cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Felipe Ribeiro
Biografija
Vėliau prisijungė prie Gimarainso „V. Guimarães” ekipos trenerių štabo. šis klubas dalyvavo elito diviziono kovose, o Felipe buvo vyr. trenerio asistentu.
Vėliau F. Ribeiro perėjo į Pasos De Fereiros „Paços de Ferreira”. (Asistentu dirbo.)
Į Jonavą atvyko 2018 m. sausio 11 d. Prieš sezoną FK Jonava skelbė ambicingus tikslus, užsiminta, kad kovos dėl medalių, buvo sukviesti žinomi žaidėjai. Tačiau 2018-ųjų A lygos sezonas buvo nesėkmingas. Galiausiai, 2018 m. gegužės 15 d. pasiekė žinia, kad komandą palieka vyr. treneris. Tuo metu FK Jonava turnyro lentelėje buvo paskutinėje vietoje.
2019 m. pradžioje pradėjo dirbti Merelinense FC. Vasarą paliko klubą.
Raimundas Dagys
Raimundas Dagys (1930 m. sausio 2 d. Kaune – 1996 m. vasario 26 d. Vilniuje) – Lietuvos fizikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Biografija
1932 m. šeima persikėlė iš Kauno į Kurklius (Ukmergės apskritis), 1938 m. į Panemunėlį (Rokiškio apskritis), 1943 m. grįžo į Kurklius.
1936–1938 m. mokėsi Kurklių pradžios mokykloje, 1938–1942 m. Panemunėlio progimnazijoje, 1942–1943 m. Rokiškio gimnazijoje. 1945 m. Anykščių gimnazijoje baigė 4 klases. 1945–1949 m. mokėsi Kauno politechnikume, įgijo silpnų srovių techniko specialybę. 1949–1950 m. dirbo techniku Vilniaus 555-osios įmonės ypatingų konstrukcijų biure.
1950–1954 m. Vilniaus pedagoginiame institute (VPI) studijavo matematiką, vėliau fiziką, įgijo fizikos mokytojo išsilavinimą. Studijuodamas aktyviai sportavo, 1953 m. tapo Lietuvos slidinėjimo čempionu. 1954–1958 m. VPI Teorinės fizikos katedros asistentas. 1961 m. apgynė kandidatinę disertaciją. 1961–1996 m. VPI dėstytojas, nuo 1964 m. docentas, nuo 1985 m. profesorius. Nuo 1966 m. dirbo ir Puslaidininkių fizikos institute, 1974–1989 m. direktoriaus pavaduotojas mokslo reikalams ir Kietojo kūno elektroninės struktūros laboratorijos vadovas, 1989–1992 m. laboratorijos vadovas, 1992–1996 m. instituto vyriausiasis mokslo darbuotojas. 1977 m. fizikos ir matematikos mokslų daktaras. 1987–1996 m. Lietuvos mokslų akademijos narys korespondentas. Skaitė paskaitas Vokietijos, Šveicarijos, Italijos, Austrijos, Švedijos mokslo centruose.
Bizon
Bizon, PP-19 Bizon (, ПП-19) – rusiškas pistoletas-kulkosvaidis, sukurtas automato AK-74 pagrindu.
Konstrukcija
Vamzdis turi kompaktišką liepsnos slopintuvą su dviem plačiomis stačiakampėmis išpjovomis.
PP-19 naudoja cilindrinę povamzdinę dėtuvę, į kurią telpa 64 9 mm šoviniai arba 45 7,62 mm šoviniai. 9x18 mm šovinių pripildyta dėtuvė sveria 1,04 kg. Po vamzdžiu įtaisyta dėtuvė kartu veikia kaip atrama rankai. Ginklas su tokia dėtuve labiau kompaktiškas, jį lengviau paslėpti.
7,62 mm šovinius naudojantys „Bizon“ gali naudoti ir 35 šovinių talpos ragelius (manoma, kad tai PPŠ-41 ir PPS-43 dėtuvės).
Panaudojimas
Poligoniniai bandymai parodė, kad PP-19 yra patikimas ir tinka naudoti labai nepalankiose sąlygose.
Bizon skirtas naudoti anti-teroristinėse ir policinėse operacijose, artimose kautynėse.
Kurmiškiai (Vilkaviškis)
Kurmiškiai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Šikšnių, prie kelio, šalia Vilkupių.
Balearų salos
Balearai  – salynas Viduržemio jūros vakaruose, netoli Iberijos pusiasalio, priklausantis Ispanijai. Didžiausia sala – Maljorka.
Zigmas Gaidamavičius
Zigmas Gaidamavičius (1920 m. liepos 13 d. Bajorų k., Ukmergės raj. – 1989 m. kovo 23 d. Vilniuje) – choro dirigentas.
Balearų salos
Salyną sudaro 3 salų grupės, kurias skiria 40–80 km sąsiauriai. Didžiausios salos yra Maljorka, Menorka, Kabrera, Ibisa ir Formentera. Salos kalnuotos, aukščiausios viršūnės siekia virš 1 500 m.
Salos turi autonominio regiono ir provincijos statusą. Sostinė – Palma. Oficialios kalbos salose yra ispanų ir katalonų.
Zigmas Gaidamavičius
Biografija
Aktyvesnę chorvedžio veiklą pradėjo nuo 1960 m. Vilniuje. 1960–1963 m. – Vilniaus geležinkelininkų kultūros rūmų meno vadovas, suorganizavo moterų chorą ir vokalistų būrelį, 1964–1967 m. – Vilniaus statybininkų kultūros rūmų meno vadovas, suorganizavo mišrųjį chorą ir parengė 1965 m. respublikinei dainų šventei.
Kyšininkavimas
Kyšininkavimas  – tam tikros naudos siūlymas, žadėjimas, davimas, priėmimas ar reikalavimas, skatinantis atlikti nelegalų, neetišką ar pasitikėjimą griaunantį veiksmą. Sociologas E.Sutherland‘as kyšininkavimą priskiria „baltųjų apykaklių“ nusikaltimų kategorijai, kuriuos vykdo verslo ar viešojo sektoriaus atstovai. Pasak E. Sutherland, „baltųjų apykaklių“ nusikaltimai mažiau žinomi nei kitų socialinių grupių, nes jiems iškeliama mažiau baudžiamųjų bylų. Tam įtakos turi „baltųjų apykaklių“ statusas valstybėje bei su juo susijusi galia.
Balearų salos
Klimatas Viduržemio jūros, švelnus, vasaros sausos. Iki 600 m aukščio kalnų pašlaitėse auga pinijos, palmės neūžaugos, nuolat žaliuoja ąžuolai ir krūmokšniai.
Zigmas Gaidamavičius
Biografija
Nuo 1964 m. – Vilniaus kailių pramonės gamybinio susivienijimo mišriojo choro vadovas – kolektyvą parengė 1965, 1970 ir 1975 m. respublikinėms dainų šventėms.
Balearų salos
Miestai
Didžiausi provincijos miestai (2015 m.):
Zigmas Gaidamavičius
Biografija
1968–1980 m. – Lietuvos vidaus reikalų ministerijos vyrų choro „Sakalas“ (1971 m.) meno vadovas ir dirigentas. Chorą parengė 1970, 1975 ir 1980 m. respublikinėms dainų šventėms, 1973 ir 1978 m. respublikiniams moterų ir vyrų chorų sąskrydžiams Šiauliuose. „Sakalas“ įvairiuose konkursuose pelnė pirmųjų ir kitų prizinių vietų, daug koncertavo Lietuvos miestuose ir miesteliuose, ne kartą dainavo Maskvoje, Minske ir Rygoje, o 1975 m. – Bulgarijoje. Choro repertuare buvo daug sudėtingų klasikinių ir šiuolaikinių kūrinių, kuriuos „Sakalo“ vyrai (60–70 dalyvių) visuomet interpretuodavo su dideliu patosu.
