cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Belavia
Flotilė
miniatiūra|Tu-154 su pirmąja Belavia livrėja miniatiūra|Boeing 737 su 2017 m. pradėta naudoti "[[Rugiagėlė|rugiagėlių" livrėja]]
Įvairiais laikotarpiais bendrovės parke buvo šie orlaiviai: Antonov An-10, Antonov An-24 (perimti 1998 m. iš prijungtos bvendrovės MinskAvia), Antonov An-26 (perimti 1998 m. iš prijungtos bvendrovės MinskAvia), Boeing 737-500 (iki 2021 m.), Bombardier CRJ-100ER (iki 2018 m.), Bombardier CRJ-200ER (iki 2020 m.), Embraer 195-E2 (2022 m. dėl sankcijų gražintas nuomotojui), Ilyushin Il-86 (naudotas užsakomiesiems skrydžiams į Kiniją ir JAV, Nr. EW-86062), Tupolev Tu-124, Tupolev Tu-134A, Tupolev Tu-154B, Tupolev Tu-154B1, Tupolev Tu-154B2, Jakovlev Jak-40 (perimti 1998 m. iš prijungtos bvendrovės MinskAvia).
Kretingos (Padvarių) akmuo su dubeniu
Kretingos (Padvarių) akmuo su plokščiadugniu dubeniu, vadinamas Aukuru – mitologinis akmuo Kretingoje, Vilniaus gatvėje, Kretingos muziejaus parko parteryje.
Apibūdinimas
Dubenėtas akmuo tamsiai rusvas, stambaus grūdėtumo, apskritas, nežymiai išgaubtais ir glotniai aptašytais šonais, 81–93 cm aukščio. Viršutinė jo plokštuma glotni, 1,09 m skersmens, nuolaidėja link kraštų. Ties jos viduriu, arčiau vieno krašto iškaltas 40 cm skersmens, 11–12 cm gylio plokščiadugnis dubuo statmenomis sienelėmis.
Istorija
Akmuo vadinamas Aukuru. Seniau jis buvo Padvarių kaime (Kretingos seniūnija), Burkštino upelio kairiojo kranto aukštumoje. Gulėjo paverstas ant šono netoli Padvarių senovės laukų.
1966 m. kraštotyrininko Igno Jablonskio iniciatyva parvežtas į Kretingą, pastatytas priešais kino teatrą „Žilvinas“, 1982 m. perkeltas į Kretingos muziejaus kiemą. 1972–1986 m. – respublikinės reikšmės archeologijos paminklas (AR484).
Tyrimai
1939 m. akmenį aptiko, 1966 m. aplinką žvalgė Ignas Jablonskis. Kultūrinio sluoksnio nerasta.
Akmuo preliminariai datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio viduriu.
Zaleskiai (giminė)
Zaleskiai – kilminga, Liubičiaus herbo giminė, kilusi iš Zalesės dvaro Lydos paviete, Vilniaus vaivadijoje.
XVIII–XIX a. Zaleskiams priklausė dvarai Papartėliuose, Palomenėje, Kasčiukiškėse, Zūbiškėse, patenkantys į dabartinį Kaišiadorių rajoną. Zaleskių giminės pradininkas šiame regione – Mykolas Antanas Zaleskis (1744–1816), kuris 1778 m. įgijo Papartėlių, Kasčiukiškių ir Palomenės palivarkus bei tapo Palomenės koplyčios fundatoriumi. Jo sūnus Ignotas Anicetas Zaleskis (1790–1849) – Zūbiškių savininkas nuo 1809 m. Pastarojo sūnūs buvo vieni žymiausių giminės atstovų: 1863 m. sukilimo organizatoriai dailininkas Antanas Zaleskis (1824–1885) ir jo brolis muzikas Ignotas Zaleskis.
Žaslių bažnyčios šventoriuje, šlaite netoli Kristaus kančios koplyčios pastatytas Zaleskių laidojimo rūsys, išlikusios kriptos su XIX a. įrašais.
Veliuonos Zaleskiai
Zaleskiai Veliuonos dvarą (dab. Jurbarko raj.) nuo XVIII a. pabaigos valdė apie šimtą metų. 1867-1868 m. Veliuonos aprašyme nurodyta, kad dvaras su miesteliu priklausė kolegijos registratoriui Zenonui Zaleskiui. Šiame Zaleskių dvare gimė titulinis vyskupas, Vatikano misijų atstovas Vladislovas Mykolas Zaleskis (1852–1925).
Veliuonos katalikų kapinėse stovi Mykolo ir Kristinos Zaleskių XIX a. viduryje statyta Zaleskių koplyčia.
Genealogija
Istorikė Sigita Gasparavičienė sudarė Palomenės–Veliuonos Zaleskių šeimų genealogiją, kurią pradeda Zalesės dvaro Drohičino žemėje tėvūnas (1596) Mikalojus Zaleskis. Į ją įtraukta „žemaitiškoji“ atšaka.
Rugiaveidė (grupė)
„Rugiaveidė“ – folkloro ir postfolkloro dainininkė Daiva Steponavičienė, dainuojanti viena, su šeima arba draugais. Atlikėja veiklą Rugiaveidės pseudonimu pradėjo 1996 m. Koncertuose ji dainas atlieka viena, su šeima arba draugais.
Abonentas
Abonentas (prenumeratorius) – asmuo, už tam tikrą mokestį, gaunantis paslaugas.
Tipai:
Kumbha mela
miniatiūra|250px|right|Šventės reginys Haridvare, 2010 m. miniatiūra|250px|right|Maldininkų procesija, 2001 m.
Kumbha mela – vienas didžiausių religinių festivalių Indijoje. Šios šventės metu milijonai hinduistų maldininkų brenda į šventomis laikomų upių vandenį, tikėdamiesi nuplauti savo nuodėmes. Šis festivalis skirtingose Indijos vietose vyksta kas dvylika metų.
Ritualinės maudynės
Didžiausios Kumbha mela ritualinės maudynės paeiliui vyksta keturiose vietovėse skirtingose valstijose: Haridvare (Utarakhandas), Alahabade (Utar Pradešas), Našike (Maharaštra), Udžaine (Madhja Pradešas). Šventimo kulminacija – masinis apsiplovimas upėse: Gangoje (Haridvare), Šiproje (Udžaine), Godavari (Našike), Gangos, Jamunos ir legendinės Sarasvatės santakoje (Alahabade). Tikslios švenčių datos nustatomos pagal dangaus šviesulių padėtį pagal indų astrologiją – Jupiterio, Saulės ir Mėnulio. Pvz. 2010 m. sausio mėn. Haridvaro mieste prasidėjusi šventė truko daugiau kaip tris mėnesius. Kai kuriomis šventės dienomis į ją atvyko daugiau kaip 10 mln. maldininkų. 2013 m. Alahabado mieste šventė truko 55 dienas, spūstyse žuvo mažiausiai 36 žmonės.
Kitose Indijos vietovėse dvasiniai lyderiai panašias vietines šventes taip pat priskiria prie Kumbha mela. Pvz. Kumbakoname (Tamilnadas) kas 12 metų vykstančios masinės maudynės Mahamahamo šventyklos vandenyse taip pat laikomos Kumbha mela.
Istorija
Kumbh mela šventės ištakos siekia indų mitologiją (legenda apie Pieno vandenyną). Vieni tyrinėtojai istoriniu tokio renginio liudijimu laiko kinų budistų vienuolio Xuanzang 644 m. aprašytą ritualą upių santakoje, vykusį valdant karaliui Shiladitya (tapatinamam su Harša) prie dabartinio Alahabado.
Nuorodos
Oficialios Kumbha mela svetainės:
13-oji JAV Konstitucijos pataisa
Tryliktoji JAV Konstitucijos pataisa – Jungintių Amerikos Valstijų Konstitucijos pakeitimas, kuriuo visoje šalyje uždrausta vergija ir priverstinis darbas, kuris, pagal tryliktąją pataisą, gali būti taikomas tik kaip bausmė už padarytą nusikaltimą. 1864 m. balandžio 8 d. šias pataisas priėmė Senatas, o 1865 m. sausio 31 d. joms pritarė ir JAV Atstovų Rūmai. 1865 m. gruodžio 6 dieną pataisą jau buvo ratifikavęs reikiamas skaičius valstijų. 1865 m. gruodžio 18 d. valstybės sekretorius William H. Seward paskelbė apie pataisų priėmimą. Ši pataisa yra viena iš trijų vadinamųjų „Rekonstrukcijos pataisų”, priimtų po JAV pilietinio karo pabaigos.
Iki šios pataisos priėmimo, JAV Konstitucija netiesiogiai protegavo vergiją per tokius straipsnius, kaip Trijų-penktadalių Kompromisas, pagal kurį trys penktadaliai vergų populiacijos buvo atstovaujami Jungtinių Valstijų Atstovų Rūmuose. Nors didelė dalis vergų buvo paskelbti laisvais prezidentui A. Linkolnui paskelbus Emancipacijos deklaraciją, pokariu jų statusas vis dar nebuvo aiškus. Senatas pataisą priėmė 1864 m. birželio 8 d. Po vieno nesėkmingo balsavimo Atstovų Rūmuose, didelių A. Linkolno bei jo administracijos pastangų ir taktinių manevrų, kongresmenai pasekė Senato pavyzdžiu 1865 m. sausio 31 d. Pataisa buvo gana greitai ratifikuota beveik visų šiaurinių valstijų ir pakankamo skaičiaus „rekonstruotų” pietinių valstijų, kas leido galutinai patvirtinti pataisą iki metų pabaigos.
Nors pataisa formaliai uždraudė vergiją visoje šalyje, Juodieji Kodeksai, baltųjų pranašumo šalininkų smurtas ir selektyvus statutų įgyvendinimas lėmė, kad daliai juodaodžių amerikiečių ir toliau buvo taikomas priverstinis darbas, ypač JAV pietuose. Kitaip nei kitos dvi „Rekonstrukcijos pataisos”, tryliktoji pataisa retai buvo naudojama teisės praktikoje, tačiau buvo panaudota uždraudžiant peonažą ir kai kurią rase paremtą diskriminaciją kaip vergijos liekanas. Ši JAV Konstitucijos pataisa taip pat leidžia JAV Kongresui priimti įstatymus, skirtus kovoti su prekyba žmonėmis ir kitomis moderniomis vergijos formomis.
Chižanai
thumb|300px|Vakarų slavų žemės. Kessiner – chižanų žemės. Chižanai (, senovėje kycini, chizzini; ) – viduramžių vakarų slavų gentis, įėjusi į liutičių genčių sąjungą. Pirmą kartą raštijoje paminėti X a. Jų centras buvo Kesinas.
Chižanų žemės buvo Baltijos pakrantėje, dabartinėje Meklenburgo-Pomeranijos žemėje (Vokietija), tarp Warnow ir Reknico (Recknitz) upių. Dabar tai Bad Doberan ir Nordvorpommern rajonai.
Nuo slavų apsigyvenimo šiose žemėse VIII–IX a. ši teritorija buvo apgyvendinta veletų. 936 m. rajonas tapo Bilungo markos (Saksonijos hercogystė, Šventoji Romos imperija) dalimi. Po 983 m. sėkmingo sukilimo veletai sudarė Liutičių sąjungą. Tai buvo kelių genčių sąjunga, kurios centras buvo Retra. Chižanai susiformavo kaip šiauriausia sąjungą sudariusi gentis (kitos trys buvo užpėnėnai, redarai ir dolenėnai.
XI a. prasidėjo liutičių vidaus konfliktai su redarais ir dolenėnais, sąjungininkais buvo užpėnėnai. Pradžioje chižanai ir užpėnėnai ėmė viršų, bet tada priešininkų pusę palaikė sėkmingai atakavę saksai. Nuo saksų pavyko atsipirkti. Pasinaudoję proga chižanus ir jų kaimynus užpėnėnus užkariavo bodričiai ir rinko duoklę. Chižanai keliems dešimtmečiams tapo bordičių valstybės dalimi. , ėmė prarasti savo tapatybę. Tačiau bodričių viešpatavimui, remtam saksų ir danų, buvo priešinamasi. Saksonijos hercogas Lotaras fon Suplinburgas surengė du malšinimo žygius: 1114 m. prieš chižanų kunigaikštį Dumarą ir jo sūnų, o 1121 m. – prieš kunigaikštį Sventopolką. Buvę chižanų sąjungininkai iš liutičių sąjugnos užpėnėnai, kaip rašoma, aktyviai dalyvavo 1114 m. žygyje su 300 lengvųjų raitelių.
Chižanų likučiai buvo asimiliuoti vokiečių atsikėlėlių. To dėka bodričių valstybės įpėdinė Meklenburgo hercogystė XII a. tapo Vokietijos žemėmis.
Pavadinimas chižanai kilęs iš slav. хыжь 'žvejo trobelė', kuris vėliau tapo.
Skryveriai
Skryveriai  – kaimas Latvijoje, Aizkrauklės savivaldybėje; valsčiaus centras. Geležinkelio stotis. Skryveriuose yra aukščiausias Latvijoje neištirtas piliakalnis. Taip pat veikia memorialinis rašytojo Andrėjo Upyčio muziejus. Kaime yra vidurinė mokykla ir katalikų bažnyčia. 2021 m. gyveno 2425 gyventojai.
2009–2021 m. buvo Skryverių savivaldybės administracinis centras.
Jonas Šembekas
Jonas Sebastijonas Šembekas (apie 1672–1731 m. balandžio 8 d.) – stambus ATR valstybinis veikėjas, Karūnos didysis referentas (1699–1702), Karūnos pakancleris (1702–1712), Krokuvos valdytojas (wielkorządca) (1709), Karūnos didysis kancleris (1712–1731). Bečo (1695–1706), Grudzendzko, Ložmino, Liubačevo ir Rožano seniūnas.
Biografija
Lenkijos bajorų Šembekų giminės atstovas, herbo „Szembek“ savininkas. Krokuvos kašteliono Pranciškaus Šembeko (apie 1620–1693) vyresnysis sūnus nuo antros santuokos su Ana Rupnevska (m. 1706). Broliai – Stanislovas, Preslavas, Mykolas, Antonas, Liudvikas, Pranciškus, Kristupas Andžejus ir Aleksandras Kazimieras.
Jungtinių Amerikos Valstijų ir Lietuvos santykiai
Jungtinių Amerikos Valstijų ir Lietuvos santykiai – dvišaliai santykiai tarp Lietuvos ir JAV. Abi šalys yra Jungtinių Tautų, NATO, kitų tarptautinių organizacijų narės.
1975 m. pasaulio moterų rankinio čempionatas
1975 m. pasaulio moterų rankinio čempionatas – 6-asis pasaulio moterų rankinio čempionatas, kuris vyko 1975 m. gruodžio 2 - gruodžio 13 dienomis Vilniaus, Kijevo ir Rostovo prie Dono miestuose Sovietų Sąjungoje.
Jungtinių Amerikos Valstijų ir Lietuvos santykiai
JAV gyvena apie 650 000 lietuvių kilmės amerikiečių – tai didžiausia ir svarbiausia lietuvių bendruomenė už Lietuvos ribų, veikia JAV lietuvių bendruomenė (įregistruota 1952 m.) Tuo tarpu Lietuvoje 2021 m. pradžioje gyveno 604 JAV piliečiai. Oficialūs diplomatiniai santykiai su JAV užmegzti 1922 m. liepos 28 d., o atkūrus nepriklausomybę atkurti 1991 m. rugsėjo 6 d. Visos sovietinės okupacijos metais nepripažino Baltijos šalių TSRS dalimi, pripažino Lietuvos Respublikos diplomatinę tarnybą. 1992 m. spalio 2 d. Vilniuje įkurta JAV ambasada, vėliau įsteigti generaliniai konsulai Niujorke (dar tarpukariu), Čikagoje ir Los Andžele.
Ryšiai su JAV prieš Lietuvos Nepriklausomybės atkūrimą
Spėjama, kad pirmieji diplomatiniai kontaktai tarp JAV ir tuometės ATR užmegzti XVIII a. aštuntajame ar dešimtajame dešimtmetyje, JAV paskelbus nepriklausomybę. Galimybė vystyti dvišalius santykius nutrūko po ATR padalijimo. Tuo tarpu kitokio pobūdžio kontaktų būta ir anksčiau – pirmuoju lietuviu, apsigyvenusiu dabartinės JAV teritorijoje laikomas Aleksandras Karolis Kuršius, emigravęs XVII a. ir Naujajame Amsterdame (dabartinis Manhatanas) įkūręs pirmąją lotynišką mokyklą Naujajame Amsterdame (Niujorke). Rusijos imperijoje panaikinus baudžiavą laikui bėgant ėmė augti emigracija į JAV dėl ekonominių, taip pat socialinių-religinių priežasčių, išaugusi XIX a. 9-ajame dešimtmetyje, nepaisant to, kad Rusijos imperijoje emigracija buvo oficialiai draudžiama. Nuo 1908 m. migracijos tempas galėjo prilėtėti priėmus antiimigracinius įstatymus, tačiau Pirmojo pasaulinio karo išvakarėse vėl paspartėjo. Iki nepriklausomos Respublikos paskelbimo JAV gyveno ir aktyviai reiškėsi daug žymių Lietuvoje gimusių asmenų – Ema Goldman, Aaron Harry Gorson, taip pat laikinai gyveno Albinas Rimka, Žemaitė, Jonas Šliūpas ir kiti.
Jonas Šembekas
Biografija
Po Augusto Stipriojo atsižadėjimo nuo Lenkijos karaliaus sosto Jonas Šembekas išsaugojo jam ištikimybę ir 1712 metais kaip apdovanojimą gavo Karūnos didžiojo kanclerio pareigybę.
Jungtinių Amerikos Valstijų ir Lietuvos santykiai
Ryšiai su JAV prieš Lietuvos Nepriklausomybės atkūrimą
Dauguma emigrantų iš etnografinių Lietuvos žemių buvo neturtingi ir menko išsilavinimo, dirbo nekvalifikuotos darbus anglies kasyklose Pensilvanijoje, siuvimo fabrikuose Naujojoje Anglijoje (Baltimorėje, Bostone) ir skerdyklose Čikagoje. Apie antisanitarines ir vergiškas to meto daugumos migrantų darbo sąlygas buvo išleista knyga Džiunglės. JAV gyvenančių lietuvių inteligentija įkūrė iki 1914 m. įkūrė tokias organizacijas kaip Tėvynės mylėtojų draugiją.
Ryšiai su JAV Lietuvai tapus nepriklausoma respublika
miniatiūra|160px|right|Atminimo lenta Kaune, Putvinskio g. 68
Lietuvai tapus nepriklausomai buvo užmegzti de facto santykiai, 1922 m. – de jure diplomatiniai santykiai. Dar 1920 m. Jonas Vileišis paskirtas Lietuvos misijos pirmininku, turėjusiu kelti Lietuvos tarptautinio pripažinimo klausimą. 1922 m. Lietuvą galop pripažinus, Kaune galop paskirtas nepaprastasis pasiuntinys Frederick W.B. Coleman, o 1923 m. laikinąjį reikalų patikėtinį Jungtinėse Amerikos Valstijose pakeitė nuolatinis pasiuntinys Kazys Bizauskas. 1922 m.-1940 m. abišaliai santykiai apibūdinti kaip geri, daliai JAV lietuvių aktyviai besireiškiant visuomeniniame gyvenime ir bendradarbiavimu su Lietuva. Vieni geriausių Amerikos lietuvių paramos Lietuvai pavyzdžių – JAV lietuvių krepšinio specialistų Joseph Žukas ir Konnie Savickas bei kitų atvykimas treniruoti Lietuvos vyrų rinktinės ir galop – JAV rinktinės krepšininko Prano Lubino prisidėjimas prie 1939 m. Lietuvos triumfo Europos čempionate, kur Pranas Lubinas buvo žaidžiantysis treneris. Lėktuvu Atlanto vandenyną siekę perskristi lakūnai Steponas Darius ir Stasys Girėnas taip pat buvo lietuviai emigrantai JAV.
Ryšiai su JAV netekus nepriklausomybės
1940 m. birželio 15 d. Lietuvą okupavus SSRS, paskutinis tarpukario ambasadorius Owen J.C. Norem Lietuvą paliko 1940 m. vasarą. JAV pirmoji oficialiai pasmerkė SSRS įvykdytą okupaciją 1940 m. liepos 23 d. paskelbusi Welles deklaraciją, kuri žymėjo Baltijos šalių, įskaitant Lietuvos, okupacijos nepripažinimo JAV politikos pradžią. Buvo išlaikyta Lietuvos ambasada Vašingtone, išsaugotos 69 mln. JAV dolerių vertės aukso ir valiutos atsargos.
Po Antrojo pasaulinio karo kilusi milžiniška pabėgėlių banga į JAV ilgainiui sukūrė tvirtą JAV lietuvių bendruomenę, besistengusią paveikti JAV požiūrį į padėtį okupuotuose Baltijos šalyse (nuo 1955 m. čia įsikūrė VLIK, dar 1940 m. – Amerikos lietuvių taryba). JAV administracija nepripažino Baltijos šalių okupacijos, ryšiai su okupuota Lietuva iš esmės nutrūko. Kita vertus, 1941 m. tarp JAV ir Didžiosios Britanijos (o vėliau ir dar kitų valstybių) pasirašytos Atlanto chartijos punktas apie visų iki karo egzistavusių suverenių valstybių, taigi ir Lietuvos, atkūrimo karui pasibaigus nebuvo įgyvendintas.
Skirtingų JAV prezidentų administracijų bendradarbiavimas ir moralinė parama Amerikos lietuvių organizacijoms buvo nevienoda. 1940 m. rugsėjo 15 d. tuometis prezidentas F. Ruzveltas priėmė gausią lietuvių delegaciją su prezidentui adresuotu raštu. Atsiminimuose rašoma, kad F. Ruzveltas žadėjęs „Lietuva savo nepriklausomybės neprarado. Jos nepriklausomybė tik laikinai pertraukta. Ateis laikas, ir Lietuva vėl bus laisva. Tai atsitiks gal greičiau, negu jūs galite tikėtis“
Turbūt didžiausią paramą dėl Lietuvos laisvės siekio SSRS okupacijos metu reiškė prezidentas Ronald Reagan, 1983 m. vasario 16-ąją pasveikinęs lietuvius su „65-siomis nepriklausomybės metinėmis“ ir savo kalboje pareiškęs, kad „kol laisvė yra draudžiama kitiems, ji nėra laisva ir čia“. 1982-ųjų birželio 14 dieną Roaldas Reiganas buvo oficialiai paskelbęs Baltijos laisvės diena.
JAV valstybės departamente visą Lietuvos okupacijos laikotarpį, išskyrus dieną, kai JAV lankėsi Michailas Gorbačiovas, šalia kitų valstybių vėliavų plevėsavo ir Lietuvos trispalvė.
Ryšiai su JAV atkūrus nepriklausomybę
Santykiai po nepriklausomybės atkūrimo atnaujinti 1991 m. rugsėjo 6 d. Lietuva, kartu su kitomis Baltijos valstybėmis, pasirašė Partnerystės chartiją su Jungtinėmis Amerikos Valstijomis 1998 m. sausio 16 d. Vašingtone, ja padėti pamatai narystei NATO. 2004 m. Lietuvai tapus NATO nare sustiprėjo dvišalis politinis ir karinis bendradarbiavimas.
2003 m. Lietuvoje lankėsi tuometis prezidentas Džordžas Bušas jaunesnysis.
Ekonominiai santykiai
Prekybos balanse vyrauja importas iš JAV į Lietuvą.
Pagal tiesioginių užsienio investicijų Lietuvoje dydį JAV yra 12-a (investicijos siekia 603,8 mln. eurų). Savo ruožtu Lietuvos tiesioginių investicijų dydis JAV 2021 m. buvo 4,24 mlrd. eurų – didžiausios tarp visų užsienio valstybių.
Turizmas
JAV piliečiai yra vieni dažniausiai Lietuvą lankančių užsienio turistų (septinta vieta pagal atvykusių turistų skaičių). Į Lietuvą atvykstančių JAV turistų skaičių kaita:
Santykiai su JAV teritorijomis
Lietuva yra užmezgusi nedidelio masto prekybinius ryšius su trimis JAV teritorijomis: Guamu, Mergelių Salomis ir Marianų Šiaurinėmis Salomis.
JAV Mergelių Salos
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Jungtinių Valstijų Mergelių Salų siekė 0,6 tūkst. eurų. Iš Lietuvos į Jugtinių Valstijų Mergelių Salas eksportuotų prekių nebuvo.
Jonas Šembekas
Biografija
Nuo 1701 metų gruodžio 22 d. iki 1702 metų vasario 6 d. Jonas Šembekas vykdė ordinarinio seimo Varšuvoje maršalkos pareigas.
Jungtinių Amerikos Valstijų ir Lietuvos santykiai
Marianos Šiaurinės Salos
2017 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Marianos Šiaurinių Salų siekė 0,4 tūkst. eurų, o iš Lietuvos į Marianos Šiaurines Salas eksportuotų prekių nebuvo.
Lietuvos ordinų kavalieriai JAV piliečiai ir JAV ordinų kavalieriai lietuviai
Už nuopelnus Lietuvai iki 2021 m. gruodžio Lietuvos valstybiniais apdovanojimais apdovanoti 328 JAV piliečiai. Tai didžiausias skaičius tarp Lietuvos valstybinius apdovanojimus gavusių užsienio piliečių.
Jonas Šembekas
Biografija
1704 metais tapo Sandomiro konfederacijos nariu.
Mirė Varšuvoje.
Šeima ir vaikai
Buvo vedęs Evą Leščinską (m. 1733), Kališo vaivados Stefano Leščinskio (m. 1722) ir Joanos Terezės Bžostovskos dukterį. Vaikai:
1975 m. pasaulio moterų rankinio čempionatas
Čempionato nugalėtoja antrą kartą tapo Rytų Vokietijos rinktinė. Čempionate pirmą kartą pasirodė ekipos iš Afrikos (Tunisas) ir Šiaurės Amerikos (JAV) žemynų.
Poezijos slemas
Poezijos slemas – tai poezijos varžytuvės, kurių metu poetai atlieka savo parašytus kūrinius prieš gyvą auditoriją ir teisėjus. Atliekamų kūrinių formatas gali būti itin įvairus, varžytuvės paprastai būna garsios ir pilnos energijos, su auditorijos įsitraukimu, poetų palaikymu ir dramatišku kūrinių atlikimu.
Poezijos slemai prasidėjo Čikagoje 1984 m. Pirmosios varžytuvės buvo skirtos perkelti poezijos rečitalius iš akademinės aplinkos į plačiąją visuomenę. Amerikietis poetas Markas Smitas, įsitikinęs, jog poezijos scena tuo metu buvo „per daug struktūrizuota ir išpustyta“, pradėjo eksperimentuoti, į viešus poezijos skaitymus įtraukdamas varžytuvių detales ir taip paversdamas juos į slemus.
Pasirodymai poezijos slemuose vertinami pagal atlikėjo entuziazmą ar įsitraukimą, stilių ir turinį, poetai gali dalyvauti individualiai arba komandose. Iš auditorijos dažniausia išrenkami penki teisėjai, kurie vertina dalyvių pasirodymus. Kartais poetai vertinami pagal auditorijos įsitraukimą ir triukšmingumą.
Poezijos slemas Lietuvoje
Pirmuoju poezijos slemu Lietuvoje laikomi 2008 metais „Trubadūro Bacevyčios“ (Kęstučio Bacevičiaus) iniciatyva surengti skaitymai kartu su vaikais ir anarchistais gimtojo Šakių rajono sodyboje. Tais pačiais metais įvyko ir pirmasis oficialus slemas Mokytojų namų kiemelyje (Vilniaus g. 39) Vilniuje, kuris buvo renginio „Su knyga per kultūrinę Europą.Lietuva“ dalis.
2009 metais du Lietuvos atstovai – Darius Jurevičius „Zaizras“ ir Žygimantas Kudirka „Mesijus“ – dalyvavo Europos slemo čempionate Berlyne. 2010 metais ėmė vykti kasmėnesiniai slemo vakarai „Fluxus ministerijoje“. 2011 metais kasmėnesiniai slemo skaitymai išsikraustė į „Bix“ barą Vilniuje, o Lietuvoje apsilankė vienas žymiausių slemo vardų – Saulas Williamsas.
2012 metais išleista knyga apie slemą Lietuvoje pavadinimu „Slemas Lietuvoje!“ (sud. Darius Jurevičius, „Kitos knygos“)
Lietuvoje vykstančiuose slemuose, kaip ir daug kur pasaulyje, dalyviams galioja kelios taisyklės: būtina skaityti tik savo kūrybą, negalima naudoti jokių papildomų ar pagalbinių priemonių, kaip kostiumai, ar muzikos instrumentai ir pasirodymas negali užtrukti ilgiau, nei tris minutes. Varžytuvės vyksta per tris turus. Poetus vertina komisija, sudaryta iš atsitiktine tvarka atrinktų žiūrovų. Pasirodymai vertinami dešimtbalėje sistemoje. Pirmajame ture pasirodo visi dalyviai, antrajame ir trečiajame – daugiausia balų surinkę dalyviai(-ės). Poetų pasirodymo tvarka traukiama burtų keliu.
Istorija
1999 m. Nacionalinis Poezijos Slemas vyko Čikagoje. Visas renginys buvo stebimas „New York Times“ laikraščio ir „60 minučių“ žinių laidos (CBS). „60 minučių“ parengė 20 minučių reportažą apie poezijos slemą kartu su gyvais poetų pasirodymais „Šopeno Teatre“ (Chopin Theatre)
Nuo 2017 metų Nacionaliniame Poezijos Sleme dalyvauja 72 sertifikuotos komandos penkias dienas trunkančiose varžytuvėse.
PAS Lamia 1964
„PAS Lamia 1964“ – Graikijos futbolo klubas iš Lamijos.
Poezijos slemas
Formatas
Poezijos slemo vedėjas iš susirinkusių žiūrovų išrenka vertintojus. Nacionaliniuose slemuose būna penki vertintojai, bet mažesni slemai dažnai turi tris. Po kiekvieno poeto pasirodymo kiekvienas vertintojas paskiria taškus pasirodymui. Taškai dažniausiai skirstomi skalėje nuo vieno iki dešimt.
Pirmajame slemo mače pasirodo visi dalyvaujantys poetai. Dauguma slemų vyksta per kelis mačus, per kuriuos iškrenta mažiausiai taškų surinkę poetai. Kai kurie slemai vyksta be poetų iškritimo. „Green Mill“ džiazo klube vykstančiuose slemuose pirmajame mače pasirodo šeši poetai. Slemo pabaigoje poetas surinkęs daugiausia taškų laimi varžybas.
Bet kokie pagalbiniai daiktai, kostiumai ir muzika yra draudžiami slemo pasirodymuose. Tai atskiria šį žanrą nuo tiesioginio jo pirmtako, Performatyviosios Poezijos. Hedvyga Gorski – performatyviosios poezijos, kaip atskiro žanro, pradininkė – laikė pagalbinius daiktus, kostiumus ir muziką kertinėmis minėto žanro dalimis dėl galimybės sukurti teatrišką atmosferą kuria siekta pasirodymo metu suartinti žiūrovą ir aktorių. Kitos taisyklės reikalauja laikytis trijų minučių limito, pasirodymo įvertinimas gali kristi priklausomai nuo to, kiek ilgai pasirodymas užtruko. Tačiau dauguma jaunimo slemų suteikia poetams iki trijų su puse minutės pasirodymui.
PAS Lamia 1964
Istorija
2012 m. vasarą klubas susijungė su Farmer Lianokladiou klubu.
Poezijos slemas
Poema
Poezijos slemo pasirodymuose galima pastebėti daugybę skirtingų balsų, stilių, kultūrinių tradicijų ir požiūrių į rašymą ir atlikimą. Performatyviosios poezijos pradininkė, Hedvyga Gorski, iškelia slemų poezijos svarbą kaip senovinės kalbamosios poezijos, kuri buvo skirta pritraukti dėmesį baruose ir viešose erdvėse, tradicijų puoselėjimą.
PAS Lamia 1964
Istorija
Superlygoje debiutavo 2017 m. jame užėmė 14 vietą (iš 16 dalyvių) ir išliko elito divizione.
Poezijos slemas
Poema
Kai kurie poetai remiasi vokalinėmis technikomis naudojamomis Hiphopo muzikoje. Kiti taiko nesirimuojančio pasakojimo formules. Kai kurie naudoja tradicinio teatro įrankius, kaip balsų ir balso tonų keitimas, tuo tarpu dar kiti gali skaityti visą poemą ironiškai monotonišku tonu. Kartais poetai nenaudoja nieko kito, tik savo žodžius atlikti poemai, tuo tarpu kiti žaidžia su formatu ir taisyklėmis pasitelkdami šokio ar vokalinės perkusijos elementus.
Vienas iš pagrindinių poezijos slemo tikslų yra mesti iššūkį bet kam, kas teigia turintis autoritetą įvardinti literatūrinę vertę. Visi poetai gali būti kritikuojami, nes kiekvienas iš jų yra priklausomi nuo klausytojų malonės. Kadangi tik poetai surinkę daugiausiai taškų pereina į kitą mačą, klausytojai, būdami tiesioginiais vertintojais, gali nuspręsti iš kurių poetų jie nori išgirsti daugiau kūrinių. Klausytojai taip tampa dalimi kiekvienos poemos, vis labiau suartinant atlikėją, kritiką ir auditoriją.
Gintautas Kovalčikas
Gintautas Kovalčikas (g. 1947 m. liepos 1 d. Maldabūdyje, Prienų rajonas) – miškininkas, buvęs Lietuvos politinis veikėjas, miškų ministras, viceministras.
Biografija
1966–1969 m. – Kauno miškų ūkio Lapių girininkijos darbuotojas, meistras, girininko pavaduotojas, 1969 m. – Kauno miškų ūkio Vandžiogalos girininkijos girininkas. 1969–1971 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1971–1972 m. dirbo Jonavos miškų ūkio (Dumsių girininkijos) girininku. 1972–1977 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijos Miškų ūkio fakultete. 1972–1978 m. – Jonavos miškų ūkio technikas, inžinierius. 1978–1985 m. – Jonavos miško pramonės ūkio vyr. inžinierius. 1985–1990 m. – Miškų ūkio ministerijos vyr. inžinierius, viršininko pavaduotojas. 1990–1994 m. – ministro pavaduotojas, ministras. 1994–2001 m. – miško įmonės UAB „Liforė“ direktoriaus pavaduotojas, nuo 2001 m. iki 2011 m. kovo 15 d. – direktorius.
Privačių miškų savininkų asociacijos Tarybos pirmininkas (PMSA vadovas).
Žmona Aldona (g. 1948 m.), mokytoja. Sūnūs Dainius (g. 1972 m.), technikos direktorius, ir Vaidas (g. 1974 m.), komercijos direktorius.
Kubilius
Senieji kubiliai
Kubiliai gamino statines, kubilus ir puskubilius, kibirus, geldas, sviestamušes, duonkubilius, lauknešėlius.
Dabartiniai pramonės kubiliai
Dabar kubiliumi vadinamas darbuotojas, automatiniais įrenginiais arba rankomis gaminantis ar taisantis įvairius kubilus, statines, rezervuarus, nusodintuvus ir kitokias talpyklas.
Kubiliaus pareigos: Didelės talpos sudėtingos talpyklos ir gamyklinė technologinė įranga gaminama pagal brėžinius.
Kubilius turi išmanyti:
Sprendėjas
Ši savoka naudojama apibūdinti tokius agentus, kuriems nerūpi surasti geriausio uždavinio sprendimo, o jų tikslas yra tiesiog išspręsti uždavinį vieną kartą. Uždavinio sprendėjas paprastai veikia pagal paieškos į gylį principus.
Sprendėjas kitaip nei planuotojas sprendimo metu neturi žemėlapio.
Pavyzdys
Sprendėjas yra žmogus labirinte, kuris žūtbūt nori rasti bet kokį kelia iš labirinto.
Kretingos (Klibių) akmuo su dubeniu
Kretingos (Klibių) akmuo su plokščiadugniu dubeniu – mitologinis akmuo Kretingoje, Vilniaus gatvėje, Kretingos muziejaus parko parteryje.
Apibūdinimas
Dubenėtas akmuo kampuotas, 1,28 m skersmens. Aukštis šonuose 61–72 cm, ties viduriu – 86 cm. Viršutinė šonų dalis 30–45 cm plotyje grubiai aptašyta, o apatinė akmens dalis neapdirbta.
Penetracija
Penetracija gali reikšti:
Kretingos (Klibių) akmuo su dubeniu
Istorija
Seniau akmuo buvo Klibių kaimo žemių vakarinėje dalyje, 0,34 km į šiaurę nuo senųjų kaimo kapinių. Gulėjo buvusių bendrųjų kaimo ganyklų pietvakariniame kampe, šalia ankstyvųjų žemdirbystės laukų. Prasidėjus melioracijai, 1970 m. išverstas ir nugabentas į skaldymui surinktų akmenų sąvartyną. Čia jį 1971 m. pastebėjo akmenų paruošėjas Petras Rentauskas ir pranešė inžinieriui Ignui Jablonskiui, kuris akmenį parvežė į Kretingos kraštotyros muziejų.
Tyrimai
1971 m. akmens stovėjimo vietą žvalgė Ignas Jablonskis. 25 m² dydžio plote aptikta daug degėsių ir angliukų.
Preliminariai datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio viduriu.
Pokiškės
Pokiškės – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Alionių I.
Šaparnė
Šafarne vadinami kaimai Lietuvoje, turintys šiek tiek varijuojančias formas:
Pavadinimo kilmė
Žodis šafarnė yra lenkybė – ji reiškia „klėtis“ arba „kamara“, taip pat gali reikšti arpą grūdams sėti.
