cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Semieno valsčius
Administracinis suskirstymas
Amelinas, Augustuvka, Dzialinas, Glini Stokas, Grudek Šlacheckai, Jezioras, Juliopolis, Lubka, Milkuvas, Milkuv Kolonija, Nadzeja, Pomikuvas, Severinuvka, Semienas, Semien Kolonija, Tulnikai, Viežchovinai, Vladislavuvas, Vola Tulnicka, Vulka Semienska, Žminė.
McDonnell Douglas F-15 Eagle
McDonnell Douglas F-15 Eagle (trump. F-15 Eagle)– ketvirtosios kartos JAV sunkusis dviejų reaktyvinių variklių naikintuvas. Sukurtas kompanijos „McDonnell Douglas Corp.“ Pradėtas kurti 1960 m., o pirmasis prototipo skrydis įvyko 1972 m.
Istorija
Tai yra bene geriausias JAV karinių oro pajėgų oras−oras lėktuvas, pasižymintis geriausiomis savybėmis iš visų amerikiečių naikintuvų. Jis du su puse karto viršija garso greitį, pasiekia 2650 km/h ir gali pakilti į 18 km aukštį.
Buvo kurtas kaip atsakas rusų MiG lėktuvams, kurie karaliavo Korėjos kare, turėjęs lengvai įveikti MiG-21, MiG-23 ir kitus iki tol naudotus rusų lėktuvus.
1974 m. F-15 atliko pirmąją taktinę oro užduotį, ir buvo pavadintas geriausiu kada nors pagamintu oras−oras naikintuvu. Kovos krikštą gavo 1976 m. per karinius manevrus Libane numušęs 5 iš 6 MIG-21. Nuo tada ir iki šiol F-15 Eagle plačiai naudoja JAV ir Izraelio oro pajėgos.
Rusų atsakas
TSRS, išanalizavę F-15 Eagle duomenis, sukūrė MiG-29. Taip pat buvo kuriamas Su-27, kuris ir yra pagrindinis F-15 varžovas. Jis buvo kuriamas, kaip modernesnis, tos pačios ketvirtos kartos lėktuvas, pasižymintis įspūdingu valdymu ir ginkluote. Sakoma, kad F-15 Eagle buvo kurtas būti geriausiu, o Su-27 – tam, kad nugalėtų geriausiąjį. Tiek F-15, tiek Su-27 yra pastoviai modernizuojami, bei naujausios jų versijos yra prilyginamos 4++ kartos naikintuvams.
Vis dėlto F-15 Eagle ir Su-27 Flanker naikintuvams dar nė karto nėra tekę susiremti oro mūšyje, tad vienareikšmiškai skelbti geriausio dogfight naikintuvo negalima. Teigiama, jog viskas priklausytų nuo piloto. Vien F-15 oro mūšių statistika kalba už save: 104 pergalės ir 0 pralaimėjimų per daugiau nei 30 tarnybos metų. Buvo numušti tokie gerai vertinti rusų lėktuvai, kaip MiG-25 ir MiG-29.
Ateitis
Naujas, 5-osios kartos naikintuvas, F-15 pamaina – neseniai tarnybon stojęs F-22 Raptor, kurį kuriant buvo panaudota naujausia Stealth (nematomumo) technologija, bei daugybė kitų visiškai naujų techninių sprendimų.
Kol kas F-15E Strike Eagle modifikacija tęsia tarnybą JAV KOP, nes yra puikus oras-žemė lėktuvas, bei nėra daug eksploatuotas. F-15C modifikacijoje įrengti nauji pažangūs AN/APG-63(v)2 radarai, ir šie lėktuvai tarnybą turėtų tęsti bent iki 2020 m. Po kelias F-15 eskadriles neseniai įsigijo Saudo Arabijos (F-15S), Pietų Korėjos (F-15K) bei Singapūro (F-15SG) karinės oro pajėgos.
„Boeing“ korporacija 2009 m. kovo 17 d. pristatė perspektyvinės F-15SE Silent Eagle modifikacijos demonstracinę versiją. Silent Eagle turi dalį penktos kartos naikintuvų savybių − sumažintą pastebimumą radarams (Stealth technologija), pasiekiamą paslėpus ginklus išoriniuose „pseudo“ kuro bakuose, absorbuojančiomis radarų spinduliavimą dangomis, bei pakreipus vertikalius uodegos sparnus 15 laipsnių kampu viens prieš kitą. Ši modifikacija iš esmės bus skirta eksportui, bei turės JAV vyriausybės leistinus sumažinimus radarų pastebimumui kiekius eksportui.
Modifikacijos
thumb|200px|F-15 D iš viršaus.
Kitos modifikacijos
thumb|200px|Izraeliui skirtas „F-15 I“ pasipildo kuro atsargas virš Nevados dykumos (JAV).
Paravačaskos slėnis
thumb|250px|Slėnis ties Portero de Garajumi Paravačiaskos slėnis – slėnis, esantis Argentinoje, Kordobos provincijoje, tarp Puniljos (šiaurėje) ir Kalamučitos (pietuose) slėnių. Svarbiausias miestas – Alta Grasija.
Paslaptinga šalis
Paslaptinga šalis ( – Užmirštas pasaulis) – Artūro Konan Doilio 1912 m. parašytas mokslinės fantastikos romanas.
Susidomėjęs Pietų Amerikos tyrinėtojo Robert Schomburgk kelionių ataskaitomis apie milžiniškus Venesuelos džiunglėse stūksančius plokščiakalnius (vadinamuosius tepui), 1912 m. Konan Dolis parašė kūrinį „The Lost World“ (lietuvių kalba išleistą pavadinimu „Paslaptinga šalis“ ). Įkvėptas paslaptingos gamtos, knygoje jis sukūrė ir aprašė pasaulį, kuriame išlikę dinozaurai ir kiti priešistorės gyvūnai.
Upanas
Upanas  – upė pietryčių Ekvadore, Morona Santjago provincijoje; viena Namangosos upę sudarančių upių (Maranjono baseinas). Prasideda rytiniuose Andų šlaituose, Sangajaus ugnikalnio papėdėje. Teka daugiausia į pietus, žemupyje sudaro meandras. Ties Patukos vietove susilieja su Paute ir sudaro Namangosos upę.
Aukštupio vaga slenkstėta, yra krioklių. Ja plaukioja ekstremalaus vandens turizmo mėgėjai. Prie Upano įsikūrusi provincijos sostinė Makasas.
Chevrolet Corvair
Chevrolet Corvair buvo automobilis gaminamas Chevrolet nuo 1960 iki 1969 metų. Automobilis buvo įvairiausiu kėbulų tipu – 4-durų sedanas ir hardtopas, 2-durų sedanas ir hardtopas, cabrioletas, universalas, pikapas ir krovininės paskirties. Corvair kaip ir Ford Falcon, Studebaker Lark, Nash Rambler ir Plymouth Valiant buvo sukurta užpildyti mažų automobilių rinką. Kuri tuo metu buvo užpildoma su importuojamais Volkswagen, Renault ir kitokiais europietiškais automobiliais.
Miražas
thumb|300px|right|Plento miražas, dažnai pasitaikantis apatinio miražo pavyzdys Miražas – optinis gamtos fenomenas, kai dėl šviesos lūžimo yra matomas vaizdas, iš tiesų esantis kitoje vietoje. Pavadinimas kilęs nuo 'pasirodyti, atrodyti'. Miražas nėra haliucinacija ir gali būti fotografuojamas.
Šį reiškinį pirmą kartą paaiškino prancūzų mokslininkas Monžas (1746–1818), kuris dalyvavo Napoleono ekspedicijoje į Egiptą.
