cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Internetinė reklama
Spėjama, jog nuo 2017 m. rinkodarinkai JAV, JK ir kitose pasaulio rinkose išleis daugiau pinigų interneto reklamai negu televizijos reklamai. Taip pat pastebimas tūkstantmečio kartos polinkis praleisti vis daugiau laiko internete daugelyje šalių. Todėl pastaruoju metu sparčiai vystosi skaitmeninė rinkodara socialinės žiniasklaidos tinkluose.
Istorija
Pirmomis interneto atsiradimo dienomis, internetinė reklama buvo beveik uždrausta. Pavyzdžiui, du iš pirmųjų tinklų internete, ARPANET ir NSFNet, turėjo „priimtiną naudojimo politiką“, kuri draudė tinklą, kuris „buvo skirtas komercinei veiklai, pelno siekiančioms institucijoms“. NSFNet palaipsniui pradėjo savo komercijos draudimą 1991-aisiais.
El. paštas
Pirmasis plačiai publikuotas internetinės reklamos pavyzdys buvo atliktas per elektroninį paštą. 1978 m. gegužės 3 dieną, marketingistas iš DEC („Digital Equipment Corporation“), Gary Thuerk, išsiuntė elektroninį laišką daugumai ARPANET, Amerikos vakarų pakrantės, vartotojų, reklamuodamas naują DEC kompiuterio modelį. Nepaisant vyraujančiai priimtino naudojimo politikai, elektroninio pašto rinkodara sparčiai išsiplėtė ir laikui bėgant, tapo žinomas kaip „brukalas“.
Pirmasis žinomas didelio masto, nekomercinio brukalo pranešimas buvo išsiųstas 1994 m. sausio 18 dieną, kurį išsiuntė Andrews universiteto sistemos administratorius. Jis siuntė tą patį religinį pranešimą visoms USENET naujienų grupėms. Po keturių mėnesių, Laurence Canter ir Martha Siegel, partneriai, advokatų kontoroje, skatino savo paslaugas USENET, pavadinimu „Žalios kortos loterija – galutinė?“ Canter ir Siegel Žalioji korta USENET brukalas iškėlė internetinės reklamos profilį, platino susidomėjimą reklama per abu, USENET ir tradicinį elektroninį paštą.
Neperseniausiai brukalas išsivystė į labiau pramoninę operaciją, kur brukalo siuntėjai naudoja daugybę virusais apkrėstų kompiuterių, kad brukalas būtų siunčiamas nuotoliniu būdu.
Rodomi skelbimai
Internetinis reklamos draudimas prasidėjo nuo 1990 m., kai puslapių savininkai siekė gauti papildomų pajamų, ir kad būtų remiamas jų turinys. Komercinė interneto paslauga ”The Prodigy” rodo antraštes ekrano apačioje, taip iškeldama „Sears“ produkciją. Pirmasis paspaudžiamas tinklo skelbimas buvo parduotas „Global Network Navigator“, 1993 m., Silicio slėnio advokatų kontorai. 1994 m., interneto reklamų draudimas tapo tipiniu, kai „Hotwired“, internetinis „Wired Magazine“ komponentas, pardavė reklamines juostas AT&T ir kitoms kompanijoms. Pirmasis AT&T skelbimas „HotWired“ turėjo 44 % paspaudimų rodiklį ir vietoj to, kad nukreiptų paspaudėjus į AT&T puslapį, reklama nukreipė į 7 labiausiai pripažintų meno muziejų internetinį turą.
Skelbimų paieška
„GoTo“.com (pervadintas į „Overture“ 2001 m. ir įsigytas „Yahoo!“ 2003 m.) sukūrė pirmąjį skelbimų paieškos raktažodžių aukcijoną 1998 m. „Google“ pradėjo savo „AdWords“ skelbimų paieškos programą 2000-aisiais ir pristatė kokybišką besireklamuojančių eilės paskirstymą 2002-aisiais, kuris surūšiuoja skelbimų paiešką pagal siūlomą kainą ir ieškotojų tikimybę paspausti ant reklamų.