Paul Broca
Polis Broka (Paul Broca; 1824 m. birželio 28 d. – 1880 m. liepos 9 d.) – prancūzų anatomas, fiziologas, chirurgas ir vienas moderniosios antropologijos pradininkų.
Biografija
Gimė Prancūzijoje mediko Žano Pjero Broko šeimoje. 1849 m. baigė medicinos doktorantūros studijas. 1857 m. vedė Adelę Augustiną Lugol, su kuria susilaukė trijų vaikų. Nuo 1867 m. tapo Paryžiaus mokslų akademijos nariu ir ėjo Paryžiaus universiteto profesoriaus pareigas. Jis pirmasis apibrėžė antropologijos uždavinius ir nustatė jos tyrimo metodus. 1859 m. jis Paryžiuje įkūrė pirmąją Antropologijos draugiją. 1872 m. pradėjo leisti žurnalą Revue d’anthropologie. 1876 m. jo iniciatyva Paryžiuje įkurta pirmoji antropologijos mokykla (L’Ecole d’Antropologie de Paris). 1889 m. mirė nuo smegenų hemoragijos.
Fruška Gora
Fruška Gora  – kalnų masyvas ir nacionalinis parkas Serbijos šiaurėje, Sremo krašte, Panonijos lygumos apsuptyje. Aukštis iki 539 m (Crveni Čoto k.). Ilgis iš rytų į vakarus 80 km, plotis iki 15 km. Šiauriniu pakraščiu prateka Dunojus.
Būdingi kalvoti kraštovaizdžiai, nedidelės giraitės, pievos, kultūriniai laukai. Fruška Goroje daug kur įveisti vynuogynai. Sutinkami elniai, stirnos, peri įvairūs paukščiai (baltieji ir juodieji gandrai, karališkieji ereliai, taurieji sakalai, juodieji pesliai ir kt.).
Fruška Gora – svarbi religinė Serbijos vieta. XV–XVI a. šiuose kalnuose įsikūrė daugiau nei 15 serbų ortodoksų vienuolynų (Velika Remetos, Krušedolo, Grgetego, Jazako, Šišatovaco, Petkovicos, Beočino, Vrdniko-Ravanicos, Divšos, Kuveždino, Mala Remetos, Novo Hopovo, Privina Glavos, Staro Hopovo, Rakovaco).
1991 m. Fruška Goroje gyveno ~114 tūkst. gyventojų. Pagrindiniai miestai: Šidas, Beočinas, Petrovaradinas, Sremska Kamenica, Sremski Karlovcai, Irigas, Ilokas.
Vietovė gyvenama bent nuo neolito laikų. Senovėje Fruška Goroje gyvenę keltai ir ilyrai, 31 metais kraštą užkariavo romėnai (vadino ) ir šiauriniuose šlaituose statė savo tvirtoves. Viduramžiais Fruška Gora, kaip ir visa Panonija, buvo įvairių klajojančių tautų kryžkelė, o vėliau iškilo kaip religinis serbų židinys.
1960 m. Fruška Gora paskelbta nacionaliniu parku.
Poliesis
Poliesiu vadinami kaimai:
Sudmantai
Sudmantai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybės vakaruose, Klaipėdos miesto rytiniame pakraštyje, tuoj į šiaurę nuo Jakų žiedo, prie plento. Vakarinė dalis kaimo yra Klaipėdos mieste. Stūkso Sudmantų piliakalnis.
Istorija
1896 m. sausio 13 d. Sudmantai ir Mozūrai buvo sujungti į vieną kaimą Sudmanten Trusch. XX a. vakarinė dalis kaimo prijungta prie Klaipėdos miesto (dabartinis Sukilėlių kvartalas).
Polianka
Polianka – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 13 km nuo Naujojo Daugėliškio.
Istorija
XX a. pr. pateko į Novoaleksandrovsko apskritį, Rimšės valsčių. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Rimšės valsčius).
Jack Lemmon
Džonas Juleris „Džekas“ Lemonas III (, 1925 m. vasario 8 d. Niutonas, Masačusetsas, JAV – 2001 m. birželio 27 d. Los Andželas, Kalifornija, JAV) – amerikiečių aktorius. Kartu su Marčelu Mastrojaniu ir Dynu Stokvelu jis yra vienas iš trijų aktorių, du kartus (1979 ir 1982 m.) pelniusių Kanų kino festivalio geriausio aktoriaus apdovanojimą. Holivudo šlovės alėjoje jo garbei įspausta žvaigždė.
Biografija
Džekas Lemonas gimė 1925 m. vasario 8 d. Niutono-Velslio ligoninės lifte. Jis buvo vienintelis vaikas Mildredos Berdžes (megautinė pav. LaRue) ir konditerijos kompanijos „Doughnut Corporation of America“ prezidento Džono Julerio Lemono II šeimoje. Jo tėvas buvo airių kilmės, todėl Dž. Lemonas buvo auklėjamas katalikiškai. Be kitų švietimo įstaigų, studijavo Harvardo koledže. Tarnavo JAV laivyne. 250px|thumb|left|[[Tony Curtis|Tonis Kertisas ir Džekas Lemonas filme „Džiaze tik merginos“ (1959)]] Po karo grįžęs į JAV Džekas Lemonas tapo populiariu aktoriumi, dažniausiai pasirodančiu komedijose. Jis įžymus dėl bendradarbiavimo su Biliu Vailderiu, kuris 1959 m. Dž. Lemonui pasiūlė garsųjį persirengėlio muzikanto vaidmenį filme „Džiaze tik merginos“, Dž. Lemonas jame vaidino su Toniu Kertisu ir Merlina Monro, o filme „Butas“ („The Apartment“, 1960) Dž. Lemonas atliko pagrindinį kuklaus tarnautojo, įsimylėjusio liftininkę Franę Kubelik (aktorė Širlė Maklein), vaidmenį.
Dž. Lemonas laimėjo du „Oskarus“: 1956 m. gavo geriausio antraplanio aktoriaus apdovanojimą už Džono Fordo filmą „Ponas Robertsas“ („Mister Roberts“) ir 1974 m. geriausio aktoriaus apdovanojimą už Džono G. Avildseno filmą „Gelbėkite tigrą“ („Save the Tiger“). Be to, Dž. Lemonas buvo sudaręs tandemą su amerikiečių aktoriumi bei režisieriumi Volteriu Matau, su juo sukūrė 10 filmų.
Iškilus ir įvairiapusis (jis fortepijonu skambino filmo „Švelnioji Irma“ („Irma la Douce“) temą, jame vaidino su Širle Maklein) aktorius taip pat teikė pirmenybę nepriklausomam, veržliam ir karingam kinui, tai rodo du filmai, Kanų kino festivalyje jam, kaip geriausiam aktoriui, pelnę apdovanojimus (be Marčelo Mastrojanio ir Dyno Stokvelo, Dž. Lemonas – vienintelis aktorius, šį apdovanojimą gavęs du kartus): tai filmai „Kinijos sindromas“ („The China Syndrome“, 1979) ir Konstantino Gavro „Dingęs be žinios“ („Missing“, 1982).
Su Džuliana Mur, Šonu Penu bei Žiuljeta Binoš jis yra vienas iš keturių aktorių, pasiekusių „didįjį kirtį“, t. y. laimėjusių trijų didžiausių pasaulio kino festivalių – Kanų, Venecijos ir Berlyno – apdovanojimus. Be to, būtent Dž. Lemonas 1972 m. Čarliui Čaplinui už viso gyvenimo nuopelnus įteikė garbės „Oskarą“.
1950–1956 m. Dž. Lemonas buvo vedęs aktorę Sintiją Stoun, su kuria 1954 m. susilaukė sūnaus Kriso (Chris). 1962 m. Paryžiuje susituokė su amerikiečių aktore Felisija Far, 1966 m. jiedviem gimė duktė Kortnė (Courtney). Sulaukęs 76-erių, Džekas Lemonas nuo šlapimo pūslės vėžio mirė Los Andžele. Palaidotas Vestvudo kapinėse, Kalifornijoje.