Akustinis miražo analogas yra aidas.
Priežastys
thumb|right|300px|Apatinio miražo susidarymo schema. Miražai yra matomi dėl didelio temperatūrų skirtumo sukelto šviesos spindulių užlinkimo (spindulio užlinkimas paveikslėlyje yra smarkiai perdėtas) Miražai susidaro dėl skirtingos temperatūros oro sluoksnių susidarymo, nes šaltame ir karštame ore spindulių lūžio rodiklis skiriasi. Dėl skirtingo lūžio rodiklio dažniausiai iš dangaus atėjusiems šviesos spinduliams kirtus staigią ribą tarp šalto ir karšto oro, jie užlinksta link kirstos ribos. Pavyzdžiui, jei prie pat įkaitinto asfalto esantis oras yra smarkiai karštesnis už truputį aukščiau esantį orą, šviesos spinduliai išlinks į viršų, sudarydami apatinį miražą. Jei prie žemės esantis oras yra šaltesnis už aukščiau esantį orą, šviesos spinduliai išlinks į apačią, sudarydami viršutinį miražą.
Kai spindulys pasiekia žiūrėtojo akį, smegenys interpretuoja vaizdą kaip atėjusį tobulai tiesia linija, kaip yra įprasta, nors iš tikro spindulio kelias į akį buvo išlinkęs. Dėl šios priežasties, jei šviesos spindulys ateina iš dangaus, ant žemės matomas dangaus atspindys. Šį vaizdą žiūrėtojas gali neteisingai interpretuoti kaip dangų atspindinčio vandens vaizdą, nes tai yra dažniau pasitaikantis ir smegenims suprantamesnis atvejis.
Rūšys
thumb|right|300px|[[Fata Morgana. Tolumoje tikriausiai yra vertikaliai ištęsti laivai. Filmuota medžiaga sudaro geresnį įspūdį.]] Miražai skirstomi į apatinius (kai šiltesnis oro sluoksnis yra palei žemę ir kai realus vaizdas yra aukščiau jo gaunamo atvaizdo) ir viršutinius (kai palei žemę yra šaltesnis oro sluoksnis – temperatūros inversija).
Prie apatinių miražų priskiriami dykumos miražas ir plento miražas, kai esant įkaitusiems paviršiams, matoma melsva juosta (dangaus „atspindys“), neretai klaidingai interpretuojama kaip vanduo. Apatiniai miražai nėra patvarūs.
Prie viršutinių miražų priskiriami Fata Morgana ir islandiškas halgerndingar reiškiniai. Viršutiniai miražai pasitaiko rečiau, tačiau yra stabilesni.
Benaičių senosios kapinės
Benaičių kaimo senosios kapinės, vadinamas Senkapiais, Kapeliais, Maro kapeliais, Markapiais (kultūros vertybė: unikalus kodas - 24197; senas registro kodas L531) – kapinės Kretingos rajono savivaldybės teritorijoje, Benaičių kaimo šiaurinėje dalyje (Darbėnų seniūnija), miške.
Kapinės
Ovalo plano, įrengtos smėlingoje pakilumoje, apjuostos iš palaidų lauko akmenų sukrauta tvora. Kapinėse stovi keletas medinių ir betoninis kryžius.
Istorija
Įrengtos XVI a. kaimo ganyklų šiauriniame pakraštyje, senojo kelio į Naująją Įpiltį kairėje pusėje. Veikė iki XIX a. Daug Benaičių kaimo gyventojų jose atgulė maro, šiltinės ir kitų užkrečiamųjų ligų epidemijų metais, todėl nuo seno kapinės vadinamos Maro kapeliais, Markapiais. Seniau kapinėse kaimo gyventojai rinkdavosi gegužinių pamaldų metu, melsdavosi už mirusiuosius, giedodavo giesmes.
Nuo 1997 m. įrašytos į Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (L531).
Tyrimai
1959 m. žvalgė Kretingos kraštotyros muziejaus vyr. mokslinis bendradarbis Juozas Mickevičius. 1974-1976 m. kartografavo Respublikinis žemėtvarkos projektavimo institutas, 1982 m. – TSRS žemės ūkio ministerijos žemės ūkio aerofotogeodezinių tyrinėjimų institutas. 1995 m. žvalgė Kultūros paveldo centras (istorikės Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė), o teritorijos ribas nustatė Valstybinio žemėtvarkos instituto specialistai.
Nuorodos
Kultūros vertybių registras
Black Isle Studios
Black Isle Studios buvo kompiuterinių žaidimų kompanijos „Interplay Entertainment“ padalinys, 1996 m. įsteigtas specialiai kompiuterinių vaidmenų žaidimų kūrimui ir platinimui. Žymiausi jos žaidimai yra „Fallout“ ir „Fallout 2“ (kurti ir platinti), „Icewind Dale“ serija (kurta ir platinta) bei „Baldur's Gate“ serija (tik platinta).
1998 m. dėl nesutarimų su Interplay ją paliko keli svarbiausi nariai – Jason Anderson, Leonard Boyarsky ir kiti. 2003 m. gruodį dėl finansinių sunkumų „Interplay“ visiškai atleido „Black Isle Studios“ narius. Paties padalinio ateitis nėra oficialiai paskelbta, tačiau dauguma jo buvusių darbuotojų jau dirba visiškai kitose kompanijose, daugiausiai – „Obsidian Entertainment“.
Žaidimai
Žaidimai, kuriuos kurti pagelbėjo Black Isle:
Dvi kompiliacijos:
Atšaukti:
Šateikių apylinkė
Šateikių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Platelių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Salantų rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. prijungta prie Gintališkės apylinkės ir Sėlenių apylinkės. Atkurta 1956 m. gegužės 15 d. iš Mišėnų apylinkės ir dalies Sėlenių apylinkės. 1968 m. prijungta mažoji dalis Gintališkės apylinkės, 1975 m. – Alksnėnų apylinkė.
Kušleikiškis
Kušleikiškis – kaimas šiaurės rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į pietus nuo Pauslajo.
Rytų Timoro futbolo čempionatas
Liga Futebol Amadora Primeira Divisão (LFA Primeira Divisão) – Rytų Timoro profesionalų futbolo lyga, įkurta 2015 metais. Lygos varžybas organizuoja Rytų Timoro futbolo federacija.
II pasaulio futbolo čempionato atranka
II pasaulio futbolo čempionato atrankos varžybos vyko nuo 1933 m. birželio 11 iki 1934 m. gegužės 24 dienos. Užregistruotos 32 rinktinės, atrankoje turėjo dalyvauti ir pirmenybių šeimininkai italai, nors po šių pirmenybių į pasaulio pirmenybių finalinį etapą šeimininkai patenka be atrankos rungtynių. Bent 1 rungtynes sužaidė 27 rinktinės.
Rytų Timoro futbolo čempionatas
Istorija
Liga Futebol Amadora Primeira Divisão 2019 m. dalyvavo aštuonios komandos.
II pasaulio futbolo čempionato atranka
Geografiniu principu komandos suskirstytos į 12 grupių, iš kurių į pirmenybes pateko po 1-2 stipriausias komandas:
Rytų Timoro futbolo čempionatas
Istorija
2020 m. dėl pandemijos čempionatas nevyko. 2021 m. vėl atsinaujino.
II pasaulio futbolo čempionato atranka
3 grupė
Graikai atsisakė žaisti antrąsias rungtynes.
4 grupė
Bulgarai pasitraukė iš turnyro anksčiau laiko.
Rytų Timoro futbolo čempionatas
Istorija
2022 m. vėl nevyko. 2023 m. atsinaujino.
Komandos
1.Karketu Dili FC                         8   6  0  2  16- 7  18 2.Emmanuel FC                             8   5  0  3  21-10  15 3.AD Sport Laulara e Benfica              8   5  2  1  13-11  14  [-3] iškritimas 4.AS Ponta Leste                          8   4  1  3  13- 9  13 5.Atlético Ultramar/Coração FC            8   3  2  3   8- 9  11 6.Assalam FC (Nafatin)                    8   3  2  3  11-11  11 7.Porto Taibesse FC                       8   2  2  4   8-13   8 8.CF Académica (Dili)                     8   1  2  5   9-15   5 9.FC Aitana                               8   1  1  6  11-25   4 -. Lalenok United FC (Dili)                pašalinti iš čempionato
II pasaulio futbolo čempionato atranka
9 grupė
Brazilija prieš Peru laimėjo be kovos, pastarajai atsisakius žaisti.
10 grupė
Argentina laimėjo be kovos, Čilei atsisakius žaisti.
I etapas
1:1 0:6 || bgcolor="#abc" | || 3 || 0 || 1 || 2 || 2 || -10 || 1
II etapas
5:0 4:1 || 3 || 3 || 0 || 0 || 12 || -3 || 6
12 grupė
Turkija pasitraukė iš varžybų be kovos.
Aleksandras Glazunovas
Aleksandras Glazunovas (, 1865 m. rugpjūčio 10 d. Sankt Peterburgas – 1936 m. kovo 21 d. Paryžius. 1972 m. palaikai perkelti į Sankt Peterburgą) – rusų kompozitorius, dirigentas, vienas žymiausių rusų simfonistų.
Biografija
Muzikos mokėsi nuo 1875 m., nuo 1879 m. – kompozicijos pas N. Rimskį-Korsakovą. Dalyvavo M. Beliajevo būrelio veikloje. 1885–1903 m. kasmetinių M. Glinkos premijų laureatas. Nuo 1888 m. dirigavo rusų simfoninius koncertus. Dėstė Sankt Peterburgo konservatorijoje, 1905–1917 m. konservatorijos direktorius, 1918–1928 m. rektorius. Nuo 1899 m. profesorius. 1928 m. išvyko iš TSRS, apsigyveno Paryžiuje. Koncertavo Europos šalyse ir JAV.
Kūryba
Kūryba monumentali, optimistiška, melodinga, pagrįsta slavų ir kiti tautų muzikos folkloru. Vyrauja instrumentinės muzikos žanrai. Pirmiesiems jo kūriniams įtakos turėjo „Galingojo sambūrio“ kompozitorių, ypač N. Rimskio–Korsakovo kūryba. Vėliau susiklostė savitas jo muzikinis stilius, artimesnis P. Čaikovskio simfonizmo ir S. Tanejevo polifonijos principams. Kartu su N. Rimskiu-Korsakovu užbaigė A. Borodino operą „Kunigaikštis Igoris“.
Parašė 9 simfonijas (1881–1910 m.), simfoninių paveikslų, siuitų simfoniniam orkestrui, uvertiūrų, 5 koncertus įvairiems instrumentams ir orkestrui, tarp jų – koncertas smuikui a-moll (1904 m.), 7 styginių kvartetus (1882–1930 m.), pjesių įvairiems pučiamiesiems, 2 sonatas fortepijonui, preliudų ir fugų, variacijų fortepijonui, pjesių vargonams, solo ir choro dainų, kantatų.
Giedrius Čekuolis
Giedrius Čekuolis (g. 1959 m. kovo 29 d.) – lietuvių diplomatas, Lietuvos Respublikos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius (2000 m.). Brolis dvynys – ambasadorius Dalius Čekuolis.
Biografija
1966–1977 m. mokėsi Vilniaus 15-ojoje vid. m-kloje, 1977–1982 m. studijavo Maskvos valstybiniame tarptautinių santykių institute.
1982–1987 m. buvo LTSR draugystės ir kultūrinių ryšių su užsienio šalimis draugijos vyr. referentas, skyriaus vedėjas. 1987–1990 m. – LTSR URM I sekretorius.
1990–1992 – dirbo Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerijos Protokolo vadovu, vėliau – Šiaurės Europos šalių skyriaus vedėju. 1990 m. kovo 28 dieną G. Čekuolis ir tuometinis užsienio reikalų ministras Algirdas Saudargas Vilniaus oro uoste įspaudė pirmąją Lietuvos Resublikos vizą į britų žurnalisto E. Lucaso pasą. .
1992–1994 m. – Lietuvos ambasados Švedijoje patarėjas. 1994 m. buvo laikinasis reikalų patikėtinis Lietuvos ambasadoje Prancūzijoje, o 1994–1995 m. – Ispanijoje. 1995–1999 m. – Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Ispanijos Karalystėje.
1999–2000 dirbo URM Daugiašalių santykių departamento direktoriumi, o 2000–2003 – Lietuvos užsienio reikalų viceministru (ir ministerijos sekretoriumi), atsakingu už integraciją į NATO.
2003–2009 m. – Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Prancūzijos Respublikoje, taip pat Tuniso Respublikai, Andoros Kunigaikštystei ir Maroko Karalystei. Vėliau buvo URM ambasadorius – ESBO pirmininko specialus atstovas užsitęsusių konfliktų klausimams.
Nuo 2012 m. sausio 17 d. paskirtas Lietuvos Respublikos nepaprastuoju ir įgaliotuoju ambasadoriumi, Lietuvos nuolatiniu atstovu prie Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos (ESBO). .
Moka anglų, ispanų, prancūzų bei rusų kalbas.
2003 m. apdovanotas ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžiumi. .
Backmasking
180px|thumb|right|[[Frank Zappa naudojo atbulą įrašymą, kad išvengtų cenzūros]] Backmasking – terminas, kilęs iš anglų kalbos, reiškiantis atbulai įrašytą žinutę, kurią galima išgirsti tik grojant dainą atbulai. Tokį žinutės įrašymo tipą išpopuliarino anglų grupė The Beatles, naudojusi atbulą vokalą ir instrumentuotę savo 1966 metų albume Revolver. Nuo to laiko įvairūs atlikėjai naudoja atbulinį įrašimą įvairioms paskirtims tiek analoginiuose, tiek skaitmeniniuose įrašuose. Atbulas įrašymas tapo diskutuotina tema Jungtinėse Amerikos Valstijose XX a. 9 dešimtmetyje, kai krikščionių grupės pradėjo tvirtinti, kad įžymios roko grupės naudoja tokį įrašymą satanistiniams tikslams.
Dėl atbulo įrašymo buvo kaltinamos tokios grupės ir atlikėjai kaip: Led Zeppelin (Stairway to Heaven), The Beatles, Pink Floyd, Electric Light Orchestra, Queen, Styx, AC/DC, Judas Priest, The Eagles, The Rolling Stones, Jefferson Starship, Black Oak Arkansas, Rush, Britney Spears ir Eminem. noicon|left|thumb|[[Electric Light Orchestra dainos Fire on high pradžia klausant įprastu būdu.|270px]]noicon|270px|thumb|none|Ta pati dainos ištrauka klausant atbulai. Tekstas: „The music is reversible, but time is not. Turn back! Turn back! Turn back! Turn back!“
Vicca
Vika (dar žinoma kaip Victoria Queen, Vicky ir Viktoria Karina; g. 1974 m. rugpjūčio 13 d. Maskva) – buvusi pornografinių filmų aktorė.
Biografija
Jau sulaukusi 14 Vika tapo modeliu ir laimėjo konkursą „Miss Teen Moscow“, tačiau tėvai nebuvo patenkinti jos noru tapti foto modeliu.
Mokykloje Vikai gerai sekėsi matematika ir fizika, be to ji priklausė Rusijos fechtavimosi jaunimo rinktinei.
Būdama 16, ji išvyko studijuoti optinių elektroninių sistemų į vieną Sibire esančių universitetų. Vis dėlto netrukus persigalvojo ir, metusi mokslus, išvyko į Budapeštą, tikėdamasi tapti modeliu. Čia Vika susipažino su Nikita Gross, buvusia Mis Kirgizija. Merginos keletą metų darbavosi kaip modeliai, kol galiausiai susigundė pasiūlymu nusifilmuoti pornografiniame filme.
Pautė
Pautė  – upė pietryčių Ekvadore, Morona Santjago provincijoje; viena Namangosos upę sudarančių upių (Maranjono baseinas). Prasideda rytiniuose Andų šlaituose. Teka į pietryčius miškingomis Andų pašlaitėmis; slenkstėta. Ties Patukos vietove susilieja su Upanu ir sudaro Namangosos upę.
Vicca
Biografija
Juosta, kuri vadinosi „The Coming of Nikita“, buvo sukurta 1995 m. ir atkreipė į save JAV režisieriaus Michael Ninn dėmesį. Jo dėka 1996 m. Vika persikraustė į JAV ir pasirašė sutartį su „VCA Pictures“, o vėliau – su „Private Media Group“.
Pautė
Ant upės įrengta Amalusos hidroelektrinės (1075 MW) užtvanka, susidaręs tvenkinys. Jo vanduo naudojamas drėkinimui, tiekiamas į Kuenką ir jos apylinkes.
Vicca
Biografija
Vika ir Nikita, kurios realiame gyvenime tapo geromis draugėmis, kartu vaidino keliolikoje filmų, o 2000–2002 m. turėjo bendrą internetinį puslapį „ViccaNikita.com“.
Kita veikla
Vika taip pat buvo ir „Playboy“ modeliu bei nusifilmavo įvairiuose jų TV kanalo laidose: „The Helmetcam Show“, „Stripsearch”, „Night Calls“ bei video rinkinyje “Playboy’s Red Hot Redheads“.
2000 m., baigusi pornografijos aktorės karjerą, Vika pasivadino Viktoria Karina ir atliko nedidelius vaidmenis keliuose Holivudo filmuose: „Beauty Betrayed” (2002 m.) ir „Secret Agent 420” (2005 m.).
An
AN gali reikšti:
An gali reikšti:
an gali reikšti:
Aleksandras Chodkevičius (1550)
Aleksandras Chodkevičius (balt. Аляксандар Хадкевіч, ukr. Олександр Ходкевич, lenk. Aleksander Chodkiewicz, 1550 m. – 1578 m.) – Grigaliaus sūnus, Grifo su kalaviju herbo rusėnų kilmės LDK didikas, Chodkevičių šeimos Berastavicos šakos atstovas, Vilniaus kaštelionas, Gardino ir Mogiliovo seniūnas.
Biografija
Gimė Vilniaus kašteliono ir Lietuvos didžiojo etmono Grigaliaus Chodkevičiaus ir Kotrynos Višnioveckaitės Chodkevičienės šeimoje.
LDK rūmininkas, Vilniaus kaštelionas, nuo 1576 m. – Gardino ir Mogiliovo seniūnas.
Ansoategis
Ansoategis  – valstija, esanti šiaurinėje Venesuelos dalyje. Ribojasi su Monagasu ir Sukre rytuose, su Bolivaru pietuose, su Miranda ir Gvariku vakaruose. Iš šiaurės skalauja Karibų jūra. Tai 6-a pagal plotą ir 8-a pagal gyventojų skaičių šalies valstija. Administracinis centras – Barselona.
Valstija pavadinta pagal vieną iš šalies nepriklausomybės didvyrių Chosė Antonijų Ansoategį.
Geografija
Didžiąją valstijos dalį užima lygumų plotai. Šiauriniu pakraščiu driekiasi Pakrantės kalnagūbris, kuriame yra aukščiausia valstijos vieta – Tristesos kalnas (2660 m). Pietiniu Ansoategio pakraščiu teka Orinoko upė, kitos upės teka į Karibų jūrą (Unarė, Neveri ir kt.). Pakrantėje yra lagūnų. Būdingi savanų, kserofitinių krūmynų plotai.
Administracinis suskirstymas
Ansoategis padalintas į 21 savivaldybę (skliaustuose – administracinis centras):
Bažnytinis mokestis
Bažnytinis mokestis – mokestis, mokamas gyventojo jo religinei bendruomenei. Didžioje Europos dalyje yra tik savanoriškas mokestis. Už jo nemokėjimą niekas nebaudžia, nebent gali būti nesuteikiamos bažnytinės paslaugos. Vokietijoje bažnytinius mokesčius surenka ir atitinkamoms konfesijoms perveda valstybė (Mokesčių inspekcija, vad. Finansų tarnyba, ).
Romualdas Inčirauskas
Romualdas Inčirauskas (1950 m. rugpjūčio 28 d. Anykščiuose) – Lietuvos skulptorius, medalininkas, tapytojas.
Biografija
1974 m. baigė Telšių taikomosios dailės technikumą, 1979 m. – metalo plastiką Estijos dailės institute. Nuo 1979 m. Telšių taikomosios dailės technikumo (1989–1998 m. Telšių aukštesnioji taikomosios dailės mokykla, nuo 1998 m. Vilniaus dailės akademijos Telšių dailės fakultetas) dėstytojas, nuo 1998 m. docentas, nuo 2010 m. – profesorius.
Nuo 1986 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys. Nuo 1998 m. Tarptautinės medalininkų federacijos (FIDEM) narys, nuo 1985 m. Tarptautinių medalių kūrėjų stovyklų Telšiuose, FIDEM medalių parodų, Baltijos medalių trienalių dalyvis.
Žmona – dailininkė tekstilininkė, pedagogė Zita Mackevičiūtė-Inčirauskienė (g. 1951 m.), vaikai: reklamos dizaineris Ignotas Inčirauskas (g. 1975 m.), dailininkė tekstilininkė Severija Inčirauskaitė-Kriaunevičienė (g. 1977 m.), dailininkas Kazimieras Inčirauskas (g. 1989 m.).
Kūryba
Kuria metalo plastiką: Telšių Šv. Antano Paduviečio katedros centrinių durų skulptūrinė- reljefinė plastika skirta Žemaitijos krikšto 600osioms metinėms (2007–2009). („Mini Edenas“ 1997 m., „Metamorfozė“ 1999 m., „Kėdė“ 2000 m.) Sukūrė 42 medalius, tarp jų „Nostalgija“ I–III 1979 m., Antanas Strazdas 1986 m., Kristijonas Donelaitis 1988 m., Paulius Galaunė 1989 m., Čijunė Sugihara 1992 m. , „Tryškiai“ 1992 m., „Dešimtoji medalininkų stovykla“ 1994 m., „Telšių Ješiva“ 2002 m., „Amžina diskusija“ 2004 m.) Metalo plastikai būdinga įvairių formų sintezė, paradoksalumas. Medaliai sukurti derinant įvairias medžiagas ir techniką, jiems būdinga stilizuotas piešinys, poetiškumas, ironija.
Tapybos kūrinių svarbiausias akcentas – paukščiai („Folklorinis“ 1997 m., „Gėlių kvepėjimas“ 1999 m., „Paženklintas“ 2001 m., Iškilmingi pusryčiai 2003 m., „Ežeras lyjant“ 2004 m.)
Nuo 1979 m. dalyvauja parodose. Darbų yra privačiose kolekcijose Izraelyje, Vokietijoje, Italijoje, Japonijoje, Austrijoje, Švedijoje, JAV ir muziejuose, tarp jų – ir Britų muziejuje Londone.
Tuilaepa Aiono Sailele Malielegaoi
Tuilaepa Aiono Sailele Malielegaoi (g. 1945 m. balandžio 14 d.) – Samoa politikas, nuo 1998 m. šalies ministras pirmininkas.
Biografija
2007 m. pietų Ramiojo vandenyno šalių žaidynėse politikas atstovavo savo šaliai šaudymo iš lanko rungtyje. Tokiu būdu jis tapo pirmuoju išrinktu politiku, kuris atstovavo savo šalį oficialiose sporto žaidynėse. 10-ąją žaidynių dieną Malielegaoi komandinėje rungtyje pelnė sidabro medalį.
Nakajima Ki-115
Nakajima Ki-115 Tsurugi buvo specialiai kamikadzėms gamintas Japonijos antrojo pasaulinio karo laikų lėktuvas.
Sukūrimo aplinkybės
Lėktuvas turėjo dalyvauti pačios Japonijos teritorijos gynyboje nuo amerikiečių kareivių išlaipinimo į Japonijos sausumą. Jis buvo kuriamas karo pabaigos išvakarėse, kuomet Japonija jau neturėjo vilties laimėti karą, tačiau dar tikėjosi parodyti, jog galutinė jos okupacija bus priešui labai nuostolinga ir tuo būdu išsiderėti palankesnes kapituliacijos sąlygas. Pagrindinis tikslas buvo pagaminti kuo daugiau šių lėktuvų.
Konstrukcijos ypatumai
Lėktuvas turėjo išorinę važiuoklę, kuri buvo numetama vos pakilus ir galėjo iškart būti panaudota sekančiam lėktuvui kilti. Lėktuvas turėjo du papildomus raketinius greitintuvus dėl kurių paskirties irgi nesutariama: vienur rašoma, jog jie turėjo padėti lengviau pakilti, kitur – kad įsibėgėti galutinei atakai.
thumb|300px|Ki 115 tuojau po karo (propeleris nuimtas vengiant savavališkų skraidymų)
Charakteristikos
Lėktuvas galėjo skristi maždaug 512 km/val greičiu ir nešti apie 800 kg bombą – pakankamą perskelti amerikiečių karinį laivą perpus. Tačiau jis neturėjo jokių ginklų apsiginti nuo puolančių naikintuvų, būdamas jiems palyginus lengvas taikinys. Tsurugi galėjo nuskristi maždaug 1200 km.
Lėktuvo valdymas buvo labai grubus, matomumas itin prastas ir bendras efektyvumas gana menkas. Tačiau valdymo kabinoje buvo būtiniausi skrydžiui reikalingi navigacijos prietaisai, pilotavimo rankena ir pedalai, numatyta vieta racijai. Lėktuvas turėjo eleronus, vėlesnės versijos – ir užsparnius. Visgi dėl grubios važiuoklės ir prasto matomumo ant žemės (piloto kabina toli nuo lėktuvo priekio) juo buvo labai sunku pakilti ir nusileisti. Bandymų metu tą vos sugebėdavo net ir patyrę pilotai.
Tsurugi buvo paprastas gaminti ir prižiūrėti, tačiau jo valdymas buvo toks sunkus jog pavieniui šie lėktuvai beveik netiko kaip ginklas. Nors nė vienas Tsurugi neskrido į kamikadzės misiją, nemažai pilotų žuvo jais besitreniruodami. Visgi Japonija planavo pagaminti iki 8000 tokių lėktuvų per metus. Skrisdami šimtais ir tūkstančiais, jie be abejo būtų buvę priešui labai pavojingi.
Karui netikėtai pasibaigus, šie lėktuvai taip ir nepamatė mūšio. Šiuo metu yra išlikęs tik vienas, gana prastai išsilaikęs egzempliorius.
Trumpauodegės antilopės
Trumpauodegės antilopės (Procapra) - tikrųjų antilopių (Antilopinae) pošeimio dykaraginių (Bovidae) šeimos žinduolių gentis.
1564 m.
1564 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Kurtsharas
Kurtsharas, arba vokiečių trumpaplaukis pointeris  – šunų veislė, išvesta medžioklei XIX a. Vokietijoje.
Istorija
Kurtsharas yra kilęs iš senojo ispanų pointerio, kuris į Vokietiją buvo atvežtas 1600 metais. Nuo to laiko iki 1870 metų, kai buvo sukurta pirmoji kilmės knyga, ne vienos veislės šuo dalyvavo išvedant pastarąją veislę. Labiausiai tikėtinais kurtsharo protėviais galėjo būti vietinės vokiškos šunų veislės – Hanoverio pėdsekiai ir vokiečių pėdsekys skalikas, taip pat foxhound‘as, įvairūs prancūzų skalikai, rinktinės skandinaviškos šunų veislės, vokiečių paukštšunis  ir italų pointeris. Tikrai yra žinoma, kad išvedant veislę nebuvo panaudotas jokios veislės pėdsekys (Bloodhound).
Bendra išvaizda
Šios veislės šunų kūnas yra aptakios formos, stiprios sandaros su stipriai išvystyta galine kūno dalimi, kuri leidžia greitai judėti ir keisti judėjimo kryptį.
Ausys vidutiniškai ilgos, nulėpusios, esančios gan aukštai. Snukis ilgas, platus ir stiprus, leidžiantis stipriai nutverti net sunkiausią daiktą. Šuns snukio profilis turi būti tiesus arba griežtai romėniškas; bet kokia išgaubta snukio forma yra netaisyklinga.
thumb|left|220px|Kurtsharo snukis Akys paprastai yra rudos, pageidautina tamsios spalvos; geltonos ar kitokios spalvos akys nepageidautinos.
Uodega trumpinta, nors dabar kai kuriose šalyse tai draudžiama. Tiksli vieta kurtsharo uodegos trumpinimui yra už uodegos slankstelio toje vietoje, kurioje ji pradeda riestis, paliekant pakankamai, kad šuo galėtų bendrauti vizgindamas uodegą. Trumpinta uodega neturėtų būti per ilga ir per trumpa ir bendrame galvos ir kūno vaizde atrodyti subalansuotai. Kurtsharo uodega turėtų būti nuleista žemyn ir jokiu būdu ne užriesta į viršų. Kai kurtsharas stovi klasikinėje rodomojoje pozoje, uodega turi būti ištiesta horizontaliai, sudarydama vieną liniją su snukiu ir kūnu. Kaip ir visi vokiečių pointeriai, kurtsharas turi plėvėtas letenas.
Kailis ir spalva
Kurtsharo kailis yra trumpas ir glotnus su tankia pavilne, apsaugota kietų plaukų, kas daro kailį neperšlampamą ir leidžia šuniui išsaugoti kūno šilumą šaltame vandenyje.
Spalva gali būti tamsiai ruda, angliškai tiksliai apibūdinama kaip „kepenų“ (netikslus apibūdinimas – šokoladinė ar kaštoninė), juoda (nors bet koks juodos spalvos plotas yra pagrindas diskvalifikacijai Amerikos šunų klubo organizuojamose parodose), ar kuri iš šių spalvų kartu su balta. Paprastai galva yra vientisos ar ne visiškai spalvos, o kūnas margas arba taškuotas „kepenų“ ir balta spalva, kartais su didelėmis tamsios spalvos dėmėmis, vadinamomis „balnu“. Kerša kailio spalva yra taip pat paplitusi (su dėmėmis ir be jų). Nors vokiški standartai leidžia lengvą smėlio spalvos kailio atspalvį („gelber Brand“) galūnėse, ši spalva yra gan reta, ir šunys, turintys nors kiek geltonos spalvos, yra diskvalifikuojami AKC ir CKC parodose.
