusiu maksimalų 220 km/h greitį. F.197S kabina buvo skirta pervežti du sužeistuosius ant neštuvų ir vieną lydintį asmenį. Iš viso buvo pagaminti 9 šio modelio vienetai.miniatiūra|Farman F.390, 1934 m.1930 m. buvo išleistos dvi transportinės modifikacijos. Pirmoji jų – modelis F.198 (pagaminti 2 egzemplioriai) su didesniais kuro bakais, varomas 250 AG galios Renault 9Pa varikliu. Lėktuvo maksimalus greitis išaugo iki 220 km/h, o skrydžio nuotolis – iki 1250 km. Jo pagrindu buvo pagaminta šešių orlaivių serija 300 AG Lorraine 9Na „Algol“ varikliu, gavusi indeksą F.199. 1930 m. pirkėjo iš Portugalijos užsakymu buvo pagamintas vienintelis modifikacijos F.191 egzempliorius su 240 AG galios Gnome & Rhone 5Bc varikliu. F.190 serijos lėktuvų gamyba buvo nutraukta 1931 m. Po to dar keletą metų buvo gaminamos jo modernizuotos versijos: 1932 m. buvo pristatyta F.196 modifikacija, skirta kolonijinei aviacijai. Lėktuvas praktiškai nesiskyrė nuo F.190, išskyrus 300 AG galios Gnome & Rhone 7Kb variklį. Be iki 215 km/h padidėjusio maksimalaus greičio „kolonijinis“ variantas niekuo nesiskyrė nuo prototipo, dėl ko F.196 liko tik eksperimentinio orlaivio stadijoje. Paskutinis iš daugelio „devynioliktųjų“ modifikacijų buvo F.194, kurio 1935 m. buvo pagaminti 4 egzemplioriai.
1932 metų rudenį F.193 (registracijos numeris F-AJFB) pagrindu „Avions Henri Farman“ sukūrė modernizuotą, ekonomiškesnį orlaivio variantą. Lektuve buvo sumontuotas 150 AG galios Farman 7Ear variklis, naujas vertikalus stabilizatorius, važiuoklės gaubtai, įrengtas patogesnis keleivių salonas. Naujasis modelis gavo pavadinimą Farman F.390. Tais pačiais metais buvo perdarytas dar vienas F.193 (F-ALGN), o 1933 metais „Air France“ užsakymu buvo pagaminti dar keturi tokie orlaiviai su galingesniu, 190 AG galios Farman 9Ecr varikliu. Kitų metų lapkritį vienas iš pagamintų F.390 (F-AMEQ) buvo modifikuotas – jam buvo sumontuoti nauji sparnai, o orlaivis gavo indeksą F.392. 1934-35 metais buvo sukomplektuotos dar trys panašios mašinos. Paskutinė lėktuvo versija buvo 1934 m. pagamintas F.393. Per kelerius metus buvo pagaminta 11 naujų orlaivio egzempliorių ir dar du buvo konvertuoti iš F.392.
Eksploatacija
miniatiūra|Farman F.190S – sanitarinės versijos – salono schema miniatiūra|Farman F.190, Annuaire de L’Aéronautique, 1931 Orlaivis buvo populiarus tiek kaip asmeninis lėktuvas, tiek ir kaip oro taksi; kaip karinį transportinį lėktuvą jį buvo įsigijusios keleto šalių karinės oro pajėgos. Nors didžioji dalis F.190/F.192/F.193 liko Prancūzijoje ir buvo parduoti privatiems savininkams, apie 30 šio tipo orlaivių naudojo įvairūs užsienio operatoriai. 1933 m. susikūrusi nacionalinė aviakompanija „Air France“ paveldėjo nuo 15 iki 20 įvairių modifikacijų Farman 190. Laikui bėgant jų mažėjo ir karo pradžioje buvo likę tik keli skrydžiams tinkamos būklės.
Be Prancūzijos, keli tokio tipo orlaiviai buvo parduoti į kolonijas, ypač Afrikoje, bei užsienį. 1930 m. F.190 orlaiviai pradėti reguliariai naudoti reisuose į vieną atokiausių Prancūzijos kolonijų – Madagaskarą, kur leisdavosi centriniame jo sostinės Antananaryvo miesto aerodrome.
1930 m. pavasarį Etiopijos karalius įsigijo vieną F.190 (arba F.192), kuris į Adis Abebą atkeliavo birželio mėn. Lėktuvas buvo skirtas pašto korespondencijai gabenti ir, matyt, buvo varomas 230 AG galios Salmson 9Ab varikliu. Keletą metų juo buvo vykdomi reguliarūs reisai maršrutu Džibutis – Adis Abeba – Chartumas. Prasidėjus italų invazijai, F.192 buvo pritaikytas žvalgybiniams skrydžiams, juo be piloto etiopo dar skraidė britai ir prancūzai kol 1936 metų balandžio 4 d. italijos avacija jį sunakino Akaki aerodrome. 1930 m. rugpjūtį į Etiopiją atkeliavo dar vienas F.190 modifikacijos lėktuvas su padidinto komforto salonu. Į Etiopiją „Farman“ atskriadino prancūzų įgula. Orlaivis buvo naudojamas tarptautiniams skrydžiams kol, vykdydamas pašto skrydį, 1932 m. vasario 13 d., šis lėktuvas sudužo Džibutyje.
