cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paula Modersohn-Becker
Biografija
Paula Beker gimė 1876 m. vasario 8 d. Dresdene, augo Brėmene. Jos tėvai priklausė vidutinei klasei ir rėmė dukters meninius polinkius. Jai tikriausiai didelį įspūdį paliko 1895 m. realistinių tapytojų iš Vorpsvedės paroda Brėmeno kunsthalėje. Ji pradėjo lankyti dailės pamokas Brėmene ir Berlyne, šešis mėnesius praleido Londone. 1897 m. vasarą tapė Vorpsvedėje, kurioje nuolat apsistojo sekančiais metais. Verpsvedėje kuriantys tapytojai idealizavo kaimo vaizdus. Paulai Moderzon-Beker nebuvo visiškai priimtinas jų sentimentalus požiūris į kaimą, 1899 m. gruodžio 31 d. ji išvyko iš Vokietijos ir simboliškai naujojo šimtmečio pirmąją dieną atvyko į Paryžių. Ji mokėsi Colarossi akademijoje Paryžiuje.
Verpsvedėje Paulos mylimuoju buvo dailininkas Otas Moderzonas, su kuriuo ji susituokė 1901 m. gegužę. Apie metus laiko pora tapė kartu, tačiau Paulos meniniai interesai pranoko jos vyro ir Verpsvedės dailininkų. Ji 1903 ir 1905 m. vyko į Paryžių, faktiškai paliko savo vyrą, nors išliko finansiškai priklausoma. 1906 m. vyras atvyko Į Paryžių, pora susitaikė ir Paula 1907 m. grįžo į Verpsvedę būdama nėščia. Paula Moderzon-Beker mirė 1907 m. lapkričio 20 d. Verspvedėje nuo širdies veiklos sutrikimo, 18 dienų po duktės Matildės gimimo. 1906 metai Paryžiuje dailininkės kūryboje laikomi inovatyviausiais ir vaisingiausiais. Jos kūrybai darė įtaką P. Sezano, P. Gogeno ir nabių grupės dailininkų kūrybos. Paulos Moderzon-Beker dailė siejama su ankstyvuoju vokiečių ekspresionizmu. 1927 m. Brėmene atsidarė Paulos Moderzon-Beker muziejus, kuriame saugoma didžioji jos kūrybos dalis. Tai buvo pirmasis muziejus pasaulyje, skirtas moteriai-tapytojai.
Henrique Mecking
Henrikė da Kosta Mekingas (g. 1952 m. sausio 23 d. Santa Kruz do Sule, Pietų Rio Grandės valstija, Brazilija), dar žinomas kaip Mequinho, XX a. 8-ajame dešimtmetyje buvo žinomas pasaulyje Brazilijos šachmatų didmeistris ir pirmas brazilas, tapęs šachmatų didmeistriu.
Labai stipriu žaidėju tapo jau ankstyvoje jaunystėje, dėl to jį dar vadindavo antruoju Fišeriu, nors didmeistriu tapo tik būdamas 19-kos metų (1971). Laimėjo iš eilės du tarpzoninius šachmatų turnyrus (1973 ir 1976).
Du kartus žaidė pasaulio čempionato kandidatų ketvirtfinalio mačus. Aukščiausią Elo reitingą – 2635 – pasiekė 1977 m. Tuo metu tai buvo trečias reitingas (po Anatolijaus Karpovo Ir Viktoro Korčnojaus) pasaulyje.
Sunki ilga liga, privertusi jį pasitraukti iš Rio de Žaneiro tarpzoninio turnyro (1979), nutraukė jo kovą dėl šachmatų karūnos.
Tarpzoniniai turnyrai
H. Mekingas reguliariai dalyvaudavo FIDE pasaulio čempionato varžybose. Po pirmųjų nesėkmingų bandymų tarpzoniniuose šachmatų turnyruose Suse 1967 m. ir Palma de Maljorkoje 1970 m., Petropolyje (1973) atėjo sėkmė.
1967 m. Susas
Turėdamas 15 metų 1967 m. spalio 13–lapkričio 15 d. žaidė Suso tarpzoniniame turnyre, surinko 11 taškų iš 21 galimų (+7=8-6) – tiek pat taškų, kiek ir Borislavas Ivkovas, ir pasidalijo 11–12 vietas. Šiame turnyre jis įveikė Viktorą Korčnojų.
1970 m. Palma de Maljorka
Aštuoniolikos žaidė 1970 m. lapkričio 8–gruodžio 13 d. Maljorkos Palmoje vykusiame tarpzoniniame turnyre, kur surinko 12½ taško iš 23 galimų (+7=11-5) – tiek pat taškų, kiek ir Oskaras Pano, ir užėmė 12 vietą. Turnyre žaidė daug pajėgių to laikotarpio šachmatininkų: 1–6 vietas užėmę, R. Fišeris, B. Larsenas, J. Geleris, R. Hiubneris, M. Taimanovas ir V. Ulmanis pateko į kandidatų turnyrą, o tokie didmeistriai, kaip L. Portišas, V. Smyslovas, L. Polugaevskis, S. Gligoričius, nors ir užėmė aukštesnes vietas už H. Mekingą, tačiau į Kandidatų mačus nepateko.
1973 m. Petropolis
Pirmoji sėkmė aplankė 1973 m. liepos 22–rugpjūčio 18 d. Petropolyje vykusiame tarpzoniniame turnyre, kur buvo 4 vietos į pasaulio čempionato kandidatų mačus. Čia H. Mekingas surinko 12 taškų iš 17 galimų (+7=10-0) ir pustaškiu aplenkęs J. Gelerį ir J. Portišą, užėmė 1-ąją vietą ir pateko į 1974 m. Kandidatų mačus. Čia žaidę pajėgūs žaidėjai: V. Smyslovas, D. Bronšteinas, V. Hortas ir kt. į Kandidatų mačus nepateko.
1979 m. Rio de Žaneiras
1979 m. tarpzoniniame turnyre Rio de Žaneire, po dviejų ratų buvo priverstas nutraukti turnyrą dėl Myasthenia gravis ligos ir pasitraukti iš Rio de Žaneiro tarpzoninio turnyro. Nuo to laiko šachmatų varžybose 12 metų nedalyvavo.
1974 m.
1974 m. Kandidatų mačuose buvo žaidžiama iki nustatyto laimėtų mače partijų skaičiaus. Ketvirtfinalio mačai tęsdavosi, kol vienas iš varžovų laimės tris partijas. Ogastoje (Džordžijos valstija) H. Mekingas žaidė ketvirtfinalio mačą su V. Korčnojumi ir pralaimėjo 5½:7½ (+1-3=9).
1977 m.
1977 m. vasario 25–balandžio 3 d. Liucernoje pasaulio šachmatų čempionato 1977/78 m. Kandidatų mačų ketvirtfinalyje žaidė su L. Polugajevskiu ir pralaimėjo 5½:6½ (+0-1=11). Mačas vyko nervingai ir nerezultatyviai – vos viena laimėta partija, kuri ir lėmė mačo rezultatą. Po lygiųjų antroji partija dėl varžovų sveikatos, kurie skundėsi: H. Mekingas – pilvo, Polugajevskis – nugaros skausmais, buvo nukelta dviem dienoms. Šioje partijoje H. Mekingas tris kartus galėjo gauti lemiamą persvarą: 23. f4, 24. f4 ir 40. B:d4 (paskutiniu atveju trūko laiko). Negana to, 42 ėjime jis dar padarė klaidą 42. Bf1? ir partija buvo atidėta jau su Polugajevskio persvara, kurią jis ir realizavo.
