cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tepehvai
Tepehvai (, iš  – „kalniečiai“, sav. h’masipini) – indėnų tauta, gyvenanti vidurio Meksikoje – Hidalge, Verakruse ir Puebloje. Populiacija – apie 16 tūkst. žmonių. Vartoja tepehvų kalbą, priklausančią totonakų kalbų šeimai, didelė dalis kalba ispaniškai. Tikintieji – daugiausia krikščionys (katalikai), išlikę senosios tikybos bruožų.
Tepehvai tradiciškai verčiasi rankine žemdirbyste (augina kukurūzus, pupeles, cukranendres, aštriuosius pipirus), kalnų šlaituose įrengia terasas. Prie upių gyvenantys tepehvai (moterys ir vaikai) naktimis pasitelkę deglus] žvejoja. Lygumose stato kvadratinio plano būstus iš cukranendrių, kartais sutvirtintus plaušplytėmis, kalnuose – akmeninius, tinkuotus būstus. Stogai trumpi, dvišlaičiai, su toli išsikišusiomis [[gegnėmis.
Vyrai nešioja kelnes (kartais išsiuvinėtas) ir marškinius, moterys – palaidines, sijonus (išsiuvinėtus juodais raštais) su juos laikančiomis juostomis, geometrinėmis figūromis išsiuvinėtas skepetas. Moterys plaukus pina į kasas, juostomis riša į kūgius.
Tepehvų raciono pagrindą sudaro žuvis, augalinis maistas. Mėsos beveik nevalgo, bet renka valgomas sraiges.
Maina (upė)
Maina – upė Rusijoje, Mainos ir Veškaimos rajonuose, Uljanovsko srityje, Baryšo dešinysis intakas. Įteka į Baryšą 132 km nuo jo žiočių. Ilgis – 23 km.
Upė teka per Mainos gyvenvietę, taip pat per Novoaneksovskio, Anenkovo-Lesnojo ir Novočufarovskio kaimus.
Pajūrio Nukryžiuotojo Jėzaus koplyčia
Koplyčia pašventinta 2013 m. lapkričio 4 d. dalyvaujant Telšių vyskupui Jonui Borutai ir tituluota Nukryžiuotojo Jėzaus vardu. Koplyčios atstatytojas buvo kunigas Alvydas Bridikis, koplyčios atstatymą finansavo ir šiais darbais rūpinosi verslininkas Stasys Augaitis (pakabinta fundatoriaus lentelė).
Prieškaryje Pajūris buvo filija su parapijos teisėmis, čia stovėjo bažnyčia, kurios istorija siekė XVI a. Buvusios bažnyčios vietą Pajūryje mena kalvelė su akmenimis prie autobusų stotelės, senoji klebonija. Bažnyčios atminimą įprasmina bendruomenės pastatytas aukštas medžio kryžius su drožiniais ir paminklinis akmuo. Kapines nuo šios vietos skiria apie 100 m. miniatiūra|220px|left|Koplyčios interjeras
Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose duomenų apie koplyčios istoriją Pajūrio kapinėse pateikiama nedaug. Pasak vietos senųjų gyventojų, prisimenama, kaip dar būdami vaikais prieškaryje lankydavo šią koplyčią. Pokario metais koplyčia ėmė nykti, nes susikūrus kolūkiui, vietos valdžia buvusi nepakanti tokių objektų atžvilgiu. Imta griauti atstatomą bažnyčią (jau išmūrytą raudono mūro sienomis iki palangių), ardyti šventoriaus akmenis ir gabenti šias medžiagas į naujų fermų statybas gretimame Dauglaukyje. 1954 m. nelikus statytos bažnyčios, kur kas ilgiau (maždaug iki 1970–ųjų) išsilaikė šventoriuje stovėjusi medinė varpinė. Netekę bažnyčios, apie 1960 m. kaimo vyrai atstatė sumenkusią koplyčią, panaudoję suneštas lentas ir kitus reikalingus daiktus.
Tepehuanai
Tepehuanai (, iš  – „kalniečiai“, sav. o’dam – „žmonės“) – indėnų tauta, priklausanti pimų tautų grupei, gyvenanti vakarų Meksikoje. Skiriami į šiaurės tepehuanus, gyvenančius Vakarų Siera Madrės kalnuose, Čihuahvoje, pietvakarių tepehuanus, gyvenančius Durange, anklavuose Najarite ir Sinaloa valstijose, bei pietryčių tepehuanus, gyvenančius Durange, Najarite, Sakatekase, Chaliske. Šiauriniai tepehuanai giminingi huičioliams ir korams, pietiniai – tepekanams. Populiacija – apie 35–40 tūkst. žmonių. Vartoja tepehuanų tarmes, priklausančią jutų-actekų kalbų šeimai, didelė dalis kalba ispaniškai. Pietų tepehuanų tarmė persimaišo su tepekanų kalba. Tikintieji – daugiausia krikščionys (katalikai).
Vyrai šiaurėje tradiciškai nešioja vilnones juostas (fachas), skepetas, nešiojamas ant kaklo bei rišamas ant kelnių. Moterys nešioja 2–3 sklastymų sijonus, galvą dengia raudona skarele. Pietuose nešiojamos medvilninės baltos kelnės, liemenės (vyrų), ilgos, raudonos palaidinės (moterų).
Tepehuanai gyvena padrikai, jų žemės XVIII a. kolonizatorių padalintos į 6 rajonus. Tautos vadas gyvena Baborigamės kaime, būdavo skiriamas gubernatoriaus. Kiekviename rajone yra po 2 patrilinijines fratrijas („gyvenantieji aukštai“ ir „gyvenantieji žemai“), kurios atsakingos už darbų organizavimą. Bendruomenės pagrindas – didžioji šeima. Giminė patrilinijinė. Santuoka egzogaminė, patrilokalinė. Būdingas kūmystės paprotys (kompadrizmas). Statant namą rengiamos visuotinės talkos. Bendruomenėje yra žiniuoniai (šamanai), išlikę senojo tikėjimo bruožų.
Ragaučina
Istorija
Nuo 1895 m. iki XX a. aštuntojo dešimtmečio pro kaimą driekėsi siaurasis Panevėžio–Pastovių geležinkelis, stodavo keleiviniai traukiniai.
Girotakis
Girotakis (arba Giratakis) – upelis Lietuvoje, Kėdainių rajone; Jaugilos dešinysis intakas (Smilgos baseinas). Prasideda Krakių–Dotnuvos miškuose, buvusio Ustronės kaimo apylinkėse (4 km į pietryčius nuo Meironiškių). Teka į rytus pamiškėmis. Įteka į Jaugilą 13,6 km nuo jos žiočių, ties šiauriniu Valučių kaimo pakraščiu.
Visa vaga ištiesinta.
Upėvardis kildinamas iš žodžių giria („didelis miškas“) ir takas („kelias“).
Heather Morris
Heather Elizabeth Morris (g. 1987 m. vasario 1 d.) – JAV šokėja ir aktorė, kuri labiausiai išgarsėjo suvaidinusi televizijos seriale „Glee“.
Morris dalyvavo televizijos šokių projekto So You Think You Can Dance antrojo sezono atrankinėse laidose, kur jai pritrūko vos kelių balsų iki finalininkų dvidešimtuko. 2007 m. – 2008 m. pasirodė kaip šokėja keliuose filmuose, televizijos serialuose ir muzikiniuose klipuose. 2009 m. sulaukė didžiausios savo karjeros sėkmės gavusi palaikymo šokėjos Brittany S. Pierce vaidmenį seriale „Glee“.
Karšūniškės
Karšūniškės  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Ašmenos rajone, Kamieny Loho kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 16 km į šiaurės vakarus nuo Ašmenos, 5 km į šiaurės rytus nuo Kamieny Loho, apsuptas miškelio.
Nadia Comăneci
Nadja Elena Komaneči (Nadia Elena Comăneci; g. 1961 m. lapkričio 20 d.) – buvusi Rumunijos gimnastė, penkiskart olimpinė čempionė asmeninėse rungtyse. Komaneči buvo pirmoji gimnastė, gavusi „tobulą“ 10.0 taškų sumą 1976 m. olimpinėse žaidynėse Monrealyje, vėliau šiose žaidynėse gavo dar šešis „10-ukus“, taip laimėdama tris aukso medalius. 1980 m. olimpinėse žaidynėse Maskvoje laimėjo dar du aukso medalius. Per savo karjerą Komaneči laimėjo devynis olimpinių žaidynių ir keturis pasaulio čempiontų medalius.
Komaneči laikoma viena žymiausių gimnastų, taip pat prisidėjusio prie šio sporto populiarinimo. 2000 m. Laureus ją išrinko viena geriausių XX a. sportininkių. Nuo 1989 m. gyvena Jungtinėse Valstijose, yra ištekėjusi už gimnasto, olimpinio čempiono Barto Konerio.
Ragauka
Ragauka – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 11 km nuo Imbrado.
Erlangeno-Niurnbergo universitetas
thumb|right|250px|1702 m. pastatyta markgrafo rezidencija (pilies rūmai) Erlangeno miesto centre 1817 m. perėjo Universitetui. Šiuo metu joje veikia [[Aula, įsikūrusi aukštosios mokyklos vadovybė ir administracijos dalis]] Erlangeno-Niurnbergo universitetas ( – 'Erlangeno-Niurnbergo Frydricho-Aleksanderio universitetas, FAU) – antras pagal dydį universitetas Bavarijoje (po LMU universiteto). 5 fakultetai, 266 katedros. 25 000 studentų (1/3 – Niurnberge, kiti – Erlangene). 12 000 mokslo arba nemokslinių tarnautojų (iš jų 45 % dirba Erlangeno universitetinėje klinikoje). Universitetui vardą davė markgrafas Frydrichas III (Brandenburgo-Bairoito kunigaikštis), įkūręs aukštąją mokyklą ir Karl Alexander (Brandenburgo-Ansbacho markgrafas, reikšmingai teikęs paramą).
Škotijos-Šiaurės Airijos dujotiekis
Škotijos-Šiaurės Airijos dujotiekis – gamtinių dujų dujotiekis tarp Škotijos ir Šiaurės Airijos regionų Jungtinė Karalystėje.
1992 m. paskelbta apie Northern Ireland Electricity elektros tiekėjo privatizaciją, kurios metu parduota viena svarbiausių Šiaurės Airijos elektrinių Balylumfordo jėgainė britų koncernui British Gas. Dujų tiekimui elektrinėje užtikrinti bendrovė paskelbė apie planus statyti dujotiekį tarp Škotijos ir Šiaurės Airijos regionų. 1994 m. Anglijoje pradėti dujotiekio dalių liejybos darbai, o 1996 m. projektas jau buvo užbaigtas.
thumb|left|Balylmufordo jėgainė - didžiausia dujotiekio vartotoja.
Madagaskarinis kūdrinis garnys
miniatiūra|Madagaskarinio kūdrinio garnio paplitimas
Kretingos paminklas partizanams
Kretingos paminklas žuvusiems Kardo rinktinės partizanams atminti yra Kretingoje, senosiose kapinėse, Vilniaus gatvėje. left|thumb|200px
Madagaskarinis kūdrinis garnys
Madagaskarinis kūdrinis garnys (Ardeola idae) – garninių (Ardeidae) šeimos paukštis.
Kretingos paminklas partizanams
Paminklas
Monumentas juodo poliruoto granito, susideda iš postamento ir dviejų porų statmenų plokščių.
Madagaskarinis kūdrinis garnys
Išvaizda
Smulkus garninis paukštis, kūno ilgis – 45 – 48 cm. Pakaušis tamsiai geltonas, išmargintas juodais dryžiais. Snapas žaliai pilkas, snapo galiukas juodas. Rainelė geltona. Plikos odos plotas tarp snapo ir akių žalias. Galvos šonai ir gerklė tamsiai geltona, išmarginta siaurais, juosvai rudais dryžiais. Nugara ruda, išmarginta baltais arba tamsiai geltonais dryžiais. Pasturgalis ir uodega balti. Sparnai rudi, išmarginti tamsiai geltonais ar baltais dryžiais. Plasnojamosios plunksnos baltos. Kojos žaliai geltonos arba žaliai pilkai.
Kretingos paminklas partizanams
Paminklas
Dešinėje pusėje, aukščiausios plokštės priekinėje plokštumoje iškaltas kryžiaus kontūras ir pritvirtinta lieto metalo Nukryžiuotojo figūra.
Madagaskarinis kūdrinis garnys
Išvaizda
Veisimosi metu keičia savo apdarą. Kuodas tankus. Nugara, kaklas, kakta ir krūtinė balti, plunksnų danga tanki. Snapas žydras, snapo galiukas juodas. Rainelė geltona. Plikos odos plotas tarp snapo ir akių žalias, Kojos rožinės, kojų pirštai žali.
Jauniklių plasnojamosios plunksnos ir uodega juosvai rudos. Rainelė žalia. Snapas oranžinis, galiukas tamsesnis.
Paplitimas
Paplitęs Rytų ir Centrinėje Afrikoje. Veisiasi Madagaskare ir Seišeliuose.
Biologija
Biotopas – nedidukai, žole apžėlę raistai, ežeriukai, tvenkiniai, upeliai, grioviai ir ryžių laukai. Visada šalia medžių ir krūmų.
Kretingos paminklas partizanams
Paminklas
Postamento priekyje iškaltas memorialinis užrašas „ŽUVUSIEMS UŽ LIETUVOS LAISVĘ 1946–1953“, o kairiajame šone – vieno iš partizanų perlaidojimo iniciatorių pavardė: „BENEDIKTAS VENDELIS / PUNDATORIUS 1992.II.16“.
Paminklo aukštis – 1,7 m, plotis – 2 m, gylis – 2 m. thumb|300px
Madagaskarinis kūdrinis garnys
Biologija
Minta žuvimi, varlėmis, smulkiais ropliais (scinkais, gekonais) ir vabzdžiais (žiogais, vabalais). Grobio ieško pavieniai. Vengia atvirų vietų. Pajutęs pavojų slepiasi artimiausiuose medžiuose ar krūmuose.
Kretingos paminklas partizanams
Istorija
Atidengtas 1992 m. vasario 16 d. Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos Kretingos skyriaus iniciatyva. Autorius – architektas Edmundas Giedrimas.
Šioje vietoje 1991 m. gegužę perlaidoti Žemaičių apygardos Kardo rinktinės partizano Mikalojaus Klaniaus–Algio (1928–1948) ir 5 neatpažintų partizanų palaikai, iškasti 1990–1991 m. rezistencinio judėjimo dalyvio Benedikto Vendelio (1931–2006) iniciatyva įvairiose Kretingos rajono vietose.
Madagaskarinis kūdrinis garnys
Biologija
Veisiasi 1000 porų kolonijose, dažnai, kartu su geltonaisias garniais. Lizdai yra medžiuose, krūmuose, aukščiau už geltonųjų garnių lizdus. Griozdiškas lizdas kraunamas iš šakų. Dėtyje 3 – 4 žalsvai balti kiaušiniai. Kiaušinius padeda 3 dienų bėgyje. Inkubacija trunka 20 dienų. Peri abu tėvai. Patinas peri nuo ryto iki vidurdienio. Jaunikliai maitinami atrytu maistu. 4 savaičių jaunikliai palieka lizdą.
Kartos trukmė 5 metai.
Vittoria Puccini
Vitorija Pučini (, g. 1981 m. lapkričio 18 d. Florencija) – italų kino ir televizijos aktorė.
Madagaskarinis kūdrinis garnys
Apsauga
Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos duomenimis rūšis yra nykstanti. Populiacijoje yra 2 000-6 000 suaugusių individų. Pagrindinė populiacijos mažėjimo priežastis – ryžių auginimui tinkamų laukų paruošimas paukščių buveinėse. Rūšies apsaugos priemonės:
Dukatas
thumb|right|250px|[[Zigmantas Vaza|Zigmanto Vazos atvaizdas ant 1616 m. 10 auksinių dukatų monetos.]] Dukatas buvo sidabrinė arba auksinė prekybinė moneta, naudota Europoje nuo viduramžių iki vėlyvojo XX amžiaus. Savo egzistavimo metu dukatas buvo skirtingų sudėčių ir verčių. Venecijos dukatas buvo pasiekęs tokį populiarumą, kaip Bizantijos hyperpyronas ar Florencijos florinas.
Žodis dukatas verčiamas iš lotynų kalbos žodžio ducalis, reiškiančio valdovo moneta.
Pirmoji dukato moneta – skifatos bilonas buvo XII a. sukurtas Sicilijos karaliaus Rodžerio II garbei. Šie dukatai buvo naudojami visoje Sicilijos karalystėje, o ant pirmųjų monetų buvo vaizduojamas Kristus.
Venecijos dožas Enrico Dandolo sukūrė sidabrinį dukatą, siejamą su Rodžerio II monetomis, o vėliau sukurti auksiniai dukatai tapo tokie populiarūs, kad vadinti bendriniu dukatų pavadinimu. Sidabrinės monetos vadintos Venecijos grosu.
XV a. Vakarų Europos prekeiviai vietoje florino pradėjo plačiai naudoti dukatą, kuris tapo visų prekių vertės matu. Kai įvairių šalių valdovai reformavo savo naudotas valiutas, dukatas buvo pasirinktas kaip pagrindinis modelis.
Apie 1913 m. auksinis dukatas buvo vertas 9 šilingų ir 4 pensų arba apie 2 dolerių. Sidabriniai dukatai buvo verti apie pusę tokios sumos.
Kauno buitinių paslaugų ir verslo mokykla
Kauno buitinių paslaugų ir verslo mokykla – valstybinė mokymo įstaiga, teikianti pirminį ir tęstinį profesinį mokymą, įsikūrusi V. Krėvės pr. 84, Kaune. Mokyklos tipas – profesinė mokykla, įstaigos kodas – 111964378, teisinė forma – valstybės biudžetinė įstaiga, steigėjas – Švietimo ir mokslo ministerija. Nuo 2022-09-01 mokykla prijungta prie Karaliaus Mindaugo profesinio mokymo centro.
Istorija
Kauno buitinių paslaugų ir verslo mokykla savo veiklą pradėjo 2000 m., reorganizavus Kauno buitinių paslaugų ir Kauno trikotažininkų mokyklas, t. y. apjungus buvusias 37–ąją ir 56–ąją profesines technikos mokyklas.
37-toji profesinė technikos mokykla įkurta 1966 m. Rengė sukimo ir verpimo operatores bazinei gamyklai „Dirbtinis pluoštas“, siuvėjas ir mezgėjas A.Šiaučiūnaitės trikotažo susivienijimui. Mokyklai vadovavo šie direktoriai: Genovaitė Bružienė, 1966–1984 m.; Jelena Ulčenko, 1984–1988 m.; Andrius Čedavičius, 1988–2000 m. Mokyklos pavadinimų kaita:
56-toji profesinė technikos mokykla įkurta 1981 m. Rengė darbininkus lengvosios pramonės įmonėms, buitinio gyventojų aptarnavimo kombinatams, skalbykloms, cheminio valymo įmonėms („Mada“, „Snaigė“ „Vaivorykštė“ ir kt.). Mokiniai mokėsi tuomet labai populiarių, paklausių specialybių: moteriškų viršutinių ir lengvų drabužių siuvėjo, vyriškų drabužių siuvėjo, mezgėjo plokščiafanginėmis mezgimo mašinomis, drabužių priežiūros operatoriaus, kompleksinių punktų užsakymų priėmėjo.
Koledžas
miniatiūra|King’s Koledžas, [[Kembridžo_universitetas|Kembridžo universitetas]] Koledžas  – švietimo institucija arba jos dalis. Žodžio koledžas naudojimas skiriasi anglakalbėse šalyse. Koledžas gali būti diplomą teikianti aukštojo mokslo institucija, dalis universiteto, pvz.: Kembridžo, Oksfordo, arba institucija suteikianti profesinį išsilavinimą.
Kauno buitinių paslaugų ir verslo mokykla
Istorija
Iki reorganizacijos (1981–2000 m.) Kauno buitininkų mokyklą baigė daugiau negu 5000 mokinių. Mokyklai vadovavo šie direktoriai: Vladas Bartašis, 1981–1991 m.; Sniega Marčiukaitienė, 1991–2000 m. Mokyklos pavadinimų kaita:
Koledžas
Jungtinėse Amerikos Valstijose „koledžu“ dažniausiai yra vadinama universiteto dalis. JAV žodžiai „universitetas“ ir „koledžas“ turi tą pačią prasmę, visgi Airijoje, Didžiojoje Britanijoje, Naujojoje Zelandijoje, Australijoje, Kanadoje ir buvusiose bei esamosiose Tautų Sandraugos šalyse „koledžas“ gali reikšti pagrindinę ar vidurinę mokyklas, profesines mokyklas arba administracines universitetų dalis.
Kauno buitinių paslaugų ir verslo mokykla
Specialybės
Baigusieji 12 klasių gali įgyti šias specialybes:
Koledžas
Kilmė
Senovės Romoje collegium buvo vadinami klubai, draugijos, grupės žmonių gyvenančios kartu ir besilaikančios tam tikrų taisyklių (con- = „kartu“ + leg- = „įstatymas“ ar lego = „pasirenku“).
Kauno buitinių paslaugų ir verslo mokykla
Specialybės
Baigusieji 10 klasių gali įgyti šias specialybes:
Amžius (reikšmės)
Amžius gali reikšti:
Uslaja
Uslaja – upelis vidurio Lietuvoje, Panevėžio rajone; Upytės kairysis intakas (Nevėžio baseinas). Prasideda Juodžių miške, 2,5 km į vakarus nuo Daniūnų. Teka į šiaurę. Įteka į Upytę 33,1 km nuo jos žiočių, ties Miškinių kaimu (3 km į pietryčius nuo Ramygalos).
Intakas – Kuršelė (dešinysis, ilgis 8,9 km).
Nuo Uslajos upelio kildinamas pora kilometrų į pietus esančio Pauslajo kaimo ir miško pavadinimas.
Upėvardis (dar žinomas kaip Uslajis, Uslojys, Uslojus) galimai kilęs nuo *auslaja („aukšlė“, plg. ).
Rusijos Federacijos Federalinės saugumo tarnybos Personalo ir organizacinio darbo tarnyba
Rusijos Federacijos FSB Personalo ir organizacinio darbo tarnyba (Служба организационно-кадровой работы) originalo kalba trumpinama СОКР - tarnybos veikla skirta darbui su FSB personalu. Ji rūpinasi darbuotojų priėmimu ir atleidimu iš FSB tarnybos, darbuotojų asmens bylų tvarkymu ir kitomis tipinėmis personalo padalinio funkcijomis.
Šaltiniai
FSB struktūra
Graužupis
Graužupis gali reikšti keletą Lietuvos upelių:
Taip pat:
Purpė
Purpė  – miesto tipo gyvenvietė Pūro rajone Jamalo nencų autonominėje apygardoje Rusijoje. Išsidėsčiusi Piakupuro upės kairiajame krante. Už 98 km – Tarko Salė, už 16 km – Gubkinskis. Gyvena 9,1 tūkst. žmonių (2009 m.).
Gyvenvietę įkūrė 1978 m. geležinkelio atkarpos Nojabrskas-Purpė tiesėjai, kurie užbaigė šį ruožą 1984 m. Gyventojai daugiausia užimti naftos ir dujų gavybos verslovėse, koncerno „Transneft“ naftotiekio eksploatacijoje. Vykdoma programa gyventojų perkėlimui iš laikinų statybininkų vagonėlių į ilgalaikius būstus su visais patogumais. Pastatyta stačiatikių cerkvė, sporto kompleksas, banko filialas.
Ragaunė
Ragaunė – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Zibalų, prie kelio.
Boston Consulting Group
The Boston Consulting Group – tarptautinė vadybos konsultavimo įmonė. Ji pripažinta, kaip viena iš prestižiškiausių įmonių vadybos konsultavimo srityje. Ji taip pat yra viena iš pirmaujančių pagal įdarbinamų verslo vadybos magistrų skaičių.
2009 m. Europos moterų krepšinio čempionatas
2009 m. Europos moterų krepšinio čempionatas 2009 m. birželio 7-20 d. vyko Latvijoje.
Arenos
Čempionatas vyko trijuose miestuose: Valmieroje, Liepojoje ir Rygoje
Vietos
! Auksas ! Sidabras ! Bronza ! 4 ! 5 ! 6 ! 7 ! 8 ! 9-12 ! ! ! ! 13-16 ! ! !
Taip pat skaitykite
Eurobasket 2009
Paolo Montefusco
Paolo Montefusco (g. 1961 m. kovo 13 d.) – Italijos buriuotojas sportiniais burlaiviais, pasaulio čempionatų prizininkas, olimpietis.
Biografija
1981 m. Europos čempionate Paolo kartu su broliu Sandro Montefusco varžėsi 470 jachtų klasės varžybose ir iškovojo bronzos medalius. 1983 m. duetas pelnė Europos čempionatų sidabro medalius. Tais pačiais metais laimėtas auksas Viduržemio jūros žaidynėse.
1988 m. pasaulio čempionate Montefusco broliai pelnė sidabro medalius. Savo debiutinėse 1988 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Italijos komanda laimėjo vieną plaukimą iš septynių ir galutinėje rikiuotėje užėmė 7-ą vietą.
1989 m. Europos čempionate broliai Montefusco pirmą kartą tapo Europos čempionais. 1991 m. laimėtas auksas Viduržemio jūros žaidynėse.
1992 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Italijos duetas užėmė 11-ą vietą.
2012 m. Paolo pirmą kartą tapo pasaulio čempionu Platu 25 klasės varžybose. 2021 m. pasaulio Platu 25 čempionate iškovotas sidabro medalis.
Genčų Medsėdžių senosios kapinės
Genčų Medsėdžių senosios kapinės, vadinamos Marų kapeliais, Senkapiais (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas - 24200, senas registro kodas - L534) – neveikiančios kapinės centrinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Genčų Medsėdžiuose (Darbėnų seniūnija), 0,43 km į pietryčius nuo Skroblupio pralaidos kelyje Voveraičiai–Šukė, Skroblupio kairiajame krante.
Apibūdinimas
Įrengtos Skroblupio pakrantės smėlingoje pakilumoje, esančioje kaimo žemių rytiniame pakraštyje, Rūtų daržo miške. Pailgos šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, netaisyklingos trapecijos plano, 30 m ilgio, 25 m pločio, iš rytų ir pietų pusių juosiamos daubų, iš šiaurės – Skroblupio senvagės. Paviršius nelygus, pietvakarinėje dalyje kyšo stambūs akmenys, o pietrytinėje yra 2,5 m skersmens duobė. Laidojimo žymių ir memorialinės mažosios architektūros paminklų nėra. Apaugusios spygliuočių mišku.
Teritorijos plotas – 0,08 ha, perimetras – 130 m.
Istorija
Kapinės veikė XVI–XIX a. pradžioje. Jose laidoti Paskroblio užusienio, XIX a. pavadinto Genčų Medsėdžiais, gyventojai. Vėliau iki XX a. vidurio buvo pakasami savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai.
1997 m. įrašytos į Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (L534), 2005 m. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.
Tyrimai
Kapines kaip kultūros paveldo objektą 1935 m. išaiškino Ruginių pradinės mokyklos mokytoja Adelė Alsytė. 1982 m. kartografavo Visasąjunginio žemės ūkio ministerijos žemės ūkio aerofotogeodezinių tyrinėjimų institutas, 1995 m. – Valstybinis žemėtvarkos institutas. 1976 m. žvalgė Ignas Jablonskis, 1991 m. – Julius Kanarskas, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė).
Feretas
Feretas (🇬🇷) – graikų mitologijos personažas, Ferų miesto Tesalijoje eponimas (laikytas jo įkūrėju). Tėvai – Tiro ir Kretėjas, broliai – Aisonas ir Amitaonas. Buvo vedęs Periklimenę, su kuria susilaukė Admeto, Likurgo, Eidomenės ir Periopės.
Feretą tragedijoje „Alkestidė“ mini Euripidas. Nepaisant senatvės, Feretas nesutikęs mirti vietoj sūnaus Admeto.
Ragelka
Ragelka – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 14 km nuo Raguvos.
Jurgis Čerškus
Jurgis Čerškus (1919 m. rugpjūčio 3 d. – 1942 m. birželio 12 d.) – Lietuvos plaukikas, ledo ritulininkas, jūrininkas.
Biografija
Jurgis Čerškus (Jurgis Čerskis) gimė Sibire, lietuvio karininko, tuo metu kovojusio su bolševikais A. Kolčiako kariuomenės sudėtyje, ir rusės, mokytojos iš Sankt Peterburgo šeimoje. 1920 m. su tėvais ir vyriausiu broliu per Turkiją pabėgo iš bolševikų užimtos Rusijos į Lietuvą, kur pagal tėvo besikeičiančios tarnybos Lietuvos kariuomenėje bei Lietuvos policijoje vietas, gyveno Kaune, Veisiejuose, Ežerėnuose ir Kergeliškėse (prie Vievio). 1931 m. dėl patirtų sužeidimų tarnyboje anksti mirus tėvui, kartu su mama, 3 broliais bei dviem sesutėmis vėl atvyksta gyventi į Zarasus, kur mokosi pradžios mokykloje ir pradeda savo – jauno, perspektyvaus plaukiko karjerą. 1937 m. kartu su šeima vėl persikelia gyventi į Kauną ir toliau sėkmingai tęsia plaukiko karjerą bei pasitaikius progai dirba junga, o vėliau – ir jūrininku Lietuvos prekybiniame laivyne, plaukiodamas didžiausiais Lietuvos prekiniais laivais „Panevėžys“, „Kaunas“, „Utena“. 1939 m. lapkričio 13 d. kartu su dauguma įgulos narių išgelbėjamas iš Suomijos įlankoje paskendusio „Panevėžio“. 1941 m. birželio 23 d. kartu su draugais sportininkais iš Kūno kultūros rūmų aktyviai dalyvauja Birželio sukilime, padėdamas užimti Kauno radiofoną. Vokiečių okupacijos 1941–1942 m. dirba „Stumbre“, bet iš ten mobilizuojamas į kariuomenę. Pradžioje tarnauja savisaugos batalionų štabe Kaune, raštininku, bet 1942 m. balandžio mėn. trumpam komandiruojamas į 2-ąjį lietuvių savisaugos batalioną, Lenkijoje, kur birželio 12 d. žūsta nuo tarnybos draugo atsitiktinai iššautos kulkos. Palaidotas vokiečių karių kapinėse, kurios po karo sunaikintos.
thumb|Jurgis Čerškus baseine
Sporto pasiekimai
J. Čerškus plaukimo sporte aktyviai reikštis pradėjo 1937 m. vasarą, tada dar gyvendamas Zarasuose ir atstovaudamas JSO klubą. Kaune vykusiame Jaunosios Lietuvos 10-mečio sąskrydyje, antrąją sportinių varžybų dieną (1937 m. birželio 25 d.), jaunių plaukimo 400 metrų laisvu stiliumi rungtyje Jurgis Čerškus nuplaukė greičiausiai (per 6:46.7 min.), aplenkdamas antrąją vietą užėmusį V. Norkūną (7:24.1) bei trečiąją – M. Zizą (7:30.0). 1937 m. rugpjūčio mėn. Kaune vyko Lietuvos plaukimo pirmenybės, kuriose dalyvavo su savo vyresniu broliu Vincu, abu atstovaudami Jaunalietuvių sporto organizacijai (JSO). J. Čerškus 200 m. laisvuoju stiliumi nuplaukė ketvirtuoju, per 3:02.3 min., o jo brolis Vincas tokią pat vietą užėmė 800 m. laisvu stiliumi nuplaukęs per 15:21.4 min. Tada Estafetę 4x200 m. laisvu stiliumi laimėjo JSO I komanda (V. Ūsas, V. Adomaitis, J. Šulkevičius ir J. Astrauskas), pasiekę naują Lietuvos rekordą šioje distancijoje (11:57.5). II vietą laimėjo II JSO komanda (A. Stonkus, A. Eskertas, Vincas Čerškus ir Jurgis Čerškus) (12:58.0).
Pasibaigus 1937 m. plaukimo sezonui ir susumavus rezultatus Jurgis Čerškus geriausių Lietuvos plaukikų sąraše 200 m. laisvu stiliumi distancijose buvo penktas (3:02.3), kaip ir jo brolis Vincas Čerškus 800 m. distancijoje (15:21.5 min.).
1938 m. birželio 27 d. Kauno Jachtklubo plaukykloje vyko rungtynės „olimpinėms normoms pasiekti“. Jose „užsirekomendavo jaunas plaukikas, vos pirmą kartą startuojąs rungtynėse“. Jurgis Čerškus šiose varžybose debiutavo jau ne kaip Zarasų JSO jaunius, o kaip kaunietis, pilnavertis LFLS  Kauno Kipro  klubo, kurį šefavo Kipras Petrauskas, atstovas. Pirmą kartą Lietuvoje tada buvo laisvu stiliumi rungtyniaujama ir olimpinėje 1500 m. distancijoje, kurią J. Čerškus įveikė greičiausiai (per 27:54.9 min.) pradėdamas Lietuvos plaukimo rekordų šioje rungtyje istoriją. Antruoju atplaukė V. Adomaitis iš JSO KVK (per 30:48.0 min.)
1938 m. liepos 6 d. per Kauno miesto ir apygardos pirmenybes (Kauno Kipras) užėmė pirmą vietą 400 m. plaukime laisvu stiliumi (6:14.0), aplenkdamas buvusius bendraklubius iš JSO – V. Adomaitį (6:31.8) ir B. Aidą (7:36.9). Kitą tų pačių pirmenybių dieną (liepos 7 d.) Jurgis Čerškus greičiausiai (per 2:51.3 min.) laisvu stiliumi nuplaukė ir 200 m. atstumą, paskutinius 50 m. finišo spurtu aplenkęs antroje vietoje likusį V. Adomaitį JSO KVK (2:54.0). Trečias atplaukė V. Subačius JSO KVK (3:03.7).
Žvingių valsčius
Žvingių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Žvingiai.
Jurgis Čerškus
Sporto pasiekimai
Lietuvos tautinėje olimpiadoje taip pat laisvu stiliumi plaukė trijose distancijose, atstovaudamas LFLS Kiprą. Liepos 22 d., lenktyniaudamas 1500 m. su labai pajėgiu plaukiku iš JAV lietuvių komandos Leonu Macioniu, jis beveik 2 minutėmis pagerino savo paties neseniai pastatytą pirmąjį Lietuvos rekordą šioje distancijoje, bet atplaukė tik trečiu (per 26:01.0 min.), iškovodamas savo pirmąjį Bronzos medalį. Antruoju šį ilgiausią olimpiados plaukimo atstumą įveikė Jurgis Astrauskas (25:53.7), kuris iškovojo Sidabro medalį ir pelnė papildomą Amerikos lietuvių prizą už naują Lietuvos rekordą. Abu šie Lietuvos plaukikai apie 80-100 metrų atsiliko nuo amerikiečio L. Macionio, kurio auksinis rezultatas 24:23.9 tuomet virš 4 minučių atsiliko nuo jo brolio Jono – JAV čempiono ir 1936 metų Berlyno olimpiados Sidabro medalio (estafetėje 4×200 m laisvuoju stiliumi) laimėtojo, pasiekto JAV šioje olimpinėje distancijoje 1937 m. ir 1938 m. (atitinkamai 19:58.5 ir 20:15.2).
Kitą - liepos 23 d. 400 m laisvu stiliumi finale vėl nugalėjo amerikietis L. Macionis (5:58.2), aplenkęs naują Lietuvos rekordą (6:06.3) pasiekusį karo laivo „Prezidentas Smetona“ jūreivį Jurgį Šulkevičių, nuo kurio tik 0.4 sekundės atsiliko J. Čerškus (6:06.7), laimėjęs savo antrąjį Bronzos medalį Olimpiadoje.
Žvingių valsčius
Istorija
Valsčius minimas nuo 1537 m. iki XVIII a.
Jurgis Čerškus
Sporto pasiekimai
Trečiąją olimpinę Bronzą J. Čerškus iškovojo 1938 m. liepos 24 d. 4x200 estafetėje vyrams, kurioje vėl pirmavo (11:06.8) JAV lietuvių komanda (L. Macionis, V. Dalbukas, B. Budrikas, A. Bikinas), nugalėjusi antrais atplaukusius (11:42.3) JSO plaukikus (L. Adomaitis, V. Subačius, V. Ūsas, J. Šulkevičius), o trečiais (11:43.3) – LFLS Kipro ketvertuką (A. Dunikas, E. Šimaitis, M. Petrukevičius, J. Čerškus).
thumb|Jurgis Čerškus (1919-1942) – garsus Lietuvos plaukikas. Nežinomo autoriaus šaržas iš latviško laikraščio „Sporta Pasaule“ (1944 01 10).
Stačiūnų valsčius
Stačiūnų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje. Centras – Stačiūnai.
Jurgis Čerškus
Sporto pasiekimai
1944 m. pagrindinis Latvijos sporto laikraštis, pirmojo puslapio straipsnį, skirtą praėjusiam Lietuvos plaukimo sporto dešimtmečiui, iliustravo dviejų iškiliausių to meto Lietuvos plaukikų (Marijos Kuzmickaitės ir Jurgio Čerškaus) draugiškais šaržais, pažymėdamas: ''„Akivaizdu, kad Lietuvos visų laikų geriausi plaukikai yra Čerškus ir Kuzmickaitė. Čerškaus pasiektas Lietuvos rekordas 400 m. krauliu viršija Latvijos O. Šīns pasiektą geriausią rezultatą, ir taip pat Kuzmickaitė 200 m. krūtine plaukė greičiau, nei mūsų rekordininkė L. Pētersone. Tačiau paminėti rezultatai taip pat yra vieninteliai, kur Lietuvos rekordai lenkia geriausių Latvijos plaukikų pasiekimus.“''
Stačiūnų valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas po I pasaulinio karo, panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Pakruojo rajonui (3 apylinkės) ir Šiaulių rajonui (1 apylinkė).
Tungnafetlsjokutlis
dešinėje|miniatiūra|300x300px|Tungnafetlsjokutlis 1972 m. Tungnafetlsjokutlis (isl. Tungnafellsjökull) – ledynas ir ugnikalnis Islandijoje, į šiaurės vakarus nuo Vatnajokutlio ledyno. Aukščiausia Tungnafetlsjokutlio viršūnė yra Hauhirna (isl. Háhyrna) – 1540 m virš jūros lygio. Ledyno plotas apie 48 km².
Blumentalis (Pilkalnio apskritis)
Blumentalis – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 11 km į šiaurės vakarus nuo Pilkalnio, 15 km į pietvakarius nuo Lazdynų.
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Blumentalio kaimo bendruomenė 1935/1937 m. Įkurtas valstybinio miško žemėse XVIII a. antroje pusėje. 1821 m. buvo laisvųjų valstiečių kaimas su 107 gyventojais. 1854 m. Blumentalyje buvo 24 gyvenamieji pastatai ir 160 gyventojų. Iki 1818 m. priklausė Įsruties apskrities Grumbkaukaičių domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Baltrušėlių valsčiaus, 1922–1945 m. – Smilgių valsčiaus kaimas. Tikintieji iki 1853 m. priklausė Kusų, vėliau – Rautenberkio evangelikų liuteronų parapijai.
1893 m. per kaimą nutiesus Tilžės–Stalupėnų geležinkelį, kaimo teritorijoje įrengta Drocvaldės geležinkelio stotelė. Šalia stotelės buvo pašto ir telegrafo skyrius, viešbutis. 1928 m. prie kaimo prijungta dalis Drocvaldės dvaro apygardos žemių. Prieš Antrąjį pasaulinį karą kaimui priklausė ir Drocvaldės dvaro palivarkai Althofas bei Paulshofas, nemaža dalis Drocvaldės miško. Rytiniu kaimo pakraščiu tekėjo Būdupė, kaimo viduriu – Rudupės upelis (Būdupės intakas).
Po Antrojo pasaulinio karo ar sovietmečiu išnyko. Nuo 2008 m. kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Vesnovo kaimo gyvenvietei.
Bain & Company
Bain & Company – tarptautinė vadybos konsultavimo įmonė. Ji pripažinta, kaip viena iš prestižiškiausių įmonių vadybos konsultavimo srityje. Ji taip pat yra viena iš pirmaujančių pagal įdarbinamų verslo vadybos magistrų skaičių.
Kiemionys (Ašmena)
Kiemionys arba Kiemėnai (?)  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Ašmenos rajone, Kamieny Loho kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 19 km į šiaurės vakarus nuo Ašmenos, 3,5 km į šiaurę nuo Kamieny Loho, tarp Vilnios aukštupio ir Lietuvos sienos, priešais Kiemėnus Vilniaus rajone.
Warta Zawiercie (tinklinis)
Warta Zawiercie – tinklinio klubas iš Zavercio. Klubas buvo įkurtas 1972 m. kaip Warta Zawiercie tinklinio skyrius, o 1993–1995 metais dalyvavo antroje lygoje. Ši komanda buvo išformuota 1995 m. 2011 m. klubas atkurtas. 2017 m. pakilo į „PlusLiga“. Nuo 2020 m. komanda vadinasi Aluron CMC Warta Zawiercie.
Didžiausia klubo sėkmė – trečioji vieta „PlusLiga“ 2021/2022 metų sezone.
Klubo informacija
42-400 Zavercis;
2016 m. Nicos ataka
'''2016 m. Nicos ataka''' įvyko Nicoje liepos 14 d., kai į žmonių minią, švenčiančią Bastilijos paėmimo dienos renginius, įsirėžė 19 tonų sunkvežimis. Vairuotojas įvažiavo į minią dideliu greičiu ir nuvažiavo apie 2 kilometrus, kol buvo nušautas policijos. Prieš tai jis dar sugebėjo šaudyti iš turėto šautuvo į policiją ir žmones. Akto metu žuvo daugiau nei 80 žmonių.
Prancūzijos prezidentas François Hollande pranešė, kad nepaprastoji padėtis, įvesta po 2015 m. teroristinių išpuolių Paryžiuje, turėjusi pasibaigti 2016 m. liepos 26 d., pratęsiama trims mėnesiams. Taip pat buvo paskelbtas trijų dienų gedulas visoje šalyje.
Atakos kaltininkas buvo Prancūzijos ir Tuniso kilmės 31 metų Mohamed Lahouaiej-Bouhlel.
Navasėdai I
Navasėdai I arba Naujasėdis I  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Ašmenos rajone, Kamieny Loho kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 19 km į šiaurės vakarus nuo Ašmenos, 5 km į pietvakarius nuo Kamieny Loho, pamiškėje, greta Lietuvos sienos.
XVII Europos futbolo čempionato atranka
XVII Europos futbolo čempionato atranka – atrankos varžybos į 2024 m. Europos futbolo čempionatą. Šios varžybos vyks nuo 2023 m. kovo 23 d. iki 2023 m. lapkričio 21 d.
Formatas
Atrankoje kovos 53 Europos rinktinės. Vokietija pateko į čempionatą šeimininko teise ir atrankos turnyre nedalyvavo. Rusijos dalyvavimas buvo suspenduotas dėl invazijos į Ukrainą.
Iš viso į čempionatą pateks 24 komandos. Be šeimininkės Vokietijos, į čempionatą pateks dešimtyje grupių pirmąsias ir antrąsias vietas užėmusios ekipos. Likusias tris vietas pasidalins 2022–2023 m. UEFA Tautų lygos finalinio etapo nugalėtojai.
Tvarkaraštis
Burtai buvo ištraukti 2022 m. spalio 9 d. Frankfurte.
Smulkiažiedė sprigė
Vienmetis žolinis augalas. 30–60 cm aukščio. Stiebas status, plikas, šakotas. Lapai 8–17 cm ilgio, 4–8 cm pločio, kiaušiniški, užaštrėjusios formos, trumpais lapkočiais. Žiedai smulkūs, šviesiai geltoni, susitelkę ant ilgų stiebelių viršūnėse. Žydi nuo birželio iki rugsėjo mėnesio. Subrendus sėkloms dėžutė sprogsta, jos sąvaros staiga spirališkai susisuka ir išsvaido sėklas.
Į Europą pateko 1831 m., kai pasodinta Ženevos botanikos sode. Vėliau XIX a. smulkiažiedė sprigė pradėta sodinti daugelio Europos miestų botanikos soduose. Nuo XX a. vid. pradėjo plačiai plisti gamtoje: Skandinavijos šalyse, Vokietijoje, Prancūzijoje, Šveicarijoje (Alpėse aptikta iki 1860 m aukštyje), 1949 m. pradėjo plisti Vankuveryje, vėliau Kvebeke. XX a. antroje pusėje pradėjo augti Rusijoje, Latvijoje, Kaukaze. Natūraliame areale auga siauruose ir giliuose įkloniuose, tarpekliuose, po medžių vainikais. Invaziniame areale smulkiažiedė sprigė veši upių pakrantėse, pažeistuose miškuose, ūksmingose vietose, miško parkuose. Mišriuose miškuose išstumia vietinę paprastąją sprigę. Lietuvoje smulkiažiedė sprigė yra viena nuožmiausių invazinių rūšių. Jos gali augti net ten, kur žemės paviršių pasiekia tik 5 proc. saulės šviesos. Dėl to šie augalai geba užimti miškuose susidariusias laisvas ekologines nišas – plotus, kuriuose žolinių augalų danga sunaikinta arba jos nėra dėl šviesos stygiaus.
Liaudies medicinoje šis augalas taikomas kraujuojančių žaizdų gydymui, o iš jo pagamintos nuoviros naudojamos į vidų kraujavimams iš gimdos stabdyti ir kaip abortus sukelianti priemonė. Gyvuliai neėda.
Navasėdai II
Navasėdai II arba Naujasėdis II  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Ašmenos rajone, Kamieny Loho kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 18 km į šiaurės vakarus nuo Ašmenos, 3 km į pietvakarius nuo Kamieny Loho, miško iškartoje, greta Lietuvos sienos.
Nefasitas
Nefasitas (ነፋሲት) – miestas vidurio Eritrėjoje, Šiaurinės Raudonosios Jūros administraciniame regione, Eritrėjos kalnyne. Įsikūręs į rytus nuo Asmaros, prie svarbaus kelio ir geležinkelio Asmara-Masava.
Seniau Nafasitas buvo svarbus vergų prekybos centras.
Marius Bezykornovas
Marius Bezykornovas (g. 1976 m. rugpjūčio 22 d. Kybartai) – Lietuvos futbolininkas, treneris. Žaidė saugo pozicijoje. Didžiąją karjeros dalį praleido FBK Kaunas klube.
Ungenio rajonas
Ungenio rajonas – vienas iš Moldovos administracinių vienetų, esantis šalies centrinėje dalyje. Administracinis centras – Ungenis. 2012 m. duomenimis, rajone gyveno 117 200 gyventojų.
Geografija
Ungenio rajonas šiaurėje ribojasi su Feleščiu ir Sindžerėju, rytuose su Teleneščiu ir Kelerašiu, pietryčiuose su Nisporeniu bei vakaruose turi 80 km pasienio ruožą su Rumunija. Aukščiausias taškas, siekiantis 408 m, yra Veverița kalva. Rajonas yra Pruto upės baseine. Pagrindinis intakas – Vilia.
Raginė
Raginė – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Suvieko, prie kelio. Atšaka link Kvintiškių koplyčios.
Sandro Montefusco
Sandro Montefusco (g. 1958 m. gruodžio 2 d.) – Italijos buriuotojas sportiniais burlaiviais, pasaulio čempionatų prizininkas, olimpietis.
Biografija
1981 m. Europos čempionate Sandro kartu su broliu Paolo Montefusco varžėsi 470 jachtų klasės varžybose ir iškovojo bronzos medalius. 1983 m. duetas pelnė Europos čempionatų sidabro medalius. Tais pačiais metais laimėtas auksas Viduržemio jūros žaidynėse.
1989 m. Europos čempionate broliai Montefusco pirmą kartą tapo Europos čempionais. 1991 m. laimėtas auksas Viduržemio jūros žaidynėse.
1992 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Italijos duetas užėmė 11-ą vietą.
2011 m. Sandro pirmą kartą tapo pasaulio čempionu Platu 25 klasės varžybose.
Andrejaus Sacharovo aikštė
miniatiūra|2023 m. miniatiūra|2022 m.
Andrejaus Sacharovo aikštė – aikštė, esanti Vilniuje, Viršuliškių mikrorajone, Laisvės prospektas 60, šalia Spaudos rūmų. Talpina per 500 automobilių. Pavadinta rusų disidento, pilietinių teisių bei reformų Sovietų Sąjungoje šalininko Andrejaus Sacharovo (1921–1989) vardu.
Istorija
A.Sacharovas prisidėjo prie SSRS AT deputatų iš Lietuvos siekio atkurti nepriklausomą valstybę. Vėliau nutarta Lietuvoje įamžinti jo atminimą ir Vilniuje pavadinti aikštę jo vardu.
2011 metų lapkritį Seimo Žmogaus teisių komiteto ir Lietuvos žmogaus teisių asociacijos iniciatyva buvo atidengtas skulptūrinis suoliukas, skirtas žmogaus teisių gynėjo akademiko Andrejaus Sacharovo atminimui įamžinti. Iki suoliuko atidengimo aikštėje nebuvo jokio skulptūrinio žymens. Suoliukas pastatytas skulptoriaus Vlado Kančiausko lėšomis, Lietuvos Respublikos kultūros ministerija prisidėjo penktadaliu.
Skarinys
Skarinis (dar taračkinis) – dzūkų etnografinis rankšluostis su kutais, pašluostė, naudoti virtuvėje, namų buityje. Skariniu uždengdavo duoną ir rauginamų burokėlių statinaitę. Skariniu šluostėsi. Į skarinį susukdavo smulkius į kelionę imamus daiktus ar uždengdavo pintinę. Virtas ar keptas bulves supildavo ant skarinio, patiesto ant stalo. Ant skarinio dėjo iškeptus blynus.
Skariniams gaminti naudodavo iš lininių ar mestų medvilniniais, o ataustų lininiais siūlais audinius. Išėmus audinį iš audimo staklių, galuose likdavo nesuaustų metmenų siūlų. Taupydamos siūlus moterys nukirpdavo gale esančią 50-120 cm, rečiau ilgesnę atraižą. Siūlus suskirstydavo vienodais pluošteliais. Pluoštelius susukdavo ir iš jų surišdavo ar supindavo pinikus (kutus).
Yra užrašytas dzūko Petro Zalansko pateiktas pasakojimas apie taračkinį:
Michailas Peskovas
Michailas Peskovas (, 1834 m., Irkutskas, Rusijos imperija – 1864 m. rugpjūčio 13 d. Jalta, Rusijos imperija) – rusų istorinio žanro tapytojas, litografas, keturiolikos maišto dalyvis, vienas iš „Dailininkų artelės“, steigėjų.
Biografija
Michailas Peskovas gimė 1834 m. Irkutske, Rusijos imperijoje, kariškio šeimoje. 1850–1855 m. jis tarnavo Irkutsko gubernijos valdybos kanceliarijoje. Užsiėmė daile savarankiškai, tapė vietinių gyventojų portretus. To laikotarpio vienas žinomiausių portretų „Sukačiovo portretas su sūnumi“. 1855 m. rytų Sibiro generalgubernatorius Nikolajus Muravjovas-Amurskis išsiuntė Peskovą mokytis į Sankt Peterburgo imperatoriškąją dailės akademiją už valstybės lėšas.
Įstojęs į Dailės akademiją Michailas Peskovas daug išmoko iš profesoriaus Aleksejaus Markovo. 1859 m. jis už gamtos etiudą gavo antrąjį sidabro medalį ir tais pačiais – 1860 m. tokį patį medalį už paveikslą „Namas Kolomnoje” pagal – Aleskandro Puškino apysakos siužetą. 1860 m. Peskovas gavo pirmąjį didįjį sidabro medalį už paveikslą „Ermakas Timofejevičius, surinkęs Volgos gaujų atamanus žygiuoti į Sibirą“.
Rusijos Federacijos Federalinės saugumo tarnybos Kontrolės tarnyba
Rusijos Federacijos FSB Kontrolės tarnyba (Контрольная служба) - tarnybos veikla nukreipta į FSB vidaus saugumo užtikrinimą bei kontrolę kaip šios funkcijos atliekamos kituose FSB padaliniuose. Tarnyba atlieka FSB darbuotojų priežiūros funkcijas, kurios pasireiškia personalo kontrole bei vidinių incidentų tyrimu.
Michailas Peskovas
Biografija
1861 m. Michailas Peskovas gavo antrą aukso medalį už paveikslą: „Piliečio Minino kreipimasis į Nižnij Novgorodo gyventojus“. Šį paveikslą už tūkstantį rublių nusipirko garsus finansininkas ir kolekcininkas Vasilijus Kokorevas, o iš jo galerijos vėliau įsigijo sosto įpėdinis Aleksandras Aleksandrovičius ir padovanojo Rumiancevo muziejui. 1862 m. už paveikslą „Кулачный бой при Иоанне IV Васильевиче Грозном“ Peskovas gavo didįjį aukso medalį už išraišką.
1863 m. lapkričio 9 d. Michailas Peskovas dalyvavo Dailės akademijos keturiolikos studentų maište. Studentai atsisakė dalyvauti konkurse dėl didžiojo aukso medalio. Konkursas buvo skirtas Dailės akademijos 100-osioms gyvavimo metinėms. Nuo 1863 m. Michailas Peskovas buvo Sankt Peterburgo dailininkų artelės, kuriai vadovavo Ivanas Kramskojus, nariu. Buvo vienas šios artelės steigėjų.
Rusijos Federacijos Federalinės saugumo tarnybos Kontrolės tarnyba
Šaltiniai
Daugiau apie tarnybą
Michailas Peskovas
Biografija
1867 m. Dailininkų paskatinimo draugijos parodoje buvo eksponuojamas Michailo Peskovo paveikslas „Piemuo su šunimi“. Be to, dar trys jo originalios litografijos yra patalpintos į 1861 m. Rusijos dailės albumą. Jose vaizduojama „Torgovka“, „Rusas su kailiniais ir aukšta skrybėle“ bei „Vyro galva, žiūrinti aukštyn“.
Michailas Peskovas mirė 1864 m. rugpjūčio 13 d. Jaltoje.
Gluosninkų apylinkė
Gluosninkų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Simno valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Simno rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Angininkų apylinkės ir Verebiejų apylinkės.
Lietuvos rinktinė 2024 m. Europos futbolo čempionato atrankoje
Lietuvos futbolo rinktinės atrankinės varžybos į 2024 m. Europos futbolo čempionatą. Lietuva rungtyniaus G grupėje. Varžybos vyks nuo 2023 m. kovo 23 d. iki 2023 m. lapkričio 21 d.
Ragiškė
Ragiškė – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Tubelių.
Pašilės valsčius
Pašilės valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Pašilė.
Istorija
Minimas 1522 m., panaikintas 1537–1538 m.
San Salvadoro sala
thumb|200px|San Salvadoro sala iš kosmoso. San Salvadoro sala, seniau – Vatlingo sala (Watling Island) – sala ir apskritis Bahamų salyno pietryčiuose. Plotas 94,9 km². Gyventojų skaičius – 930 (2010 m.). Salą supa koralų rifai. Pagrindinė gyvenvietė – Kokburn Taunas. Verčiamasi turizmu. Veikia mokslinių tyrimų centras.
Ši sala yra viena iš kandidačių į Guanajanio salos, kurią pirmąją Amerikoje pasiekė 1492 m. spalio 12 d. Kristupo Kolumbo ekspedicija. Iki 1925 m. vadinta Vatlingo sala pagal piratą John Watling.
Pagiriai (Ašmena)
Pagiriai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Ašmenos rajone, Kamieny Loho kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 15 km į šiaurės vakarus nuo Ašmenos, 4 km į pietus nuo Kamieny Loho. Įsikūręs miškų apsuptyje, prie kelių sankirtos (į Kamieny Lohą, Malyniškes, Jankancus, Juršonis).
Kauno Vinco Kudirkos viešoji biblioteka
Kauno Vinco Kudirkos viešoji biblioteka – viena seniausių savivaldybių viešųjų bibliotekų Lietuvoje, įkurta 1925 m. Įsikūrusi Kaune, Laisvės alėjos ir S. Daukanto gatvių kampe, pastato 2-ajame aukšte.
miniatiūra|180px|left|Fasado fragmentas
Istorija
Įstaigos direktorė Nomeda Domeikienė pripažinta geriausia 2018 m. Lietuvos bibliotekos vadove. Jos rūpesčiu per keletą metų renovuota dauguma bibliotekos padalinių, įkurta pirmoji žaisloteka, įgyvendintos kitos skaitytojų aptarnavimo naujovės. 2019–2020 m. atnaujintos bibliotekos pagrindinio pastato erdvės, restauruoti langai, durys, vitražas laiptinėje. Patalpos pritaikytos žmonėms su judėjimo negalia, įrengtas keltuvas.
Čempės
Čempės anksčiau naudotos ir kelių tiesimo darbininkų. Tai buvo akmenskaldžio apavas, skirtas apsaugoti kojoms nuo smūgio skaldant akmenis. Jos buvo padaromos iš naudotų padangų gumos.
Kauno Vinco Kudirkos viešoji biblioteka
Architektūra
Biblioteka įsikūrusi istorizmo stilistikos pastate, iškilusiame 1864 m. Pastatas rekonstruotas 1936 m. pagal architekto Arno Funko projektą. Jis stačiakampio plano, dviejų aukštų su pastoge. Pastate tarpukariu veikė brolių Juozo ir Jono Vailokaičių valdomas Ūkio bankas (prie bibiotekos įėjimo, iš dešinės, pakabinta atminimo lenta). Lankytojai gali pamatyti išlikusius Ūkio banko seifus.
Fondai
Biblioteką sudaro 5 funkciniai skyriai, įkurti centralizavus miesto viešąsias bibliotekas, ir 20 padalinių, išdėstytų įvairiuose Kauno miesto mikrorajonuose. Biblioteka ir jos padaliniai kompiuterizuoti. Galima naudotis knygų, periodinių ar informacinių leidinių fondais, duomenų bazėmis, tradiciniais ir elektroniniais katalogais, internetu, išmokti naudotis kompiuteriu. Nuolat rengiamos parodos, susitikimai su knygų autoriais bei kiti renginiai.
2019 m. duomenimis, dokumentų fondą sudarė 321,6 tūkst. fizinių vienetų, šiuo fondu naudojosi 43,5 tūkst. vartotojų. Bibliotekoje dirbo 100 darbuotojų, iš jų 81 – profesionalus bibliotekininkas, 8 – kvalifikuoti specialistai, 11 – techninių darbuotojų.
Bibliotekos iniciatyvos
Pagarsėjusi bibliotekos iniciatyva – Z. Kuzmickio padalinyje nuo 2018 m. veikianti Žaislų biblioteka, iš kurios žaislus ir stalo žaidimus galima nemokamai skolintis į namus taip pat kaip ir knygas. Žaislotekoje siūloma beveik 300 žaislų ir stalo žaidimų, įrengta ir žaislų mainykla, į kurią atnešus panaudotą žaislą iš jos galima išsirinkti kitą sau patikusį. Žaisloteka išrinkta įsimintiniausia 2018 metų Kauno kultūros iniciatyva, taip pat Lietuvos savivaldybių viešųjų bibliotekų asociacijos metų nominacijų skyrimo konkurse laimėjo kategorijoje „Biblioteka – vaikų ir jaunimo draugas“.
Kita žinoma bibliotekos iniciatyva – vasarą veikiančios skaityklos po atviru dangumi Lampėdžių ir Panemunės paplūdimiuose. Be knygų ar žurnalų, gamtoje žaidžiami stalo ir lauko žaidimai, kurių čia taip pat galima rasti.