Bent 11 orlaivių įsigijo pirkėjai iš Ispanijos: tiek privatūs savininkai, tiek ir nacionalinė aviakompanija SEPA. Be F.190, ispanai įsigijo du F.192 ir bent po vieną F.193 bei F.194. Prasidėjus pilietiniam karui 8 lėktuvai atiteko respublikonams, trys – frankistams. Jie daugiausia buvo naudojami užnugario skrydžiams, todėl nuostolių beveik nepatyrė. Vienintelis F.194 (EC-AAR) buvo prarastas dėl avarijos 1936 m. pabaigoje. Iki karo pabaigos išlikę F.190 ir F.193 buvo perduoti naujosioms Ispanijos karinėms oro pajėgoms.
Šeši F.195 modifikacijos lėktuvai buvo pagaminti Venesuelos KOP užsakymu. Venesuelos kariuomenė modelio F.190 pagrindu užsakė triviečius žvalgybinius lėktuvus, kurie buvo pagaminti 1931 m. Užskovai nebuvo patenkinti gautu produktu: iš pradžių pageidavę pilnaverčio kovinio lėktuvo, jie tikėjosi, kad gerais atsiliepimais garsėjantį civilinį F.190 pavyks pigiai pertvarkyti tiek žvalgybos, tiek bombardavimo misijoms. „Farman" pagaminta žvalgybinė versija niekuo nesiskyrė nuo įprasto F.192, į ekipažą buvo įtrauktas tik stebėtojas. Susipažinę su gautu gaminiu venesueliečiai greitai padarė išvadą, kad šis lėktuvas neturi kovinio potencialo. „Farmanuose“ praktiškai nebuvo galimybės įrengti gynybinę ginkluotę ir vežti bombas. Venesuelos kariuomenėje šie orlaiviai buvo prisitaikrti grynai transportiniams ir vykdydami tokimas misijas Venesuelos KOP F.195 nuskrido 44 884 kilometrus ir pervežė 8310 kg krovinių. Eksploatacijos metu buvo prarasti trys orlaiviai, pirmasis kurių nukrito jau 1931 metų vasario 4 d. prie Barquiscimento miesto, kartu nusinešdamas visos įgulos gyvybes. Vėliau sudužo dar du orlaiviai, žuvo penki įgulos nariai. Taigi, užsitarnavęs gerą reputaciją Europoje, „Farman“ Venesueloje gavo pravardę „skraidantis karstas“. Likę trys F.195 skraidė iki 1940 m., kai buvo nurašyti dėl netinkamumo tolesnei tarnybai.
Giedrius Zenkevičius
Karjera
Nuo 2014 m. priklausė Marijampolės futbolo centro jaunimo ekipoms. Rungtyniavo jaunių ir jaunimo čempionatuose.
Farman F.190
Lietuvoje
miniatiūra|Lietuvos aero klubo Farman F.390, 1939 m, 1939 m. LAK įsigijo sanitarinę Farman F.390 versiją (gamyklinis Nr. 12). Lėktuvą 1939 m. birželio 30 d. į Kauną parskraidino Karo aviacijos majoras Jonas Pyragius ir LAK pilotas Leonas Perednis. Orlaivis liepos 12 d. buvo pakrikštytas „Dr. V. Kudirka“. Orlaiviui suteiktas registracijos numeris LY-LRK, kas reiškė ryšį su Lietuvos Raudonuoju Kryžiumi, nes turėta minčių lėktuvą naudoti ir medicinos pagalbos tikslais.
Giedrius Zenkevičius
Karjera
Nuo 2017 m. rungtyniavo Kazlų Rūdos „Šile“. 2019 m. atstovavo Marijampolė City.
Farman F.190
Lietuvoje
Lėktuvas buvo nudažytas ryškiai raudona spalva, registracijos numeris - baltas.
Giedrius Zenkevičius
Karjera
Nuo 2020 m. rungtyniavo Kazlų Rūdos „Šile“. 2022 m. sezono pradžioje šis klubas prisijungė prie Marijampolė City.
Farman F.190
Lietuvoje
Prasidėjus sovietinei okupacijai jau 1940 m. liepos mėn. visi LAK lėktuvai ir sklandytuvai iš Kauno buvo nuskraidinti į Aukštagirį, netoli Vilniaus. Ten buvo saugomas ir Farman 390. Okupantams uždraudus aeroklubo skrydžius, lėktuvas ten stovėjo iki vokiečių okupacijos. 1941 m. liepos mėn. Vokietijos kariuomenė pervežė jį į Vilnių, Kirtimų aerodromą, kur ketino suremontuoti ir įvertinti tinkamumą naudoti. Įvykus nedidelei važiuoklės avarijai buvo nuspręsta lėktuvo neberemontuoti ir jis ilgą laiką stovėjo aerodromo pakraštyje, kol nebuvo išardytas.
Giedrius Zenkevičius
FK Sūduva
Nuo 2023 m. atstovavo „Sūduvos“ klubui. 2023 m. kovo 11 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš FC Hegelmann.
Dirba ir vartininkų treneriu Marijampolės futbolo centre.
su FK Sūduva
<...>
Farman F.190
Operatoriai
miniatiūra|Farman F.190 [[Avinjonas|Avinjono oro uoste, 1932 m.]]
Civiliniai operatoriai
🇫🇷 FRA
Kingdom of Yugoslavia
🇱🇹 LTU
POR
🇷🇴 ROU
Kariniai operatoriai
🇧🇷 BRA
🇪🇹 ETH
🇻🇪 VEN
Kildžu
Kildžu  – miestas šiaurės rytinėje Šiaurės Korėjos dalyje, į pietvakarius nuo Čongdžino. Apskrities centras. Medienos apdirbimo (medžio dirbinių, plaušienos) ir popieriaus pramonė.
Farman F.190
Kariniai operatoriai
URU