Kyšininkavimas
Jungtinių Tautų konvencijoje prieš korupciją kyšininkavimas skirstomas į aktyvų ir pasyvų. Aktyvus kyšininkavimas reiškia, kad asmuo tiesiogiai ar netiesiogiai žada, siūlo ar duoda bet kokį nepagrįstą atlygį valstybės pareigūnui. Pasyvus kyšininkavimas reiškia tokio kyšio ėmimą arba prašymą. Teisiškai sureguliuotos ir kitos kyšininkavimo formos – užsienio valstybės pareigūnų kyšininkavimas bei komercinių organizacijų kyšininkavimas. thumb|450px| 2010 metų „Transparency International“ paskelbto Korupcijos suvokimo indekso rezultatai
Zigmas Gaidamavičius
Biografija
Z. Gaidamavičius dirigavo 1973 ir 1978 m. respublikiniuose vyrų ir moterų chorų sąskrydžiuose Šiauliuose, 1987 m. meno mėgėjų festivalyje Trakuose ir rajoninėse dainų šventėse bei festivaliuose. 1985 m. Minsko aukštosios milicijos mokyklos Vilniaus fakultete suorganizavo 40 dalyvių vyrų chorą ir keletą metų jam sėkmingai vadovavo. Harmonizavo keletą lietuvių liaudies dainų. 1987 m. apdovanotas Kultūros žymūno ženklu.
Kyšininkavimas
Kyšis
Tai neteisėtai gautas arba siekiamas gauti nepagrįstas atlygis, neteisėta turtinė nauda, pavyzdžiui, nemokamas automobilio ar namo remontas, neprocentinių paskolų suteikimas, mokesčių sumažinimas ir kt. LR Baudžiamajame kodekse kyšis yra apibrėžiamas kaip bet kokios turtinės ar kitokios asmeninės naudos sau ar kitam asmeniui (materialios ar nematerialios, turinčios ekonominę vertę rinkoje ar tokios vertės neturinčios) forma išreikštas neteisėtas ar nepagrįstas atlygis už pageidaujamą valstybės tarnautojo ar jam prilyginto asmens teisėtą ar neteisėtą veikimą arba neveikimą vykdant įgaliojimus.
Kyšis gali turėti materialias ir nematerialias formas : daiktai (taip pat ir pinigai), paslaugos, turtinės teisės, turtinių prievolių panaikinimas, sutaupymas nemokant ar mažiau mokant už paslaugą, pranašumo konkurencinėje kovoje įgijimas, supažindinimas su komercine paslaptimi, pelną žadančių ryšių užmezgimas ir pan.
Kyšininkavimas Lietuvoje
Remiantis STT užsakytu ir „Vilmorus“ atliktu 2011 m. sociologiniu tyrimu „Lietuvos korupcijos žemėlapis“, Lietuvos gyventojai kyšininkavimą kaip ir ankstesniais metais laiko labiausiai paplitusia korupcijos forma Lietuvoje. Tuo metu verslo atstovų ir valstybės tarnautojų nuomone, už kyšininkavimą labiau paplitęs nepotizmas ir protegavimas. Apie 70 proc. visų apklaustųjų mano, kad kyšiai padeda išspręsti problemas. Kyšiais spręsti problemas linkę 57 proc. apklaustų Lietuvos gyventojų, rečiau – verslininkai (40 proc.), dar rečiau – valstybės tarnautojai (35 proc.). 2011 metais kyšį davė apie 20 proc. Lietuvos gyventojų, per pastaruosius 5 metus iki 2011-ųjų – apie 40 proc. Nežymiai, bet nuosekliai mažėja kyšį davusių Lietuvos gyventojų skaičius. Dauguma kyšio per pastaruosius 5 metus nedavusių respondentų teigė nepakliuvę į situacijas, kuomet iš jų būtų reikalavę kyšio, taip pat neturėję tam pinigų. Rezultatai rodo, kad dažniausiai kyšiai duodami Sveikatos apsauga|sveikatos apsaugos]] bei policijos įstaigose. Didžiausias kyšio prievartavimas juntamas iš Kelių policijos pareigūnų, Respublikinių gydymo įstaigų darbuotojų, mažiausiai – iš Mokesčių inspekcijos, Gyventojų registro tarnybos, Registrų centro darbuotojų.
Kyšininkavimas pasaulyje
Pasaulinė nevyriausybinė organizacija „Transparency International“ atlieka Pasaulio korupcijos barometro sociologinį tyrimą. Remiantis 2010 metais atlikto tyrimo duomenimis, per pastaruosius metus kyšį įvairias paslaugas teikiančioms įstaigoms davė daugiau kaip 50 proc. apklaustųjų, gyvenančių Afganistane, Kambodžoje, Kamrūne, Indijoje, Irake, Liberijoje, Nigerijoje, Palestinoje, Senegale, Siera Leonėje ir Ugandoje. Mažiausiai (mažiau nei 6 proc. apklaustųjų) – Australijos, Brazilijos, Kanados, Kroatijos, Danijos, Suomijos, Gruzijos, Vokietijos, Honkongo, Islandijos, Airijos, Izraelio, P. Korėjos, Nyderlandų, Naujosios Zelandijos, Norvegijos, Portugalijos, Slovėnijos, Ispanijos, Šveicarijos, Jungtinės Karalystės, JAV gyventojai. Pastebima, kad jaunesni yra labiau linkę duoti kyšius nei vyresni (žr.lentelę). Dažniausiai kyšiai mokami policijos (29 proc.) įstaigų, Registrų centrų (20 proc.) atstovams, mažiausiai – žemėtvarkos ir švietimo sistemose (6 proc.) bei mokesčių inspekcijose dirbantiems valstybės tarnautojams. Pastebima, kad kyšius labiau linkę mokėti mažesnes pajamas gaunantys respondentai. Lyginant 2006 ir 2010 metų duomenis teigiamų pokyčių nėra – daugumoje tiriamų sričių (policijoje, švietimo, sveikatos sistemose ir pan.) kyšininkavimas ne sumažėjo, o išaugo. Respondentai dažniausiai nurodo, kad kyšininkauja norėdami išvengti problemų su vadovais (44 proc.) ir paspartinti procesus (22 proc.).
Kyšininkavimo teisinis reguliavimas
LR Baudžiamajame kodekse trys nusikalstamos veikos priskiriamos kyšininkavimui plačiąja prasme. Tai- papirkimas (kyšio siūlymas ir/ar davimas), kyšininkavimas (kyšio reikalavimas ir/ar ėmimas) ir prekyba poveikiu (kyšio siūlymas/davimas per tarpininką). Baudžiamoji politika kyšininkavimo atžvilgiu po Nepriklausomybės atkūrimo kito: veikos suskirstytos į nusikaltimus (už kuriuos gali būti paskirta laisvės atėmimo bausmė) ir baudžiamuosius nusižengimus (laisvės atėmimo bausmė neskiriama), plėstas bausmių sąrašas, jos griežtintos. Kyšininkavimo reguliavimui svarbūs tarptautiniai teisės aktai, kuriuos yra pasirašiusi Lietuva. 1999 m. sausio 27 d. Lietuva ratifikavo Europos konvenciją dėl korupcijos ir prisiėmė įsipareigojimus kriminalizuoti konvencijoje numatytas veikas. 1999 m. Lietuva tapo pasaulinės organizacijos GRECO (Europos Tarybos valstybių prieš korupciją grupė) narė ir ratifikavo GRECO veiklą reglamentuojančius teisės aktus – Civilinės teisės konvenciją dėl korupcijos ir Baudžiamosios teisės konvenciją dėl korupcijos. GRECO siekia gerinti šalių kovos su korupcija galimybes, prižiūri, kaip šalys narės laikosi įsipareigojimų šioje srityje, nustato kovos su korupcija šalyje trūkumus ir atsižvelgiant į juos pateikia rekomendacijas.
