cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Las Pilasas
Las Pilasas arba El Hojas (El Hoyo) – ugnikalnis Nikaragvoje, Leono departamente, į rytus nuo Leono. Aukštis iki 1088 m (El Hojo kūgis). Tai kompleksinis ugnikalnis, kurį sudaro vulkaninių ertmių spiečiai. Viso masyvo, nusidriekusio iš šiaurės į pietus, ilgis yra 30 km. Asosaskos kalno krateryje telkšo lagūna (818 m aukštyje). Dar dvi mažos lagūnos yra pietuose, į vakarus nuo Managvos ežero.
Manoma, kad Las Pilasas galėjo išsiveržti XVI a. Vienintelis istorinis išsiveržimas užfiksuotas 1954 m.
Strazdiškės
Strazdiškės – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Jiezno, rytiniame Jiezno ežero krante. Seniūnaitijos centras. Pro kaimą eina kelias, prateka Mekšrupio upelis šalia jo yra žydų kapinės.
Gyventojai
thumb|270px|left|Įvažiavimas į Strazdiškes nuo [[Liciškėnai|Liciškėnų]]
2002 m. Formulės 1 sezonas
Pilotų įskaita
{|
Didysis Kaimanas
thumb|220px|Grand Kaimano sala
Didysis Kaimanas  – didžiausia iš trijų Kaimanų salų (JK užjūrio teritorija), esanti Karibų jūroje. Plotas − 196 km². Sala koralinės kilmės, aukštis iki 24 m. Nėra gėlo vandens telkinių. Didžiajame Kaimane gyvena endeminė žydroji iguana, retos papūgų, roplių rūšys. Auginami jūriniai vėžliai, kaimanai.
Didžiajame Kaimane gyvena dauguma salyno gyventojų. Pagrindinis miestas – Džordžtaunas. Verčiamasi turizmu, finansiniu tarpininkavimu.
2004 m. rugsėjo 11−12 d. salą labai nuniokojo uraganas Ivanas, sugriovęs apie 80 % pastatų.
Išeiga
Išeiga – chemijos terminas apibūdinantis produkto gaunamo iš pradinių medžiagų, reagentų kiekį. Išeiga labai svarbi pasirenkant kelis ir metodus kaip gaminti junginį kuriuo bus prekiaujama.
Vakarų Folklandas
thumb|250px|Vakarų Folklando kraštovaizdis
Išeiga
Teorinė išeiga
Teorinė išeiga paskaičiuojama pagal reakcijos lygtį ir dalyvaujančių medžiagų kiekį moliais. Ji dažniausiai didesnė už praktinę išeigą, kadangi dažnai vyksta nenumatytos reakcijos, medžiagos sureguoja nepilnai, dalis medžiagų paprasčiausiai prarandama ant indo sienelių gamybos metu ir t. t.
Praktinė išeiga
Po gamybos pasveriami produktai – tai ir yra praktinė išeiga.
Vakarų Folklandas
Vakarų Folklande gyvena apie 200 gyventojų, įsikūrusių salos pakrantėse. Pagrindinė gyvenvietė – Port Hovardas (Puerto Mitrė). Verčiamasi daugiausia avių auginimu.
Išeiga
Procentinė išeiga
Praktinė išeiga / Teorinė išeiga * 100 %
Tokia išeiga geriausiai ir aiškiausiai atspindi praktinį reakcijos naudingumą, pasirinkto gamybos kelio tinkamumą gamybai ir gamybos proceso efektyvumą.
Šlivovo Lopienitė
Šlivovo Lopienitė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Rutkų valsčiuje, Zambruvo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Vyžuonų seniūnija
Vyžuonų seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Utenos rajono savivaldybės vakaruose.
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 4 seniūnaitijos:
Žymūs žmonės
Žymūs žmonės iš Vyžuonų seniūnijos:
KK175
KK175 – krašto kelias, jungiantis Anykščius ir Kupiškį. Kelio ilgis – 31,7 kilometro.
Maršrutas
Kelias prasideda Pagojėje, tuojau už siaurojo geležinkelio. Toliau kerta Anykščių ir Kupiškio rajonus. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Andrioniškis, Sedeikiai, Nociūnai.
Kelias kerta Biebę, Latavą, Greižą. miniatiūra|250px|left|Ties [[Andrioniškis|Andrioniškiu]]
Smiltyninis ausūnis
Smiltyninis ausūnis (Peziza ammophila) – ausūninių šeimos grybų rūšis.
Vaisiakūniai smulkūs, nedideli, iki 4 cm skersmens. Jauni yra rutuliški, vėliau – atsiveria taurės, piltuvo formos vaisiakūniu, kurio pamatinė dalis kotiškai nusmailėjusi, 1-2 cm ilgio, pasinėrusi į substratą. Apatinė pusė gelsva, aplipusi smėlio smiltelėmis. Trama plona, trapi, be ypatingo kvapo ir skonio. Sporos 13-16 x 6-9 μm.
Būdingi požymiai: auga tik kopose, vaisiakūniai geltonai rudos spalvos.
Auga vasarą, rudenį pavieniui, grupelėmis. Retas. Saugomas. Nevalgomas.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, p. 502
Vudstoko festivalis
thumb|right|250 px|Vudstoko festivalio logotipas, sukurtas Arnoldo Skolnicko. thumb|right|Memorialinė lenta, įrengta Vudstoko festivalio vietoje.
Vudstoko festivalis  – roko muzikos festivalis, vykęs JAV, Betelo mieste 1969 m. rugpjūčio 15–18 d. Tai buvo vienas žymiausių roko festivalių, palikęs ryškų pėdsaką muzikos istorijoje. Jis puikiai atspindėjo 7-ojo dešimtmečio – hipių epochos nuotaikas. Trisdešimt du muzikantai pasirodė renginyje per vieną lietingą savaitgalį.
Pasiruošimas festivaliui
Vudstoko roko muzikos festivalį inicijavo Amerikos renginių prodiuseriai Michaelis Langas, Artis Laurencas Kornfeldas, verslininkai Joelis Rosenmanas ir Džonas P. Robertsas. Iš jų M. Langas turėjo šiek tiek festivalių organizavimo patirties, nes 1968 m. buvo prisidėjęs, rengiant rytinėje JAV pakrantėje Majamio dviejų dienų pop muzikos festivalį, kuriame dalyvavo 25 000 žmonių.
1969 m. pradžioje verslininkai Džonas P.Robersas ir J.Rosenmanas Niujorko Manhatane statė didžiulį garso įrašų studijos kompleksą „Media Sound“. Prodiuserių M.Lango ir A.L. Kornfeldo advokatas, tuo metu teikęs teisines paslaugas minimo komplekso statybose, pasiūlė prodiuseriams susisiekti su Džonu P.Robertsu ir J.Rosenmanu dėl panašios, bet šiek tiek mažesnės studijos pastatymo Vudstoke. Robertsas ir Rosenmanas sugalvojo surengti festivalį, kuriame dalyvautų menininkai, besilankantys Vudstoko regione (pavyzdžiui, Bobas Dylanas). Kornfeldas ir Langas sutiko su pasiūlymu. To išdavoje 1969 m. buvo įkurta kompanija „Woodstock Ventures“. Bendrovės biurai buvo įrengti 47-osios Vakarų 57-osios gatvės aukšte Manhatane. Muzikos festivalis Vudstoke buvo suplanuotas kaip pelno siekiantis renginys, kuriame organizatoriai planavo ir tikėjosi pamatyti apie 50 000 festivalio lankytojų.