Šachmatų olimpiados
Keturis kartus žaidė už Brazilijos rinktinę, ir tris kartus prie pirmos lentos, Šachmatų olimpiadose, kuriose surinko 24 taškus iš 37 galimų (+15 =18 −4), kas sudaro 64,9 % galimų taškų. Detalesni rezultatai:
Sugrįžimas
Jis labai sunkiai sirgo ir tuo metu buvo bijoma, kad jis neišgyvens. Tačiau jis išgyveno, bet visą XX a. 9-ąjį dešimtmetį šachmatais nežaidė. Kai vėl pradėjo žaisti po 12-kos metų pertraukos 1991 m., mačai su didmeistriu Predragu Nikoličiu 2½:3½ (+0 =5 −1) , ir 1992 m. su didmeistriu Jaseru Seiravanu 2½:3½ (+0 =5 −1) parodė, kad jo galimybės iškovoti pasaulio čempiono vardą nedidelės, bet jis ir toliau dalyvavo varžybose: 2002 ir 2004 m. šachmatų olimpiadose žaidė už Brazilijos rinktinę prie 3-ios ir 1-os lentų.
2006 m. birželio mėn Lodyje, surinkęs 7 taškus iš 9 galimų, laimėjo Lodi B turnyrą (Šveicariškoji sistema) Italijoje, kur žaidė stiprūs didmeistriai: DM Evgenijus Postny (ISR), DM Sergejus Fedorčiukas (UKR), DM Levente Vajda (ROM) ir DM Konstantinas Lupulescu (ROM).
Jis vis dar tikisi patekti į šachmatų viršūnes. 2010 m. į radijo Xadrez korespondento klausimą: „kodėl nežaidėte už Braziliją 2010 metų šachmatų olimpiadoje?“, atsakė: „Aš turiu savo gyvenimo planą ir niekas neturi trukdyti jo įgyvendinimui“. Paklaustas, „kas tai per planas?“ atsakė: „tapti vienu iš geriausių pasaulio žaidėjų“.
2011 m. sausio d. – 2011 m. sausio 25 d. Brazilijoje, Kampinase, vykusiame Antonio Rocho atminimo turnyre (turnyro reitingas 2449), surinko 9 taškus iš 13 galimų ir pasidalijo 3–4 vietas su Rodriges Vila Andres, o įvertinus papildomus rodiklius – trečiąją vietą.
2011 m. Brazilijos šachmatų čempionate užėmė 3-iąją vietą. Jo 2013 m. balandžio mėnesio reitingas buvo trečias Brazilijoje – 2606.
Pusiaujo Gvinėja
Pusiaujo Gvinėjos Respublika (Pusiaujo Gvinėja) – valstybė Centrinėje Afrikoje. Šalis šiaurėje ribojasi su Kamerūnu, rytuose ir pietuose su Gabonu bei su Biafros įlanka vakaruose. Nors šalis ir vadinama Pusiaujo Gvinėja, tačiau ji yra kiek šiauriau.
Istorija
Pagrindinis straipsnis: Pusiaujo Gvinėjos istorija
Pirmieji gyventojai Pusiaujo Gvinėjoje buvo pigmėjai, kurių pavienės gyvenvietės liko dabartinio Rio Munio Šiaurės rytų dalyje. XVII a. – XIX a. bantų migracijos metu kontinentinėje Pusiaujo Gvinėjos dalyje atsirado fangų genčių. Įvairių genčių iš Kamerūno ir Rio Munio emigracijos metu Bioke susiformavo bubių tauta, kurie ir buvo pirmieji Bioko salos gyventojai. Anobono pirmieji gyventojai yra kildinami iš Angolos, kurie buvo atgabenti portugalų iš San Tomės salos.
Dėl tropinių sąlygų, t. y. dėl to, kad didžiuma šalies apaugusi atogražų miškais, teritorijoje nesusiformavo jokia aukštesnė afrikinė kultūra. Tik Bioko salos bubiai, nuo maždaug XIII a. palaikę ryšius su ibibijais šiaurėje, suformavo pirmuosius valstybinius junginius, buvo įjungti į Kalabaro karalystės prakybinę sistemą.
Portugalų keliautojas Fernão do Pó tapo pirmuoju europiečiu atradusiu Bioko salą 1472 m., kurią pavadino Formosa („Grožis“). Vėliau pervadinta atradėjo vardu. 1474 m. Fernando Po ir Anobono salos (kaip ir tarpe esančios San Tomė ir Prinsipė) tapo Portugalijos kolonijomis. Portugalai tyrinėjo ir žemyno pakrantes, tačiau dėl sunkių gamtinių sąlygų jų nekolonizavo. XVII a. regione sustiprėjo portugalų konkurencija su Nyderlandais, tačiau Portugalai šią kovą laimėjo.
1968 m. rugsėjį Francisco Macías Nguema buvo išrinktas pirmuoju Pusiaujo Gvinėjos prezidentu. Tų pačių metų spalio 12 d. Pusiaujo Gvinėja paskelbė nepriklausomybę.
Politinė sistema
Pagrindinis straipsnis: Pusiaujo Gvinėjos politinė sistema
Administracinis suskirstymas
Pusiaujo Gvinėja yra suskirstyta į 2 regionus ir 7 provincijas. Kiekviena provincija turi sostinę (žemiau nurodyta)
Geografija
Pagrindinis straipsnis: Pusiaujo Gvinėjos geografija
Pusiaujo Gvinėja yra viena mažiausių Afrikos šalių. Šalį sudaro 2 regionai: Salų regionas ir Kontinentinis regionas. Viena iš Salų regiono sala Biokas yra didžiausia Gvinėjos įlankos ir Pusiaujo Gvinėjos sala. Bioko saloje yra įsikūrusi Pusiaujo Gvinėjos sostinė – Malabas.
Saloje gyvena apie 20 % šalies gyventojų. Maždaug 300 km į pietvakarius nuo Kontinentinio regiono nutolusi yra mažesnė sala Anobonas, kurioje gyvena apie 1 % gyventojų. Taip pat salos Koriskas, Elobėj Grandė ir Elobėj Čikas priklauso Pusiaujo Gvinėjai.
Flora ir fauna
Dalį šalies sudaro drėgnieji miškai, pakrantes – mangrovės. Toliau šalies gilumoje yra daugiau dirbamos žemės. Bioko saloje vietoj dalies drėgnųjų miškų buvo užaugintos plantacijos. Anobone auga aliejinės palmės ir riešutinės kokospalmės.
Šalies drėgnieji miškai yra puiki vieta gyventi įvairioms gyvūnų rūšims, tarp jų: beždžionės (šimpanzės, gorilos), leopardai, afrikiniai miškiniai drambliai, miškiniai buivolai. Taip pat čia dažnai galima pamatyti okapijų ir bongų.
Ekonomika
Pagrindinis straipsnis: Pusiaujo Gvinėjos ekonomika
Žemės ūkyje dirba beveik pusė šalies gyventojų, nors tik 5 % žemės yra derlinga. Pagrindiniai žemės ūkio pelno produktai yra kava, kakava, bei mediena. Auginami ryžiai, batatai, plantanai (bananų rūšis), manijokai.
Gaminamos pagrindinės plataus vartojimo prekės, apdirbama kakava, mediena. Yra nedidelė žvejybos pramonė, auginama nedaug galvijų. Šalis turi naftos telkinių, iš kurių turėtų pagerėti gyvenimo sąlygos, bet taip nėra dėl valdžios korupcijos. Šalis taip pat turi neeksploatuojamų mangano, urano, aukso, titano, geležies rūdos telkinių.
Pagrindiniai eksporto produktai yra kuras, metanolis, kava, mediena, kakavos pupelės. Pagrindiniai importo produktai yra naftos, maisto produktai, alkoholiniai gėrimai, įvairūs mechanizmai. Pusiaujo Gvinėjos pagrindiniai mainų partneriai yra Ispanija, JAV, Kamerūnas, Japonija, Prancūzija.
Demografija
Pagrindinis straipsnis: Pusiaujo Gvinėjos demografija
Pusiaujo Gvinėjoje yra dvi didelės etninės grupės: Gyventojų pasiskirstymas pagal religijas: miniatiūra|dešinėje|14 m. ir jaunesni žmonės sudaro net 41,9 % Pusiaujo Gvinėjos populiacijos. Vyresnių nei 15 m. žmonių raštingumas: 87 % (93,4 % vyrams, 80,5 % moterims). Vidutinė numatomo gyvenimo trukmė skaičiuojant nuo gimimo: 61,61 metų. Struktūra pagal amžių:
Pastarieji duomenys rodo, kad Pusiaujo Gvinėjos gyventojai bendrai paėmus yra labai jauni. Palyginimui, Europos Sąjungoje 14 metų ir jaunesni žmonės sudaro tik 15,44 % visos populiacijos.
Kultūra
Pagrindinis straipsnis: Pusiaujo Gvinėjos kultūra
Nuorodos
<hr align="center" noshade size="4" width="100%" />
Liesis
Liesis (istoriniuose šaltiniuose ) – Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino laikų (valdė 1316-1341 m.) diplomatas.
Biografija
Didžiūnas. XIV a. trečiame dešimtmetyje buvo Gedimino atstovas per derybas su Vokiečių ir Livonijos ordinais, Rygos arkivyskupu. Per vieną pasiuntinybę su palyda kryžiuočių buvo paimtas į nelaisvę. 1323 m. Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Livonijos taikos bei prekybinės sutarties liudytojas. 1326 m. Gedimino vardu paskelbė pranešimą, kritikuojantį Vokiečių ordiną.
Kilinas
Kilinas  – miestas JAV, centriniame Teksase, Belo apskrityje. 140 tūkst. gyventojų (2011 m.).
Istorija
Miestas įkurtas XIX a. pab. nutiesus geležinkelį. Pavadintas vieno iš geležinkelio tiesimo vadovų Frank P. Killeen garbei. Iki XX a. vid. Kilinas tebuvo mažas miestelis. 1942 m. įkūrus Fort Hudo karinę bazę miestas pradėjo sparčiai augti.
Levanas Mačarašvilis
Levanas Mačarašvilis (, Levan Matcharashvili, g. 1997 m. kovo 24 d.) – Gruzijos futbolininkas, rungtyniaujantis vidurio saugo pozicijoje. Buvęs Kauno „Stumbro“ ir FC Hegelmann Litauen žaidėjas.
Karjera
Žaidė gimtojoje Gruzijoje. Vėliau persikėlė į Ukrainą. Jaunystėje žaidė už „Diusš-15“ komandą, o vėliau pateko į Kijevo „Obolon-Bravar“.
FC Stumbras
2017 m. vasario mėn. tapo Kauno „Stumbro“ nariu.
A lygoje žaidė 26 rungtynes ir pelnė tris įvarčius. Taip pat žaidė už Stumbras B ekipą.
2018 m. A lygoje sužaidė 27 rungtynes ir pelnė tris įvarčius. Pirmoje lygoje pasižymėjo penkiais įvarčiais (sužaidė 15 rungtynių).
FC Hegelmann Litauen
2021 m. žaidė A lygos debiutantų FC Hegelmann Litauen ekipoje.
2021 m. rugsėjo 19 d. rungtynėse prieš FK Panevėžys pelnė vienintelį įvartį ir svariai prisidėjo prie HL ekipos pergalės.
2021 m. lapkričio 8 d. rungtynėse prieš „Sūduvos“ klubą pelnė įvartį ir svariai prisidėjo prie Hegelmann Litauen pergalės rezultatu 2:1.
FK Sūduva
2021 m. gruodžio mėn. pranešta, kad žaidėjas persikėlė į FK Sūduva.
2022 m. kovo 6 d. oficialiai debiutavo „Sūduvos“ klubo gretose A lygos rungtynėse prieš „Šiaulių“ ekipą, kurios baigėsi nulinėmis lygiosiomis.
2023 m. balandžio 9 d. pasižymėjo pelnydamas įvartį rungtynėse prieš Džiugo klubą.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Červoni Kžyžas
Červoni Kžyžas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Krasnapolio valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos miškų kodeksas
Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos miškų kodeksas (LTSR MK) - Lietuvos TSR įstatymų sąvadas, miškų teisės teisynas; miškų kodeksas. 1979 m. birželio 21 d. įstatymu patvirtino Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Aukščiausioji Taryba. Kodeksas įsigaliojo nuo 1979 m. spalio 1 dienos. Buvo nustatytas miškų naudojimas, valdymas, piliečių dalyvavimas miškų ūkyje (Mokyklinės girininkijos, Visuomeninės miškų inspekcijos).
Preambulė
''Miškai Tarybų Sąjungoje vaidina didelį vaidmenį vystant ekonomiką, gerinant aplinką, keliant liaudies gerovę. Jie tenkina šalies poreikius medienai ir kitai miško produkcijai, daro palankią įtaką klimatui, atmosferai, upių ir kitų vandens objektų hidrologiniam režimui, apsaugo dirvožemį nuo vėjo bei vandens erozijos ir turi kitokių naudingų gamtinių savybių. Miškai vis daugiau naudojami sveikatingumo tikslams, gyventojų kultūrinėms ir estetinėms reikmėms tenkinti.
''Dėl didelio miškų reikšmingumo ir ilgai trunkančio jų augimo racionalus miškų turtų naudojimas, jų tausojimas ir gausinimas yra visos valstybės uždavinys.
''Tarybiniai miškų įstatymai turi aktyviai padėti moksliškai pagrįstai, kompleksiškai naudoti miškus, juos planingai atkurti ir efektyviai išsaugoti dabartinei ir būsimosioms kartoms, ugdyti didelę tarybinių žmonių atsakomybę už rūpestingą, ūkišką pažiūrą į mišką, kaip svarbią mūsų Tėvynės gamtos turtų dalį.
Loose Mini DVD
„Loose Mini DVD“ yra pirmasis Kanados pop atlikėjos Nelly Furtado išleistas DVD. DVD buvo išleistas įrašų kompanijos „Universal Music Group“2007 m. rugpjūčio 22 d. ir tiktai Vokietijoje.
Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos miškų kodeksas
Uždaviniai
Lietuvos TSR miškų kodekso uždaviniai - reguliuoti miškų santykius, siekiant užtikrinti racionalų miškų naudojimą, jų apsaugą, atkūrimą ir produktyvumo didinimą, kad būtų galima patenkinti liaudies ūkio ir gyventojų poreikius medienai, kitai miško produkcijai ir stiprinti miškams būdingas vandenų ir laukų apsaugos, klimato reguliavimo, sanitarines-higienines, sveikatingumo ir kitokias naudingas gamtines savybes, taip pat apsaugoti įmonių, organizacijų, įstaigų ir piliečių teises, stiprinti teisėtumą miškų santykių srityje.
Laisvasis Kaunas
Laisvasis Kaunas – laikraščių „Kauno tiesa“ ir „Kauno laikas“ redakcijų leidinys.
Istorija
Leistas 1991 m. sausio 14 – sausio 19 d., sausio 22 d., sausio 23 d. bei rugpjūčio 19 – rugpjūčio 22 d. Kaune, Sovietų Sąjungai ir jos kariuomenei pasikėsinus į atkurtą Lietuvos nepriklausomybę. Pirmąjį numerį kartu leido ir laikraščio „Tėviškės žinios“ redakcija; redaktorė Nijolė Grinevičiūtė. Išėjo 12 numerių, vidutiniškai po 114 000 egz.
Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos miškų kodeksas
Valstybinė (visaliaudinė) miškų nuosavybė
Sutinkamai su TSRS Konstitucija ir Lietuvos TSR Konstitucija miškai - valstybės nuosavybė – bendras visos tarybinės liaudies turtas.
Miškai TSR Sąjungoje buvo išimtinė valstybės nuosavybė; suteikiami tik naudotis. Veiksmai, tiesiogine ar netiesiogine forma pažeidžiantys valstybinės miškų nuosavybės teisę, draudžiami.
Miškai, esantys kolūkiams suteiktoje neterminuotai naudotis žemėje ir įregistruoti nustatyta tvarka žemės apskaitos dokumentuose, laikomi kolūkių miškais.
Kolūkių miškus kolūkiai naudoja neterminuotai.
Loose Mini DVD
Istorija
DVD yra keli Nelly vaizdo klipai iš trečiojo studijinio albumo „Loose“, išleisto 2006 m. Albume yra tokių hitų klipai, kaip „Promiscuous“, „Maneater“, „All Good Things (Come to an End)“ ir „Say It Right“, su vienu klipu „Try“ iš ankstesnio albumo „Folklore“. Taip pat, albume yra kadrai iš klipų kūrybos procesų, taip pat tada tik išėjusį naująjį Nelly klipą dainai „In God's Hands“, kurio režisierius yra Jesse Dylan.
Viršelio dizaineriai yra „Gravillis Inc“. Šiame albume pasirodė ir keli žymus vaizdo klipų režisieriai, kaip Anthony Mandler, Little X ir Sophie Muller. Tačiau, DVD net nepateko į Vokietijos oficialų topą. To priežastis gali būti, tai kad Nelly išleido pirmąjį gyvo pasirodymo DVD po kelių mėnesių.
Šorthornai
Šorthornai tai mėsinių galvijų veislė, išvesta Anglijos šiaurės rytų regione.
Šorthornai yra vidutinio dydžio stačiakampio kūno formos galvijai trumpais kaklais ir trumpomis plačiomis galvomis. Jų akys toli viena nuo kitos. Ir, žinoma, kaip nusako ir pats veislės pavadinimas, šie galvijai yra trumparagiai. Nors jų yra žalų, žalmargių ir net beveik baltų, dominuoja žali ir žalmargiai. Šorthornai garsėja kaip anksti bręstantys ištvermingi, gero charakterio, lengvai prisitaikantys prie aplinkos, efektyviai naudojantys pašarus, pasižymintys geromis reprodukcinėmis savybėmis ilgaamžiai galvijai. Penimi šorthornai 450 - 540 kg svorį pasiekia būdami jauno amžiaus, o suaugę geriausi veislės gyvuliai sveria 1000 kg ir daugiau. Karvių svoris – 600-800 kg. Šorthornai linkę kaupti riebalus. Jų mėsa šviesi, marmuringa. Daugiau negu 30 galvijų veislių kilmėje galima atsekti šorthornus.
Čački Vielkiai
Čački Vielkiai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Turosnės valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į pietus nuo Turošn Košcelnos ir apie 18 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Dumbliūnėliai
Dumbliūnėliai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Kriklinių.
Ugdymas
Ugdymas – socialinis reiškinys, kuriantis žmogų, kaip asmenybę tuo metu, kai jis bendraudamas sąveikauja su aplinka bei žmonijos kultūros vertybėmis. thumb|lright|250px|Atminimo lenta [[Jablonėcas prie Orlicos|Jablonėce prie Orlicos, skirta žymiam viduramažių pedagogui Petrui Figului Jablonskiui, paskutinius savo gyvenimo metus praleidusiam Klaipėdoje]] Ugdymo esmę daugelis tyrinėtojų aiškina skirtingai, kadangi laikomasi skirtingų filosofinių, psichologinių, sociokultūrinių koncepcijų. Vieni akcentuoja ugdytojo veiklą, vienkryptį veikimą į ugdytinį, kiti – dvikryptį veikimą. Todėl ugdymas nagrinėjamas įvairiais aspektais – kaip sąveika, kaip bendravimas, kaip santykiavimas, kaip veikla, kaip valdymas ir pan. Visi požiūriai į ugdymą, nors ir skirtingi, tačiau iš esmės yra teisingi, nes atspindi ugdymo tikrovę.
Įvairios filosofijos ieško ugdymo reikšmės jo prasmėje.
Galima išskirti šiuos bendruosius ugdymo klausimus:
Ugdymas, kaip sudėtinė socializacijos proceso dalis, veiksmingai keičia asmenybės moralines nuostatas, jos visuomeninę sąmonę. Pastarosios pagrindu formuojama elgsena. Šis sudėtingas procesas turi savo logiką: žinios apie moralines vertybes turtina individo sąmonę, intelektą; virtusios įsitikinimais bei įpročiais, kaip stabilesnėmis žmogaus sąmonės savybėmis, labai lemia jaunuolio elgseną.
Ugdymo principai, griežtai nereglamentuodami pedagogo veiklos, moraliniu, estetinių, fizinių savybių ugdymo procesą sukonkretina, įgalina išvengti daugelio klaidų, per trumpą laiką padeda įgyti šios veiklos įgūdžių. Ugdymo proceso etapų, ugdymo principų žinojimas sudaro sąlygas perprasti, bei taikyti konkrečius ugdymo metodus.
Ugdymas – pagrindinė pedagogikos sąvoka, suprantama kaip „naujos dar nesubrendusios kartos pilnutinis brandinimas, t. y. darymas, kad ji subręstų visais gyvenimo atžvilgiais ir visomis savo žmogiškosios prigimties išgalėmis“.
Šalkauskis taip pat nurodo, jog ugdymas yra pedagogikos mokslo objektas: „Šiais laikais pedagogika paprastai yra suprantama mokslo prasme. Šito mokslo objektas yra ugdymas“. .
St. Šalkauskis išskiria 9 ugdymo uždavinius. Pirmasis yra fizinis lavinimas: Švietimo įstatymas ugdymą apibrėžia taip: ugdymas – mokymas, lavinimas, įgūdžių, gebėjimų ir vertybinių nuostatų formavimas.
Staldžiai (Dimitrovas)
Staldžiai (, nuo 1938 m. liepos 16 d. Staldschen, nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – buvusi Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Slavsko rajone, 30 km į šiaurės vakarus nuo Slavsko, nuo 2008 m. birželio 30 d. Jasnojės kaimo gyvenvietės teritorija.
Istorija
1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Šilutės apskrities, nuo 1922 m. Lankos apskrities kaimas, savivaldybė. 1938 m. balandžio 1 d. Vyžaičiai, Liutkai, Šuderaičiai ir Staldžiai sujungti į Jėgerhoho savivaldybę. 1947–2008 m. Prochladnojės apylinkės teritorija.
Dumblynė
Dumblyne vadinami kaimai:
Vanda Liesienė
Vanda Liesienė (g. 1942 m. kovo 20 d. Plungėje) – Lietuvos gydytoja neurologe, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.
Biografija
1965 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1975–1976 m. stažavo Paryžiaus VI universitete. 1990 m. medicinos mokslų daktarė.
1965–1971 m. dirbo Kauno medicinos instituto Centrinėje mokslo tyrimo laboratorijoje, 1972–1975 m. Širdies ir kraujagyslių sistemos fiziologijos ir patologijos institute. 1977–1991 m. dirbo Kauno medicinos akademijos Neurofiziologijos laboratorijoje, 1995–1997 m. – Montpeljė universiteto Neurologijos klinikoje, 1992–2002 m. – Kauno medicinos universiteto Neurologijos klinikoje. Nuo 1992 m. Kauno medicinos universiteto, nuo 2003 m. ir Klaipėdos universiteto dėstytoja, nuo 2001 m. profesorė. Nuo 1997 m. dirba AB „Neuromeda“ Kaune, nuo 2003 m. – ir Sapiegos ligoninėje Vilniuje. Paskelbė per 150 mokslinių straipsnių.
Hvaras
Hvaras gali reikšti:
Hvaras (sala)
thumb|right|300px|Hvaro miesto panorama nuo pilies Hvaras ( it. Lesina) − sala pietų Kroatijoje, Adrijos jūroje, prie Dalmatijos pakrantės.
Salos pavadinimas kildinamas iš graikiško žodžio Pharos – Švyturys.
Hvaro plotas − 299,7 km². Gyventojų − 10 774 (2001 m.). Salos ilgis − 68 km, plotis − 10,5 km. Hvaro saloje per metus būna 349 saulėtos dienos.
Didžiausi salos miestai:
Kundrotas
Kundrotas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kundrotienė (ištekėjusi moteris) ir Kundrotaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
. Juozas Kundrotas - rašytojas
Sie Dziun
Sie Dziun (paprastąja kinų: 谢军; tradicine kinų: 謝軍; pinjinas: Xie Jun: Xie – pavardė; g. 1970 m. spalio 30 d. Baodinge, Kinija) – kinų šachmatininkė, septintoji istorijoje bei keturis kartus laimėjusi pasaulio moterų šachmatų čempionatus. Šachmatų didmeistrė (moterų nuo 1991, vyrų nuo 1993 m.), šachmatų teisėja.
Vaikystė
Gimė Baodinge. Augo Pekine. Nuo 6 metų tėvas ją pradėjo mokyti žaisti kiniškais šachmatais (siangcį). Netrukus jis pats tapo dukters pirmąja " auka". Tai paskatino tėvo entuziazmą: jis dviračiu vežiojo Dziun į vietas, kur būdavo žaidžiama kiniškais šachmatais, stebėdavo dukters žaidimą, o grįžtant namo, analizuodavo jos padarytas klaidas. Netrukus parkų žaidėjus, kurie daugiausia buvo žymiai už ją vyresni, ji pradėjo aplošinėti. Kai jai suėjo 10 metų, tapo Pekino merginų kiniškų šachmatų čempione. Sporto organizatoriai patarė jai pereiti prie vakarietiškų šachmatų, paskyrė šachmatų trenerį. Nuo 1981 m. pradėjo lankyti Pekino vaikų rūmus, kur buvo šachmatų būrelis.
1982 m. buvo iškilęs klausimas ką daryti toliau – norint daryti pažangą šachmatuose, reiktų daugiau užsiiminėti. Mergaitė mokėsi gerai ir tėvai pradėjo abejoti, ar ne geriau būtų, jei vietoj šachmatų, ji įgytų gerą išsilavinimą. Tačiau Dziun buvo pastebėjusi, kad ir nedaug laiko skirdama mokymuisi, ji gauna aukštus pažymius ir įtikino tėvus, kad ir žaisdama šachmatais baigs universitetą. Nuo to laiko prasidėjo jos šachmatininkės karjera.
Jaunystė
Jau po dvejų metų, 1984 m. ji tampa Kinijos merginų iki 16 m. čempione (9 taškai iš 9) ir patenka į Kinijos moterų čempionatą. Jame Sie Dziun užima 6-ąją vietą ir tampa jauniausiąja šachmatų meistre Kinijoje. 1985 m. šalies merginų čempionate pakartoja praėjusių metų rezultatą ir vėl patenka į Kinijos moterų čempionatą, kur užima 3-iąją vietą.
Ji ir toliau gerina žaidimą. Antai, 1988 m. Adelaidėje vykusiame pasaulio merginų iki 20 m. čempionate, surinkusi 9,5 taško iš 13 (Tiek pat, kaip ir sidabro bei bronzos medalininkės) užima 4-ą vietą. 1989 m. tampa Kinijos moterų šachmatų čempione. Tais pat metais užėmė pirmąją vietą atvirajame Kinijos jaunimo šachmatų čempionate, kuriame dalyvavo ir vaikinai.
Pasaulio moterų šachmatų čempionatai
Po dviejų sėkmingų turnyrų jos reitingas pakilo iki 2400 ir ji įgijo teisę žaisti 1990 m. moterų zoniniame šachmatų turnyre Šach Alame (Malaizija), kuriame pasidalijo su Peng Džaogin 1–2 vietas (po 9½ iš 10) ir pateko į tarpzoninį moterų šachmatų turnyrą. 1990 m. birželio–liepos mėn. Sie Dziun dalyvavo Gentingo, (Kvala Lumpūras) tarpzoniniame moterų šachmatų turnyre, kuriame užėmė -2-ąją vietą (12½ iš 17). ir pateko į tolesnį čempionato etapą.
Pasaulio moterų šachmatų čempionė
Kandidačių turnyras įvyko 1990 m. spalio mėn. Boržomyje. Jame varžėsi 8 dalyvės. Pasibaigus turnyrui Sie Dziun ir Alisa Marič surinko po 4,5 taško iš 7 galimų ir dėl teisės žaisti mačą su pasaulio šachmatų čempione Maja Čiburdanidze 1991 m. vasario mėn. Belgrade tarpusavyje žaidė 8 partijų mačą. Sie Dziun laimėjo pirmąją partiją ir nors varžovė 3-ioje partijoje atsirevanšavo, tačiau Sie Dziun, laimėjusi dar dvi partijas, anksčiau laiko laimėjo mačą 4½ : 2½ (+3,-1,=3) ir įgijo teisę žaisti mačą su Maja Čiburdanidze dėl pasaulio čempionės titulo.
16-kos partijų mačas įvyko 1991 m. Maniloje. Jis prasidėjo dvejomis lygiosiomis, bet 3-ioje partijoje Sie Dziun laimėjo ir pirmavo. Tačiau Maja Čiburdanidzė laimi dvi partijas iš eilės ir išeina į priekį. Po to seka dvejos lygiosios, bet pretendentė, laimėjusi 8-ąją partiją, išlygina mačo rezultatą (4 : 4). Dar po dviejų lygiųjų Sie Dziun, laimėjusi ir 11-ąją partiją, vėl išeina į priekį. 12-oji baigiasi lygiosiomis, o 13-ąją laimi pretendentė – tad Sie Dziun persvara, likus trims partijoms, išauga iki dviejų taškų (7½ :5½). Mačas tęsėsi neilgai: po dvejų lygiųjų pasibaigė – 8½ : 6½ (+4,-2,=9) Sie Dziun naudai, kuri tapo 7-ąja pasaulio moterų šachmatų čempione.
1993 m. Monake 16 partijų mače su N. Joseliani Sie Dziun apgynė pasaulio čempionės titulą. Mačą pasaulio čempionė pradėjo dviem pergalėmis ir po 5 partijų jau pirmavo 4½ : ½. Ir nors N. Joseliani, laimėjusi 6-ąją partiją, kiek sušvelnino rezultatą, tačiau Sie Dziun per sekančias 5 partijas laimėjo dar tris kartus bei du kartus baigė lygiosiomis – tad mačas pasibaigė įtikinama Sie Dziun pergale – 8½ : 2½ (+7,-1,=3) ir ji išlaikė titulą.
1996 m. Chaene Sie Dziun pralaimėjo 16 partijų mačą dėl pasaulio čempionės titulo Siuzanai Polgar. Mačas jai susiklostė nesėkmingai. Nors Sie Dziun laimi pirmąją partiją, bet po dviejų lygiųjų pretendentė pasiekia dvi pergales iš eilės, o po dar vienų lygiųjų – vėl dvi pergales ir išeina į priekį trijų taškų skirtumu – 5½ : 2½. Pasaulio čempionės pastangos švelninti rezultatą neduoda vaisių: po dviejų sekančių lygiųjų varžovė vėl laimi. Ir nors 12-ąją partiją Sie Dziun laimi, bet tai negelbsti: 13-ąją laimi pretendentė ir mačas baigiasi 8½ : 4½ (+6,-2,=5) jos naudai. Siuzana Polgar tampa pasaulio moterų šachmatų čempione.
Tolesnės kovos dėl titulo
Taip atsitiko todėl, kad S. Polgar paprašė atidėti mačą dėl sūnaus gimdymo iki liepos mėn, be to, jos netenkino mačo vieta pretendentės šalyje (Kinijoje). Pati S. Polgar bandė ieškoti kitos varžybų vietos, bet nesėkmingai: nerado rėmėjų nei Vengrijoje, nei JAV. . FIDE nepatenkino jos prašymo, po to dar diskvalifikavo ją ir surengė pasaulio čempionato mačą tarp kandidačių turnyro 1-2 vietos laimėtojų: A. Galiamovos ir Sie Dziun. Su tokiu FIDE sprendimu nesutiko S. Polgar. Nežiūrint to, mačas dėl pasaulio čempionės vardo įvyko. Jos pirmoji dalis prasidėjo 1999 m. liepos 30 d. Kazanėje ir baigėsi 4 : 4, o antroji dalis vyko Šenjange ir baigėsi rugpjūčio 23 d. Kinijoje sėkmingiau žaidė Sie Dziun, laimėjusi 4½ : 2½, o visą mačą – 8½ : 6½ (+5-3=7). Ji susigrąžino pasaulio moterų šachmatų čempionės titulą.
Nuo 2000 m. FIDE pakeitė pasaulio moterų šachmatų čempionato rengimo buvusią tvarką ir įvedė trumpųjų atkrentamųjų mačų tvarką. 2000 m. lapkričio-gruodžio mėn. Delyje vykusiame čempionate dalyvavo 61 žaidėja, tame tarpe, ir Sie Dziun, žaidusi nuo 2-o rato. Ji pasiekė finalą ir 4 partijų mače nugalėjo savo tautietę Sin Kanjing (+1-0=3) bei apgynė pasaulio čempionės titulą. Kadangi 2001 m. pasaulio moterų šachmatų čempionate Sie Dziun nedalyvavo, ji prarado pasaulio šachmatų čempionės titulą. Jį iškovojo jos tautietė Džu Čen.
Šachmatų olimpiados
Sie Dziun žaidė už Kinijos rinktinę nuo 1988 m. iki 2004 m. 8-iose šachmatų olimpiadose, išskyrus 1988 m., prie pirmos lentos. Jose sužaidė 94 partijas ir surinko 67 taškus (+50, =34, -10), kas sudaro 71,3% galimų taškų. Laimėjo 12 medalių: individualių – 2 sidabro ir 3 bronzos, komandinių – 3 aukso, 1 sidabro ir 3 bronzos. Sie Dziun pasiekimai atskirose moterų šachmatų olimpiadose.
Frailėja
Frailėja (Frailea) – kaktusinių (Cactaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso rutulišką ar cilindrižką išvaizdą turintys kaktusai, paplitę Brazilijoje.
The Elder Scrolls III: Tribunal
The Elder Scrolls III: Tribunal – 2002 m. pasirodęs „The Elder Scrolls III: Morrowind“ kompiuterinio žaidimo papildymas, skirtas asmeniniams kompiuteriams. „The Elder Scrolls III: Morrowind“ žaidimą šis papildymas atnaujina iki 1.4 versijos.
Apžvalga
„The Elder Scrolls III: Tribunal“ papildymas prie „The Elder Scrolls III: Morrowind“ žaidimo prideda: Norint pereiti visas pagrindines užduotys „The Elder Scrolls III: Tribunal“ papildyme, reikia turėti nors 30 žaidimo žaidėjo lygį.
Mokyklinė girininkija
Lietuvos TRS
Mokyklinės girininkijos buvo steigiamos skiepyti mokiniams meilę gamtai ir mokyti ją tausoti, plėsti ir gilinti biologijos, botanikos, miškininkystės ir kitų gamtos mokslų žinias (LTSR MK 15 str. 1 d.).
Mokyklinės girininkijos padėdavo įmonėms, organizacijoms ir įstaigoms, tvarkančioms miškų ūkį, įgyvendinti miškų apsaugos priemones, sodinti ir sėti miškus, auginti sodmenis, prižiūrėti jaunuolynus, rinkti vaistažoles, grybus, uogas, medžių ir krūmų sėklas, ruošti pašarines žoles, globoti ir maitinti laukinius gyvūnus ir paukščius.
Mokyklinių girininkijų nuostatus tvirtino Lietuvos TSR miškų ūkio ir miško pramonės ministerija.
The Elder Scrolls III: Tribunal
Siužetas
left|thumb|„The Elder Scrolls III: Tribunal“ papildymo vaizdas
Kartenos apylinkė
Kartenos apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis šiaurės vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kartenos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kretingos rajonui. 1954 m. prijungta Dauginčių apylinkė, o dalis Kartenos apylinkės prijungta prie Kalniškių apylinkės. 1963 m. prijungtos Budrių apylinkė ir Kalniškių apylinkė.
Konkombai
Konkombai (sav. bekpokpam) – Vakarų Afrikos tauta, gyvenanti šiaurės Ganoje ir Toge. Populiacija – apie 600 tūkst. žmonių. Kalba konkombų kalba, priklausanti Nigerio-Kongo kalbų šeimai.
Verčiasi žemdirbyste (auginamas taras, soros, sorgai, ryžiai, kukurūzai, ankštiniai augalai), gyvulininkyste, medžiokle, žvejyba, tradiciniais amatais (kalvystė, puodininkystė, audimas, pynimas). Įprastas konkombų būstas – apvalus namas plūkto molio sienomis, kūginiu šiaudiniu stogu. Vyrai dažniausiai dėvi ilgus baltus arba dryžuotus marškinius trumpomis rankovėmis, moterys – sijonus primenančius drabužius.
Konkombų virtuvę sudaro košės, sriubos, įvairūs žuvų, mėsos, pieno gaminiai.
Visuomenė remiasi kaimo bendruomenėmis, būdinga didžioji šeima, patrilinijinė giminė, poligamija.
Konkombai išlaikę prigimtinę religiją, dalis – musulmonai (sunitai), krikščionys (katalikai, protestantai). Išlaikė protėvių, žemės, vandens kultus, magiją, burtus, gausų folklorą.
XVII a.–XX a. pr. konkombai sudarė Konkombo valstybę.
Kot d'Oras
Kot d’Oras (21) (, Aukso pakrantė) – Prancūzijos departamentas šalies rytuose, Burgundijos–Franš Kontė regione. Administracinis centras – Dižonas (Dijon). Departamento tarybos pirmininkas François Sauvadet (Union des démocrates et indépendants).
Departamentą sudaro 3 apskritys, 23 kantonai, 28 municipaliniai susivienijimai ir 698 komunos. Plotas – 8 763 km². 2016 m. – 533 213 gyventojų, 61 gyv./km².
Istorija
Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais.
Geografija
Kot Doro departamentas ribojasi su Jonos, Nievro, Sonos ir Luaros, Juros, Aukštutinės Sonos, Obo ir Aukštutinės Marnos departamentais.
Ekonomika
thumb|Vyno kraštas Pagrindinės ekonomikos šakos: žemės ūkis ir maisto poduktų gamybos pramonė. Be to, Dižone sukoncentruota depertamento metalurgijos, chemijos, farmacijos pramonė.
Burgundija pasižymi gerais vynais, turinčiais prestižą Prancūzijoje ir pasaulyje, iš kurių net 32 yra AOC Grand crus, 562 pirmos klasės, pagamintų iš Božolė, Oksero, Šabli, Šalono, Kot de Nui, Masono ir daugelyje kitų vynuogynų užaugintų vynuogių.
Turizmas
thumb|Burgundijos kunigaikščių rūmai Lankytini objektai:
Politika
Kot Doro departamentui Prancūzijos senate atstovauja Lui de Bruasia, Lui Grijo ir Anri Revolis, Atstovų rūmuose – 5 deputatai. Generalinę tarybą sudaro 43 nariai, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.
Shorea siamensis
Shorea siamensis – sparneninių (Dipterocarpaceae) šeimos lapuotis, paplitęs Indonezijoje, Malaizijoje, Tailande ir Mianmare.
Magribo virtuvė
Magribo virtuvė, Šiaurės Afrikos virtuvė – kulinarinių tradicijų visuma, paplitusi Šiaurės Afrikoje. Nepaisant to, kad jos tradicijos paplitę Afrikoje, ji yra daug artimesnė islamiškoms virtuvėms nei Afrikos virtuvėms.
Ypatumai
Magribo virtuvė kildinama iš vietinės berberų virtuvės, kuri čia egzistavo nuo seniausių laikų. Kuskusas ir tadžinai yra vietinis berberiškas išradimas. Dar prieš mūsų erą vietos virtuvę per finikiečius ir romėnus paveikė kitos Viduržemio jūros šalys. Nuo VII a. Magribo šalis įjungus į Kalifatą, virtuvę veikė islamo tradicijos.
Trinidado ir Tobago vėliava
thumb|300px|right|[[Vaizdas:FIAV 011000.svg|23px Trinidado ir Tobago vėliava. Santykis: 3:5]]
Magribo virtuvė
Produktai
thumb|200px|left|Kuskusas Magribo virtuvėje svarbiausias javas yra kviečiai. Nors paplitusios keletas duonos rūšių (pvz., ksra, matula, ferrah, baghrir), bet svarbiausias angliavandenių ir ląstelienos šaltinis yra kuskusas (كسكس) – stambios biriai virtos kvietinės kruopos, neretai maišomos su džiovintais vaisiais ir riešutais.
Trinidado ir Tobago vėliava
Trinidado ir Tobago vėliava buvo įteisinta 1962 m. rugpjūčio 31 d. po nepriklausomybės atgavimo nuo Jungtinės Karalystės. Šalies vėliava yra raudonos spalvos su įstrižai vėliavą nuo apatinio krašto dešinėje iki viršutinio kairėje kertančia juoda juosta baltais kraštais. Vėliavą naudoja tik valstybinės ir karinės šalies institucijos.
Magribo virtuvė
Produktai
Dėl vietos gamtos sąlygų, kaip ir kitose Viduržemio jūros tautose yra paplitęs alyvų aliejus. Virtuvėje naudojama daug ankštinių, riešutų, džiovintų vaisių. Taip pat daugybė šviežių daržovių, iš kurių gaminamos salotos.
Trinidado ir Tobago vėliava
Civilinė šalies vėliava, naudojama nevalstybinių institucijų ir pačių gyventojų, yra tokia pati, kaip ir valstybinė, skiriasi tik proporcijos – 1:2. Karinio laivyno vėliava (naudojamas pakrančių apsaugos laivams) yra britų karinio jūrų vėliava su nacionaline šalies vėliava kantone.
Magribo virtuvė
Produktai
Labiausiai naudojami prieskoniai yra cinamonas, kmynas (kamoun), dažinė ciberžolė (karkoum), imbieras (skingbir), juodasis pipiras (el bsar), anyžius, kalendra (kasbour), šafranas (zaafrane beldi), mėta. Iš įvairių jų mišinių gaminami padažai.
Trinidado ir Tobago vėliava
Vėliavą 1962 m. priėmė Trinidado ir Tobago Nepriklausomybės komitetas. Vėliavos spalvos – raudona, juoda ir balta – simbolizuoja ugnį, žemę ir vandenį. Ugnis reprezentuoja drąsą, narsą, gyvybingumą, žemė – atsidavimą, vienybę, o vanduo – visų žmonių lygybę bei nacionalinių siekių grynumą.
Magribo virtuvė
Indai
Magribe naudojama daug specifinių indų rūšių, be kurių gana sudėtinga paruošti autentišką maistą. Svarbiausios jų formos yra: kuskuso puodas quadra wa alkaskas, taip pat puodai ghorbal, chtato, keptuvė maqla. Atskirose vietovėse paplitę dar įdomesnės indų rūšys, kaip kad tadžinas ar tangija, naudojami gaminti to paties pavadinimo patiekalams.
Trinidado ir Tobago vėliava
Iki nepriklausomybės atgavimo 1962 m., Trinidadas ir Tobagas naudojo mėlynąją britų vėliavą su joje esančiu apskritu ženkleliu, kuriame yra vaizduojamas priešais kalną atplaukiantis laivas.
Magribo virtuvė
Patiekalai
Magribe gaminami vietinės kebabo atmainos, bet daugiau paplitę įvairūs troškiniai, kuomet mėsa (paukštiena, aviena) ir daržovės troškinami su padažu ir daugybe prieskonių. Šie troškiniai patiekiami prie kuskuso ar duonos. Labai savita troškinių rūšis yra marokietiški tadžinai (طاجين), gaminami to paties pavadinimo moliniame troškintuve, kuris pasižymi piltuvėlio formos dangčiu.
Magribo virtuvė, kaip ir visos islamo virtuvės, pasižymi ypač gausiais saldžiaisiais patiekalais. Dažniausiai vietos saldumynai gaminami iš kvietinės tešlos, kuri verdama riebaluose, o vėliau mirkoma meduje ar cukraus sirupe (pvz., spurgos sfenj, zlebia, sužadėtinės piršteliai, gazelės ragai, warqa, briwat). Taip pat naudojama daug datulių.
thumb|200px|left|Arbatos patiekimas Tunise Mėtų arbata, verdama iš žaliosios arbatos, mėtų ir daug cukraus, paplitusi visame Magribe. Jos gėrimas Maroke išsivystė į labai savitą arbatos ceremoniją – Atai (اتاي), kuomet pilama iš specialaus arbatinuko ir 0,5 metro aukščio, kad susidarytų putos.
Iš gaiviųjų gėrimų labiausiai paplitęs vanduo, pienas ir vaisių sultys, neretai maišomos su apelsinų žiedų vandeniu.
Kraštas pasižymi ir alkoholiniais gėrimais, nors islamas juos draudžia: Alžyre buvo išrastas absentas, daug kur vartojamas figų likeris boura, palmių vynas lagmi, anyžinė degtinė. Kraštas labai tinkamas gaminti vynui.
Etiketas
Magribo virtuvės etiketas prie stalo nesiskiria nuo kitų islamo šalių. Valgoma rankomis, sėdint prie žemų staliukų. Arbata patiekiama valgio pabaigoje.
Kroatijos vyrų futbolo rinktinė
Kroatijos vyrų futbolo rinktinė  – futbolo komanda, nuo 1990 metų atstovaujanti Kroatijai. Rinktinė pateko į penkis pasaulio čempionatus. Kontroliuoja Kroatijos futbolo federacija (HNS).
Povilas Karoblis
Povilas Petras Karoblis (1932 m. sausio 1 d. Miegonyse, Biržų raj. – 2018 m. rugsėjo 12 d. ) – pedagogas, profesorius, lengvaatletis, treneris, Lietuvos sporto veikėjas. Lietuvos olimpinės akademijos prezidentas, "Sporto mokslo" vyr. redaktorius, LMT ekspertas
Kroatijos vyrų futbolo rinktinė
Istorija
Ypač sėkmingi kroatams buvo 1998 ir 2018 m. pasaulio čempionatai: Prancūzijoje vykusiame čempionate jie pasiekė pusfinalį, kuriame pralaimėjo šeimininkams prancūzams (2:1), o kovoje dėl 3-ios vietos įveikė olandus. Po 20-ies metų Rusijoje, Kroatijos rinktinė, nugalėjusi savo grupę, aštuntfinalyje ir ketvirtfinalyje baudiniais įveikė Daniją ir šeimininkę Rusiją, pusfinalyje po pratęsimo įveikė Angliją (2:1), o finale susitiko su ta pačia Prancūzija, kuriai, nors ir žaidė gerokai aktyviau, nusileido rezultatu 4:2.
2022 m. pasaulio čempionate Katare kroatai vėl pasiekė pusfinalyje, tačiau šįsyk 3:0 pralaimėjo Argentinai, o rungtynėse dėl bronzos 2:1 palaužė Maroką. Komanda pasižymėjo vėl dviem sėkmingomis baudinių serijomis (aštuntfinalyje prieš japonus ir ketvirtfinalyje prieš brazilus).
Povilas Karoblis
Biografija
1955–1960 m. Vilniaus pedagoginio instituto Fizinio auklėjimo katedros dėstytojas, 1960–1968 m. Vilniaus pedagoginio instituto Gamtos mokslų fakulteto prodekanas, 1968–1973 m. ir 1989–2002 m. Sporto metodikos katedros vedėjas.
Lietuvos lengvosios atletikos federacijos Mokslo komiteto pirmininkas (nuo 2000), Lietuvos studentų sporto asociacijos viceprezidentas (2008–12).
1995–2013 Lietuvos olimpinės akademijos prezidentas, nuo 2013 garbės prezidentas; akademikas (2006).
Žurnalo Sporto mokslas vyriausiasis redaktorius (1995–2015).
Kūryba
Per visą savo gyvenimą parašė apie 40 knygų, skirtų Lietuvos moksleiviams, studentams, treneriams. Paskelbė apie 300 mokslinių straipsnių žurnaluose, mokslinių-metodinių konferencijų rinkiniuose. Mokslinių tyrimų straipsniai išspausdinti JAV, Šveicarijoje, Vokietijoje, Suomijoje, kitose šalyse. Skaitė mokslinius pranešimus Konkordo universitete (Kanada), Etiopijoje, Prancūzijoje, Graikijoje, Vokietijoje, JAV, Rusijoje, Estijoje. Visą gyvenimą skyrė mokytojams rengti Vilniaus pedagoginiame universitete, stengėsi, kad mūsų studentai įgytų tokių žinių, mokėjimų ir įgūdžių, kurie leistų jiems kuo sparčiau adaptuotis praktinėje veikloje ir rezultatyviai dirbti Lietuvos gerovei. Mokslinių tyrimų kryptis – sportinio rengimo teorija ir didaktika.
Melolonthinae
Melolonthinae – grambuolių (Melolonthidae) šeimos pošeimis. Lervos gyvena dirvoje ir minta augalų šaknimis. Suaugėliai pavasarį graužia augalų lapus, žiedus, o kai kurios rūšys yra afagai.
Lietuvoje šiam pošeimiui priklauso 3 gentys ir 4 rūšys:
Kosmonautikos diena
miniatiūra|1965 m. SSRS [[pašto ženklas, skirtas Kosmonautikos dienai]] Kosmonautikos diena – balandžio 12 d. švenčiama šventė, skirta 1961 m. balandžio 12 d. kosminiam skrydžiui, kurio metu Jurijus Gagarinas su erdvėlaiviu "Vostok 1" apskrido Žemę, paminėjimui.
Šventė švenčiama Rusijoje ir kitose buvusiose SSRS valstybėse, taip pat buvusio socialistinio bloko šalyse. Kai kuriose šalyse, pvz. Lietuvoje, Lenkijoje (lenk. Międzynarodowy Dzień Lotnictwa i Kosmonautyki), ši diena minima kaip aviacijos ir kosmonautikos diena.
2011 m. balandžio 7 d. Jungtinių tautų organizacijos 65-ojoje Generalinėje Asamblėjoje balandžio 12 diena buvo paskelbta Tarptautine kosmonautikos diena (angl. International Day of Human Space Flight).
Luodžiai
Luodžiai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Salako, prie Luodžio ežero, Gražutės regioniniame parke, prie kelio (atšaka į Treigelius). Stovyklavietė. Išlikusi buvusi Luodžių dvaro sodyba (oficina arba tarnų namas, du svirnai, du tvartai, sandėlis, bravoras, sovietmečio laikotarpio sandėlis, išliko želdynai su tvenkiniais). Netoliese stūkso Jakiškių piliakalnis.
Istorija
XIX a. pab. Luodžių dvaras pateko į Novoaleksandrovsko apskritį, Salako valsčių. Veikė vandens malūnas.
Tarpukariu dvaras priklausė grafui Jurgiui Žiunjenui. Šis grafas prie Salako pušies keliems savo dvaro valstiečiams įteikė žemės nuosavybės dokumentus.
Nernės korokorai
Nernės korokorai (Orthopristis) – ešerių kriuksių (Haemulidae) šeimos žuvų gentis.
Maltos futbolo varžybos 1912–1913 m.
Maltos futbolo varžybos 1912–1913 m.
If You're Reading This It's Too Late
If You’re Reading This It’s Too Late – ketvirtasis kanadiečių reperio Drake dainų rinkinys („mixtape“), išleistas 2015 m. vasario 13 d. Dažniausiai tokio tipo įrašų rinkiniai būna išleidžiami nemokamai, tačiau šis buvo mokamas. Dėl šios priežasties, rinkinys neoficialiai laikomas kaip ketvirtasis atlikėjo studijinis albumas. Nepaisant to, Drake albumą laiko įrašų rinkiniu.
Albumas buvo išleistas netikėtai ir be jokio ankstesnio reklamavimo. Tai nesutrukdė, kad per pirmą savaitę vien Jungtinėse Valstijose būtų parduota 535 tūkstančiai albumo kopijų. Jis susilaukė labai teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje.
2016 m. „Grammy“ apdovanojimuose „If You’re Reading This It’s Too Late“ buvo nominuotas geriausio repo albumo nominacijoje, o singlas „Energy“ – geriausios repo dainos. 2020 m. žurnalas „Rolling Stone“ įrašui skyrė 367–ąją vietą savo visų laikų geriausių albumų sąraše.
FM Palanga
thumb|FM Palanga logotipas FM Palanga – pirmoji muzikinė – pramoginė radijo stotis Palangoje. Veiklą pradėjo 2002 m. gruodžio mėn. Dažnis: Palanga – 88,7 FM, Klaipėda – 93,3 FM.
Nuo 2009 m. gruodžio 1 d. programa nebetransliuojama. FM Palanga dažniais dirba radijo stotis HOT FM.
Elena Kniūkštaitė
Elena Kniūkštaitė (g. 1950 m. birželio 12 d. Kartenoje, Kretingos raj.) – Lietuvos tautodailininkė tapytoja.