Kyšininkavimo užsienyje indeksas
KUI – tai nuo 1999 metų skaičiuojamas indeksas, rodantis, kuriose šalyse veikiančios įmonės labiausiai linkusios kyšininkauti užsienyje. Tyrimo metu klausiama verslininkų apie jų patirtį dirbant su užsienio įmonėmis, kurios pirmauja pagal savo išorinės prekybos ir investicijų apimtis. Paprastai atliekama apie 3000 tokių interviu. Indekso skalė svyruoja nuo 0 iki 10, kur 0 reiškia, kad tam tikrose valstybėse veikiančios įmonės užsienyje kyšininkauja visada, 10 – niekada. Pagal gautus rezultatus sudaromi šalių ir verslo sektorių reitingai.
Kyšininkavimo užsienyje prevencija
Prie kyšininkavimo užsienyje prevencijos gali prisidėti ir verslas, ir valstybė. Valstybėje įstatymais galima kurti verslo aplinką, reglamentuoti užsienio įmonių kyšininkavimą, pavyzdžiui, patraukti baudžiamojon atsakomybėn užsienio verslininkus, kurie kyšininkauja Lietuvoje. Deklaruodamas ir laikydamasis verslo etikos, verslas taip pat prisidėtų prie kyšininkavimo užsienyje prevencijos. Remiantis pasaulinės audito bendrovės „Ernst & Young“ Europoje atlikta apklausa, gera įmonės reputacija, kuri siejama su neįsitraukimu į korupcines veikas, skatina pardavimus.
Per pastarąjį dešimtmetį į tarptautines konvencijas vis dažniau yra įtraukiamos kyšininkavimo prevencijos nuostatos. Pavyzdžiui, Tarptautinė ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacija (OECD) priėmė Kyšininkavimo prevencijos konvenciją, kuria reikalauja, kad visos jos narės bei kitos konvenciją ratifikavusios šalys užsienio verslo atstovų kyšininkavimą savo teisinėje bazėje įtvirtintų kaip nusikalstamą veiką. Kitas pavyzdys – Europos Komisijos priimta Korupcijos baudžiamosios teisės konvencija. Joje apibrėžiamos kompleksinės kyšininkavimo prevencijos nuostatos, įtraukiamas ne tik kyšininkavimas tarp verslo ir viešojo sektoriaus, tačiau ir kyšininkavimą tarp verslo ir verslo.
Rundalės savivaldybė
Rundalės savivaldybė  – buvęs administracinis vienetas pietų Latvijoje, Žiemgaloje. Administracinis centras – Pilsrundalė. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Bauskės rajono dalies. Buvo suskirstyta į 3 valsčius: Rundalės, Švitenės ir Viesturų. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Bauskės savivaldybės.
Žymiausias savivaldybės paminklas – Rundalės pilis.
1271 m.
1271 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Rugsėjis
Pakvačas
Pakvačas  – miestas Ugandos Šiauriniame regione.
Vieta
Pakvačas yra Nebio rajone, kuris yra Vakarų Nilo subregione Šiaurinėje Ugandoje. Šis miestas yra maždaug 110 km keliu į pietryčius nuo Arua, didžiausio Vakarų Nilo subregiono miesto bei maždaug 115 km keliu į pietvakarius nuo Gulu, didžiausio Šiaurinės Ugandos miesto.
Miestas stovi vakariniame Alberto Nilo krante.
Geležinkelis
Pakvačas yra galinė geležinkelio linijos stotis ant Baltojo Nilo, netoli į šiaurę nuo jo ištakų iš Alberto ežero. Kitas uostas ant Baltojo Nilo yra Džuba Pietų Sudane. 2006 m. birželį Kinija buvo pažadėjusi pagalbą statant geležinkelio atšaką nuo Pakvačo iki Džubos.
Dėmesio verti objektai
Dėmesio verti objektai Pakvače ir netoli jo:
Karkinito įlanka
miniatiūra|Piečiausia vieta Karkinito įlankoje Karkinito įlanka  – Juodosios jūros įlanka ties Ukrainos krantais. Skiria šiaurės vakarų Krymą nuo žemyno. Įsiterpia į sausumą 118,5 km. Gylis vakarinėje dalyje 36 m, rytinėje 10 m. Speiguotomis žiemomis užšąla.
Uostai prie Karkinito įlankos: Skadovskas, Chorlai. Taip pat prie įlankos yra Armiansko ir Krasnoperekopsko miestai.
Blakinukės
Blakinukės (Peloridiidae) – straubliuočių būrio šeima. Tai smulkūs (2 – 4 mm), plokšti, sunkiai pastebimi vabzdžiai. Sutinkami Patagonijoje, Naujojoje Zelandijoje, Rytų Australijoje, Lordo Hau saloje, Naujojoje Kaledonijoje. Visos rūšys, išskyrus vieną, neskraidančios. Gyvena tarp samanų ir kerpsamanių notofagų miškuose, minta samanomis. Tai vienintelė Coleorrhyncha pobūrio (vieno iš 4 straubliuočių pobūrių) šeima.
Beržiniai (Pakruojis)
Beržiniai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 3 km nuo Klovainių.
Plaučių uždegimas
Plaučių uždegimas arba pneumonija – uždegiminė infekcinė plaučių liga, kuri apima alveoles ir jungiamąjį audinį aplink jas.
Ligą gali sukelti vienas arba iškart keletas veiksnių, įskaitant bakterijas, virusus, grybelius, parazitus, cheminį arba fizinį plaučių pažeidimą, tačiau pneumonijos rizikos veiksniai lemia ar plaučiai apsisaugo nuo uždegimo, ar ne. Rizikos veiksniams priklauso: kita ūminė respiracinė infekcija, rūkymas, fiziniai veiksniai: peršalimas, spindulinis poveikis, svetimkūniai bronchuose, cheminiai veiksniai: iritacinės dujos, skrandžio sultys, lėtinės plaučių ligos, kraujotakos sutrikimai, imunodeficitinės būklės.
Corinthian FC
Corinthian FC – buvęs Anglijos futbolo klubas, įkurtas 1882 m. Londone. 1939 m. susijungė su Casuals FC į Corinthian-Casuals FC klubą.
Plaučių uždegimas
Sukelėjai gali patekti į plaučius 3 keliais: inhaliaciniu (90%), hematogeninis (kai mikroorganizmai atkeliauja iš kito infekcijos židinio pvz, sepsis), aspiracinis (infekcija patenka kartu su svetimkūniu, pvz su skrandžio sultimis refliukso metu). Dažniausiai infekciją sukelia: pneumokokas (Streptococcus pneumoniae), hemofilas (Haemophilus influenzae), auksinis stafilokokas (Staphylococcus aureus), mikoplazma (Mycoplasma pneumoniae).
Plaučių uždegimui būdingas karščiavimas, kosulys, skrepliavimasis, skausmas krūtinėje, sunkus kvėpavimas. Diagnozuojama kraujo tyrimu, imant skreplių mėginį, darant rentgeno nuotrauką.
Epidemiologija
Ekonomiškai pažengusiose šalyse pneumonija suserga apie 2 % gyventojų per metus. Pneumonija užima 5–6-ą vietą tarp mirties priežasčių ir yra dažniausia mirties priežastis tarp visų infekcinių ligų.
