cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
FK Obilić
„Arkano“ metai (1996–2000)
Žvaigždė Ceca pateko į teisėsaugos nemalonę ir buvo patraukta į baudžiamąją atsakomybę. Teismo salėje ji pasirodydavo su aukštakulniais ir provokuojančiomis aptempotmis suknelėmis.
Šlovės laikai baigėsi, o „Obiličiaus“ klubas 2005–2006 m. iškrito iš aukščiausios lygos. Reikalai nuolatos tik blogėjo ir, galiausiai, iki 2013 m. klubas atsidūrė septintoje Serbijos futbolo lygoje.
Varžovų žaidėjai po Arkano mirties 2000 m. atskleidė, kad prieš rungtynes sulaukdavo grasinimų. Keletas teisėjų prisipažino, kad Arkanas įsiverždavo į jų persirengimo kambarius, laikydamas ginklus, taikydamas į galvas ir grasindamas mirtimi, jei nebus priimti „teisingi“ sprendimai. Jeigu kita komanda pasirodydavo per gerai, Arkanas nedelsiant apsilankydavo varžovų persirengimo kambariuose. Kitados futbolo bendruomenę terorizavo banditai ir kovotojai, ką tik grįžę iš Bosnijos ir Kroatijos mūšio laukų. 2011 m. reidas į Ražnatovičiaus dvarą ir kratos jame atskleidė, kad įžymybių pora pasisavino milijonus dolerių lėšų iš „Obiličiaus“ futbolo klubo.
Pastarieji metai (nuo 2015 m.)
Vyrų komandos buvo išformuotos, o aktyvi liko tik moterų komanda. Klubas gauna pajamų iš stadiono nuomos.
Žinomesni žaidėjai
Žaidėjai, kurie kitados atstovavo savo šalių rinktinėms:
🇷🇸 Serbija, Jugoslavija:
kiti:
Štandartenfiureris
thumb|right|150px|SS štandartenfiurerio apykaklės antsiuvai
Štandartenfiureris  – SA ir SS karinis laipsnis, atitinkąs armijos pulkininką. Galutinai susiformavusioje SS laipsnių sistemoje sekantis vyresnis laipsnis buvo oberfiureris, o jaunesnis – oberšturmbanfiureris.
Štandartenfiurerio atskyrio ženklai buvo du vienodi apykaklės antsiuvai su vienu ąžuolo lapu. Štandartenfiurerio laipsnis yra žemiausias SA ir SS laipsnis, kurio rango atskyrio ženklai būdavo ant abiejų antsiuvų. Nuo 1938 m. naujosios SS uniformos turėjo ne tik apykaklės antsiuvus su štandartenfiurerio atskyrio antsiuvais, bet ir armijos pulkininko antpečius.
Laipsnio istorija
1925 m. įvestas štandartenfiurerio titulas, kuris 1928 m. tapo vienu pirmųjų SA karinių laipsnių. Jį gavo SA ir SS karininkai, vadovavę teritoriniams SS daliniams, vadintiems SS štandartais. Paprastai štandartas jungdavo vieno didelio ar dviejų-trijų mažesnių miestų SS narius. Štandartą sudarydavo trys šturmbanai, vienas atsarginis šturmbanas (kurį sudarydavo 35-45 metų amžiaus esesininkai) ir orkestras. Žmonių skaičius štandarte siekdavo 3500.
1929 m. štandartenfiurerio laipsnis buvo padalintas į du laipsnius – Standartenführer (I) ir Standartenführer (II). Šio dalinimo atsisakyta 1930 m., kai SA ir SS laipsnių sistemos buvo išplėstos ir karinių laipsnių lygių padaugėjo. Štandartenfiurerio laipsnis liko vienas.
1933 m., kai Vokietijoje į valdžią pateko A. Hitleris, štandartenfiurerio laipsnis tapo aukščiausiu vyresniojo karininko laipsniu, už kurį viena pakopa aukštesnis oberfiurerio laipsnis jau buvo priskiriamas prie SS ir SA generolų laipsnių. Antrojo pasaulinio karo metais štandartenfiureris buvo plačiai naudojamas laipsnis.
Garsūs štandartenfiureriai
TSRS ir dabartinės Rusijos kultūroje gerai žinomas štandartenfiureris Štirlicas (Standartenführer Stirlitz) – J. Semionovo romanų serijos herojus, TSRS žvalgas. Vėliau šis herojus tapo gausių anekdotų herojumi.
Ožkarožė
Ožkarožė (Epilobium) – nakvišinių (Onagraceae) šeimos augalų gentis. Tai daugiausia žoliniai augalai, nors yra keletas krūmų rūšių. Žiedai su 4 vainiklapiais daugiau rausvi, raudoni, oranžiniai. Daugelio rūšių stiebai, lapai, sėklos plaukuotos.
Rūšys
Ožkarožių gentį sudaro 160–200 rūšių.
Latvijos futbolo varžybos 1923 m.
Latvijos futbolo varžybos 1923 m.
Komandų rikiuotė
-
LKL žvaigždžių diena (2007)
thumb|100px|2007 m. "Fastum" LKL žvaigždžių dienos logotipas
2007 m. „Fastum“ LKL žvaigždžių diena – 2007 m. vasario 24 d. įvykusi stipriausios Lietuvos krepšinio lygos LKL šventė.
Žvaigždžių dienoje žaidėjai varžėsi dėl geriausio snaiperio ir Oro karaliaus titulų, taip pat kovojo dvejetų turnyre bei Visų Žvaigždžių rungtynėse.
LKL Žvaigždžių dienos programą vedė R. Rudokas ir G. Šapkaitė, dalyvavo dainininkė Vilija Matačiūnaitė ir grupė Biplan. Šoko Tartu „Rock“ šokėjos. Renginį tiesiogiai transliavo LTV televizija, rungtynes komentavo L. Kunigėlis.
LKL Oro karalius
* P. Parachomikas dalyvavo svečio teisėmis, kaip LSKL Oro Karalius.
Visų žvaigždžių rungtynės
Visų žvaigždžių rungtynėse kovojo LKL žaidžiančių lietuvių ir užsieniečių rinktinės. Žaidėjų startinius penketus išrinko krepšinio sirgaliai.
Rungtynės baigėsi lygiosiomis 108-108 (27:27,23:21,25:33,33:27).
Taiklusis dvejetas
Taikliojo dvejeto varžybose dalyvavo kiekvienos LKL komandos krepšininkas, bei miesto kuriame įsikūrusios komandos, vaikų namų auklėtinis.
Varžybas laimėjo Marijampolės „Sūduvos“ krepšininkas Justas Česnavičius ir Marijampolės globos namų auklėtinis.
Baldassare Longhena
Baldassare Longhena (1598 Venecija – 1682 m. vasario 18 d., Venecija), žymiausias baroko epochos Venecijos architektas.
Architektūros mokėsi pas Vincenzo Scamozzi. Po jo mirties, 1640 metais, pabaigė V. Scamozzi pradėtą Procuratie Nuove pastatų kompleksą San Marco aikštėje.
B. Longhena labiausiai išgarsėjo bažnyčių projektais: pastatė Kiodža miesto katedrą (1624-47), Santa Maria degli Scalzi bažnyčią Venecijoje (1656-80, fasado autorius architektas G. Sardi). Taip pat sukūrė dell’Ospedaletto bažnyčios fasadą (1670-78).
Prie Didžiojo kanalo pastatė rūmų: Palazzo Pesaro (1659–1710, dabar Correr muziejus) ir Palazzo Rezzonico (Ca’ Rezzonico, XVII a. vid. – 1752/56, viršutinis aukštas suprojektuotas architekto G. Massari).
B. Longhena daug bendravo su vienuoliais benediktinais. Jų San Giorgio Maggiore vienuolynui suprojektavo laiptinę (1645 m.), kur du paraleliniai laiptatakiai sueina į vieną aikštelę. Šis principas vėliau išplito po visą Italiją ir Europą.
B. Longhena kūrybos šedevru laikoma Santa Maria della Salute bažnyčia Venecijoje (1631/32-87), prie pat įplaukimo į Didįjį Kanalą. Tai aštuonkampio plano šventovė, su dideliu kupolu. Kupolo būgnas puoštas spiralėmis ir ant jų esančiomis skulptūromis, kurios kartu atlieka ir atraminę funkciją. Centrinis įėjimas – romėnų triumfo arka. Interjero sprendimas artimas teatriniam principui – kolonos ir arkos išdėstytos taip, kad nuosekliai vestų lankytojo žvilgsnį po visas pastato erdves ir koplyčias. Šis B. Longhena sumanymas labai pamėgtas ir išplėtotas XVIII a. architektūroje.
Storalūpės
Storalūpės (Hemigymnus) – lūpažuvinių (Labridae) šeimos žuvų gentis.
Ščukinas (Sandlaukiai)
Ščukinas (,, nuo 1938 m. liepos 16 d. Sandfelde, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. Щукино) – buvusi gyvenvietė Mažojoje Lietuvoje, Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Nemano rajone, 17 km į pietvakarius nuo Ragainės, 12 km į pietus nuo Tilžės, nuo 2008 m. birželio 30 d. Žilino kaimo gyvenvietės teritorija.
2014 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
'''2014 m. Lietuvos šachmatų čempionatas''' – tai 81-asis Lietuvos vyrų ir 67-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.
Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas
81-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 2014 m. balandžio 24 – gegužės 1 d. Lietuvos respublikos Seimo rūmuose Jis turėjo išaiškinti ne tik čempionato prizininkus, bet ir 4 žaidėjus, žaisiančius 2014-15 m. Baltijos zoninėse šachmatų  varžybose dėl vieno kelialapio į 2015 m. pasaulio šachmatų taurės varžybas.
Dalyviai
Dėl Lietuvos šachmatų čempiono titulo kovojo dešimt dalyvių: praėjusių metų čempionato prizininkai, šių metų pusfinalinių varžybų prizininkai, tituluoti aukščiausio reitingo savininkai arba kviestiniai žaidėjai. Dalyvių reitingo vidurkis – 2388. Į finalą iš pusfinalio pateko 1-3 vietas užėmę: Emilis Pileckis, Tomas Laurušas ir Sigitas Kalvaitis. Pusfinalyje vyko ir jaunimo iki 20 m. čempionatas. Jame pirmąją vietą užėmė Tomas Laurušas ir dar kartą įgijo teisę žaisti vyrų finale. Į atsiradusią laisvą vietą iš pusfinalio į vyrų finalą buvo įtrauktas Vaidas Šetkauskas. Iš 2013 m. čempionato, neatvykus žaisti jo čempionui DM D. Zagorskiui, taip pat, buvo įtraukti ir 2-4 vietas užėmę: TM Mindaugas Beinoras, FM Tautvydas Vedrickas DM Vidmantas Mališauskas. Federacijos sprendimu į čempionatą buvo pakviesti aukštus reitingus turėję didmeistriai Š. Šulskis ir A. Kveinys, bei 2014 m. Lietuvos pusfinalyje jaunimo iki 20 m. amžiaus grupėje 2-ąją vietą užėmęs Titas Stremavičius.
Čempionato eiga
Varžybos buvo vykdomos klasikine laiko kontrole, ratų sistema: kiekvienam po 90 min./40 ėjimų + 30 min. iki pabaigos + 30 sek po kiekvieno padaryto ėjimo.
Po keturių ratų
Po keturių ratų priekyje buvo kaunietis DM Šarūnas Šulskis, surinkęs 3,5 taško iš 4 galimų. Toliau sekė du vilniečiai DM Aloyzas Kveinys ir Vaidas Šetkauskas turėję po 2,5 taško. 4-6 vietose stovėjusių Emilio Pileckio, Tomos Laurušo ir Tito Stremavičiaus sąskaitose buvo po 2 taškus.
Po šešių ratų
Po šešių ratų, tebepirmavo DM Š. Šulskis (5,5 tšk.) atsiplėšęs 1,5 taško nuo antroje vietoje buvusio DM DM A. Kveinio. 3-4 vietose buvę tarptautiniai meistai E. Pileckis ir T. Laurušas buvo surinkę po 3 taškus. Apmaudžiai pralaimėjęs 1-ajame rate Kauno DM Š. Šulskiui,, vilnietis DM Vidmantas Mališauskas sekančias 5 partijas sužaidė lygiosiomis ir, surinkęs 2,5 taško, dalijosi 5-9 vietomis.
Likus ratui
Po 8 ratų, dar nesibaigus turnyrui, paiškėjo 2014 m. Lietuvos šachmatų čempionas. Tai atsitiko, kai 8 rate, visą turnyrą pirmavęs Kauno DM Š. Šulskis juodosiomis figūromis įveikė vilnietį DM V. Mališauską, surinko 7 taškus ir tapo nebepavejamu. Antroje vietoje buvęs Vilniaus DM Aloyzas Kveinys turėjo 5,5 taško ir prieš artimiausią persekiotoją Tomą Laurušą turėjo tašku daugiau. 4-5 vietose buvę E. Pileckis ir T. Stremavičius turėjo surinkę po 4 taškus ir sėkmingai susiklosčius aplinkybėms paskutiniame rate dar galėjo tikėtis pakovoti dėl bronzos.
Vyrų čempionato lentelė
'''[https://www.chessbites.com/Games.aspx?t=ch-LTU+Final+2014&s=Vilnius+LTU&y=2014 2014 m. Lietuvos vyrų šachmatų čempionato partijos]'''
Lietuvos moterų šachmatų čempionatas
67-iasis Lietuvos moterų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje 2014 m. vasario 17 – vasario 23 d., toje pačioje vietoje ir laiku, kaip ir 2014 m. vyrų čempionao pusfinalis. Dalyvavo 25 šachmatininkės, kurios varžėsi šveicariškąja sistema 7 ratus. Galvojimui skirtas laikas kiekvienai buvo po 90 min iki partijos pabaigos, ir po kiekvieno padaryto ėjimo, buvo pridedama po 30 sek.
Po trijų ratų
Po trijų ratų turnyrinės lentelės priekyje dvi šachmatininkės : MFM Daiva Batytė iš Plungės ir Gintarė Paulauskaitė iš Vilniaus. Abiejų sąskaitoje po 3 taškus. Pustaškiu atsilikusios buvo dvi vilnietės: MTM Salomėja Zaksaitė]] ir Dominyka Batkovskytė. Dar 7 žaidėjos turėjo po du taškus.
Po penkerių ratų
Po penktojo rato vienvalde lydere buvo vilnietė Gintarė Paulauskaitė turėjusi 4,5 taško iš 5 galimų. Toliau sekė trys žaidėjos surinkusios po 4 taškus Tai plungiškė MFM Daiva Batytė ir dvi vilnietės MTM Salomėja Zaksaitė ir MFM Laima Domarkaitė. Pustaškiu nuo jų buvo atsilikusios: vilnietė Dominyka Batkovskytė ir panevėžietė Rūta Jakaitytė.
Likus vienam ratui
Šeštajame rate vyko atkaklios kovos tarp pirmavusių turnyre sportininkių: MFM L. Domarkaitė juodosiomis įveikė buvusią lyderę G. Paulauskaitę, o MTM S. Zaksaitė, taip pat juodosiomis MFM D. Batytę. Tik R,. Jakaitytės ir D. Batkovskytės partija pasibaigė taikiai. Be to, artėjant turnyro pabaigai, suaktyvėjo ir kitos, turėjusios po 3 taškus sportininkės: pergales juodosiomis figūromis pasiekė: G. Vanagaitė prieš G. Ramanauskaitę ir M. Mališauskienė – prieš Ž. Urbonavičiūtę. Tad likus paskutiniam ratui čempionate buvo dvivaldystė: dvi vilnietės MFM L. Domarkaitė ir MTM S.Zaksaitė pirmavo surinkusios po 5 taškus. Trečioje vietoje buvo G. Paulauskaitė, turėjusi 4,5 taško, bet ją dar galėjo pavyti ir aplenkti 5-ių žaidėjų, turinčių po 4 taškus, būrelis, kuriame buvo: MFM D. Batytė, D. Batkovskytė, R. Jakaitytė, M. Mališauskienė ir G. Vanagaitė.
Paskutinis ratas
Paskutinį ratą sprendėsi medalių ir tolimesniųjų vietų likimas. Abi lyderės vilnietės Laima Domarkaitė ir Salomėja Zaksaitė žaidė tarpusavyje ir baigė partiją lygiosiomis. Abi surinko po 5,5 taško, tačiau Salomėjos Zaksaitės papildomi rodikliai buvo šiek tiek aukštesni už varžovės ir ji tapo Lietuvos moterų šachmatų čempione. Antra liko Laima Domarkaitė. Dominyka Batkovskytė, baltosiomis figūromis, įveikusi Gintarę Paulauskaitę, kaip ir panevėžietės Rūta Jakaitytė bei Giedrė Vanagaitė, surinko po 5 taškus. Tad vietas lėmė papildomi rodikliai, kurie vilnietės Dominykos Batkovskytės buvo aukštesni, tad jai ir atiteko bronzos medalis. Panevėžietės: Rūta Jakaitytė liko ketvirta, Giedrė Vanagaitė – penkta.
Moterų čempionato lentelė
Pastaba * žaidė b – baltosiomis figūromis, j – juodosiomis figūromis. TB1, TB2, TB3, TB5 – papildomi rodikliai. -1 : taip žymimas be žaidimo gautas taškas, kai šveicariškąja sistema rengiamame turnyre, esant nelyginiam dalyvių skaičiui, kažkuriame rate, paskutinėje vietoje esančiam dalyviui pritrūksta varžovų.
'''[https://www.chessbites.com/Games.aspx?t=ch-LTU+w+2014&s=Vilnius+LTU&y=2014 2014 m. Lietuvos moterų šachmatų čempionato partijos]'''
Slavų prokalbė
thumb|270px|Slavų prokalbės ir jos dialektų paplitimas [[VI a. Šviesiai raudona spalva išskirtas Prahos, Penkovo ir Koločino kultūrų kompleksas. Tikėtina, kad ši sritis atitinka slavų prokalbės paplitimo arealą.]]
Slavų prokalbė, arba praslavų kalba, – prokalbė, iš kurios kilo slavų kalbos. Nėra išlikę jokių rašytinių slavų prokalbės paminklų, todėl ji atkuriama, remiantis slavų ir kitų paliudytų indoeuropiečių kalbų duomenimis.
Slavų prokalbė nebuvo statinė kalba, ilgainiui ji kito, ir šios prokalbės formas galima rekonstruoti įvairiai, žiūrint, koks chronologinis pjūvis pasirenkamas.
Slavų prokalbė kilusi iš indoeuropiečių prokalbės. Esama hipotezės, kad baltų ir slavų kalbos išgyveno kalbinės vienovės laikotarpį ir baltų-slavų kalbos neva vėliau skilusios į slavų prokalbę ir baltų prokalbę.
Pavadinimas
Terminas „praslavų kalba“ buvo sudarytas su priešdėliu pra- iš žodžio „slavų“, ir kadangi buvo sukurtas sekant vokiečių komparatyvistikos mokykla, sietinas su atitinkamu vokišku terminu. Terminas „praslavų kalba“ panašiai vartojamas daugumoje slavų kalbų:, , , , , , , , ,.
Pusgaubtė gleiviabudė
Pusgaubtė gleiviabudė (Stropharia semiglobata) – gleiviabudinių šeimai priklausantis nevalgomas grybas.
Slavų prokalbė
Pavadinimas
Kai kurie tyrėjai kaip sinonimišką slavų prokalbei įvardinti terminą vartoja „bendroji slavų kalba“  arba „pradinė slavų kalba“ ; pastarasis pavadinimas, be kita ko, laikomas nepatogiu ir gremėzdišku, nes iš jo negalima sudaryti būdvardžio.
Pirmą kartą slavai paminėti kaip „sklavinai“ (🇬🇷, 🇬🇷, 🇬🇷 ir, ), mokslininkų manymu, VI a. (Pseudocezario , Prokopijaus iš Cezarėjos ir Jordano darbuose  ).
Pusgaubtė gleiviabudė
Sinonimai: Agaricus semiglobatus, Agaricus stercorarius.
Slavų prokalbė
Pavadinimas
Daug tyrėjų (M. Lomonosovas, P. Šafarikas , I. Zabelinas , D. Mačinskis , M. Tichanova ) išsakė nuomonę, kad Ptolemėjaus „Geografijos vadove“ minima gentis „stavanai“  tapatintina su slavais, be to, O. Trubačiovo manymu, terminas „stavanai“ – slavų savivardžio vertinys (indoiranėnų *stavana- reiškia 'giriamas'), o tai pirmąjį slavų paminėjimą nukelia į II a.
Pusgaubtė gleiviabudė
Išvaizda
Kepurėlė 1-4 cm skersmens, plona nemėsinga, ilgą laiką pusiau apvali, vėliau šiek tiek paplokščiai iškili. Luobelė lygi blizganti, dažnai lipni. Kotas 4-10 cm ilgio, cilindriškas, lipniai gleivėtas, su odišku, bet greitai nukrentančiu rinkiu. Lakšteliai nelabai tankūs, priaugintiniai. Trama silpno miltų kvapo ir švelnaus skonio. thumb|left|230px|Pusgaubtės gleiviabudės vaizdas iš apačios
Slavų prokalbė
Pavadinimas
Dėl slavų savivardžio etimologijos (vns. *slověninъ, dgs. *slověne) mokslininkai diskutuoja. Esama keleto pagrindinių kilmės hipotezių:
Pirmoji hipotezė buvo kritikuojama dėl to, kad formantas *-ěninъ paprastai sutinkamas žodžiuose, sudarytuose iš vietovių pavadinimų. Hipotezės šalininkai pažymi, kad esama sietinų su veiksmažodžiais darinių: sen rus. бҍглянинъ, бҍжанинъ 'bėglys', кличанинъ 'varovas', ловьчанинъ 'medžiotojas', люжанинъ 'pasaulietis', пирѧнинъ 'puotautojas', пълчанинъ 'karys', сҍмиꙖнинъ 'tarnas', тържанинъ 'prekiautojas'.
Kalbos istorija
Mokslo pasaulyje baltų-slavų kalbų santykiai ilgą laiką yra diskusijų objektas. Baltų ir slavų kalbos turi daug panašumų visuose kalbos lygiuose. A. Šleicherį tai vertė teigti buvus bendrą baltų-slavų prokalbę, skilusią į baltų ir slavų prokalbes. Tos pačios nuomonės laikėsi ir K. Brugmanas, F. Fortunatovas, A. Šachmatovas, J. Kurylovičius, A. Vaijanas , J. Otrembskis , V. Georgijevas ir kiti. А. Mejė, priešingai, manė, kad baltų ir slavų kalbų panašumai susidarė dėl nepriklausomos lygiagrečios raidos, o bendros baltų ir slavų prokalbės nebuvo. Tokios pačios nuomonės laikėsi J. Boduenas de Kurtenė ir Ch. Stangas (Ch. Stang). J. Rozvadovskis pasiūlė schemą, pagal kurią po baltų ir slavų kalbinės vienovės (III tūkst. pr. m. e.) ėjo nepriklausomos raidos laikotarpis (II–I tūkst. pr. m. e.), o tada kalbos vėl ėmusios artėti (nuo mūsų eros pradžios iki šių dienų). J. Endzelynas teigė, kad skilus indoeuropiečių prokalbei slavų prokalbė ir baltų prokalbė rutuliojosi nepriklausomai, o vėliau išgyveno suartėjimo laikotarpį. Pasak V. Toporovo ir V. Ivanovo, slavų prokalbė išsivystė iš baltų prokalbės paribio dialektų. Vėliau V. Toporovas išsakė teiginį, kad „slavų prokalbė – tai vėlyvoji tąsa ne šiaip baltų, o būtent prūsų dialektų“. Vis dėlto, nagrinėjant baltų-slavų problemos hipotezes, matyti tam tikras atsietumas nuo lyginamojo metodo ir polinkis į labiau asmenines teorines atramas. .
Yra keletas teorijų, kur galėjusi būti slavų protėvynė:
Pusgaubtė gleiviabudė
Augavietė
Šis grybas dažnai sutinkamas pievose ir ganyklose, mėgsta augti patręštose vietose ir ant karvių mėšlo.
Sezonas: gegužė – lapkritis
Slavų prokalbė
Kalbos istorija
Vėliau K. Mošinskis teigė, kad maždaug 500 m. pr. m. e. slavų prokalbės arealas turėjęs būti vakarų-centrinėje Padniestrėje. Iš čia, mokslininko manymu, slavai plito į šiaurę ir vakarus.
F. Slavskis ir L. Mošinskis  baltų ir slavų kalbinės vienovės laikotarpį mano buvus 2000–1500 m. pr. m. e. Po 1500 m. pr. m. e. prasideda atskira slavų prokalbės istorija. V. Toporovo ir V. Ivanovo teigimu, nuo II tūkstantmečio pr. m. e. iki I tūkstantmečio pr. e. m. vidurio slavų prokalbė tebuvo baltų prokalbės šnektų tąsa. F. Slavskis slavų prokalbės dialektinį skaidymąsi sieja su V a. prasidėjusia didele slavų migracija. L. Mošinskio teigimu, slavų veržimasis į Balkanus ir vakarų, pietų bei rytų slavų kalbų grupių susidarymas žymi slavų prokalbės egzistavimo pabaigą.
I m. e. tūkstantmečio viduryje masinę slavų migraciją paskatino Europos žemes niokoję klajokliai hunai, bulgarai ir avarai, taip pat žlunganti Hunų imperija.
V. Smočynskio teigimu, iki slavų išplitimo baltų ir slavų siena ėjusi palei Pripetės upę.
Daug mokslininkų (G. Holzer, R. Matasović) veda skirtumą tarp sąvokų slavų prokalbė ir bendroji slavų kalba. Pirmąja sąvoka nusakoma kalba, kuria slavai kalbėjo iki ekspansijos, jos metu ir po jos, o antroji sąvoka žymi slavų kalbų istorijos laikotarpį, kai slavų prokalbė jau skilo, tačiau tarp idiomų, į kuriuos ji skilo, ir toliau išliko glaudūs ryšiai ir vyko bendros inovacijos. N. Trubeckojaus ir N. Durnovo teigimu, vėlyvasis slavų prokalbės laikotarpis truko iki XII a. (iki redukuotųjų balsių išnykimo), ir būsimųjų slavų kalbų skirtumai tuo metu nebuvo didesni negu tarp dialektų. Šią teoriją kritikavo S. Bernšteinas.
Transkripcija
Slavų prokalbės vartotojai rašto neturėjo. Moksle užrašant istoriniu lyginamuoju metodu rekonstruojamas praslaviškas formas (prieš jas, žymint hipotetiškumą, tradiciškai rašoma žvaigždutė (*) ), pasitelkiama speciali fonomorfologinė lotynų abėcėle grįsta transkripcija su keletu papildomų diakritinių ženklų. Be lietuvių skaitytojui įprastų raidžių su diakritiniais ženklais (š, č, ž), atkreiptinas dėmesys į šiuos specialius slavų prokalbės garsams užrašyti skirtus rašmenis:
Apostrofas (') naudojamas priebalsių minkštumui žymėti.
Fonetika ir fonologija
Vėlyvuoju indoeuropiečių prokalbės laikotarpiu turėta tokia priebalsių sistema:
Jau seniausiuoju slavų prokalbės laikotarpiu ši sistema patyrė tokių pokyčių:
Iki palatalizacijos ir jotacijos slavų prokalbės priebalsių sistema atrodė taip:
Dvi svarbiausios slavų prokalbės fonetinės tendencijos – tai polinkis į intensyvėjantį skambumą ir skiemens vidaus harmoniją.
Polinkis į skiemens vidaus harmoniją sukėlė šiuos procesus:
Ankstyvojo slavų prokalbės laikotarpio priebalsių sistema:
Bendrosios slavų epochos pokyčiai:
Prozodija
Rekonstruojama slavų prokalbės kirčiavimo sistema genetiškai artima baltų prokalbės sistemai, o tai neretai pasitelkiama kaip argumentas baltų ir slavų kalbinės vienovės naudai teigiant, kad ši vienovė turėjusi siekti laringalų egzistavimo laikus.
Rašytinis pasižadėjimas neišvykti
Rašytinis pasižadėjimas neišvykti - rašytinis įtariamojo įsipareigojimas neišvykti iš buvimo valstybės, nepasišalinti iš savo gyvenamosios ar laikino buvimo vietos be ikiteisminio tyrimo pareigūno, prokuroro arba teismo leidimo.
Slavų prokalbė
Prozodija
Ypač vertingi serbų-kroatų kalbos duomenys, joje yra keturi kirčio tipai: trumpasis krentantysis кра̏ва, ilgasis krentantysis гра̂д, trumpasis kylantysis òтац, ilgasis kylantysis ре́ка. Vis dėlto serbų-kroatų kalba patyrė sisteminį kirčio į vieną skiemenį arčiau žodžio pradžios perkėlimą, todėl pagal tokį kirčiavimą neišeina nustatyti senosios kirčio vietos.
Rašytinis pasižadėjimas neišvykti
Rašytiniu pasižadėjimu neišvykti įtariamasis taip pat gali būti įpareigotas nesilankyti tam tikrose vietose ir nebendrauti bei neieškoti ryšių su tam tikrais asmenimis.
Įtariamajam, kuris rašytinį pasižadėjimą neišvykti pažeidžia, gali būti skiriama griežtesnė kardomoji priemonė. Priimant rašytinį pasižadėjimą, įtariamasis turi būti įspėjamas apie galimą griežtesnės kardomosios priemonės paskyrimą. (LR BPK 136 str.). .
Slavų prokalbė
Prozodija
Rytų slavų kalbose, kaip ir bulgarų kalboje, išsaugotas laisvas kirtis, tačiau muzikinį kirtį pakeitė dinaminis.
Čekų kalboje kirtis tapo fiksuotas pirmajame skiemenyje, iš senosios kirčiavimo sistemos likę tik pėdsakai – akūtą atspindi balsio ilgumas.
Morfologija
Slavų prokalbėje buvo išsaugoti 7 indoeuropiečių prokalbės linksniai (vardininkas, kilmininkas, naudininkas, galininkas, įnagininkas, vietininkas, šauksmininkas), buvo prarastas tik abliatyvas, susiliejęs su kilmininku (ir savo galūnę davęs *-o- kamieno vienaskaitos kilmininkui, kituose kamienuose jau indoeuropiečių prokalbėje abliatyvas neturėjo atskiros formos).
Daiktavardis
Slavų prokalbėje buvo tokie linksniavimo tipai (priklausomai nuo tematinio elemento): *-ā-, *-o-, *-i-, *-u-, taip pat priebalsiniai kamienai. Be to, *-ā- ir *-o- kamienai turėjo kietąjį ir minkštąjį potipius (*-jā- ir *-jo-). Priebalsiniai kamienai taip pat turėjo keletą potipių. Indoeuropiečių prokalbės *-ī- kamienas išnyko ir susiliejo su *-jā- kamienu, palikdamas pėdsakų daiktavardžių vardininke, turinčiame priesagas *-yni ir *-ьji (*oldьji 'eldija, valtis').
Indoeuropiečių prokalbės šakniniai atematiniai daiktavardžiai arba išnyko, arba perėjo į kitus linksniavimo tipus (pavyzdžiui, ide. *snoɪ̯gʷʰs 'sniegas' > *snoɪ̯gʷʰos > *sněgъ, ide. *nokʷts 'naktis' > *noktis). Pagal atematinį (priebalsinį) linksniavimo tipą slavų prokalbėje buvo kaitomi daiktavardžiai su priesagomis *-en-, *-es-, *-ter-, *-ū-, *-men-, *-nt-, tačiau šis tipas jau nebebuvo produktyvus. Be to, priebalsinės galūnės vartotos daiktavardžių su priesagomis *-tel'-, *-an- ir *-ar'- daugiskaitoje, taip pat vienaskaitos ir daugiskaitos veikiamųjų vyriškosios giminės dalyvių vardininke.
Slavų prokalbės žodžių *vьlkъ 'vilkas', *kon’ь 'arklys', *synъ 'sūnus', *gostь 'svečias', *kamy 'akmuo', *lěto 'vasara; metai', *pol’e 'laukas', *jьmę 'vardas', *telę 'veršelis', *slovo 'žodis', *žena 'moteris, žmona', *duša 'dvasia', *kostь 'kaulas', *svekry 'anyta', *mati 'motina' linksniavimas:
Būdvardis
Slavų prokalbėje būta dviejų tipų būdvardžių – paprastieji, paveldėti iš indoeuropiečių prokalbės, ir įvardžiuotiniai, susidarę suaugus paprastiesiems būdvardžiams su įvardžio *jь formomis. Kadangi panaši padėtis turima ir baltų kalbose, kai kurie mokslininkai mano, kad įvardžiuotiniai būdvardžiai susidarė hipotetinėje bendroje baltų-slavų prokalbėje.
Slavų prokalbėje paprastieji būdvardžiai linksniuoti kaip daiktavardžiai: vyriškosios ir bevardės giminių kaip *-o- kamieno (kietasis ir minkštasis potipiai), moteriškosios giminės – kaip *-ā- (kietasis ir minkštais potipiai). Išlikę pėdsakų, kad kai kurie būdvardžiai anksčiau buvo linksniuoti pagal *-i- ir *-u- kamienus. *-u- kamieno būdvardžiai perėjo į *-o- kamieną, pasitelkiant priesagą *-kъ.
Įvardžiuotinių būdvardžių (šauksmininkas sutapo su vardininku) *dobrъjь 'geras' ir *pěšьjь 'pėsčias' linksniavimas:
Buvo skiriami trys laipsniai: nelyginamasis, aukštesnysis ir aukščiausiasis. Aukštesnysis laipsnis iš nelyginamojo buvo sudaromas dviem būdais: 1) atematiniu (prie vyriškosios ir bevardės giminių būdvardžių vardininko kamieno pridedama priesaga *-jь, visose kitose formose – *-jьš-), 2) tematiniu (atitinkamai priesagos *-ějь ir *-ějьš-). Aukščiausiasis laipsnis buvo sudaromas prie aukštesniojo laipsnio jungiant priešdėlį *najь-.
Skaitvardis
Skaitvardžiai 'vienas' ir 'du' linksniuoti kaip įvardžiai, 'keturi' – kaip priebalsinio kamieno daiktavardis, 'trys' ir visi likusieji skaitvardžiai linksniuoti pagal *-i- kamieną. Skaitvardis *desętь 'dešimt' buvo išlaikęs priebalsinio linksniavimo bruožų. Skaitvardžiai 5–10 ne tęsia atitinkamus ide. kiekinius skaitvardžius, o yra sudaryti iš kelintinių ir pradžioje buvo moteriškosios giminės.
Kiekinių skaitvardžių linksniavimas:
Skaitvardžiai 11–19 buvo sudaromi iš vienetų su junginiu *na desęte 'ant dešimt', kur *desęte – skaitvardžio *desętь 'dešimt' vietininkas (pavyzdžiui, *jedinъ na desęte 'vienuolika („vienas ant dešimt“)', *dъva na desęte 'dvylika („du ant dešimt“)' ir t. t.) Linksniuotas tik pirmasis šių junginių dėmuo (vieneto pavadinimas).
Skaitvardis *sъto 'šimtas' linksniuotas pagal *-o- kamieną.
Šimtų pavadinimai, panašiai, kaip ir dešimčių, buvo žodžių junginiai, sudaryti iš vienetų pavadinimų ir skaitvardžio *sъto 'šimtas' formų: *dъvě sъtě 'du šimtai', *tri sъta 'trys šimtai', *pętь sъtъ 'penki šimtai'.
Tūkstančiui pavadinti turėtos dvi formos: *tysęťa ir *tysǫťa.
Kelintiniai skaitvardžiai (*pьrvъ 'I', *vъtorъ 'II', *trьtьjь 'III', *četvьrtъ 'IV', *pętъ 'V', *šestъ 'VI', *sedmъ 'VII', *osmъ 'VIII', *devętъ 'IX', *desętъ 'X') buvo linksniuojami kaip būdvardžiai.
Įvardis
Asmeniniai ir sangrąžinis įvardžiai:
Savybiniams priklausė šie slavų prokalbės įvardžiai: *mojь 'mano', *tvojь 'tavo', *svojь 'savo', *našь 'mūsų', *vašь 'jūsų'.
Veiksmažodis
Slavų prokalbės veiksmažodžiui būdingos tokios kategorijos: skaičius (vienaskaita, dviskaita, daugiskaita), asmuo (pirmasis, antrasis, trečiasis), nuosaka (tiesioginė, liepiamoji, tariamoji), laikas (esamasis, aoristas, imperfektas (nebaigtinis būtasis laikas), perfektas, pliuskvamperfektas). Laikai buvo būdingi tik tiesioginei nuosakai.
Išskiriami du veiksmažodžio kamienai: bendraties ir esamojo laiko.
Kai kurių veiksmažodžių esamojo laiko kamienai įgydavo nosinį intarpą, kurio bendratyje nėra: *sędǫ (< *sendām) 'sėdžiu', *lęgǫ (< *lengām) 'guliu', *bǫdǫ (< *bundām) 'būnu'.
Indoeuropiečių prokalbėje būta dvejeto veiksmažodžio galūnių serijų, tradiciškai vadinamų pirminėmis ir antrinėmis. Slavų prokalbėje buvo išlaikytas šis senovinis skirtumas: pirminės galūnės vartotos esamajame laike, o antrinės – istoriniuose laikuose.
Vokiečių kalbininkas A. Leskynas slavų prokalbės veiksmažodžius pagal jų tematinį elementą suskirstė į penkias klases. Pirmajai klasei priklauso veiksmažodžiai su teminiais balsiais *-o- ir *-e-, antrajai – su teminiu elementu *-no-/*-ne-, trečiajai – su *-jo-/*-je-, ketvirtajai – su *-i-, o į penktąją klasę įeina atematiniai veiksmažodžiai. Iš viso buvo tik keturi atematiniai veiksmažodžiai: *byti 'būti', *jěsti 'ėsti, valgyti', *věděti 'žinoti', *dati 'duoti'. Tačiau likę tų laikų atgarsių, kai atematinių veiksmažodžių būta daugiau (pavyzdžiui, kažkada veiksmažodžiai *viděti 'veizdėti', *gorěti 'degti' ir kiti buvo atematiniai).
Veiksmažodžių *nesti 'nešti', *dvignǫti 'judinti', *znati 'žinoti', *nositi 'nešioti', *dati 'duoti', *věděti 'žinoti', *(j)ěsti 'ėsti, valgyti', *byti 'būti' asmenavimas esamajame laike.
Imperfektas reiškė tebetrunkantį arba pasikartojantį būtąjį laiką. Šio laiko formos buvo sudaromos iš bendraties kamieno, pasitelkiant priesagą *-ěax- (po minkštųjų priebalsių *-aax-, po balsių *-ах-), jungiamąjį balsį ir asmenų galūnes. Imperfektas nėra paveldėtas iš indoeuropiečių prokalbės, jis yra grynai slavų naujadaras.
Perfektas reiškė įvykusį veiksmą, kurio rezultatas trunka iki šiol. Buvo sudaromas sudėtiniu būdu: su l dalyviu ir asmenuojamomis veiksmažodžio *byti 'būti' esamojo laiko formomis. Dalyvis perfekte nurodydavo ir gramatinę giminę.
Pliuskvamperfektas reiškė įvykusį veiksmą, ėjusį anksčiau kito praeityje nutikusio veiksmo, arba labai seniai įvykusį veiksmą. Buvo sudaromas sudėtiniu būdu kaip ir perfektas, tik tiek, kad veiksmažodžio *byti formos priklausė ne esamajam laikui, o imperfektui.
Kai kuriose indoeuropiečių kalbose vartojamas sigmatinis būsimasis laikas su artimomis, bet ne tapačiomis formomis (-σ- (-s-) senovės graikų kalboje, -sya- sanskrite ir -si- lietuvių kalboje), tačiau slavų prokalbėje tokia būsimojo laiko daryba nežinoma. Dabartinėse slavų kalbose būsimasis laikas sudaromas analitiškai (,, 'darysiu'), pasitelkiant įvykio veikslo veiksmažodžius (, ,  '(pa-)darysiu') ir sintetiškai (, nors ši forma kilo iš ankstesnio analitinio varianto). Dėl to mokslui iškyla pagrįstas klausimas: ar slavų prokalbėje egzistavo sintetinė būsimojo laiko forma? V. Jagičiaus manymu, egzistavo, bet vėlesniuoju slavų prokalbės gyvavimo laikotarpiu buvo išstumta minėtųjų naujadarų. Kaip įrodymą I Jagičius pateikia senovės slavų dalyvinę formą, sudarytą, kaip jis mano, iš veiksmažodžio *byti nepaliudyto kamieno *byšǫ, atitinkančio. P. Kuznecovas manė, kad priesaga *-s- bendroje baltų-slavų prokalbėje buvo tiek aoristo, tiek būsimojo laiko žymuo, bet vėliau baltų prokalbėje įsitvirtino tik būsimajame laike, o slavų prokalbėje – tik aoriste ir imperfekte.
Slavų prokalbės liepiamoji nuosaka kilusi iš indoeuropiečių prokalbės optatyvo, praindoeuropiečių liepiamosios nuosakos formos išnykusios. Liepiamosios nuosakos paradigma buvo trūkstama, defektinė.
Tariamoji nuosaka buvo sudaroma iš l dalyvio ir ypatingų veiksmažodžio *byti 'būti' formų, kurios yra senojo optatyvo palaikai:
Bendratis buvo sudaroma iš bendraties kamieno su priesaga *-ti (< *-tei; pagal kilmę – praindoeuropietiškų veiksmažodinių daiktavardžių su baigmeniu *-tis naudininkas), kuri sudarydavo prielaidas įvairiems fonetiniams pokyčiams, jei kamienas baigdavosi priebalsiu: *vez-ti > *vesti 'vežti', *plet-ti > *plesti 'pinti', *živ-ti > *žiti 'gyventi'. I klasės veiksmažodžių bendratis galėjo būti sudaroma tiek atematiškai (*nesǫ – *nesti), tiek ir su tematiniu balsiu *-a- (*zovǫ – *zъvati).
Siekinys buvo sudaromas iš bendraties kamieno su priesaga *-tъ (< *-tum; pagal kilmę – praindoeuropietiškų veiksmažodinių daiktavardžių su baigmeniu *-tus galininkas).
Slavų prokalbės veiksmažodis turėjo keturis dalyvius: esamojo laiko veikiamosios rūšies, būtojo laiko veikiamosios rūšies, esamojo laiko neveikiamosios rūšies, būtojo laiko neveikiamosios rūšies. Be to, buvo vartojamas vadinamasis l dalyvis, kurio funkcijos buvo ribotos (buvo vartojamas tik sudėtinėse veiksmažodžio formose). Visi dalyviai buvo linksniuojami kaip būdvardžiai.
Esamojo laiko veikiamasis dalyvis buvo sudaromas su priesaga *-nt-, kuri junginiuose su teminiais balsiais *-o- ir *-i- po nosinių balsių susidarymo davė priesagas *-ǫt- ir *-ęt-. Šis dalyvis vienaskaitos vyriškosios ir bevardės giminių vardininke išlaikė priebalsinio linksniavimo galūnes (*nesonts > *nesy, *znajonts > *znaję, *nosints > *nosę). Moteriškosios giminės vienaskaitos vardininke buvo vartojama galūnė *-i. Kitose linksnių formose funkcionavo *-jo- (vyr. ir bev. g.) ir *-jā- (mot. g.) kamienų galūnės.
Vadinamasis l dalyvis (II būtojo laiko veikiamasis dalyvis) buvo sudaromas iš bendraties kamieno su priesaga *-l- (*peklъ, *vędlъ, *zьrělъ, *gorělъ).
Esamojo laiko neveikiamieji dalyviai buvo sudaromi iš esamojo laiko kamieno su priesaga *-m- (*rekomъ, *dvignomъ, *znajemъ, *nosimъ). Atematiniai veiksmažodžiai įgydavo antrinį tematinį balsį (*vědomъ).
Būtojo laiko neveikiamieji dalyviai buvo sudaromi iš bendraties kamieno su priesagomis *-t-, *-n-. Su priesaga *-t- buvo sudaroma iš I klasės veiksmažodžių, kurių kamienas baigiasi *-i (*piti — *pitъ), *-er (*terti — *tьrtъ), *-el (*melti — *mьltъ), *-em (*jęti — *jętъ), *-en (*pęti — *pętъ). Šiuo atveju šaknies balsis būdavo nulinio laipsnio. Su veiksmažodžiais, kurių bendraties kamienas baigdavosi *-ě- arba *-a-, buvo vartojama priesaga *-n- (*viděti — *viděnъ, *zъvati — *zъvanъ). Su likusiais veiksmažodžiais vartota priesaga *-en-, susidariusi iš minėtosios priesagos ir balsio junginio (*pekti — *pečenъ, *nesti — *nesenъ). II klasės veiksmažodžiai netekdavo tematinio formanto *-nǫ- arba jis įgydavo pavidalą *-nov- (*dvignǫti — *dviženъ, *dvignovenъ).
Prieveiksmis
Prieveiksmiai slavų prokalbėje buvo kilę arba iš sustingusių vietininko formų (prieveiksmiai su *-ě < *-oi), arba iš bevardės giminės vardininko–galininko būdvardžių (prieveiksmiai su *-o).
Prielinksniai
Vietininkas paprastai nurodydavo buvimo vietą, o galininkas – kryptį.
Polinksniai
Slavų prokalbėje buvo du polinksniai: *radi ir *děľa.
Sintaksė
Slavų prokalbėje ir toliau visiškai galiojo Vakernagelio dėsnis.
Pagrindinė žodžių tvarka buvo SVO (veiksnys – tarinys – papildinys), būdvardžiai eidavo prieš pažymimąjį daiktavardį.
Žodynas
Daugumą slavų prokalbės žodyno sudarė veldiniai iš indoeuropiečių prokalbės. Vis dėlto ilgalaikė kaimynystė su neslaviškomis tautomis slavų prokalbėje paliko pėdsakų. Slavų prokalbėje yra skolinių iš iranėnų, keltų, germanų, tiurkų, lotynų ir graikų kalbų. Tikriausiai būta skolinių iš baltų kalbų (tačiau juos sunku nustatyti, nes baltiškus žodžius neretai sunku atskirti nuo giminingų) ir, matyt, iš trakų kalbos (sunku nustatyti, nes apie trakų kalbą žinoma itin mažai).
Nepriklausomai vieniems nuo kitų XX a. 7-ajame – 8-ajame dešimtmečiuose idėja visiškai atkurti praslaviško žodyno fondą kilo trijų šalių slavistams: nuo 1974 m. TSRS (dabar Rusijoje) leidžiamas daugiatomis „Etimologinis slavų kalbų žodynas. Slavų prokalbės leksikos fondas“, jo leksinė apimtis, apytiksliai vertinant, turėtų siekti iki 20 tūkstančių žodžių ; Lenkijoje nebaigtas analogiškas projektas – „Slavų prokalbės žodynas“, leidžiamas taip pat nuo 1974 m. ir gerokai atsiliekantis nuo rusiškojo, o Čekoslovakijoje nuo 1973 iki 1980 m. buvo leidžiamas, bet taip ir nebaigtas „Etimologinis slavų kalbų žodynas. Gramatiniai žodžiai ir įvardžiai“. 2008 m. Leideno indoeuropiečių etimologinių žodynų serijoje buvo išleistas R. Derkseno „Etimologinis paveldėtosios slavų kalbų leksikos žodynas“, jis iš esmės paremtas anksčiau išleistais slavų prokalbės žodynais, bet jų neatkartoja, be to, jame pateikiama tik scheminio pobūdžio informacija, gretinant slavų prokalbės leksemas su praindoeuropietiškomis šaknimis ir neskiriant dėmesio rekonstruojamojo fondo žodžių darybos procesams.
Žymią dabartinių slavų kalbų žodyno dalį sudaro praslaviškasis paveldas. Lenkų kalbininko T. Ler-Splavinskio apskaičiavimais, maždaug ketvirtadalis išsilavinusio lenko žodyno – slavų prokalbės kilmės.
Slavų prokalbės žodyno rekonstrukcija padeda daugiau sužinoti apie praslavų gyvenimą ir buitį, taip pat padeda nustatyti jų protėvynę. Pavyzdžiui, žinomi žemdirbystės terminai (*orati 'arti', *gumьno 'kluonas', *tokъ 'grendymas', *snopъ 'pėdas', *solma 'šiaudas', *zьrno 'grūdas', *mǫka 'miltai', *žьrny 'girnos'), žemdirbystės įrankių pavadinimai (*soxa 'žagrė', *borna 'akėčios', *motyka 'kaplys', *rydlo, *sьrpъ 'pjautuvas'), javai (*proso 'sora', *rъžь 'rugys', *ovьsъ 'aviža', *pьšenica 'kvietys', *(j)ęčьmy 'miežis'); gyvulininkystės terminai (*melko 'pienas', *syrъ 'sūris', *sъmetana 'grietinė', *maslo 'sviestas'), naminių gyvūnų pavadinimai (*govędo 'didelis raguotis', *korva 'karvė', *volъ 'jautis', *bykъ 'bulius', *telę 'veršelis', *ovьca 'avis', *(j)agnę 'ėriukas', *kon’ь 'arklys', *žerbę 'kumeliukas', *pьsъ 'šuo'); audimo terminai (*tъkati 'austi', *stavъ/*stanъ 'staklės', *krosno, *navojь, *ǫtъkъ 'ataudai', *čьlnъ 'šaudyklė', *bьrdo 'skietas', *verteno 'verpstė', *nitь 'nytys', *vьlna 'vilna', *lьnъ 'linas', *konopja 'kanapė', *kǫdělь 'kuodelis', *pręsti 'verpti', *sukno 'gelumbė', *poltьno 'drobė'), įrankių ir ginklų pavadinimai (*sekyra 'kirvis', *tesdlo 'vedega (didelis kirvis)', *nožь 'peilis', *pila 'pjūklas', *delbto 'kaltas', *moltъ 'kūjis', *šidlo 'yla', *jьgla 'adata', *kyjь 'vėzdas', *kopьje 'ietis', *lǫkъ 'lankas', *tętiva 'templė', *strěla 'strėlė', *porktja 'svaidyklė', *ščitъ 'skydas').
Tyrimų istorija
Kalbininkai, įnešę žymų indėlį į slavų prokalbės rekonstrukciją ir slavistiką
Trogoniniai paukščiai
Trogoniniai paukščiai (Trogoniformes) – paukščių (Aves) būrys.
Kūnas 23-40 cm. Sparnai trumpi, platūs, uodega paprastai ilga. Snapas platus. Aplink akis plikos odos lopas. Plunksnos purios, dažnai žvilgančios.
Paplitę Azijos, Afrikos ir Amerikos tropikų miškuose. Monogamai. Peri drevėse ir ištuštėjusiuose termitynuose. Dėtyje 2-4 kiaušiniai. Peri patelė ir patinas. Jaunikliai paukščiukinio tipo. Minta vabzdžiais ir smulkiais vaisiais, taip pat moliuskais ir ropliais.
Būryje viena šeima – trogonai (Trogonidae), 39 rūšys. Žinomiausia rūšis – kecalis (Pharomachrus mocinno).
Dinamo Dušanbe
Dušanbės „Dinamo“ futbolo klubas ; ; ) Dastayi Futboli Dinamo Dušanbe – buvęs Tadžikijos futbolo klubas iš Dušanbės.
Istorija
Įkurtas 1937 m. Žaidė aukščiausioje šalies futbolo lygoje.
Po 2007 m. sezono komanda buvo prijungta prie Oriyono Dušanbe.
Aštuoniolikos Kalnų regionas
Aštuoniolikos Kalnų regionas  – vienas iš Dramblio Kaulo Kranto regionų. Yra šalies vakaruose, Gvinėjos ir Liberijos pasienyje. Administracinis centras – Manas.
Gyventojai
Gyventojų daugumą sudaro danai.
Darvydai
Darvydai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Čiobiškio.
Aštuoniolikos Kalnų regionas
Administracinis suskirstymas
Regione yra 6 departamentai:
Finansinės rizikos valdytojas
Finansinės rizikos valdytojas – investicijų vadybininko kvalifikacinis vardas, kuri suteikia Pasaulinė rizikos profesionalų asociacija (. Norint gauti tokį vardą, būtina laikyti kvalifikacinius egzaminus.
R. Kelly
R. Kelly (Robert Sylvester Kelly; g. 1967 m. sausio 8 d. Čikagoje, Ilinojus) yra amerikiečių R&B atlikėjas, aktorius. R. Kelly yra pardavęs daugiau kaip 60 milijonų savo albumų, taip pat laimėjęs 3 Grammy apdovanojimus.
111 m. pr. m. e.
'''111 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Naujoji Radiškė
Naujoji Radiškė – kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Senosios Radiškės. Kaimus skiria geležinkelio ruožas į Šeštokai-Suvalkai.
Nuostatai
Nuostatai – organizacijos institucijos, asmens veiklos dokumentas, pareigybės aprašas, norminis teisės aktas.
Nuostatai – tiek valdžios, valdymo institucijų, jų padalinių veiklos dokumentai, tiek ir kitų viešųjų (tarptautinių arba nacionalinių) organizacijų (viešųjų įstaigų, religinių bendruomenių) dokumentai. Nuostatai yra „konstitucinis“ institucijos aktas. Jis nustato veiklos tvarką ir sąlygas, vidinę struktūrą, kompetencijos paskirstymą. Kaip pareiginiai nuostatai (pareigybės nuostatai) jie reguliuoja konkrečios funkcijos organizacijoje atlikimą, jos tvarką ir taisykles.
Lietuvos edukologijos universiteto Socialinės komunikacijos institutas
Lietuvos edukologijos universiteto Socialinės komunikacijos institutas (LEU SKI) - Lietuvos edukologijos universiteto struktūrinis padalinys; institutas.
Istorija
2000 m. vasario 1 d. įsteigta Socialinės pedagogikos katedra, o 2004 m. liepos 1 d. Vilniaus pedagoginio universiteto Senato sprendimu tapo Socialinės komunikacijos institutu. Nuo 2004 - 2012 m. institutui vadovavo prof. dr. Giedrė Kvieskienė. Šiuo metu instituto direktorius yra doc. dr. Renaldas Čiužas.
Struktūra
Institutą sudaro:
Luís Boa Morte
Luišas Boa Mortė Pereira (g. 1977 m. rugpjūčio 4 d.) – buvę Portugalijos futbolininkas, Portugalijos rinktinės saugas.
2012 m. sausio 24 d. pasirašė 1,5 m. kontraktą su Orlando „Pirates“ klubu. Gegužės viduryje paliko Pietų Afrikos klubą.
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2001 m. balandžio 25 d., rinktineje žaidė 2006 m. pasaulio čempionate.
Stasys Kudokas
Stasys Kudokas (1898 m. rugsėjo 29 d. Kapinės k., Naujamiesčio valsč., Panevėžio apskr. – 1988 m. spalio 6 d. Los Andželas, JAV) – inžinierius architektas.
Biografija
1919 m. savanoriu tarnavo Panevėžio batalione, dalyvavo kovose su bolševikais. Nuo 1920 m. iki 1924 m. dirbo Susisiekimo ministerijos Kelių valdyboje. Nuo 1930 m. dirbo Kauno miesto savivaldybės architektu. Nuo 1934 m. iki 1943 m. dėstė Aukštesniojoje technikos mokykloje, o nuo 1938 m. iki 1943 m. ir Vytauto Didžiojo universitete, nuo 1940 m. docentas. Nuo 1941 m. iki 1944 m. – Architektūros kompozicijos ir piešimo katedros vedėjas. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Nuo 1949 m. gyveno JAV.
Weekly Shōnen Jump
„Weekly Shōnen Jump“  – savaitinė shōnen manga antologija, leidžiama Japonijoje leidyklos „Shueisha“; „Jump“ žurnalų linijos dalis.
Pirmasis leidimas išėjo 1968 m. liepos 2 d. Žurnalas vis dar tebeleidžiamas ir yra perkamiausias bei vienas ilgiausiai leidžiamų manga žurnalų Japonijoje. Jo tiražas siekia 1,6 mln. vienetų (2019 m.).
Žurnale leidžiamų istorijų skyriai kas du-tris mėnesius surenkami į tomų rinkinį, pavadinimu „Jump Comics“, ir atspausdinami. Žurnalo istorijos orientuojasi į jaunuolius, jų turinį paprastai sudaro didelis kiekis veiksmo scenų ir nemaža dalis komedijos elementų.
„Weekly Shōnen Jump“ turi seserinius žurnalus – „Jump Square“ (vietoje nutraukto „Monthly Shōnen Jump“) ir „Saikyō Jump“.
Apdovanojimai
„Weekly Shōnen Jump“ kartu su „Shueisha“ skatina naujus manga kūrėjus kurti vienkartinius tematinius istorijų rinkinius ir už tai jiems teikia apdovanojimus. Tezuka apdovanojimas, pavadintas žymaus manga ir anime pradininko Osamu Tedzukos garbei, teikiamas už įvairaus žanro istorijas. Akatsuka apdovanojimas, pavadintas komedijos žanro manga pradininko Fudžijo Akacukos (Fujio Akatsuka) garbei, teikiamas už komedijinius komiksus.
Karin Dreijer Andersson
Korin Dreijer Anderšon (SV Karin Dreijer Andersson; g. 1975 m. balandžio 7 d. Nakoje, Stokholmas), taip pat žinoma sceniniu vardu Fever Ray, – elektroninės muzikos dueto The Knife, kurį suformavo kartu su broliu Olof Dreijer, pagrindinė vokalistė. Anderšon anksčiau buvo alternatyviojo roko grupės Honey Is Cool vokalistė ir gitaristė. 2009 m. Anderšon išleido savo debiutinį solinį albumą „Fever Ray“.
Jos vokalinis stilius išsiskiria tiek spiegiamuoju, tiek žemu tonais, bei daugiatakelių vokalų su skirtingais tonų perėjimais panaudojimu, tokiu būdu sukuriant painų ir paslaptingą muzikos poveikį. Fotosesijose, vaizdo ir gyvuose pasirodymuose Anderšon naudoja kaukes, veido ir kūno dažus, įmantrius kostiumus ir kitus teatrinius elementus.
Karjera
Kol grupė „The Knife“ darė pertrauką, Anderšon įrašė solinį debiutinį albumą „Fever Ray“, kuris įrašų kompanijos „Rabid Records“ išleistas 2009 m. kovo 18 d. Prieš tai pasirodė pirmasis singlas iš albumo – „If I Had a Heart“, internete išleistas 2008 m. gruodžio 15 d. Daina buvo panaudota vienoje iš amerikiečių televizijos serialo „Bręstantis blogis“ serijų, o vėliau tapo įžangine kanadiečių-airių kurto istorinio draminio serialo „Vikingai“ melodija.
2005 m. Anderšon atliko vokalą grupės Röyksopp dainoje „What Else Is There?“ iš jų albumo „The Understanding“. Ji taip pat nusifilmavo to singlo videoklipe, bet ne kaip vokalistė, kurią įkūnijo norvegų modelis Marianne Schroader. 2008 m. Anderšon atliko grupės dEUS dainą „Slow“ iš jų albumo „Vantage Point“. Vėliau Anderšon dar kartą bendradarbiavo su Röyksopp, prisidėdama takelių „This Must Be It“ ir „Tricky Tricky“ iš 2009 m. albumo „Junior“ įrašyme.
2009 m. Anderšon sukūrė garso takelį feminisčių pornografinių trumpametražių filmų rinkiniui „Dirty Diaries“. Sceniniu vardu Fever Ray, Anderšon 2010 m. konsertavo Koačelos festivalyje ir susilaukė teigiamų atsiliepimų iš kritikų. Tų pačių metų rugsėjį dalyvavo festivaliuose „Electric Picnic“ (Airija) ir „Bestival“ (Anglija).
Kazyras
Kazyras  – upė Rusijoje, Krasnojarsko krašto pietryčiuose; viena iš Tubą (Jenisėjaus intakas) sudarančių upių. Prasideda Rytų Sajane, Irkutsko srityje. Teka į vakarus Krasnojarsko kraštu, daugiausia Sajanų priekalnėmis, sudaro kanjonus, slenkstėta. Susilieja su Amylu ir sudaro Tubą.
Didžiausias intakas – Kiziras (dešinysis). Laivuojama poplūdžių metu, 97 km nuo žiočių ruože.
1782 m.
1782 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Nedatuoti
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota