cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rokiškio geležinkelio stotis
Istorija
2014 m. Rokiškio stotyje pakrauti 889 vagonai (daugiausia – grūdų, mažiau – medienos, metalo laužo), iškrautas 1051 vagonas (daugiausia atgabenta skaldos ir naftos produktų). Stoties statinių per kelis dešimtmečius smarkiai sumažėjo, ypač sandėlių, nes nebebuvo poreikio krovinius sandėliuoti. Kadaise būdavusi pilna, traukinių laukiančių keleivių salė tapo tuščia. Buvo užkalta ir bilietų kasa, nes bilietai keleiviams pardavinėjami traukinyje. Savo architektūra rūmus primenantis stoties fasadas prižiūrėtas, vienos pastato dalies antrajame aukšte įrengti keli butai.
2018 m. duomenimis, Rokiškyje dirbo aštuoni „Lietuvos geležinkelių“ darbuotojai – septyni kelio darbininkai ir vienas kelio meistras.
Naujukai
Naujukai – kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Mosėdžio, Mosėdžio tvenkinio vakariniame krante. Eina kelias. Yra Mosėdžio žydų kapinės (Žydkapiai, Žydsalis).
Trasa Suzuka
Trasa Suzuka (pilnas pavadinimas Suzuka International Racing Course ) – Formulės 1 trasa šalia Sudzuka miesto, Mijės pefektūroje, Japonijoje. Nuo 1987 rengiamos Formulės 1 Japonijos Grand Prix lenktynės. Trasos šeimininkas – Honda korporacija. Vienintelė aštuoniukės (8) konfiguracijos trasa, kurioje vyksta F1 lenktynės.
Istorija
Trasa pastatyta 1962 kaip Honda korporacijos bandymų trasa. Architektas – John Hugenholtz (Nyderlandai). Nuo 1987 Formulės 1 Japonijos Grand Prix rengiamos tik šioje trasoje. Trasa turi labai gerą infrastruktūrą. Daugiausia Formulės 1 Japonijos Grand Prix pergalių (6) yra iškovojęs Michael Schumacher.
Adresas
7992 Ino - cho
Suzuka - shi
Mie - ken
510-0295
Japan
Kanaveralio kyšulys
miniatiūra|Kanaveralio kyšulys. Vaizdas iš kosmoso ([[1991)]]
Čia (ir gretimoje Merito saloje) įsikūrusi JAV karinių oro pajėgų kosminė stotis (tuo pačiu pavadinimu) ir Kenedžio kosminių skrydžių centras, kur gaminamos, išbandomos ir paleidžiamos kosminės raketos bei erdvėlaiviai.
Hildesheimo universitetas
miniatiūra|Universiteto logotipas Hildesheimo universitetas (vok. – Stiftung Universität Hildesheim) – tai universitetas Vokietijoje. Universitetas įkurtas 1978 m.
Naukaimis (Tytuvėnai)
Naukaimis – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 6 km nuo Tytuvėnų.
Naukaimis (Lioliai)
Naukaimis – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 6 į pietryčius km nuo Liolių, netoli kelio, prie pat Kupriškių ir Kaimalės kaimų. Prie kelio aptiktas Naukaimio arba Kupriškių kapinynas.
Deividas Šešplaukis
Deividas Šešplaukis (g. 1998 m. vasario 2 d.) – Lietuvos futbolininkas, saugas.
Kataro universitetas
Kataro universitetas (arabiškai – جامعة قطر) – tai universitetas Kataro sostinėje Dohoje. Universitetas įkurtas 1978 m.
Deividas Šešplaukis
FC Šiauliai
A lygoje debiutavo 2015 m., kai atstovavo FC Šiauliai. Už šią ekipą sužaidė 12 rungtynių ir pasižymėjo 3 įvarčiais. 2016 m. pradžioje šiauliečiai išformavo komandą ir pasitraukė iš aktyvios veiklos, todėl jaunasis žaidėjas persikėlė svetur. Kurį laiką žaidė Ispanijoje (Alikantės „Hercules“).
FK Sūduva
2017 m. praleido FK Sūduva, tačiau neteko žaisti A lygoje.
FC Pakruojis
2018 m. atstovavo savo gimtojo miesto komandą FC Pakruojis. Sužaidė 20 rungtynių ir pelnė 8 įvarčius.
FK Kauno Žalgiris
2018 m. gruodžio mėn. pranešta, kad žaidėjas atstovaus FK Kauno Žalgiris. 2019 m. A lygoje už kauniečių ekipą sužaidė 29 rungtynes ir pasižymėjo įvarčiu. 2021 m. balandžio 25 d. rungtynėse prieš Gargždų „Bangą“ pelnė du įvarčius ir svariai prisidėjo prie varžovų sutriuškinimo (5:1).
2021 m. gegužės 20 d. rungtynėse prieš Marijampolės „Sūduvą“, Deividas Šešplaukis atmetė kamuolį Gratui Sirgėdui, kuris smūgiu į vartų kampą išvedė kauniečius į priekį. Tai įvyko vos 15 sekundžių nuo rungtynių pradžios.
2021 m. birželio 20 d. A lygos rungtynėse prieš Kauno rajono „Hegelmann Litauen“ pelnė įvartį. Galutinis rezultatas 2:1, o nugalėjo FK Kauno Žalgiris.
Po 2021 m. sezono baigėsi sutartis su klubu ir nebuvo pratęsta.
FA Šiauliai
2021 m. gruodžio mėn. pranešta, kad žaidėjas pasirašė sutartį su FA Šiauliai.
2022 m. kovo 6 d. debiutavo Šiaulių FA gretose A lygos rungtynėse prieš „Sūduvos“ klubą, kurios baigėsi nulinėmis lygiosiomis.
2022 m. birželio 25 d. rungtynėse prieš „Panevėžio“ klubą pasižymėjo pelnydamas du įvarčius. Pirmojo kėlinio pradžioje išlygino rezultatą (1:1), o antrojo kėlinio pradžioje išvedė šiauliečius į priekį (2:1). Galutinis rungtynių rezultatas nebepakito iki rungtynių pabaigos ir FA Šiauliai iškovojo pergalę.
2022 m. liepos 15 d. rungtynėse prieš Riterių klubą pelnė du įvarčius ir svariai prisidėjo prie šiauliečių pergalės rezultatu 3-2.
2022 m. rugpjūčio 16 d. rungtynėse prieš „Panevėžio“ klubą pelnė įvartį ir šiaulieičiai nugalėjo varžovus rezultatu 2-1.
Rinktinės
Atstovavo įvairaus amžiaus jaunimo rinktinėms. 2023 m. susilaukė kvietimo į nacionalinę rinktinę.
Naukaimis (Raseiniai)
Naukaimis – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Girkalnio.
Mociškė
Mociškė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, 2 km į šiaurės rytus nuo Lasių, šalia Lazdinių ežero.
Maleiša
Maleiša – upė šiaurės rytų Lietuvoje, Anykščių ir Rokiškio rajonuose; Jaros kairysis intakas (Šventosios baseinas). Prasideda Drobčiūnų miške, 5 km į šiaurės rytus nuo Svėdasų. Teka į šiaurės vakarus daugiausia kalvotais kraštovaizdžiais. Įteka į Jarą 21,5 km nuo jos žiočių, ties Punkiškiais.
Vaga daugiausia ištiesinta. Aukštupyje sudarytas nedidelis Savičiūnų tvenkinys. Didesni kaimai prie Maleišos: Savičiūnai, Maleišiai, Kurkliečiai, Taraldžiai.
BIOK laboratorija
thumb|left|Buveinė
Maleiša
Upėvardis Maleišà siejamas su žodžiais, („krantas, kraštas“).
BIOK laboratorija
Veikla
Gamina >250 skirtingų veido, kūno ir plaukų priežiūros bei burnos higienos priemonių. Valdo „Margarita“, „Ecodenta“ ir „Kilig“ prekės ženklus. Ekologiškiems „Margarita“ ir „Ecodenta“ produktams „Ecocert Greenlife S.A.S.“ suteikė tarptautinį „Cosmos“ sertifikatą.
2017 m. į 26 šalis eksportuota ~30% prekių.
Kamajų šilas
Kamajų šilas – miškas šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajone, 2 km į pietryčius nuo Kamajų. Priklauso Rokiškio miškų urėdijai (Kamajų girininkijai). Apima 11,6 km² plotą. Be paties Kamajų šilo, į masyvą dar patenka Milniškių, Rudabalio, Nemenių miškai.
Būdingas banguotas paviršius. Dirvožemiai jauriniai šilaininiai silpnai sujaurėję smėliai, velėniniai jauriniai glėjiški priesmėliai. Patenka į Šetekšnos baseiną – prateka Šetekšnos intakas Uosija su savo intakais (Prašuviu, Lėškupiu, Šeduikių upeliu).
Medynai:
Jaunuolynai sudaro 32 % medynų, pusamžiai medžiai 50 %, pribręstantys 10 %, brandūs 8 %.
Kamajų šile gyvena briedžiai, stirnos, šernai, usūriniai šunys. Įveista maumedžių, pocūgių, retų augalų.
Šile ir greta įsikūrę kaimai: Kariūnai, Pikietai, Kuokšiai, Šilinė, Šermukšnynė, Gaveikiai.
Naukaimis (Šiluva)
Naukaimis – buvęs kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Žaiginio.
Rokiškio autobusų stotis
Rokiškio autobusų stotis stovi Rokiškyje, Panevėžio g. 1. Aptarnauja maršrutinių autobusų keleivius, kontroliuoja autobusų judėjimo laiką, teikia bagažo saugojimo paslaugas. Naujoji autobusų stotis įrengta 2015 m. Ją administruoja UAB „Rokiškio autobusų parkas“, kurio 46 autobusai aptarnauja 3 miesto, 30 priemiesčio ir 9 tolimojo susisiekimo maršrutus (2018 m. duom.).
Autobusų stotis užima 350 m² plotą. Joje yra aštuoni dengti peronai: vienas – atvykimo ir septyni – išvykimo. Stoties pastate įsikūrusios laukimo salė, bilietų pardavimo kasa, siuntų skyrius, dispečerinė, vairuotojų poilsio ir sanitarinės patalpos. Tame pačiame pastate veikia prekybos centras, šalia įrengta automobilių stovėjimo aikštelė. Stoties infrastruktūra pritaikyta keleiviams su negalia.
Istorija
1959 m. Rokiškyje keleivius vežė 3 autobusai KAG-3. 1960 m. atidaryta 12 naujų autobusų maršrutų, iš jų 4 tarpmiestiniai, kuriais važiavo 18 autobusų.
Viena pirmųjų stočių veikė pagrindinėje aikštėje prie Rokiškio bažnyčios. 1982 m. stotis iš centro iškelta į Panevėžio gatvę miesto pietinėje dalyje. Jos plotas sudarė 450 m², o 189 m² užėmė laukimo salė, turėjo 14 autobusų išvykimo aikštelių. Pagal tipinį projektą pastatyta autobusų stotis pastaruoju metu tapo našta 100 proc. šios bendrovės akcijų valdančiai Rokiškio rajono savivaldybei: važiuojančiųjų autobusais sumažėjo, kainavo apšildyti per didelę laukimo salę ir kt. Kadangi stotis jau atrodė prastai, reikalavo kapitalinio remonto, dar 2008 m. nuspręsta statyti naują. Projekto įgyendinimas prasidėjo 2012 m. Dalis autobusų stoties sklypo buvo perduota investuotojui, kuris mainais suprojektavo ir 2014 m. nugriovęs senąjį ėmė statyti naują pastatą. 2015 m. duris atvėrė nauja Rokiškio autobusų stotis.
Nuorodos
[
Wojciech Korfanty
Vojcechas Korfantas (Wojciech Korfanty, 1873 m. balandžio 20 d. – 1939 m. rugpjūčio 17 d.) – lenkų politinis ir visuomeninis veikėjas, vienas iš Trečiojo Silezijos sukilimo lyderių, Vokietijos imperijos Reichstago deputatas, Lenkijos I ir II kadencijos seimo deputatas.
Vaikystė ir jaunystė
Gimė angliakasio šeimoje, Silezijos Semianovicuose, tuometinės Vokietijos imperijos teritorijoje. Nuo 1985 iki 1901 m. studijavo filosofiją, teisę ir ekonomiką, iš pradžių Berlyno technikos universitete, vėliau – Vroclavo universitete, kur vienu iš jo mokytojų buvo marksistas Werner Sombart, su kuriuo Korfanty dar ilgai palaikė draugiškus santykius.
1901 m. Korfanty tapo Górnoślązak laikraščio, leidžiamo lenkų kalba, vyriausiuoju redaktoriumi. 1903 m. jis buvo išrinktas į Reichstagą, o 1904 m ir į Prūsijos landtagą, kur jis atstovavo nepriklausomam „Lenkų ratui“. Tai reikšmingas nuokrypis nuo tuometinės tradicijos, kadangi Vokietijoje gyvenusi lenkų tautinė mažuma palaikydavo Centro partiją, kuri atstovavo Vokietijos katalikų bendruomenei, besijaučiančiai menkesne palyginus su šalyje vyraujančiu protestantų tikėjimu. Tačiau, kai jis atsisakė kovoti už lenkų mažumos teises (tik per katalikišką prizmę), lenkų bendruomenė nuo jo atitolo ir ieškojo kitos atramos. Straipsnyje „Šalin centrą“ (1901 m.) Korfanty paragino lenkakalbius katalikus įveikti savo nacionalinį abejingumą ir žvelgti į save visų pirma ne kaip į krikščionis, o kaip į lenkų tautos atstovus. Tačiau politikas nepamiršo apie savo krikščioniškų demokratinių pažiūrų ir vėliau, veikdamas Lenkijos vidaus politikoje, jų laikėsi.
Lenkijos nepriklausomybės atkūrimas
Karui pasibaigus, Didžiosios Lenkijos sukilimo metu, Korfanty tapo Aukščiausiosios liaudies tarybos (lenk. Naczelna Rada Ludowa) Poznanėje dalyviu. Buvo vienu iš Antrojo Silezijos sukilimo 1920 m. ir Trečiojo Silezijos sukilimo 1921 m. vadovu, kurių metu Aukštutinės Silezijos gyventojai priešinosi Vokietijos valdžiai. Vokiečiai jį kaltino terorizmu prieš vokiečių kilmės civilinius gyventojus Aukštutinėje Silezijoje, o propagandiniai laikraščiai teigė, kad tai jis užsakė Silezijos politiko Teofiliaus Kupkos nužudymą.
Politinė karjera Lenkijoje
200px|thumb|left|Wojciecho Korfanty paminklas Silezijos Semianovicuose 1922–1930 Korfanty buvo Lenkijos seimo nariu ir 1922–1935 m. Silezijos seimo nariu, kur atstovavo krikščionių demokratų požiūrį. Priešinosi Silezijos vaivadijos autonomijos idėjai ir laikė ją kliūtimi reintegracijos su Lenkija kelyje. Tačiau tuo pat metu jis gynė vokiečių mažumos teises, nes manė, kad tautinių mažumų klestėjimas praturtina visą regiono kultūrą.
Trumpai, 1923 spalio-gruodžio mėn. dirbo Wincento Witoso vyriausybėje, buvo ministro pirmininko pavaduotoju. 1924 m. jis ir vėl pradėjo dirbti žiniasklaidoje ir įsidarbino Rzeczpospolita ir Polonia laikraščiuose redaktoriaus pavaduotoju. Priešinosi 1926 m. gegužės mėn. įvykusiam perversmui ir vėlesniam Sanacijos judėjimo įsteigimui. 1930 m. buvo areštuotas ir įkalintas Bresto tvirtovėje kartu su kitais Centrolew lyderiais, besipriešinančiais valdančiajai vyriausybei.
1935 m. buvo priverstas palikti Lenkiją ir emigruoti į Čekoslovakiją, kur dalyvavo centro dešinėje Front Morges grupėje, kurią įkūrė emigrantai Ignacy Jan Paderewski ir Władysław Sikorski. Įvykus vokiečių invazijai, Korfanty persikėlė į Prancūziją. Grįžo į Lenkiją 1939 m. balandį, kai nacistinė Vokietija atšaukė 1934 m. nepuolimo sutartį, tikėdamasis, kad Lenkijos nepriklausomybei kilusi grėsmė padės įveikti politinį skilimą šalies salyje, tačiau buvo iš karto suimtas. Rugpjūtį, dėl labai blogos sveikatos, buvo paleistas iš kalėjimo ir dvi savaites prieš II pasaulinio karo pradžią mirė. Nors mirties priežastis nėra aiški, yra teigiama, kad gydymas, kurį Korfanty gavo būdamas kalėjime, galėjo pabloginti jo sveikatą.
Palikimas
Po 1945 m., kai Lenkijos komunistai siekė įtvirtinti save kaip Lenkijos nepriklausomybės kūrėjus ir garantus, Korfanty buvo reabilituotas ir pripažintas nacionaliniu herojumi kovoje už lenkų kilmės gyventojų Aukštutinėje Silezijoje nediskriminavimą ir už jo pastangas sujungti Sileziją su Lenkija.
Šiandien daug gatvių, vietų ir institucijų yra pavadinta Korfantui atminti. Kai Opolės Silezija tapo 1945 m. Lenkijos dalimi, miestas iki tol buvusioje vokiškoje Aukštutinės Silezijos dalyje, Friedland in Oberschlesien, jo garbei buvo pavadintas Korfantovu.
Nauradai
Nauradai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Berčiūnų. Yra saugomas Nauradų akmuo.
Konstantinavos telmologinis draustinis
Konstantinavos telmologinis draustinis – saugoma gamtos sritis šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajone, Kazliškio seniūnijoje, beveik 3 km į rytus nuo Panemunio, tuoj į šiaurę nuo Konstantinavos. Užima 0,82 km² plotą.
Draustinyje saugoma degraduojanti Konstantinavos aukštapelkė, esanti dešiniojo Nemunėlio bevardžio intako (N-12) ir kairiojo Vyžuonos bevardžio intako (V-1) vandenskyrose. Saugomos čia augančios grybų, augalų rūšys, gyvūnų buveinės. Nuo 2005 m. – NATURA 2000 tinklo saugoma vietovė. Su šalia esančiu Skaistės ežeru sudaro vertingą šlapynių kompleksą.
Didesnėje Konstantinavos pelkės dalyje buvo juostomis kastos durpės. Iškastos juostos pašlapę, o jas skiriantys plotai pasausėję su durpės suslūgimo ir mineralizacijos požymiais. Pelkėje durpės baigtos kasti prieš 30-40 metų.
Kapčiamiesčio Dievo Apvaizdos bažnyčia
Kapčiamiesčio Dievo Apvaizdos bažnyčia – bažnyčia, stovinti Kapčiamiesčio miestelyje. Parapijos klebonas – Jonas Alesius. thumb|left|180px|Koplytėlė ant bažnyčios apsidės
Istorija
Mikalojus Oginskis Kapčiamiestyje 1724 m. pastatė viešą koplyčią. 1744 m. ji minima kaip filija. XVIII a. antrojoje pusėje įkurta parapija. Nuo 1777 m. veikė parapinė mokykla. Į Kapčiamiestį 1900 m. paskirtas kunigas M. Guoga per pamaldas ėmė vartoti lietuvių kalbą. 1907 m. įsikūręs „Žiburio“ draugijos skyrius (pirmininkas kunigas Juozas Bridžius) įsteigė biblioteką – skaityklą. 1941 m. birželio 22 d. bažnyčia sudegė. Įrengta laikina. Klebono Aleksandro Labanausko rūpesčiu ir padedant tikintiesiems 1956 m. pastatyta nauja dabartinė bažnyčia.
Architektūra
miniatiūra|250px|left|Po 2014 m. remonto Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, su prieangiu ir apside. Šventoriaus tvora akmenų mūro.
Karkažiškės šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia
'''Karkažiškės šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Karkažiškės kaime, 4 km į pietus nuo Pabradės. Turi neoromaninės architektūros bruožų. Pamaldos laikomos tik lenkų kalba. Priklauso Pabradės Švč. Mergelės Marijos, Šeimos Karalienės parapijai.
miniatiūra|180px|left|2016 m.
Istorija
Pirmoji bažnyčia statyta Jokūbo Nemirovičiaus. 1502 m. jo duktė Jadvyga klebonijai dovanojo palivarką, 2 smukles ir kito turto. 1611 m. Jarčevskis Karkažiškę paskyrė Vilniaus kunigų seminarijai. 1670 m. prelatas Aleksandras Sapiega bažnyčią atstatė. 1838 m. į ją trenkė žaibas, bažnyčia sudegė, vėl atstatyta.
Nausodis (Klaipėda)
Nausodis – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 1 km nuo Vėžaičių.
Karkažiškės šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia
Istorija
1913 m. baigta mūryti dabartinė bažnyčia. 1963 m. ji uždaryta. Grąžinta 1990 m.
Architektūra
Bažnyčia turi neoromaninės architektūros bruožų, kryžminio plano, vienabokštė, originalaus fasado.
Lazdinėliai
Lazdinėliai – kaimas Švenčionių rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje. Geležinkelio stotis.
Nausodė (Panevėžys)
Nausodė – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Berčiūnų.
Japonijos futbolo varžybos 2017 m.
Japonijos futbolo varžybos 2017 m.
Imperatoriaus taurės finalo rungtynės
--
Plytinė (reikšmės)
Plytine vadinama:
Vilniaus Šv. Kryžiaus Atradimo (Kalvarijų) bažnyčia
'''Kalvarijų Šv. Kryžiaus bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Vilniaus Jeruzalėje, dešiniajame Neries krante. Vėlyvojo baroko stiliaus. Įeina į Verkių regioninio parko teritoriją. Mišios laikomos lietuvių ir lenkų kalbomis.