Klasifikacija
Kadangi yra daug susirgimo priežasčių ir būdų, todėl yra keletas pneumonijų klasifikacijų.
Simptomai
Skiltinės ir skiltelinės klinika skirtinga.
Skiltinės požymiai: pradžioje sunki būklė, silpnumas, apetito nebuvimas, 38–39 °C, šaltkrėtis, dusulys, sausas kosulys, po 3–4 dienų atsikosėjama, pūlingais kartais su kraujo priemaiša skrepliais, šono skausmai, lūpų pūslelinis bėrimas. Matomas ligonio dažnesnis kvėpavimas, priverstinė gulima kūno padėtis ant nesveiko šono. Gydant pagerėja per savaitę, pasveikstama per 4 savaites.
Skiltelinės pneumonijos požymiai: vyrauja pirminės ligos, užgožia skiltelinės pneumonijos simptomus todėl požymiai atsiranda pirminės ligos fone: atipinis karščiavimas, sustiprėjęs kosulys ir skrepliavimas, padidėja dusulys, padažnėja kvėpavimas, didėja ir progresuoja silpnumas, skausmo šone paprastai nebūna. Gydant per kelias dienas sveikata pagerėja, pasveikstama per porą savaičių
Kraujo tyrimas
Būdinga leukocitozė, leukocitų formulės (leukogramos) poslinkis į kairę, toksiniai granuliocitai, ENG padidėjimas. Padidėja CRB koncentracija kraujo serume.
Kraujo dujos
Kai sunkus plaučių uždegimas, tiriama arterinio kraujo dujų sudėtis, nustatoma hipoksemija.
Kraujo pasėlis
Daromas, kai pneumonija sunki arba esama bakteriemijos požymių (šaltkrėtis, sutrikusi mikrocirkuliacija). Teigiama hemokultūra būna tik iki 20 proc. atvejų, todėl asmenims sergantiems hospitaline pneumonija reikia atlikti kelis kraujo pasėlius.
Skreplių tyrimas
Skiltinė pneumonija: skrepliai tąsūs, pūlingi, rūdžių spalvos. Mikroskopuojant matoma daug leukocitų, pavienių eritrocitų, alveolinių makrofagų. Esant skiltelinei pneumonijai: skrepliai gleiviniai pūlingi arba pūlingi, gausūs. Mikroskopuojant matoma daug leukocitų, bronchų epitelio.
Rentgeninis plaučių tyrimas
Esant skiltinei pneumonijai matomas tamsus ribotas darinys, apimantis didžiąją dalį skilties arba visą, gali būti pleurito požymiai – skystis sinusuose. Esant skiltelinei pneumonijai: stebimi plaučiuose keli pritemę židinukai, tarp kurių yra nepakitęs plaučio vaizdas ir pirminės ligos požymiai.
Subatominė dalelė
Pagal statistiką
miniatiūra|350px|[[Standartinis modelis aprašo daleles, iš kurių sudaryta materija.]] Bet kuri subatominė dalelė, kuri paklūsta kvantinės mechanikos dėsniams, gali būti arba bozonas (turi sveikojo skaičiaus sukinį), arba fermionas (turi pusinį sukinį).
Pagal sudėtį
Yra šios standartinio modelio elementariosios dalelės:
Čeremchos valsčius
Čeremchos valsčius  – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Hainuvkos apskrityje. Centras – Čeremcha. Ribojasi su Kleščelės, Mileičicės, Nužeco Stacjos valsčiais ir Gudija.
Istorija
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. V a. į šias vietoves atsikraustė slavų gentis mozūrai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1795 m. buvo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Bresto vaivadijos valdose. 1795–1796 m. priklausė Rusijos imperijos Slanimo gubernijai, 1796–1801 m. Lietuvos gubernijai ir nuo 1801 m. iki 1914 m. priklausė Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Bresto sričiai. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo Reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Paviršiaus struktūra
Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 203,2 km², iš kurių: Valsčius sudaro 5,96 % Hainuvkos apskrities.
Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:
Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1290,39 zlotai.
Tautinė sudėtis
2002 m. gyveno 3 824 žmonės:
Administracinis suskirstymas
Bereziščė, Bobruvka, Borkai, Chleviščė, Čeremcha, Čeremcha Viešas, Derhavka, Gaikai, Jancevičė, Konikas, Kuzava, Opaka Duža, Opalovanka, Osipas, Piščatka, Podorabiai, Pohulanka, Polovcė, Požnikai, Repišča, Selakievičas, Staviščė, Terechai, Turovščizna, Vulka Terechovska ir Zubačė.
Jurkšai I
Jurkšai I – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Pilviškių, greta geležinkelio ruožo Kaunas-Kybartai. Seniūnaitijos centras.
Netoliese yra ir Jurkšai II.
Istorija
Anksčiau buvo Vilkaviškio apskrities Paežerių valsčiuje. Pagal Lietuvos visuotinį gyventojų 1923 m. surašymą jau tada buvo du Jurkšų kaimai – viename buvo 33 ūkiai ir 229 gyventojai, kitame tik 1 ūkis ir 5 gyventojai.
Žymūs žmonės
Jurkšuose gimė:
Frédéric Engel
Frederikas Andrė Engelis (Frédéric André Engel; g. 1908 m. spalio 12 d. – m. 2002 m.) – šveicarų peruanistas, archeologas, tyrinėjęs ikikolumbines vietoves Peru Kostoje.
Už nuopelnus Peru, Frederikas Engelis buvo paskirtas vieno iš Limos rajonu seniūnu.
Kurmoniškės
Kurmoniškės – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Jiezno.
Juozas Čeponis
Juozas Čeponis (kovos vardai Tauragis, Budrys; 1909 m. Kunkojai, Raseinių apskritis – 1948 m. sausio 16 d., Pagausantys, Ariogalos valsčius, Raseinių apskritis) – Lietuvos partizanas.
Biografija
1928 m. baigė Raseinių gimnaziją ir įstojo į Pirmojo Lietuvos Prezidento karo mokyklą, kurią baigė 1931 m. 1935 m. apdovanotas Nepriklausomybės medaliu. 1939 m. suteiktas kapitono laipsnis. 1940 m. Lietuvą okupavus sovietams su pulku perkeltas į Vilnių. 1941 m. prasidėjus TSRS-Vokietijos karui pabėgo iš buvusių Lietuvos kariuomenės dalinių, varomų į Rusiją, ir grįžo į tėviškę. Vokiečių okupacijos metais gyveno senelių sodyboje Slabadoje, netoli Raseinių. Ūkininkavo ir mokytojavo Slabados pradžios mokykloje. Įsitraukė į antinacinę veiklą, įstojo į Lietuvos laisvės armiją (LLA), tapo aktyviu jos nariu – Raseinių apskrityje kūrė šios karinės organizacijos grupes, LLA vado Kazio Veverskio buvo paskirtas Raseinių apskrities LLA karinių formuočių komendantu. 1944 m. įstojo į Vietinę rinktinę. Buvo paskirtas Seredžiuje formuojamo 309-ojo bataliono 1-osios kuopos vadu. Su ja Kaniavos kaime netoli Varėnos dalyvavo kautynėse su Armijos krajovos daliniais. Vokiečiams išformavus Vietinę rinktinę slapstėsi tėviškėje, tačiau dirbo LLA organizacinį darbą. Būdamas Raseinių apskrities LLA vadu išleido įsakymą, draudžiantį priesaiką Lietuvai davusiems karininkams su vokiečiais pasitraukti į Vakarus. 1944 m., sovietams antrą kartą okupavus Lietuvą, pasitraukė į pogrindį, suformavo partizanų Vėgėlės (nuo 1945 m. liepos mėn. – Žebenkšties) rinktinę ir tapo jos vadu. 1945 m. parengė ir sėkmingai įvykdė ltn. Juozo Kasperavičiaus (vėliau tapusio Kęstučio apygardos vadu) išlaisvinimo operaciją, kartu su Jonu Žemaičiu vadovavo partizanams Virtukų mūšyje, kuris įvyko 1945 m. liepos 19 d. Dažnai lankėsi partizanų junginiuose, rūpinosi, kad neliktų neorganizuotų partizanų būrių. 1946 m. subūrė Jungtinės Kęstučio apygardos Žalčio (nuo 1948 m. – Vaidoto) rinktinę, veikusią Girkalnio, Ariogalos, Šimkaičių, Seredžiaus, Raudonės ir Raseinių valsčiuose, ir jai vadovavo.
Mirtis
1948 m. pradžioje Vaidoto rinktinės štabas buvo Pagausantyje, Zenono Jokimo sodyboje įrengtame bunkeryje. 1948 m. sausio 16 d. bunkerį aptikus vietiniams stribams, žuvo J. Čeponis, Vaidoto rinktinės vado pavaduotojas Vincas Žitkauskas-Svajūnas ir rinktinės štabo ryšininkas Antanas Mileris-Drąsutis. Sodybos savininkai – Jokimų šeima – ištremti.
Konstantinas Avižonis
Konstantinas Avižonis (1909 m. sausio 29 d. Žagarė – 1969 m. balandžio 20 d. Čapel Hilas, Šiaurės Karolinos valstija, palaikai 1998 m. perlaidoti Kaune, Petrašiūnų kapinėse) – lietuvių istorikas, daktaras.
Biografija
Tėvas Petras Avižonis, brolis Vytautas Avižonis, žmona Angelė Asevičiūtė, 1927 m. baigė Kauno „Aušros“ gimnaziją. 1932 m. baigė Frydricho Vilhelmo universitetą, Berlyne apgynė filologijos daktaro disertaciją „Lietuvių bajorijos atsiradimas ir raida iki Lietuvos-Lenkijos unijos 1385 m.“ (vokiečių kalba, išsp. 1932 m.). 1933 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto istorijos specialybę.
Nuo 1934 m. Klaipėdos prekybos instituto dėstytojas, 1935–1939 m. kartu ir istorijos mokytojas Kauno „Aušros“ berniukų gimnazijoje. 1939–1940 m. Lituanistikos instituto Kaune reikalų vedėjas ir mokslinis sekretorius. 1940–1943 m. Vilniaus universiteto dėstytojas. 1941–1944 m. Istorijos instituto mokslinių veikalų redaktorius.
1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1944–1948 m. dirbo Freiburgo universiteto bibliotekoje, 1945–1947 m. universitete dėstė Rusijos istoriją. 1946–1948 m. Pabaltijo universiteto Hamburge, vėliau Pineberge Lietuvos ir Rytų Europos kraštų istorijos dėstytojas. 1949 m. persikėlė į JAV, Elono koledže ir Kanzaso universitete dėstė Europos šalių ir Rusijos istoriją, vokiečių kalbą, nuo 1956 m. profesorius.
1272 m.
1272 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Gimtadieniai
Nedatuota
Tororas
Tororas  – miestas rytų Ugandoje, 230 km į rytus nuo Kampalos, Kenijos pasienyje. Rajono centras. Svarbus transporto mazgas: geležinkeliai į Pakvačą, Kasesę, Nairobį, plentų sankirta. Netoliese esančioje Malaboje veikia sausumos uostas. Cemento, maisto, chemijos (trąšų gamybos) pramonė, apylinkėse kasami fosfatai. Veikia šiluminė elektrinė (20 MW). Yra ligoninė, universitetas (Busitemoje), katalikų katedra, benediktinų vienuolynas.
Netoli Tororo yra miesto įžymybė – Tororo uola. Tai 1483 m aukščio atlikuonis, esantis pagrindiniu Tororo apylinkių kraštovaizdžio elementu.
Litvinai
Etnosai:
Mahiai
Mahiai (Mahi, alternatyvus užrašymas Maxi) – Afrikos tauta, gyvenanti vidurio Benine (Jorubalando vakarinėje dalyje). Kalba mahių kalba (Maxi gbe), priklausančia Nigerio-Kongo kalbų šeimai, gbe kalboms. Kai kurių autorių ši kalba laikoma šiauriniu fonų kalbos dialektu, todėl mahiai kartais laikomi fonų subetnosu.
Mahiai gyvena Kalvų departamento vidurinėje dalyje (Savalu ir Uesės komunose) ir yra šiauriniai tikrųjų fonų kaimynai. Jų arealas yra giliai įsisverbęs į Jorubalandą, ir mahius iš trijų pusių supa joruboidų tautelės – idašai (pietryčiuose), šabiai (šiaurės rytuose), ifiai (pietvakariuose), išai (šiaurės vakaruose). Nemaža mahių diaspora gyvena Toge, Atakpamės regione.
Didelė dalis tikinčiųjų formaliai yra krikščionys, tačiau plačiai paplitę vietiniai tikėjimai ir maginės praktikos (vudu).
Istorija
Iki mahių atsikėlimo, dabartinės jų gyvenamos teritorijos jau buvo kolonizuotos jorubų subgrupių šabių, idašų, išų, egzistavo senovinės karalystės. Apie XVI–XVII a. dalis gbe kalbomis kalbančių grupių migravo iš pietų ir įsikūrė tarp jorubų. Tada jos įkūrė tris ankstyvasias savo karalystes – Gbovelę ir Tšahunką (į pietus nuo Dasos) ir Hundžrotą (į šiaurę nuo dabartinės Glazuės). Šių karalysčių kūrėjai istorijoje dar vadinami tikraisiais mahiais.
Tuo metu stiprėjanti fonų karalystė Dahomėja mahius laikė viena iš trijų (šiaurine) savo pasaulį supančių tautų (adžai jiems atstovavo vakarus, o ojai – rytus). Jie davė mahiams apibendrinantį etnonimą, kuris iš pradžių buvo niekinantis, o vėliau prigijo.
XVII a. pradžioje kita gbe grupė – išeiviai iš Dahomėjos, šiaurėje įkūrė Savalu karalystę, kurią įtvirtino išvydami iš teritorijos senuosius gyventojus išus ir sugriaudami jų miestą Ilodžį. Ji palaikė draugiškus santykius su Dahomėjos ahosu, o po pirmojo valdovo Gbagidi I Ahosu Soha mirties 1618 m. šios vasale. Kadangi ši karalystė buvo į šiaurę nuo Dahomėjos, fonai jos gyventojus irgi vadino mahiais: Dahomėjos karalius Kpengla (1774–1789) Savalu valdovą Gbagidi III Baglo oficialiai titulavo mahių karaliumi. Kadangi su tikraisiais mahiais (gyvenusiais ryčiau) Savalu mahiai nebuvo tapatūs, istoriografijoje jie vadinami netikraisiais mahiais.
Dahomėją valdant karaliui Agonglo (1789–1797), fonai pradėjo karus su tikraisiais mahiais. 1789 m. užpulta Gbovelės karalystė, kuri, nepaisant drąsaus Adžognono pasipriešinimo, buvo nukariauta, o miestas sugriautas. Mahių nukariavimus tęsė tolimesni Dahomėjos valdovai. 1823 m. Dahomėjos armiją sutriuškino Hundžrotas, bet jau 1832 m. ši karalystė pasidavė po ilgos apgulties ir miestas buvo sugriautas. Tuomet Dahomėjoje viešėjęs britų keliautojas Duncan aprašė šią pergalę, kurioje buvo 6000 žuvusiųjų. Tikrųjų mahių nukariavimas baigėsi 1877 m., kuomet sugriauta Tšahunkos karalystė. Dahomėjos pergalės mahiams reiškė ne tik sunaikintus miestus, bet ir masinį regiono ištuštėjimą, mat didžioji dalis gyventojų buvo parduodami į vergiją. Šalia senųjų karalysčių centrų išdygo naujos Dahomėjos įsteigtos vergų prekybos bazės, tokie kaip Pauinjanas, Sklogbas, Aguagonas. Didelė dalis mahių bėgdami nuo vergų prekybos migravo į šiaurę ir į vakarus, kur asimiliavosi su kitomis grupėmis. Jų gyventas teritorijas, ištuštėjusį kraštą vėl apgyvendino jorubų subetnosai.
Nors netikrųjų mahių karalystė Savalu buvo Dahomėjos vasalė ir jai negrėsė sugriovimas, 1876 m., pasinaudodama, kad jos valdovas Gbagidi VII Lintononas buvo išvykęs į Abomėjų, Dahomėjos armija apgulė miestą, siekdama prisimedžioti vergų. Tai sukėlė mahių migracijas iš Savalu į šiaurę ir vakarus. Didžiausia mahių kolonija įsikūrė aplink Uesės gyvenvietę, smulkesnės – vakaruose, Atakpamės regione (dabartinis Togas). Skirtingai nei tikrųjų mahių atveju, Savalu mahiai liko gyventi ir išlaikė karalystę šiame regione. Jie yra tiesioginiai dabartinių mahių pirmtakai. 1894 m. Prancūzija, nukariavusi Dahomėją, pasirašė sutartį su jos vasale „Savalu mahių konfederacija“.
Šaltiniai
[http://www.cairn.info/revue-cahiers-d-etudes-africaines-2001-2-page-243.htm Anignikin, Sylvaine. 2001. ''Histoire des populations mahi. À propos de la controverse sur l’ethnonyme et le toponyme „Mahi“''. Cahiers d'études africaines 2001/2 (n° 162)]
Burokas
Pavardės:
Burokas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Jurgaičių kapinynas
Jurgaičių kapinynas arba Jomantų kapinynas, dar vadinamas Milžinkapiais, kultūros vertybės kodas A493P – kapinynas Šilutės rajono savivaldybės teritorijoje, tarp Jurgaičių ir Jomantų (Švėkšnos seniūnija) kaimų, Teisinos kairiajame krante.
Burokas
Pavardės:
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Burokienė (ištekėjusi moteris) ir Burokaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Jurgaičių kapinynas
Tyrimai
Kapinynas priskiriamas skalviams ir datuojamas I tūkstantmečiu ar II tūkstantmečio pradžia. 1961 m. ir 1967 m. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus ir Švėkšnos vidurinės mokyklos muziejus, 1968 m. – Palangos Gintaro muziejus. Į vakarus nuo kapinyno yra Jomantų piliakalnis.
Donuzlavas
Donuzlavas  – giliausias Krymo ežeras. Telkšo pusiasalio pietvakariuose, limaninės kilmės. Ilgis šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi ~30 km, plotis iki 9 km. Gylis iki 27 m. Ežerą nuo jūros skiria 9 km ilgio, 200–600 m pločio nerija. Krantai statūs, skardingi, iki 25 m aukščio. Dugną dengia 10 m storio dumblo sluoksnis.
Ežero vanduo druskingas, pačioje šiaurėje – gėlas. 1961 m. Donuzlavas kanalu sujungtas su jūra todėl ežero druskingumas sumažėjo. Pakrantėse gausu vandens paukščių (1947 m. įsteigtas draustinis).
Sausio 28
Sausio 28 yra 28-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių. Nuo šios dienos iki metų galo lieka 337 dienos (keliamaisiais metais – 338).
Vardadieniai
Gedautas – Karlas – Karolė – Leonida (Leonidė) – Leonidas – Liaudginas – Manfredas – Nijolė – Sambangas – Sambartas – Sambartė – Tomas
Beržiniai (Keturvalakiai)
Beržiniai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Keturvalakių.
Vengrijos futbolo varžybos 1927–1928 m.
Vengrijos futbolo varžybos 1927–1928 m.
Kupiškio rajono savivaldybė
Kupiškio rajono savivaldybė – administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje. Centras – Kupiškis.
Geografija
Šiaurės vakarų dalis yra Mūšos-Nemunėlio žemumos pakraštyje, pietvakarinė dalis driekiasi Nevėžio žemumos pakraštyje, o rytinė – Viešintų kalnagūbrio šiaurinėje dalyje. Aukščiausia rajono vieta – 137 m (prie Kinderių). Vidutinė sausio temperatūra –5,7 °C, liepos – 17,5 °C, per metus iškrinta 636 mm kritulių.
Per rajoną teka Pyvesa, Lėvuo (aukštupiai), rytiniu pakraščiu vingiuoja Šetekšna. Telkšo 19 ežerų (Kupiškio rajono ežerai), iš jų didžiausi Notigalė ir Ešerinis. Iš 32 dirbtinių vandens telkinių didžiausias Kupiškio marios. Yra Šepetos durpynas, Notigalės, Kepurinės, Iženo ir kt. pelkės. Didesnėje dalyje vyrauja išplautžemiai dirvožemiai, šiaurėje ir rytuose – rudžemiai, o pelkėtose vietovėse – šlynžemiai ir durpžemiai. Miškingumas siekia 27,1 %, didžiausi miškai: Skapagirio-Notigalės, Šimonių giria, Subačiaus. Vyrauja beržynai (33,2 %), eglynai (23,3 %), pušynai (15,4 %).
Yra Lėvens kraštovaizdžio, Alojos, Iženo, Kepurinės, Notigalės, Sakonių balos telmologiniai, Buožių geologinis, Prūsgalės geomorfologinis, Vainiškio pedologinis draustiniai, Šimonių girios biosferos poligonas, 3 gamtos paminklai: Buivėnų ąžuolas (botaninis), Stirniškių atodanga (geologinis), Visgiūnų šaltinis (hidrogeologinis).
Istorija
Rajonas sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš buvusios Kupiškio apskrities 32 apylinkių. 1950–1953 m. rajonas priklausė Šiaulių sričiai. 1959 m. prijungtos panaikinto Vabalninko rajono 3 apylinkės, 1962 m. – Rokiškio rajono 1 apylinkė. 1968 m. šiek tiek pakeistos rajono ribos.
1995 m. Kupiškio rajono vietoje įkurta Kupiškio rajono savivaldybė, pavaldi Panevėžio apskričiai. 2009 m. rugsėjo 24 d. savivaldybės tarybos sprendimu Nr. TS-216 įsteigtos 33 seniūnaitijos. 2015 m. lapkričio 23 d. jos reformuotos, paliekant 22 seniūnaitijas.
Gyvenvietės
Savivaldybės teritorijoje yra:
Didžiausios gyvenvietės (2021 m.):
Administracija
Vietos savivalda paremta juridiniu ir ekonominiu savarankiškumu bei tiesioginiu piliečių dalyvavimu renkant 25 asmenų Kupiškio rajono savivaldybės tarybą. Atstovaujamoji valdžia – Kupiškio rajono savivaldybės taryba, vykdomoji valdžia – Kupiškio rajono savivaldybės administracija.
Seniūnijos
thumb|275px|Savivaldybės seniūnijos
Rajone yra 6 seniūnijos (skliausteliuose – seniūno būstinė):
Partnerystės ryšiai
Miestai, su kuriais Kupiškio rajonas yra užmezgęs partnerystės ryšius:
Švietimas ir ugdymas
Kupiškio rajono savivaldybėje yra šios bendrojo lavinimo mokyklos:
Liša
Liša  – miestas šiaurės Portugalijoje.
Istorija
Miestas nuo 1995 m. rugpjūčio 30 d.
Miestiečiai užsiima smulkia prekyba. Buvo 4 233 gyventojai pagal 2001 m. duomenis.
Kalvai
Kalvai – kaimas šiaurės rytinėje Vilkaviškio rajono savivaldybės dalyje.
Kabalė
Kabalė  – miestas pačiuose Ugandos pietvakariuose, Virungos kalnų papėdėje, 10 km nuo Ruandos sienos. Rajono centras. Keliai į Mbararą, Kigalį, Kisorą. Veikia ligoninė, universitetas, mečetė, katalikų bažnyčia. Verčiamasi prekyba žemės ūkio produkcija. Kabalės apylinkės pasižymi turistinių objektų gausa – Bunjonji ežeras, Mgahingos gorilų nacionalinis parkas, Bvindžio neįžengiamojo miško nacionalinis parkas, Ihimbos karštosios versmės.
Tamil Nadu istorija
Tamil Nadu istorija (dar Tamilų istorija, Tamilakamo istorija) – istorija tų Indijos (Pietų Azijos) sričių, kurios nuo seno buvo gyvenamos tamilų. Jos buvo vadinamos Tamilakam (தமிழகம்) (senąja tamilų kalba – Tamižakam). Kai kuriais atvejais šis terminas reiškė ir gretimas teritorijas: tamilų gyvenamą šiaurės Šri Lanką ir Keralą. Šios teritorijos niekuomet nebuvo prijungtos prie Indijos iki pat kolonijinio Britų Indijos laikotarpio.
Ikisangaminis laikotarpis
Pagrindinis straipsnis: Tamilų priešistorė
Sangaminis laikotarpis
Pagrindinis straipsnis: Sangaminis laikotarpis
Po to sekė klasikinis laikotarpis – sangaminis. Paskutiniaisiais amžiais prieš mūsų erą čia susiformavo tamilų valstybės, valdomos valdovų vetar: Čola, Čera ir Pandija. Jos nebuvo užkariautos Maurjų, kaip kad didžiuma Indijos subkontinento, ir išsaugojo nepriklausomybę. Tuometiniai tamilai kūrė savo senąją literatūrą ir išpažino savitą religiją. Trys tamilų valstybės turėjo plačius prekybinius ryšius, kurie siekė net Senovės Romą.
Tamilų tamsieji amžiai
Pagrindinis straipsnis: Kalabharai
Nuo III a. prasidėjo tamilų „tamsieji amžiai“, kurie siejami su mažai tyrinėtu kalabharų valdymu. Per šį laikotarpį tamilai buvo įtraukti į Indijos civilizacijos orbitą, buvo introdukuotas budizmas ir džainizmas, čia susiformavo savitas raštas (paremtas Brahmi).
Tamilų imperijų amžius
Pagrindiniai straipsniai: Palavų dinastija, Pandijų dinastija, Čola imperija thumb|Čolos imperija Nuo VII a. prasidėjo tamilų imperijų amžius. Jų metu šalyje įsitvirtino hinduizmas, susiformavo tamilų raštas.
Struktūralizmas
Struktūralizmui kokio nors reiškinio kontekstai nėra svarbiausi – užuot nagrinėjęs aplinkybes, jis aiškinasi kultūrinio fakto vidinių dalmenų tarpusavio sąveiką, jo paskirtį, reikšmę. Sosiūro gramatinės teorijos modeliai buvo pritaikyti tiriant ne tik kalbą, bet ir kitus reiškinius (pasąmonę, mitologiją, sociumą), juos laikant savita kalba. Visais atvejais jis siejamas su požiūriu, jog tiriant sudėtingus objektus, juos galima išskaidyti į elementus, dalis, funkcijas; išnagrinėjus tai atskirai, visą objektą galima paaiškinti vėl sujungiant ištirtas dalis į visumą. Struktūros sąvoka yra struktūralizmo išeities taškas. Struktūralizme struktūros padeda kurti ir konstruoti menamą, idealią tikrovę, kuri yra siektinybė. Struktūralistai pabrėžia, kad šios struktūros ir jų struktūralistiniai modeliai yra psichinės prigimties kaip ir pati kultūra. Struktūralistiniai modeliai egzistuoja tik žmogaus sąmonėje.
Eldoradas (Argentina)
Eldoradas  – miestas šiaurės rytų Argentinoje, Misjoneso provincijoje, į rytus nuo Paranos upės. Departamento centras. 54,2 tūkst. gyventojų.
Eldoradas įkurtas 1919 m. rugsėjo 29 d. ir pavadintas mitinės Eldorado šalies vardu. Miestas išsidėstęs prie Posadaso-Puerto Igvasu kelio. Eldoradas – svarbus medienos apdirbimo centras visoje provincijoje.
Svarbiausi lankytini objektai:
Struktūralizmas
Sosiūro teoriją toliau plėtojo rusų formalioji (Maskvos), Kopenhagos, lenkų, Prahos lingvistinė mokyklos. XX a. 6–7 dešimtmečiais iškilo prancūzų kultūrologinis struktūralizmas, kurio pagrindinis asmuo buvo Klodas Levi Strosas. Prancūzai išplėtė struktūralizmo tarpdiscipliniškumą analizės metodą taikydami įvairiems socialiniams reiškiniams. Klodas Levi Strosas pasiūlė imti ir visus socialinius reiškinius analizuoti kaip tam tikras ženklų sistemas, kurti tam tikrus ženklų modelius. Tokį – struktūralistinį – požiūrį jis ėmėsi plėtoti trimis kryptimis: pirmiausia jis susitelkė ties komunikacinėmis taisyklėmis, ypač daug dėmesio skirdamas giminystės sistemų struktūros analizei, vėliau užsiėmė mentaliteto struktūrų aiškinimu ir galiausiai – mito struktūros studijomis.
Veikiamos prancūzų poststruktūralizmo susiklostė struktūralizmo šakos semiotika ir naratologija. Struktūralizmas padarė didelę įtaką literatūrologijai, sociologijai, dekonstruktyvizmui, postmodernizmui. Kultūrinį struktūralizmą TSRS plėtojo vadinamoji Tartu mokykla, padėjusi pamatus ir lietuvių struktūralizmui.
Struktūralizmas kritikuojamas teigiant, kad norint suprasti socialinį gyvenimą, neužtenka perprasti jo socialinę struktūrą. Šalia struktūros visada egzistuoja konkretūs veikiantys, praktinius ir ritualinius veiksmus atliekantys žmonės-veikėjai ir atlikėjai. Struktūra visada sąveikauja su atlikimu taip, kad atlikimas yra pirminis, o struktūra tegali būti išvestinė iš jo ir numanoma. Šneka ir ritualo atlikimas yra realūs, tuo tarpu kalbos, kaip ir ritualinės sistemos, struktūra yra išvestinė, nuspėjama ir abstrakti. Nauji atlikimai, perteikimai keičia kultūrą, ją nuolat struktūruodami. Kiekvienas naujas legendos pasakojimas yra konkrečios formos, ir ši priklauso nuo pasakotojo interesų. Pasak kritikų, struktūra nėra stabili, ją kuria veikėjas ir veikla.
Tamil Nadu istorija
Tamilų imperijų amžius
Tuo pat metu (VI–X a.) etnines tamilų žemes suvienijo atgimusi Pandija valstybė, kaip Pandijų dinastija. Jų imperija intensyviai kovojo su Palavais, siaubdama šiaurines Tamilakamo sritis.
Nuolatinių Palavų ir Pandijų kovų fone IX a. vid. atgimė dar viena senoji valstybė – Čola, kuri pasinaudodama priešių nusilpimu, pamažėle įsitvirtino tiek tamilų, tiek telugų žemėse. Sunaikinę abi valstybes, XI a. čolos tapo galingiausia jėga visoje Pietų Azijoje, taip pat trumpai valdė ir dalį Malajų salyno.
Tačiau nuo XII a. Čolų imperija ėmė silpti, negalėdama konkuruoti su vakaruose augančia kanarų Hoišalos imperija. XIII a. dar kartą matė atgimusias Palavų ir Pandijų dinastijas, kurias galutinai sunaikino Delio sultonų invazijos.
Svetimšalių valdymas
Pagrindiniai straipsniai: Madurajaus sultonatas, Vidžajanagara, Najakai
Musulmonai tamilų teritorijose įkūrė Madurajaus sultonatą, kurį XIV a. sunaikino auganti hinduistinė kanarų valstybė Vidžajanagara. Šiai silpstant XVI a., tamilų žemes užvaldė vietininkai najakai, kurie išlaikė valdžią iki pat kolonijinio laikotarpio.
Nepriklausomybė
Indijai iškovojus nepriklausomybę, pietinėje jos dalyje buvo suformuota Madraso valstija. Nuo jos atsiskyrus telugų ir kanarų etninėms sritims, susiformavo dabartinė Tamilnado teritorija, kuri naująjį pavadinimą įgavo 1969 m.
Vytautas Avižonis
Vytautas Avižonis (1906 m. gruodžio 1 d. Žagarė – 2000 m.) – lietuvių gydytojas oftalmologas.
Biografija
Tėvas Petras Avižonis, brolis Konstantinas Avižonis. 1925 m. baigė Aušros gimnaziją Kaune, 1933 m. – Vytauto Didžiojo universitetą.
Nuo 1933 m. dirbo Vytauto Didžiojo universiteto Akių klinikoje, perimdamas tėvo patirtį. Nuo 1941 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas, nuo 1944 m. Oftalmologijos katedros vedėjas ir Akių klinikos direktorius; 1941 m. docentas. 1944 m. pasitraukė į Šveicariją. 1945–1947 m. dirbo Berno universiteto Akių klinikoje. 1949 m. apsigyveno JAV. Vertėsi privačia praktika.
1936 m. išrinktas Lietuvos akių gydytojų draugijos sekretoriumi. 1937 m. priimtas į Prancūzijos oftalmologų draugiją. Skaitė pranešimus tarptautiniuose kongresuose Madride, Kaire, Tartu. Kartu su kitais įsteigė Amerikos lietuvių gydytojų draugijos Niujorko skyrių, kurį laiką jam vadovavo. Paskelbė mokslinių straipsnių apie kataraktą, žvairumą, rašė į JAV lietuvių spaudą.
Žievinė šalmabudė
Žievinė šalmabudė – šalmabudinių (Mycenaceae) šeimos, šalmabudžių (Mycena) genties grybų rūšis.
Ant gyvų lapuočių medžių žievės, ypač ant liepų. Ruduo, pavasaris. Kepurėlė šalmo pavidalo, kotas lenktas, trumpas.
Vaisiakūniai mažyčiai. Kepurėlė 0,3–1 cm skersmens, išgaubta, bukai paplokščia, matinė, nešvariai rausvai ruda, pakraščiai šviesesni, vagoti. Lakšteliai resvi, siauri, balsvi, rožinio atspalvio, priaugtiniai. Kotas 0,5–1,5 cm ilgio ir 0,2–0,5 cm storio, tamsiai rausvai rudas. Trama plona, kepurėlės spalvos. Sporos 7–11 (13) μm, apvalios, didelės.
Auga tik ant gyvų lapuočių medžių, ypač liepų, kaštonų, klevų žievės. Dažna, ypač dažnai pastebima miestuose (skveruose, parkuose). Nevalgoma.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 183 psl.
Pulkininkas leitenantas
Angliškąjį variantą Lieutenant Colonel 'pulkininkas leitenantas' dažnai šnekamoje kalboje sutrumpina iki Colonel 'pulkininkas'
JAV
JAV pulkininkai leitenantai vadovauja batalionų dydžio daliniams (nuo 300 iki 1000 kareivių). Taip pat pulkininkas leitenantas gali būti brigados ar vykdymo pajėgų (task force) štabo viršininku (executive officer).
Oro pajėgose pulkininkai leitenantai būna operacijų vadas operacijų grupėje, eskadrilės vadas. Pulkininkai leitenantai tarnauja štabuose.
Šiuo metu pulkininko leitenanto laipsnį kariškiai paprastai gauna maždaug 18-tais karininko tarnybos metais. Kadangi karininkai paprastai į atsargą išeina po 20 metų aktyvios tarnybos, daugelis karininkų į atsargą išeina su šiuo laipsniu.
Kitur
Izraelyje Sgan Aluf (Hebr. סגן-אלוף‎) 'pulkininkas leitenantas' paprastai vadovauja batalionui.
Šaltiniai
Podplukovník Oberstløjtnant Oberstleutnant Lieutenant Colonel Teniente Coronel Kolonelleitnant Everstiluutnantti Lieutenant-colonel לויטננט קולונל Tenente colonnello 中佐 Luitenant-kolonel Oberstløytnant Podpułkownik Tenente-coronel Подполковник Podpolkovnik Överstelöjtnant Yarbay Підполковник 中校
Jive Records
Jive Records buvo Jungtinių Amerikos Valstijų įrašų kompanija, įsikūrusi Niujorko mieste. Kompaniją 1977 m. lapkričio mėnesį įkūrė Clive Calder.
Kompanijos istorija
Jive Records 1975 m. suformavo Clive Calder Londone, Willesden gatvėje. Pirmiau ši kompanija veikė tik Jungtinėje Karalystėje, tačiau jau 1981 m. kompanija jau galėjo veikti ir Jungtinėse Amerikos Valstijose po Zomba Recording Korporacijos sparnu. Žodis „jive“ buvo įkvėptas Pietų Afrikos Township Jive muzikos ir šokio. Vieni iš pirmųjų, kurie pasirašė sutartį su Jive buvo Whodini, Tight Fit, A Flock of Seagulls, Billy Ocean ir Samantha Fox.
Nuo įsigalėjimo JAV laikų Jive bendradarbiavo su Arista Records iki 1987 m. Po to RCA Records. Tais laikais Jive pasirašė sutartis su daug hiphopo atlikėjais, kaip Too Short ir Schoolly D. 9-dešimtmetyje „jive“ tapo viena iš stambiausių hiphopo įrašų kompanijų, o kompanijos atlikėjai, kaip Whodini, DJ Jazzy Jeff & The Fresh Prince, E-40, A Tribe Called Quest, KRS-One, ir R&B atlikėjai Aaliyah ir R. Kelly buvo vieni iš populiaresnių to meto atlikėjų.
Nors 9-dešimtmetyje Jive turėjo hiphopo įrašų kompanijos reputaciją, kompanija pasirašė sutartis su pop grupėmis Backstreet Boys, N Sync, ir atlikėjais Britney Spears. Visi šie atlikėjai pasiekė labai didelę sėkmę 21 amžiaus 1-ame dešimtmetyje, ir tapo trimis daugiausiai pardavusiais kompanijos visų laikų atlikėjais.