Planuotojas
Planuotojas, planuojantis agentas – agentas, kuris sprendžia uždavinius ieškodamas geriausio įmanomo sprendimo. Tai dirbtinio intelekto sąvoka.
Planuotojas paprastai veikia pagal paieškos į plotį principus.
Planuotojas, kitaip nei sprendėjas, spręsdamas uždavinį naudojasi žemėlapiu.
Pavyzdys
Planuotojas nagrinėja miesto žemėlapį ir ieško geriausio autobusų maršruto, tam kad juo galėtų važiuoti autobusai sunaudojantys mažiausiai resursų ir duodantys daugiausiai naudos.
AEL Kalloni
Athlītikī Enōsī Lekanopediou Kallonīs arba AEL Kallonīs – Graikijos futbolo klubas iš Kalonio.
Istorija
Klubas įkurtas 1994 m., kai susijungė Arisvaios Kalloni (įkurtas 1954 m.) ir Apollon Dafia (įkurtas 1969 m.) klubai.
Ilgą laiką žaidė žemesniuose šalies divizionuose.
2013 m. debiutavo Superlygoje. Žaidė tris sezonus. 2015/2016 m. sezone liko paskutinėje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną.
Spalvinė gama
Mėlyna ir balta.
Simcha Zissel Ziv
Simča Ziselis Zivas (1824 m. Kelmėje, Rusijos imperija – 1898 m. liepos 26 d. Kelmėje, Rusijos imperija) – rabinas, mokytojas, vienas iš Kelmės ješivos įkūrėjų bei vienas iš Musarų judėjimo lyderių.
Biografija
Gimė 1824 m. Kelmėje, kaip Simcha Mordechai Ziskind Broida. Tėvas Reb Yisroel Broida, motinos Chajos protėvis buvo garsus XIX a. pradžios Lvovo rabinas Tzvi Ashkenazi. Motinos pavardė buvo Ziv ir Simča Ziselis motinos pavardę perėmė 1880 m. kai persikraustė dirbti į Gruobinią. S. Zivas vedė Chaya Leah, po vedybų išvažiavo mokytis į Kauną pas Musarų judėjimo pradininką rabiną Yisroel Salanter. Rabinas Salanteris išsiuntė Zivą stiprinti Musarų judėjimo Žagarėje, vėliau Kretingoje. Po kiek laiko Salanterio pavedimu kartu su įtakingu Lietuvos žydu Kalman Zev Wissotzky išvyko į Maskvą, kur gyveno dvejus metus ir padėjo Wissotzkio šeimai nenutolti nuo religijos. Iš Maskvos išvyko į Sankt Peterburgą, kur praleido vienerius metus ir jam buvo pasiūlyta tapti vienos iš kongregacijų rabinu, tačiau jis atsisakė šių pareigų ir pasiūlė jas Yitzchak Blazer.
Grįžęs į Lietuvą apie 1865 m. siekdamas stiprinti Musarų judėjimą Kelmėje įkūrė ješivą. Ješivoje mokė ne tik Talmudo ir Toros, bet ir matematikos, rusų kalbos ir geografijos. Tai buvo beprecedentis įvykis Lietuvos ješivose. 1872 m. nusipirko žemės sklypą, kuriame norėjo plėsti ješivos veiklą, tačiau įtari vietos valdžia to daryti neleido ir 1876 m. uždarė ješivą. S. Zivas ieškojo vietos kitur ir rado pastatą Gruobinios miestelyje, kur 1880 m. atidarė naują ješivą. Dėl prastos sveikatos jau 1881 m. buvo priverstas grįžti į Kelmę, o 1886 m. dėl sudėtingo administravimo teko uždaryti ir Gruobinios ješivą. Dalis jo studentų 1892 m. išvyko gyventi į Palestiną. S. Zivas mirė 1898 m. liepos 26 d. Kelmėje.
Baliečių kalba
Baliečių kalba (Basa Bali, 80px) – austronezinių kalbų šeimos kalba, vartojama baliečių, gyvenančių Indonezijai priklausančioje Balio saloje. Taip pat ja šnekama Nusa Penidos saloje, vakarų Lomboke, baliečių bendruomenės Javoje. Kalbančiųjų skaičius – apie 3,3 mln. žmonių. Ši kalba artimai gimininga Lomboke vartojamai sasakų kalbai bei Sumbavoje vartojamai sumbaviečių kalbai, toliau gimininga javiečių kalbai.
thumb|245px|Religinis pasveikinimas baliečių kalba Baliečių kalba užrašoma dviem raštais: istoriškai ši kalba buvo užrašoma baliečių raštu (iš esmės – javiečių rašto atmaina), kilusiu iš Indijos, tačiau dabar rašoma lotyniškais rašmenimis.
Kalba turi keletą kalbinių registrų – aukštasis registras persmelktas sanskritiškos bei javietiškos leksikos. Žemajame registre didelė indoneziečių, anglų kalbos įtaka. Baliečių kalba dabar vartojama daugiausia kaip šnekamoji kalba. Skiriamos pagrindinės dvi tarmės: aukštumų ir žemumų.
Baliečių kalbos raštija klestėjo XIV–XIV a. kai Balis pateko į Madžapahito sudėtį. Su hinduizmu į kalbą pateko daug sanskritiškų skolinių (pvz., surya „saulė“, pustaka „knyga“, agama „religija“, basa „kalba“).
Baltik vairas
UAB Baltik vairas – didžiausia dviračių gamintoja Šiaurės Europos regione. UAB Baltik vairas buvo įsteigta 1993 m. ir pratęsė dviračių pramonės gamybos tradicijas Šiauliuose. Dviračių gamybos Šiauliuose istorijos pradžia siekia 1948 metus, kai buvo įsteigta Šiaulių dviračių gamykla.
Vienos didžiausių Šiaulių regiono pramonės įmonių UAB Baltik vairas veiklos kryptis – dviračių komponentų dažymas, dekoravimas ir dviračių surinkimas.
Per metus pagaminama apie 320 tūkst. dviračių, kurie eksportuojami į 15 šalių.
Veikla
Baltik vairas gamina dviračius miestui (City), kelionėms (Trekking), kalnų, vaikiškus dviračius, taip pat elektrinius (e-bike) dviračius bei specialios paskirties dviračius (tandemus, triračius ledams, pramonėje naudojamus dviračius ir pan.).
Kiekvieną sezoną įmonėje pagaminama apie 500 skirtingų modelių, apie 50 prekių ženklų dviračių. Jų atitiktis Europos Sąjungos standartams ir kitiems saugumo reikalavimams tikrinama specialiose bandymų laboratorijose.
Priklausomai nuo sezoninio gamybos apkrovimo lygio įmonėje dirba iki 600 darbuotojų. Nuolatinis darbuotojų skaičius yra 320.
2013 metais įmonės apyvarta siekė 163,7 mln. Lt (56 mln. eu).
Pagrindinė Baltik vairas rinka – Vakarų Europos šalys, o ateities planuose – plėtra į Šiaurės šalių, Centrinės Europos ir Rytų Europos rinkas. Į gamybos įrengimų atnaujinimą kasmet investuojanti įmonė planuoja vėl pradėti gaminti detales, visų pirma – dviračių rėmus.
Bendrovė remia profesionalią dviračių sporto komandą „Staki–Baltik vairas“.
Aryeh Leib Frumkin
Ariehas Leiba Frumkinas (1845 m. Kelmėje, Rusijos imperija – 1916 m. Petah Tikvoje, Palestina) – rabinas, mokytojas, prekybininkas, rašytojas, Petah Tikvos miestelio ir pirmosios ješivos įkūrėjas.
Baltik vairas
Istorija
1993 m. kovo 18 d. įsteigta bendra Lietuvos-Vokietijos įmonė UAB Baltik vairas. Įmonė tapo PANTHER International GmbH įmonių grupės dalimi.
Aryeh Leib Frumkin
Biografija
Gimė 1845 m. Kelmėje. 1883 m. emigravo į Palestiną, kur įkūrė Petah Tikvos gyvenvietę, nusausino laukus, pasodino pirmuosius medžius, jo vardu pavadinta viena iš pagrindinių miestelio gatvių. 1893 m. po arabų išpuolio prieš Petah Tikvos gyvenvietę išsikraustė į Londoną, kur atidarė vyno parduotuvę L. Frumkin & Company. Po kiek laiko vėl grįžo į Petah Tikvą, kur ir mirė 1916 m. A. Frumkino provaikaitis Jonathan Sacks 1991-2013 m. buvo vyriausiasis Jungtinės karalystės rabinas.
Baltik vairas
Istorija
1993 m. gruodžio 1 d. UAB Baltik vairas iš valstybinės dviračių ir variklių gamyklos „Vairas“ perėmė su dviračių gamyba susijusius padalinius, o valstybinė įmonė, pervadinta į „Šiaulių vairas“, tęsė vidaus degimo variklių gamybą.
1999 m. pagamintas pirmas milijonas dviračių nuo UAB Baltik vairas įsikūrimo.
2011 m. rugpjūčio mėnesį nuo konvejerio nuriedėjo penki milijoninis UAB Baltik vairas pagamintas dviratis.
2013 metų rugsėjį įmonės akcijas nupirko privatus investuotojas iš Danijos.
Agar.io
Agar.io (arba Agario) – daugelio žaidėjų naršyklinis veiksmo žaidimas. Jame žaidėjai valdo vieną ar daugiau apskritų ląstelių Petri lėkštelės žemėlapyje. Žaidimo tikslas – priaugti kuo daugiau masės valgant kitų žaidėjų ląsteles, mažesnes už žaidėjo ląstelę, ir vengti didesnių, kurios gali suėsti žaidėjo ląsteles. Kiekvienas žaidėjas pradeda su viena ląstele, tačiau pasiekę pakankamą masę, žaidėjai gali padalyti ląstelę į dvi, kad galėtų valdyti kelias ląsteles. Žaidimo pavadinimas kilęs iš agaro medžiagos, kuri naudojama bakterijoms auginti.
Žaidimas sulaukė teigiamų įvertinimų. Kritikai ypač gyrė jo paprastumą ir mechaniką, bet kritikavo pasikartojantį žaidimo procesą. Daugiausia dėl populiarumo socialiniuose tinkluose jis greitai sulaukė sėkmės ir per pirmuosius metus tapo vienu populiariausių naršyklinių ir mobiliųjų įrenginių žaidimų. 2015 m. liepos 24 d. „Miniclip“ išleido mobiliąją „Agar.io“ versiją, skirtą iOS ir Android.
Kūrimas
„Agar.io“ sukūrė devyniolikmetis Brazilijos kūrėjas Matheus Valadares su „JavaScript“ ir „C++“. M. Valadares pasidalijo žaidimo IP adresu, kad jį galėtų išbandyti „4chan“ vaizdo žaidimų forumo naudotojai, o 2015 m. balandžio 28 d. išleido jį domene agar.io. Jis pavadintas pagal agarą – medžiagą, naudojamą ląstelių kultūroms auginti. Valadares ir toliau eksperimentavo pridėdamas naujų funkcijų, todėl specialiai šiam tikslui buvo sukurtas eksperimentinis žaidimo režimas. Jis galvojo pridėti sudėtingesnių biologinių funkcijų, tokių kaip fotosintezė ir mitochondrijos, bet galiausiai nusprendė sumažinti žaidimą iki dabartinės paprastos mechanikos. Reklamos žaidime padengė serverio išlaidas.
Populiarumas
Matheus Valadares niekada nereklamuodavo „Agar.io“, išskyrus vienintelį savo įrašą „4chan“ platformoje, kur jis sulaukdavo atsiliepimų. Pradinę žaidimo sėkmę lėmė žaidimo populiarumas tarp interneto turinio kūrėjų, pavyzdžiui, „YouTube“ ir „Twitch“ transliuotojų. Gegužės 30 d. PewDiePie, tuo metu daugiau nei 42 mln. prenumeratorių turėjęs „YouTube“ kanalas, įkėlė pirmąjį iš devynių „Agar.io“ vaizdo įrašų ir pavadino jį „naujuoju mėgstamiausiu žaidimu“. Tačiau vaizdo įraše jis teigė, kad gerbėjai jau seniai prašė „Agar.io“ vaizdo įrašo – jis jau išpopuliarėjo visoje socialinėje žiniasklaidoje.
Komentatoriai taip pat teigė, kad netikėtą „Agar.io“ sėkmę lėmė tai, kad jis yra nemokamas naršyklinis žaidimas, taip pat tai, kad jo paprasta ir intuityvi mechanika yra labai įtraukianti.
Taivano atstovybė Lietuvoje
Taivano atstovybė Lietuvoje arba Taivaniečių atstovybė Lietuvoje – Taivano (Kinijos Respublikos) atstovybė, atsakinga už ryšių su Lietuva plėtojimą. Kadangi Lietuva laikosi vienos Kinijos politikos ir su Taivanu nėra užmezgusi oficialių diplomatinių santykių, atstovybė neturi diplomatinio statuso, tačiau de facto gali būti vertinama kaip ambasada.
Agar.io
Populiarumas
2016 m. kovo mėnesį „Agar.io“ vaizdo įrašai „YouTube“ platformoje pasiekė du milijardus peržiūrų.
Taivano atstovybė Lietuvoje
Priešistorė
Glaudesni Lietuvos ir Taivano santykiai pradėti aktyviau vystyti po 2020 m. gale vykusių Seimo rinkimų. Suformuotos valdančiosios koalicijos sutartyje buvo įvardyti siekiai didinti paramą Taivanui. Naujai pradėjęs eiti pareigas užsienio reikalų ministras Gabrielius Landsbergis 2021 m. pavasarį paskelbė apie svarstymus atidaryti Lietuvos verslo atstovybę Taivane, o po kelių mėnesių ir apie planus priimti Taivano atstovybę Lietuvoje. Pastarasis žingsnis buvo įgyvendintas 2021 m. lapkričio 18 d.
Reakcijos
Daugelyje pasaulio šalių Taivano atstovybės veikia Taipėjaus vardu, kurį Kinija vertina kaip priimtino status quo išlaikymą, nekvestionuojančio vienos Kinijos principo ir neįvardinančio Taivano kaip nepriklausomos valstybės. Lietuvos pritarimas Vilniuje steigti Taivano, o ne Taipėjaus atstovybę, sulaukė griežtos Pekino reakcijos, tai buvo įvardyta kaip raudonų linijų peržengimas, už kurį Lietuva sulauks griežtų pasekmių. Apgailestavimą dėl atstovybės įsteigimo išreiškė Seime veikiančios Tarpparlamentinių ryšių su Kinijos Liaudies Respublika grupės vadovybė, pavadinimo pasirinkimą kaip klaidą įvardijo prezidentas Gitanas Nausėda bei paragino padaryti pakeitimus bent jau pavadinime kinų kalba. Užsienio reikalų ministerija paskelbė, kad tai nėra klaida, nes pats Taivanas, o ne Lietuva turi nuspręsti apie Taivano atstovybės pavadinimą.
Palaikymą laisvai rinktis Taivano atstovybės pavadinimą išreiškė JAV, Europos Parlamentas.
Vadovai
Taivano atstovybės Vilniuje vadovai: