cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dave Hickson
Karjera
Savo karjerą Hiksonas neprofesionaliame „Ellesmere Port Town“ klube, kur perspektyvų paauglį pastebėjo „Evertono“ klubo treneris Cliff Britton. 1948 m. jis pasirašė sutartį su naująja komanda, tačiau dėl tarnybos armijoje debiutą teko atidėti 3 metams. Pirmas rungtynes jis sužaidė 1951 m. rugsėjį prieš „Leeds United AFC“. Tai buvo sezonas, kuriame „Evertonas“ rungtyniavo žemesnėje lygoje ir Hiksonas netruko tapti nuolatiniu pagrindinės sudėties žaidėju. Nors už aikštės ribų visi jį pažinojo kaip labai ramų žmogų, Hiksonas pasižymėjo agresyviu žaidimu ir dėl galingo smūgio buvo pramintas „Cannonball Kid“. Daugiausia jo sėkmingo dėka 1952/53 m. sezone „Evertonas“ FA Taurės varžybose pasiekė pusfinalį, tačiau patekti į aukštesnę lygą komandai pavyko tik po 3 sezonų. 1953/54 m. sezone Hiksonas pelnė 25 įvarčius ir padėjo „Evertonui“ užimti antrojoje lygoje 2 vietą, tačiau prieš pat sugrįžimą į pirmąjį divizioną daugeliui netikėtai jis buvo parduotas „Aston Vilai“ už 17,5 tūkst. svarų sterlingų.
Šiame klube Hiksonui nepavyko pritapti ir, sužaidęs vos 12 rungtynių, jis persikėlė į „Huddersfield Town FC.“ Čia jis praleido 2 sezonus, po kurių 1957 m. už 7,5 tūkst. svarų sterlingų grįžo į „Evertoną“. Antrasis bandymas klube nebuvo toks sėkmingas. Praleidęs komandoje 2 sezonus, Hiksonas persikėlė į kitą miesto komandą – „Liverpulį.“ Klubas tuo metu rungtyniavo žemesniame divizione ir treneris Bill Shankly ėmėsi reformuoti komandą, kurioje Hiksonui teko svarbus vaidmuo. Pirmajame sezone jis sužaidė 27 rungtynes, pelnydamas 21 įvartį, antrajame – 16 įvarčių per 33 rungtynes, ir „Liverpulis“ vėl grįžo tarp stipriausiųjų komandų. Vis dėlto Bill Shankly nusprendė atsisakyti 32 metų sulaukusio puolėjo paslaugų ir klubą sustiprinti naujais žaidėjais.
Hiksonas trumpai rungtyniavo mėgėjiškame „Cambridge City“ klube, iš kurio persikėlė į „Tranmere Rovers FC“. 1962/63 m., būdamas 34, jis per sezoną pelnė 23 įvarčius, tapdamas rezultatyviausiu komandos žaidėju.
Karmos rajonas
Karmos rajonas – rajonas pietryčių Baltarusijoje, Gomelio srityje. Centras – Karma.
Gyvenvietės
Vienintelė miesto tipo gyvenvietė – Karma.
Nibhazas
Nibhazas – dievybė, kurią, pasak 2 Karalių knygos 17,31, garbino avitai. Jie į Samarijos apylinkes buvo atkeldinti, šį miestą 722 m. pr. m. e. užėmus Sargono II vadovaujamiems asirams. Kai kuriuose rankraščiuose hebrajų kalba sutinkamas dievavardžio variantas Nibhanas. Be Nibhazo, avitai dar garbino Tartaką.
Dievybės kilmė ir funkcijos nėra aiškios. Šuns pavidalo dievybės kulto požymių aptikta Sirijos regione: tarp Berito ir Tripolio stovėjusi didelė šuns statula. Tvirtinimas, kad Nibhazas buvęs šuns pavidalo, pirmiausia sutinkamas Talmude. Pasak Talmudo, dievybės vardas Nibhan reiškia „lojantis šuo“. Bandomas sieti ir su elamitų dievų sąraše minimu Ibnahazu (prilyginamas babiloniečių Ea) arba Mesopotamijos dievu Nabu. Tie, kurie sieja Nibhazą su šunimis, gretina šią dievybę su senovės egiptiečių Anubiu.
Rūmų tiltas
Rūmų tiltas  – varstomasis metalinis penkių angų tiltas per Nevos upę Sankt Peterburge, jungiantis miesto istorinį centrą (Admiraliteto salą su Vasilijaus sala). Tilto ilgis – 250 m, plotis – 27,7 m.
Pakelta dvisparnė centrinė tilto anga – vienas iš miesto simbolių.
Istorija
Ilgą laiką šioje vietoje svarbias miesto dalis jungė pontoninis tiltas, nes buvo delsiama pradėti brangiai kainuojančią nuolatinio tilto statybą. Konkursas projektuoti tiltą paskelbtas 1901 m., 1909 m. nugalėtoju paskelbtas inž. A.Pšenickio darbas. Apipavidalinimu rūpinosi architektas R.Melceris.
1911 m. pradėta statyba turėjo baigtis per dvejus metus, tačiau dėl potvynio padarinių darbai užsitęsė. Statybos tempus stabdė ir prasidėjęs Pirmasis pasaulinis karas. Nedidelės naujojo tilto atidarymo iškilmės įvyko tik 1916 m. gruodžio 23 d. Lieti ketaus turėklai ir žibintai sumontuoti 1939 m.
Po Spalio perversmo Rūmų tiltas tapo Respublikos (Республиканский), 1944 m. sausio mėn. grąžintas istorinis pavadinimas.
Tiltas rekonstruotas 1977 ir 1997 m.
Konstrukcija
Tilto ilgis – 250 m, plotis – 27,7 m. Tilto važiuojamoji dalis – 21,97 m (šešios eismo juostos), šaligatviai – 2,82 m. pločio. Centrinės angos aukštis – 6,3 m, pakėlus sparnus – 30 m. Metalinės tilto konstrukcijos sveria 7770 tonų.
Pakeliami sparnai apatinėje dalyje ant šarnyrų turi po septynis atsvarus, sveriančius 2800 tonų. Šoninės angos – kniedytos arkos, po kuriomis gali plaukti nedideli laiveliai.
Sebastian Karpiniuk
Sebastianas Karpiniukas (1972 m. gruodžio 4 d. Kolobžegas, Lenkija – 2010 m. balandžio 10 d. prie Smolensko, Rusija) – lenkų teisininkas, politinis veikėjas, Lenkijos Seimo narys.
Alitalia CityLiner
Alitalia CityLiner – regioninis didžiausios Italijos oro linijų bendrovės Alitalia filialas. Ši bendrovė skraidina keleivius iš įvairių mažesnių Italijos ir kitų šalių oro uostų į pagrindinį savo oro uostą Romoje.
Sebastian Karpiniuk
Biografija
Gdansko universiteto Teisės ir administravimo fakultete baigė teisę.
Alitalia CityLiner
Bendrovė susikūrė iširus kitoms oro linijoms Alitalia Express 2006 m. birželio 7 d.
Sebastian Karpiniuk
Biografija
Kolobžego miesto mero patarėjas, 2004–2005 m. Kolobžego viceprezidentas. 2005 m. rugsėjo 25 d. išrinktas į Lenkijos Seimą, partijos „Platforma Obywatelska“ narys.
2010 m. žuvo Smolensko aviakatastrofos metu Rusijoje.
Alitalia CityLiner
2012 m. kovą vieną savo lėktuvų bendrovė nudažė specialiomis oro linijų aljanso SkyTeam spalvomis.
Racing FC Union Lëtzebuerg (moterys)
Racing FC Union Lëtzebuerg arba Union Lëtzebuerg – Liuksemburgo futbolo klubas iš Liuksemburgo. Šis straipsnis apie klubo pagrindinę moterų ekipą. Klubas turi ir vyrų komandą. Dirbama su vaikais, jaunimu, o moterų ekipa rungtyniavo aukščiausioje futbolo lygoje, kuri vadinama Dames Ligue 1. Tris kartus tapo Liuksemburgo čempionėmis.
Istorija
Rungtyniavo Dames Ligue 1 ir 2020–2021, 2021–2022 m. sezone iškovojo čempionių titulą.
2019–2020 m. sezonas prasidėjo kaip įprasta, bet dėl pandemijos grėsmių buvo nutrauktas ir nebeatnaujintas. Ekipa tuo metu buvo oje vietoje.
2020–2021 m. sezone pirmą kartą klubo istorijoje tapo šalies čempionėmis. 2021–2022 m. sezone titulą apgynė.
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia x stadione – futbolo stadione, kurio talpa x tūkst. žiūrovų.
Vokietijos futbolo varžybos 2023–2024 m.
Vokietijos futbolo varžybos 2023–2024 m.
Pereinamosios rungtynės
<...>
Tijana (vardas)
Tijana  – serbiškos kilmės vardas, reiškiantis ramybę.
Eric Camilli
WRC rezultatai
* Sezonas dar vyksta.
Bikūnų apylinkė
Bikūnų apylinkė buvo:
Lelčycų rajonas
Lelčycų rajonas – rajonas pietryčių Baltarusijoje, Gomelio srityje. Centras – Lelčycai.
Gyvenvietės
Vienintelė miesto tipo gyvenvietė – Lelčycai.
Milica
Milica – slaviškos kilmės moteriškas vardas reiškiantis „mieloji“. Itin paplitęs buvusios Jugoslavijos teritorijoje. Serbijos stačiatikių bažnyčios paskelbtas šventu vardu, siejamu su XIV–XV amžiuje valdžiuse Serbijos princese Milica.
Aukštieji Fenai
thumb|250px|Aukštųjų Fenų kraštovaizdis
Aukštieji Fenai  – aukštumų sritis rytų Belgijoje ir vakarų Vokietijoje, įsiterpusi tarp Aifelio ir Ardėnų kalnų. Aukštieji Fenai yra aukščiausia Belgijos vieta, čia yra aukščiausias šalies taškas – Botranžas (694 m), esantis netoli Epeno miesto.
Aukštieji Fenai 1957 m. paskelbti rezervatu ir yra viena iš nedaugelio laukinės gamtos vietų Belgijoje. Aukštumose plyti viržynai, miškai, pievos, yra pelkių. Vokietijai priklausanti dalis įeina į Aukštutinių Fenų-Aifelio nacionalinį parką. Čia sutinkami Vakarų Europoje reti tetervinai, yra šernų, stirnų, javinių lingių, plėšriųjų medšarkių, pievinių kalviukų, gluodenų ir kt.
Aukštieji Fenai pasižymi drėgniausiu ir vėsiausiu klimatu Belgijoje: žiemą čia dažnas sniegas, o temperatūra kartais nukrenta žemiau -20 °C. Aukštumose prasideda nemažai upių: Ouras, Rūras, Amelis, Kilis, Fesdrė.
Lūpų blizgis
miniatiūra|240px|right|Lūpų blizgio tepimas miniatiūra|240px|right|Lūpų blizgio pakuočių formos
Lūpų blizgis – kosmetikos produktas, naudojamas suteikti lūpoms blizgesį, o kartais ir subtilią spalvą. Jis dažniausiai tiekiamas skystos konsistencijos, tačiau būna ir kieto pavidalo. Pavyzdžiui, lūpų balzamas paprastai skiriamas gydymo ar raminimo tikslams, o lūpdažis yra kieta medžiaga, suteikianti labiau išreikštą spalvą. Lūpų blizgis gaminamas visiškai skaidrus arba pusiau permatomas, tačiau jame taip pat gali būti blizgučių ar dalelių, suteikiančių lūpoms metalo blizgesį, šerkšno ar pilnų lūpų efektus (naudojant kolageną).
Savybės
Bazinis lūpų blizgis tiesiog prideda lūpoms blizgesį be spalvos. Spalvotas blizgis išreiškia spalvų ir blizgesio derinį. Blizgantis lūpų blizgis su blizgučių pagrindu būna su spalva arba be jos. Naujų tipų lūpų blizgiai turi ingredientų, dėl kurių lūpos atrodo švelnesnės ir putlesnės. Tai yra pigi, lengva ir paprastai nekenksminga alternatyva, palyginti su kolageno ar riebalų injekcijomis. Tačiau jie nėra tokie veiksmingi, nes poveikis yra laikinas.
Kaip ir lūpų dažai, lūpų blizgis yra vaškų, aliejų ir pigmentų mišinys. Tačiau lūpų blizgyje yra mažiau pigmentų, o ir naudojami dažai būna šviesūs arba praskiesti. Be to, siekiant, kad produktas laisvai tekėtų, gamybai reikia naudoti mažiau vaško. Pagrindiniai komponentai yra lanolinas, kuris gerai tinka lūpoms dėl drėkinamųjų savybių ir suteikia blizgesį, ir hidrintas polibutenas.
Kaip ir lūpų dažai, lūpų blizgis pateikiamas įvairių formų pakuotėse: mažuose buteliukuose su aplikatoriumi ar šepetėliu, kuriais blizgis tepamas ant lūpų, taip pat išspaudžiamose tūbelėse ar atidaromuose indeliuose. Tokiu atveju blizgį galima užtepti ir pirštų galiukais.
Istorija
1973 m. „Bonne Bell“ pristatė pirmąjį lūpų blizgį su skoniu „Lip Smackers“, kuris buvo ir tebėra populiarus tarp paauglių.
Józef Gosławski
Juzefas Janas Goslavskis (Józef Jan Gosławski; 1908 m. balandžio 24 d. –  1963 m. sausio 23 d.) – Lenkijos skulptorius, medalių autorius. Jo žymiausias darbas yra paminklas Šopenui Želazova Voloje. Taip pat yra sukūręs paminklų kitoms lenkų istorinėms asmenybėms (Adomui Mickevičiui, Juzefui Pilsudskui), istorinėms datoms atminti.
Išsilavinimą įgijo Jano Mateikos meno akademijoje Krokuvoje. Vėliau studijavo skulptūrą Varšuvoje, Romoje. 1939 m. grįžęs į Lenkiją dirbo konservatoriumi Varšuvos karališkoje pilyje. Karo metu gyveno Vonvolnicoje, vėliau prisidėjo atstatant karo nusiaubtą šalį. 1947 m. tapo Poznanės medalių ir metalo raižinių padalinio nacionalinėje meno mokykloje vadovu. Vėliau tapo Lenkijos menininkų asociacijos vadovu.
Goslavskio darbai apėmė portretines skulptūras, monumentus, skulptūrines karikatūras, medalius, monetas. Dalyvavo daugelyje nacionalinių ir tarptautinių parodų, konkursų. Apdovanotas Lenkijos Liaudies Respublikos dešimtmečio medaliu (kurio autoriumi pats Goslavskis ir buvo), Sidabriniu kryžiumi.
Nachodka
Nachodka – miestas rytų Rusijoje, 169 km į rytus nuo Vladivostoko. Uostas prie Nachodkos įlankos Japonijos jūroje. Geležinkelio stotis „Tichookeanskaja“. Išvystyta laivybos, žvejybos, maisto, medienos pramonė.
Nachodka taip pat yra svarbus prekybos mazgas – čia iš Japonijos į Rusiją importuojamos prekės iš laivų perkraunamos į geležinkelio vagonus, kuriais Transsibiro magistrale gabenamos į centrinius Rusijos regionus.
Istorija
Nachodkos įlanką 1859 m. birželio 18 d. aptiko laivas „Amerika“, kuriuo plaukė Rytų Sibiro generalgubernatorius N. Muravjov-Amurskij. Jo įsakymu įlankai buvo duotas vardas „Nachodka“, rusų kalboje reiškiantis „radinys“. Gyvenvietė įlankoje įkurta 1941 m., 1950 m. gavo miesto teises.
Lojevo rajonas
Gyvenvietės
Vienintelė miesto tipo gyvenvietė – Lojevas.
UEFA Europos lyga 2016–2017 m.
'''2016-2017 m. UEFA Europos lyga''' – 46-asis UEFA Europos lygos sezonas, kuris prasidėjo 2016 m. birželio 30 d. kvalifikacinėmis varžybomis ir baigėsi 2017 m. gegužės 24 d.
Turnyro nugalėtojais tapo Manchester United FC iš Anglijos. Finale jie susitiko su AFC Ajax.
Lietuvos klubų pasirodymai UEFA Europos lygos 2016–2017 m. atrankoje
UEFA Europos lygos 2016–2017 m. atrankos turnyre dalyvavo ir trys Lietuvos klubai. FK Atlantas, FK Sūduva ir FK Trakai.
FK Sūduva
FK Sūduva kovas pradėjo nuo pirmojo etapo. Burtai suvedė su FC Midtjylland iš Danijos.
Pirmoji akistata įvyko 2016 m. birželio 30 d. Danijoje. 1:0 nugalėjo danai.
Stakių apylinkė
Stakių apylinkė buvo:
UEFA Europos lyga 2016–2017 m.
FK Sūduva
---
Atsakomosios rungtynės vyko 2016 m. liepos 7 d. Marijampolėje. Danai dar kartą nugalėjo 1:0 ir pateko į kitą turnyro etapą. ---
FK Atlantas
FK Atlantas kovas pradėjo nuo pirmojo etapo. Jėgas išmėgino su HJK Helsinki iš Suomijos.
Pirmosios rungtynės įvyko 2016 m. birželio 30 d. Klaipėdoje. Suomiai nugalėjo 2:0. ---
Atsakomosios rungtynės vyko Suomijoje ir baigėsi lygiosiomis 1:1.
Bendru rezultatu 3:1 suomiai įrodė pranašumą ir pateko į antrą etapą.
---
Gariūnų piliakalnis
Gariūnų piliakalnis – piliakalnis pietryčių Lietuvoje, Vilniuje, Gariūnuose, netoli Neries upės.
UEFA Europos lyga 2016–2017 m.
FK Trakai
Pirmosios rungtynės buvo 2016 m. birželio 30 d. Vilniuje. Pergalę 2:1 iškovojo lietuviai.
Gariūnų piliakalnis
Atrastas 2014 m. balandį Vykintui Vaitkevičiui pakvietus VU Istorijos fakulteto doktorantės Aistės Petrauskienės seminaro dalyvius – Kultūros istorijos ir antropologijos specialybės studentus – pasižvalgyti po Vilniaus apylinkes, pažinti Paneriuose esančio kultūros paveldo įvairovę ir lauko tyrimų metodus.
UEFA Europos lyga 2016–2017 m.
FK Trakai
---
Gariūnų piliakalnis
Gariūnų piliakalnio žemės ir jos paviršiaus elementai – reljefas (Neries aukštutinės viršsalpinės terasos krašto iškyšulys, kurį iš šiaurės rytų pusės juosia Neries slėnis, iš šiaurės, šiaurės vakarų ir pietryčių – jo daubos, o iškyšulio vakarinėje pusėje esanti negili įlomė kyla į toliau besitęsiančią aukštumą; iškyšulys paveiktas gamtinės erozijos, jo šiaurės vakarinio krašto dalis nuslinkusi į griovą, dabar jis apaugęs spygliuočiais medžiais su lapuočių pomiškiu.
UEFA Europos lyga 2016–2017 m.
FK Trakai
Atsakomosios rungtynės Estijoje buvo pralaimėtos 1:4.
Gariūnų piliakalnis
Piliakalnio aikštelė išdėstyta šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi, netaisyklinga trikampė, apie 50 m ilgio ir maždaug 30 m pločio pietvakariniame gale, iki 1,5-2 m aukštesniu šiaurės rytiniu galu; aikštelės šiaurės vakarinio krašto dalis kiek nuolaidi – matyt, seniau nuslinkusi į griovą, dabar aikštelė apaugusi spygliuočiais medžiais su lapuočių pomiškiu.
UEFA Europos lyga 2016–2017 m.
FK Trakai
Bendras dvejų rungtynių rezultatas buvo 5:3. Estai pateko į antrąjį etapą.
Gariūnų piliakalnis
left|200px|thumb|Piliakalnio šlaitasPiliakalnio aikštelės pietvakariniame krašte supiltas apie 0,5 m aukščio nuo aikštelės ir maždaug 2 m pločio pylimas, kurio išorinis 2-2,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į jo išorėje esantį griovį, o piliakalnio terasos šiaurės vakariniame krašte esančio griovio išorėje, yra 0,5 m aukščio ir 2 m pločio pylimas; abu pylimai gerokai nusklidę, dabar jie apaugę spygliuočiais medžiais su lapuočių pomiškiu.
Gariūnų piliakalnio pietvakarinio krašte esančio pylimo išorėje yra maždaug iki 1 m gylio ir 3 m pločio griovys, o piliakalnio terasos šiaurės vakariniame krašte esančio pylimo vidinėje pusėje iškastas iki 1 m gylio ir 2 m pločio griovys; abu grioviai dalinai užslinkę, dabar jie apaugę spygliuočiais medžiais su lapuočių pomiškiu.
Prie piliakalnio aikštelės šiaurės rytinio galo, jo šiaurės vakariniame šlaite, maždaug 2 m žemiau aikštelės, yra natūrali pusapvalė nuolaidėjanti į šiaurės vakarus terasa; terasa kiek apslinkusi, dabar apaugusi spygliuočiais medžiais su lapuočių pomiškiu.
Piliakalnio šlaitai statūs, iki 70-75 m aukščio; šlaitai paveikti gamtinės erozijos, dabar jie apaugę spygliuočiais medžiais su lapuočių pomiškiu.
Г
Г, г – ketvirtoji kirilicos abėcėlės raidė, kuri paprastai priskiriama garsui [g]. Jos forma kilusi iš graikiškos raidės gama (Γ γ).
Jolanta Szymanek-Deresz
Jolanta Dorota Šimanek-Dereš (, 1954 m. liepos 12 d. Pšedbužas, Lenkija – 2010 m. balandžio 10 d. prie Smolensko, Rusija) – lenkų teisininkė, politinė veikėja, Lenkijos Seimo narė, Lenkijos Prezidento Aleksander Kwaśniewski kanceliarijos vadovė.
Biografija
2 metus studijavo Lodzės universitete, 1977 m. Varšuvos universiteto Teisės ir administravimo fakultete baigė teisę. thumb|left|150px|Jolanta Szymanek-Deresz kapas Varšuvos apygardos teismo teisėja. 1987 m. išlaikė advokato egzaminą, vertėsi advokatės praktika. Nuo 2005 m. Lenkijos Seimo narė.
Nuo 1979 m. (Lenkijos jungtinės darbininkų partijos (Polska Zjednoczona Partia Robotnicza, PZPR) narė.
2010 m. žuvo Smolensko aviakatastrofos metu Rusijoje.
Lichtenšteino futbolo varžybos 2023–2024 m.
Lichtenšteino futbolo varžybos 2023–2024 m.
Andrzej Kremer
Andžejus Stanislavas Kremeris (, 1961 m. rugpjūčio 8 d. Krokuvoje, Lenkija – 2010 m. balandžio 10 d. prie Smolensko, Rusija) – lenkų teisininkas, diplomatas, generalinis konsulas, politinis veikėjas, Lenkijos užsienio reikalų viceministras.
Biografija
1984 m. Jogailos universiteto (Krokuva) Teisės ir administravimo fakultete baigė teisę. 1986 m. išlaikė teisėjo egzaminą. 1993 m. apgynė disertaciją, teisės mokslų daktaras.
Nuo 1983 m. Istorijos ir teisės instituto, nuo 1989 m. Bochumo universiteto Teisės fakulteto Romėnų teisės katedros mokslinis bendradarbis. Jogailos universiteto Romos teisės katedros adjunktas (padėjėjas). Mokslinių straipsnių apie iš romėnų teisės, diplomatinės ir konsulinės teisės, tarptautinės teisės autorius.
Žuvo 2010 m. Smolensko aviakatastrofos metu Rusijoje.
Ispanijos futbolo varžybos 2018–2019 m.
Ispanijos futbolo varžybos 2018–2019 m.
Edonai
Edonai – trakų gentis, gyvenusi Strimono upės (dabartinė Struma, arba Karasu) pakrantėse ir į rytus nuo Strimono baseino. Jų gyvenama vieta kartu yra senovinės Trakijos (vėliau Makedonijos) regionas.
Naroulios rajonas
Naroulios rajonas – rajonas pietryčių Baltarusijoje, Gomelio srityje. Centras – Naroulia.
Edonai
Istorija
Manoma, kad senovėje edonai gyveno Migdonijos regione, ir ankstyvaisiais laikais Makedonijos karalystė juos išstūmė į rytus. Taip edonai įsikūrė derlingame Strimono baseine. Svarbiausi jų miestai buvo Drabeskus ir Mirkinus. Į šiaurę nuo edonų gyveno odomantai, į pietus – pieriai, vakaruose – bisaltai. Graikų mitologijoje yra minimas žiaurus edonų karalius Likurgas, užpuolęs dievą Dionisą ir nubaustą jo tėvo dievo Dzeuso.
Naroulios rajonas
Gyvenvietės
Vienintelis miestas – Naroulia.
Edonai
Istorija
Archajiniu laikotarpiu edonų pakrantėje kūrėsi graikų kolonijos, ir didžiausias miestas buvo Amfipolis. Dėl šio miesto VI–V a. pr. m. e. vyko daug kovų tarp graikų ir edonų.
357 m. pr. m. e. Makedonijos karalius Filipas II plėtė savo teritorijas į rytus, ir užėmė edonų žemes. Jos, drauge su gretimais regionais Pieriu, Odomantike, Sintike, tapo žinomos kaip „prijungtoji Makedonija“, makedonizuotos, ir ilgainiui įtrauktos į Makedonijos regiono sudėtį.
Bižagošo salos
thumb|250px|Salyno žemėlapis
Bižagošo salos  – salynas Atlanto vandenyne, netoli Afrikos krantų, priklauso Bisau Gvinėjai. Salyną sudaro 88 salų, salelių ir uolų grupė ir apima 2624 km² teritoriją.
Bižagošo salos susidarė iš sąnašų, suneštų Žebos, Didžiosios Bubos, Mansoa upių ir yra jų buvusios deltos liekana. Salų pakrantės apžėlusios mangrovių sąžalynais, toliau sausumoje auga palmių giraitės, subekvatoriniai miškai, antriniai miškai, savanos. 1996 m. salynas paskelbtas biosferos rezervatu, čia veisiasi hipopotamai, jūriniai vėžliai, įvairūs paukščiai.
Bižagošo salos priklauso Bolamos regionui. Salose gyvena ~30 tūkst. žmonių, dauguma jų priklauso bižagų tautai, kalbančiai bižagų kalba. Verčiamasi daugiausia žvejyba, žemės ūkiu. Dėl sudėtingo susisiekimo su žemynu, salyne išsilaikė savita kultūra, paplitę kaukių ir fetišų dirbimo menai.
Vedinė mitologija
Vedų mitologija skleidžiasi per patį žodį veda, kuris reiškia „vydimas, vydėjimas“, t. y., sykiu regėjimas ir žinojimas.
Dievybės
Vedinei mitologijai nebūdingas griežtas dievybių panteonas ar hierarchija. Tekstuose randamos dievybių klasifikacijos gan laisvo, simbolinio pobūdžio. Dažniausiai Vedose teigiama, kad dievų yra 33, tačiau kitur (pvz., brahmanose) galima rasti tokius skaičius kaip 333, 3306 ar 3339. Dar Vedose sutinkamas skaičius 3 x 7 (trisapta). Akivaizdu, kad 33 yra konstantos pobūdžio skaitmuo, ir visi išskaičiavimai yra numerologinis žaismas su sakraliu skaičiumi 3. Vedų komentatoriškoje tradicijoje 33 dievai dalijami į žemiškus, padangės ir dangaus, kitąsyk skirstomi į 8 vasus, 11 rudrų, 12 aditjų ir dar 2 dievybes (2 Ašvinai, Djausas ir Prithivi, Indra ir Pradžapatis ir kt.). Pagal būdingas povedines klasifikacijas prie žemės dievų priskiriami Prithivi, Agnis, Brihaspatis, Soma, Sarasvatė ir kt., prie padangės – Indra, Trita Aptja, Apam Napatas, Matarišvanas, Ahi Budhnja, Adža Ekapadas, Rudra, Marutai, Vajus, Vata, Pardžanja, Apas, prie dangaus – Djausas, Varuna, Mitra ir kiti aditjai, Surja, Savitaras, Pūšanas, Višnus, Vivasvatas, Ušasė, Ašvinai. Upanišadinėse klasifikacijose būdinga tokia samprata: vasūs – ugnis, žemė, vėjas, padangė, saulė, dangus, mėnuo, žvaigždės; rudrai – 10 gyvybę palaikančių organų ir atmanas; aditjai – 12 mėnesių. Tokios klasifikacijos parodo bandymus suderinti archajinę trinarės visatos sampratą su panteono sudėtimi, o vėliau ir su mikro bei makrokosmoso elementais. Remiantis Diumezilio teorija vediniai dievai rikiuojami į atliekančius maginę-juridinę paskirtį (Mitra ir Varuna), karinę paskirtį (Indra, Marutai) ir ūkinę paskirtį (Ašvinai). Tai bandoma pagrįsti vietomis Vedose sutinkama dievų seka.
Povediniu laikotarpiu iškyla Brahmos, Višnaus, Šivos trejybės reikšmė, o vedinių dievybių reikšmė menksta, jie tampa kolektyvinių dievybių dalimi. Be to, atsiranda ryški skirtis tarp dievų ir asurų. Šie turi burtų galią, vadinamą maja (māyā „monas, apgaulė, regimybė“). Vedose prie asurų priskiriami visų pirma Mitra ir Varuna, nors ir kitos dievybės kartais įvardijamos šiuo žodžiu.
Vediniam panteonui būdingas didelis įvairaus pobūdžio abstrakčių dievybių skaičius: dievai, kurių vardai susiję su kokiais nors kosmologiniais veiksmais ir sudaryti iš veikėjo priesagos -tṛ (pvz., Savitaras = „Žadintojas“, Tvaštaras = „Tašytojas“, Dhataras = „Tvarkytojas, Dėjėjas“, Trataras = „Saugotojas“ ir kt.), dievai – visatos kūrėjai (Višvakarmanas – „Visakūris“, Pradžapatis – „Palikuonių viešpats“), įasmeninti jausmai, abstraktai (Šradha – „Tikėjimas“, Manju – „Siutas, Pyktis“, Vač – „Kalba“, Kala – „Laikas“, Nirriti – „Pražūtis“, Tapasas – „Įkarštis“, Kama – „Aistra“, Puramdhi – „Pilnatvė“, Aramati – „Kantrybė, Atsidavimas“, Sunrita – „Dosnumas“, Skambha – „Stulpas, Stuburas“, Prana – "Alsavimas, Hotra – „Kvietimas“, Dhišana – „Gausa“, Varutrė – „Sergėtoja“, Bharatė -„Nešėja“, Aditė – „Begalybė, Nesaistomybė“ ir kt.). Svarbi dievų grupė yra Aditės palikuonys aditjai (vėliau supriešinami su Ditės palikuonimis daitjais). Aditjų vardai taip pat įvardija abstraktus: Varuna kartais teigiamas esant „tikroji kalba“, Mitra – „santarvė“, Arjamanas – „svetingumas, tautietis“, Anša – „likimas“, Bhaga – „dalia“, Dakša – „gabumas“. Kitais atvejais taip pat sudievinami ir mitologizuojami gamtos reiškiniai, jų įvaizdžiai naudojami kaip metaforos: Agnis – „ugnis“, Ušasė – „aušra“, Vajus – „vėjas“, Soma – augalas ir gėrimas, Sarasvatė – upė, Sūrja – „saulė“ ir kt. Skirtinga padėtis tarp abstraktumo ir konkretumo priklauso nuo skirtingo veikėjo antropomorfiškumo – nuo ryškiau antropomorfinių Indros ar Varunos (nors jų taip pat išlikę atitinkamos raiškos pėdsakai) iki silpnai antropomorfizuotų Djauso, Prithivi, Agnio, Somos, Sūrjos, ar visai neantropomorfiškų elementų. Daugeliui dievybių priskiriami ir zoomorfiniai elementai, pvz., Indra – jautis, Agnis – žirgas, Pūšanas – ožys, Marutų motina – karvė ir kt. Dalis sudievintų elementų iš esmės negali būti sužmoginti.
Kita vedinės mitologijos savybė – gausus dievybių sinonimiškumas. Kartais vardas veikia kaip atskira dievybė, kartais – kaip kitos dievybės epitetas (ta skirtis dažnai išlieka neaiški). Tas pačias paskirtis skirtingose vietose neretai atlieka skirtingi dievai, jų veiklos sritys ženkliai persidengia, sutampa. Pvz., su saule kaip dangaus kūnu siejami tiek Sūrja, tiek Savitaras, Agnis, Mitra, Pūšanas, Ušasė ir kt. (kadangi iš esmės tai gali būti saulės epitetai – žadintoja, ugnis, santarvė, lepintoja, aušra). Kiekviena dievybė turi savitus požymius, kurie kartais atskleidžiami, kartais nublanksta, bet iš esmės visų dievybių požymių skaičius ribotas. Dėl to ryškus vedinių dievų sinkretizmas, atsiskleidžiantis ir pačiose Vedose: „Tu, Agni, – Indra, tu – Višnus, … tu – brahmanas, tu, Agni, – valdovas Varuna, … tu būni Mitra, tu – Arjamanas“. Be to, kiekviena dievybė priklausomai nuo konteksto gali būti tą akimirką laikoma pačia svarbiausia (taip vadinamas „henoteizmas“) nepaisant jokių mitologinių hierarchijų. Vedų dievų tapatybė yra taki ir tolydi, bet skirtis tiksli ir diskretiška.
Mitologijos struktūra
Vedinės mitologijos erdvė įvairiopa, palyginus mažai organizuota, išbalansuota; kaip minėta, nėra ryškios dievų hierarchijos (pvz., ir Indra, ir Varuna vadinami dievų valdovais), išsitrynusios ribos tarp atskirų dievų, dievų ir nedievų, abstrakcijų ir konkretybių, tarp kalbinių ir poetinių reiškinių ir kt. Ši mitologija beveik neturi jokių universalių (pvz., kosmogoninių) mitų, todėl yra atvira įvairiems mitams ir jų interpretacijoms, tie patys kosmologiniai veiksmai gali būti atlikti skirtingų dievų, įvairuoti jų atlikimo aplinkybės. Vedose nėra pateikta išsamių mitų, o greičiau tik jų fragmentai, nuotrupos, kurios gali atsikartoti per daugelį giesmių, tačiau pilną jų struktūrą suprasti sunku. Tik dalis vedinių mitų turi aiškią protoindoeuropietišką kilmę, kitų gi kilmė ir analogijos neaiškios, ir neturint konteksto, juos paaiškinti sudėtinga. Jei, pvz., senovės graikų dievai pilnai atsiskleidžia per mitus tai vedinės mitologijos veikėjai sudaro imanentinę sistemą su gausybine informacija apie tų veikėjų elementus ir savybes. Vedų mitologijos atvirumas, neužbaigtumas nulėmė tai, kad vėliau ši mitologinė sistema buvo interpretuojama įvairiais teologiniais, religiniais, filosofiniais aspektais, leidusiais atsirasti daugeliui religinių-filosofinių srovių, save kildinančių iš Vedų. Vieni ar kiti vedinės mitologijos elementai leidžiasi interpretuojami pagal skirtingas sistemas (prie to prisideda ir vedų kalbos daugiaprasmiškumas).
Vedose esminis viską valdantis kosmoso dėsnis, vienodas tiek dievams, tiek žmonėms, tiek daiktiniam, tiek dvasiniam pasauliui yra rita (ṛta, vedinys iš šaknies ṛ- „judinti, risti“ ir artimas ṛtu „metų laikas, tinkamas laikas“), o jos priešybė – anrita (anṛta), suvokiama kaip melas, apgaulė, neteisybė, chaosas. Iš ritos principo išsivysto ir satya („tiesa“) bei vrata („įžadas, priesakas“). Ritos koncepcija yra ankstyvesnė už vėliau indų pasaulėžiūroje išplėtotas karmos ir dharmos sąvokas.
Vedinės mitologijos veikėjus galima suskirstyti į tokius lygmenis:
Esti ir nehipostazinis būdas aprašyti vedinę mitologiją. Tai operavimas predikatais: esminiais ir būdingiausiais veiksmais, būdingais mitiniams veikėjams bei apibūdinančiais esminius paties vedinio pasaulio modelio bruožus. Šie predikatai geriausiu atveju sukelia bendrų vedinės mitologijos elementų atsikartojimą. Dėl kalbinės išraiškos įvairovės susidariusi predikatų gausa gali būti suvedama į ganėtinai nedidelį mitologinių motyvų skaičių. Be to, išskirti predikatai-motyvai toliau gali būti redukuojami, kol išryškėja keletas paprasčiausių veiksmų. Juos verta suprasti ne mitologinių apibrėžimų sąvokomis, o kaip elementariuosius kosmologinius aktus, atitinkančius tam tikras esmines idėjas. Tarp tokių aktų galima išskirti šiuos: atramos sukūrimas, atramos įtvirtinimas, erdvės sukūrimas (tarpininkavimo įgalinimas), erdvės užpildymas, visos esaties užėmimas (savybės būti vienu įgyvendinimas), visatos ribų peržengimas ir t. t. Šie veiksmai bendrai aprašo visatos tapsmą ir tuo pat apibūdina jos savybes – atskleidžia esminius vedinio pasaulio bruožus.
Kosmologija
Vedinis kosmologinis modelis kuriamas priešpastatant siaubą keliantį chaosą (aṃhas – „ankštuma, ankštis“) ir sutvarkytą, laisvą atvirą erdvę (uru loka „erdvus pasaulis, erdvus laukas“); tarp šiudviejų esti kelias. Vedinė visata priešinama nevedinei, vedinis žmogus – nevediniam. Erdvėlaikio struktūra nukreipta į skirtį tarp sakralaus centro (aukojimo vieta – pasaulio ašis, senųjų ir naujųjų metų sąvarta – šventasis laikas) su profaniška periferija, taip pat į mažojo ir didžiojo laiko ratų ciklišmumą bei izomorfiškumą (metai ir paros, koncentriniai ratai aplink altorių, keturios pasaulio pusės). Statmenai pasaulis suvokiamas esąs iš trijų sluoksnių – dausos (svarga loka – 'laukas, kuriuo eina saulė'), žemė ir Jamos karalystė naraloka (tiesa, šis vaizdinys vėlyvesnis, kitur – dangus ir žemė bei padangė (antarikṣa) tarp judviejų).
Šventieji vediniai skaičiai yra 3 ir iš 3 dalūs 9, 12, 33 (kaip minėta, 33 yra klasikinis dievų skaičius), taip pat svarbūs skaičiai yra 4 ir 7. Išskiriami 4 gaivalai (vėliau žinomi kaip mahabhūta) – vanduo, ugnis, oras ir žemė, vėliau pridėtas eteris (ākāśa). Metafizinės būsenos: esantis (sat) ir nesantis (asat), susietas (diti), nesusietas (aditi). Būdingas makro ir mikro kosmoso izomorfizmas – pvz., Puruša sūktoje aprašyto milžino pirmažmogio Purušos kūno dalių prilyginimas visatos dalims. Visi šie elementai vienaip ar kitaip atsispindi pasaulėkūros mituose: Tėvas Dangus ir Motina Žemė, Puruša, auksinis gemalas (hiraṇyagarbha), Tat Viena (tad ekam), esantis, kosminis įkarštis (tapas), demiurgai Višvakarmanas, Pradžapatis, kosmogonija kaip aukojimas ir kt. Taip vedinė kosmogonija peržengia ir ritualą (aukojimas atliekamas kaip kosmogoninio akto provaizdis) ir mitologiją.
Ašinis Vedų mitas yra apie Indros kovą su varžovu, įasmeninančiu chaosą, nenuspėjamumą, naikinimą, suvaržymą; jį sunaikinus galima sukurti pasaulį ir sutvarkyti jo dalis. Dažniausiai Indros varžovais yra visokios gyvatiškos (ahi – „angis“) pabaisos – Vritra („užtvara, užvarža“), Vala (t. p.), rečiau Šušna („sausra, susimas“), Panis ir kt., – kurios uoloje ar urve slepia karves, saulę, aušrą, sulaiko vandenis. Indra, pergalėjęs ir nudobęs baidyklę, išvaduoja, atlaisvina tai, kas buvo suveržta – tada atsiranda vaisingumas, palikuonys, klestėjimas, gerovė – kosmosas pasireiškia savo pilnatve. Šis ašinis mitas, įvairuojantis visokiomis atmainomis, yra persmelkęs Rigvedą. Greta jo atsiranda ir šalutinių motyvų – pvz., kad gyvatė kalnuose saugo somą, nemirtingumo syvus ir kt. Viena vertus, šie šalutiniai motyvai leidžia susieti ašinį mitą su kitais vediniais mitais, perkeičia ir vysto ašinį mitą, kita vertus, jie leidžia įžvelgti, kaip ašinis mitas veikė indoarijų visuomenėje. Manoma, kad šis mitas buvo aukojimų, atliekamų artėjant naujiesiems metams, savotiškas scenarijus, aplink kurį rėdėsi visa aukojimo esmė. Metų gale pasaulis vėl panyra į tamsos, chaoso būklę, todėl būtina atstatyti jo tvarką atkartojant pasaulėkūrą. Taip ašiniame mite ir rituale aktualizuojamas mitologinės diachronijos ir sinchronijos ryšis, vyksta sugrįžimas į pradmes; ritualo dalyviui tapatinantis su mitologiniu didvyriu patikrinama ir paliudijama visatos struktūra. Šis mitas ir jo ritualas tarnavo tiek kaip visos arijų liaudies, tiek kaip kiekvieno jos nario regeneracija.
Kaip minėta, greta ašinio mito taip pat būta nemažai kitų mitų, bet dauguma iš jų kartojosi su ašiniu mitu, arba jį plėtė ir keitė (pvz., atsiranda Indros pagalbininkai arba Indrą pakeičia kitas dievas). Ne atsitiktinai mitų skaičius susijęs su kokia nors dievybe laibai priklauso nuo šios dievybės patekimo į ašinio mito schemą. Su veikėjais, kurių kosmogoninės funkcijos abstrakčios (Varuna, Agnis, Soma ir kt.), susiję gerokai mažiau mitų.
Plėtotė
Vedų tekstai leidžia spėti buvus laisvą mitų kompoziciją, kurių pagrindas – visų mitopotinių žinių (veda) sankaupa. Kiekvienas siužetas, motyvas ir atributas mitologiškas savaime, todėl jo paaiškinimui nebūtinas specialus, baigtinio pavidalo mitas. Tuo pat metu vedinės mitologijos, suvokiamos kaip kažkas vientiso, bet pasireiškiančios daugybe atmainų, gelmėse pradėjo klostytis (ir kuo toliau, tuo labiau ir tiksliau) mitologiniai motyvai, mitologemos ir ištisi mitai, kurie laikui bėgant atsiskyrė nuo savo kamieno ir įgavo mažesnę ar didesnę nepriklausomybę: pvz., visiškai šalutinė vėlyvosios Rigvedos istorija apie valdovo Pūruravaso meilę apsarasai Urvašei vėliau tapo žinomu literatūriniu kūriniu.
Vedinės mitologijos kultūrinė reikšmė išskirtinai didelė: ji davė pradžią vėliau susiklosčiusiomis hinduistinei, budistinei mitologijoms, vediniai mitologiniai motyvai, abstrakcijos tapo vėlesnių filosofinių sistemų atspirties tašku, pasitarnavo kaip literatūriniai, meniniai siužetai.
Vynykai
Vynykai  – miestas Ukrainos vakaruose, Lvovo srityje, 4 km į rytus nuo Lvovo; patenka į Lvovo miesto administraciją. Yra dirbtinis Vynykų ežeras. Veikia krašto muziejus. Tabako pramonė. Yra 1737 m. pastatyta barokinė bažnyčia.
Istorija
Vynikai įkurti 1292 m. Garsėjo kaip vyndarių gyvenvietė. Buvo suteiktos Magdeburgo teisės. Nuo XVIII a. tapo tabako pramonės centru. Tarybiniais metais greta tabako gamyklos dar veikė siuvimo, plytų gamybos įmonės.
thumb|left|250px|Vynykų bažnyčia
Petrykavo rajonas
Petrykavo rajonas – rajonas pietryčių Baltarusijoje, Gomelio srityje. Centras – Petrykavas.
Gyvenvietės
Vienintelis miestas – Petrykavas, vienintelė miesto tipo gyvenvietė – Kapatkevičai.
FC Wiltz 71 (moterys)
FC Wiltz 71 arba Wiltz 71 – Liuksemburgo futbolo klubas iš Vilco. Šis straipsnis apie klubo pagrindinę moterų ekipą. Klubas turi ir vyrų komandą. Dirbama su vaikais, jaunimu, o moterų ekipa rungtyniavo aukščiausioje futbolo lygoje, kuri vadinama Dames Ligue 1. Moterų ekipa pastaruoju metu dalyvauja čempionatuose sudarydama jungtinę komandą su AS Wincrange. Šis darinys žinomas Entente Wincrange/Wiltz pavadinimu.
Kražių kolegijos biblioteka
thumb|250px|Kražių kolegijos vieta Kražių kolegijos biblioteka – biblioteka, įsteigta 1608 m. jėzuitų misijoje Kražiuose, viena didžiausių Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos bibliotekų.
Istorija
Biblioteka įsteigta 1608 m. jėzuitų misijoje Kražiuose, nuo 1615 m. veikė jėzuitų rezidencijoje, nuo – 1618 m. Kražių kolegijoje. 1655 m. biblioteką sunaikino į Kražius įsiveržusi Švedijos kariuomenė, bet fondai buvo greitai atkurti. Panaikinus jėzuitų ordiną, 1773–1797 m. biblioteka priklausė Edukacinės komisijos apygardos mokyklai, 1797–1817 m. – Kolainių karmelitų apskrities mokyklai, 1817–1844 m. – Vilniaus universiteto gimnazijai; 1844 m. perkelta į Kauną.
FC Wiltz 71 (moterys)
Istorija
Rungtyniavo Dames Ligue 1. 2021–2022 m. sezone Wiltz 71 klubas sudarė jungtinę ekipą su AS Wincrange. Entente Wincrange/Wiltz ekipa buvo devintoje vietoje ir išsaugojo vietą aukščiausioje lygoje.
Kražių kolegijos biblioteka
Istorija
Žemaičių vyskupų ir kitų remiamai bibliotekai išlaikyti bajorai Voderackiai 1679 m. skyrė 1000 auksinų, Švechovskiai, Dausinai ir Danovskiai 1691 m. apie 1 % metinių pajamų nuo 7 valakų žemės. Biblioteką prižiūrėjo kolegijos rektorius, vėliau mokyklos prefektas. Biblioteka rūpinosi Motiejus Kazimieras Sarbievijus, Saliamonas Mozerka Slavočinskis, Dionizas Poška, Simonas Stanevičius, Liudvikas Adomas Jucevičius, Motiejus Valančius (yra išlikusių knygose įrašytų jo pastabų).
Fondai
Kražių kolegijos bibliotekos fondų pagrindą sudarė Žemaičių vyskupų M. Giedraičio (daugiau, kaip 100 t.), M. Paco (238 t.), klebonų B. Švechovskio, J. Stravinskio, P. Tarvainio, kanauninko J. Gardiškio, pasauliečio A. Korfo dovanotos knygos.
XVIII a. pabaigoje Kražių kolegijos biblioteka buvo padalyta į 35 skyrius, tarp jų – Pamokslų (294 t.), Asketikos (269 t.), Retorikos (147 t.), Poezijos (190 t.), Jėzuitikos (189 t.), Pasaulietinės istorijos (157 t.) ir kt. skyriai, juose daugiausia buvo knygos lotynų kalba.
1817–1844 m. biblioteką papildė Vilniaus universiteto, mokyklos direktoriaus I. Daujoto, globėjo M. Chlevinskio, auklėtinių Z. Nemčevskio, P. Kontrimo ir kitų dovanotos knygos. 1803 m. biblioteka turėjo 3264 t., 1828 m. – 4809 t., 1835 m. – 5327 t., 1840 m. – 5879 tomus. 1803 m. Mažosios Lietuvos ir Žemaitijos skyriuje buvo 16 knygų lietuvių kalba (M. Daukšos Postilė 1599 m., Lenkiškos ir lietuviškos evangelijos 1647 m.), lituanistiniai A. Guaninio, A. Kojalavičiaus-Vijūko, S. Rostovskio veikalai.
XIX a. padaugėjo knygų lenkų, prancūzų ir rusų kalbomis, pradėta komplektuoti gamtos, fizikos ir matematikos veikalus. 1826–1827 m. Fizikos ir matematikos skyriuje buvo 411 t., Moralės ir teisės – 2822 t., Istorijos ir geografijos – 462 t., Literatūros – 773 tomai. Paskutiniaisiais gyvavimo metais bibliotekoje buvo apie 10 000 egzempliorių spaudinių.
Likvidavimas
1844 m. Kražių gimnaziją ir biblioteką perkėlus į Kauną senosios bibliotekos kolekcijos rinkinys (2800 t.), kaip netinkamas mokyklai, buvo atskirtas ir atiteko Žemaičių kunigų seminarijos bibliotekai, dalį knygų pasiėmė Raseinių stačiatikių dvasininkija, didesniąją inkunabulų dalį – Vilniaus švietimo apygardos globėjas. 1870 m. iš Kauno gimnazijos dalis knygų perduota Vilniaus apskrities (dab. Vilniaus apskrities Adomo Mickevičiaus viešoji biblioteka), Kauno apskrities viešajai (čia saugoma 189 t.) bibliotekoms, vėliau kitos knygos – universitetų bibliotekoms.
Bikūnų apylinkė (Anykščiai)
Bikūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje, netoli Anykščių.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Anykščių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Anykščių rajonui. 1954 m. prijungta Anykščių apylinkė ir dalis Stakių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Bikūnų panaikinta prijungiant ją prie Stakių apylinkės ir Storių apylinkės.
Rahačovo rajonas
Gyvenvietės
Vienintelis miestas – Rahačovas.
Nevočių tvenkinys (Skuodas)
Nevočių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Skuodo rajone, 1,5 km į šiaurę nuo Mosėdžio. Sudarytas užtvenkus B-2 upelį (Bartuvos intakas) 1 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,47 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 47 m. Krantai žemi. Aplinkui plyti dirbami laukai, įsikūręs Nevočių kaimas. Vakarine pakrante eina kelias.
Vildūnai
Vildūnai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Deglėnų.
FK Senica
Senicos futbolo klubas arba trumpai FK Senica – Slovakijos futbolo klubas iš Senicos.
Istorija
2009 m. klubas nupirko iš bankrutuojančio Inter Bratislava klubo licenciją žaisti aukščiausiojoje lygoje, nors Senica tuo metu tebuvo IV lygos komanda.
Nuo 2009–2010 m. sezono rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. 2010–2011 ir 2012–2013 m. sezuonuose buvo antri.
2021–2022 m. Superlygoje liko dešimtoje vietoje ir po sezono iškrito iš aukščiausiosios lygos.
2022–2023 m. nežaidė jokioje lygoje.
Sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
K-19
K-19, KS-19, BS19 buvo pirmasis iš dviejų Sovietų Sąjungos 658, 658 m, 658c klasės povandeninių laivų, pirmasis kartos atominis povandeninis laivas, apginkluotas branduolinėmis balistinėmis raketomis. Laivo kilis buvo pastatytas 1958 metų spalio 17 dieną. Laivas buvo pakrikštytas 1959 metų balandžio 8 dieną. K-19 buvo nuleistas į vandenį 1959 metų spalio 11 dieną. Karinio jūrų laivyno vėliava pirmąkart buvo iškelta 1960 metų liepos 12 dieną, o 1960 metų lapkričio 12 dieną laivas užbaigė visus patikrinimo testus. Povandeninis laivas oficialiai pradėjo darbą 1961 metų balandžio 30 dieną. Dėl didelio skaičiaus avarijų laivo statybos ir darbo metu, karinio laivyno jūreivių ir karininkų laivas neoficialiai buvo pramintas „Hirosima”. Tarnybos metu, laivas per 20 223 darbo valandas nuplaukė 332 396 mylias.
1961 metų liepos 3-4 dienomis povandeninio laivo branduoliniame reaktoriuje įvyko avarija, kurią nepaisant didelės radiacijos lokalizavo jūreiviai ir karininkai, kurie vėliau mirė nuo spindulinės ligos sukeltų komplikacijų. Laivo kapitonas Nikolajus Zatejavas avarijos metu turėjo imtis taktinių manevrų, kad būtų išvengta kontaktų su amerikiečių povandeniniais laivais. Kaip vėliau paaiškėjo, tokių manevrų buvo imtasi norint išvengti branduolinio karo, nes dėl galimos pakartotinės avarijos ir sprogimo amerikiečiai būtų palaikę tai branduoline ataka prieš JAV.
1990 metais buvo sustabdytas laivo branduolinių reaktorių darbas. 2006 metais laivą (oficialiai 9 m ilgio ir 11 m aukščio gabalą) įsigijo verslininkas Vladimiras Romanovas.
Rečycos rajonas
Rečycos rajonas – rajonas pietryčių Baltarusijoje, Gomelio srityje. Centras – Rečyca.
Gyvenvietės
Yra 2 miestai – Rečyca ir Vasilevičai, vienintelė miesto tipo gyvenvietė – Zareča.
Jakub Kobylański
Jokūbas Kobylanskis, Jokūbas iš Kobylano (mirė 1454 m. gegužės 20 d.) - lenkų riteris ir karvedys, 1425-1430 Vytauto Didžiojo dvaro maršalka, nuo 1444 Biečo ir nuo 1453 Gniezno kaštelionas. Nuo 1450 Kazimiero Jogailaičio raikytojas.
FK Nižnij Novgorod (2015)
Žemutinio Naugardo futbolo klubas, o rusiškai FK „Nižnij Novgorod“ – Rusijos futbolo klubas iš Žemutinio Naugardo.
Jakub Kobylański
Bžesko seniūno, Jono Kobylanskio (Jan Kobylański) brolis.
1435 m. lenkų pajėgos, vedamos Kobylanskio buvo nusiųsti į pagalbą Žygimantui Kęstutaičiui, kuris dalyvavo kare su savo pusbroliu Švitrigaila. Kobylanskiui teko vadovauti jungtinei lietuvių-lenkų kariuomenei Pabaisko mūšyje, kur pasiekė pergalę.
FK Nižnij Novgorod (2015)
Istorija
Klubas įkurtas 2015 m. 2015–2016 m. sezone žaidė trečios pakopos pirmenybėse, buvo su FK Volga Nižnij Novgorod susietas klubas. Kai pastaroji komanda iširo, 2016 m., „olimpiečiai“ tapo pagrindine miesto komanda. 2016–2017 m. tapo trečios pakopos nugalėtojais savo regione ir iškopė į antrą pakopą. Nuo 2017/2018 m. sezono dalyvauja nacionalinės futbolo lygos pirmenybėse.
Young Boys Diekirch (moterys)
Dykircho „Young Boys“ – Liuksemburgo futbolo klubas iš Dykircho. Šis straipsnis apie klubo pagrindinę moterų ekipą. Klubas turi ir vyrų komandą. Dirbama su vaikais, jaunimu, o moterų ekipa rungtyniavo aukščiausioje futbolo lygoje, kuri vadinama Dames Ligue 1.
FK Nižnij Novgorod (2015)
Istorija
2018 m. pakeistas klubo pavadinimas. Jame nebeliko „Olimpiec“, o tapo Nižnij Novgorodo futbolo klubu.
Young Boys Diekirch (moterys)
Istorija
nuo 2019–2020 m. sezono rungtyniavo Dames Ligue 1. Čempionatas buvo nutrauktas dėl panedemijos grėsmių.
2021–2022 m. sezone ekipa buvo aštuntoje vietoje.
FK Nižnij Novgorod (2015)
Istorija
Nuo 2022 m. žinomi „Pari“ pavadinimu, nes klubą pradėjo remti lažybų bendrovė „PariBet“. 2022–2023 m. sezone liko tryliktoje vietoje ir dėl išlikimo Premjer lygoje žaidė pereinamąsias rungtynes. Jų varžovais tapo „Rodinos“ klubas. Maskvoje „Pari“ nugalėjo varžovus rezultatu 3:0, o namuose, Žemutiniame Naugarde pralaimėjo 0:2. Bandras dviejų rungtynių rezultatas buvo 3:2, tad „Pari“ klubas išsaugojo vietą Premjer lygoje.
Sezonai
Šaltiniai:
Betty Curtis
Betty Curtis (tikrasis vardas Roberta Corti, g. 1936 m. kovo 21 d. Milane – m. 2006 m. birželio 15 d. Leke) buvo Italijos dainininkė. 1959 m. su daina „Nessuno“ debiutavo Sanremo muzikos festivalyje, o po dvejų metų su kitu kūriniu „Al di là“ pelnė pergalę. 1959 m. „Eurovizijos“ konkurse su „Al di là“ atlikėja užėmė 5-ą vietą. Vėliau ji du kartus dalyvavo Sanremo festivalyje; 1965 m. su „Invece“ ir 1967 m. su „È più forte di me“. 2005 m. birželį išleistas rinktinių dainų albumas „Le piú belle canzoni“. B. Curtis mirė 2006 m., sulaukusi 70 metų amžiaus.
Notėnų I tvenkinys
Notėnų I tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Skuodo rajone, Notėnų gyvenvietės rytiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Notės upę (Salanto intakas) 15,4 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis šiaurės-pietų-vakarų kryptimi – 0,9 km, plotis – iki 0,22 km. Altitudė 100,5 m. Šiaurinis ir pietrytinis krantai aukšti. Rytinė tvenkinio dalis yra Plungės rajone. Rytinės tvenkinio dalies krantai apaugę medžiais ir krūmais, įsikūręs Zobielų kaimas. Pietrytinėje pakrantėje stūkso miškelis, kitose pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Tvenkinio užtvanka eina kelias.
Tvenkinys įrengtas 1959 m.
Botranžas
Botranžas  – aukščiausia Belgijos vieta. Yra šalies rytuose, Lježo provincijoje, Aukštųjų Fenų aukštumose. Aukštis – 694 m. Tai nėra kalva, o tiesiog plokščia plynaukštė, kertama kelio.
1923 m. pastatytas 6 m aukščio Baltijos (Herman Baltia) bokštas, kad lankytojai pasiektų 700 m aukštį. 1934 m. greta pastatytas bokštas, siekiantis 718 m aukštį. Vėliau ten įrengta meteorologinė stotis.
Botranžas žymus dėl Belgijos klimato ekstremumų: čia užfiksuota šalyje itin retai pasitaikanti -25,6 °C temperatūra, 1450 mm metinis kritulių kiekis, būna daugiau nei 200 lietingų dienų per metus, sniego danga laikosi ~35 dienas, o įšalas – virš 130.
Stakių apylinkė (Anykščiai)
Stakių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Sakapultekų kalba
Sakapultekų kalba (sav. Sakapulteko) – majų kalbų šeimai priklausanti kalba, vartojama vakarų Gvatemaloje, Kičės departamente (daugiausia Sakapulaso savivaldybėje) ir Gvatemalos mieste. Artima kičių kalbai.
Stakių apylinkė (Anykščiai)
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Anykščių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Anykščių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Bikūnų apylinkės ir Ramaškonių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. atkurta iš Bikūnų apylinkės ir Ramoškonių apylinkės. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras. 1971 m. kovo 12 d. prijungta prie Anykščių apylinkės.
Sakapultekų kalba
Raštingumas šia kalba labai žemas - tik 16%. Yra išverstos Biblijos dalys.
Vetkos rajonas
Vetkos rajonas – rajonas pietryčių Baltarusijoje, Gomelio srityje. Centras – Vetka.
Tikrieji gandrai
Tikrieji gandrai (, tariama [kiˈkoː.ni.a]) – gandrinių (Ciconiidae) šeimos paukščių gentis.
Paplitę Afrikoje, Azijoje, Europoje ir Pietų Amerikoje. Buveinė – drėgnos vietos.
Stambūs, 75–115 cm ūgio ir 1,16–5,5 kg svorio paukščiai. Smulkiausia rūšis - baltapilviai gandrai (Ciconia abdimii), 75–81 cm ūgio ir 1160–1570 g svorio. Kininiai gandrai (Ciconia boyciana) yra stambiausia rūšis, jų ūgis 110–115 cm, patinų svoris 4500–5500 g, patelių 3700–5000 g, skersmuo tarp išskleistų abiejų sparnų galų 195–200 cm.
Tikrųjų gandrų veidinėje dalyje yra plunksnomis neapaugusių odos plotų. Snapas ilgas, siauras, smailas. Kaklas ilgas. Kojos ilgos, tarp priekinių pirštų yra siaura plaukiojamoji plėvė.
Migrantai. Skrenda ištiesę kaklą. Balso stygos neišsivysčiusios, todėl tik šnypščia ir kalena snapu. Minta gyvūniniu maistu: varliagyviais, ropliais, vėžiagyviais (Crustacea), moliuskais, žuvimis, vabzdžiais, smulkiais paukščiais ir smulkiais žinduoliais.
Monogamai. Peri pavienėmis poromis arba kolonijose. Lizdas masyvus. Krauna aukštuose medžiuose, ant telefono ar elektros stulpų, uolų, tik Pietų Amerikos gandrai (Ciconia maguari) lizdą krauna ant žemės. Dėtyje 2–6 kiaušiniai. Inkubacija 29–35 dienos. Peri ir jauniklius maitina abu tėvai. Maždaug po 70 dienų jaunikliai jau tampa savarankiškais.