Naujausios tendencijos
Neperseniausiai, bendrovės siekė prijungti savo reklamines žinutes prie redakcinio turinio arba naudingų vartotojams paslaugų. Pavyzdžiui „Red Bull“ bendrovės „Red Bull Media House“ žiniasklaidos padalinys tiesiogiai transiliavo Felix Baumgartner šuolį iš kosmoso, „Nike“ siūlo nemokamą programėlę sportinių rezultatų stebėjimui. Pastaruoju metu vis svarbesnė tampa reklama socialiniuose tinkluose ir reklama išmaniuosiuose telefonuose; mobiliosios reklamos išlaidos, kiekvienais metais, nuo 2010 m. iki 2013 m., augo 90 %.
Vaizdinė reklama
Vaizdinė reklama perteikia savo pranešimą vizualiai naudojant tekstą, logotipus, animaciją, vaizdo klipus, fotografijas ir kitus paveikslėlius. Tokios reklamos reklamuotojai dažnai siekia pasiekti vartotojus su tam tikrom priemonėmis, kad padidintų reklamos veiksmingą. Internetiniai reklamuotojai (dažniausiai per savo reklamos serverius) dažnai naudoja slapukus, kurie yra unikalūs identifikatoriai tam tikriems kompiuteriams. Jie nusprendžia, kokią reklamą rodyti tam tikram vartotojui. Slapukai gali susekti, ar naudotojas paliko puslapį nieko iš to puslapio nenusipirkęs, todėl reklamuotojas vėliau gali iš naujo siekti vartotojo dėmesio su reklamomis iš to paties puslapio.
Kai reklamuotojai surenka duomenis iš įvairių svetainių apie vartotojo prisijungimus, jie gali sukurti detalų profilį apie tai, kuo vartotojas domisi ir pateikti dar daugiau panašių reklamų. Toks duomenų kaupimas praverčia nukreipiamosios reklamos užsakovams. Reklamuotojai taip pat gali pasiekti savo auditoriją, pasirinkdami puslapio kontekstą, kad pristatytų vaizdinius skelbimus, susijusius su tinklapio turiniu, kuriame atsiranda reklamos. Slapukų rinkimas, pakartotinas nukreipiamosios reklamos rodymas ir konteksto parinkimas padidina reklamuotojo investicijų grąžą palyginus su atsitiktiniais skelbimais.
Reklamuotojai taip pat gali pasiekti vartotojus nustatydami interneto vartotojo geografiją. Vartotojo IP adresas nurodo geografine vietovę (vartotojo šalį ar regioną). O su mobiliaisiais prietaisais galima nustatyti vartotojo adresą dar tiklsiau. Reklamuotojai kartais gali pasinaudoti mobilaus telefono GPS ryšiu arba netoliese esančių mobilių ryšių bokštų informacija. Slapukai ir kiti neištrinami duomenys naudotojo prietaise gali padėti nuodugniau išsiaiškinti naudotojo vietovę.
Reklaminės juostos
Reklaminės juostos – grafiniai skelbimai rodomi tinklalapyje. Daugelis reklaminių juostų užsakoma per centrinį reklaminių skelbimų serverį.
Reklaminės juostos gali naudoti raiškiąją mediją, įtraukiant vaizdo, garso, animacijos formas, arba kitus interaktyvius elementus naudojant „Java“ programėles, HTML5, „Adobe Flash“ ir kitas programas.
Tradicinė reklama
Tradicinė reklama buvo pirmoji reklaminių juostų forma. Tinklapių savininkai įtraukia tradicines reklamas, nustatydami tam tikrą vietą tinklalapyje. Nustatoma standartizuotos reklamos pikselių matmenys reklaminęms juostoms.
Iškylanti reklama
Iškylanti reklama – reklama, iššokanti naujame lange, paslėpdama (arba nebūtinai paslėpdama) tinklalapio lankytojo skaitomą informaciją. Tokios ir panašios reklamos dabar yra nerekomenduojamos internetinės reklamos paslaugų tiekėjų, tokių kaip „Google“. „Google“ netoleruoja tokios veiklos, bausdama tinklalapius savo paieškos sistemoje.