Kurtsharo kailio spalva užtikrina gerą maskuotę žiemos metu. Stovint prie išvirtusių medžių ar sniego atodangų, margas šuns kailis daro jį sunkiai pastebimu.
Dydis
Įvairūs veislės standartai nustato, kad kurtsharo aukštis yra tarp 53-64 cm, ir tai leidžia šią veislę laikyti vdutinio dydžio. Suaugę šunys sveria apie 22–32 kg, patelė yra kiek mažesnė ir lengvesnė.
Temperamentas
Kadangi kurtsharas buvo išvestas kaip universalus medžioklinis ir kaip šeimos šuo, jam būdingas nuovokumas, žvitrumas ir stiprus prieraišumo jausmas, poreikis bendrauti. Šį šunį lengva dresuoti.
Baikštumas, baimingumas ar nepasitikėjimas savo jėgomis, agresija yra svetimi šiai veislei. Paprastai kurtsharas yra labai draugiškas su vaikais, tačiau jauni šios veislės šunys būna padūkę. Kurtsharams patinka bendravimas su žmonėmis ir jie įvertins šeimą, kuri mėgsta aktyvų gyvenimo būdą.
Kurtsharas yra ir labai sargus, taip pat gerai sutaria su kitais šunimis. Stiprus medžiotojo instinktas yra teigiamas veislės požymis, tačiau kurtsharas nėra pats geriausias smulkių gyvūnėlių (pvz., kačių ar triušių) atžvilgiu.
Kalbant apie kasdienį šeimos gyvenimą, kurtsharai yra rekomenduojami šeimos nariai. Jie nepaprastai ištikimi, draugiški ir linksmi, geri mažų vaikų saugotojai.
Kurtsharui reikia daugybės įvairių užsiėmimų. Šiai veislei būdingas savitas charakteris, stiprus savarankiškumo jausmas.
Per mažas šuns užimtumas, dresavimas gali nulemti tai, kad kurtsharas taps hiperaktyvus ar pasireikš destruktyvios tendencijos. Dėl pastarosios priežasties ši veislė nėra rekomenduojama neaktyvioms šeimoms, kadangi šuo, negaunantis pakankamai laisvės savo aktyvumui išreikšti, gali nuspręsti tuo pasirūpinti pats. Tokie šunys gali pabėgti net ir iš aukšto aptvaro. Reguliarus medžiojimas, bėgimas, vadeliojimas, bėgimas šalia dviračio ar kita aktyvi veikla gali pašalinti šį norą pabėgti.
Įgimtas instinktas medžioti gali pasireikšti parnešant namo kokius nors negyvus trofėjus (kates, žiurkes, balandžius ir kt.). Medžiojant su kurtsharu tikroje medžioklėje, šuo turi skirti, koks grobis leidžiamas, o koks ne.
Kaip ir dratharai, šie šunys taip pat gali atlikti visas paukštšunio ir medžioklinio šuns funkcijas. Kurtsharai turi nepaprastai jautrią uoslę, yra geri plaukikai ir bėgikai. Tai nepakeičiamas medžioklinis šuo, vertinamas daugelio medžiotojų daugumoje šalių.
Kurtsharas yra sumanus, iniciatyvus ir lengvai treniruojamas, ir tai leidžia jam savarankiškai įgyvendinti užduotis, net šeimininkui nesant šalia. Šis iniciatyvumas gali nulemti, kad mažiau dresuotas šuo gali pasinaudoti juo savarankiškai. Šuo turi žinoti, kas yra viršesnis, ir kad šeimininkas, o ne jis vadovauja medžioklei.
Medžioklės sezono metu gali būti pastebimas instinktyvus elgesys, kai šuo, norėdamas paslėpti savo kvapą, trinasi į maitą, dvėselieną.
Sveikata
Dauguma kurtsharų yra stiprūs, sveiki šunys, bet kartais gali turėti paveldimų ligų, kaip ir bet kuris grynaveislis šuo. Epilepsija buvo problema kai kuriose genetinėse linijose, taip pat kai kurie šunys gali kentėti nuo klubo sąnario displazijos, genetinių akių ligų, odos sutrikimų ir piktybinių burnos ar odos navikų.
Patelės kai kuriose genetinėse linijose yra linkusios sirgti krūties vėžiu.
Kaip ir bet kuriam medžiokliniam šuniui, šiam medžiojant ir griebiant laukinį grobį gali kilti pavojus susirgti dantenų ligomis, kurias sukelia bakterijos.
Priežiūra
Trumpas kurtsharo kailis nereikalauja ypatingos priežiūros – užtenka retkarčiais perbraukti gumine pirštine pašalinant negyvus plaukus. Šis šuo turėtų būti maudomas tik tada, kai to labai reikia.
Kaip ir visiems šunims su nulėpusiomis ausimis, pastarajam kartas nuo karto jas būtina apžiūrėti ir išvalyti.
Kurtsharas gyvena ilgiau nei įprasta tokio dydžio šunims – 12-14 metų, o kai kurių individų gyvenimo periodas siekia 16-18 metų.
Kadangi kurtsharas yra aktyvus šuo, tai ir maistas turi būti atitinkamas, nors esant mažam aktyvumui ir per daug šeriant šunį, šis gali pasidaryti apatiškas. Sveiko svorio šuns po oda jaučiami du paskutiniai šonkauliai, o liemuo turi būti liaunas.
Dėl trumpo kailio perkaitimo problema nėra ypatingai opi, tačiau esant dideliam fiziniam aktyvumui reikalingas pakankamas geriamų skysčių kiekis, užkertantis kelią dehidratacijai. Pirmi dehidratacijos požymiai – tirštos seilės ir aštraus atstumiančio kvapo šlapimas.
Ivan Lendl
Lendlis per savo karjerą laimėjo aštuonis Didžiojo Kirčio turnyrus. Jis dalyvavo 19 Didžiojo Kirčio turnyrų finalų. Ivanas taip pat 11 metų iš eilės pateko bent į vieną Didžiojo Kirčio turnyro finalą. Lendlis buvo pirmoji pasaulio raketė iš viso 270 savaičių.
Tverų apylinkė
Tverų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Tverų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Rietavo rajonui. 1954 m. prijungta dalis Tauravo apylinkės ir dalis Lopaičių apylinkės, 1963 m. – visa Tauravo apylinkė, 1969 m. – dalis Labardžių apylinkės.
Lietuvos administracinė teisė
Lietuvos administracinė teisė - Lietuvos viešosios teisės šaka, nacionalinė administracinė teisė.
Teisės šaltiniai
Lietuvoje pamatinis administracinės teisės norminis aktas – LR viešojo administravimo įstatymas.
Administracinių nusižengimų srityje veikia Lietuvos Respublikos administracinių nusižengimų kodeksas. Anksčiau - Lietuvos TSR ATPK.
Proceso teisė
Lietuvoje veikia specializuoti 2 pakopų administraciniai teismai (apygardų teismai bei LVAT). Jų veiklą reguliuoja LR administracinių bylų teisenos įstatymas (iki kol bus priimtas bei įsigalios LR administracinio proceso kodeksas).
Ržypas
Ržypo kalnas – 459 m aukščio vienišas kalnas Čekijoje, iškilęs vidury Bohemijos lygumos, kurioje, anot legendos, buvo apsigyvenę pirmieji čekai. Čekijos nacionalinis simbolis. Kalnas stūkso už 25 km į pietryčius nuo Litomericų miesto.
Gamta
Ržypo kalnas yra buvęs vulkanas, kurį sudaro bazaltai, silikatai, magminės uolienos. Tarp kitų mineralų čia aptinkamas ir magnetitas – dėl šios priežasties ant kalno pastebima magnetinė anomalija. Iki 1897 m. kalnas buvo visiškai „plikas“, tik po to jį apsodino medžiais. Šiuo metu čia veši ąžuolų ir skroblų giraitės, pasitaiko uosių, pušų ir liepų. Pačioje viršukalnėje, kur laisviau nuo medžių, aptinkama retų termofilinių augalų.
Istorija
thumb|left|240px|Vaizdas nuo kalno Gerai matomas iš didelio atstumo, Ržypas visada traukdavo dėmesį, todėl buvo svarbiu vietos orientyru nuo seniausių laikų. Kalno vardas, manoma, yra germaniškos kilmės: rīp – pakilimas, kalva.
Čekų kronikos rašytojas Kosmas yra užrašęs legendą XII a. pradžioje, kaip Ržypas tapo vieta, kur apsistojo pirmieji slavai, vedami Protėvio Čeko. Kraštas buvo pavadintas vedlio vardu. XVI a. legendą atgaivino metraštininkas Vaclavas Hajekas iš Libočanų, kuris teigė, jog Protėvį palaidojo gretimame Ctiněves kaime. Vėliau tą patį rašė po 1894 m. ir Aloyzas Jirasekas savo „Senosiose Bohemijos legendose“.
Statiniai
thumb|right|240px|Šv. Jurgio rotonda Ant kalno 1126 m. Bohemijos kunigaikštis Sobieslavas I pastatė romanikos stiliaus Šv. Jurgio rotondą pažymėti savo pergalei prieš Šventosios Romos imperatorių Lotarį III. Ržypą pamėgo piligrimai, taip pat jo viršukalnėje dažnai rengiamos nacionalinės šventės, masiniai sambūriai. Garsus mitingas ant šio kalno įvyko 1868 m. gegužės 10 d., kai čia buvo iškirstas kertinis akmuo naujojo Nacionalinio teatro Prahoje pamatams. Dabartinę išvaizdą rotonda įgijo po 1870 m. rekonstrukcijos.
Keliautojus ant kalno aptarnauja tas pats turistų namelis, tebestovintis nuo 1907 m. Ant jo sienos prikaltos lentos įrašyta: „Kas Meka yra musulmonams, tas Ržypas yra čekams“. Rotondos viduje yra šiuolaikinė akmens skulptūra, sukurta garsaus čekų skulptoriaus Stanislavo Hanziko (1979) m., simbolizuojanti tautos istorijos pradžią ant šio kalno.
Laterano susitarimas
thumb|Vatikano teritorija, nustatyta pagal Laterano susitarimą Laterano susitarimas – 1929 m. vasario 11 d. Laterano rūmuose pasirašytas tarp Italijos ir Šventojo Sosto susitarimas. Susitarimą sudarė trys dokumentai: politinė sutartis, kuria buvo pripažįstamas Šventojo Sosto suverenitetas Vatikano mieste, konkordatas, reguliuojantis Katalikų bažnyčios padėtį Italijoje ir finansinis susitarimas dėl kompensacijos Šventajam Sostui už prarastas teritorijas bei nuosavybę.
Istorija
Susitarimas užbaigė Italijos ir Šv. Sosto konfliktą dėl Romos, prasidėjusį 1870 m., kai susivienijus Italijai, prie jos buvo prijungta Popiežiaus valstybė. 1871 m. Italijos vyriausybė garantavo popiežiui Pijui IX, taip pat jo įpėdiniams teisę naudotis Vatikanu ir Laterano rūmais bei kasmetinę piniginę kompensaciją. Tačiau Katalikų bažnyčia, siekdama būti nepriklausoma, siūlomų kompensacijų nepripažino, o popiežiai skelbėsi esantys Vatikano belaisviais. 1926 m. dėl Vatikano statuso prasidėjo Italijos ir popiežiaus derybos, trukusios trejus metus. Laterano susitarimą pasirašė Italijos ministras pirmininkas B. Musolinis ir Vatikano valstybės sekretorius, kardinolas P. Gasparri.
Susitarimo nuostatai
Pagal Laterano susitarimą, popiežius įsipareigojo būti neutralus tarptautiniuose santykiuose, nedalyvauti Italijos vidaus politiniame gyvenime. Roma pripažinta pasaulio katalikų centru, o katalikybė – Italijos valstybės remiama religija. Laterano susitarimas 1947 m. buvo inkorporuotas į Italijos konstituciją. 1984 m. pasirašytas naujas susitarimas, kuriuo katalikybė nebelaikoma Italijos valstybės remiama religija, tačiau 0,8 % pajamų mokesčio dalis pasirinktinai gali būti pervesta bet kuriai Italijos pripažįstamai religinei bendruomenei arba socialinėms reikmėms. Pagal 1984 m. susitarimą, panaikintas privalomas religijos mokymas valstybinėse mokyklose.
Kauno pagrindinė mokykla Anima
thumb|250px|Mokyklos kiemas
Kauno pagrindinė mokykla „Anima“ – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kaune, Žeimenos g. 58, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Buvęs įstaigos kodas 191815898. Steigėjas Kauno miesto savivaldybės taryba.
Istorija
Įkurta 1992 m. vasario 1 d. kaip estetinio lavinimo mokykla „Anima“, mokytojos Laimos Jackevičienės iniciatyva. Mokykla išaugo iš pradinės ir išleido tik dvi dešimtokų laidas. Buvo dėstoma sustiprinta anglų kalba, vyko dramos, choreografijos pamokos. Mokykla dalyvavo projekte „Pažink ir saugok“ – tai netradicinės pamokos gamtoje, kai savaitei laiko visa mokykla persikelia į vieną iš Lietuvos nacionalinių parkų.
2005 m. liepos 14 d. miesto savivaldybės taryba priėmė sprendimą reorganizuoti mokyklą – prijungti prie Eigulių vidurinės mokyklos. Profesinė sąjunga „Sandrauga“ ir pagrindinės mokyklos „Anima“ mokinių tėvai tais pačiais metais apskundė šį tarybos sprendimą. Teisminiai ginčai vyko kelerius metus. 2005–2006 m. m. mokykloje mokėsi 362 mokiniai, 2006–2007 m. m. – 295 mokiniai, 2007 m. rugsėjo 1 d. liko 217 mokinių. 2008 m. mokykla formaliai prijungta prie Eigulių vidurinės mokyklos.
S
Lietuvių kalboje vartojamas kitas „S“ raidės pagrindo rašmuo su diakritiniu ženklu paukščiuku – Š|Š ir š (pavadinimas eš).
Kauno pagrindinė mokykla Anima
Istorija
2011 m. kovo mėn. mokyklos patalpose atidarytas neformalaus užimtumo centras visai šeimai, kiek vėliau – ir privatus įmonės „Uniqum“ vaikų darželis „Vaikystės kiemas“.
Salomon Kalou
Salomonas Armandas Magloiras Kalu (g. 1985 m. rugpjūčio 5 d.) – futbolininkas, Dramblio Kaulo Kranto rinktinės puolėjas.
Karjera
2012 m. liepos 7 d. pasirašė ketverių metų sutartį su Prancūzijos Lille OSC klubu.
Rinktinės
Buvo kviečiamas atstovauti Nyderlandų rinktinei, tačiau nepraėjo natūralizacijos ir pasirinko atstovauti gimtinei.
rungtyniavo nuo 2007 m. Su rinktine dalyvavo 2008 m. Afrikos Tautų taurėje, kur įmušė pergalingą įvartį į Nigerijos vartus. Taip pat žaidė ir 2010 m. Afrikos Tautų taurėje.
Ludwig Andreas Feuerbach
thumb|right|Ludwig Andreas Feuerbach Liudvigas Andrėjas Fojerbachas (1804 m. liepos 28 d. Vokietijoje, Bavarijoje – 1872 m. rugsėjo 13 d. Niurnberge) – vokiečių filosofas.
Jo giminėje buvo daug talentingų advokatų, akademikų ir dvasininkų. Jaunystėje Fojerbachas buvo labai religingas, Heidelbergo universitete studijavo teologiją. 1824 m. persikėlė į Berlyną, kur klausėsi Hėgelio paskaitų. Tada jis ir paliko teologijos studijas, kad galėtų savo gyvenimą skirti filosofijai. 1830 m. Fojerbachas anonimiškai išleido veikalą "Mintys apie mirtį ir nemirtingumą", kuriame neigė nemirtingos sielos egzistavimą, ir pradėjo mokslininko karjerą. 1837 m. vedė Bertą Lou. Žmona turėjo paveldėjusi tėvui priklausiusio porceliano fabriko akcijų. Dvidešimt trejus metus jie išgyveno jos pilyje Brukberge, versdamiesi iš fabriko teikiamo pelno ir Fojerbacho raštų.
"Krikščionybės esmė", pasirodžiusi 1841 m., susilaukė didžiausio pasisekimo. Tačiau po 1848 m. revoliucijos pralaimėjimo Fojerbacho reputacija sumenko, sumažėjo ir pajamos. Porceliano fabrikas žlugo. Fojerbachas teberašė, tačiau ankstesnio populiarumo jau nebesulaukė. 1870 m. jį ištiko paralyžius, o 1872 m. Fojerbachas mirė. Jis palaidotas Niurnberge. Į laidotuves pagerbti garsaus mąstytojo susirinko daugiau kaip 20 000 žmonių.
Gražioji Antonija
Gražuolė Antonija – 1972 m. Italijoje sukurta erotinė komedija.
Turinys
Viduramžiai. Gražuolės Antonijos tėvas, neapsikentęs apie ją besisukančių vyrų dėmesio ir norėdamas apsaugoti jos reputaciją, nusprendžia atiduoti dukterį į vienuolyną. Vis dėlto ją įsimylėjęs Folko, persirengęs vienuole, sugeba rasti kelią pas savo mylimąją, kad šią susigrąžintų.
Senatvinė psichozė
Senatvinė psichozė – psichikos liga, kuri atsiranda dėl galvos smegenų atrofijos. Ja daugiausiai serga 70–80 m. žmonės.
Dažniau pasitaiko senatvinė silpnaprotystė. Sergant šia liga nyksta visos psichikos funkcijos, ligonis tampa šiurkštus, šykštus, užsispyręs, priekabus, nesugeba teisingai įvertinti savęs ir aplinkos. Vėliau sutrinka miegas, atmintis. Gali pasitaikyti apvaginimo ir kitų kliedėjimo idėjų, haliucinacijų. Paprastai sergama 3–5 m. Rečiau pasitaiko funkcinė vėlyvojo amžiaus psichozė, kurios kilmė neaiški. Būna fantastinių kliedėjimo idėjų bei haliucinacijų (vadinamoji vėlyvoji panafrenija), depresija su nerimo jausmu (vadinamoji vėlyvoji melancholija).
Konlaros slėnis
thumb|250px|Konlaros slėnis Konlaros slėnis  – slėnis, esantis Argentinoje, San Luiso provincijos šiaurės rytuose, tarp Komečingonų kalnagūbrio rytuose ir San Luiso kalnagūbrio vakaruose. Prateka Konlaros upė. Svarbiausi miestai: Santa Rosa de Konlara, Konkaranas. Plėtojamas turizmas.
Senovėje buvo vienas iš komečingonų kultūros centrų.
Nigerijos ryšiai
Nigerijos ryšiai ir komunikacijos:
Nigerijos telefono kodas – 234
Šarūnas Vasiliauskas
Šarūnas Vasiliauskas:
Čipoletis
Čipoletis – miestas Argentinoje, Rio Negro provincijos šiaurės vakaruose, prie Neukeno ir Limajo upių santakos, priešais Neukeną. 75,1 tūkst. gyventojų.
Pirmąją gyvenvietę įkūrė 1881 m. gretimo Cheneral Rokos miesto įkūrėjas Lorenzo Vintter. Miestas įkurtas 1903 m. Pradžioje miestas turėjo Confluencia („santaka“) pavadinimą, bet vėliau pavadintas regiono irigacijos sistemos pradininko César Cipolletti garbei.
Čipoletis įsikūręs Aukštutiniame Negro slėnyje, kuriame vystoma sodininkystė (auginami obuoliai, kriaušės). Vaisių sulčių, sidro gamyba.
Vydūno viršūnė
Vydūno viršūnė – viršukalnė Pamyre, Tadžikijoje. Aukštis 4670 m. Viršūnė stūkso Šachdaros kalnagūbrio pietinėje atšakoje, Piandžo upės slėnio šlaite, 6 km nuo Afganistano ir 60 km nuo Pakistano. Viršūnė yra Tadžikijos Respublikos Kalnų Badakšano autonominėje srityje, Iškašimo rajone. Nuo jos atsiveria įspūdingi vaizdai į Hindukušą.
Pirmas įkopimas
Pirmą kartą įkopta ekspedicijos „Pamyras 2018“ metu. Ekspedicija skirta Lietuvos valstybės atkūrimo šimtmečiui ir Vydūno metams pažymėti. 25 dalyviai, vadovaujami vienos iš grupių vadovo Vytauto Gaučio rugpjūčio 22 d. įkopė į bevardę 4670 metrų aukščio viršūnę ir pavadino ją Vydūno vardu. Ekspedicijos vadovas Algimantas Jucevičius. thumb|25 dalyviai įkopė į Vydūno viršūnę pirmo kopimo metu Ekspedicijos dalyviai įkopę į viršūnę (abėcėlės tvarka):
Los Anchelesas
Los Anchelesas  – miestas vidurio–pietų Čilėje, Bio Bijaus regione, tarp Lachos ir Bio Bijaus upių; Bio Bijaus provincijos sostinė. Geležinkelio stotis, plentai į Temuką, Talką, Anhuką. Maisto pramonė. Miesto apylinkėse yra vaizdingas Lachos krioklys, rytuose yra Lachos lagūnos nacionalinis parkas.
Istorija
1739 m. gyvenvietę pavadinimu Nuestra Señora de Los Ángeles įkūrė José Manso de Velasco. Pradžioje tai buvo ispanų tvirtovė Arauko kare. 1748 m. gavo miestelio statusą. Ilgą laiką tai buvo svarbus ispanų postas užkariaujant mapučių žemes.
Bitumas
thumb|Kvinslendo universiteto eksperimentas, demonstruojantis bitumo klampumą
Bitumas ( 'kalnų derva') – amorfinė degi medžiaga, įvairių organinių junginių (sočiųjų aromatinių angliavandenių ir naftenų) mišinys. Bitume yra asfaltenų, asfaltogeninių rūgščių, minkštėja ~40 °C temperatūroje.
Bitumai skirstomas į natūralius ir dirbtinius: