cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gricių koplyčia
Gricių koplyčia – katalikų koplyčia Gricių kaime (Veliuonos sen.), Jurbarko rajone, 4 km į vakarus nuo Juodaičių. Koplyčia stovi pagrindinėje gatvėje, prie kelio. Ji įrengta įprastame, dviejų galų mediniame name, virš įėjimo durų įtaisytas didelis kryžius. Dalyje pastato yra įsikūrusi bendruomenės salė. Šalia pastatytas koplytstulpis.
Koplyčia aktyviai veikė 1997–2008 m. Vietos gyventojams čia buvo laikomos pamaldos, į kurias atvykdavo Juodaičių Nukryžiuotojo Jėzaus parapijos klebonas. Taip pat buvo įrengta šarvojimo salė. Mažėjant kaime gyventojų (2011 m. – 119 gyv.), užsidarius mokyklai, parduotuvei, bibliotekai, koplyčios poreikis taip pat sumenko, todėl jos patalpos su visa bažnytine atributika kolkas nenaudojamos. Po 2015 m. Veliuonos seniūnijos atlikto pastato remonto antrasis namo galas skirtas vietos bendruomenės poreikiams (žmonių susirinkimų, rinkiminės apylinkės vieta). miniatiūra|240px|left|Koplyčios priekyje – koplytstulpis partizanui A. Gudžiūnui
Istorija
Koplyčios pastatas priklausė Gudžiūnų šeimai, kuri buvo ištremta. Nacionalizuotuose namuose sovietmečiu veikė vietinio kolūkio „Jaunoji karta“ kontora. Ji čia įsikūrė 1960 m. po atlikto remonto ir pertvarkymų. Dalį patalpų 1960–1976 m. užėmė pradinė mokykla.
Lietuvai atkūrus nepriklausomybę, namas teismo keliu buvo gražintas teisėtai savininkei Marytei Gudžiūnaitei–Butkuvienei. Namo šeimininkas Butkus (jos sūnus) čia negyveno, tačiau jį sutvarkęs, perdažęs, pakeitęs langus, perdavė Juodaičių parapijai. 1997 m. lapkričio mėn. žmonių iniciatyva čia buvo įkurta ir pašventinta koplyčia. Tuometinis klebonas Vladas Luzgauskas pasirūpino ją deramai apstatyti (suolai, Kryžiaus kelio paveikslai, kryžius). Žmonių patogumui įrengta ir šarvojimo salė (Juodaičiuose tuomet tokios dar nebuvo). Apie 1998 m. pastatytas koplytstulpis partizanui, pavasarininkui Antanui Gudžiūnui. (aut. Puidokas).
Foxconn
„Foxconn“ (taip pat žinoma pavadinimu „Hon Hai Precision Industry“) – įmonė, kuri gamina elektroniką kitiems gamintojams. 2012 metais 40% viso pasaulio elektronikos buvo pagaminta Foxconn gamyklose. Foxconn turi gamyklas Kinijoje, Japonijoje, Taivane, Indijoje, Lenkijoje, Slovakijoje, Čekijoje, Vengrijoje, Turkijoje, Meksikoje, JAV bei Brazilijoje.
Pagrindiniai klientai
Pagrindiniai „Foxconn“ klientai yra arba buvo:
(kilmės šalis skliausteliuose)
Gázszer FC
Istorija
1999-2000 m. sezono rudenį klubas žaidė aukščiausiojoje lygoje, tačiau pavasarį jį ir jo vietą lygoje perėmė MFC Pecs klubas.
Čižiškiai (Molėtai)
Čižiškiai – viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Videniškių, prie Ulžių miško.
Istorija
Maždaug XVI a. pabaigoje Merkelis Giedraitis nusipirko žemių prie Liesėnų kaimo – ta vieta vėliau buvo pavadinta Čižiškiais. 1664 m. kaimas minimas Videniškių bažnyčios krikšto metrikų knygoje.
Alkupis
Pavadinimas Alkupis gali reikšti:
Aleksandar Vezenkov
Gimė makedonų, kurie emigravo į Bulgariją, o vėliau į Kiprą šeimoje. Jo tėvas Saško Vezenkovas – buvęs ilgametis Bulgarijos rinktinės žaidėjas, kapitonas, vėliau treneris Bulgarijoje, Kipre. Vaikystėje A. Vezenkovas treniravosi Nikosijos „APOEL“ sporto mokykloje, būdamas 14 metų persikėlė į Graikiją ir pradėjo rungtyniauti Salonikų „Aris“ jaunimo komandose. 2011 m. debiutavo pagrindinėje „Aris“ komandoje. Po 2012–13 m. sezono išrinktas geriausiu jaunuoju Graikijos lygos žaidėju. Netrukus A. Vezenkovas tapo komandos lyderiu ir po 2014–15 m. sezono ne tik vėl išrinktas geriausiu jaunuoju žaidėju, bet ir lygos MVP (vid. 16,8 tšk., 7,3 atk. kamuolio, 1,6 perdavimo).
A. Vezenkovas 2023 m. gegužės 18 d. Kaune vykusioje ceremonijoje buvo pripažintas naudingiausiu Eurolygos 2022–2023 m. reguliaraus sezono žaidėju.
Pinsko apskritis (1566–1795)
Pinsko apskritis  – buvęs LDK administracinis-teritorinis vienetas dabartinės Baltarusijos teritorijoje. Centras – Pinskas.
Istorija
Įkurta 1566 m. LDK reformų metu, priklausė Bresto vaivadijai. 1795 m. atiteko Rusijos imperijai.
Rūtėnai
Rūtėnai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės rytus nuo Balninkų.
FK Švęskime.lt
FK Švęskime.lt – Lietuvos futbolo klubas iš Klaipėdos.
Rūtėnai
Istorija
1665 m. Videniškių bažnyčios krikšto metrikų knygoje užrašytas Felicijus Rūtelis iš Rūtelių kaimo, kuris identifikuotinas su dab. Rūtėnais. XVII–XVIII a. kaimas priklausė Balninkų seniūnijai. 1765 m. buvo 6 ūkiai.
Greta Salóme Stefánsdóttir
Greta Salóme Stefánsdóttir (g. 1986 m. lapkričio 11 d.) – Islandijos dainininkė ir smuikininkė. Su dainininku Jónsi atstovavo Islandijai 2012 m. Eurovizijos dainų konkurse Baku, Azerbaidžane su daina „Never Forget“. Sėkmingai įveikę pusfinalį, „Eurovizijos“ finale užėmė 20 vietą.
2012 m. lapkričio mėn. išleido debiutinį albumą „In The Silence“ su dešimt naujų dainų.
Stadler FC
Akasto „Stadler“ – buvęs Vengrijos futbolo klubas iš Akasto.
Istorija
Kiskőrösi FC įkurtas 1993 m., o nuo 1994-95 m. sezono žaidė aukščiausioje šalies lygoje.
Po keturių sezonų elito divizione klubas buvo likviduotas, o komanda išformuota.
Aukštupėnai (Pilkalnio apskritis)
Aukštupėnai, Samoliškiai (, nuo 1938 m. Hochweiler) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Lietuvos pasienyje, 23 km į rytus nuo Pilkalnio, 2 km į šiaurę nuo Kudirkos Naumiesčio, Šešupės kairiajame krante.
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Aukštupėnų kaimo bendruomenė 1927–34 m. Įkurti 1700 m. valstybinio miško žemėse. Anksčiau vadinti Samoliškiais. 1785 m. buvo šatulinių kulmiškių kaimas ir pasienio gyvenvietė su 10 ugniakurų, 1821 m. – šatulinių kulmiškių kaimas su 59 gyventojais. 1846 m. Aukštupėnuose buvo 20 gyvenamųjų pastatų ir 125 gyventojai. 1723–1818 m. priklausė Įsruties apskrities Diržkiemio domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Širvintos valsčiui. Tikintieji priklausė Širvintos evangelikų liuteronų parapijai. 1857 m. prie kaimo prijungtas nedidelis Kolikiškių (Eichenfeldės) dvaras. Kaime buvo malūnas, kaimo vakariniu pakraščiu tekėjo Upelis, Šešupės intakas. Po Antrojo pasaulinio karo kaimas išnyko. Nuo 2008 m. kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.
Drestas III
Biografija
Drestas III buvo Udrosto arba Udrosigo sūnus. Pasak „Piktų kronikos“, jis turėjo bendravaldį Drestą. Jo valdymo laikotarpio ilgumas skiriasi nuo vienerių iki penkiolikos metų.
Darius Days
Dariusas Deisas (, g. ) – JAV krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Hiustono „Rockets“ komandoje ir turintis dvipusę sutartį su NBA G-lygos Rio Grandė slėnio „Vipers“ klubu.
Lietuvos balsas (7 sezonas)
Lietuvos balsas – muzikinė talentų laida, pradėta rodyti 2012 m. per LNK televiziją. Šios laidos originalas buvo sukurtas Olandijoje ir per trumpą laiką išpopuliarėjo visame pasaulyje.
Darius Days
Iš pradžių buvo pranešta, kad D. Deisas pasirašys sutartį su San Antonijo „Spurs“ po to, kai 2022 m. NBA naujokų biržoje nebuvo pašauktas, tačiau 2022 m. liepos 16 d. jis pasirašė dvipusę sutartį su Majamio „Heat“. Spalio 9 d. jo dvipusė sutartis buvo pakeista ir vėliau jis buvo atleistas. Spalio 11 d. Hiustono „Rockets“ pasirašė su juo dvipusę sutartį.
Lietuvos balsas (7 sezonas)
7 sezonas
= Aklosios perklausos =
Hidžazo rialas
miniatiūra Hidžazo rialas {{{ar|ريال‎}}) – buvusi Hidžazo karalystės valiuta, buvusi apyvartoje 1916-1925 m. 1925 m. Hidžazo rialą pakeitė Saudo Arabijos rialas.
Šis rialas buvo sidabro moneta, tokio pat svorio kaip ir osmanų 20 kurušų moneta, bet kaldinta iš grynesnio sidabro (917 prabos, o ne 830).
Hidžazo rialą sudarė 20 giršų.
Monetos
1916 m. buvo išleistos bronzinės 1/8, 1/4, 1/2 ir 1 giršų bei sidabrinės 5, 10 ir 20 giršų monetos. Buvo kaldinamos ir auksinės 1 dinaro monetos.
Hidžaze buvo naudojamos ir Turkijos bei Egipto monetos bei Marijos Teresės taleriai, su įspaudu. Įspaude buvo arabiškas karalystės pavadinimas الحجاز.
Dopingas olimpinėse žaidynėse
Dopingas ir kiti rezultatų gerinimo veiksmai olimpinėse žaidynėse buvo nuo pat olimpinės istorijos pradžios Senovės Graikijoje.
Dopingo vartojimo istorija
thumb|right|250px|Aleksandras Zubkovas (dešinėje) kartu su savo [[Ledrogių sportas|ledrogių komanda buvo apkaltinti dopingo vartojimu ir prarado 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse iškovotus aukso medalius.]] Pirmųjų olimpinių žaidynių laikais atletai gerdavo specialius „stebuklingus“ gėrimus ir valgydavo egzotinę mėsą tikint, kad tai padės pagerinti sportinius rezultatus.
Šiuolaikinėse olimpinėse žaidynėse sukčiavimas įgavo kitokią prasmę ir rezultatus buvo siekiama gerinti cheminiais būdais (dopingu). Tiesa, ankstyvoje istorijoje dopingo vartojimas buvo labai supaprastintas, pavyzdžiui, maratono bėgikui Thomas Hicks 1904 m. vasaros olimpinėse žaidynėse pačių varžybų metu treneris davė strichnino ir brendžio.
Prasidėjus XX a. sportininkai atrado būdų fizinių galimybių plėtimui didindami testosterono kiekį organizme. Kai tokie būdai tapo masiniai, buvo aišku, kad tai ne tik pagerina sportininkų rezultatus, tačiau ir kelia grėsmę atleto sveikatai. Vienintelis atvejis, kai sportinininkas mirė nuo dopingo vartojimo buvo 1960 m. žaidynėse. Danų dviratininkas Knud Enemark Jensen varžybų metu nukrito nuo dviračio ir vėliau mirė. Tyrimai įrodė, kad dėl amfetamino poveikio sportininkas lenktynių metu prarado sąmonę. Šis įvykis parodė pasauliui, kaip stipriai dopingas paplitęs tarp sportininkų. Panašiu metu sporto federacijos pradėjo drausti cheminių preparatų vartojimą, o Tarptautinis olimpinis komitetas priėmė atitinkamas tvarkas 1967 m.
Pirmieji teigiami testai
Pirmuoju sportininku, oficialiai pagautu vartojančiu dopingą, tapo šiuolaikinės penkiakovės sportininkas Hans-Gunnar Liljenwall iš Švedijos. 1968 m. vasaros olimpinėse žaidynėse jis prarado bronzos medalį ir pats teigė, kad prieš startą „išgėrė du alaus bokalus nervams palengvinti“. Tose žaidynėse jis buvo vienintelis, pagautas vartojantis neleistinus preparatus. Vėliau, gerėjant technologijoms, pagautų sportininkų skaičius didėjo.
Sisteminis dopingo vartojimas
Vienas labiausiai pagarsėjusių sisteminių dopingo vartojimo olimpinėse žaidynėse atvejų buvo susijęs su XX a. 8 ir 9-ajame dešimtmečiuose Rytų Vokietijoje vykdyta dopingo programa. Valdžios organizuoto dopingo vartojimo programa turėjo kodinį pavadinimą „Valstybės planas 14.25“ ir buvo skirta gerinti valstybės įvaizdį ir žinomumą laimint medalius. 1990 m. atrasti dokumentai parodė, kad sportininkų treneriai skatino arba sportininkams nežinant skirdavo anabolinius steroidus. Kai kada vos 11 metų amžiaus atletai be jų ir tėvų žinios gaudavo šių preparatų. Tuo metu nebuvo rimtų įrodymų dėl šios sistemos naudojimo, nors Rytų Vokietijos atletų laimėtų medalių skaičius augo stulbinamai: 1972 m. žaidynėse plaukime laimėjo 4 sidabro ir 1 bronzos medalį, o po ketverių metų šis skaičius pasiekė 10 aukso medalių (iš 12 galimų), 6 sidabro ir 1 bronzos. Rimti įrodymai buvo atrasti tik griuvus Berlyno sienai. Išslaptinti dokumentai parodė, kad Rytų Vokietijos vyriausybė ėmėsi visų įmanomų dopingo vartojimo priemonių, siekiant pagerinti rezultatus ir šalies įvaizdį. Dauguma šalies vyriausybės narių, atsakingų už šiuos veiksmus, vėliau buvo nubausti įvairiomis bausmėmis.
Pasak JK žurnalisto Andrew Jennings, KGB taip pat imdavosi visų įmanomų veiksmų, padedant Sovietų Sąjungos sportininkams išsisukti nuo teigiamų dopingo vartojimo testų. Kalbant apie 1980 m. vasaros olimpines žaidynes, vykusias Maskvoje, Australijos tyrėjai teigė, kad „Yra maža tikimybė, kad nors vienas medalio laimėtojas, ypač aukso, nebuvo paveiktas vienu ar net keliais dopingo preparatais. Maskvos olimpiada galėtų vadintis chemikų olimpiada“.
2016 m. atskleisti dokumentai parodė, kad Sovietų Sąjunga planavo sisteminį dopingo vartojimo skatinimą lengvojoje atletikoje ruošiantis 1984 m. vasaros olimpinėms žaidynėms JAV. Tai neįvyko, nes šalis boikotavo žaidynes. Vienas šių įvykių liudininkų tapo lengvosios atletikos komandos vadovas dr. Sergejus Portugalovas. Jo parodymai padėjo sustiprinti Rusijos sportininkų dopingo vartojimo įtarimus prieš 2016 m. žaidynes.
9-ajame XX a. dešimtmetyje Tarptautinis olimpinis komitetas ėmėsi stipresnių žingsnių kovojant su dopingo vartojimu ir 1999 m. įkūrė Pasaulinę antidopingo agentūrą.
Martynas Stadnickis
Martynas Stadnickis (apie 1552−1628) − ATR valstybinis veikėjas, Sanoko kaštelionas, Rusijos caraitės Marijos Mnišek vachmistras, Kšemenecų, Lenkijos Javorniko ir Rimanuvo valdytojas.
Biografija
Lenkijos bajiorų Stadnickių giminės atstovas, herbo „Szreniawa“ savininkas. Kalvinisto Stanislovo Mateušo Stadnickio (m. 1563) ir Barboros Zborovskos sūnus, Stanislovo, Jono, Samuilo, Andžejaus, Petro, Mikalojaus ir Katerinos Stadnickių brolis.
Dopingas olimpinėse žaidynėse
Medalių anuliavimas pagal lytį
52 procentai anuliuotų medalių buvo laimėti vyrų, 48 procentai – moterų.
Martynas Stadnickis
Biografija
Į jo valdų sudėtį įėjo Lenkijos-Javornikas su penkiais aplinkiniais kaimais. 1595 metais Martynas Stadnickis nupirko iš Zbignevo Senienskio Rimanuvo miestą. Visiškai atstatė bažnyčią Rimanuve.
Po Martyno mirties jo žmona pasirinko savo rezidencija Rimanuvą. 1605 metais po Peremyšlio seniūno Jono Tomo Drohojevskio (1535−1605) mirties jo pilis Jamne Dolne užgrobė Janas Krasickis, o po jo Martynas Stadnickis, kuris apgulė pilį, kur slėpėsi našlė Jadvyga Drohojevska. Dėl tiekimo trūkumo pilis buvo priversta pasiduoti M. Stadnickiui.
Mariana Stadnicka, vienintelė Martyno duktė, tapo Karūnos didžiojo ginklininko ir Krokuvos vaivados Mykoo Zebžydovskio (1613−1667) žmona. Po Martyno Stadniskio mirties Lenkijos-Javorniką su penkiais kaimais paveldėjo jo žentas Mykolas Zebžydovskis.
Martynas Stadnickis buvo auklėjamas kaip kalvinistas, po to perėjo į Romos katalikų tikybą, išvijo iš savo valdų pastorius ir perdavė bažnyčias katalikams.
Aukštutinio Nilo provincija
Aukštutinis Nilas – viena iš trijų dabartinių Pietų Sudano provincijų. Šios provincijos vardas duotas nuo Nilo upės dalies Baltojo Nilo, kuris teka per šią provinciją.
Aukštutinio Nilo provincija rytuose ribojasi su Etiopija, o šiaurėje su Sudanu.
2011 m. liepos 9 d. trys buvusios Sudano provincijos (Aukštutinis Nilas, Bahr al Gazalis ir Ekvatorija) buvo atskirtos nuo šios valstybės ir tapo naujai įkurto Pietų Sudano dalimis.
Kaldbakas
Kaldbakas  – kaimas Fareruose, Streimojaus rytinėje pakrantėje. Priklauso Torshauno savivaldybei. 2012 m. duomenimis, kaime gyveno 230 gyventojų. Auginamos lašišos.
Aleksandras Antonijus Sapiega
Kunigaikštis Aleksandras Antonijus Sapiega (, 1773 m. rugsėjo 3 d., Strasbūras – 1812 m. rugsėjo 8 d., Derečinas) – Varšuvos kunigaikštystės ginklininkas, kamergeris ir Prancūzijos imperatoriaus Napoleono I Bonaparto adjutantas, mokslininkas, mecenatas, tyrėjas ir politikas.
Biografija
Lietuvos magnatų Sapiegų giminės, Kodenio linijos atstovas, herbo „Lis“ savininkas. Lietuvos didžiojo raikytojo Juozapo Sapiegos (1737–1792) ir Teofilės Jablonovskos (1743–1816) vienintelis sūnus.
Gimė ir vaikystės metus praleido Prancūzijoje, kur emigravo jo tėvai po Baro konfederacijos pralaimėjimo. Nuo 1777 metų gyveno pas savo tetą Aną Jablonovską (1728–1800), Palenkėje (Semiatičiuose ir Kocke), kur gavo namų išsilavinimą ir pradėjo domėtis mokslu.
1792 metais Aleksandras Sapiega susipažino su Lenkijos mokslininku ir rašytoju Stanislovu Stašic, su kuriuo kartu pradėjo domėtis ATR rytų geologija. 1794 metais Aleksandras Sapiega ir Stanislovas Sašičius išvažiavo į Vieną, kur užmezgė ryšius su Juozapu Maksimilanu Osolinskiu.
1800 metais Stanislovui Stašicui rekomenduojant Aleksandras Sapiega tapo Varšuvos mokslo mylėtojų draugijos nariu. 1801–1802 metais buvo paskelbti A. Sapiega chemijos darbai. 1802–1803 metais keliavo po Balkanų pusiasalio šalis, padarė vertingą savo kelionės aprašymą („Podroze po krajach slowianskich“ (Vroclavas, 1811)). Po trumpos pertraukos, kada jis buvo Prancūzijoje, kur skaitė lekcijas, grįžo į Balkanus kur gyveno iki 1806 metų. Buvo stebimas Prancūzijos ir Austrijos policijos.
1807 metų sausį Aleksandras organizavo Prancūzijos imperatoriaus Napoleono I Bonaparto atvykimą į Varšuvą, tapo jo kamergeriu ir adjutantu. Dalyvavo Gdansko apgultyje (1807), po ko žiemą praleido Paryžiuje, Napoleono rūmuose. 1808–1809 metais užsiėmė moksliniais tyrimais Prancūzijoje, po to prisidengiant tyrimų veikla išvažiavo į Rusiją, kur studijavo žmonių nuotaikas rusų ATR aneksuotose žemėse. Sukūrė Prancūzijos žvalgybos agentų tinklą užimtose teritorijose. thumb|left|Aleksandro Antonijaus Sapiegos kapas 1812 metų liepos 1 d. kunigaikštis Aleksandras Antonijus Sapiega įėjo į Lietuvos didžiosios kunigaikštystės laikinos vyriausybės sudėtį, suformuotos palaikant Napoleono armijos Prancūzijos invazijos į Rusiją metu, kur vadovavo kariniam departamentui. Dėl nesutarimų su Lietuvos general-gubernatoriumi Dirku netrukus paliko LDK laikinąją vyriausybę. Aleksandras Sapiega išvažiavo iš Vilniaus į savo dvarą Višnice. Pakeliui jis buvo užpultas šerno, nuo įkandimo kurio jam prasidėjo kraujo užkrėtimas ir gangrena.
1812 metų rugsėjo 8 d. 39-metis Aleksandras Antonijus Sapiega mirė Derečine, savo giminaičio Pranciškaus Sapiegos dvare.
Mokslinė veikla
Aleksandras Antonijus Sapiega įgyvendino mineralogines ekspedicijas po Lietuvą ir Lenkiją, taip pat Alpėse, Balkanų pusiasalyje ir Voluinėje.
Buvo mokslinio darbo „Mineralogija“ (1801 m.), neorganinės chemijos (1801–1802 m.) vadovėlio, rašinio apie kristalografiją autoriumi.