Festivalis buvo pavadintas Vudstoko festivaliu arba tiesiog Vudstoku, kadangi jis iš pradžių turėjo vykti Vudstoko mieste, tačiau miestas nedavė leidimo rengti tokio masto renginio, manant, kad jį aplankys apie milijoną žmonių. Tuomet festivalis buvo perkeltas į Volkilo (angl. Wallkill) miestą, šalia siūlomos įrašų studijos, priklausiusios Aleksandrui Tapozui, tačiau vietiniai gyventojai irgi tam nepritarė, renginys vos nebuvo atšauktas. Galop koncertas buvo perkeltas į didelę fermą, maždaug 65 km į pietvakarius nuo Vudstoko miesto.
1969 m. balandžio mėn. Creedence Clearwater Revival tapo pirmąja grupe, pasirašiusia renginio sutartį už 10 000 JAV dolerių (dabartiniu kursu atitiktų 70 000 JAV dolerių).
Iš pradžių bilietas į festivalį kainavo apie 18 JAV dolerių (dabartiniu valiutų kursu atitiktų maždaug 100 JAV dolerių), perkant iš anksto ir 24 JAV dolerius, perkant renginio metu. Bilietai buvo parduodami tik įrašų parduotuvėse didesniame Niujorko rajone arba perkant paštu „Radio City Station“ pašto skyriuje, esančiame Manhatano centre. Buvo parduota apie 186 000 išankstinių bilietų.
Dėl vėlyvo vietos pakeitimo organizatoriai prarado didelę dalį laiko, skirto festivalio ruošimo darbams. Likus trims dienoms iki renginio, jo organizatorių susitikime Rosenmanas statybos meistrų paprašė pasirinkti: arba užbaigti aptvėrimo ir bilietų būdeles (be kurių Robertsui ir Rosenmanui po festivalio grėsė beveik tikras bankrotas), arba bandyti užbaigti statyti didžiąją sceną. Kitą rytą, trečiadienį, paaiškėjo, kad pirmasis variantas nebetinkamas. Per naktį į festivalio vietą buvo atvykę 50 000 ankstyvųjų lankytojų. Likusį savaitgalį festivalio lankytojai tiesiog plaukė į festivalio teritoriją su bilietais ar be jų, išgriovę apsauginę festivalio teritorijos tvorelę.
Festivalio metu Salivano apygarda paskelbė nepaprastąją padėtį. Netoliese renginio teritorijos veikusios „Stewart“ oro pajėgų bazės darbuotojai padėjo užtikrinti tvarką ir perkelti atlikėjus į koncerto vietą ir iš jos.
Nors renginys paliko organizatorius Robertsą ir Rosenmaną be pelno, jų finansinė padėtis pasitaisė, kai 1970 m. kovo mėn. buvo išleistas dokumentinis filmas apie Vudstoko festivalį, pelnęs „Academy Award“ apdovanojimą.
Pirmoji diena
thumb|left|Ričardo Heivenso pasirodymas Vudstoko festivalyje
Vudstoko festivalį 16.00 val. turėjo atidaryti grupė iš Los Andželo Sweetwater, tačiau grupės muzikantai užstrigo kamščiuose. Pirmoji festivalio diena prasidėjo visą valandą vėliau negu buvo planuota. Scenoje pirmasis koncertavo amerikiečių gitaristas Ričardas Heivensas. Be savo dainų Heivensas atliko keletą žinomų Bitlų kūrinių, o pasirodymą baigė kompozicija „Freedom”, kurios motyvuose skambėjo afroamerikiečių protestantų dainos „Sometimes I Feel Like a Motherless Child” motyvai.
Džoana Baez prieš užlipdama į didžiąją festivalio sceną atliko nedidelį kūrinį laisvojoje scenoje. Ji buvo tuo momentu šeštą mėnesį nėščia, tačiau koncertavo ir savo pasirodymu uždarė pirmąją festivalio dieną. Vokalistei dainuojant, į sceną išėjo Džefris Šertlefas ir jie kartu atliko keletą kompozicijų, įskaitant The Byrds dainą „Drug Store Truck Drivin' Man", kurią Šertlefas paskyrė Ronaldui Reiganui, tuo metu ėjusiam Kalifornijos gubernatoriaus pareigas. Scenoje Džoana Baez viešai papasakojo savo vyro Deivydo Hareso arešto istoriją. Po Džoanos Baez pasirodymo lietus sustiprėjo.
Antroji diena
thumb|right|Vudstoko festivalio žiūrovai
Antroji festivalio diena prasidėjo mažai žinomos gupės iš Bostono Quill koncertu. Ši grupė koncertą festivalyje užbaigė daina „Waitin’ for You”, kurios metu grupės muzikantai ėmė mėtyti į žiūrovus įvairius mušamuosius instrumentus.
Amerikiečių psichodelinio roko grupės Country Joe and the Fish dainų autorius ir vokalistas Kantris Joe Makdonaldas sugrojo pusės valandos akustinį kūrinį. Vėliau muzikantas prisiminė:
Paskutinės atliekamos dainos metu Kantris Joe Makdonaldas įtikino žmones jam pritarti, sakydamas: „''Aš nežinau, kaip Jūs ketinate kada nors sustabdyti karą, jeigu negalite dainuoti geriau už mane. Jūsų ten daugiau kaip 300 tūkstančių, ir aš noriu, jog Jūs pradėtumėte dainuoti''”. Muzikantas nulipo nuo scenos, sklindant garsiems aplodismentams ir bisams.
Santana ir jo to paties pavadinimo grupė, išleidusi 1969 m. rugpjūčio mėn. debiutinį albumą, buvo mažai žinomi publikai. Scenoje grupė pasirodė taip puikiai, jog jos atlikta daina „Soul Sacrifice” buvo įtraukta į dokumentinį filmą apie Vudstoko festivalį. Kai dėl lietaus scenoje ėmė plaukti vanduo ir pasidarė tiek šlapia, jog nebuvo galima įjungti elektrinių instrumentų, į sceną užlipo į festivalio atlikėjų sąrašą neįtrauktos grupės The Lovin’ Spoonful vokalistas Džonas Sebastjanas, kuris su akustine gitara sugrojo penkias dainas, tarp jų ir kompoziciją „Younger Generation”, paskirtą vaikui, gimusiam Vudstoko festivalio metu.
Grupė The Incredible String Band, atsisakiusi groti dėl lietaus penktadienį, šeštadienį ant scenos užlipo ir sugrojo keletą psichodelinio folko kūrinių. Šeštadienį scenoje taip pat pasirodė sunkiojo roko grupė Mountain, iki festivalio koncertavusi vos kelis kartus. Grateful Dead pasirodymą lydėjo techniniai nesklandumai. Po dainų „Mama Tried” ir „High Time” stojo ilga pauzė, kurią lydėjo žiūrovų riksmai. Creedence Clearwater Revival į sceną pakilo jau po vidurnakčio, kai nemaža dalis žiūrovų miegojo. Apie 3.30 val. scenoje kelias dainas atliko Sly & the Family Stone. The Who niekaip neišsprendę ginčo su festivalio organizatoriais dėl apmokėjimo klausimų, į sceną nelipo iki pat penktos valandos ryto. Viena jų įsimintiniausių atliktų dainų Vudstoko festivalyje – „See Me, Feel Me”, kurią grupė atliko, jau auštant ir kylant saulei. Festivalio metu taip pat skambėjo ir kitos jų žinomos dainos, kaip: „My Generation”, „Naked Eye”.
Jefferson Airplane uždarė antrąją festivalio dieną. Scenoje grupė pasirodė 7.30 val. ryto vietoj to, jog turėjo koncertuoti 10.00 val. šeštadienio vakaro.
Trečioji diena
thumb|right|Vudstoko festivalio žiūrovai Džou Kokerio pasirodymo metu
Buvo numatyta, jog trečiosios dienos koncertai vyks tik devynias valandas, tačiau saulei nusileidus vėlų sekmadienio vakarą, pasirodymai dar tęsėsi. Džou Kokeris buvo pirmasis atlikėjas, pasirodęs paskutinę festivalio dieną. Į sceną jis užlipo 14.00 val. Koncertą pradėjo daina „Dear Landlord”, o baigė Bitlų kūriniu „With a Little Help from My Friends”. Būtent su šia daina Kokeris buvo įtrauktas į filmą apie Vudstoką. Iš karto po Kokerio pasirodymo didžiulė liūtis sustabdė festivalį keletui valandų.
Pasibaigus liūčiai, į sceną užlipo grupės Country Joe and the Fish muzikantai. Po šios grupės scenoje turėjo pasirodyti Ten Years After. Muzikantai buvo perspėti, jog dėl vandens yra rizikos, jog gali nutrenkti elektros srovė, tačiau grupės lyderis Elvinas Li atsakė, jog jeigu jį nutrenks elektros srovė, jie parduos daugiau įrašų. Dėl lietaus grupė turėjo problemų su instrumentais, ypač išsiderino gitaros. Dėl to reikėjo daryti pauzes ir suderinti jas. Taip pat kilo problemų ir dėl video įrašų, nes neveikė įrašymo technika. Džonis Vinteris sulaukė vidurnakčio atlikdamas aštuonias dainas. Grupė Crosby, Stills, Nash and Young pradėjo koncertuoti apie 3.00 val. nakties. Šiai grupei tai buvo tik antras koncertas. Grupės muzikantai scenoje taip pat turėjo problemų su technika ir instrumentais. Apie šeštą valandą pirmadienio ryto scenoje pasirodė Paul Butterfield Blues Band, susidėjusi iš devynių narių.
thumb|center|thumb|500x500px|Festivalio atidarymo kalba, kurią pasakė Svami Satčidananda
Motorola 68008
thumb|Motorola MC68008. thumb|68008 procesorius [[Sinclair QL motininėje plokštėje.]] Motorola 68008 yra Motorola gamintas 8/16/32 bitų mikroprocesorius. Šis procesorius yra Motorola 68000 modelio atmaina su sumažinta 8 bitų išorine duomenų magistrale ir siauresne adreso magistrale.
Originalus 68000 modelio procesorius (pristatytas 1979 metais) turėjo 24 bitų adreso ir 16 bitų duomenų magistrales. Dėl šių santykinai plačių magistralių buvo sunku projektuoti žemos kainos sistemas, kuriose būtų naudojamas 68000 procesorius. Elektroninių plokščių schemos išdėstymas buvo sudėtingas ir reikalavo daug papildomos elektronikos. 16 bitų duomenų magistralė taip pat reikalavo dvigubai daugiau atminties modulių negu 8 bitų magistralė.
68008 buvo pristatytas 1982 metais ir buvo suprojektuotas dirbti žemos kainos 8 bitų atmintį naudojančiose sistemose. Dėl siauresnės duomenų magistralės jis buvo dvigubai lėtesnis už tokio paties taktinio dažnio 68000 procesorių, tačiau dėl 32 bitų vidinės architektūros jis buvo greitesnis už konkuruojančius 8 bitų mikroprocesorius. Išskyrus siauresnes duomenų ir adreso magistrales, 68008 veikė identiškai 68000 procesoriui ir turėjo tokią pačią vidinę struktūrą ir mikroarchitektūrą.
68008 lustas turėjo 70000 tranzistorių, veikė 8 arba 10 MHz dažniu. Taip pat buvo gaminamos dvi skirtingos lusto versijos. Pradinė versija naudojo 48 kojelių DIP korpusą ir 20 bitų adreso magistralę, leidusią adresuoti iki 1 megabaito atminties. Vėlesnė versija turėjo 52 kištukų PLCC korpusą ir 22 bitų adreso magistralę, kuri galėjo adresuoti iki 4 MB atminties.
Nedaug kompiuterinių sistemų naudojo 68008 procesorių, Sinclair QL asmeninis kompiuteris yra labiausiai žinomas iš jų. Tačiau 68008 modelis buvo populiarus įterptinėse sistemose.
Motorola 68008 mikroprocesoriaus gamybą nutraukė 1996 metais.
Kvapnioji kempė
Kvapnioji kempė (Trametes suaveolens) – kempininių šeimai priklausantis nevalgomas grybas. Ši rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą, todėl yra saugotinas.
Išvaizda
Kvapniosios kempės vaisiakūniai yra 3–12 cm skersmens ir 1–4 cm aukščio, prie substrato būna priaugę šonu, viršutinė dalis dažnai iškili. Paviršius lygus, jauni vaisiakūniai apaugę smulkiais plaukeliais, seni šiurkštoki, balti, gelsvi arba pilkšvi. Vamzdeliai 0,5-1,5 cm ilgio, dažniausiai vienasluoksniai. Poros apskritos arba kampuotos. Trama kompaktiška tampri, balta arba balkšva, jai būdingas malonus ir stiprus anyžių kvapas. Sporos bespalvės, cilindriškos, 8-11x3-4 μm.
Spalvos kaita: Vaisiakūnis gali būti purvinai baltos, gelsvos arba šviesiai pilkos spalvos. Poros, kaip vamzdeliai, iš pradžių baltos, vėliau pageltonuoja.
Augavietė
Auga ištisus metus įvairiuose miškuose, parkuose, upių, ežerų ir tvenkinių pakraščiuose, pakelėse ant įvairių gluosnių, rečiau ant drebulių irberžų kamienų, šakų ir kelmų. Sukelia baltąjį medienos puvinį.
Sezonas: sausis–gruodis
Šios genties Lietuvoje žinoma dar viena, daug retesnė rūšis – karpotoji kempė (Trametes gibbosa Fr.).
Eku
thumb|right|250px|180 cm ilgio eku. Eku – medinis irklo pavidalo Okinavos kobudo ginklas. Okinavos žvejai irklus naudodavo kaip savigynos priemones nuo užpuolikų, ginkluotų įprastiniais ginklais. Eku paprastai būdavo apie 160 cm ilgio.
Kautynių eku technika panaši į karties bo techniką. Vienas veiksmų, galimų su eku, yra mente pasemti smėlio ir sviesti į priešą. Eku yra sunkesnis už bo, o jo masės centras paslinktas, todėl kaunantis su eku yra būdingos plačios mostinės atakos. Kadangi mentė turi gana aštrų kraštą, juo galima kirsti ir sukelti kirstines žaizdas.
Kuštija
Kuštija – miestas vakarų Bangladeše, į pietus nuo Padmos upės (Gangas). 135,7 tūkst. gyventojų (2007). Geležinkelis į Saidpurą ir Kalkutą. Prekybos centras (medvilnė, cukrus, puodininkystė). Kelios vyriausybinės kolegijos (Radžšahio universiteto filialai). Apylinkėse yra aliuvinė lyguma, derlingos Gango deltos žemės. Auginami ryžiai, džiutas, ankštiniai.
Irena Andrukaitienė
Irena Andrukaitienė (g. 1948 m. rugsėjo 6 d. Vilniuje) – lietuvių kalbos filologė, politikė, Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signatarė.
Biografija
1966 m. baigė Anykščių Jono Biliūno vidurinę mokyklą, 1971 m. – Vilniaus valstybinį universitetą, įgydama lietuvių kalbos ir literatūros dėstytojos bei filologės specialybę.
1980–1982 m. Anykščių rajono Darbo žmonių deputatų tarybos Vykdomojo komiteto Nepilnamečių reikalų komisijos sekretorė, 1982–1990 m. – Anykščių Jono Biliūno vidurinės mokyklos mokytoja. 1990–1992 m. Seimo narė. Dirbo Maišiagalos vidurinės mokyklos mokytoja, direktoriaus pavaduotoja. 1995–2000 m. ir 2005–2015 m. Anykščių Antano Vienuolio gimnazijos direktorė.
1988–1990 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio (LPS) dalyvė, 1988–1989 m. Anykščių sąjūdžio laikraščio „Žiburys“ redaktorė.
Vyras Bernardas. Turi dvi dukras: Mileną ir Ievą.
Margarita Starkevičiūtė
Margarita Starkevičiūtė (g. 1956 m. kovo 15 d. Jeniseiske, Krasnojarsko kraštas, Rusija) – ekonomistė, finansų ekspertė, Europos Parlamento narė (2004-2009 m.).
Biografija
1956 m. kovo 15 d. gimė Rusijoje, Sibire, kur tėvai mokytojai buvo ištremti Stalino režimo kartu su šimtais tūkstančių kitų lietuvių, latvių ir estų. Grįžusi ir augusi Vilniuje, 1973 m. baigė Vilniaus A. Vienuolio vidurinę mokyklą. 1978 m. su pagyrimu baigė Vilniaus universiteto Pramonės ekonomikos fakultetą, įgijo ekonomisto specialybę. 1997-1999 m. mokėsi JAV pagal USAID finansų rinkų programą. Austrijoje, Tarptautinio valiutos fondo institute išklausė makroekonominio valdymo kursą. Mokėsi Europos Sąjungos šalių sostinėse pagal Britų Tarybos Europos bendradarbiavimo programą. 2001 m. Vilniaus universitete apgynė socialinių mokslų (ekonomikos) daktarės vardą tema „Pereinamojo laikotarpio ilgalaikio ekonomikos augimo strategija ir jos pritaikymas Lietuvoje“.
1990-1993 m. Žemės ūkio ministerijos, Statybos ir urbanistikos ministerijos „Būsto“ programoje patarėja užsienio ryšių klausimais.
1994-2001 m. Nacionalinės vertybinių popierių biržos ir Lietuvos centrinio vertybinių popierių depozitoriumo, Lietuvos bankininkystės, draudimo ir finansų instituto Rinkos analizės skyriaus viršininkė ir rinkos tyrimų grupės vadovė. 1997-2001 m. Vyriausybės mokėjimų balanso, pensijų sistemos, nacionalinių sąskaitų ir fiskalinės politikos reformų grupių narė.
1996-2001 m. Vilniaus universiteto VšĮ Tarptautinės verslo mokyklos dėstytoja. 2001-2004 m. Vilniaus universiteto VšĮ Tarptautinės verslo mokyklos docentė.
2004-2009 m. Europos Parlamento narė.
2009-2014 m. Vilniaus universiteto docentė valandininkė, vykdė mokslo tiriamuosius darbus ir parašė monografiją "Augimas ir iššūkiai. Lietuvos ekonomika 1990-2012 m.". 2012-2015 m. Vilniaus miesto tarybos Visuomeninės kultūros komisijos pirmininkė. Nuo 2015 m. ES institucijų skaitmeninės ekonomikos ir finansinių paslaugų patariamųjų tarybų narys, nuo 2017 m. Lietuvos kultūros ir meno tarybos narė.
Dzavchanas
Dzavchanas  – upė vakarų Mongolijoje (Dzavchano, Gobio Altajaus, Chovdos ir Uvos ajmakuose). Prasideda Changajaus kalnuose, teka į šiaurės vakarus pradžioje plačia tarpukalnių dubuma, vėliau Didžiųjų ežerų dubumos stepėmis.
Iš kairės į Dzavchaną įteka Kobdo baseino protaka, upę jungianti su Chara Us Nūro ir Chara Nūro ežerais. Keletu atšakų įteka į Aigar Nūro ežerą, kuris jungiasi su Chirgis Nūro ežeru. Pavasarį ir po liūčių patvinsta.
Dzavchano vanduo naudojamas drėkinimui.
Ford Country Squire
Ford Country Squire buvo didelės klasės universalas, kurį gamino Ford Motor Company nuo 1950 iki 1991 metų. Country Squire buvo gaminamas ant didelės klasės automobilių, ir jųš onai visados būdavo dengti medžio imitacija. Kaip didelis automobilis, jis galėjo vežti iki 9 žmonių.
Country Squire buvo gaminamas ant 4 automobilių: Ford Customline (1950-1954), Ford Fairline (1955-1958), Ford Galaxie (1959-1966), LTD/LTD Crown Victoria (1967-1991)
Valochi Monkai
Valochi Monkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Rutkų valsčiuje, Zambruvo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 17 km į rytus nuo Rutki Kosakų, apie 33 km į šiaurės rytus nuo Zambruvo ir apie 34 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Ausūniniai
Ausūniniai (Pezizaceae) – ausūniečių (Pezizales) eilės grybų šeima.
Visi šios šeimos grybai yra saprotrofai, iš jų kai kurie auga tik gaisravietėse, taigi yra tipiški gaisraviečių gyventojai. Šie vidutinio dydžio grybai yra plokščiadugnės lėkštės pavidalo ir dažnai būna tamsaus atspalvio. Dauguma jų yra bekočiai, tik kai kurie turi labai trumpą, kartais vos pastebimą kotą. Visi ausūninių šeimos grybai yra nevalgomi.
Šiai šeimai priklauso:
Literatūra
GRYBAI, Etorė Bielis, Mūsų knyga, 2004, ISBN 9955-573-65-1, p. 37
Prienų specialioji mokykla
Prienų specialioji mokykla – buvusi valstybinė internatinė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Prienuose, Kęstučio g. 63, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba intelekto sutrikimų bei Kalbos ir kitų komunikacijos sutrikimų turintiesiems vaikams. Įstaigos kodas 190193945. Steigėjas Prienų rajono savivaldybės taryba. miniatiūra|250px|left
Garsonas
Garsonas (isp. Garzón) – miestas Kolumbijoje, Huilos departamente, 114 km nuo Neivos. Savivaldybės centras.
Prienų specialioji mokykla
Istorija
Mokykla uždaryta 2012 m., auklėtinius perkeliant į Revuonos pagrindinėje mokykloje esantį specialiojo ugdymo skyrių. Pagrindinė reorganizacijos priežastis – mažėjantis mokinių skaičius ir dėl to tuštėjančios patalpos. Pastaraisiais metais buvo nenaudojamas visas 4 aukštas, t. y. ketvirtadalis pastato. Švietimo ir mokslo ministerijai pakeitus Specialiojo ugdymo įstatymą, Specialiojoje mokykloje gali būti ugdomi tik didelių ir labai didelių specialiųjų poreikių turintys mokiniai. Tokius kriterijus atitiko mažiau nei pusė mokyklos ugdytinių (buvo ugdomi 43 mokiniai), tai reiškė, jog 4 aukštų pastatas mokyklai akivaizdžiai per didelis.
Kita priežastis – pastato būklė: pastatui būtina renovacija (suremontuota tik nedidelė patalpų dalis), dauguma įrangos pasenusi, pastatas nepritaikytas neįgaliesiems. Tokio didelio pastato renovacijai nebuvo lėšų, be to ir netikslinga renovuoti. Reikėjo rasti mažesnes patalpas, todėl buvo pasirinktos taip pat ištuštėjusios Jaunimo mokyklos patalpos, jas galutinai pritaikant auklėtinių specialiesiems poreikiams.
Viškovas
Viškovas  – miestas Pietų Moravijos krašte, Čekijoje. Viškovo rajono administracinis centras. Nutolęs 30 km į šiaurės rytus nuo Brno. Daugiau nei 20 tūkst. gyventojų. Puikiai išliko miesto istorinis senamiestis ir Vyškovo pilis, kurie tapo turistų traukos centrais.
Dukurnonys
Dukurnonys – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės rytus nuo Jiezno. Seniūnaitijos centras. Kaime stūkso Dukurnonių piliakalnis. Aplink gausu ežerų (Dukurnonių ežeras, Surmius, Šepetys, Pečiauskų ežeras, Bebrūkas). Praeina vieškelis.
Viškovas
Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1141 m.
Gyventojų daugumą sudarė vokiečiai, kurie nuo XIX a. palaipsniui asimiliavosi.
Stadionas
2021/22 m. sezone MFK Vyškov klubas iš Vyškovo pateko į Antrą lygą, tačiau namų rungtynių Vyškove nežaidė. Drnovicės sporto kompleksas, esantis maždaug 5 km nuo Vyškovo, tapo namų stadionu, kai žaidžiamos Antros lygos rungtynės. Klubas ​​žaidė Vyškovo Za Parkem stadione, kuris neatitiko Antros lygos licencijavimo sąlygų.
Miestų partnerystė
Vyškovas palaiko ryšius su šiais miestais
Vibranai
Vibranai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Rutkų valsčiuje, Zambruvo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Christinos įvėrinys
250px|miniatiūra|dešinėje|Christinos įvėrinys Christinos įvėrinys, kitaip dar Veneros įvėrinys  – moters genitalijų įvėrinys, vietoje, kur jungiasi didžiosios lytinės lūpos, žemiau gaktos.
Christinos įvėrinys yra vienas iš paviršinių įvėrinių, pasižymi didele slankos tikimybe. Dėl anatominių ypatumų šį įvėrinį galima padaryti ne kiekvienai moteriai. Įvėrinys nestiprina lytinio sužadinimo, gali būti nepatogus spaudžiant (pvz., ankštoms kelnaitėms).
Istorija ir kultūra
Christinos įvėrinys kaip ir daugelis paviršinių įvėrinių yra šiuolaikinės kilmės. Pirmasis žinomas šio įvėrinio atvejis atliktas XX a. 10-tą dešimtmetį. Ši įvėrinių rūšis pavadinta, kaip kad įprasta vėrybos srityje, pagal pirmos moters, kuriai šis vėrinys padarytas, vardą. Pavadinimą suteikė pirmasis įvėrinio atlikėjas Tom Brazda. Įvėrinys turi dar vieną retesnį pavadinimą Veneros įvėrinys, šis pavadinimas sukurtas pagal gaktos pavadinimą ( 'Veneros kalvelė').
Gijimas
Įvėrinio kanalas paprastai gyja 3–4 mėnesius. Kadangi tai paviršinis įvėrinys, gijimo metu galimos komplikacijos. Vienos iš komplikacijų priežasčių yra santykinai ilgas įvėrinio kanalas, nuolatinis judėjimas ir trintis. Baigus gyti papuošalą iš kanalo reikia išimti, kai skutama gaktos sritis.
Papuošalai
thumb|250px|Christinos įvėriniai pasidarė labiau paplitę paskutiniais metais. Christinos įvėriniuose naudojami pagal užsakymą daryti tiesūs ar lenktiniai hanteliukai. Kartais, jei anatomija leidžia, gali būti naudojamas ir karolinis žiedas (kaip pradinis papuošalas arba po to, kai kanalas sugyja).
Mindaugas Urbaitis
Mindaugas Urbaitis (g. 1952 m. birželio 1 d. Kaune) – Lietuvos kompozitorius, pedagogas.
Biografija
Gimė 1952 m. birželio 1 d. Kaune. 1977 m. baigė Lietuvos konservatoriją Juliaus Juzeliūno klasėje. Nuo 1975 m. dėsto Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje, nuo 2000 m. dar dėsto Vilniaus dailės akademijoje, Kazimiero Simonavičiaus universitete (nuo 2015 m.). 2000–2009 m. Čiurlionio menų gimnazijos mokytojas. 2011–2012 m. dar dėstė Mykolo Romerio universitete, 2013–2014 m. – Klaipėdos universitete. 2011 m. suteiktas profesoriaus vardas. Skaito paskaitas apie Europos muziką po 1945 metų, XX a. JAV muziką ir naująsias kompozicijos technikas.
1979–1996 m. – Lietuvos kompozitorių sąjungos Valdybos narys, 1991–1996 m. – pirmininkas. 1991–1994 m. – LATGA-A (Lietuvos autorių teisių gynimo asociacijos agentūros) viceprezidentas, 1994–1996 m. – prezidentas. Pasaulio kino muzikos akademijos narys (nuo 2001 m.).
1991–1995 m. rengė tarptautinius naujosios muzikos festivalius „Gaida“. Kartu su Šarūnu Naku veda radijo laidų ciklus apie naująją muziką – „Modus“.
Kūrybos bruožai
Kaip kompozitorius debiutavo 8-ajame dešimtmetyje. Pasižymėjo radikaliai minimalistine estetika, nauja to meto lietuviškajai muzikinei aplinkai. Deklaratyvi simpatija amerikietiškajai minimalistinės muzikos tradicijai nulėmė kompozitoriaus muzikos ypatybes – ypatingą grynumą, skaidrumą, vientisumą, discipliną. To laikotarpio Urbaičio kūriniams būdingas ypatingas racionalumas, integralumas ir grynumas, kuris galėtų būti lyginamas su tam tikrai ornamentais ar geometrinėmis abstrakcijomis. 9-ojo dešimtmečio pabaigoje Urbaičio muzikinė kalba tapo mažiau asketiška, kompozitorius savo kompozicijas ėmė konstruoti pasiremdamas tam tikrais atpažįstamais praeities kompozitorių (Bacho, Mozarto, Bramso, Bruknerio, Vagnerio, Piacolos) muzikos motyvais.
Dovydžių ąžuolas
thumb|left|200px|Dovydžių ąžuolas 2015 m. kovo mėn. miniatiūra|120px|left|[[Rūpintojėlis ant kamieno]]
Dovydžių ąžuolas – valstybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas, išskirtinis ąžuolas, augantis Akmenės rajono savivaldybės teritorijoje, 1,7 km į pietryčius nuo Kruopių, Dovydžių kaime. Pasiekiamas iš kelio pavažiavus į vakarus žvyrkeliu apie 230 m. Medis stovi atviroje vietovėje, šalikelėje, pastebimas iš tolo kelių pavienių medžių kaimynystėje. Aptvertas, bet atskiru ženklu ar kelio rodykle vietoje nepažymėtas.
Ąžuolas paskelbtas saugomu Gamtos apsaugos komiteto prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1971 m. birželio 23 d. įsakymu Nr. 140.
Ąžuole matyti perkūno žymės. Ant kamieno įtaisyta medinė Rūpintojėlio skulptūrėlė. Kadaise čia buvo Kruopių valsčiaus viršaičio Miežio žemė. Šalia ąžuolo stūkso senas, moliu drėbtas ūkinis pastatas. Pro Dovydžių ąžuolą dulkėtu keliu nukeliaujama (apie 1 km) iki išnykusio Laumėnų II kaimo vietą žyminčios koplytėlės.
Saloninė muzika
Saloninė muzika – XIX a. ir XX a. pradžios populiariosios muzikos stilius, masinės (demotinės) kultūros dalis.
Pramoginio pobūdžo vokaliniai instrumentiniai arba instrumentiniai kūriniai (dažniausia fortepijonui), skirti buitiniam (namų) muzikavimui arba efektingoms muzikantų autoprezentacijoms aristokratų ir turtingų miestiečių salonuose.
Specifiniai saloninės muzikos žanrai buvo daina, romansas, muzikinis momentas, daina be žodžių, albumo lapelis, etiudas, noktiurnas, barkarolė, įvairios šokių muzikos stilizacijos (valsai, polkos, mazurkos, polonezai, fokstrotai, tango). Itin populiarios buvo parafrazės ir fantazijos fortepijonui madingų operų temomis.
Salonų kultūra susiklostė Prancūzijoje XVI-XVII amžių sandūroje (terminą salon imta vartoti nuo 1664). Į aristokratų rūmus iš pradžių buvo kviečiami dailininkai portretistai, vėliau imta kviesti garsius filosofus, mokslininkus, literatus ir muzikantus.
Nuo 1607 m. Paryžiuje garsėjo Madame de Rambouillet aukšto meninio lygio literatūrinis salonas Hôtel de Rambouillet. Jame grieždavo ir garsūs to meto muzikantai.
XVIII a. viduryje, įsivyravus Rococo estetikai, Paryžiaus aristokratų meno salonai itin suklestėjo. Ėmė klostytis specifinis saloninio meno ir saloninės muzikos stilius, adekvatus laikmečio estetikai.
Saloninė muzika Lietuvoje
Lietuvoje XIX a. saloninę muziką kūrė muzikos mėgėjai. Ji buvo atliekama dvareliuose, miestelių inteligentų namuose, pirmuosiuose lietuviškuose vakaruose. Išliko Silvestro Valiūno dainos „Birutė“, Antano Vienažindžio „Sudieu, kvietkeli“ aranžuotės balsui ir fortepijonui, Vinco Kudirkos šokiai. XX a. pr. saloninės muzikos bruožų turėjo Juozo Naujalio, Igno Prielgausko, vėliau Kačanausko, Elenos Laumenskienės, Aleksandros Dirvianskaitės romansai.
Zambžice Jankovas
Zambžice Jankovas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Rutkų valsčiuje, Zambruvo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Davydas Arlauskis
Davydas Arlauskis (g. 1986 m. lapkričio 18 d.) – Lietuvos futbolininkas, žaidžiantis krašto gynėjo pozicijoje.
Davydo brolis Giedrius Arlauskis – vartininkas.
Karjera
Profesionalo karjerą pradėjo FK Šiauliai. Žaidė įvairiuose Lietuvos klubuose (Žalgiris, Banga, Atlantas, Kruoja, Tauras).
2008 m. prisijungė prie rumunų Unirea Urziceni ekipos, bet į pagrindinę sudėtį nepatekdavo.
2015 m. žaidė norvegų Egersunds IK.
FC Džiugas
2022 m. gegužės pradžioje abipusiu susitarimu nutraukė sutartį su Telšių klubu.
FK Atmosfera
„Atmosferos“ klube debiutavo 2022 m. liepos 2 d. rungtynėse prieš FK Minija.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Trenerio karjera
2020 m. įgijo UEFA B trenerio licenciją.
Atlapakraštis ausūnis
Atlapakraštis ausūnis (Peziza ampliata) – ausūninių šeimos grybų rūšis.
Vaisiakūniai nedideli, iki 4 cm skersmens. Jauni beveik rutuliški, puodelio, galiausiai - netaisyklingos, banguotos lėkštelės formos. Viršus nežymiai raukšletas, šviesiai rudas, gelsvai pilkšvai rudas. Apatinė pusė ruda, lyg miltuota, vėliau viršus ir apačia pasidaro šviesiai rudi arba vienodos spalvos, išblunka iki pilkos spalvos. Trama gelsva, trapi. Koto nėra. Sporos 16-20 x 8-12 μm.
Būdingi požymiai: vaisiakūnio viršus šiek tiek raukšlėtas.
Auga nuo pavasario iki rudens, pavieniui, grupelėmis, humusingoje dirvoje, ant trūnijančių augalinės kilmės liekanų, atvirose vietose. Nedažnas. Nevalgomas.
Al-Markhiya SC
„Al-Markhiya SC“ – Kataro futbolo klubas iš Dohos.
Istorija
Klubas įkurtas 1995 m. kaip Al-Ittifaq Sports Club. 2004 m. įgavo dabartinį pavadinimą Al-Markhiya Sports Club.
Žvaigždžių lyga
2017–2018 m. Q lygoje liko dvylikti ir po sezono buvo perkelti į žemesnį divizioną.
Antrasis divizionas
2019–2020 m. sezone Antrame divizione buvo antroje vietoje ir dėl patekimo į stipriausią lygą kovojo pereinamosiose rungtynėse. Pralaimėjo varžovams ir į Q-lygą nepateko.
2020–2021 m. sezone liko penktoje vietoje. 2021–2022 m. sezone tapo Antrojo diviziono nugalėtojais.
Žvaigždžių lyga
2022–2023 m. sezone Q-lygoje užėmė septintą vietą.
1974 m. Kandidatų mačai
'''1974 m. Kandidatų mačai''' – tai pasaulio šachmatų čempionato finalinis etapas, kuriame, pagal nuostatus atrinkti dalyviai, žaisdami mačus vieno minuso sistema, atrinko šachmatininką, kuris 1975 m. turėjo žaisti mačą, dėl pasaulio šachmatų čempiono vardo, su Robertu Fišeriu. Juo tapo Anatolijus Karpovas.
Dalyviai
Taip pat, ir 1973 m. 2-jų tarpzoninių turnyrų (Leningrade ir Petropolyje) prizininkai : R. Birnas, Anatolijus Karpovas, Viktoras Korčnojus, Henrikė Mekingas, Levas Polugajevskis ir Lajošas Portišas.
Nugalėtojų nustatymas
Siekdama pagyvinti šachmatų partijas ir mažinti lygiųjų skaičių FIDE atnaujino pasaulio čempionato nuostatus. Kandidatų mačų nugalėtojų nustatymas vyko pagal naują tvarką: mačo nugalėtoju galima buvo tapti nesužaidus viso mačo, jei pirmasis pasieki nustatytą pergalių skaičių, o kai mačui pasibaigus nei vienas iš dalyvių neturi tiek pergalių, kiek nustatyta, nugalėtojas skelbiamas pagal surinktų taškų skaičių.
Varžybų eiga
Pasaulio čempionato Kandidatų mačai 1974 m., ketvirtfinaliai-finalas.
Ogasta
Iki 3-jų laimėtų partijų mačas vyko Ogastoje (Džordžija), 1974 m. sausio 16 – vasario 13 d. Pirmosios keturios partijos baigėsi taikiai. Viktoras Korčnojus pirmąją pergalę pasiekė 5–oje partijoje, o netrukus ir antrąją – laimėjo 7-ąją. Dabar Henrikė Mekingui, kuris neturėjo pergalių, kiekviena partija galėjo tapti paskutinė. Po ketverių lygiųjų Henrikė Mekingas, pasiekė 1-ąją pergalę, laimėdamas 12-ąją partiją. Bet daugiau pasiekti jam nepavyko: Viktoras Korčnojus, laimėjęs 13-ąją partiją, pasiekė mačui laimėti reikalingą 3-iąją pergalę.
Maskva
Iki 3-jų laimėtų partijų partijų mačas vyko Maskvoje 1974 m. sausio 16 – vasario 4 d. Nors sužaidus tris pirmąsias partijas dar buvo lygu, bet laimėjęs 4-ąją partiją jaunasis Anatolijus Karpovas įgijęs pasitikėjimo savo jėgomis, laimėjo dar dvi partijas. Anatolijui Karpovui pirmajam pasiekus tris pergales, mačas po 8 turų baigėsi jo naudai. Jis pateko į pusfinalį.
Maljorkos Palma
Iki 3-jų laimėtų partijų partijų mačas tarp Tigrano Petrosiano ir Lajošo Portišo vyko 1974 m. sausio 18 – vasario 17 d. Maljorkos Palmoje. Mačo pradžia buvo taiki – keturios pirmosios partijos baigėsi lygiosiomis. Tačiau po to ilgą laiką pirmavo Petrosianas|. 5-oje partijoje jis tiksliai išnaudojo debiute įgytą persvarą ir pasiekė, apskritai, pirmąją pergalę prieš Portišą. Po eilės lygiųjų Portišas bandė atakuoti juodosiomis figūromis. Į tai Petrosianas atsakė kontrataka ir pasiekė antrąją pergalę. Dabar, jo varžovui, Lajošui Portišui, kiekviena partija galėjo būti paskutinė, bet jis nenuleido rankų: puikia ataka laimėjo senkančią, dešimtą partiją. Po lygiųjų 11-oje, Portišas vėl atakavo 12-oje partijoje ir pasiekė antrąją pergalę. Dabar, jau abiem, kiekviena partija buvo lemiama. Tigranas Petrosianas nesutriko: 13-oje partijoje paaukojo pėstininką ir laimėjo partijos baigmę. Tai buvo jo trečioji pergalė, todėl tapo mačo nugalėtoju, bei pateko į pusfinalį.
San Chuanas
Iki 3-jų laimėtų partijų ketvirtfinalio mačas, tarp Roberto Birno ir Boriso Spaskio vyko San Chuane, Puerto Rikas 1974 m. sausio 14-29 d. Mačas vyko su Boriso Spaskio persvara: po dviejų lygiųjų mačo pradžioje per sekančius 4 ratus jis pasiekė tris mačo laimėjimui reikalingas pergales. Prireikė tik 6-ių partijų, kad Borisas Spaskis taptų mačo nugalėtoju. Jis pateko į pusfinalį.
Odesa
Pusfinalio mačas iki 4-ių pergalių vyko Odesoje 1974 m. balandžio 12-24 d. ir baigėsi Viktoro Korčnojaus pergale, tačiau jis buvo sudėtingas teisėjavimui: varžovai ir anksčiau nebuvo patys geriausi draugai, todėl mačo metu tarp jų kilo ne vienas konfliktas.
6-toji partija turėjo būti žaidžiama balandžio 26 d. bet buvo atidėta. Dėl T. Petrosiano skundų, atvykusi speciali komisija tyrė incidentus. Balandžio 29 d. buvo pranešta, kad T. Petrosianas dėl ūminės inkstų ligos yra paguldytas į ligoninę. Šeštoji partija vėl buvo atidėta. Sekančią dieną T. Petrosianas informavo teisėjus, kad dėl ligos jis nebegali tęsti mačo.
Taip baigėsi šis mačas: nugalėtoju buvo paskelbtas tuo metu rezultatu 3,5:1,5 pirmavęs Viktoras Korčnojus. Jis pateko į finalą.
Leningradas
Kitas, iki 4-ių pergalių pusfinalio mačas vyko Leningrade 1974 m. balandžio 12 – gegužės 10 d. Nors jau pirmoje partijoje Borisas Spaskis pasiekė pergalę, tačiau po to sėkmingiau žaidė Anatolijus Karpovas, kuris sužaidus 11-a partijų, pasiekė keturias būtinas pergales. Mačą įtikinamai laimėjo Anatolijus Karpovas. Jis pateko į finalą.
Finalas
Finalinis, iki 5-ių laimėtų partijų, mačas vyko Maskvoje 1974 m. rugsėjo – lapkričio mėn. Mačas buvo atkaklus: buvo sužaisto visos 24 partijos. Pirmasis pergalę, antrojoje partijoje pasiekė Anatolijus Karpovas. Po trijų lygiųjų jis dar kartą laimėjo 6-oje partijoje. Po to sekė devynios lygiosios po kurių 17-oje partijoje Karpovas pasiekė dar vieną pergalę. Bet nuo šio momento atsigavo ir rezultatą sušvelnino Viktoras Korčnojus, laimėjęs 19-ąją ir 21-ąją partijas. Tačiau tai buvo viskas: per likusias tris partijas iki mačo pabaigos teisėjai fiksavo tik lygiąsias. Kadangi nei vienas iš varžovų nelaimėjo penkerių partijų, nugalėtojas buvo paskelbtas pagal mačo rezultatą. Juo tapo Anatolijus Karpovas, iškovojęs teisę žaisti pasaulio čempionato mačą su tuometiniu čempionu  Robertu Fišeriu.
Konstantinas Liudvikas Pliateris
Konstantinas Liudvikas Pliateris (1722–1778 m.) – grafas, Trakų kaštelionas nuo 1770 metų, Mstislavlio vaivada (1758–1770), Polocko kaštelionas (1754–1758), Lietuvos didysis raštininkas (1746–1754), Lietuvos Tribunolo maršalka 1754 metais, Daugpilio ir Infliantų seniūnas. Buvo ATR pasiuntiniu į Rusiją.
Biografija
thumb|left|150px|Konstantino Liudviko Pliaterio žmona Augusta Oginskaitė Pliaterių giminės, kilusios iš Livonijos ordino riterio fon dem Briolio-Pliaterio, Henriko Pliaterio šakos atstovas, magnatas, stambus žemvaldys Latvijos, Lietuvos ir Baltarusijos teritorijose.
1755–1767 metais jo nurodymu atstatė prekybos aikštę ir miesto rotušę, pastatė puošnią akmeninę Romos katalikų Švento Liudviko (visos Pliatrių giminės globėjo) bažnyčią vėlyvojo baroko stiliuje, Kraslavskių rūmus, kurie tapo pagrindine Pliaterių rezidencija. 1757 metais čia atsidarė Kraslavsko dvasinė seminarija – pirmoji mokymo įstaiga Latvijoje.
Konstantinas Liudvikas Pliateris suspėjo baigti rūmų statybą Kraslave tik dalinai. Pliaterių rūmų bibliotekoje per gyvenimą jo buvo surinkta apie 20 tūkstančių tomų. Vėliau ten įsikūrė vienuolyno mokykla našlaičiams ir mažai pasiturinčių tėvų vaikams.
1754 metais apdovanotas Baltojo erelio ordinu, Šv. Stanislovo ir Rusijos Švento Aleksandro Neviškio ordinų kavalierius.
Šeima ir vaikai
Nuo santuokos su Augusta Oginskaite iš kunigaikščių Oginskių giminės turėjo keletą vaikų.
Pitalitas
Pitalitas  – miestas Kolumbijoje, Huilos departamente, Kolumbijos kalnų masyve. Savivaldybės centras. 103,9 tūkst. gyventojų.
Miestas įkurtas 1818 m. Žemdirbystės centras. Apylinkėse auginama kava, pupelės, kukurūzai, pomidorai.
Kubuntu
Kubuntu – oficiali darbalaukio reikmėms orientuotos Ubuntu sistemos atšaka, naudojanti KDE darbalaukio aplinką, vietoj GNOME. Kubuntu naudoja tą pačią bazinę sistemą, kaip ir Ubuntu. Tai leidžia vartotojui migruoti iš Ubuntu į Kubuntu ir atvirkščiai keliais klavišų paspaudimais, neperdiegiant sistemos. Tereikia įdiegti atitinkamai kubuntu-desktop ir ubuntu-desktop paketus. Kiekvienas paketas Kubuntu sistemoje dalinasi tais pačiais programinės įrangos šaltiniais (repozitorijomis), kaip ir paketai Ubuntu sistemoje. Nuo Kubuntu 6.06 Dapper Drake versijos pasirodymo, pradėti platinti nemokami Kubuntu diskai. Užsisakyti originalius Kubuntu kompaktinius diskus galima užpildžius prašymo formą Shipit svetainėje (Nuo 2011 metų  balanžio mėnesio ši funkcija yra nutraukta).
Paketų sistema
Šiame Linux platinamajame pakete paketams valdyti, kaip ir kituose, kurie sukurti Debian pagrindu, naudojamas APT (Advanced Packaging Tool) įrankis apt-get. Vartotojui taip pat pateikiamas patogus grafinis apt-get variantas – KPackagekit.
Istorija
Antroji versija, 5.10 (kodiniu pavadinimu Breezy Badger), pasirodė 2005 m. spalio 13 d. kartu su KDE 3.4.3, atnaujinta Adept paketų tvarkykle, pertvarkytu sistemos konfigūravimo centru, KDE Bluetooth ir dar keliais naudingais atnaujinimais ir priedais. Nuo 2006 m. kovo 28 d. Kubuntu vartotojams atsirado galimybė atnaujinti KDE versiją iki 3.5.2, naudojantis APT repozitorijomis.
6.06 LTS (kodiniu pavadinimu Dapper Drake), versijoje atsirado galimybė sistemą įdiegti su vedliu, turinčiu grafinę vartotojo sąsają. Sistemą su KDE 3.5.2 grafine aplinka įdiegti tapo dar paprasčiau.
Ilgelis (Varėnos r., Varėnos sen., Geidukonių km.)
Ilgelis – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 11,5 km į šiaurę nuo Senosios Varėnos, 3 km į šiaurę nuo Babriškių, šalia Geidukonių kaimo. Ežerą iš visų pusių supa Geidukonių miškas. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,64 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 127,2 m. Krantai aukšti, tik vakarinis krantas žemas. Krantai ištisai apaugę medžiais. Netoliese į vakarus telkšo mažas Bliūdelio ežerėlis. Ilgelio ežeras nenutekantis, priklauso Abistos upės baseinui.
Zigmas Vaišvila
Zigmas Vaišvila (g. 1956 m. gruodžio 20 d. Šiauliuose) – politikas, fizikas, mokslų dr., Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos Akto dėl Lietuvos Nepriklausomos valstybės atstatymo signataras.
Kiti faktai
1974 m. Lietuvos šachmatų jaunių pirmenybių III vietos laimėtojas; Mokslų akademijos šachmatų čempionas.
1974–1979 m. studijavo Vilniaus valstybinio universiteto Fizikos fakultete. Nuo 1977 m. rudens iki 1979 m. vasaros – Maskvos valstybinio universiteto Branduolinės fizikos mokslinio tyrimo institute Dubnoje specialybės studijos (mokslinio darbo vadovas – Igor Nikolajevič Michailov; specializacija – atomo branduolio teorija). Vilniaus valstybinio universiteto Fizikos fakultete mokslą baigė raudonu diplomu (teorinės fizikos specialybė). Studijų grupėje buvo seniūnu, vienerius metus – Fizikos fakulteto Studentų profsąjungos pirmininku.
1979 m. paskirtas dirbti stažuotoju LTSR Mokslų Akademijos Fizikos instituto Atomo branduolio teorijos skyriuje (vadovas – Mokslų akademijos narys-korespondentas Vl. Vanagas). 1979 m. spalį – 1981 m. spalį dirbo stažuotoju tarptautiniame Jungtinio branduolinių tyrimų instituto Teorinės fizikos laboratorijoje Dubnoje.
Nuo 1981 m. spalio – LTSR Mokslų Akademijos Fizikos instituto Atomo branduolio teorijos skyriaus jaunesnysis mokslinis bendradarbis, aspirantas, mokslinis bendradarbis. 1984 m. tarptautinio Jungtinio branduolinių tyrimų instituto Teorinės fizikos laboratorijos Mokslo taryboje apgynė Fizikos-matematikos mokslų kandidato disertaciją „Greitai besisukančių branduolių forma ir sukinys“. 1985 m. Zigmo Vaišvilos mokslinis darbas įvertintas Mokslų akademijos jaunųjų mokslininkų premija. Dirbdamas Mokslų Akademijos Fizikos institute Atgimimo laikotarpiu buvo Fizikos instituto Jaunųjų mokslininkų tarybos pirmininku. Lietuvos Mokslo Taryba šios disertacijos pagrindu pripažino Z. Vaišvilą mokslų daktaru.
1988 m. dalyvavo steigiant pirmąjį ekologijos klubą Lietuvoje „Žemyną", buvo šio klubo pirmininko pavaduotoju (pirmininkas - Juozas Dautartas). Z. Vaišvila Mokslų akademijos salėje suorganizavo "Žemynos" diskusiją apie Černobylio AE avarijos pasekmes Lietuvoje ir Ignalinos AE būseną, šią rezonansinę medžiagą atspaudino "Komjaunimo tiesa". Buvo Lietuvos žaliųjų judėjimo ir Lietuvos Žaliosios partijos vienas steigėjų ir vienas trijų pirmųjų partijos seniūnų. Taip pat buvo leidinio „Žalioji Lietuva“ redakcinės kolegijos narys, laikraščių „Atgimimas“, „Respublika“ redakcinių kolegijų narys.
Buvo Lietuvos TSR valstybinės komisijos, sprendusios dėl Kruonio HAE statybos tęsimo, nariu. Ši valstybinė komisija nutarė tęsti Kruonio HAE statybą, o statybai pritariančias išvadas pasirašė ir Zigmas Vaišvila su išlyga, kad reikia sulaukti mokslinių tyrimų rezultatų dėl Kauno marių dugne esančio dumblo cheminės sudėties, aiškinantis iš Baltarusijos Nemunu atplukdytų sunkiųjų metalų kiekius ir sudėtį.
Zigmo Vaišvilos siūlymu 1988 m. birželio 03 d. Lietuvos Mokslų akademijos salėje išrinkta Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio iniciatyvinė grupė. 1988 m. spalio 22-23 d. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio steigiamajame susirinkime Zigmas Vaišvila išrinktas Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Seimo nariu ir Seimo Tarybos nariu.
1990 m. vasario 24 d. kaip Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio kandidatas Ventos rinkiminėje apygardoje Nr.78 (Akmenės - Mažeikių rinkiminėje apygardoje) pirmame rate buvo išrinktas Lietuvos TSR XII šaukimo Aukščiausiosios Tarybos deputatu.
1990 m. kovo 11-ąją Zigmas Vaišvila tapo Lietuvos Nepriklausomybės Akto signataru. 1990 m. kovo 17 d. – 1991 m. vasario 14 d. buvo LR Aukščiausiosios Tarybos Krašto apsaugos ir vidaus reikalų komisijos pirmininku.