Istorija
Verkių dvaras 1387 m. paskirtas Vilniaus vyskupui. Vilniaus išvadavimui iš Rusios valstybės užimtų žemių (1655–1661) atminti vyskupas Jurgis Bialozoras iš Verkių dvaro 1662 m. paskyrė 7 valakus žemės bažnyčiai ir Kryžiaus kelio stotims.
1669 m. pastatyta bažnyčia ir vienuolynas, tarp Baltupių, Jeruzalės ir Trinapolio – medinės koplyčios. Įkurdinti dominikonai. 1701 m. įkurta Verkių parapija.
Dvarininkų Mykolo Petrausko ir Kristinos Petrauskienės lėšomis 1755–1772 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia ir vienuolynas, kaip manoma, pagal Jono Kristupo Glaubico projektą. XVIII a. įrengtos 35 Kryžiaus kelio (kalvarijų) stotys: pastatyta 19 mūrinių barokinių koplyčių, 7 mediniai ir 1 mūriniai vartai, tiltas per Cedrono upelį. Vienuolyno prepozito Domininko Daunoravičiaus rūpesčiu prie bažnyčios 1793 m. primūryta zakristija, praplėstas vienuolynas.
1812 m. sudegė vienuolynas su biblioteka, nukentėjo bažnyčia ir koplyčios. Prancūzai iš bažnyčios ir vienuolyno paėmė 75 sidabrinius liturginius reikmenis. Bažnyčia suremontuota, vienuolyno viršininko Motiejaus Magruševskio iniciatyva restauruotos kalvarijos, 1817 m. atstatytas vienuolynas. 1850 m. vienuolynas uždarytas, jo name įrengta klebonija; bažnyčia tapo parapine.
Grigaliūnai
Grigaliūnais vadinami kaimai:
Vilniaus Šv. Kryžiaus Atradimo (Kalvarijų) bažnyčia
Istorija
Vilniaus gubernatorius 1867 m. carui Aleksandrui III siūlė nugriauti Kalvarijos koplyčias. Bažnyčia ir koplyčios 1893 m. atnaujintos. Stočių paveikslus piešė Juozapas Balzukevičius. 1906 m. restauruotas bažnyčios vidus.
Prieš Antrąjį pasaulinį karą kalvarijas lankydavo visos Lietuvos maldininkai. Po karo jas lankyti uždrausta. Kai kurie paskutiniųjų 1949 m. eitynių dalyviai areštuoti ir tardyti. Iš buvusių 35 stočių liko tik 4 mūrinės koplyčios greta šventoriaus. Kitos 1962 m. sunaikintos, mūrinės – išsprogdintos.
1990 m. koplyčios pradėtos atstatyti pagal Brigitos Radavičiūtės projektą. Klebono Vaclovo Aliulio rūpesčiu 1969 ir 1983 m. remontuotas bažnyčios fasadas. 2006 m. bažnyčia rekonstruota.
Kalvių šv. Antano Paduviečio bažnyčia
'''Kalvių šv. Antano Paduviečio bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Kalvių kaime, Kalvių ežero pietryčių krante, prie rajoninio Kruonio–Stakliškių kelio.
Istorija
Bažnyčia pastatyta 1753 m. Kalviuose 1773 m. gyveno kunigas dominikonas, vėliau dvasininkai atvažiuodavo iš Jiezno. 1792 m. bažnyčia sudegė.
Tomo Vavžeckio ir jo žmonos Juzefos rūpesčiu 1800–1806 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Po 1870 m. gaisro atstatyta, įrengti 3 altoriai. Kunigas Feliksas Žukas pamokslus sakė lietuviškai, tačiau jam mirus, 1890–1896 m. bažnyčioje lietuviškų pamaldų nebuvo. 1897 m. kunigas Ignotas Šopara, be lenkiškų, laikė ir lietuviškas pamaldas, kurios vėliau nebuvo panaikintos. 1912–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. 1936 m. bažnyčia atnaujinta, rekonstruotas žibintas.
1969–1976 m. Kalviuose klebonavo Zigmas Neciunskas, 1946–1956 m. politinis kalinys (suimtas Nedzingėje).
Architektūra
Bažnyčia klasicistinė, rotondos tipo, su kupolu ir cilindriniu žibintu. Prie rotondos prišlieta zakristija su prieangiu. Sienos be langų. Šalia stovi medinė varpinė.
Teigiama, kad ši bažnyčia yra viena iš kelių statinių, kuri pradeda naują etapą Lietuvos architektūroje bei statybos technikoje – romantinį akmens mūro atgimimą. Sienos aptaisyti nedideliais apie 5 cm skersmens rausvos spalvos akmens skaldos gabaliukais, tad šiuo atveju akmenys gal pirmą kartą Lietuvos statybos technikos istorijoje, po kelių šimtmečių pertraukos nuo viduramžių, visu fasadų plotu eksponuoti estetiniais tikslais, o ne slėpti mūro viduje kaip užpildas. Toks fasadų aptaisymas smulkiais akmenukais yra gana retas Lietuvos architektūroje. Akmenukų skaldą sudaro skaldyti raudoni lauko rieduliai: granitas, jotnio smiltainis, Raudonasis Baltijos porfyras ir Alandų porfyras. Vietomis skalda nubyrėjusi ir užtinkuota maskuojančiu rausvu skiediniu, kuris užteptas tyčia grublėtai, kad imituotų nevienalytę skaldos faktūrą.
Šventorius
Šventoriuje palaidotas iš Kalvių parapijos kilęs kunigas Vytautas Melkūnas (1929–1990 m.).
Naustubriai
Naustubriai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 7 km į pietus nuo Katyčių.
Etimologija
Kaimas vadintas 1785 m. Ullosen I, Cöllmisch Ullosen, Neu Stubbern. Pavadinimo kilmė siejama su prūsų-lietuvių kalbų žodžiu stuobrys.
Baltabalė
Baltabalė – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 9 km į rytus nuo Lazdijų, Šventežerio miestelio pietrytinėje dalyje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,3 km, plotis – iki 0,2 km. Altitudė 151,3 m. Krantai daugiausia aukšti, apaugę medžiais ir krūmais. Vakarinėje ir šiaurinėje pakrantėse auga miškelis, kitose pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Šiaurine pakrante eina kelias. Ežeras nenutekantis, priklauso Pečiagrindos upelio baseinui (Dusios ežero baseinas).
Navapolis
Navapoliu vadinami kaimai:
Kavaltiškė
Kavaltiškė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, 7 km į šiaurės rytus nuo Adutiškio, šalia Lazdinių ežero ir Lazdaujos upelio. Yra molio telkinys. Tuojau šiaurėje prasideda Adutiškio miškai. Keliai į Adutiškį, Jakelius, Antanus.
Lazdinių ežero šiauriniame krante yra Kavaltiškės ir Lazdinėlių senovinių gyvenviečių archeologinis kompleksas.
Navadolė
Navadolė – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Kunigiškių.
Polacanthus
Polacanthus – ankilozaurų (Ankylosauridae) šeimai priklausantis 4 m ilgio dinozauras, gyvenęs Europoje ankstyvosios kreidos laikotarpiu.
Aptikta nedaug šio dinozauro fosilijų, bet manoma, kad jis turėjo didelius spyglius, saugojusius polacanthus pečius ir uodegą. Mažesnės spygliuotos plokštės saugojo šonus, klubus dengė kaulinė masė. Kaip būdinga nodozaurams, užpultas jis, matyt, pritūpdavo, pasikliaudamas šarvais.
Trasa Zandvoort
Trasa Zandvoort (pilnas pavadinimas Circuit Park Zandvoort) – Formulės 1 trasa šalia Zandvoort miesto, netoli Šiaurės jūros pakrantės, Nyderlanduose. Nuo 1952 iki 1985 vyko Formulės 1 Nyderlandų Grand Prix lenktynės. 2021 m. trasa sugrįžo į Formulės 1 čempionatą.
Istorija
Dar prieš II pasaulinį karą Zandvoort apylinkėse vykdavo lenktynės. Po karo trasa buvo pastatyta iš naujo. Suprojektavo John Hugenholz. 1949 čia įvyko pirmosios lenktynės Zandvoort Grand Prix taurei laimėti, o nuo 1952 iki 1985 buvo rengiamos Formulės 1 Nyderlandų Grand Prix lenktynės. Šioje trasoje žuvo Piers Courage 1970 ir Roger Williamson 1973. Po 1985 sezono FIA nebepratęsė kontrakto su Zandvoort trasa.
Adresas
Burgemeester van Alphenstraat t/o 63
NL-2041 KG Zandvoort
The Netherlands
Kazliškė
Kazliške vadinami kaimai:
Citrinas
thumb|150px|Nešlifuoti citrinai thumb|150px|Citrinas Citrinas – reta, geltonos ar gelsvos spalvos kvarco atmaina.
Dirbtiniu būdu citrinas dažniausiai gaunamas kaitinat ametistą ar dūminį kvarcą. Jau viduramžiais taip buvo daromi citrinai.
Mineralas taip pavadintas nes yra geltonos spalvos, kurią įgauna dėl geležies priemaišų. Šio brangakmenio spalva gali kisti dėl šilumos ar saulės spindulių poveikio. Gali būti geltonas, geltonai rudas, citrinos geltonumo, geltonai oranžinis.
Radimvietės
Gamtoje citrinas randamas retai. Didžiausius išteklius turi Brazilija. Svarbus citrino tiekėjas – Madagaskaras. Vyno geltonumo citrinas randamas Rusijoje Urale, centriniame Kazachstane. JAV – Kolorade, Niu Hempšyre, Šiaurės Karolinoje. Europoje atskirų radimviečių yra Čekijoje, Ispanijoje, Prancūzijoje, Škotijoje.
Vašingtone Smitsono institute saugomi 2258, 1180 ir 783 karatų citrinai.
Navapolis (Prienai)
Navapolis – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Kašonių.
Zadvarninkai
Zadvarninkai – kaimas Švenčionių rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, 1 km į šiaurę nuo Švenčionių. Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka (nuo 1960 m.).
Pietryčiuose įsikūrę Naujieji Zadvarninkai.
thumb|left|240px|Kaimo kryžius
Karvio šv. Juozapo bažnyčia
'''Karvio šv. Juozapo bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Karvio kaime, 5 km į rytus nuo Maišiagalos, prie kelio, Karvio ežero vakariniame krante. Istoristinė, turi neogotikos elementų. Pamaldos laikomos lenkų ir lietuvių kalbomis.
Istorija
Karvio dvaro savininkas Točilauskis 1779 m. pastatė medinę bažnyčią. Jai paskirtas Masionių palivarkas ir Karvio kaimas (4 valakai). 1783 m. įkurta parapija (iki tol buvo Maišiagalos parapijos filija). 1861 m. bažnyčia sudegė. Jos vietoje 1862–1865 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. XIX a. pab.-XX a. pradžioje parapijiečiai kalbėjo lietuviškai.
Architektūra
Stačiakampio plano, dvibokštės bažnyčios architektūroje atsispindi romantizmo laikotarpio neogotikos bruožai. Šventoriuje yra kapinės. Jo tvora akmenų mūro.
Margumiškis (Švenčionys)
Margumiškis – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, 1 km į vakarus nuo Švenčionių.
Kartenos Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia
'''Kartenos Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Kartenos miestelyje, prie Kretingos-Plungės kelio, Minijos slėnio dešiniajame krante. Pastatyta po 1875 m.
Istorija
1634 m. Mykolas Sapiega bažnyčiai dovanojo jurisdiką Kartenos miestelyje ir Gudelikės palivarką su Abakų, Budrių ir Šmilkčių kaimais. 1639 m. Mykolas Sapiega fundavo parapinę mokyklą.
1764 m. miestelyje pastatyta medinė bažnyčia, kuri 1873 m. gegužės 23 dieną sudegė. Prašyta leisti statyti mūrinę, bet 1847m. buvo gautas leidimas statyti medinę bažnyčią. Po 1875-ųjų Kartenoje buvo pastatyta medinė, neobarokinio stiliaus bažnyčia.
1881 m. bažnyčią konsekravo vyskupas Aleksandras Beresnevičius. 1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius.
Architektūra
Bažnyčios fasadas yra neobarokinis, su medžio technikai svetimais išraitymais. Priekinis keturkampis bokštas primena miniatiūrinę varpinę, iškeltą ant bažnyčios stogo. Bažnyčia stačiakampio plano, su 2 bokšteliais, pristatytomis zakristijomis. Viduje yra plati, aukšta centrinė nava ir 2 žemos šalutinės. Įrengti 3 altoriai, išskirtinai dailaus darbo sakykla. Šventorius aptvertas akmenų tvora degtų plytų mūro pseudogotikiniais vartais su piramidiniu bokštu centre ir kalvio darbo ornamentuotais kryželiais. Jo pakraščiuose stovi 14 akmens mūro koplytėlių, pora kryžių ir koplytstulpių, pietiniame  kampe – stambių proporcijų medinė varpinė (1860 m.).
Pogulianka (Švenčionys)
Pogulianka – kaimas Švenčionių rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, 1 km į vakarus nuo Švenčionių, prie kelio.
Navapolis (Kaišiadorys)
Navapolis – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Kalvių.
Stefan Wierzbicki
Stefanas Vežbickis (g. 1938 m. Vilniuje) – iš Lietuvos kilęs Lenkijos skulptorius.
Navaršonys
Navaršonys – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Berčiūnų.
Merlinas
Merlinas – kaimas Švenčionių rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, 2 km į pietus nuo Švenčionių. Seniūnaitijos centras.
Kauno šv. Antano Paduviečio bažnyčia
Istorija
1933 m. Žaliakalnyje buvo įkurta Šv. Antano Paduviečio parapija, paskirtas klebonas Juozapas Želvys (1899 m. –1985 m.). Senelių prieglaudoje įrengta laikina bažnyčia. Pagal inžinieriaus Antano Bistricko 1936 m. sausio 26 d. projektą netoli Zoologijos sodo pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. 1942 m. rugsėjo 20 d. arkivyskupas Juozapas Skvireckas bažnyčią konsekravo.
Architektūra
Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, trinavė (vidurinė nava aukštesnė). Šventoriaus tvora plytų mūro. Jame palaidotas bažnyčios statytojas J. Želvys, 2021 m. perlaidota kankinė Elena Spirgevičiūtė.
Salomenka
Salomenka vadinami kaimai:
Navasiolka (Molėtai)
Navasiolka – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Toliejų.
Navasiolka (Anykščiai)
Navasiolka – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Džiugų.
Navasiolkai
Navasiolkai arba Navasiolkos – taip vadinamos gyvenvietės:
Karsakiškio Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia
Karsakiškio Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia – bažnyčia, stovinti Karsakiškio kaime, prie kelio, Lėvens dešiniajame krante. Neoromaninė, istoristinė.
