cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Izolda Keidošiūtė
Izolda Keidošiūtė (g. 1952 m. birželio 3 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistė, kino kritikė.
Biografija
1970 m. baigė Vilniaus 15-ąją vidurinę mokyklą, 1975 m. – Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto žurnalistikos specialybę.
Nuo 1975 m. dirba Lietuvos valstybinės televizijos ir radijo komitete: TV kino vyr. redakcijoje, Programų direkcijos planavimo skyriuje, TV literatūros ir meno redakcijoje. Nuo 1996 m. – Lietuvos TV Programų direkcijos kino skyriaus vedėja, nuo 2003 m. – televizijos programų įsigijimo ir adaptacijos skyriaus redaktorė.
Rengė ir vedė televizijos laidas 1983–2004 m. „Versmės“, „Teatro gyvenimas“, „Kino ir televizijos pasaulyje“, „Kino klubas“, „Kino pasaulyje“, 2004–2005 m. – „Toli nuo Holivudo“, „Elito kinas“. 2005–2006 m. laidos „25 kadras“ redaktorė. Nuo 2007 m. dėsto kino istoriją „Skalvijos“ kino akademijoje.
Lietuvos kinematografininkų ir Lietuvos žurnalistų sąjungų narė.
Daugiausia rašo kino meno klausimais. Paskelbė publikacijų savaitraštyje „Literatūra ir menas“, žurnale „Kinas“.
SV Tasmania Gropiusstadt 73
Berlyno „Tasmania“ – Vokietijos futbolo klubas iš Berlyno.
Kutiškiai (reikšmės)
Kutiškiai yra:
Nordfyns Folkehøjskole
thumb|right|250px|[[2012 m. rudenį tarptautinės grupės studentai ruošiasi dalyvavimui taptautiniame projekte „World’s best news“ Odėnsėje]]
Šiaurės Fyno aukštoji tautos mokykla (, NFHS) – aukštoji mokykla Harritslev kaimelyje, maždaug už 3 km nuo Bogensės miestelio (Fiūno sala, Danija).
Šiaurės Fyno aukštoji tautos mokykla veikia siekdama įtraukti žmones, gerinti tarpkultūrinį supratimą, platinti demokratiją ir supratingumą mūsų bendrai ateičiai. Šiaurės Fyno aukštoji tautos mokykla yra neformalaus mokymo dalis Danijoje. Bendra idėja yra tirti gyvenimo galimybes. Tai reiškia vystyti gyvenimiškas kompetencijas ir kurti socialinius tinklus. Neformalus išsilavinimas yra be pažymių ir egzaminų. Rezultatas matomas studentų gyvenime vėliau. Žmonės turėdami kuo daugiau žinių gali labiau save dedikuoti ateičiai.
Masahiro Ando
(g. 1972 m. balandžio 2 d.) – karjerą baigęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1999 m., su ja dalyvavo 1999 m. Copa América.
Kristijonas VII
thumb|left|120px|Kristijono VII monograma
Kristijonas VII (, 1749 m. sausio 29 d. Kopenhaga – 1808 m. kovo 13 d. Rendsburgas, Šlėzvigas) – 1766–1808 m. Danijos ir Norvegijos karalius.
Neuroinformatikos asociacija
Neuroinformatikos asociacija – Rusijos neuromokslininkų visuomeninė organizacija.
Istorija
Organizacijos ištakos – Neuroninių tinklų bendrija, suburta TSRS mokslininkų (Rusijos TSR, Ukrainos TSR, Armėnijos TSR, Lietuvos TSR ir kt.), konferencijos „Neurokompiuterių architektūra“ metu 1988 m. Pušino.
Kristijonas VII
Biografija
Kilęs iš Oldenburgų dinastijos. Tėvas Frederikas V, sūnus Frederikas VI.
Neuroinformatikos asociacija
Istorija
1991 m. tapo Rusijos neuroinformatikos asociacija.
Šiuo metu jungia mokslininkus, veikiančius neuroninių tinklų srityje ne tik Rusijoje, bet ir užsienyje.
Kristijonas VII
Biografija
Jau vaikystėje susirgo psichikos liga. Jai paūmėjus 1770–1772 m. už jį faktiškai valdė jo gydytojas Johanas Frydrichas Struensė ir kiti ministrai, vykdę buržuazijai palankią politiką. Po 1772 m. perversmo, kai J. F. Struensee buvo suimtas ir nukirsdintas, valdė Valstybės Taryba, nuo 1784 m. valdė regentas sosto įpėdinis Frederikas VI.
Palaidotas Roskildės katedroje.
Pajūrio buitininkas
Pajūrio buitininkas – Klaipėdos buities tarnybos įmonių susivienijimo „Pajūris“ savaitraštis, leistas 1976–1988 m. Klaipėdoje.
Istorija
Tiražas 1976–1988 m. – 1000 egz. Redakcijoje dirbo Ramunė Visockytė.
Laigiai
Laigiai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, į šiaurę nuo Endriejavo miestelio.
Getautai
Getautai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 5 km nuo Klovainių.
miniatiūra|220px|left|Ūkis miniatiūra|220px|left|Pakelės riedulys
Žvynas
thumb|right|200px|Keterotieji žalčio Amphiesma stolatum žvynai thumb|right|200px|[[Paprastoji kuoja|Paprastosios kuojos (Rutilus rutilus) žvynai]] thumb|right|200px|[[Didysis skujuotis|Didžiojo skujuočio (Manis gigantea) iškamša]]
Pinsko karinė flotilė
Pinsko karinė flotilė  – TSRS Karinio jūrų laivyno upių laivų junginys, egzistavęs 1940–1941 m.
Žvynas
Žvynai – kieti plokštelių pavidalo odos dariniai. Būdingi žuvims ir ropliams. Žvyniškus darinius turi ir kai kurie žinduoliai - skujuočiai (dengia kūną), bebrai, žiurkės (dengia uodegas).
Žuvų žvynai
Žuvų odos darinys. Skiriamos keturios pagrindinės žvynų rūšys:
Pinsko karinė flotilė
Flotilė sukurta 1940 m. liepos 17 d. iš pervadintos Dniepro karinės flotilės laivų ir dalinių. Pagrindinė bazė buvo Pinskas, užnugario bazė – Kijevas.
Sudėtis
Prasidėjus TSRS-Vokietijos karui flotilės sudėtyje buvo: Jau vykstant karui buvo papildyta dar 18 laivų ir katerių.
Kovos veiksmai
Pinsko karinė flotilė veikė Vakarų ir Pietvakarių frontų sandūroje.
Pinsko flotilė leido ilgai ginti Dniepro perkėlas ir surengti tvirtą kairiojo Dniepro kranto gynybą. 1941 m. rugpjūtį-rugsėjį Pinsko karinė flotilė dalyvavo Kijevo gynyboje. Flotilė gynėsi iki galo, po to jūrininkai susprogdino laivus ir gynėsi apsuptoje grupuotėje.
1941 m. spalio mėnesį Pinsko karinė flotilė buvo išformuota.
Tūkstantmečio gatvė
miniatiūra|2010 m.
Tūkstantmečio gatvė (vad. Pietinis Vilniaus aplinkkelis) – Vilniaus aplinkelio pietinė dalis. Aplinkkelis yra tarptautinio IXB transporto koridoriaus dalis.
Gatvė eina tarp Lazdynų tilto ir S. Dariaus ir S. Girėno gatvių. Kelias yra dalis magistralinio kelio. 2009 m. aplinkkeliui suteiktas Tūkstantmečio gatvės pavadinimas.
