cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Skorpionai
Fizinė charakteristika
Mesosoma: pirma pilvelio pusė sudaryta iš šešių segmentų. Pirmas segmentas turi lytinius organus, taip pat rudimentines ir modifikuotas ataugas, formuojančias struktūrą, pavadintą genitalijų dangteliu. Antras segmentas laiko porą plunksninių sensorinių organų, žinomų pektino vardu. Kiekviename iš paskutinių keturių segmentų yra po vieną porą plaučių. Mesosoma apsaugota chitininėmis plokštelėmis.
Metasoma: skorpiono uodega susideda iš 6 segmentų (pirmas uodegos segmentas atrodo kaip paskutinis mesosomos segmentas), paskutiniame yra skorpiono išeinamoji anga ir geluonis. Geluonyje yra pūslelė su viena pora nuodų liaukų.
Kutikulė: kutikulė kietai apšarvuoja kūną. Kai kuriose vietose ji padengta plaukeliais, kurie atlieka pusiausvyros organo funkcijas. Išorinis sluoksnis, kuris fluorescuoja žalia spalva ultravioletinėje šviesoje, vadinamas stiklišku (hialininiu) sluoksniu. Tik ką išsinėrę skorpionai nešviečia tol, kol jų kutikulė nesukietėja. Sakoma, kad šis sluoksnis išlieka sveikas senose fosilijose per šimtus milijonų metų ir iki šiol gali fluorescuoti.
Pagrindinės fizinės savybės
Pedipalpai: žnyplės. Kartais manoma, kad tai iš tikrųjų kojos, kurios evoliucionavo į žnyples. Žnyplių pagrindinė funkcija – sugauti auką, tačiau jos būna svarbios ir ritualiniuose poravimosi šokiuose. Pedipalpai susideda iš 6 segmentų. Pačios žnyplės susideda iš fiksuoto viršutinio piršto ir judančio apatinio. Pedipalpų dydis priklauso nuo rūšies, tačiau dažniausiai kuo nuodingesnis skorpionas, tuo jo žnyplės mažesnės ir atvirkščiai, mažiau nuodingas daugiau išnaudoja jas čiupdamas grobį, todėl jos stipresnės ir didesnės.
Pektinai: tai yra pora unikalių plunksnos formos sensorinių organų, susidedančių iš eilės kuolelių. Jie yra skorpiono apačioje, prisitvirtinę prie krūtinės. Šie organai nuolat liečia žemės paviršių ir vaidina svarbų vaidmenį jutiminiame gyvūno aparate. Pektinai padengti tūkstančiais chemojutiklių, kurie leidžia akimirksniu pajusti cheminius aplinkos signalus. Jie tikriausiai vaidina svarbų vaidmenį bendraujant, poruojantis ir medžiojant.
Ausys: skorpionai gali atskirti garsus, naudodami labai mažas ausis savo žnyplėse.
Garsai: skorpionai skleidžia tipiškus garsus, panašius į tarakono čirškėjimą ar čiužesį, tik truputį aukštesnio diapazono.
Skorpiono nuodai
Visi skorpionai gamina nuodus. Paprastai gamtoje jų nuodai apibūdinami kaip neurotoksiniai. Jie susideda iš įvairių smulkių baltymų, taip pat natrio ir kalio katijonų. Nuodus skorpionas naudoja savo aukai nužudyti ar paralyžiuoti. Paprastai nuodai veikia greitai ir leidžia efektyviai sugauti grobį.
Skorpiono nuodai skirti kitiems nariuotakojams, todėl žmonėms jie palyginti nepavojingi; įgėlimas paprastai turi tik vietinį poveikį (skauda, nutirpsta ar patinsta). Tačiau keletas skorpionų, ypač Buthidae šeimos, gali būti pavojingi žmonėms. Vienas iš pavojingiausių yra Leiurus quinquestriatus, kuris turi stipriausius nuodus šeimoje, taip pat labai stiprius nuodus turi Parabuthus, Tityus ir Androctonus genties atstovai. Šie ir kiti Buthidae šeimos skorpionai sukelia daugiausia mirčių. Nors jie negali suleisti pakankamai nuodų, kad nužudytų sveiką suaugusį žmogų, jų įgėlimai būdavo mirtini jauniems, seniems ar ligotiems žmonėms.
Nežinoma, ar skorpionai tausoja nuodus, tačiau jie dažnai suleidžiami, kai negali įveikti aukos vien žnyplėmis. Dauguma skorpionų rūšių, pavyzdžiui, Pandinus ar Hadogenes, gaudydami grobį retai, o gal ir iš viso nenaudoja nuodų, dažniausiai pasikliauna tik savo stambiais ir stipriais pedipalpais.
Dauginimasis
Skorpionai yra skirtalyčiai. Apvaisinimas įvyksta patinui pernešant spermatoforą į patelę. Šis procesas lydimas sudėtingų poravimosi ir susižadėjimo ritualų.
Poravimasis prasideda patinui ir patelei suradus ir atpažinus vienas kitą. Jie tai atlieka komunikuodami feromonais ir virpesiais. Jeigu individai yra skirtingų lyčių ir tos pačios rūšies, poravimasis gali būti pradėtas.
Piršimasis prasideda patinui liečiant patelės padipalpus su savais; pora atlieką „šokį“, pavadintą „promenade à deux“. Iš tikrųjų patinas stengiasi nuvesti patelę į tinkamą vietą spermatoforui pernešti. Poravimosi ritualas gali įtraukti ir keletą kitokių elgesio formų, įskaitant vibravimą ir chelicerų bučinį. Šių veiksmų tikslas tikriausiai yra patelės raminimas.
Kai skorpionas atranda tinkamą vietą, jis išskiria spermotoforą ir nukreipia patelę virš jo. Tai leidžia spermatoforui patekti į patelės lytinius organus, kur išsiskiria sperma ir patelė apvaisinama. Poravimosi procesas gali trukti nuo 1 iki 25 ir daugiau valandų. Tai priklauso nuo to, kaip patinui sekasi rasti tinkamą vietą spermatoforui pernešti. Jei procesas užtrunka per ilgai, patelė gali nutraukti procesą.
Poravimosi procesui pasibaigus, patinas ir patelė greitai išsiskiria. Patinas labai greitai atsitraukia, kad patelė jo nesuėstų, nors seksualinis kanibalizmas tarp skorpionų nėra paplitęs reiškinys.
Gimimas ir vystymasis
right|thumb|Compsobutus werneri patelė su jaunikliais
Skirtingai nuo daugumos voragyvių, skorpionai yra gyvavedžiai. Jaunikliai gimsta po vieną ir yra nešiojami ant motinos nugaros bent iki pirmo nėrimosi. Iki tol skorpioniukai negali išgyventi be motinos – jų apsauga ir drėgnumo lygis priklauso nuo jos. Kai kurių rūšių jauniklių ir motinos santykiai gali užsitęsti ilgesnį laiką, ypač tų, kurie yra bendruomeniškesni. Vados dydis priklauso nuo rūšies, gali būti nuo trijų iki 100 ir daugiau individų.
Jauni skorpionai yra panašūs į suaugusius. Augimas vyksta periodiškai numetant egzoskeletą. Augimo progresas skaičiuojamas pagal nėrimųsi skaičių. Brandą paprastai pasiekia po 5–7 nėrimosi. Po šio proceso skorpiono egzoskeletas būna minkštas, todėl jis tampa labai pažeidžiamas. Naujas egzoskeletas nefluorescuoja, tačiau vėliau ši savybė palaipsniui grįžta.
Kilmė
Eurypterida, išnykę vandeniniai gyvūnai, kurie gyveno Paleozojaus eroje, turi keletą panašių į skorpionus fizinių savybių ir yra su jais artimai susiję. Jie galėjo išaugti nuo 4 cm iki 2 m ilgio. Tačiau atskleisti anatominiai skirtumai juos išskiria į skirtingą klasę nuo jų Karbono ir tolimesnių palikuonių. Nepaisant to, kai kas juos vadina „jūriniais skorpionais“
Geografinis paplitimas
right|thumb|Centruroides exilicauda rūšies skorpionas
Skorpionai paplitę beveik visur į pietus nuo 49° šiaurės platumos ir jų paplitimas rodo daug panašumų su žinduoliais, įskaitant visišką jų nebuvimą Naujojoje Zelandijoje. Jų pasiskirstymas palaiko hipotezę, jog šie skorpionai atsirado šiaurės pusrutulyje ir vėliau įvairiose epochose migravo į pietus. Jų nebuvimas šiauriniuose regionuose tapatinamas su ten vykusiais apledėjimais. Kai jie pasiekė Afriką, Madagaskaras dar buvo jos dalimi, tačiau atvykimas į Australiją buvo vėlesnis negu Naujosios Zelandijos atsiskyrimas nuo jos. Be to, iš vienos pusės artimų formų egzistavimas Australijoje ir Pietų Amerikoje bei iš kitos tropinėje Afrikoje ir šiauriniuose Pietų Amerikos regionuose labai įtikinamai rodo, kad anksčiau Pietų Amerika buvo sujungta su Australija Ramiojo vandenyno tiltu ir su Afrika šiauresniu transatlantiniu tiltu.
Skorpionų maitinimasis
Skorpionai iš pradžių bando pagauti savo auką žnyplėmis. Jei grobis pernelyg stiprus, jie paralyžiuoja jį su savo geluonimi. Tada jie suplėšo auką, surūšiuoja ir suleidžia virškinimo sulčių, vėliau iščiulpia turinį. Dažnai tai trunka apie 7 valandas. Vieno pasimaitinimo kartais gali užtekti ir visiems likusiems metams.
Klaidingas požiūris į savižudybes
Ten, kur gyvena šie gyvūnai, egzistuoja sena ir paplitusi nuomonė, kad apsupti ugnies skorpionai gali nusižudyti susileisdami savo nuodų. Tai visgi nėra tiesa, nes nuodai neturi jokio efekto nei patiems skorpionams, nei visiems tos pačios rūšies individams (kol nuodai nėra suleidžiami tiesiogiai į skorpiono nervinius ganglijus). Šis klaidingas požiūris gali būti kilęs dėl to, kad jie yra šaltakraujai: paveikus dideliu karščiu, jų medžiagų apykaita sutrinka. Tai sukelia smarkius spazmus, kurie gali sudaryti įspūdį, kad skorpionas bando sau įgelti. Taip pat netiesa ir tai, jog skorpionus priverčia nusižudyti alkoholis.
Atsparumas radiacijai
Yra sakoma, kad skorpionai gali išgyventi radiaciją, kurią sukelia atominės bombos sprogimas. Iš tikrųjų, buvo pastebėta, kad jie išgyveno radiaciją Prancūzijos branduolinių bandymų vietose, Sacharoje, tačiau tai nereiškia, kad jie gali išgyventi tiesioginį smūgį, kurį sukelia atominis sprogimas.
Klasifikacija
Iki 2003 m. skorpionai yra suskirstyti į 13 šeimų, žinoma apie 1400 rūšių:
Sobolevas (Balstogės apskritis)
Sobolevas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Supraslio valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į pietus nuo Supraslio ir apie 8 km į rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
1855 m.
1855 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
1599 m.
1599 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Rita Urbonavičiūtė
Rita Urbonavičiūtė – Lietuvos teatro režisierė, „Raganiukės teatro“ įkūrėja ir ilgametė jo vadovė.
Oveno Stenlio kalnai
thumb|250px|Oveno Stenlio kalnai Oveno Stenlio kalnai  – kalnų masyvas pietrytinėje Papua Naujojoje Gvinėjoje. Aukštis iki 4072 m (Viktorijos k.). Kalnai apaugę tropinėmis džiunglėmis. Kalnus kerta Kokodos kelias, II pasaulinio karo metais naudotas japonų, o dabar tapęs tuistiniu maršrutu.
Rita Urbonavičiūtė
Biografija
Baigė Lietuvos muzikos akademiją, dramos režisūros magistrė. Jai suteiktas meno kūrėjo statusas. Režisuoti spektakliai įvairių žanrų ir krypčių. Kaip režisierė dirba su profesionaliais teatro aktoriais, mėgėjais, vaikais, ruošia teatro studijos aktorius būsimiems pastatymams, kuria savo spektaklių scenografiją, kostiumus. Taip pat rašo savo spektaklių inscenizacijas, pjeses vaikams. Sukūrė per šimtą TV laidų vaikams ir jaunimui.
1599 m.
Gimtadieniai
Nedatuota
Rita Urbonavičiūtė
Kūrybinė pradžia
1985 m. kaip režisierė pradėjo kurti nepriklausomą trupę - teatro studiją "Visas pasaulis kuria" pagal V. Šekspyro teatro „Gaublys“ devizą „Totus mundus agit histrionem“ („Visas pasaulis – teatras“). Kartu su Vilniaus dailės akademijos studentais sukūrė pirmąjį savo autorinį miniatiūrų spektaklį „Ko čia juoktis“ pagal A. Bistrupo iliustracijas ir Vytauto Kernagio muziką. Spektaklis buvo rodomas Lietuvos kultūros centruose, kalėjimuose, pataisos ir senelių namuose, pristatytas buvusiame „Vasaros“ kino teatre, Sereikiškių parke.
Oveno Stenlio kalnai
Kalnai pavadinti britų kapitono Owen Stanley garbei.
1599 m.
Mirtys
Nedatuota
Rita Urbonavičiūtė
Kūrybinė pradžia
Pradžioje režisierė didelį dėmesį skyrė lietuvių dramaturgijai, gilinosi į lietuvių tradicijas ir tautosaką. Pastatė lietuvių dramaturgo J. Erlicko socialistinio absurdo dramą „Blinkuva“ (spektaklio dailininkas-scenografas J. Bružas). Spektaklis buvo rodomas visoje Lietuvoje, buvo pristatytas tarptautiniame festivalyje Varšuvoje. Sulaukusi tarptautinio pripažinimo, trupė buvo pakviesta į JAV, tačiau dėl 1991 metų Sausio 13-osios įvykių gastrolės buvo nutrauktos.
Kitas autorinis spektaklis buvo pagal A. Liobytės „Devyniabrolė“. Vėliau sekė pagal F. Gužučio pjesę „Gedimino sapnas“' (scenografė ir dailininkė R. Urbonavičiūtė). Didelis dėmesys spektaklyje skiriamas lietuvių liaudies tradicijoms, ypač Užgavėnėms. Pagal lietuvių liaudies tradicijas, žaidimus, dainas ir liaudies tekstus buvo sukurtas originalus scenarijus ir surengta Užgavėnių šventė (dailininkė J. Dambrauskienė) Vilniaus miestui. Šventės metu miesto gatvėmis keliavo didelis vežimas su More. Grojant lietuvių liaudies muzikai, vežimą lydėjo tradiciniai kaukėti persirengėliai, o pati šventė įvyko miesto Kalnų parke. Šventėje dalyvavo per 2000 žiūrovų.
Vėliau R. Urbonavičiūtė tautosakinio J. Dovydaičio rinkiniuose atrado savo tolimesnei režisūrinei raidai archajiškas lietuvių liaudies pasakas su dainuojamais intarpais ir animistinės minties išraiškomis. Pagal jo surinktas pasakas pastatyti autoriniai spektakliai pagal dzūkų liaudies pasaką „Bezdukas ant ežero“ ir žemaitišką pasaką „Meškutės mėsa“.
Pagal J. Rerich „Ugnies pasaulio“ knygos idėjas pastatė Ž. Anujo pjesę „Medėja“ (scenografė ir dailininkė R. Urbonavičiūtė). Spektaklis buvo pristatytas Rusų dramos teatre, Kauno dramos teatre ir kt. Lietuvos miestuose. Spektaklyje vaidino ir mėgėjai, ir R. Urbonavičiūtės studijos mokiniai.
Antrasis veiklos etapas
1997 metais R. Urbonavičiūtė perėjo prie vaikų teatro kultūros puoselėjimo ir kūrimo. Vaiko kultūriniame ugdyme ji įžvelgė iš naujo save kuriančios Lietuvos tautos pagrindą, kuriam jau nepriklausomybę atgavusioje Lietuvoje buvo per mažai skiriama dėmesio. 1997 m. menininkė įkūrė nekomercinį teatrą vaikams. Lietuvai atgavus nepriklausomybę, režisierė plėtojo nepriklausomą teatrą vaikams, naudojo pirmtakų ir savo sukauptas žinias. Šiuo etapu režisierė įkūrė pirmąjį nepriklausomą dramos, muzikos žanro teatrą, skirtą išskirtinai vaikams iki 11 metų. Jis nuo 2007 m. turintį pastovų ir nuolat atsinaujinantį repertuarą vaikams.
Režisierė pirmoji Lietuvoje inicijavo ir surengė tarptautinę konferenciją Seime, skirtą nevyriausybinio teatro vaikams problemoms spręsti. Ten pristatė „Teatro vaikams atnaujinimo programą“, kurioje dalyvavo Europos šalys (Prancūzija, Danija, Suomija, Švedija, Norvegija, Lenkija, Vokietija, Latvija, Estija), taip pat svečiai iš Azijos (Mongolija ir Japonija).
Surengė du tarptautinius profesionalių teatrų vaikams festivalius „Modernus teatras šiuolaikiniam vaikui“, kurie buvo skirti dramos žanrui. Festivaliuose dalyvavo svečiai iš Europos šalių ir Japonijos. Renginiuose buvo pristatytos skirtingos nevyriausybinių teatrų kultūros sklaidos patirtys.
Kartu su Šiaurės šalių fondu organizavo kultūros vadybos seminarus, teatro dirbtuves, mokė vaidybos meno jaunuosius užsienio aktorius.
Telšių krašto TV
thumb|Logotipas „Telšių krašto TV“ („Telšių krašto televizija“) - regioninis televizijos kanalas, įkurtas 2005 metais. „Telšių krašto TV“ programa transliuojama kabelinės televizijos tinklais Akmenės, Plungės, Rietavo ir Telšių rajonų gyventojams. 2012 m. kanalo pavadinimas pakeistas į „Žemaitijos televiziją“.
Mes Courants Électriques
Mes Courants Électriques – antrasis prancūzų dainininkės Alizée albumas, išleistas 2003 m. kovo mėnesį. Nors šis albumas nesusilaukė tokio populiarumo kaip anksčiau išleistas Gourmandises, Mes Courants Électriques Prancūzijoje parduota 200 tūkst. kopijų per 3 mėnesius. Pasaulyje parduota virš 4 mln. šio albumo kopijų. Priešingai nei pirmajame albume, kuriame visos dainos prancūziškos, Mes Courants Électriques yra 4 angliškos dainos.
Frozen (garso takelis)
Frozen: Original Motion Picture Soundtrack – 2013 m. Disney filmo „Ledo šalis“ garso takelis, išleistas 2013 m. lapkričio 25 d. Albume yra dešimt dainų, kurias parašė ir atliko Kristen Anderson-Lopez bei Robert Lopez, taip pat dvidešimt du orkestriniai kūriniai, kuriuos sukūrė Christophe Beck. Daugiausiai nuopelnų susilaukė daina „Let It Go“, susilaukusi tarptautinio pasisekimo ir laimėjusi daugybę apdovanojimų.
Albumas debiutavo aštuonioliktoje „Billboard 200“ topo vietoje, tačiau vėliau pakilo į pirmąją vietą. Iš viso topo viršūnėje albumas prabuvo trylika savaičių (ne iš eilės). 2015 m. sausio duomenimis, vien JAV buvo parduota 3.9 milijonai kopijų.
Garso takelis laimėjo Grammy apdovanojimus už geriausią garso takelį bei geriausia filmui sukurtą dainą („Let It Go“).
Jonas Jokūbas Zamoiskis
Jonas Jokūbas Zamoiskis (1716 m. liepos 22 d. – 1790 m. vasario 10 d.) – ATR valstybinis veikėjas, 9-tas Zamoiskių ordinatas (1767–1790 m.), Podolės vaivada (1770–1790 m.), Liublino ir Rostocko seniūnas.
Biografija
thumb|left|160px|Jono Jokūbo Zamoiskio žmona Liudvika Marija Poniatovska Lenkijos magnatų Zamoiskių giminės atstovas, herbo „Jelita“ savininkas. Smolensko vaivados Mykolo Zdislavo Zamoiskio (apie 1679–1735) antrasis sūnus nuo pirmos santuokos su Ana Dzialinska (m. 1719). Broliai – Liubelsko vaivada Tomas Antonis ir Karūnos didysis kancleris Andžejus Jeronimas.
1744 metais buvo išrinktas pasiuntiniu į seimą nuo Chelmo žemės, 1746 metais pasiuntinys (deputatas) į seimą nuo Černigovo vaivadijos, 1750 metais – pasiuntinys nuo Liublino vaivadijos. 1764 metais tapo konfederacijos „Familija“ nariu ir pasiuntiniu į konvokacinį seimą nuo Liublino vaivadijos. Taip pat 1764 metais palaikė Stanislovą Augustą Poniatovskį išrinkimą į Lenkijos karaliaus sostą.
1767 metais po savo bevaikio Klemenso Jurgio giminaičio mirties Jonas Jokūbas Zamoiskis paveldėjo Zamoisko ordinaciją. 1768 m. gegužės 8 d. tapo Baltojo erelio ordino kavalierius. 1770 metais gavo Podolės vaivados pareigybę.
Šeima
1745 metais vedė Liudviką Mariją Poniatovską (1728–1781), Krokuvos kašteliono Stanislavo Poniatovskio (1676–1762) ir Konstancijos Čartoriskos (1696–1759) dukrą. Vaikai:
Sobolevo Kolonija
Sobolevo Kolonija  – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Supraslio valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į pietus nuo Supraslio ir apie 8 km į rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Edvardas Cicėnas
Edvardas Cicėnas (g. 1931 m. rugsėjo 3 d. Garniuose, Ceikinių valsčius – 2007 m. lapkričio 30 d. Šiauliuose) – Lietuvos istorikas, muziejininkas.
Biografija
1971 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1957–1971 m. mokytojavo Švenčionių rajone bei Šiauliuose. 1971–1997 m. Šiaulių Aušros muziejaus direktorius, 1997–2002 m. – direktoriaus pavaduotojas. 1988–2004 m. vadovavo Lietuvos kraštotyros draugijos Šiaulių miesto skyriui.
Ašokos ediktai
thumb|right|300px|Šeštojo stulpo fragmentas [[Brāhmī raštu. 238 m. pr. m. e.]] Ašokos ediktai – III a. pr. m. e. išleisti karaliaus Ašokos (sanskrito k.; Pali: Asoka) 33 teisiniai tekstai ant laisvai stovinčių stulpų, uolų ir urvų sienų (randama visoje imperijoje).
Transcendentalizmas
miniatiūra|[[Henris Deividas Toro – vienas garsiausių transcendentalizmo šalininkų.]] Transcendentalizmas buvo XIX amžiaus viduryje Naujojoje Anglijoje kilusi grupė naujų idėjų literatūroje, religijoje, kultūroje ir filosofijoje. Kartais šis terminas yra keičiamas į terminą „Amerikietiškasis transcendentalizmas”, kad būtų atskirtas nuo kitų žodžio „transcendentinis” vartojimo reikšmių.
Transcendentalizmas prasidėjo kaip protestas prieš visuotinę kultūros ir visuomenės padėtį, ypač prieš intelektualizmo būklę Harvardo universitete ir Unitarinės bažnyčios doktriną, kurios buvo laikomasi Harvardo religinėje mokykloje. Tarp esminių transcendentalistų įsitikinimų buvo ideli dvasinė būsena, peržengianti fizinę ir empirinę būsenas, ir galinti būti įgyvendinta tik dėka individo intuicijos, o ne dėka įsigalėjusių religinių doktrinų. Garsiausi transcendentalistai buvo Ralfas Emersonas, Henris Toro, Orestas Brausonas, Viljamas Henris Čeningas, Džeimsas Frymenas Klarkas, Kristoferis Krančas, Konversas Francis, Margaret Fuler, Frederikas Hedžas, Silvesteris Džadas, Elizabet Pybodi, Džordžas Riplis, Amosas Bronson Alkotas, ir Džounsas Veris.
Betės kalnas
Betės kalnas – aukščiausia Libijos viršukalnė, siekianti 2 266 m. Betės kalnas yra netoli Čado-Libijos sienos. Kalnas priklauso Tibesčio kalnynui.
207 m. pr. m. e.
'''207 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Sluoksninis gėrimas
thumb|right|200px|Sluoksninis gėrimas B-52 Sluoksninis gėrimas, sluoksninis kokteilis – kokteilio rūšis, kurį sudaro skirtingo tankio likeriai ar kiti gėrimai, supilti kad sudarytų nuo trijų iki septynių sluoksnių. Apatiniai sluoksniai būna didžiausio tankio, kuo aukščiau, tuo tankis mažesnis. Didžiausią tankį turi daugiausia cukraus ir mažiausiai etanolio turintys gėrimai, tad jie pilami pirmieji. Tokie ingredientai būna vaisių sultys bei grietinėlės likeriai. Labiausiai alkoholiniai gėrimai naudojami viršutiniams sluoksniams, pvz., romas, turintis 75% etanolio.
Žalgirių ežeras (12232056)
Žalgirių ežeras – ežeras Lietuvoje, Ukmergės rajone, 1,5 km į šiaurės rytus nuo Deltuvos. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,31 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 73,4 m. Krantai žemi, pelkėti – ežeras telkšo ~ 20 ha dydžio Žalgirių pelkės vidurinėje dalyje. Ežerą prateka upelis iš pietvakariuose telkšančio mažesnio Žalgirių ežero link rytuose tekančios Storės (Šventosios intakas). Šalia ežero įsikūręs Žalgirių kaimas.
Sluoksninis gėrimas
Sluoksniai paprastai sudaromi daugiau dėl gražumo, negu dėl skonio.
Sluoksniniai gėrimai paprastai siurbiami pro šiaudelį, vienas sluoksnis po kito. Ruošiant sluoksninį gėrimą svarbu atidžiai pilti ingredientus, kad sluoksniai nesusimaišytų. Tiesa, kai kurie tokie gėrimai (vadinamieji ) geriami vienu ypu, visi sluoksniai išsyk.
Hienodonai
Hienodonai (Hyaenodon) – išnykusi žinduolių gentis, priklausiusi kreodontų (Creodonta) būriui. Gyveno maždaug prieš 26 mln. metų dabartinėje Eurazijoje, Afrikoje, Šiaurės Amerikoje.
Savo laiku tai hienodonai buvo vieni didžiausių sausumos plėšrūnų. Rasta įvairių hienodonų rūšių fosilijų, kurios liudija, kad rūšys buvo labai skirtingų dydžių: pvz., H. microdon ir H. mustelinus svėrė vos 5 kg, H. horridus – apie 40 kg, o H. gigas – net 500 kg. Greičiausiai mito smulkesniais žinduoliais, Paraceratherium jaunikliais, dvėseliena.
Nepaisant pavadinimo, hienodonai nėra giminingi hienoms.
Gaidelis (reikšmės)
Gaidelis:
Simon & Schuster
Simon & Schuster, Inc. – JAV leidykla, priklausanti bendrovei „CBS Corporation“. Įmonė įkurta 1924 m. Tai vienas stambiausių knygų anglų kalba leidėjų. Leidykla per metus išleidžia daugiau kaip 2000 leidinių po 35 prekiniais ženklais.
Istorija
Įmonę 1924 m. įkūrė Richard L. Simon ir M. Lincoln Schuster. Tuo metu R.L.Simon dirbo pianinų pardavėju, o M.L.Schuster – redaktoriumi automobilių prekybos žurnale. Įsteigti kompanijai jiedu skyrė 8000 JAV dol. savo sukauptų lėšų. Įmonė veiklą pradėjo XX a. 3-ajame dešimtmetyje, užsiimdama kryžiažodžių knygų leidyba.
1994 m. „Simon & Schuster“ leidyklą įsigijo tuometinis žiniasklaidos konglomeratas „Viacom“, o šiam 2005 m. skilus į dvi kompanijas: buvusį pavadinimą išlaikiusią „Viacom“ ir „CBS Corporation“, pastaroji paveldėjo teises į „Simon & Schuster“
Čekiškės valsčius
Čekiškės valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio vakarų Lietuvos teritorijoje, į šiaurės vakarus nuo Kauno. Centras – Čekiškė.
Istorija
Įkurtas XIX a. pradžioje, XIX a. viduryje jau nebebuvo, atkurtas po I pasaulinio karo. 1944 m. gruodžio 17–21 d. NKVD 3-ojo pasienio pulko batalionas Baukių, Juodaičių, Vosbutų kaimuose ir Butkiškėje sudegino 46 sodybas ir nužudė 56 žmones. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Ariogalos rajonui (5 apylinkės) ir Vilkijos rajonui (5 apylinkės).
1600 m.
1600 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Nicolás Maduro
Nikolasas Maduras Morosas (Nicolás Maduro Moros, g. 1962 m. lapkričio 23 d.) – Venesuelos politikas, šalies prezidentas (nuo 2013 m.).
Biografija
2006–2013 m. buvo Venesuelos užsienio reikalų ministru. 2012–2013 m. buvo Venesuelos viceprezidentu. Nuo 2013 m. Venesuelos prezidentas, po ankstesnio prezidento H. Čaveso mirties paskirtas laikinai eiti prezidento pareigas.
Martynas Yčas (1917)
Martynas F. Yčas (1917 m. gruodžio 10 d. Voroneže, Rusija – 2014 m. balandžio 22 d. Boulder, Kolorado valstija, JAV) – JAV lietuvių biologas, biochemikas.
Biografija
Gimė Lietuvos visuomenės veikėjų Martyno Yčo ir Hipatijos Yčienės šeimoje. Pirmojo pasaulinio karo metais šeima pasitraukė į Rusiją.
1936–1940 m. Vytauto Didžiojo universitete ir Vilniaus universitete studijavo teisę. Nuo 1940 m. gyveno JAV. 1947 m. baigė Viskonsino universitetą, 1950 m. Kalifornijos technologijos institutą. 1951–1956 m. JAV kariuomenės aprūpinimo ir tiekimo žinybos laboratorijos biochemikas. 1956–1988 m. dėstė Niujorko valstijos Sirakūzų universitete; 1966 m. profesorius.
1990 m. Vilniaus universiteto garbės daktaras.
Mokslinė veikla
Tyrė genetinio kodo problemas. Su G. Gamovu ir A. Riču suformulavo informacijos kodavimo baltymų sintezėje hipotezę, tyrė ryšį tarp informacijos, glūdinčios nukleorūgštyse, ir šių rūgščių susintetintame baltyme. Sukūrė nukleorūgščių kodonų dažnio skaičiavimo metodą, ląstelių jungimosi į audinius per embriogenezę modelį. 1975 m. ir 1979 m. skaitė paskaitas Lietuvoje.
1968 m.
1968 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Nobelio premijos
Nobelio premijos laureatai:
Daugirdai (Radviliškis)
Daugirdai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Grinkiškio.
Latvijos futbolo varžybos 1997 m.
Latvijos futbolo varžybos 1997 m.
Šlikiai
Šlikiai – kaimas šiaurinėje Klaipėdos rajono savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurės rytus nuo Kretingalės, prie kelio, dešiniajame Danės krante. Vakariniu pakraščiu eina geležinkelis Klaipėda–Šiauliai. Kaime išliko senojo Bajoriškosios Kretingos dvaro administracinis pastatas.
Istorija
Priešistoriniais laikais kaimo žemė priklausė Kretingos pilies apygardai, minimai 1253–1291 m. Kuršo vyskupijos ir Livonijos ordino dokumentuose, o nuo XV a. – Vokiečių ordinui (Vokietijai).
Leščinovo kalnas
Leščinovo kalnas, dar vadinamas ir Kopciovo kalnas  – moreninė kalva šiaurės rytų Lenkijoje: Palenkės vaivadijos Seinų apskrities Prieraslio valsčiuje, prie Pšelomkos kaimo ir Ančios ežero. 271,93 m virš jūros lygio esanti kalva priklauso Suvalkijos kraštovaizdžio parkui, yra pasiekiama nužymėtu keliuku iš Pšelomkos kaimo. Ant kalno įrengtas medinių rastų stebėjimo punktas, be kurio vaizdas į apačioje plytintį ežerą būtų neįmanomas. Šalia auga valstybės saiugomi du klevai ir vienas gluosnis. Ant ežero kranto guli 6,75 m x 1,0 m išmatavimų riedulys.
Šlikiai
Istorija
XVI–XVII a. šioje žemėje buvo įsteigtas Bajoriškosios vokiečių Kretingos (Adlig Deutsch Crottingen) dvaras. Carinės Rusijos generalinio štabo apie 1870 m. parengtas topografinis žemėlapis liudija, kad XIX a. viduryje – antroje pusėje dvaras dar vadintas Kayленъ Кроттингенъ (Kaulių Kretinga). Šiaurinėje žemės dalyje, dešiniajame Tenžės krante buvo ūkinis dvaro padalinys – Tarvydų (Tarwieden) palivarkas.
Po Antrojo pasaulinio karo dvaro valdos atiteko Kretingalės tarybiniam ūkiui. Gyvenvietė buvo pavadinta Šlikiais, prie jos vėliau prijungta išnykusių Tarvydų (Tarwieden) palivarko ir Andulių (Andulln) kaimo žemė.
Ūkį išskaidžius, 1991 m. įkurta žemės ūkio bendrovė „Šlikiai“, kuri 1992 m. likviduota.
Gausiažiedė svidrė
Gausiažiedė svidrė (Lolium multiflorum) – miglinių (Poaceae) šeimos žolinis augalas. Auginamas daugiausia vidutinių platumų Europoje.
Tai vienmetė arba daugiametė žolė. Aukštis iki 60–80 cm, su gausiomis šaknimis.
Vertinga pašarinė žolė. Lietuvoje auginama vienmetė atmaina Lolium multiflorum vestervoldicum (veislės 'Varpė' ir 'Rapid'). Sėjama viena arba maišoma su vikiais ir avižomis Patekusi į pasėlius gali tapti įkyria piktžole.
Eckhart Tolle
Eckhart Tolle (Tikrasis vardas – ; g. 1948 m. vasario 16 d.) – Vokietijos rašytojas ir šiuolaikinis dvasinis mokytojas. Watkins Magazine jį išrinko 2015 m. įtakingiausiu dvasiniu mokytoju pasaulyje, kuris nepriklauso jokiai religijai.
Eckhart Tolle yra perkamiausių knygų „Šios akimirkos jėga“ ir „Naujoji žemė“ autorius. Per pastarąjį dešimtmetį buvo išplatinta apie 10 milijonų šių knygų kopijų. Jos buvo išleistos 44-iomis kalbomis. Jo knygas pripažino Oprah Winfrey.
Biografija
Eckhartas Tolle gimė Vokietijoje ir ten praleido trylika gyvenimo metų. Vėliau jis persikėlė gyventi į Ispaniją ir metęs mokyklą užsiėmė savišvieta. E. Tolle sulaukęs 19 metų persikėlė gyventi į Angliją bei galiausiai įstojo į Kembridžo universitetą, bet doktorantūros studijų neužbaigęs pasitraukė iš akademinio pasaulio.
Anot jo, būdamas 29 m., jis patyrė dvasinį nušvitimą. Po šio įvykio jis gilinosi į įvairių religijų šventraščius bei glaudėsi budizmo mokymų centruose, kol galiausiai tapo dvasiniu mokytoju. Eckhart vardą Tolle priėmė garsaus viduramžių mistiko Johannes Eckhart garbei. Jo mokymų praktikos esmę apima budistinė vipasana arba šiuolaikinė jos interpretacija sąmoningumo meditacija.
Testas
Testas ( 'bandymas, mėginimas') bendrąja prasme – standartinių užduočių, ženklų, simbolių rinkinys kam nors patikrinti.
Akmenės rajono savivaldybės taryba 2007–2011 m.
Veikla
Pirmasis tarybos posėdis įvyko 2007 m. balandžio 11 d., savivaldybės mere išrinkta Eugenija Meškienė, mero pavaduotoja Sigutė Meškytė. Administracijos direktore paskirta Jadvyga Dunauskaitė, jos pavaduotoju Algirdas Bučys. Merės patarėju tapo Vitalijus Mitrofanovas. 2008 m. lapkričio 27 d. mirus E. Meškienei gruodžio 8 d. meru išrinktas Vitalijus Mitrofanovas.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Valys
Valys, lietuviškas vardas. Žymesni asmenys:
Nacionalinis Susirinkimas (Pietų Korėja)
thumb|215px|[[Pietų Korėja|Pietų Korėjos nacionalinio susirinkimo pastatas Seule.]] Nacionalinis susirinkimas (arba Nacionalinė asamblėja) – Pietų Korėjos vienų rūmų, 300 vietų parlamentas, nacionalinė įstatymų leidžiamosios valdžios institucija. Ketverių metų kadencijai 246 jo nariai renkami vienmandatėse apygardose, o likusieji 54 pagal proporcinę rinkimų sistemą. Pagal konstituciją Nacionalinis Susirinkimas negali turėti mažiau nei 200 narių, o tikslų skaičių nustato statutas. Parlamento nariais gali tapti ne jaunesni nei 30 metų Pietų Korėjos piliečiai, kurie tuo pat metu privalo neužimti jokių kitų pareigų.
Per metus parlamentas susirenka vienai iki 100 dienų trunkančiai sesijai. Prireikus ketvirtadalis narių gali reikalauti neriboto skaičiaus iki 30 dienų trunkančių neeilinių sesijų. Parlamentas turi savo pirmininką ir du vicepirmininkus.
Nacionalinio susirinkimo pastatas yra Seule.
Rinkimai
Rinkimai vyksta kas ketverius metus. Balsavimo teisę turi visi 19 metų sulaukę Pietų Korėjos piliečiai. Kiekvienas rinkėjas turi 2 balsus, kurių vieną gali skirti vienmandatės apygardos kandidatui, o kitą – visos valstybės mastu iškeltam partijos sąrašui.
Funkcijos
Parlamentas turi galią siūlyti ir priimti įstatymus, įskaitant biudžeto tvirtinimą. Sprendimai laikomi priimtais kuomet balsavime dalyvauja daugiau nei pusė parlamento narių ir dauguma jų pasisako už. Įstatymas įsigalioja jį patvirtinus prezidentui. Prezidentas taip pat gali grąžinti įstatymą svarstyti iš naujo, pateikdamas savus pasiūlymus, tačiau parlamentas gali priimti pirminį variantą jeigu balsavime dalyvauja daugiau nei pusė parlamento narių ir du trečdaliai iš jų pasisako už.
Parlamentas taip pat turi galią siūlyti nuo pareigų nušalinti prezidentą, ministrą pirmininką ar bet kurį ministrą, konstitucinio teismo teisėjus bei kitus pareigūnus, dalyvauti tarptautinių sutarčių ratifikavime, karo paskelbime, bei kita.
Dabartinė sudėtis
Paskutiniai parlamento rinkimai vyko 2016 m. balandžio 13 d. Rezultatai :
Istorija
thumb|215px|Steigiamojo susirinkimo pirmininkas ir pirmasis šalies prezidentas [[I Singmanas.]] Nacionalinis Susirinkimas kilo iš Steigiamojo Susirinkimo, įsteigto 1948 m. birželį. Jo nariai buvo išrinkti dvejų metų kadencijai per tų pačių metų gegužę vykusius rinkimus. Iš numatytų 300 vietų 198 buvo skirtos Pietų Korėjos žemyninei daliai, 2 užėmė Čedžu salos atstovai (rinkimai vyko 1949 m. gegužę, numalšinus ten vykusį sukilimą), o likusios 100 buvo numatytos Šiaurės Korėjai, tačiau nebuvo užimtos. Steigiamasis Susirinkimas darbą pradėjo 1949 gegužės 31 d. ir pirmininku išsirinko I Singmaną. Tų pačių metų liepos 12 d. buvo priimta šalies konstituciją, o rugpjūtį I Singmanas išrinktas prezidentu (tuo metu steigiamasis susirinkimas veikė ir kaip rinkėjų kolegija).
1950 m. birželį įvyko antrieji rinkimai ir buvo oficialiai įsteigtas 210 narių turintis Nacionalinis Susirinkimas, o kadencija pratęsta iki ketverių metų. Po 1960 m. liepos mėnesį priimtų konstitucijos pataisų parlamentas tapo dviejų rūmų ir susidėjo iš aukštesniųjų Kanclerių rūmų ir žemesniųjų Atstovų rūmų. Tačiau tai truko neilgai, nes po 1961 m. gegužės 16 d. karinio perversmo parlamentas buvo apskritai panaikintas ir atkurtas tik po daugiau nei dvejų metų (1963 m. lapkričio mėnesį) kaip vienų rūmų Nacionalinis Susirinkimas.
Nuo 1972 iki 1979 m. trečdalį (73 ir 219) parlamento narių skirdavo Nacionaline Konferencija Už Susivienijimą vadinama rinkėjų kolegija.
Povilas Tamuliūnas
Povilas Tamuliūnas (1919 m. balandžio 28 d. Ančiškiuose, Vabalninko valsčius – 1995 m. lapkričio 11 d. Vilniuje) – Lietuvos kompozitorius, pedagogas, chorvedys.
Biografija
1938–1940 m. Kauno konservatorijoje studijavo vargonavimą (dėst. Nikodemas Martinonis), 1940–1949 m. – kompoziciją (prof. Juozo Gruodžio ir Antano Račiūno klasės). 1941–1943 m. konservatorijos bibliotekos vedėjas. Studijas baigė su pagyrimu.
Studijų metais dėstė muziką ir vadovavo mergaičių chorui Kauno 2-ojoje gimnazijoje (1944–1947 m.). Chorą parengė 1946 m. respublikinei dainų šventei ir konkurse pelnė antrąją vietą. Kurį laiką vadovavo ir Kauno 4-osios gimnazijos moksleivių chorui. 1947–1948 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos studentų mišriojo choro vadovas. 1948–1949 m. Kauno maistprekybos darbuotojų mišriojo choro vadovas. Kolektyvus parengė Kauno miesto dainų šventėms ir nemažai koncertavo.
Apsigyvenęs Vilniuje, nuo 1949 m. buvo Lietuvos valstybinės konservatorijos ir Juozo Tallat-Kelpšos muzikos mokyklos teorinių disciplinų dėstytojas. 1950–1951 m. Respublikinių mokytojų namų mišriojo choro vadovas. 1953–1960 m. Lietuvos valstybinės konservatorijos direktoriaus pavaduotojas mokslo ir mokymo reikalams, 1956–1975 m. ir 1977–1980 m. Muzikos teorijos katedros vedėjas, nuo 1967 m. docentas, nuo 1981 m. profesorius.
Parengė mokymo priemones „Daugiabalsis solfedžio“ (1959 m.) ir „Choro pratybos“ (1973 m., kartu su Rimtautu Kašponiu), redagavo nemaža muzikos teorijos darbų iš solfedžio, harmonijos ir kitų sričių, parašė muzikinių straipsnių, sukūrė stambių vokalinių ir instrumentinių kūrinių, dainų chorams ir solistams. Atliko didelį visuomeninį – muzikinį darbą.
1601 m.
Gimtadieniai
Nedatuota
ČKD
thumb|256px|right|ČKD gamybos tramvajus Tatra-T3 Kijeve. T3 buvo sėkmingiausias ČKD tramvajus nuo 1960 iki 1989 m. – visame pasaulyje jų pardavė 13991 vnt. ČKD, Českomoravská Kolben-Daněk – viena didžiausių inžinerinių kompanijų buvusioje Čekoslovakijoje bei dabartinėje Čekijoje.
Istorija
ČKD buvo įkurta 1927 m. sujungus dvi mažesnes kompanijas – Českomoravská-Kolben ir Breitfeld-Daněk.
Nuo 1927 m. iki 1929 m. vienu iš ČKD gaminių buvo motociklai, sukonstruoti Jaroslavo Františeko Kocho. Tai buvo tuo metu pažangūs motociklai su keturtakčiais vieno 500 cm³ tūrio cilindro varikliais. Juos pardavinėjo kaip BD markės motociklus (buvusio kompanijos Breitfeld-Daněk pavadinimo trumpinys). 1929 m. ČKD savo motociklų verslą pardavė kompanijai Praga Hostivař, kuri toliau šiuos motociklus pardavinėjo kaip Praga markės motociklus. 4-tą dešimtmetį ČKD kompanija buvo viena pagrindinių karinių transporto priemonių tiekėja Čekoslovakijos kariuomenei.
Antrojo pasaulinio karo metais, kai Čekija buvo okupuota Vokietijos, kompanija buvo pervadinta į BMM (Böhmisch-Mährische Maschinenfabrik AG) ir gamino ginklus Vermachtui. Žinomiausi to laikotarpio kompanijos gaminiai buvo kompanijos konstrukcijos tankas Panzer 38(t) ir prieštankinė vikšrinė savaeigė Jagdpanzer 38(t), gaminta tanko Panzer 38(t) bazėje.
Po karo ČKD buvo nacionalizuota ir tapo viena pagrindinių tramvajų gamybos kompanijų pasaulyje. Juos gamino ČKD padalinys ČKD Tatra (įkurta 1963 m.), kuris taip pat gamino metropoliteno vagonus ir dyzelinius lokomotyvus, kuriuos eksportavo į kitas socialistines valstybes. Pvz., vienas modelis iš čekiškų T serijos lokomotyvų buvo eksportuojamas į TSRS, kur buvo žymimas santrumpa ЧМЭ. Socialistiniais laikais ČKD kompanijoje dirbo iki 50 000 darbuotojų.
Po 1989 m. kompanija prarado daugumą savo tradicinių rinkų Centrinėje ir Rytų Europoje bei buvusiose TSRS respublikose. 1994 m. kompanija buvo privatizuota ir tapo holdingo kompanija. Nauja kompanijos vadovybė buvo nevykusi, ir 1998 m. ČKD holdingas buvo prie bankroto slenksčio. Kai kurios holdingo kompanijai priklausiusios kompanijos subankrutavo, kitos vėl atiteko valstybei dėl skolų valstybei priklausiusiam bankui IPB. Valstybė kai kurias tokias kompanijas pardavė naujiems savininkams. Žinomiausias toks pardavimas yra 2001 m. įvykęs transporto kompanijos ČKD Dopravní systémy ('ČKD transportavimo sistemos', iki 1997 m. buvusi ČKD Tatra) kompanijos Siemens AG Čekijos padaliniui Společnost kolejových vozidel (SKV), pardavimas, baigtas 2002 m. vasarį. 2004 m. kompanijos CKD Holding likučiai ir prekės ženklas ČKD buvo parduoti Čekijos kompanijai 11 FITE.
208 m. pr. m. e.
'''208 m. pr. m. e.''' buvo keliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Lipit-Ištar teisynas
Lipit-Ištar teisynas, Lipit-Eštar teisynas (Codex Lipit-Ištar, Lipit-Ištar kodeksas, Codex Lipit-Eštar) – šumerų kalba parašytas teisės rinkinys, sudarytas Isin epochoje (Mesopotamija) apie 1930 m. pr. m. e. Sukurtas Isin dinastijos karaliaus Lipit-Ištaro pavedimu. Išliko tik fragmentiniai šaltiniai.
Tai vienas iš trijų išlikusių II tūkst. pr. m. e. pirmąja puse datuojamų teisynų.
Struktūra
Teisyno struktūra remiasi ankstesniu Urnamo teisynu:
Citatos
Jei vyras paskolina jautį ir sužaloja jam akį, tuomet jis turi pusę vertės (sidabru) pasverti ir sumokėti.
Genovaitė Dindienė
Genovaitė Dindienė (1932 m. balandžio 5 d. Paupinėje, Zarasų apskritis – 2006 m. sausio 19 d. Šiauliuose) – Lietuvos pedagogė, kraštotyrininkė.
Biografija
Mokėsi Zarasų vidurinėje mokykloje. 1957 m. baigė geografiją Vilniaus pedagoginiame institute.
Mokytojavo Užukaimyje, Kurtuvėnuose, Mažeikiuose, Šiaulių 1-oje vidurinėje mokykloje-internate. Nuo 1966 m. iki mirties – Šiaulių 8-oje vidurinėje mokykloje geografijos mokytoja.
Dalyvavo tarptautiniuose projektuose, vadovavo mokyklos turistams-orientacininkams. Įkūrė Salduvės mokyklos muziejų (1987 m.) ir jam vadovavo, ilgametė kraštotyros būrelio vadovė. Su moksleiviais rengė kraštotyros darbus, dalyvavo miesto ir respublikinėse parodose, apdovanota diplomais. Priklausė Lietuvos kraštotyros draugijai.
Saksų veidrodis
Saksų veidrodis (, žem. saks. Sassenspegel) – teisės rinkinys sudarytas Vėlyvaisiais viduramžiais; Vokietijos teisės paminklas.
Keliautojo laiku žmona
Keliautojo laiku žmona  – 2009 m. amerikiečių kurtas filmas, fantastinė drama. Filmas paremtas to paties pavadinimo romanu, kurį parašė Audrey Niffenegger. Filme vaizduojamas keliautojo laiku ir jo žmonos gyvenimas.
Saksų veidrodis
Istorija
thumb|[[Eike von Repgow, Oldenburgo saksų veidrodis]] Saksų veidrodį ministerialis Eike von Repgow savo valdovo grafo Hoyer von Falkenstein pavedimu sudarė apie 1220–1233 m. Siekta užfiksuoti tuometines (įskaitant paprotines) teisės normas. Pavadinimas „Saksų veidrodis“ aiškintinas analogija: kaip veidrodyje atsispindi atvaizdas, į kurį galima pažiūrėti, taip ir saksai turėjo turėti rinkinį, į kurį pažvelgę, galėtų „atskirti teisę nuo neteisės“. Repgovo rinkinys – to meto teisinė naujovė, neįprastas dalykas. Saksų veidrodis – privačiai sudarytas sąvadas (bet ne įstatymas).
Repgovas užrašė iki tol iš lūpų į lūpas perduodamą teisę, galiojusią saksų gyvenamojoje teritorijoje. Kartu sukūrė naują teisės šaltinį, įtvirtindamas ne tik esamą teisę, bet ir kitas nuostatas.
2005 m. Kanonistas Peter Landau, peržiūrėjęs cistersų Altzelle vienuolyne saugomas knygas ir palyginęs su Repgovo šaltiniais, priėjo išvadą, kad rinkinys tikėtinai galėjo būti sudarytas Altzelle apylinkėse.
Teisės rinkinio struktūra asociacinė bei plastinė, sistematika šiuolaikine prasme nebūdinga. Saksų veidrodis buvo tarsi teisinė atsvara romėnų teisės recepcijai; veidrodyje surinktos germaniškosios teisės normos, tačiau jame buvo ir biblinės bei romėnų teisės normų, jaučiama ir bažnytinės teisės įtaka. Saksų veidrodis apėmė 2 teisės sritis (žemės teisė, Landrecht ir lenų teisė).
Reikšmė
thumb|Imperatoriaus rinkimai. Viršuje: 3 pasaulietiniai kunigaikščiai (rodo į karalių). Viduryje – Reino pfalcgrafas įteikia aukso dubenį, už jo – Saksonijos hercogas (su maršalo lazda), kaip dvariškis Brandenburgo markgrafas atneša dubenį su šiltu vandeniu. Apačioje: karalius priešais didikus (Heidelbergo saksų veidrodis. Apie 1300 m.)
Saksų veidrodis – vienas pirmųjų prozos kūrinių vokiečių kalba; liudija apie rašytinės vidurio žemaičių vokiečių kalbos vienodinimą. Tai pirmasis tokios apimties vokiškas teisinis dokumentas, parašytas ne lotynų, bet vokiečių kalba (egzistavo ir lotyniškoji rinkinio versija, tačiau apie ją mažai žinoma, rašytinis variantas neišliko).
Saksų veidrodis paplito Vokietijos imperijos teritorijoje, išpopuliarėjo, įgijo teisinę galią, prilyginamą kone įstatymui. Rinkinys buvo plačiai glosuotas, komentuotas; teismuose kai kada remtasi netgi rinkinio glosomis. Teisės rinkinio legitimumo lygį kėlė ir tai, kad tai buvo realiai veikianti, patikrinta bei išbandyta teisė.
Normos palyginti greitai paplito ir Europoje (Nyderlandai, Baltijos valstybės). Saksų veidrodis tapo pavyzdiniu teisės normų rinkiniu. Vėliau pasirodė kiti „veidrodžiai“ – Augsburgo saksų veidrodis, Vokietijos saksų veidrodis, Švabų veidrodis ir nemažai spaudinių lenkų kalba. Paplitimą paskatino ir Magdeburgo teisė, įkūrus miestus Rytinėje Europoje, suteikus miesto teises (Bohemija, Slovakija, Latvija; LDK – Lenkija, Lietuva, Baltarusija, Ukraina).
Prūsija taip pat perėmė normas. Sachsenspiegel galiojo iki pat ALR 1794 m. teisyno priėmimo. Saksonijoje – iki Sächsisches Bürgerliches Gesetzbuch 1865 m. Anhalt ir Tiuringijoje veidrodis galiojo iki pat 1900 m. Bürgerliches Gesetzbuch įsigaliojimo. Svarbus jurisdikcinėje bei teisės taikymo veikloje.
Saksų veidrodis praktinės reikšmės neprarado ir XX a. Vokietijos privatinėje teisėje. 1932 m. Leipcigo imperijos teismas citavo rinkinį bei iš dalies rėmėsi juo. Nė vienas vokiškas teisės rinkinys niekada nebuvo taip plačiai paplitęs, įtakojęs užsienio teisės bei taip ilgai galiojęs.
Pyro karas
Karo pradžia
thumb|350px|Pyras su kariais atvyksta į Italiją.
280 m. pr. m. e. Pyras išsilaipino Italijoje su 25 tūkst. karių ir koviniais drambliais. Publijaus Valerijaus Levino 50 tūkst. romėnų armija buvo pasiusta į Lukaniją, kur prie Heraklėjos miesto įvyko pirmas didelis mūšis. Per mūšį sužeisti drambliai pabaidė kitus gyvulius, tad Pyras negalėjo švęsti absoliučios pergalės. Manoma, kad mūšio metu žuvo 7–15 tūkst. romėnų ir 4–13 tūkst graikų.
Askulo mūšis
279 m. pr. m. e. Pyras kovėsi kitame dideliame mūšyje prie Askulo. Šis mūšis buvo didesnis ir truko 2 dienas Apulijos kalvose. Publijus Decijus Musas pasinaudojo kraštovaizdžiu, kad sumažintų graikų kavalerijos ir dramblių keliamą grėsmę. Pirma diena baigėsi lygiosiomis. Antrą dieną Pyras vėl puolė su koviniais drambliais, remiamais pėstininkų, ir pagaliau užėmė Muso pozicijas. Romėnai neteko apie 6 tūkst. karių, Pyras – 3,5 tūkst.
Sąjunga su Kartagina
Po to Pyras pasiūlė romėnams paliaubas, bet romėnai atsisakė su juo tartis, kol jis buvo Italijos žemėse. Apijus Klaudijus, pastatęs Apijaus kelią, tada jau senas ir aklas, lydėjo romėnus, kai jie vyko atsisakyti tartis su Pyru, kuris tuo metu prašė tik laisvės Tarentui ir jo sąjungininkams.
Roma sudarė sąjungą su Kartagina prieš Pyrą. Ši sąjunga nuo Pyro agresijos apsaugojo Italijos graikus, kuriuos jis buvo nominaliai pažadėjęs ginti ir sunaikino viltį sudaryti sąjungą su Roma ar Kartagina viena prieš kitą. Kartagina pasiuntė į Tibro žiotis savo karius padėti kautis su Pyru.
Sicilijos kampanija
Agatoklo veteranai, įsikūrę Mesanoje, pasiūlė savo pagalbą, bet Kampanija ir kitos pietų sritys buvo priešiškos Pyrui. Tik etruskai manė, kad įvykiai klostosi ne Romos naudai, bet greit suprato klydę.
Nors Pyras laimėjo mūšius, bet prarado daug žmonių ir nusprendė persikelti į Siciliją, kur graikus spaudė kartaginiečiai. Romėnai neturėjo daug sunkumų su Pyro sąjungininkais ir armija likusia Italijoje.
Kartaginiečiai nelaukė Pyro. Tuo metu jie buvo apgulę Sirakūzų miestą, o netoli buvo jų laivynas. Pyras išvengė laivų ir nuvijo armiją nuo Sirakūzų, užėmė Panormo ir Erykso miestus bei atsisakė priimti kartaginiečių pasiūlymą atsisakyti valdų Sicilijoje išskyrus Lilibėjų, reikalingą Kartaginai valdyti Sardiniją.
Tuo metu Pyras patyrė stiprius nuostolius, o pastiprinimas buvo silpnas. Tarantą spaudė romėnai, o Pyrui kilo grėsmė atsidurti tarp jų ir kartaginiečių laivyno ir būti apsuptam Sicilijoje, tad jis skubiai grįžo į Italiją.
Benevento mūšis
275 m. pr. m. e. Pyras grįžo į Italiją. Jis susidūrė su romėnais prie Malevento miesto (lot. 'Blogas įvykis') ir buvo nugalėtas. Po pergalės romėnai miestą pervadino Beneventu ('Geras įvykis') pergalei prieš Pyrą atminti. Pyras atsitraukė į Tarentą, o po to visam laikui paliko Italiją. Jis per karą prarado du trečdalius armijos ir mažai ko pasiekė. Jis buvo smarkiai sumuštas, nes romėnai išmoko kautis su drambliais ir ietininkais. Romėnai suprato, kad gali sužeisti dramblius smogdami į šoną su piliumu, trumpa ietimi, paplitusia Samnitų karų metu. Sužeisti žvėrys pradeda panikuoti ir sutrypia savus karius. (Romėnai tai išmoko 60 metų iki to, kai Hanibalas su koviniais drambliais persikėlė per Alpes).
Ištikus nesėkmei Pyras išvyko, o jo atsisveikinimo žodžiai buvo „Kokį mūšio lauką aš palieku Kartaginai ir Romai!“. Pyras paliko įgulą saugoti Tarentą, bet, vos jam išvykus, romėnai jį užėmė. Roma su miestu elgėsi atlaidžiai ir suteikė tokią pat savivaldą kaip ir kitiems miestams. Tarentas pripažino Romos valdžią ir tapo jos sąjungininku, o romėnų įgula mieste užtikrino lojalumą. Kiti graikų miestai pasidavė panašiomis sąlygomis, bet laikė save tik Romos sąjungininkais.
Pasekmės
Romėnų pergalė prieš Pyrą buvo labai svarbi, nes pralaimėjo armija besikovusi pagal Aleksandro Didžiojo tradicijas. Po to Roma pripažinta didele jėga Viduržemio jūroje, ką rodo atidaryta Ptolemėjų Egipto ambasada Romoje 273 m. pr. m. e.
Gilbert Arenas
Gilbert Jay Arenas Jn. (g. 1982 m. sausio 6 d.) – JAV krepšininkas, žaidžiantis įžaidėjo ir atakuojančio gynėjo pozicijose.
Antanas Gudonis
Antanas Gudonis (1911 m. rugsėjo 5 d. Serapiniškyje, Rokiškio raj. – 1941 m. birželio 26 d. Panevėžyje) – gydytojas, chirurgas, kankinys.
Gilbert Arenas
2010 m. gruodžio 18 d. buvo iškeistas Orlando "Magic" klubui. 2011 m. gruodžio 9 d. buvo atleistas, pasinaudojus amnestijos taisykle. 2012 m. kovo 21 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Memphis "Grizzlies" klubu.