Parapijoje veikia Naujikų koplyčia, Palaukių šv. Pranciškaus koplyčia, Bygailių šv. Marijos Magdalenos koplyčia.
Istorija
Karsakiškio dvaro savininkai Ivaškevičiai dvare laikydavo kunigus, dažniausiai altaristas. Čia 1793–1795 m. ir 1804–1806 m. gyveno poetas, kunigas Antanas Strazdas. Ivaškevičiai 1803 m. pastatė medinę bažnyčią ir kunigui išlaikyti skyrė 40 dešimtinių žemės. Bažnyčiai sudegus, 1831 m. dvarininkas Galiofas pastatė naują medinę bažnyčią. Į Karsakiškį atvykęs finalistas Leonas Skopas 1869 m. rado bažnyčią apleistą, kiauru stogu.
1884 m. bažnyčia sudegė. L. Skopo rūpesčiu, remiant Sirapavo dvaro savininkui Petkevičiui, 1887–1888 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Ją 1902–1905 m. įrengė kunigas Juozapas Remeikis. Pastatyti 8 registrų vargonai, nupirkti varpai (1915 m. išvežti į Rusiją). Klebono Povilo Svilo iniciatyva 1908–1909 m. bažnyčia nutinkuota ir išdažyta, apmūrytas šventorius. Klebonas savo lėšomis pastatė kleboniją, sutvarkė ūkinius trobesius. Vyskupas Pranciškus Karevičius bažnyčią 1914 m. konsekravo. 1924–1934 m. filijos reikalus tvarkė kunigas Vincentas Velžys. Nupirkti varpai, įsigyta naujų liturginių rūbų, indų, pastatyta suolų.
Architektūra
Bažnyčia neoromaninė, istoristinė, kryžminio plano (31,4 × 10,6 m), vienabokštė. Joje įrengti 5 altoriai. Šventoriaus tvora ažūrinė, plytų mūro.
Karklėnų šv. Baltramiejaus bažnyčia
'''Karklėnų šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Karklėnų miestelyje, prie Varnių-Kražių kelio.
Istorija
thumb|left|255px|Karklėnų bažnyčia (2018 m.) thumb|left|255px|Varpinė
Karklėnų dvarininkas Ignas Šiukšta 1767 m. pastatė bažnyčią. Ji buvo Pašilės parapijos filija. 1779 m. bažnyčia atnaujinta. Jai 1841 m. priklausė valakas ir 3 margai žemės.
1871 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. 1923 m. įkurta parapija.
Architektūra
Bažnyčia stačiakampio plano, su bokšteliu. Yra 5 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi medinė 3 tarpsnių varpinė.
Interjeras
Bažnyčios interjero puošybos elementai yra XVIII–XX a. pirmos pusės bažnytinės dailės paminklai.
thumb|250px|Bažnyčios galinis fasadas
Vaiškūnai
Vaiškūnai – kaimas Švenčionių rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, 3 km į pietvakarius nuo Švenčionių. Seniūnaitijos centras.
Scutellosaurus
Scutellosaurus – dinozauras, gyvenęs ankstyvosios juros laikotarpiu Š. Amerikoje. Ilgis – 1,2 m. Nugara ir šonais ėjos kaulinių dyglių eilės, kurie turbūt padėdavo gyvūnui apsisaugoti nuo užpuolikų. Uodega sudarė apie pusę scutellosaurus ilgio ir galbūt buvo laikoma ištiesta kūno pusiausvyrai išlaikyti, dinozaurui bėgant ant dviejų kojų. thumb|left|Scutellosaurus rekonstrukcija
Vaiškūnai
Žymūs žmonės
Vaiškūnuose gimė kompozitorius, choro dirigentas Julijonas Sinius (1911–1959), Lietuvos veterinarijos akademijos prof. Kazys Vytautas Trainys (1938–2016), Lietuvos žemdirbystės instituto direktorius (2011–2015), Lietuvos mokslų akademijos tikrasis narys, lietuviškų augalų veislių selekcininkas, doc. dr. Vytautas Ruzgas (1951–), inžinierius hidrotechnikas, mokslininkas ir verslininkas Kazys Ruzgas (1955–), karo ir civilinės aviacijos lakūnas, kapitonas instruktorius mag. inž. Jonas Ruzgas (1960–).
Vidžių Kelias
Vidžių Kelias – kaimas Švenčionių rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, 2 km į šiaurės rytus nuo Švenčionių, prie išsišakojančio kelio link Mielagėnų ir tolyn link Vidžių.
Kaunatavos Dievo Apvaizdos bažnyčia
Kaunatavos Dievo Apvaizdos bažnyčia – bažnyčia, stovinti Kaunatavos kaime, prie kelio, Virvytės slėnio dešiniajame krante. miniatiūra|250px|left|Galinis fasadas miniatiūra|250px|left|Renovuota mauzoliejinė koplyčia šventoriuje
Istorija
Pirmoji bažnyčia pastatyta 1794 m., antroji – 1843 m. Už dalyvavimą 1863 m. sukilime konfiskuotas K. Stanevičiaus Kaunatavos dvaras. Kadangi kunigą išlaikė dvaras, tai nelikus jo nuo 1866 m. bažnyčia neveikė. Bažnyčios liturginius reikmenis perėmė Luokės klebonas ir perdavė Ubiškės bažnyčiai. Atkeldinti rusai 1871 m. prašė bažnyčią perduoti stačiatikiams. Kauno gubernatorius nesutiko ir 1872 m. įsakė nugriauti (įsakymas neįvykdytas).
Architektūra
Bažnyčia stačiakampio plano, dvibokštė, su apside.
Čedasų dolomito telkinys
Čedasų dolomito telkinys – išžvalgytas naudingųjų iškasenų telkinys Rokiškio rajone, Kunigiškių kaime, prie Čedasų, 1 km į pietvakarius nuo kelio. Telkinyje numatoma dolomitinės skaldos gavyba. 2018 m. duomenimis, būsimo karjero vietoje vykdyti kai kurie paruošiamieji darbai.
Detaliai išžvalgyti dolomito ištekliai, kuriuos planuojama naudoti, paplitę 35,2 ha plote, sudaro 4461 tūkst. m³. Dolomito klodas gali būti kasamas nenaudojant sprogdinimo. Kasybą karjere planuojama vykdyti visus metus. Metinės kasybos apimtys numatytos apie 600 tūkst. m³ skaldos. Dolomito klodo sausinimas karjere neturės įtakoti vandens lygio Čedaso ežere, o tuo pačiu ir saugomų paukščių buveinių. Iškasus visą naudingąjį klodą, telkinio vietoje susidarytų apie 14 m gylio vandeniu užpildyta duobė.
Duomenys apie dolomito telkinį
Pagal Lietuvos geologijos tarnybos duomenis:
Adolfas Ramanauskas-Vanagas
Adolfas Ramanauskas-Vanagas (1918 m. kovo 6 d. Niu Britene, JAV – 1957 m. lapkričio 29 d. Vilniuje) – Lietuvos partizanų vadas, brigados generolas. 2018 m. LR Seimo pripažintas Lietuvos valstybės vadovu.
Jaunystė
Po to mokytojavo kaimo mokykloje netoli Druskininkų. 1941 m. per birželio sukilimą A. Ramanauskas prisijungė prie sukilėlių, tačiau Druskininkų apylinkėse nesiplėtojo aktyvūs kovos veiksmai prieš Raudonąją armiją ir galop vokiečių okupacinių pajėgų vadovybės buvo privesti išsiskirstyti.
1940–1945 m. dėstė Alytaus mokytojų seminarijoje.
Partizanavimas
Prasidėjus antrajai sovietų okupacijai, 1945 m. balandžio 25 d. tapo partizanu, greitai pradėjo eiti vadovaujančias pareigas. Iš pradžių vadovavo Nemunaičio apylinkės partizanų būriui. 1945 m. vasarą tapo Dzūkų grupės Merkinės bataliono vadu. 1945 m. gruodžio 15 d. jo vadovaujami partizanai nesėkmingai bandė užimti Merkinę. Jiems pavyko sunaikinti sovietų archyvus, tačiau nepasisekė išlaisvinti belaisvių ir nugalėti cerkvėje įsitvirtinusių sovietų karių. 1946 m. tapo Merkio rinktinės vadu. 1947 m. rudenį perėmė vadovavimą Dainavos apygardai, o 1948 m. išrinktas Pietų Lietuvos partizanų srities vadu.
1949 m. vasario mėn. Prisikėlimo apygardos teritorijoje Minaičių kaime tarp Radviliškio ir Baisogalos dalyvavo visos Lietuvos partizanų vadų suvažiavime, kuriame vasario 16 d. buvo priimta Lietuvos laisvės kovos sąjūdžio deklaracija. Paskirtas LLKS tarybos prezidiumo pirmininko Jono Žemaičio pavaduotoju, o 1950 m. pradžioje – Sąjūdžio Gynybos pajėgų vadu, jam suteiktas partizanų pulkininko laipsnis. Apdovanotas pirmojo laipsnio Laisvės kovos kryžiumi. miniatiūra|160px|left|Atminimo lenta Panevėžyje1951 m. iš tuo metu susirgusio Lietuvos vyriausiojo partizanų vado Jono Žemaičio, kaip jo pavaduotojas, perėmė LLKS Tarybos pirmininko ir Ginkluotųjų pajėgų vado pareigas.
Nuo 1952 m. pabaigos, nutrūkus ryšiams su vyriausiąja vadovybe, gyveno nelegaliai, slapstėsi su šeima, žmona Birute ir dukterimi Aukse. Šeima turėjo fiktyvius dokumentus ir apsistodavo pas patikimus žmones. Tuo metu parašė atsiminimus „Partizanų gretose“.
Sulaikymas prie A. Urbono buto
A. Ramanausko-Vanago paieškai ir likvidavimui KGB skyrė ypač didelį dėmesį. Po 11 metų nesėkmingo gaudymo, iš labiausiai patyrusių KGB seklių buvo sudaryta nuolatinė operatyvinė grupė. Viso darbavosi per 50 agentų: vien 1956 m. užverbuota 30, o ryšys atkurtas su dar 20 agentų, prieš tai buvusių išbrauktų iš kolaborantų sąrašų. Paieškoms vadovavo Rainių žudynių organizatorius ir vykdytojas, KGB 4-osios valdybos viršininkas Petras Raslanas ir tos pačios valdybos 2-ojo skyriaus viršininkas Nachmanas Dušanskis.
1956 m. spalio 12 d. su žmona Birute Mažeikaite buvo suimti Kaune, vos išėję iš KGB užverbuoto išdaviko Antano Urbono buto, ir iš karto išvežti į LTSR KGB kameras.
Kankinimas
Nuo pat pirmųjų tardymo valandų partizanų vadas buvo žiauriai kankinamas, gyvas karpomas. Po kelių tardymo valandų itin sunkios būklės A. Ramanauskas buvo nugabentas į kalėjimo ligoninę – saugumiečiai nerimavo, kad įtariamasis neišgyvens. Kalėjimo gydytojų pateiktame akte rašoma: ''„Į klausimus neatsakinėja, be sąmonės, periodiški veido, viso kūno galūnių raumenų traukuliai. Pulsas vos juntamas, minkštas, kraujospūdis 60/40. Ligonis visas kruvinas…“.'' Konstatuoti šeši durtiniai sužalojimai dešinės akiduobės gilumoje, padaryti aštriu, duriančių savybių įrankiu. Ekspertų nuomone, po tokių sužeidimų A. Ramanauskas-Vanagas neteko regėjimo dešine akimi. Slaptame akte taip pat minimas lytinių organų nupjovimas, daugybė mėlynių pilvo srityje, kairės rankos 3-o piršto pjautinė žaizda. Į tardymus partizanas buvo ne atvedamas, o atnešamas.
Teismas ir egzekucija
1957 m. rugsėjo 24–25 d. Vilniuje posėdžiavęs LTSR Aukščiausiasis Teismas jam skyrė mirties bausmę. Nuosprendis įvykdytas tų pačių metų lapkričio 29 d. Vilniuje. Egzekucija atlikta netipiniu būdu: budelis stovėjo priešais auką ir šovė į apatinį kairės pusės žandikaulį. Iš daugiau kaip dvidešimties Našlaičių kapinėse rastų sušaudytų asmenų kitų panašių atvejų neaptikta – paprastai budelis šaudė stovėdamas aukai už nugaros ir taikė į pakaušį, viršugalvį ar smilkinį. Tikėtina, kad viršutinio žandikaulio pažeidimas partizanui padarytas tuo pačiu metu, kaip ir apatinio žandikaulio, t. y. vienu šūviu, todėl A. Ramanauskas-Vanagas mirė ne iškart, o po kelių minučių.
Žmona B. Mažeikaitė nuteista 8 m. griežto režimo lagerio Kemerove. Buvo KGB persekiojama visą likusį gyvenimą. Mirė 1996 m. kovo 19 d.
Įvertinimas
Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę A. Ramanausko-Vanago nuopelnai buvo deramai įvertinti. 1997 m. gruodžio 22 d. jam suteiktas Kario savanorio statusas, 1998 m. sausio 26 d. LR Prezidento dekretu – dimisijos brigados generolo laipsnis. Taip pat įteisinti dar 1949 m. ir 1950 m. Lietuvos partizanų aukščiausiosios vadovybės apdovanojimai – 2-ojo ir 1-ojo laipsnio Laisvės Kovos Kryžiai su kardais: 1998 m. kovo 3 d. LR Prezidento dekretu A. Ramanauskui-Vanagui suteiktas 2-ojo laipsnio Vyčio kryžiaus ordinas, o 1999 m. vasario 2 d. dekretu – 1-ojo laipsnio Vyčio kryžiaus ordinas. 1994 m. jo vardu pavadinta Alytaus Adolfo Ramanausko-Vanago gimnazija.
2012 m. minint Adolfo Ramanausko-Vanago ir jo žmonos, partizanės Birutės Mažeikaitės-Ramanauskienės arešto 56-ųjų bei partizanų vado sušaudymo 55-ųjų metines, ta proga partizanų suėmimo vietoje per KGB vykdytą operaciją, prie Kampo ir Kalniečių gatvių sankryžos Žaliakalnyje, Kaune, buvo atidengtas ir pašventintas paminklinis akmuo.
Palaikai
Palaidojimo vieta iki pat 2018 m. tiksliai nežinota, tačiau, Dariaus Indrišionio prielaida, A. Ramanausko kūnas buvęs užkastas Vilniaus Našlaičių kapinėse kartu su keliais tądien sušaudytais kriminaliniais nusikaltėliais, t. y., „bezrodnoe“ vadintose laidojimo vietose.
2018 m. birželio 7 d. Našlaičių kapinėse, Antakalnyje, Vilniuje buvo rasti Adolfo Ramanausko palaikai. Palaikų autentiškumas nustatytas atlikus teismo antropologinę analizę, kaukolės ir asmens fotografijų sugretinimus bei DNR tyrimus. Ramanauskas buvo nušautas taikant į viršugalvį, nors kulka pervėrė žandikaulį, o egzekucijos ir slapto palaidojimo metu dėvėjo diržą, ant kurio buvo pavaizduoti ąžuolo lapai bei geležinis vilkas su Gedimino stulpais. Ekspertizė taip pat patvirtino, kad Vanagas tardymo metu buvo žiauriai kankinamas – aštriu daiktu badyta dešinioji akis, kelias savaites prieš sušaudymą sužalotas kaktikaulis.
Valstybinės laidotuvės
thumb|Adolfo Ramanausko-Vanago valstybinių laidotuvių ceremonija, 2018 Adolfo Ramanausko-Vanago palaikai iškilmingai perlaidoti 2018 m. spalio 6 d. Antakalnio kapinėse valstybės vadovų panteone. Už velionį arkivyskupo Gintaro Grušo laikytos mišios šv. Jonų bažnyčioje. Laidotuvių ceremonijoje dalyvavo šalies vadovai, kariai ir tūkstančiai eilinių žmonių.
R. Vanagaitės teiginių sukeltas skandalas
Lietuvos viešojoje erdvėje kilo skandalas, kuomet garsi rašytoja Rūta Vanagaitė teigė apie partizanų vadą radusi skandalingų ir kompromituojančių detalių. Anot jos, vartydama tardymo protokolus ji nustačiusi, kad „palūžusio“ Adolfo Ramanausko paskutinėje kalboje pašlovinta Tarybų Sąjunga, kad jis pats žalojęsis, išsidūręs akį ir susipjaustęs sėklides. Ji taip pat teigė, kad A. Ramanausko iš tiesų būta KGB agento. R. Vanagaitei antrino tuometis širdies draugas, prieštaringai vertinamas „nacių medžiotojas“ Efraimas Zurofas. Jis kaltino A. Ramanauską-Vanagą dalyvavus Holokauste, nes informacijos apie tai radęs Nachmano Dušanskio užrašuose. Kilus plačiam visuomenės ir istorikų pasipiktinimui, R. Vanagaitė išplatino straipsnį, kuriame atsiprašė, pripažino nežinojusi visos medžiagos ir todėl suklydusi. Už melagingą informaciją apie partizanų vadą leidykla „Alma Littera“ paskelbė išimsianti visas rašytojos knygas iš prekybos.
Izraelio ambasadorius Amiras Maimonas, reikšdamas palaikymą lietuvių pusei, gimtadienio proga aplankė žymiojo partizano dukterį ir, anot jos, išsakė „oficialią poziciją pabrėždamas, kad jo valstybė gerbia ir vertina [lietuvių] laisvės kovą, kuriai vadovavo <…> Adolfas Ramanauskas Vanagas.“
Kaltinimai dėl civilių gyventojų žudymo
2019 m. Viačeslavas Titovas, Lietuvos rusų sąjungos narys, remdamasis sovietų teismo sprendimu, apkaltino Ramanauską-Vanagą nužudžius 8 tūkst. Lietuvos piliečių, įskaitant moteris ir vaikus. Pasak istoriko Arvydo Anušausko, šis sprendimas – suklastotas. Teismas paskelbė, kad savo šmeižikiškais pasisakymais V. Titovas sulaužė tarybos nario priesaiką, paniekino mirusiojo atminimą, kurstė nesantaiką prieš tam tikrą žmonių grupę ir viešai neigė SSRS nusikaltimus. Buvusiam politikui skirta 10 tūkst. eurų bauda.
Cyberpunk 2020
Cyberpunk 2020 – vaidmenų žaidimo sistema, sukurta Mike Pondsmith ir leidžiama R. Talsorian Games. Jos veiksmas vyksta tipiškame kiberpanko pasaulyje, 2020-aisiais metais. Naudojami dešimtainiai ir šešetainiai žaidimo kauliukai.
Cyberpunk 2020 yra antras originalios žaidimo sistemos Cyberpunk 2013, dažnai vadinamos tiesiog „Cyberpunk“, leidimas. Ji buvo išleista 1988 m.
Pasaulis
Žaidimo pasaulis paremtas William Gibson, Bruce Sterling ir kitų autorių knygomis. Žmonija įsisavinusi kiborgines technologijas. Kiekvienas, turintis pakankamai pinigų, gali įsistatyti kiborgines galūnes, organus, netgi pakeisti visą kūną robotiniu, pasiliekant tik smegenis. Kibernetikos dėka internetas prijungiamas tiesiai prie smegenų.
Iškilo milžiniško masto tarptautinės megakorporacijos, kurių finansinė ir politinė galia leidžia tvarkyti pasaulį pagal savo interesus, nesiskaitant su mažesnių valstybių vyriausybėmis. Miestuose atsirado atskiri korporacijų rajonai, kuriuose tvarką jau palaiko jų privačios saugumo tarnybos, o ne valstybinė policija. Likę miestų rajonai pamažu nuskurdo, tapo įvairių gaujų landynėmis. Susišaudymai juose – kasdienybė.
Staigus technologijų šuolis stipriai paveikė žmonių psichologiją. Prasidėjo vadinamasis kolapsas – masinė depresija ir psichozė. Gamta taip pat pakitusi: šiltnamio efektas pasireiškia visu stiprumu, danguje nebesimato žvaigždių, didelė dalis gyvūnijos jau seniai išnykusi.
Geografiškai, bazinių taisyklių knygoje veiksmas vyksta Šiaurės Amerikoje, tačiau yra išleisti papildymai, aprašantys kontinentinę Europą, Jungtinę Karalystę ir rytinę Ramiojo vandenyno dalį, bei papildymas skirtas Tinklo geografijai.
Navasiolkai (Alytus)
Navasiolkai (anksčiau Kemsiniai) – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Vaisodžių, išsibarstęs šalia kelio.
Cyberpunk 2020
Pasaulis
Cyberpunk 2020 pristato ypač slegiančią ir niūrią atmosferą.
Veikėjai
Šioje sistemoje kuriant veikėją reikia iš anksto pasirinkti jo profesiją. Galimos profesijos:
Savybės
Šios savybės vertinamos skaitmenine išraiška nuo 1 (blogiausia) iki 10 (geriausia). Išskirtinė sistemos savybė yra galimybė veikėjams turėti kiborginius implantus (tipiška kiberpankui), tačiau kiekvienas implantas mažina personažo žmogiškumą. Pradinė žmogiškumo vertė yra lygi empatijos vertei, padaugintai iš dešimties. Krentant žmogiškumui, mažėja ir Jausmų (empatijos) savybė. Jai nukritus iki 2, veikėjas tampa visiškai nebejautrus artimųjų skausmui, jam tampa svetimi kiti žmogiški jausmai ir yra tikimybė, kad jis taps potencialiu kibernetiniu psichopatu (cyberpsycho). Jautrumui tapus 1 arba žemesniu, veikėjas garantuotai tampa kibernetiniu psichopatu, galinčiu be priežasties įsiusti ir žudyti visus, pasitaikiusius kelyje.