Keliavo po Adrijos jūros pakrantę, kur studijavo Slovencų, Chorvatų, Bosnių ir hercegiovinų etnografiją.
1804 metais pakilo į Mon-Seni Alpėse (aukštis – 3 km), apie ką liepos 13 d. pranešė Liono mokslų akademijos posėdyje.
Šeima
thumb|140 px|Aleksandro Antonijaus Sapiegos žmona Ana 1794 metais Aleksandras Antonijus Sapiega vedė Aną Zamoiskytę (1780–1859), Karūnos didžiojo kanclerio ir Zamoistės ordinato Adžejaus Jeronimo Zamoiskio (1716–1792) ir Konstancijos Čartoriskaitės (1778–1837) dukterį. Vaikai:
Bronius Zdanavičius
Bronius Zdanavičius (g. 1907 m. gruodžio 15 d. Telšiuose) – Lietuvos dramaturgas, kunigas, spaudos bendradarbis.
Biografija
1928 m. baigė Telšių gimnaziją, 1933 m. Telšių kunigų seminariją. 1933–1938 m. vikaravo Durbinuose, Mosėdyje, Tveruose, Papilėje, Kražiuose, 1938–1944 m. Pajūrio klebonas. 1944 m. pasitraukė iš Lietuvos, 1949 m. atvyko į JAV. Nuo 1955 m. kapelionas Marijos viloje, Elmhurst Pa.
Parašė ir išleido tris lotynų kalbos vadovėlius (1946–1948 m.). Paruošė spaudai Schenandoah lietuvių parapijos istoriją. Pavardės forma nuo 1955 m. Danis. Bedradarbiavo: „Garse“ (JAV). Išleido knygas: „Paslaptingoji rožė“ (1935 m.), „Šv. Kazimieras, Lietuvos karalaitis: keturių veiksmų ist. drama“ (1946 m.), „Lotynų kalbos gramatika“ (1946 m.), „Lotynų kalbos skaitiniai“ (1946 m.), „Lotynų-lietuvių kalbos žodynas“ (1947 m.).
Pinsko apskritis (1919–1939)
Pinsko apskritis – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje Baltarusijoje. Centras – Pinskas.
Istorija
Įkurta po I pasaulinio karo, priklausė Lenkijai. 1920 m. gruodžio 12 d. 2 valsčiai perduoti naujai Kosavos apskričiai. 1939 m. Pinsko apskritis buvo panaikinta.
Administracinis suskirstymas
XX a. tarpukariu apskričiai įvairiu metu priklausė 24 valsčiai:
Prekybinė moneta
Prekybinė moneta – brangiojo metalo moneta, kaldinta vyriausybės ir buvusi apyvartoje ne tik išleidusioje šalyje, bet ir kurioje nors kitoje. Jos buvo gana didelės vertės (retai - smulkios monetos), todėl veikė kaip kaupiamosios monetos. Jos buvo savotiška eksportinė prekė. Už jas dažnai pirkdavo didelius kiekius vertingų prekių kitose šalyse, kur prekės kainos būdavo mažesnės, nes prekybinių monetų vertė toje šalyje būdavo didesnė, nei monetų kaldinimo šalyje.
Viena žinomiausių XVIII a prekybinių monetų buvo austriški Marijos Teresės taleriai. Juos pradėjo kaldinti 1751 m. ir kaldina iki šiol, nors dabar jie naudojami tik kaip kaupiamosios ar kolekcinės monetos. Marijos Teresės taleris dideliais kiekiais būdavo eksportuojamas į Rytų Afriką ir Vidurinius Rytus. Afrikoje juos labai vertino, todėl ten jų vertė perkant vietines prekes bei žaliavas buvo didesnė nei Austrijoje.
Vengrijos ir Nyderlandų auksiniai dukatai, kuriuos daugiau kaip šimtą metų kaldino iš tokios pat prabos aukso, buvo vertinamos prekybinės monetos. Kita žinoma prekybinė moneta buvo sidabrinis prekybinis doleris, kurį naudojo JAV ir Meksika palyginti pigiai pirkti prekes Pietų Amerikoje bei Kinijoje, kur pinigų sistema buvo pagrįsta sidabro standartu ar naudojo popierinius pinigus ir kur sidabro kaina buvo didesnė negu pasaulinėje rinkoje.
Nuo maždaug 1920 m. prekybinių monetų pasaulyje nebeliko, nors kai kurias brangiųjų metalų monetas pardavinėja kolekcionieriams už didesnę kainą, nei šios monetos vertos.
Tiszakécske FC
Tisakėčkės FC – buvęs Vengrijos futbolo klubas iš Tisakėčkės.
Istorija
1997/1998 m. NB I pirmenybėse liko penkioliktoje vietoje ir po sezono iškrito iš jų. Galiausiai, komanda buvo išformuota, o klubas likviduotas.
Dabartinis klubas kartais vadinamas Tiszakécske FC.
Eimantas Abramavičius
Eimantas Abramavičius (g. 2002 m. vasario 13 d.) – Lietuvos futbolininkas, žaidžiantis puolėjo pozicijoje. Atstovavo Lietuvos jaunimo rinktinėms.
Karjera
Nuo 2015 m. vasaros atstovavo Panevėžio Sporto Gimnazijos ir Futbolo Akademijos ekipoms.
FK Panevėžys
Karjerą pradėjo „Panevėžio“ klube. A lygoje debiutavo 2019 m. rugsėjo 24 d. rungtynėse prieš Marijampolės „Sūduvą“.
2021 m. A lygoje nesužaidė nė minutės. Atstovaudavo Panevėžys B ekipai, kuri rungtyniavo Pirmoje lygoje.
FK Ekranas
2022 m. kovo 15 d. tapo žinoma, kad žaidėjas atstovaus „Ekrano“ klubui, kuris pateko į Pirmą lygą.
Statistika
Spalvų reikšmės:
FC Veszprém
Vesprėmo FC – Vengrijos futbolo klubas iš Vesprėmo.
Keršytojai: Pabaiga
Keršytojai: Pabaiga – 2019 m. JAV mokslinės fantastikos filmas, sukurtas pagal to paties pavadinimo „Marvel“ komiksų superherojų komandą. Filmą režisavo Anthony Russo ir Joseph Russo, o scenarijų parašė Christopher Markus ir Stephen McFeely. Filmo aktorių ansamblis: Robert Downey Jr., Chris Evans, Mark Ruffalo, Chris Hemsworth, Scarlett Johansson, Jeremy Renner, Don Cheadle, Paul Rudd, Brie Larson, Karen Gillan, Danai Gurira, Benedict Wong, Jon Favreau, Bradley Cooper, Gwyneth Paltrow ir Josh Brolin. Tai tiesioginis „Keršytojai: Begalybės karas“ (2018 m.) tęsinys ir 22-asis „Marvel Cinematic Universe“ (MCU) filmas. Filme išlikę „Keršytojų“ nariai ir jų sąjungininkai bando pakeisti „Begalybės kare“ Tanoso sukeltą destrukciją.
Filmas buvo stipriai giriamas už režisūrą, vaidybą, muziką, veiksmo scenas, vaizdo efektus ir emocinį svorį, o kritikai gyrė 22 filmų istorijos kulminaciją. Filmas visame pasaulyje uždirbo 2,798 mlrd. dolerių, vos per vienuolika dienų pranoko visą „Begalybės karo“ rodymą kino teatruose ir sumušė daugybę kasos rekordų, be kita ko, nuo 2019 m. liepos mėn. iki 2021 m. kovo mėn. tapo visų laikų pelningiausiu filmu. Filmas pelnė daugybę apdovanojimų ir nominacijų, įskaitant nominaciją už geriausius vaizdo efektus 92-uosiuose „Oskarų“ apdovanojimuose, tris nominacijas 25-uosiuose „Kritikų pasirinkimo“ apdovanojimuose (laimėjo dvi) ir nominaciją už specialiuosius vaizdo efektus 73-iuose Britų kino akademijos apdovanojimuose.
Mezentijus
Pasak Vergilijaus, Mezentijus buvo žiaurumu pasižymėjęs tironas, kurį išvarė jo paties pavaldiniai. Mezentijus pabėgo pas Turną, kaip jo sąjungininkas kovojo prieš Enėją, kuris galiausiai jį ir jo sūnų Lauzą nužudė.
Katono Vyresniojo veikale „Pradžios“ (Origines) nurodoma, kad Mezentijus sutiko padėti rutulams, tačiau pareikalavo pirmųjų vynuogių derliaus vaisių. Kadangi jie turėjo būti skiriami dievams, buvo laikomas dievų priešu. Lotynai pirmuosius vaisius pažadėjo Jupiteriui, kuris jiems ir suteikė pergalę. Mezentijus žuvo dvikovoje su Askanijumi.
Chilly Willy
Čilis Vilis – animacinių filmų herojus, vienas populiariausių Polo Smito sukurtų veikėjų. Pirmą kartą pasirodė 1953 m. animaciniame filme „Chilly Willy“. Animaciniai filmai su juo buvo išleidžiami 1953–1972 m., taip pat 1999–2002 m. Taip pat pasirodė ir 2018 metais filme „Woody Woodpecker“.
Savybės
Čilis Vilis – nedidelio ūgio pingvinas. Visada nešioja raudoną kepure ant galvos. Dažniausiai nekalba. Gyvena Antarktidoje. Jam beveik visada šalta, dažnai nori valgyti. Pagrindinis jo užsiėmimas yra maisto gavimas arba būdų, kaip sušilti ieškojimas.
Norėdamas sušilti ar pavalgyti, Čilis Vilis darydavo įvairias išdaigas ar net nusikaltimus: vogė slides ar maisto, eidavo į karines bazes ir t. t. Nemėgsta mokyklos.
Be to, Čilis yra itin draugiškas, niekada neatsisako padėti tiems, kuriems reikia pagalbos.
Santykiai su kitais herojais
Pingvinas turi keletą draugų: baltasis lokys Maksis (, prieš tai jis buvo jo priešu) ir albatrosas Gunis (Gooney).
Taip pat turi ir priešų: šuo Smedlis (Smedley) ir Antarkties korpuso seržantas Hogušas (Hogwash).
2019 m. Copa América
'''2019 m. Copa América' – CONMEBOL rengiamas Copa América'' futbolo turnyras, vykęs 2019 m. birželio 14–liepos 7 dienomis Brazilijoje. Čempionais tapo šeimininkai brazilai, finale 3–1 nugalėję Peru futbolininkus.
Dalyviai
Čempionate tradiciškai dalyvavo visos CONMEBOL zonos komandos bei 2 kviestinės rinktinės. Seniau paprastai svečių teisėmis rungtyniaudavo dvi CONCACAF zonos narės, tačiau kadangi 2019 m. CONCACAF Aukso taurė vyko tuo pačiu metu, šios zonos komandos negalėjo dalyvauti. Svečių teisėmis pakviestos AFC zonos narės – Japonijos ir Kataro rinktinės.
Stadionai
Čempionatas vyko 6 Brazilijos stadionuose.
Sudėtys
Tradiciškai kiekvieną rinktinę sudaro 23 futbolininkai, iš jų 3 vartininkai.
Varžybos
Po grupių turnyro į kitą etapą patenka 1-2 vietas grupėse užėmusios komandos bei dvi 3 vietas užėmusios komandos.
Meg White
Megan Marta Vait (1974 m. gruodžio 10 d. Gros Point Farmsas, JAV) − amerikiečių būgnininkė, grupės „The White Stripes“ narė, buvusi Džeko Vaito sutuoktinė.
Biografija
Paskutiniojo dešimtmečio pradžioje Meg dirbdama barmene Detroito priemiestyje esančioje užeigoje „Memphis Smoke“ sutiko muzikantą Džoną Entonį Džilisą. 1996 m. rugsėjo 21 d. jie susituokė. Džekas, netradicinės mados šalininkas, nusprendė priimti žmonos pavardę ir tapo Džeku Vaitu. Tais pačiais metais Meg pirmą kartą sėdo prie būgnų. Ji niekada neplanavo karjeros scenoje, bet Džeko žodžiais tariant, jis paprasčiausiai paprašė Meg pritarti repeticijos metu ir tai nuskambėjo gana sėkmingai.
2000 m. kovo 24 d. Džekas ir Meg išsiskyrė.
Laisvu nuo muzikos metu užsiima fotografija, boulingu ir domisi iškamšomis.
2007 m. rugsėjo 11 d. „The White Stripes“ turėjo atšaukti 18 turo pasirodymų, nes Meg ištiko panikos ataka. Dėl jos sveikatos problemų taip pat reikėjo atšaukti turą po Didžiąją Britaniją. Visgi 2008 m. birželį pasveikusi būgnininkė grįžo į sceną Detroite su grupe „The Raconteurs“.
2009 m. gegužę Meg ištekėjo už Pati Smit sūnaus Džeksono Smito. Ceremonija vyko Džeko Vaito galiniame kieme, Nešvilije, Tenesio valstijoje.
Andžejus Opalinskis
Andžejus Opalinskis (1540 m. lapkričio 25 d. − 1593 m. kovo 3 d.) − Lenkijos valstybinis veikėjas, Pžemecko (1560) ir Sremos (1569) kaštelionas, Karūnos dvaro maršalka (1572−1574), Karūnos didysis maršalka (1574−1593). Sremo ir Ležaisko seniūnas.
Biografija
Lenkijos magnatų Opalinskių giminės atstovas, herbo „Lodzia“ savininkas. Motiejaus Opalinskio (m. 1541) ir Jadvygo Liubranskos (m. 1558) sūnus.
1556 metais Andžejus Opalinskis buvo paskirtas Sremo seniūnu, 1560 metais − Pržemecko, o 1569 metais − Sremos kaštelionu. 1572 metais is gavo Karūnos dvaro maršalkos pareigybę.
Bekaralystės metu Andžejus Opalinskis palaikė Prancūzijos princo Henriko Anžu kandidatūrą ir ptvirtino jo išrinkimą elekcinime seime 1573 metais.
Karūnaciniame seime 1574 metais Andžejus Opalinskis buvo paskirtas Karūnos didžiuoju maršalka.
Šeima ir vaikai
1558 metais vedė Kateriną Koscelecką (apie 1545−1601), Didžiosuios Lenkijos generalinio seniūno ir Seradzo vaivados Jono Jonušo Kosceleckio (m. 1564) ir Gertrūdos Danaberskos (m 1573) dukterį. Jų vaikai:
Supletyvizmas
Baltų kalbos
Kaip ir daugumoje kitų indoeuropiečių kalbų, baltų kalbose į akis krenta įvardžių supletyvinės formos: latvių k. vns. 1. asmuo es 'aš' – mani 'mane', dgs. 1. asmuo mes 'mes', vns. 2.asmuo tu 't. p.' – dgs. 2 asmuo jūs 't. p.'. Iš šių pavyzdžių matyti, kad lietuvių kalbos įvardžiai taip pat turi supletyvines formas. Lietuvių kalbos tarmėse esama daugiau supletyvinių įvardžių, pvz., rytų aukštaičių vardininkai ãnas 'jis', anà 'ji', ãnys 'jie', ãnos 'jos', bet visuose kituose linksniuose – kaip bendrinėje kalboje: jo, jos, jų, jiems, joms ir t. t. Taip pat daugumoje indoeuropiečių kalbų, tad ir baltų, turimos supletyvinės kelintinių skaitvardžių I ir II formos: latv. viens 'vienas' - pirmais 'pirmas', divi 'du' – otrais (sk. uotrais) 'antras'.
Latvių kalboje išsaugotos skirtingašaknės laipsniuojamųjų prieveiksmių formos: daudz 'daug', ļoti 'labai', bet vairāk 'daugiau, labiau', visvairāk 'daugiausia, labiausiai' (plg. liet. į-vairus). Supletyvinių veiksmažodžių baltų kalbose nedaug:  – esu – yra, latv. būt 'būti' – esmu 'esu' – ir 'yra' – bija 'buvo'; 'einu' – gāju 'ėjau'. Latvių kalboje reikiamybės nuosaka sudaroma su priešdėliu jā + veiksmažodžių esamojo laiko trečiasis asmuo. Tačiau forma jābūt, vietoj lauktinos *jāir, šios sistemos neatitinka. Lietuvių kalbos tariamosios nuosakos vns. pirmojo asmens tarminė galūnė eičia < *eitjā 'eičiau' taip pat yra supletyvinė, ji nepaaiškinama fonetiniais veiksmažodžio pirmojo asmens galūnės pokyčiais – reguliari galūnė būtų eitumiau (plg. eitumei, eitu(mė)me, eitumėte).
Lietuvių kalbos žmogus – žmonės dėl žodžio perdarymo turi skirtingas šaknis. Atskirą supletyvinių daiktavardžių grupę sudaro dabartinėms darybos tendencijoms nepaklūstantys tos pačios veislės vyriškosios ir moteriškosios lyties gyvūnų pavadinimai: antai šalia vilkas – vilkė, lokys – lokė, katė – katinas, ežys – ežienė, balandis – balandė, strazdas – strazdė, strazdienė turime arklys – kumelė, karvė – jautis, kiaulė – paršas, avis – ėras (ėriukas), antis – gaigalas, višta – gaidys. Šių daiktavardžių porų supletyvinės formos neretai atspindi senesnę kalbos stadiją.
Slavų kalbos
Be turimų baltų kalbose pavyzdžių, slavų kalbose supletyvizmu pasižymi kai kurių būdvardžių laipsniavimas, pvz., rusų хороший (chorošij) 'geras' – лучше (lučše) 'geresnis', lenkų duży (dužy) 'didelis' –  większy (vienkšy) 'didesnis', rusų prieveiksmiai можно (možno) 'galima', bet нельзя (nelzia) 'negalima', rusų k. daiktavardžiai человек (čelovek) 'žmogus' – люди (liudi) 'žmonės', lenkų k. człowiek (človiek) 'žmogus' – ludzi (liudzi) 'žmonės', rusų k. четыре года (četyrie goda) 'ketveri metai', bet пять лет (piat' let) 'penkeri metai' ir kt.
Romanų kalbos
Romanų kalbose yra įvairių veiksmažodžio eiti supletyvinių formų, čia pateikiamas 1. asmuo: ! Kalba!! Bendratis!! Esamasis l. !! Būsimasis l.!! Būtasis l. ! Katalonų ! Prancūzų ! Italų ! Portugalų ! Ispanų
Senovės graikų kalba
Senovės graikų kalboje būta daug supletyvinių veiksmažodžių. Keletas pavyzdžių, nurodant pagrindines formas:
Poltura
thumb|right|Varinė poltura (1704 m.) Poltura – Vengrijos moneta, kaldinta Vengriją valdant Leopoldui I, Juozapui I, Ferencui II Rakociui, Karoliui VI ir Marijai Teresei.
Poltura buvo sukurta pasirėmus Lenkijos moneta poltoraku, kuris buvo lygus 1,5 grašio.
Po 1526 m. (po Mohačo mūšio) Lenkijos įtaka Vengrijos ekonomikoje ir užsienio prekyboje žymiai padidėjo. To dėka Vengrijon pateko daug smulkių lenkiškų monetų. Paveiktas lenkiško poltorako sidabrines polturas ėmė kaldinti Leopoldas I. Tada poltura buvo verta 1/2 grašio arba 1½ kreicerio.
Karolis III ketino kaldinti varines polturas (buvo nukaldintos bandomosios monetos), bet jas kaldinti 1761 m. ėmė tik Marija Teresė. Jos įpėdinis Juozapas II nustojo kaldinti polturas.
Valdant Rakociui polturos buvo kaldinamos iš sidabro, bet ginklų pirkimui reikėjo vis daugiau sidabro. Todėl vidinei apyvartai ėmė kaldinti varines 1, 10 ir 20 polturų monetas, turėjusias pakeisti sidabrines monetas. Monetų averse buvo mažas Vengrijos herbas, o reverse – Madona su kūdikiu Kristumi. Monetose buvo pažymėti kaldinimo metai bei kalyklos įspaudas. Dažniausias nominalas buvo 10 polturų, tas monetas dažnai vadino libertás, nes ant jų buvo lotyniškas įrašas PRO LIBERTATE ('už laisvę').
Kenyon Martin Jr.
Kenjonas Li Martinas jaunesnysis (, g. ) – JAV krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Hiustono „Rockets“ komandoje.
2020 m. lapkričio 18 d. Martiną 2020 m. NBA naujokų biržoje 52-uoju šaukimu pasirinko Sakramento „Kings“. 2020 m. lapkričio 25 d. jis buvo iškeistas į Hiustono „Rockets“ mainais už pinigines išmokas ir būsimą antrojo rato šaukimą. Kenjonas Martinas lapkričio 30 d. pasirašė ketverių metų sutartį su „Rockets“.
Martinas jaunesnysis yra Kenjono Martino, kuris 2000 m. NBA naujokų biržoje buvo pašauktas pirmuoju numeriu ir NBA žaidė 15 metų, sūnus.
Pleofonija
Pleofonija (iš 'daug' + φωνή 'garsas';  [polno 'glasijie]), arba pilnagarsystė, pilnagarsis – viena iš fonetikos ypatybių, skirianti šiuolaikines rytų slavų kalbas nuo vakarų ir pietų slavų kalbų. Terminas pilnagarsystė buvo pasiūlytas M. Maksimovo. Manoma, kad šis fonetikos reiškinys atsirado dėl baltų kalbų substrato arba įtakos.
Rytų slavų kalbų areale pleofonija ėmė reikštis apie VII amžių kaip judriųjų balsių metatezės rezultatas: *TorT > ToroT, *TolT > ToloT, *TerT > TereT, *TelT > ToloT, TeleT, TeloT, kai T – bet koks priebalsis; žvaigždute žymimi rekonstruoti junginiai.
Antrasis pleofonijos etapas
Fonetiniai pokyčiai rytų slavų dialektuose, atitinkantys pleofoniją, tik su redukuotais balsiais ъ ir ь: *TъrT > TъrъT, *TьrT > TьrьT. Buvo būdinga šiaurės krivičių ir senajam Naugardo dialektui. Vėliau šiuose junginiuose antrasis redukuotas balsis arba iškrito, arba pagal bendrąją redukuotųjų balsių išnykimo taisyklę virto neredukuotu sveikuoju balsiu.
Kai kurie žodžiai, patyrę antrąją pleofoniją, pateko į bendrinę rusų kalbą, pavyzdžiui: вер/ё/вка (senovės Naugardo tarme вьрвъка), бестол/о/чь šalia giminingo толк (sen. Naugardo tarme тълкъ), сумер/е/чный šalia сумерки (sen. Naugardo tarme сумьркъ). Kada prasidėjo antrasis pleofonijos etapas, kalbininkai nesutaria. Kai kurie mano, kad antrasis pleofonijos etapas prasidėjo redukuotųjų balsių išnykimo laikais (XII a. antrojoje pusėje – XIII a. pr.), kiti teigia šį reiškinį prasidėjus anksčiau.
Antrąjį pleofonijos etapą patyrė šiaurinės rusų tarmės, be to, šis fonologinis virsmas jose nenuoseklus: верх (ве́рех, верёх), серп (се́реп, серёп), корм (ко́ром, коро́м), столб (сто́лоб, столо́б), горб (го́роб, горо́б) ir žodžiai su šaknimi долг-, долж- (до́лог (долг), до́ложен, доло́жен, доложён, до́ложность ir t. t.). Be šių dažnesnių žodžių su pleofonija, tarmėtyrininkai yra aptikę ir tokių formų: во́лок, го́рос’ (горсть), дёрен, жере́дочка, холомо́к, че́ревь, четве́рег, чёлон, шерёстка, тёрен, то́рог ir kitų.
Šis reiškinys paplitęs tam tikrame areale. Tarmių žemėlapiuose tai pastebima rusų šiaurės vakarų tarmėse (daugmaž sutampa su senovės Naugardo dialekto teritorija), kurioje bendrinės kalbos žodžiai верх, столб, корм, серп,горб ir kiti patyrė pleofoniją. Ankstyvuoju rusų pietryčių tarmių formavimosi laikotarpiu, įvairių priebalsių junginiuose sutinkamas beatsirandąs balsis: свёк[ъ]ла, по́м[ъ]ню ir pan., o žodžiuose ко́р[ъ]м ir го́р[ъ]б redukuoti balsiai gali būti ne antrojo pleofonijos etapo padarinys, kaip kad šiaurės vakarų tarmėse.
Egon Schiele
Biografija
Egonas Šylė gimė 1887 m. vasario 3 d. Tulne, Austrijoje. Jis buvo trečiuoju Adolfo ir Marijos Šylių vaiku, turėjo dvi vyresnes seseris: Melani ir Gertrūdą. Tėvas mirė, kai E. Šylei buvo keturiolika, jo globėju tapo dėdė ir krikštatėvis Leopold Czihaczek.
1906 m. rudenį E. Šylė pradėjo mokytis Vienos vaizduojamojo meno akademijoje pas profesorių Christian Griepenkerl. E. Šylė susitiko Gustavą Klimtą 1907 m. ir G. Klimtas tapo jo svarbiu rėmėju. 1908 m. E. Šylė pirmąkart eksponavo grupinėje parodoje Klosternoiburge. Kitais metais su grupe studentų E. Šylė paliko Vienos akademiją dėl jos akademinių mokymo metodų ir įkūrė Neuekunstgruppe (Naujosios dailės grupė). 1909 m. E. Šylė dalyvavo Tarptautinėje dailės parodoje Vienoje. 1909 m. E. Šylė pradėjo išvystyti nuosavą ekspresionistinės dailės stilių ir nutolo nuo dekoratyvaus Jugendstil stiliaus. 1909 m. įvyko pirmoji Naujosios dailės grupės paroda. Jos metu E. Šylė susitiko kritiką ir literatą Arthur Roessler, kuris supažindino jį su įtakingais kolekcininkais Carl Reininghaus ir Dr. Oskar Reichel.
1910 m. Vienos meninės dirbtuvės publikavo 3 E. Šylės dizaino pašto atvirutes, 1911 m. buvo publikuota pirmoji monografija apie dailininką ir įvyko pirmoji jo personalinė paroda Vienos Miethke galerijoje. E. Šylė ir jo modelis, mergaitė Valerie „Wally“ Neuzil, 1911 m. persikėlė į Krumau, jo mamos gimtąjį miestelį. Miestelio gyventojai ilgainiui ėmė nepalankiai vertinti dailininką, pas kurį lankėsi nepilnametė ir pozuodavo nuoga. 1911 m. E. Šylė persikėlė į Noilengbachą (Žemutinė Austrija). 1912 m. E. Šylė eksponavo daugelyje parodų. Miunchene jo darbai buvo eksponuoti meno dilerio Hans Goltz galerijoje kartu su vokiečių ekspresionistų grupės „Mėlynasis raitelis“ kūriniais. Ta proga E. Šylė lankėsi Miunchene, galėjo susipažinti su to laikmečio Europos tapybos naujausiomis srovėmis, kaip kubizmas.
1912 m. balandžio 13 d. E. Šylė buvo suimtas Noilengbache ir perkeltas į Sankt Pelteno kalėjimą. Jis buvo apkaltintas nepilnametės pagrobimu ir išprievartavimu (Valerie „Wally“ Neuzil tuo metu neturėjo 18 metų). Šie kaltinimai vėliau pakeisti į nusikaltimą prieš moralę. Po 24 dienų kalėjime E. Šylė buvo paleistas gegužės 8 d. Vėliau E. Šylės kūryboje nuogų ir erotizuotų vaikų vaizdinių suretėjo. Su G. Klimto tarpininkavimu E. Šylė susidraugavo su rėmėjų Lederer šeima, ypač su Erich Lederer.
1914 m. E. Šylė siuntė darbus parodoms Romoje, Briuselyje ir Paryžiuje. Metų pabaigoje įvyko jo kapitalinė paroda Guido Arnot galerijoje Vienoje. 1915 m. E. Šylė nutraukė ryšius su Valerie Neuzil ir vedė Edith Harms. Po vestuvių buvo pašauktas į kariuomenę (vyko Pirmasis pasaulinis karas). Daugiausiai tarnavo netoli Vienos biuruose administruodamas Rusijos karo belaisvių gabenimą. Tuo metu jis galėjo naudotis studija ir kurti. Jo kūriniai eksponuoti Amsterdame, Stokholme ir Kopenhagoje.
1918 m. Vienos secesijos parodoje Miunchene E. Šylei buvo skirtas atskiras kambarys.
E. Šylės nėščia žmona Edith Harms mirė 1918 m. spalio 28 d. nuo „ispaniško gripo“. E. Šylė mirė nuo tos pačios ligos 1918 m. spalio 31 d. Palaidotas Vienos Ober St. Veit kapinėse.
Didelė E. Šylės kūrinių kolekcija sukaupta Leopoldo galerijoje Vienoje (41 tapybos ir 188 piešti bei akvarelės kūriniai).
Volán FC
Budapešto „Volán“ – buvęs Vengrijos futbolo klubas iš Budapešto.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1966 m. 1979 m. debiutavo aukščiausioje lygoje. Joje žaidė aštuonis sezonus.
1991 m. prijungtas prie Rakospalota Budapest klubo.
Pan American World Airways
Pan American World Airways (taip pat žinoma kaip Pan Am) – buvusi oro linijų bendrovė iš JAV, įkurta 1927 m. kovo 14 d. Ši bendrovė reguliariai skraidindavo keleivius ir pašto siuntinius iš Ki Vesto į Havaną.
1927 m. susikūrė kelios oro linijų bendrovės – Pan American Airways, Atlantic, Gulf ir Caribbean Airways bei JAV aviacijos korporacija. Po metų skrydžių bendrovės susijungė ir veikė vienu pavadinimu – Pan American Airways. Nuo pat pradžių bendrovė vykdė skrydžius tarp pietinių Šiaurės Amerikos krantų ir Pietų Amerikos. Be šių krypčių bendrovė vykdė skrydžius ir į Europos miestus, iš kurių populiariausias maršrutas vyko į Paryžių.
1939 m. kompanija inauguravo pirmąjį transatlantinį skrydį sunkesniu už orą orlaiviu – iš Niujorko į Marselį keleivius skraidino hidroplanu (skraidančia valtimi) Boeing 314 Clipper.
Pan American World Airways per savo veiklą iki 1991 m. yra pasiekusi kelis pasaulio rekordus. 1976 m. gegužės 1 d. Niujorke pakilęs lėktuvas į jį sugrįžo po 46 valandų ir 50 sekundžių, apskriejęs pasaulį ir sustojęs tik du kartus. Pan American World Airways tapo greičiausiai komercinį skrydį aplink pasaulį atlikusi bendrovė.
Švenčiant savo 50 m. jubiliejų bendrovė įvykdė dar vieną skrydį aplink pasaulį, tik šį kartą iš šiaurės poliaus į pietų polių. Tam buvo pasirinktas tas pats lėktuvas, kuris atliko ir skrydį aplink pasaulį pusiauju – Boeing 747SP-21. Šioje kelionėje lėktuvas užtruko 54 valandas, 7 minutes ir 12 sekundžių. Tokiu būdu Boeing 747SP-21 tapo vieninteliu lėktuvu apskriejusiu pasaulį pusiauju ir per polius.
1991 m. gruodžio 4 d., susidūrus su finansiniais sunkumais, Pan American World Airways veikla buvo sustabdyta.
Panevėžio evangelikų liuteronų bažnyčia
Panevėžio evangelikų liuteronų bažnyčia – vekiantys evangelikų liuteronų maldos namai Panevėžyje, Ukmergės g. 29, priešais miesto turgų.
Panevėžio evangelikų liuteronų bažnyčioje taip pat vyksta evangelikų reformatų pamaldos. miniatiūra|240px|left|Bažnyčios interjeras right|250px|miniatiūra|Šoninis fasadas
Istorija
Panevėžio evangelikų liuteronų parapiją įkūrė grafas fon Ropas (von Ropp) 1790-1795 m. Anksčiau ji buvo Biržų parapijos filija. Galiausiai buvo įsteigta Panevėžio-Šeduvos (iki tol ji buvo Žeimelio filija) parapija, kurią sudarė 1200 narių. Kairiajame Nevėžio upės krante buvo įsikūrę parapijos namai, kuriuose gyveno kunigas ir vyko pamaldos.
Panevėžio evangelikų liuteronų medinė bažnyčia pastatyta 1845-1850 m.
1940 m. sovietams nacionalizavus maldos namus, buvo nugriautas jų bokštas, o pastate įkurdintas šokių klubas. Vėliau čia buvo įkurta ūkinių prekių parduotuvė. Todėl buvo išgriautos kolonos, sunaikintas altorius, o jų vietoje, atitvėrus siena, įrengtas sandėlis. Tokia padėtis tęsėsi iki 1990 m.
1940 m. parapijiečių buvo virš 200, o 1990 m. Lietuvai atkūrus nepriklausomybę ir atsikūrus evangelikų liuteronų parapijai, buvo užregistruoti tik 56 žmonės. Bažnyčios atstatymo ir tvarkymo darbus parapija pradėjo kartu su evangelikais reformatais. Evangelikų liuteronų pamaldos vyko mėnesio 1–ąjį ir 3–ąjį sekmadienį, o reformatų - 2–ąjį ir 4–ąjį sekmadienį.
Architektūra
Bažnyčia – medinis pastatas su bokštu, gotikinės formos langais ir durimis. Joje po rekonstrukcijos suformuotas naujas sakralinės erdvės interjeras, būdingas evangelikų liuteronų bažnyčioms. Skliautinė perdanga aprėminta per visą centrinę navą besiremiančiu į kolonadą sudėtingo profilio karnizu. Pakyla prie altoriaus akcentuota pusapvaliu vitražiniu langu ir mediniu kryžiumi.
Takyras
thumb|200px|Takyras [[Kyzylkumas|Kyzylkumo dykumoje]]
Takyras ( 'lygus, nuogas') – plokščia molinga dykuma suskilinėjusiu paviršiumi Vidurinėje Azijoje. Ši reljefo forma susidaro išdžiuvus druskingiems dirvožemiams dykumose ir pusdykumėse.
Takyrui būdingi molingame grunte susidarantys džiuvimo plyšiai. Paprastai formuojasi plokščiose daubose, kur po sezoninių liūčių susidaro negilūs ežerai. Išdžiūdamas tokio ežero vanduo apnuogina klampų dumblingą jo dugną, kuris kaitinant saulei traukiasi, mažėja jo tūris. Taip dugno paviršius tampa suaižėjusia pluta, kurią sudaro atskiros daugiakampės, įvairių formų grunto plokštės. Jų dydžiai priklauso nuo dugno nuosėdų sudėties, druskingumo laipsnio, džiuvimo režimo ir kt. Takyrai formuojasi, kai gruntinių vandenų horizontas siekia 1,5 m gylį, tokiomis sąlygomis druskos patenka į gruntinius vandenis ir vėl pakyla kapiliarais.
Panašūs dariniai JAV dykumose žinomi kaip playa, arabų šalyse – sabcha.
Igoris Avruninas
Igoris Avruninas (, ; 1957 m. liepos 17 d. Gomelyje – 2020 m. sausio 7 d. Ašdode) – TSRS ir Izraelio lengvaatletis.
Biografija
Sovietmečiu gyveno Kaune, dalyvavo įvairiose TSRS lengvosios atletikos varžybose. Buvo daugkartinis Lietuvos lengvosios atletikos čempionatų prizininkas. Vienas jo trenerių buvo Rimantas Plungė. Atstovaudamas Kauno „Dinamo“ draugijai, 1984 m. Klaipėdoje vykusiose pirmenybėse iškovojo aukso medalius disko metimo (62 m 96 cm) bei rutulio stūmimo (20 m 40 cm) varžybose. 1980 m. tapo Lietuvos disko metimo, o 1981 ir 1983 m. – rutulio stūmimo vicečempionu. 1984 m. Smalininkuose pagerino Lietuvos disko metimo rekordą – 67 m 14 cm. To laikotarpio I. Avrunino sportinėje karjeroje varžovais buvo disko metimo varžybose – Romas Ubartas, Vaclovas Kidykas, Jonas Šiaudinis, rutulio stūmime – Donatas Stukonis, Algis Pušinaitis, Saulius Kleiza.
1983 m. rugpjūčio 25 d. Kijeve pagerino asmeninį rutulio stūmimo rekordą – 20,68 m. 1984 m. gegužės 8 d. Vilniuje pagerino asmeninį disko metimo rekordą – 67,14 m.
1990 m. repatriavosi į Izraelį. 1991 m. jis pasiekė Izraelio disko metimo (62,24 m) ir rutulio stūmimo (19,09 m) rekordus.
Izraelyje I. Avrunino disko metimo rekordas iki šiol nėra pagerintas. Nacionalinis jo rutulio stūmimo pasiekimas buvo pagerintas tik 2018 m.: Itamar Levi parodė rezultatą 19 m ir 36 cm, pagerindamas buvusį I. Avrunino rekordą 27 centimetrais. I. Avruninas dukart laimėjo disko metimo rungtis Izraelio čempionate (1991, 1992), keturiskart pirmavo tokiuose turnyruose ir varžybose rutulio stūmime (1991, 1992, 1995, 1996).
Baigęs sportinę karjerą, dėstė matematiką, fiziką, ketverius metus dirbo metalo apdirbimo gamykloje, savarankiškai domėjosi kompiuteriais. Vėliau baigė kursus, tapo programuotoju. Laisvalaikį skyrė treniruodamas jaunuosius disko metikus ir rutulio stūmikus.
Sūnus – krepšininkas Artūras Avruninas. Dukra Angelina Avrunina – Izraelio disko metimo čempionė.
Tjornuvikas
Tjornuvikas  – kaimas Fareruose. Šiauriausia Streimojaus salos gyvenvietė. Priklauso Sundos savivaldybei. 2012 m. duomenimis, kaime gyveno 71 gyventojas. 1937 m. pastatyta bažnyčia.
Summer Glau
Samer Lin Glau (g. 1981 m. liepos 24 d.) – JAV aktorė, žinoma dėl vaidmenų mokslinės fantastikos televizijos serialuose „Firefly“ ir „Terminator: The Sarah Connor Chronicles“.