Maršrutas
Aplinkkelis yra ~4 km ilgio. Turi 4 išvažiavimus ir 1 sankryžą.
Sambasas
Sambasas  – miestas Indonezijoje, Vakarų Kalimantano provincijos šiaurės vakaruose. Regencijos ir parajonio centras. Šalia miesto teka Teberau upė.
Badeleitas
Badeleitas – oksidų klasės mineralas, cirkonio oksidas ZrO2. Pirmą kartą aptiktas 1892 m. Ceilone. Pasižymi aukšta lydymosi temperatūra – 2700 °C. Šiam mineralui būdinga hafnio priemaiša, siekianti nuo 0,1 iki kelių procentų. Dažnas sąnašynuose, tačiau pirminis badeleito šaltinis yra aukštatemperatūrinės hidroterminės gyslos sienitinėse, karbonatitinėse, kimberlitinėse ir lamproitinėse intruzijose. Mineralas naudojamas radiometriniam amžiui nustatyti.
Flo Rida
Tramar Dillard (g. 1979 m. lapkričio 16 Floridoje) – JAV aktorius, dainų autorius ir reperis. Debiutinį albumą Mail On Sunday išleido 2008 m. Kovą. Jo singlas „Low“, kurį atliko kartu su T-Pain, 2008 m. pradžioje dešimčiai savaičių buvo klausomiausias įrašas Jungtinėse Amerikos Valstijose. Kiti du likę „Mail On Sunday“ singlai – „Elevator“ ir „In The Ayer“.
2009 m. buvo išleistas antrasis Dillard albumas – R.O.O.T.S., jo sėkmingiausias singlas Right Round pateko į 100-ą klausomiausių ir savo poziciją išlaikė šešetą savaičių. Nuo to karto, jis išleido savo trečiąjį studijinį albumą, pavadinimu Only One Flo (Part 1).
Nuorodos
Oficiali svetainė (engl.)
Adolfas Teresius
Adolfas Teresius (g. 1960 m. vasario 4 d. Pažvarkulyje, Kelmės raj.) – liaudies meistras, užsiimantis medžio drožyba (šventųjų skulptūrėlės, koplytstulpiai, kryžiai). Drožėjas sertifikuotas tautinio paveldo produktų tradiciniu amatininku, senųjų drožybos ir kryždirbystės amatų puoselėtoju.
Tautodailininkas gyvena ir kuria Garliavoje. Tautodailininkų sąjungos narys nuo 1984 m., Meno kūrėjų asociacijos narys nuo 2005 m.
Biografija
1978 m. baigė Kelmės 2–ąją vidurinę mokyklą. 1994-2004 m. dirbo Garliavos Juozo Lukšos gimnazijoje mokytoju ir tautodailės studijos vadovu.
Žmona Nijolė Ratautaitė–Teresienė, dukra Adelė (g. 1988) ir sūnus Augustinas (g. 1986). Jauniausias sūnus Dovydas (1989–2008) žuvo tarnaudamas Lietuvos kariuomenėje.
Kūryba
Kai 1975 m. buvo sunaikintas Kryžių kalnas, talkino jį atstatant iš išlikusių detalių bei nuolaužų. 1978 m. prie Žemaičių Kalvarijos esančiame Panų kalne sukūrė pirmuosius koplytstulpius, kurie 1980 m. kartu su unikalia medine koplyčia sovietinės valdžios buvo sunaikinti. 1981–1985 m. virš 30 didelių darbų išdrožė besikuriančioje Orvydų sodyboje Salantuose. 1994–1996 m. sukūrė Kryžiaus kelius Berčiūnuose Panevėžio raj. Be daugelio kitų, 2010 m. sukūrė Vytauto Didžiojo skulptūrą Žalgirio parke Cinkiškiuose.
Per trisdešimt metų darbų nuo 2 iki 7 m. dydžio sukūrė apie 350. Monumentalūs darbai stovi Lenkijoje, Baltarusijoje, Danijoje, Belgijoje, Vokietijoje, JAV (Mičigano ir Ilinojaus valstijose), Australijoje, Vengrijoje. Surengė 34 personalines parodas, kartu su kitais autoriais dalyvavo 88 parodose. Darbai eksponuoti parodose Švedijoje, Vokietijoje, Islandijoje, Belgijoje, JAV, Japonijoje, Latvijoje, Suomijoje, Austrijoje. Dalyvavo kuriant 35 skulptūrų parkus Lietuvoje ir užsienyje.
Mockaičiai
Mockaičiais vadinami kaimai:
Didysis elektronų-pozitronų priešpriešinių srautų greitintuvas
thumb|300px|Dalis LEP tunelio [[LHC statymo metu.]] Didysis elektronų-pozitronų priešpriešinių srautų greitintuvas (, trumpinamas LEP) buvo vienas didžiausių dalelių greitintuvų ir galingiausias leptonų greitintuvas pasaulyje. Greitintuvas buvo pastatytas tarptautiniame branduolinių tyrimų centre CERN, 27 kilometrų ilgio tunelyje po žeme Šveicarijos ir Prancūzijos teritorijose. LEP naudotas 1989–2000 m., o šiuo metu jo tunelyje įrengtas ir veikia didysis hadronų priešpriešinių srautų greitintuvas.
Veikimas
thumb|300px|Tūrinis radijo dažnio [[rezonatorius, naudotas LEP greitintuve (CERN Microcosm muziejus).]] LEP dalelių srautus gaudavo iš Super protonų sinchrotrono. Kaip ir visi žiediniai greitintuvai, LEP susidėjo iš daugybės magnetų, kurie nukreipdavo daleles su krūvių apskritimine trajektorija, tūrinių radijo dažnio rezonatorių, skirtų dalelėms greitinti, ir keturpolių, kurie fokusuodavo dalelių spindulį (pvz., kad išlaikytų daleles kartu). O tiksliau sakant, kai dalelės beveik pasiekia šviesos greitį, šie rezonatoriai didina dalelių energiją, kad būtų sukurtos sunkios dalelės, reikalingos susidūrimui. Kai dalelės pagreitinamos iki maksimalios energijos, elektronų ir protonų šakos (spinduliai) suduriamos viena su kita tam tikruose dalelių detektorių taškuose. Kai susiduria elektronas ir pozitronas, jie anihiliuoja sukurdami laikinas daleles: fotoną arba Z bozoną. Šios laikinos dalelės akimirksniu skyla į kitas elementariąsas daleles, kurios yra fiksuojamos milžiniškuose dalelių detektoriuose.
Detektoriai
LEP turėjo keturis didelius dalelių detektorius (Aleph, Delphi, Opal ir L3), išdėstytus tam tikrose požeminėse salėse keturiuose susidūrimų taškuose. Detektoriai gebėjo užregistruoti daleles, jų energiją, judesio kiekį ir krūvį.
Rezultatai
LEP eksperimentų rezultatai leido tiksliai įvertintį daugumą Standartinio modelio dydžių, leidusių patvirtinti šį modelį. Svarbiausi jų: išmatuotos W ir Z bozonų masės.
Matara SC
„Matara Sports Club“ dar vadinamas Matara City – Šri Lankos futbolo klubas iš Mataros miesto.
Istorija
Klubo ištakos siekia ? m. Rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
2013 m. pateko į elito divizioną.
Masvingo provincija
Masvingo provincija  – provincija šiaurės pietų Zimbabvėje, ribojasi su Mozambiku. Administracinis centras – Masvingas.
Provincijos teritorijoje yra senovinio miesto Didžiosios Zimbabvės griuvėsiai. Iki 1982 m. teritorija vadinta Viktorijos provincija.
Administracinis suskirstymas
thumb|left|250px|Masvingo rajonai
Masvingas padalintas į 7 rajonus:
Misionierių ligoninė
thumb|right|250px|Ligoninės korpusas [[2011 m.]] Misionierių ligoninė – gydymo įstaiga Vilniuje, veikusi nuo XX a. vidurio iki 2004 m. Adresas – Subačiaus g. 20.
Istorija
1941 m. uždarius ir nacionalizavus Vilniaus Misijonierių bažnyčią ir šalia buvusį vienuolyną, vienuolyno patalpos atiteko Vilniaus miesto II ligoninei. Patalpose įkurdinti akių (oftalmologijos), gerklės, nosies ir ausų (otorinolaringologijos) ligų skyriai. 1960 m. ligoninės teritorijoje pastatytas papildomas dviaukštis pastatas.
1997 m. ligoninei suteikiamas Misionierių ligoninės pavadinimas. 2004 m. pradėta ligoninės reorganizacija, iki tol veikę skyriai iškelti į Respublikinę Vilniaus universitetinę ligoninę. Patalpose planuota įrengti slaugos ir ilgalaikio gydymo skyrius, bet šie planai nebuvo įgyvendinti. Buvusi ligoninė, nepaisant bandymų sklypą parduoti, tapo apleista.
Choja de Serenas
thumbChoja de Serenas ( – Sereno deimantas) yra majų kaimelis palaidotas ugnikalnio išsiveržimo. Palaidotas po vulkaniniais pelenais jis puikiai išsilaikė todėl dar vadinama Amerikos Pompėja.
Apie 590 m. išsiveržė Loma Caldera, kitas šalia esantis ugnikalnis ir palaidojo kaimelį po 14 sluoksnių pelenų. Vietovę 1976 m. rado Payson Sheets, Colorado at Boulder universiteto antropologijos profesorius. Gyventojai spėjo pasitraukti laiku, nei vienas kūnas nerastas. Atkasta 70 pastatų. Taip pat rastas manijokų laukas – pirmas tiesioginis manijokų kultivavimo įrodymas.
Ruapehu
Ruapehu  – aktyvus ugnikalnis (stratovulkanas) Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės saloje, Taupo vulkaninėje srityje, pietiniame Taupo ežero krante, Tongariro NP. Aukštis 2797 m (aukščiausias N. Zelandijos ugnikalnis). Viršukalnė padengta ledynais.
Ruapehu veikia 250 tūkst. metų. Tai vienas aktyviausių pasaulio ugnikalnių. Sudaro 4 andezitiniai kūgiai. Paskutiniai didesni išsiveržimai įvyko 1895, 1945, 1995, 1996 m. Paskutinis išsiveržimas įvyko 2006 m.
Termodinamikos dėsniai
Termodinamikos dėsniai nusako šilumos pernešimo ir darbo termodinaminiuose procesuose ypatumus.
Nulinis dėsnis
Dviejose tarpusavyje kontaktuojančiose sistemose energijos mainai tarpusavyje vyks tol, kol įsivyraus termodinaminė pusiausvyra.
Nulinis dėsnis suvoktas tik praėjusio amžiaus pirmoje pusėje, daug vėliau, negu pirmi trys, todėl ir buvo pavadintas nuliniu.
Pirmasis dėsnis
Šiuo dėsniu išreiškiamas vienas pagrindinių gamtos dėsnių – energijos tvermės dėsnis. Pirmasis termodinamikos dėsnis nusako, jog energija negali būti sukurta ar sunaikinta. Uždarai sistemai pereinant iš vienos būsenos į kitą, jos visos energijos pokytis yra lygus tos sistemos atžvilgiu atlikto darbo ir jai suteikto šilumos kiekio sumai.
Remdamiesi pirmuoju termodinamikos dėsniu galime daryti išvadą, jog termodinaminis amžinas variklis yra negalimas.
Antrasis dėsnis
Paprasčiau kalbant, antrasis termodinamikos dėsnis sako, jog uždaroje sistemoje šiluma iš šaltesnio kūno negali būti perduota šiltesniam.
Iš šio dėsnio daroma išvada, jog procesas, kurio metu viena energijos forma – darbas – virsta kita – šiluma – yra negrįžtamas. Šiluma gali virsti darbu tik tada, kai vyksta koks nors kompensuojantis procesas. Antras termodinamikos dėsnis įvertina ir energijos kokybę. Tam tikslui naudojama eksergijos sąvoka. Pirmas termodinamikos dėsnis neįvertina sistemos elementų nuostolių, o antras termodinamikos dėsnis juos įvertina naudodamas eksergijos nuostolius.
Šį dėsnį 1850 m. suformulavo Ciuricho universiteto profesorius Rudolfas Klauzijus, jis taip pat pasiūlė termodinaminio proceso vyksmo galimybę, jo kryptį bei sistemos būsenos parametrą pavadino entropija.
Trečiasis dėsnis
Tai reiškia, jog pasiekus absoliutų nulį tikimybė sistemai išlikti vienintelėje savo būsenoje priartėja prie vieneto, t. y. visi procesai sustoja, nes sistemos entropija S taip pat pasiekia nulį.
Šaltiniai
Thermodynamik
Mockaičiai (Kelmė)
miniatiūra|250px|left|Kultūros centras
Ruzgai
Ruzgai – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurę nuo Bugenių, į vakarus nuo kelio. Yra Ruzgų pagrindinė mokykla, paštas (LT-89076). Vakariniame kaimo pakraštyje teka patvenkta Varduva, sudaranti Žibininkų tvenkinį, prie kurio yra Mažeikių elektrinė.
Etimologija
Ruzgai tikriausiai yra asmenvardinis vietovardis, kilęs nuo asmenvardžio Ruzgas.
Istorija
thumb|left|230px|Buvusio Holzermano dvaro liekanos Ruzguose
1917 m. Ruzguose įsteigta mokykla. Buvo Ruzgų dvaras, kuris iki karo priklausė Holzermanui.
Šaltiniai
thumb|thumb|left|230px|Į Ruzgus pargabentas Dapšių Alkos kalno akmuo su apskritimais
Kutiškiai (Panevėžys)
Kutiškiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 13 km nuo Velykių.
Getautiškė
Getautiškė – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Karklėnų.
Branduolinė energija
thumb|250px|Atominė elektrinė Katenome [[Prancūzija|Prancūzijoje]] Branduolinė energija – tam tikra branduolinė technologija, kuri naudoja kontroliuojamą branduolių dalijimąsi (žr. grandininė branduolinė reakcija) išlaisvinti energijai, naudojamai varomajai jėgai, šildymui ir elektros generavimui.
Branduolinė energetika pasaulyje plėtojama jau daugiau kaip pusšimtį metų. Jos pradžia galima laikyti 1942 m., kuomet italų fizikas Enrikas Fermis Čikagoje (JAV) suvaldė grandininę branduolių dalijimosi reakciją. Nuo tada prasidėjo branduolinių technologijų kūrimo era.
Branduolinio kuro ciklas
Branduolinio kuro ciklas – tai visas branduolinio kuro ir energijos gamybos procesas, įskaitant mokslinius - tiriamuosius darbus. Ciklą sudaro 4 fazės:
Istorija
Pirmą kartą branduolių dalijimąsi 1934 m. stebėjo italų fizikas Enrico Fermi, kai eksperimentuose uranas buvo bombarduojamas neutronais. Tačiau šis reiškinys nebuvo pilnai suprastas, kol 1938 m. Otto Hahn, Fritz Strassmann, Lise Meithner ir Otto Robert Frisch tyrinėdami produktus, gautus iš urano, nustatė, jog mažas neutronas padalina didelį urano atomą į dvi apytiksliai lygias dalis. Prasidėjo aktyvūs branduolių dalijimosi tyrimai.
1942 m. gruodžio 2 d. vadovaujant Enrico Fermi Čikagoje (JAV) buvo paleistas pirmasis pasaulyje branduolinis reaktorius Chicago Pile-1. Šis eksperimentas buvo dalis Manheteno projekto. Tiesa, savęs palaikančios grandininės branduolinės reakcijos demonstravimas truko tik 33 minutes, kai reaktorius pasiekė kritinę situaciją ir buvo sustabdytas.
Pirmoji eksperimentinė branduolinė jėgainė EBR-I, gaminusi elektrą, buvo paleista 1951 m. gruodžio 20 d. Arco mieste (Aidahas, JAV). Tuo metu ji gamino tiek energijos, jog pakako uždegti keturioms 200 vatų lemputėms.
Pirmą komercinę jėgainę 1954 m. birželio 27 d. Obninske pastatė Tarybų Sąjunga. Obninsko branduolinė jėgainė gamino apie 5 megavatus elektros energijos ir ateinančius 10 metų buvo vienintelė tokio tipo elektrinė visoje Tarybų Sąjungoje.
Branduolinės energetikos perspektyvos
Vienose šalyse atsisakoma branduolinės energijos gamybos, o kitose ji sėkmingai naudojama, nors irgi tenka įveikti iškilusias problemas. Iš tokių šalių galima paminėti Prancūziją, Japoniją, JAV. Jeigu Vokietija, Belgija, Švedija žada uždaryti savo branduolines jėgaines daugiausiai dėl dalies visuomenės, žaliųjų spaudimo (nors tai ir nedaroma taip greitai, kaip anksčiau buvo skelbiama), tai Prancūzijoje visai kitokia padėtis. Ten yra ne tik valstybinė EDF kompanija, kuri eksploatuoja 59 atominius reaktorius, bet ir COGEMA firma, perdirbanti panaudotą branduolinį kurą ir gaminanti MOX (mišrų radioaktyvaus oksido) kurą, kurį naudojant galima sumažinti didelio radioaktyvumo atliekų kiekį ir taupyti branduolinį kurą.
Nuorodos
Visagino atominės elektrinės projektas Lietuvoje
Termodinaminis procesas
Termodinaminis procesas – procesas, kurio metu kinta termodinaminiai parametrai – slėgis, temperatūra, tūris, entropija. Jei kažkuris parametras yra pastovus, jis vadinamas izoprocesu.
Dažniausiai pasitaikantys termodinaminiai procesai:
Daidžiro Takakuva
(g. 1973 m. rugpjūčio 10 d.) – karjerą baigęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2000 m., su ja dalyvavo 2000 m. AFC Azijos taurės turnyre.
Pajūrio naujienos
miniatiūra Pajūrio naujienos – laikraštis Kretingos rajono, Palangos ir kitiems Lietuvos gyventojams, leidžiamas nuo 1993 m. balandžio 1 d. Kretingoje, Rotušės aikštė 17.
Istorija
Iki 1995 m. ėjo 2 kartus, vėliau – 3 kartus per savaitę. Šiuo metu vėl 2 kartus per savaitę. Steigėja ir leidėja UAB „Pajūrio naujienos“. Tiražas 1993 m. – 1400 egz., 1997 m. – 5000 egz., 2014 m. – 6748 egz.
Vektorius
Bendriausias vektoriaus pavyzdys fizikoje būtų jėga.
Skaitinių dydžių grupė abibūdinanti pasirinktą objektą gali būti užrašyta sugrupuotų skaičių sąrašu arba kitaip – vektoriumi:
Vektoriaus daugyba iš skaliaro
Vienas realaus dydžio skaičius yra vadinamas skaliaru. Vektoriaus daugyba iš skaliaro yra kiekvieno vektoriaus nario daugyba iš skaliaro ir gauta sandauga yra vektorius:
Dviejų vektorių suma
Du vektoriai sudedami sudedant kiekvieno iš jų atitinkamus narius: . Atkreipkite dėmesį, jog vektorinė sudėtis yra komutatyvi, t. y., v+w=w+v.
Skaliarinė vektorių sandauga
Išsamesnis straipsnis: Skaliarinė sandauga.
Skaliarinės sandaugos savoka yra glaudžiai susijusi su vektoriaus ilgio bei vektoriaus projekcijos sampratomis.
Norint vektorius sudauginti skaliariškai, abu vektoriai turi atitikti, t. y., abiejų vektorių narių skaičius turi būti vienodas. Skaliarinė dviejų vektorių sandauga yra suma visų kiekvieno iš vektoriaus atitinkamų narių sandaugų:
Vektoriaus ilgis
Vektoriaus v ilgis, arba norma, žymimas ||v||, kartais |v|.
Vektoriaus v ilgis gali būti paskaičiuotas naudojant Euklido normą:
Tai yra Pitagoro teoremos pasekmė, kadangi vienetiniai baziniai vektoriai e1, e2, e3 yra statmeni. Tai taip pat yra lygu šakniai iš vektoriaus skaliarinės sandaugos su savimi:
Pavyzdžiui, vektoriaus a=(3, -2, 4) ilgis:
Vektoriaus sandaugos su skaliaru duos:
Trikampio nelygybė naudojama apibūdinti dviejų vektorių sumos ilgį:
Kampas tarp vektorių
Kampas tarp dviejų vektorių yra išreiškiamas per jų skaliarinę sandaugą: Matome, jog skaliarinė sandauga yra lygi vieno vektoriaus projekcijos į kitą vektorių ilgiui.
Vektorinė vektorių sandauga
thumb|Grafinis vektorinės sandaugos pavaizdavimas Vektorinės vektorių sandaugos rezultatas yra vektorius. Vektorinė vektorių sandauga turi prasmę tik didesnio nei dviejų matavimų erdvėse.
Vektorių a × b sandauga yra vektorius, statmenas a ir b ir yra aprašytas taip:
kur φ yra kampas tarp a ir b, o yra vienetinio ilgio vektorius  statmenas ir a ir b. Šio apibrėžimo problema ta, kad yra du vienetiniai vektoriai, statmeni b ir a.
Ortogonalių vektorių bazė e1, e2, e3 vadinama dešinine, jei trys vektoriai išsidėstę kaip trys dešinės rankos pirštai (nykštys, smilius ir didysis).a × b vektorinė sandauga yra tokios krypties, kad a ir b bei a × b tampa dešinine sistema (taip pat atkreipkite dėmesį, kad a ir b nebūtinai yra ortogonalūs). Tai dar kitaip vadinama dešinės rankos taisykle.
Vektorinės sandaugos a × b (vektoriaus) ilgis gali būti interpretuojamas kaip plotas lygiagretainio, sudaryto iš kraštinių a ir b.
Pavyzdžiui, duoti vektoriai a=(1, -2, 2), b=(3, 0, -4). Jų vektorinė sandauga lygi Čia skaičiuodami vektorinę sandaugą formaliai panaudojome determinanto skaičiavimo taisykles. Vektorinės sandaugos modulis yra lygiagretainio plotas, kurį sudaro du vektoriai:
Dedamųjų daugyba:
Mišri vektorių sandauga
Mišri vektorių sandauga (a b c) yra apibrėžiama:
Lygiagretainio gretasienio tūris gali būti skaičiuojamas kaip jį sudarančių 3 vektorių mišri sandauga.
Nuorodos
http://www2.el.vgtu.lt/ssa/sA1node1.html
Červonės Bagno draustinis
Gyvūnija
Draustinyje gyvena Kanopiniai-briedžiai (Alces alces), Balinis elnias (Cervus elaphus), Stirnos (Capreolus capreolus) ir Vilkai (Canis lupus). Taip pat gyvena paukščiai: Jūrinis erelis (Haliaeetus albicilla), Kilnusis erelis (Aquila chrysaetos), Mažasis erelis rėksnys (Aquila pomarina).
Lazdynėliai (Pilkalnio apskritis)
Lazdynėliai arba Mičiurinas (, nuo 1907 m. Lasdinehlen, nuo 1938 m. birželio 6 d. Sommerswalde, 1945–1946 m., nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Mažojoje Lietuvoje, Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, Krasnoznamensko rajone, 17 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 8 km į pietryčius nuo Lazdynų, prie Žvirgalio.
Istorija
1615 m. įkurtas 10,5 ūbų dydžio Lazdynėlių kulmiškasis dvaras. Per 1709–1710 m. marą neteko daugumos gyventojų – 1719 m. atlikus reviziją konstatuota, kad iš 10 ūbų naudoti tik 3. 1785 m. Lazdynėliai buvo kulmiškasis dvaras su 11 ugniakurų (gyvenamųjų pastatų), 1822 m. – kulmiškasis dvaras su 112 gyventojų. 1854 m. Lazdynėliuose buvo 12 gyvenamųjų pastatų ir 150 gyventojų. 1879 m. dvaras valdė 557 ha žemės, iš jų 397 ha ariamos, 79 ha pievų ir ganyklų, 59 ha miško, laikė arklius ir kitus gyvulius.
Iki 1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Lazdynų seniūnijai, 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Grumbkaukaičių domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Alksnupėnų valsčiaus dvaras. Tikintieji priklausė Lazdynų evangelikų liuteronų parapijai. 1901 m. šalia dvaro nutiestas siaurasis geležinkelis, įrengta stotelė. XX a. pr. prie Lazdynėlių minimas ir Mažųjų Aukštučių dvaras. 1905 m. Lazdynėliuose kartu su Mažaisiais Aukštučiais buvo 149 gyventojai, iš jų 23 lietuviai. 1910 m. Lazdynėliuose buvo 160 gyventojų. 1928 m. prijungti prie Rukų.
Lazdynėliuose buvo mokykla (mokytojai minimi nuo 1780 m.), pašto, telegrafo skyrius. Dvaro sodyba su ūkiniais pastatais stovėjo Vieškalnių girios pakraštyje, dešiniajame Žvirgalio krante. Kairiajame krante, prie Lazdynų–Šilėnų plento buvo darbininkų sodybos, geležinkelio stotelė.
Sovietmečiu sunyko, yra likę pavienių pastatų, paplentėje pastatyta naujų sodybų. 1946–2008 m. buvo Pobedino apylinkėje, nuo 2008 m. – Dobrovolsko kaimo gyvenvietėje.
Šiaurės Sulavesis
Šiaurės Sulavesis  – Indonezijos provincija Šiaurės Sulavesyje. Provincijos sostinė yra Manadas.
Kūlupėnų šv. Motiejaus bažnyčia
miniatiūra|250px|Right|Bažnyčia 2016 m. rudenį
'''Kūlupėnų šv. Motiejaus bažnyčia''' – naujai pastatyta bažnyčia Kūlupėnuose (Kretingos raj.). Atidaryta ir pašventinta Verbų sekmadienį 2014 m. balandžio 6 d. po 8 metus trukusių statybos darbų vietos bendruomenės pastangomis. Bažnyčia stovi priešais Kūlupėnų seniūniją. Kūlupėnų šv. Motiejaus parapija priklauso Palangos dekanatui. Parapijos teritorija: Kūlupėnai, Tinteliai, Grabšyčiai, Sauseriai, Prystovai, Asteikiai, Šatilgalis, Pipirai.
Istorija
Kol kūlupėniškiai bei aplinkinių kaimų gyventojai neturėjo savos bažnyčios, melstis jie rinkdavosi į Kūlupėnų vaikų darželio patalpose įrengtą ir 1993 m. konsekruotą koplyčią. Iki 1996 m. Kūlupėnai buvo Kartenos parapijos filija, aptarnaujama Kartenos klebono. 1996 m. aptarnavimas pavestas Kalnalio klebonui Egidijui Jurgelevičiui. Jo dėka 1997 m. kovo 3 d. LR Teisingumo ministerijoje Kūlupėnų parapija įregistruota religine bendruomene, sutvarkyti visi žemės sklypo, kurį bažnyčios statybai padovanojo kūlupėniškės Darata ir Jadvyga Drakšienės, įregistravimo dokumentai, padarytas žemės sklypo detalusis planas.
2001–2004 m. parapijos klebonu buvo paskirtas Gediminas Jazbutis. Jo rūpesčiu sutvarkyta žemės grąžinimo byla pagal Marijonos Daukantienės testamentą, kuriuo ji savo turtą, t. y. 7,64 ha paliko kun. Petrui Merliūnui. Palikimas buvo panaudotas bažnyčios statybai. Nuo 2004 m. rugsėjo mėn. Kūlupėnų parapiją aptarnavo Kalnalio parapijos klebonas Raimondas Jonauskas.
Bažnyčios statyba
2003 m. buvo padarytas architektūrinės dalies projektas ir pamatų konstrukciniai brėžiniai. Architektūrinę dalį dovanojo architektas Leonas Laimutis Mardosas. 2004 m. gautas pamatų statybos leidimas.
2006 m. liepos 17 d. pradėta bažnyčios pamatų statyba. Bažnyčios kertinis akmuo rugpjūčio 12 d. iškilmingai pašventintas Telšių vyskupo Jono Borutos.
2007 m. gautas bažnyčios pastato statybos leidimas. Bažnyčios sienos buvo pamūrytos iki balkonų, pirmu sluoksniu išbetonuotos bažnyčios grindys. 2010 m. uždengtas bažnyčios stogas.
2014 m. bažnyčia atidaryta Verbų sekmadienį. Gegužės 14 d. buvo švenčiami pirmieji tituliniai Šv. Motiejaus atlaidai.
Sutvarkytos šventovės prieigos, įrengta automobilių stovėjimo aikštelė, bažnyčioje įvestas įgarsinimas. 2015 m. buvo ketinama tvarkyti aplinką, liko pastatyti varpinę, parapijos namus, kleboniją. 2018 m. lapkričio mėn. užbaigti interjero įrengimo darbai (paklotos plytelės ant balkono laiptų), nutinkuotas priekinis fasadas. 2019 m. pavasarį numatoma baigti tinkuoti pastato išorę, virš bažnyčios įtaisyti 2,5 m aukščio kryžių.
Prie bažnyčios papuošimo prisidėjo:
Architektūra
Bažnyčios pastatas simetriškas, su vitražiniais langais. Jos talpa – 96 sėdimos vietos, dar 40 vietų balkone. Bendras plotas apie 300 m²: ilgis – 24 m, plotis – 12 m. Šventovės frontonas – akmeninis. Architektui L. Mardosui mintis kurti akmeninį frontoną kilo nuo vietovės pavadinimo ir žemaitiško žodžio „kūlis“ (akmuo). Šalia bažnyčios suprojektuota varpinė, kurią su bažnyčia turėtų sujungti akmeninė arka.
Miltinaitė
Miltinaitė (Berteroa) – bastutinių (Brassicaceae) šeimos augalų gentis, kurioje viena Lietuvoje gausiai paplitusi rūšis – pilkoji miltinaitė. Augalas daugiametis, 20-60 cm aukščio, apaugęs plaukeliais. Stiebas stačias arba kylantis. Lapai lancetiški. Žydi nuo birželio iki rudens. Vaisiai – pailgos arba elipsiškos ankštarėlės. Vaisiai atsiranda liepos mėn.
Auga smėlėtose vietose, pakelėse, dykvietėse. Plinta dažniausiai pakelėmis.
Jonas Steponavičius
Jonas Steponavičius (1880 m. kovo 10 d. Zokorių vienkiemis, Antalieptės valsčius, Rusijos imperija – 1947 m. gruodžio 8 d. Vokietija) – Lietuvos kunigas, pedagogas, politinis ir visuomenės veikėjas.
Biografija
1919 m. grįžęs į Lietuvą klebonavo Semeliškėse, organizavo savivaldybes Kaišiadorių apskrityje. 1920 m. lenkų suimtas ir išvežtas į Gardiną. Lenkų fronte dalyvavo kaip partizanas ir šaulys.
1921 m. vasario 4 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas. Priklausė Lietuvos krikščionių demokratų partijos frakcijai. 1922 m. lapkričio 13 d. – 1923 m. kovo 13 d. Pirmojo Seimo, 1923 m. birželio 5 d. – 1926 m. birželio 2 d. Antrojo Seimo, 1926 m. birželio 2 d. – 1927 m. balandžio 12 d. Trečiojo Seimo atstovas. Trečiojo Seimo antrasis vicepirmininkas.
1927–1933 m. Zarasų gimnazijos direktorius, nuo 1933 m. Utenos gimnazijos mokytojas. 1941–1944 m. Zarasų apskrities viršininkas. Artėjant rusų kariuomenei pasitraukė į Žemaitiją. 1944 m. liepos 29 d. Viekšniuose su Žemaitijos kovotojais sudarė viešą aktą įkurti Tėvynės apsaugos rinktinę. Rudenį pasitraukė į Vokietiją.
1908 m. Lietuvių mokslo draugijos, Lietuvių dailės draugijos, Lietuvių banko narys. 1912–1914 m. „Ryto“ draugijos pirmininkas.
Zokorių vienkiemyje išliko dr. Jono Steponavičiaus gimtasis namas, prie kurio 1996 m. rugsėjo 2 d. pašventintas tautodailininko J. Tvardausko sukurtas stogastulpis.
Freddie Mercury
Fredis Merkuris (, gudž. ફ્રારુક બુલ્સારા‌; tikrasis vardas – Farrokh Bulsara; 1946 m. rugsėjo 5 d. – 1991 m. lapkričio 24 d.) – britų muzikantas, geriausiai žinomas kaip britų roko grupės „Queen“ dainų autorius, vokalistas ir pianistas. Kaip atlikėjas, jis pasižymėjo stipriu vokalu ir spalvingais bei ryškiais pasirodymais scenoje.
Po įspūdingos karjeros, 1991 m. lapkričio 24 d., būdamas vos 45 metų Fredis mirė savo namuose, Londone, nuo klastingos ligos – AIDS.
Net ir po jo mirties Merkuris dažnai minimas tarp geriausių muzikantų ir vokalistų. 2006 m. leidinys „Time Asia“ išrinko Merkurį vienu tarp įtakingiausių azijiečių per pastaruosius 60 metų. 2005 m. Blender ir MTV2 išrinko Merkurį geriausiu visų laikų vyrų vokalistu. 2009 m. leidinio „Classic Rock“ skaitytojai balsuodami išrinko Merkurį geriausiu visų laikų roko muzikantu. 2008 m. žurnalas „Rolling Stone“ Merkuriui skyrė 18-tą vietą visų laikų geriausių dainininkų šimtuke.
Biografija ir karjera
F. Merkuris gimė 1946 m. rugsėjo 5 d. Stountaune, Zanzibare. Merkurio tėvai Jer ir Bomi Bulsara buvo persai. Tėvas dirbo iždininku Ministrų kabinete. Merkuris turėjo seserį Kashmirą. Fredis baigė Šv. Petro angliškąją mokyklą netoli Mumbajaus. Vėliau jis baigė aukštesnius mokslus Švč. Marijos mokykloje Mumbajuje. Mokykloje kartu su savo draugais Fredis įkūrė grupę „The Hectics“. Iki 9 m. jis mokėsi groti pianinu.
Nors kalbant vokalisto balsas buvo baritono diapazono, atlikdamas daugumą savo dainų jis dainavo tenoru. Jo vokaliniai sugebėjimai leido dainuoti nuo žemiausio boso iki aukščiausio soprano.
Vokalistas yra parašęs 10 iš 17 „Queen“ albumo „Greatest Hits“ dainų: „Bohemian Rhapsody“, „Seven Seas of Rhye“, „Killer Queen“, „Somebody to Love“, „Good Old-Fashioned Lover Boy“, „We Are the Champions“, „Bicycle Race“, „Don’t Stop Me Now“, „Crazy Little Thing Called Love“ ir „Play the Game“.
Labiausiai atpažįstamas vokalisto dainų rašymo ypatumas buvo tai, jog jis sugebėdavo dainose panaudoti daug įvairių stilių – rokabilį, progresyvųjį roką, sunkųjį metalą, gospelą ir disko. 1986 m. interviu F. Mercury pasakė: „Aš nekenčiu daryti to paties vėl, vėl ir vėl. Man patinka matyti kas šiuo metu vyksta kine, teatre ir muzikoje bei bandyti sujungti visus šiuos dalykus.“
Atlikėjas puikiai jausdavosi scenoje. Visur, kur tik koncertuodavo, jis su grupe pritraukdavo pilnus stadionus žiūrovų. Ant scenos jis demonstruodavo didelius teatralinius sugebėjimus ir sulaukdavo puikių gerbėjų reakcijų.
Vienas iš įsimintiniausių Freddie pasirodymų su „Queen“ buvo 1985 m. „Live Aid“ koncertas, kurio metu visi 72 000 stadione susirinkę žiūrovai kartu su grupe plojo, lingavo ir šokinėjo. Nuo to laiko muzikos prodiuseriai šį koncertą vadina geriausiu gyvu roko pasirodymu istorijoje.
Per visą savo karjerą kartu su „Queen“ Freddie pasirodė apie 700 koncertų įvairiose pasaulio vietose. Labiausiai pastebimas šių koncertų išskirtinumas buvo jų stilių įvairovė. Kartą vokalistas pasakė: „Mes esame kaip rokenrolo Cecil B. DeMille, visada norime padaryti kažką daugiau ir geriau.“ Tuo metu grupė buvo pirmoji, koncertavusi Pietų Amerikoje – jie 1981 m. pasirodė San Paulo Morumbi stadione. 1986 m. grupė atliko pasirodymą už geležinės uždangos Budapešte. Jie sutraukė 80 000 žiūrovų ir tai buvo didžiausias kada nors surengtas koncertas Rytų Europoje. Paskutinis Freddie gyvas pasirodymas su „Queen“ įvyko 1986 m. rugpjūčio 6 d. Knebvorko parke. Šiame pasirodyme dalyvavo 160 000 gerbėjų. Koncerto pabaigoje, grojant Jungtinės Karalystės himną „Dieve, sergėk karalienę“, F. Mercury išėjo su karūna ant galvos ir atsisveikino su žiūrovais.
Solinė karjera
miniatiūra|dešinėje|185px|F. Mercury, 1977 m. Dainuodamas „Queen“ grupėje Mercury užsiėmė ir soline karjera. Jis yra išleidęs du albumus ir keletą singlų. Nors solinė karjera nebuvo tokia sėkminga kaip su grupe, abu soliniai albumai ir keli singlai pasiekė JK dainų top 10 sąrašą. F. Mercury soliniai albumai buvo „Mr. Bad Guy“ ir „Barcelona“.
„Mr. Bad Guy“ debiutavo JK top 10 albumų sąraše. Singlas iš šio albumo „Living on My Own“ praėjus dvejiems metams po vokalisto mirties pasiekė JK top 10 sąrašo viršūnę ir ten išbuvo dvi savaites. Tuo pačiu metu už šį albumą F. Mercury buvo skirtas „Ivor Novello apdovanojimas“. Muzikos kritikas Eduardo Rivadavia šį albumą apibūdino kaip „nuostabų, nuo pradžių iki pabaigos.“ Šis albumas bendrai buvo įrašytas naudojant daug sintezatoriaus garsų, kas nebuvo įprasta „Queen“ kūrybai.
1981–1983 m. F. Mercury atliko kelis įrašus su Michael Jackson. Jie kartu įrašė „State of Shock“, „Victory“ ir „There Must Be More to Life Than This“ dainas. Nei viena iš šių dainų oficialiai nebuvo išleista, nors neoficialūs leidimai egzistuoja. Vėliau M. Jackson „State of Shock“ įraštė kartu su Mick Jagger „Victory“ albumui. Tuo tarpu Freddie išleido solo „There Must Be More To Life Than This“ versiją savo albumui „Mr. Bad Guy“.
Atminimo įamžinimas
miniatiūra|dešinėje|185px|Fredžio Merkurio statula [[Montrė miestelyje, Šveicarijoje]]
Penktosioms grupės „Queen“ nario Fredžio Merkurio mirties metinėms atminti (1996 m.), Montrė miestelyje (Šveicarijoje), buvo iškilmingai atidengtas paminklas. Montrė miestelis buvo pasirinktas neatsitiktinai, nes vieta esanti ant Ženevos ežero kranto yra vadinama antraisiais roko legendos namais. Statulą miestui padovanojo Fredžio tėvai ir grupės „Queen“ muzikantai.
2001 m. vasarą statula kaip ir ją supanti turgavietė buvo restauruota. Rugsėjo 8 d., trečią dieną po Fredžio gimtadienio, statula buvo pastatyta atgal į tą pačią vietą.
2016 m. rugsėjo 5 d., minint vokalisto 70 metų jubiliejų, jo vardu pavadintas 1991 m. atrastas asteroidas 17473. Šis asteroidas skrieja Asteroidų žiede ir yra apie 3,5 km diametro.
Diskografija
F. Merkuris įrašė 2 studijinius albumus, 6 rinktinius albumus, 15 singlų ir 11 kitų įvairių įrašų.
Midlandsas (Zimbabvė)
Midlandso provincija  – provincija centrinėje Zimbabvėje, vienintelė, nesiribojanti su jokia užsienio šalimi. Administracinis centras – Gveru.
Provincijoje susikerta keli etniniai kraštai, todėl čia būdinga įvairailypė tautinė sudėtis (šonai, ndebeliai, tsvanai, sutai, čevai ir kt.).
Administracinis suskirstymas
thumb|left|250px|Midlandso rajonai
Midlandsas padalintas į 7 rajonus:
Volvo
Volvo Group – stambi Švedijos įmonė, gaminanti transportą. Sunkvežimius, autobusus bei statybų įrenginius. Laivų, aviacinių, kosminių įrenginių dedamąsias – variklius ir kt., finansuoja.
Volvo sąvoka kildinama iš lotyniško žodžio volvere, reiškiančią „varau“.
Istorija
1915 m. įmonė įkurta kaip guolių gamintojų bendrovės „SKF“ dukterinė firma.
1927 m. balandžio 14 d. laikoma oficialia įmonės įkūrimo data, kai pagamintas pirmasis „Volvo“ automobilis Volvo ÖV 4. Vienas iš bendrovės įkūrėjų buvo Gustaf Larson (1887-1968).
1928 m. pagamino pirmą sunkvežimį. 1935 m. „Volvo“ atsiskyrė nuo „SKF“.
1963 m. atidarė pirmą gamyklą užsienyje Halifakse.
Bendrovė garseja dėmesiu automobilių saugai.
1999 m. ES neleido „Volvo“ susijungti su „Scania“. 1999 m. sausio 28 d. įmonė pardavė savo „Volvo Cars“ lengvųjų automobilių padalinį kompanijai „Ford“ už 6,45 mlrd. USD. 2010 m. „Ford“ už 1,8 mlrd. USD padalinį pardavė stambiam Kinijos automobilių gamintojui „Geely Automobile“.
Tikroji kinrožė
Tai nedidelis medelis arba krūmas. Auginamas kaip puošnus kambarinis augalas dėl labai gražių blizgančių lapų ir nuostabių žiedų. Žiedai 10-15 cm skersmens. Pavieniai žydi trumpai – tik 1 arba 2 dienas. Piestelė ilga, baigiasi penkiomis purkomis; ją supa vamzdelio formos kuokeliai su geltonomis dulkinėmis.
Tikroji kinrožė geriausiai auga šviesoje, bet saulėkaitoje augančius augalus reikia pridengti nuo tiesioginių saulės spindulių. Kai temperatūra pakyla aukščiau nei 25 laipsniai, neretai numeta lapus. Nuo lapkričio iki vasario mėnesio kinrožė turi būti laikoma vėsesnėje temperatūroje (apie 12-14 laipsnių) ir gerai apšviestoje patalpoje.
Kilusi iš Havajų. Išvesta daug veislių, kurios skiriasi spalva, forma, žiedų bei lapų dydžiu.
Vincas Bartusevičius
Vincas Bartusevičius (1939 m. birželio 4 d. Bartninkų valsčiuje, Vilkaviškio apskrityje – 2020 m. balandžio 21 d. ) – Vokietijos lietuvių bendruomenės veikėjas, sociologas, pedagogas, humanitarinių mokslų daktaras.
Biografija
1944 m. su tėvais pasitraukė į Vokietiją. 1959 m. baigė Vasario 16-osios gimnaziją. 1960–1966 m. Miuncheno ir Tiubingeno universitetuose studijavo sociologiją, visuotinę istoriją ir psichologiją. 1966 m. sociologijos magistras, 1999 m. humanitarinių mokslų daktaras.
1960–1970 m. Vokietijos lietuvių studentų ateitininkų sąjungos pirmininkas, biuletenio „Ateitin“ redaktorius, Vokietijos lietuvių jaunimo sąjungos veikėjas, laikraščio „Jaunimo žodis“ redaktorius iki 1967 m. 1967–1974 m. dėstė Vasario 16-osios gimnazijoje; 1968–1974 m. gimnazijos kuratorijos reikalų vedėjas; nuo 1982 iki 2010 m. Fondo Vasario 16-osios gimnazijai remti vicepirmininkas. Nuo 1974 m. mokytojas Wittliche, nuo 1981 m. dar ir Reino krašto-Pfalco policijos mokyklos dėstytojas.
1982 m. Reino krašto-Pfalco istorijos ir visuomenės mokslo mokytojų sąjungos vienas steigėjų ir dešimt metų jos valdybos narys. 1981 m. Lietuvių kultūros instituto Hiutenfelde su centrine lituanistine biblioteka ir archyvu steigėjas ir jo vedėjas, LKI metinių mokslinių konferencijų organizatorius, instituto leidinių serijos „Suvažiavimo darbai“ ir „LKI leidiniai“ leidėjas ir redaktorius. Tyrė lietuvių išeivijos, Vokietijos lietuvių bendruomenės, Lietuvos raidos XX a. pabaigos problemas.
1965 m. vedė Oną Hermanaitę; užaugino sūnų Tomą ir dukrą Ritą.
Bibliografija
Su Vilma Mikutavičiūte (Sud.), Lietuvių pėdsakai Vokietijoje – Litauische Spuren in Deutschland. Lampertheim: Litauisches Kulturinstitut, 2009, 140 p.,liet. ir vok. k. Su R. Černiauskaite (Sud.), ''Iš priklausomybės – į nepriklausomybę. Aus der Unfreiheit zur Freiheit''. Klaipėda: Vėjasparnis, 2008, 368 p., liet. ir vok. k.
Mierkuria-Čukas
Mierkuria-Čukas – miestas vidurio–šiaurės Rumunijoje, Transilvanijos regione; Hargitos apskrities centras ir didžiausias miestas. Išsidėstęs Olto upės slėnyje.
Mempavaho regencija
Mempavaho regencija  – regencija Indonezijos Vakarų Kalimantano provincijos vakaruose. Administracinis centras – Mempavahas.
Seniau vadinta Pontianako regencija.
Mierkuria-Čukas
Istorija
Mierkuria-Čukas buvo grąžintas Vengrijai Antrojo pasaulinio karo metu 1940–1944 m., kai du Vienos apdovanojimai suteikė Vengrijai dalį Čekoslovakijos ir Transilvanijos. Miestą 1944 m. buvo užgrobę Raudonosios armijos kariai, o 1945 m. Mierkuria-Čukas vėl tapo Rumunijos dalimi. Tai oficialiai patvirtino Paryžiaus taikos sutartis, pasirašyta 1947 m.
Po Antrojo pasaulinio karo miestas buvo industrializuotas, įkurta daug įvairių įmonių, tarp jų traktorių, tekstilės fabrikai, alaus darykla. Mieste gaminamas alus tapo populiarus visoje šalyje.
Demografija
Pagal 2002 m. surašymo duomenis, Mierkuria-Čuko mieste gyveno 42 029 gyventojų. Jų daugumą sudarė vengrai – 81,75 %, 17,3 % – rumunai, 0,62 % – čigonai, o likusią dalį, 0,33 %, sudarė kitų tautų atstovai. Gyventojų skaičiaus kitimas pagal surašymų duomenis:
Lankytinos vietos
Petofi pėsčiųjų gatvė yra pagrindinė ir seniausia miesto gatvė su daugybe restoranų, kavinių, meno galerijų, muziejų.
Sakmė apie princą Gendži
thumb|200px|Sakmę apie Gendži iliustruojantis rankraštis (XII a.) Sakmė apie princą Gendži – klasikinis japonų literatūros kūrinys, priskiriamas Japonijos bajorei Murasaki Shikibu ankstyvajame XI a., viduriniajame Heian laikotarpyje. Kūrinys dažnai tituluojamas pirmuoju romanu pasaulyje, taip pat pirmuoju moderniuoju romanu, pirmuoju psichologiniu romanu ar pirmuoju psichologiniu romanu, vis dar laikomu klasika, nors tiek tokie titulai, tiek pats kūrinio priskyrimas romanui yra sukėlęs nemažai debatų (žr. skiltį Reikšmingumas). Užrašytas emakimono ritiniuose.
Mierkuria-Čukas
Lankytinos vietos
Miesto centre stovi garsi ir gausiai turistų lankoma Miko pilis, pastatyta vėlyvojo renesanso stiliumi XVII a. pradžioje.
Sakmė apie princą Gendži
Pirmas dalinai sakmę apie Gendži 1882 m. į anglų kalbą išvertė Suematsu Kenchō. Visą sakmę be vieno skyriaus išvertė Arturas Veilis. Visą sakmę į anglų kalbą, naudodamas tikslesnį metodą nei A. Veilis, pirmąkart išvertė Edvardas Seidenstikeris Japonijos parlamentaras Marutei Tsurunen sakmę yra išvertęs į suomių kalbą.
Reikšmingumas
Sakmė apie princą Gendži yra svarbus meninis kūrinys japonų literatūroje, įkvėpęs ne vieną šių laikų rašytoją. Kūrinys žymus savo vidine darna, psichologiniu vaizdavimu ir tikroviškais veikėjų charakteriais. Romanistas Yasunari Kawabata, atsiimdamas Nobelio premiją, tarė „Sakmė apie princą Gendži yra aukščiausia japonų literatūros viršūnė. Net iki pat mūsų dienų nėra grožinio kūrinio, galinčio jam prilygti.“ thumb|2000 [[Japonijos jena|jenų banknotas, kuriame pavaizduota Sakmė apie Gendži su Murasaki Shikibu dešinėje pusėje.]]
Gendži taip pat dažnai laikoma „pirmąja novele“, nors yra kilę daug debatų apie tai - kai kuriuose jų svarstoma, ar šį kūrinį išvis galima priskirti romano žanrui. Kai kurie psichologines įžvalgas, sudėtingumą ir nuoseklumą kūrinyje laiko vienais iš argumentų, įrodančių, kad Sakmę apie Gendži galima priskirti romano žanrui, tuo pačiu atmesdami ansktesnius grožinės prozos kūrinius. Kiti tokius argumentus laiko subjektyviais ir neįtikinamais. Iš to kyla pretenzijų kūrinį tituluoti „pirmuoju psichologiniu romanu“, „pirmuoju psichologiniu romanu, vis dar laikomu klasika“ ir pan. Tvirtinimas, kad Sakmė apie princą Gendži yra pirmasis romanas pasaulyje neišvengiamai kertasi su į tokį titulą pretenduojančiais graikų kalba parašytais Dafnis ir Chlojė bei Aetiopika, parašytais atitinkamai Longo ir Heliodoro apie III a., lotynų kalba atitinkamai I ir II a. parašytais Petronijaus Satyrikonu ir Apulėjaus Metamorfozėmis, taip pat VII a. sanskrito kalba Banabhatos parašytu Kadambariu. (vien jau pats pavadinimas perša diskusijas - japoniškai monogatari reiškia pasaką).
Sakmė apie princą Gendži ir kiti Murasaki Shikibu darbai yra įtraukti į mokymo programą Japonijos mokyklose. Japonijos Bankas rašytojos garbei yra išleidęs 2000 jenų banknotą, kuriame vaizduojama romano scena iš XII a. kūrinį iliustruojančio rankraščio.
Autorystė
Debatai, kiek Sakmės apie Gendži autorystę išties galima priskirti Murasaki Shikibu, tęsiasi šimtmečius ir nepanašu, kad kada nors užsibaigs, nebent bus atrasta naujų archyvinių įrodymų. Yra visuotinai sutarta, kad sakmė dabartinę savo formą įgavo 1021 m., kai Sarashina Nikki autorė savo dienoraštyje padarė žymų įrašą apie jos džiaugsmą įsigijus kūrinio egzempliorių. Ji rašo, kad romaną sudaro virš 50 skyrių ir pamini veikėją, pasirodžiusį kūriniui einant į pabaigą, taigi, jei romaną be Murasaki Shikibu kūrė kiti autoriai, kūrinys buvo parašytas panašiu laiku kaip šis Sarašinos įrašas. Murasaki Šikibu savo pačios dienoraštyje 1008 m. mini šį romaną, kurio pagrindinės veikėjos toks pats vardas, Murasaki. Šis įrašas patvirtina bent dalį romano buvus prieinamą skaityti 1008 m..