Plaukiojanti reklama
Plaukiojanti reklama – reklama, kuri keliaujasi raiškiąja medija. Ji pasirodo ant reklamos užsakovų pageidauto puslapio turinio. Plaukiojančios reklamos per kelias sekundes gali išnykti ar sumažėti.
Išsiplėčiančios reklamos
Išsiplėčiančios reklamos keliaujasi raiškiąja medija. Tai reklama kuri keičia matmenis atsižvelgdama į lankytojo praleistą laiką svetainėje, jo paspaudimus ant skelbimo, ar lankytojo pelės judinimis ant skelbimo. Išsiplėčiančios reklamos leidžia reklamuotojams sutalpinti daugiau informacijos į ribotą reklamos vietą.
Apgaulingos reklaminės juostos
Apgaulingos reklaminės juostos – reklamos kopija imituojanti kažkokį ekrano elementą, su kuriuo vartotojai dažnai susiduria, pavyzdžiui operacinės sistemos ar populiarios programėlės pranešimas. Taip bandoma apgauti vartotojus, kad jie paspaustų ant reklaminės juostos. tokio pobūžio juostos dažniausiai nepamini reklamuotojo pradiniame skelbime, taigi tai yra sukčiavimo būdas. Tokio pobūdžio reklama dažnai būna kiek veiksmingesnė, bet apgauti naudotojai gali reikšti nepasitenkinimą.
Naujienų skelbimai
Naujienų skelbimai, dar kitaip vadinami „rėmėjų istorijomis“, paprastai talpinami socialinėje žiniasklaidoje. Šie skelbimai skelbiami tarp vartotojo sekamų paskyrų pranešimų. Tokie skelbimai gali reklamuoti kažkokį produktą, programėlę, verslo ar asmeninę paskyrą. Pastarajam internetinės reklamos formatui tenka daugiau paspaudimų, nei tradicinei reklamai.
Vaizdinės reklamos vyksmo apžvalga
Procesas, kurio metu bus parodoma reklama internete, gali apimti daug šalių. Paprasčiausiai tariant, tinklapio leidėjai pasirenka ir pateikia skelbimus. Leidėjai, kurie turi savo skelbimų departamentus, gali naudotis šiuo metodu.
Skelbimai gali būti užsakomi reklamos agentūroje, pagal sutartį su leidėju ir pateikti iš reklamos agentūros serverių.
Taip pat reklaminės juostos vieta tinklalapiuose gali būti parduodama reklamos aukcionų rinkoje. Tai įtraukia daug šalių, automatiškai sąveikaujant realiu laiku. Vartotojui atidarant naršyklės langą, leidėjo turinio serveris siunčia tinklalapio turinį į vartotojo naršyklę internetu. Puslapis tuo metu dar nepateikia reklamų, bet turi nuorodas, kurios sujungia vartotojo naršyklę su leidėjo reklamos serveriu, kuris pageidauja, kad vietos, paliktos reklamoms, būtų užpildytos reklamomis. Informacija, kuri identifikuoja vartotoją, tokia kaip slapukai, persiunčiama į leidėjo reklamos serverį.
Leidėjo reklamos serveris tada komunikuoja su pasiūlos platformos serveriu. Leidėjas siūlo parduoti skelbimo vietą, todėl jie yra laikomi tiekėjais. Pasiūlos platforma taip pat gauna vartotojo tapatybės informaciją, kuri yra nusiunčiama į duomenų valdymo platformą. Duomenų valdymo platformoje, vartotojo tapatybės informacija yra naudojama, idant apžvelgtų demografinę informaciją, ankstesnes tinklapio peržiūras, apipirkimus, ir kitą informaciją, kuria yra susidomėję leidėjai.
Yra trys duomenų gavimo būdai:
Ši klientų informacija yra apjungiama ir grąžinama pasiūlos platformai, kuri dabar gali parinkti pasiūlymą reklamos vietai kartu su informacija apie vartotoją, kuris tai matys. Pasiūlos platforma siunčia tą pasiūlymą į reklamos aukcionų rinką.
Tai yra supaprastinta, pagal IAB. Reklamos aukcionų rinka gali bandyti išparduoti neparduotą reklamos vietą žemomis kainomis per kitus aukcionus. Kai kurios agentūros palaiko beveik pastovius kainos pasiūlymus su reklamos aukcionais, jie gali būti papildomai patikrinti prieš jiems patenkant į papildomą pasiūlos platformą. Procesas, skirtas mobiliosioms reklamoms, yra kitoks ir gali apimti mobiliojo ryšio operatorius ir mobiliosios įrangos gamintojus.
Tarpinis skelbimas
Tarpinis skelbimas yra rodomas prieš vartotojui prisijungiant prie pageidaujamo turinio, kartais, kol vartotojas laukia, kol turinys užsikraus. Tarpiniai skelbimai yra pertraukiančiojo marketingo forma.
Tekstiniai skelbimai
Tekstiniai skelbimai rodo hipernuorodas, paremtas tekstu. Reklamos, paremtos tekstu, gali atskirai rodyti pirminį tinklo turinį, arba jie gali būti įtvirtinti į hipernuorodos individualius žodžius ar frazes, kurie nukreips į reklamuotojo tinklalapius. Tekstiniai skelbimai taip pat gali būti pristatomi per elektroninį paštą ar tekstines žinutes. Tekstu paremtos reklamos veikia greičiau, nei grafinės reklamos ir reklamų blokavimo programinei įrangai gali būti sunkiau jas užblokuoti.
Paieškos sistemų rinkodara
Paieškos sistemų rinkodara naudojama tam, kad padidintų puslapio matomumą paieškos rezultatų puslapiuose. Paieškos sistemos pateikia reklamuojamų rezultatų ir įprastų rezultatų,kurie priklauso nuo interneto paieškos užklausos. Paieškos sistemos dažnai naudoja vaizdinius ženklus, tam kad būtų galima atskirti reklamuojamus rezultatus nuo įprastų rezultatų. Paieškos sistemų rinkodara apima visus reklamuotojo veiksmus, kurie skirti svetainės matomumo didinimui.
Paieškos sistemų optimizavimas
Paieškos sistemų optimizavimas siekia pagerinti svetainės paieškos reitingą paieškos rezultatų puslapiuose, nustatant svetainės turinio aktualumą paieškos terminams. Paieškos sistemos reguliariai atnaujina savo algoritmus, taip šalindamos spragas ir bausdamos žemos kokybės svetaines, kurios bando išlošti savo reitingus, tokiu būdu optimizavimas tampa iki galo neperkandamas reklamuotojams. Daugelis paslaugų tiekėjų siūlo paslaugas.
Paieškos skelbimai
Paieškos skelbimai arba mokama reklama paieškos sistemose leidžia reklamuotojams patekti į pirmą puslapį, kai vartotojas suveda raktažodžius į paieškos sistemą. Skelbimai parduodami realaus laiko aukcionuose, pasirenkant tam tikrus raktažodžius ir kainas. Be to, nustatant didžiausią kainą už raktažodį, pasiūlymai gali apimti laiko, kalbos, geografinius ir kitus apribojimus. Paieškos sistemos iš pradžių parduodavo skelbimus už aukščiausią kainą. Šiuolaikinės paieškos sistemos skelbimų eilę nustato rėmėjų aukcione, remiantis pasiūlymo kaina, kartu atsižvelgdama ir į skelbimo paspaudimų rodiklį, raktažodžių aktualumo ir reklamdavio svetainės kokybę.
Socialinės žiniasklaidos rinkodaros
Socialinės žiniasklaidos rinkodara – pardavimų skatinimas socialinės žiniasklaidos svetainėse. Daugelis bendrovių reklamuoja savo produktus skelbdami dažnus atnaujinimus ir teikdami specialius pasiūlymus per savo socialinės žiniasklaidos profilius.
Mobiliosios reklamos
Mobiliosios reklamos – reklamos kopija pateikta mobiliuosiuose įrenginiuose, tokiuose kaip išmanieji telefonai ar planšetiniai kompiuteriai. Mobiliosisos reklamos gali būti statinės formos ar raiškiosios medijos vaizdo skelbimai, SMS (trumpųjų žinučių paslauga) ar MMS (vaizdo žinučių paslauga) skelbimai, mobiliosios paieškos skelbimai, skelbimai mobiliems pritaikytose svetainėse, arba skelbimai pritaikyti programėlėms arba žaidimams (pavyzdžiui kaip tarpiniai skelbimai, „advergaming“, ar programėlių reklamos). Pramonės grupės, kaip antai Mobile Marketing Association bandė standartizuoti mobiliųjų skelbimų specifikacijas, tačiau nieko panašaus neišėjo pasiekti, kaip IAB organizacijai dėl bendrų reklamos ypatumų internete.
Mobiliosios reklamos rinka sparčiai auga dėl kelių priežasčių. Šiuo metu yra daugiau mobiliųjų įrenginių nei kompiuterių, pagerėjo ryšio greitis (kuris, be kita ko, leidžia skelbimams būti pateiktiems greitai ir pasitelkiant raiškiąsias medijas), pažengė į priekį ekrano raiška, mobiliųjų tinklalapių leidėjai vis labiau prisitaiko prie rinkos poslinkių, vartotojai mobiliuosius įrenginius naudoja vis dažniau. Interactive Advertising Bureau prognozuoja tolesnį mobiliosios reklamos augimą, kurį paskatinti tikslesnis vartotojo vietos nustatymas. 2014 metais liepos mėnesį „Facebook“ pranešė reklamos pajamas už birželio 2014 metų ketvirtį 2,68 milijardų dolerių, kurių 67 procentais daugiau nei 2013 metų antrąjį ketvirtį. Iš to, mobiliosios reklamos pajamos sudarė apie 62 procentus, kuris išaugo iš praėjusių metų 41 procento.
El. pašto reklama
Elektroninio pašto reklama – reklamos kopija apimanti visą elektroninį pašto turinį arba elektroninio pašto pranešimų dalį. Elektroninio pašto rinkodara gali būti nepageidaujama, tokiu atveju siuntėjas gali suteikti gavėjui galimybę atsisakyti būsimų laiškų, arba jis gali būti išsiųstas su gavėjo išankstiniu sutikimu.
Pokalbių reklama
Skirtingai nei statistinių pranešimų, pokalbių reklama remiasi realaus laiko reklamos žinučių išsiuntimu vartotojams tam tikrose svetainėse. Tai daroma naudojant realaus laiko pokalbių programine įranga ar sekant programoms, kurios būna įdiegtos tam tikrose interneto svetainėse ir kurias prižiūri svetainės aptarnaujantis personalas. Ištikrųjų tai yra elektroninio pašto reklamos poaibis, bet kitoks, dėl laiko tarpo.
Internetinė klasifikuojama reklama
Internetinė klasifikuojama reklama – reklama, kuri paviešinta internete, konkrečių produktų ar paslaugų sąraše. Pavyzdžiui, apima internetinių darbo skelbimų, internetinių nekilnojamojo turto skelbimų, automobilių skelbimų, interneto įmonių katalogų ir interneto aukcionu pagrįstus sąrašus. „Craigslist“ ir „eBay“ yra du garsūs tiekėjai internetiniame klasifikuojamame sąraše.
„Adware“
„Adware“ yra programinė įranga, kuri, kartą įdiegta, automatiškai rodo reklamas naudotojo kompiuteryje. Skelbimai gali pasirodyti pačioje programinėje įrangoje, rodomi aplankytuose vartotojo tinklapiuose, ar iššokančiuose languose. „Adware“ įdiegta be vartotojo sutikimo yra kenkėjiškų programų tipas.
Partnerystės marketingas
Partnerystės marketingas apima trečiųjų šalių reklamuotojus, kurie nukreipia potencialius klientus. Trečiųjų šalių reklamuotuojai gauna pajamas už jų produktų reklamavimą ir pardavimus. Partnerystės marketingas nukreipia srautą į partnerių tinklus ir kai pageidaujamas veiksmas yra atliekamas tų lankytojų, partneriai uždirba komisinius. Šie pageidaujami veiksmai gali būti elektroninio pašto pateikimas, paskambinimas, internetinės formos užpildymas arba internetinio užsakymo baigimo patvirtinimas. Taip pateikiami „Amazon“ produktų pasiūlymai iš trečiųjų šalių ir pan.
Interneto rinkodaros platforma
Interneto rinkodaros platforma – platforma, apjungianti daug paslaugų: optimizavimo paieškos sistemos, ryšių su klientais valdymo  komplekto ir turinio valdymo sistemos  įrankius. „Ebay“ ir „Amazon“ yra pasitelkiami kaip internetinės rinkodaros ir logistikos valdymo platformos. Socialinėse žiniasklaidos tinkluose, mažmeninės interneto rinkodaros sprendimai taip pat naudojami. Internetinės verslo rinkodaros platformos tokios, kaip „Marketo“, „Aprimo“, „MarketBright“ ir „Pardot“ buvo nupirktos didžiųjų IT bendrovių („Eloqua-Oracle“, „Neolane-Adobe“ ir „Unica-IBM“).
Kompensavimo metodai
Reklamuotojai ir leidėjai naudoja daug įvairių kompensavimo metodų. 2012 m. reklamuotojai sudarė 32 % visų sandorių atsižvelgdami tik į reklamos įspūdžius, 66 % visų sandorių sudarė atsižvelgdami į tam tikrus vartotojo įsitraukimo rodiklius (reklamos paspaudimus, prekių įsigijimus) ir 2 % visų sandorių sudaryti remiantis tiek reklamų įspūdžiais, tiek pastaraisiais veiksniais.
Mokestis už tūkstantį peržiūrų
Mokestis už tūkstantį peržiūrų, tai reiškia, kad reklamuotojai moka už kiekvieną tūkstantį savo parodytų reklamų ekrane, per kurias siunčia tam tikras žinutes potencialiems klientams. Internetiniame kontekste, skelbimų rodymai dažnai yra vadinami „įspūdžiais“. Kartais „įspūdžiais“ neužskaitomi, kai rodomi jau tam pačiam galimam klientui.
Leidėjai naudoja įvairias gudrybes, siekdami padidinti puslapių peržiūras, pavyzdžiui, padalydami turinį per kelis puslapius, pakartotinai „perspausdindami“ kitos svetainės turinį, naudodami sensacingus pavadinimus ar paskelbdami bulvarinio, seksualinio pobūdžio turinį.
Šiuo atveju dažnai sukčiaujama, būna įdarbinami įvairūs botai, kurie bando atkartoti tikro žmogaus veiksmus ir tokiu būdu stengiamasi pagražinti svetainės lankomumo statistiką.
Mokestis už paspaudimą
Mokestis už paspaudimą, tai reiškia, kad reklamuotojams sumoka pinigus kiekvieną kartą, kai vartotojas paspaudžia ant reklamos. Tokios reklamos veiksmingos tuomet, kai reklamuotojai nori klientų srautų savo svetainėse, bet tai mažiau pasitarnauja didinant prekės ženklo žinomumą.
Be to, ne visi vartotojų paspaudimai yra naudingi reklamuotojams. „GoldSpot Media“ pranešė, kad iki 50 % vartotojų ant tokių reklaminių juostų tiesiog atsitiktinai paspaudė arba paliko reklamuotojo svetainę iš karto po apsilankymo.
Mokestis už vieno vartotojo susidomėjimą
Mokestis už vieno vartotojo susidomėjimą, taip siekiama nustatyti ar vartotojas iš tikrųjų pamatė ir skelbimą, ar juo susidomėjo.
Mokestis už programėlės įdiegimą
Mokestis už programėlės įdiegimą – kompensacijos metodas už programėlių įdiegimą ir jų parodymą išmaniuose telefonuose. Atseikėjama tik programėlės įdiegimo atveju.
Vertės priskyrimas
Rinkodaroje gali būti atsilyginama ir tokiu atveju, kai būna kliento nupirkta prekė. Tuomet atsilyginama ne vienam reklamuotuojui už reklamos įspūdžius, nes dažniausiai prireikia daug reklaminių įspūdžių, kol prieinama prie prekės ar paslaugos įsigijimo apsisprendimo.
Kita kompensacija pagrįsta veikla
Mokestis už veiksmą ar mokestis už įsigijimą – reiškia, kad reklamuotojas moka už vartotojų skaičių, kurie atlieka norimą veiksmą, pavyzdžiui, įsigyja pirkinį ar užpildo registracijos formą. Veiksais grįsta kompensacija taip pat gali įtraukti pajamų pasidalijimą, kur leidėjai uždirba procentus iš reklamuotojo pelno kaip skelbimo rezultato. Veikla grįsta kompensacija sumažina nepavykusių reklamų riziką perkeldama atsakomybę leidėjams.
Pastovus mokestis
Pastovauss mokesčio kompensacija reiškia, kad reklamuotojai moka pastovią kainą už internetinių skelbimų pristatymą, paprastai per tam tikrą laikotarpį, nepriklausomai nuo skelbimo matomumo ar vartotojų reakcijos į jį. Vienas iš pavyzdžių yra kaina už parą, kai reklamuotojai moka pastovią kainą publikuoti skelbimą dienai nepriklausomai nuo įspūdžių patenkinimo ar paspaudimų ant skelbimo.
Kaina
Žemos elektroninio komunikavimo kainos sumažina reklamų rodomų internete kainas palyginti su ne internetiniais skelbimais. Reklama internete ir ypatingai socialinėje žiniasklaidoje suteikia galimybę santykinai mažomis kainomis reklamuotojams sudominant dideles žmonių grupes. Reklama internete duoda didesnę grąžą palyginus su kitos žiniasklaidos priemonės.
Formatavimas
Reklamuotojai turi daug būdų pristatyti savo reklaminius pranešimus, įskaitant galėjimą perteikti reklaminius pranešimus paveikslėliais, vaizdo, garso įrašais ir nuorodomis. Skirtingai nuo daugelio ne internetinių skelbimų, reklama internete, taip pat gali būti interaktyvi. Pavyzdžiui, kai kurie skelbimai leidžia vartotojams užpildyti užklausas arba leidžia vartotojams sekti reklamuotojus socialiniuose tinkluose. Interneto skelbimai gali net įtraukti žaidimus.
Tikslinė auditorija
Leidėjai gali pasiūlyti reklamuotojams galimybę pasiekti tikslines auditorijas. Reklama internete rodoma atsižvelgiant į naudotojo geografiją. Reklamuotojai gali pritaikyti kiekvieną skelbimą konkrečiam vartotojui atsižvelgiant į atstesnius jo veiksmais. Reklamuotojai taip pat gali stebėti, ar lankytojas jau matė tam tikrą reklamą, gali sumažinti pernelyg dažną reklamos kartojimą.
Apimtis
Reklama internete gali pasiekti pasaulinę rinką, be to, internetinė reklama daro įtaką ne tik internetiniams pardavimams.
Greitis
Kai reklamos dizainas yra baigtas, reklama internete gali būti naudojama iškart. Internetinių reklamų skelbimui nereikia būti susietam su leidėjo publikacijos grafiku. Be to, interneto reklamuotojai gali modifikuoti ar pakeisti reklamos kopiją greičiau nei ne internetines kopijas.
Saugumo Problemos
Pagal Jungtinių Valstijų Senato tyrimą, dabartinė internetinės reklamos rinka pažeidžia vartotojų saugumą ir privatumą.
Aklumas antraštėms
Tyrimai parodė, kad interneto vartotojai dažnai ignoruoja internetinių puslapių zonas, kurios galimai turi vaizdo reklamas (dar kitaip vadinamas kaip “aklumas reklaminėms juostoms”) ir ši problema yra didesnė internetinėje aplinkoje, nei kitoje žiniasklaidos sferoje. Kita vertus tyrimai rodo, kad net tos reklamos, kurias vartotojai ignoruoja, gali nesąmoningai paveikti vartotoją.
Reklamuotojo apgavimas
Yra daug būdų, kaip reklamuotojas gali permokėti už savo reklamą. Pavyzdžiui, paspaudimų apgaulė įvyksta, kai leidėjas ar trečia šalis paspaudžia (rankiniu ar automatiniu būdu) ant tokios reklamos be jokių ketinimų pirkti. Pavyzdžiui, paspaudimo apgaulė gali pasireikšti, kai konkurentas paspaudžia ant reklamos, kad išeikvotų savo priešininko reklamai skirtą biudžetą, arba kai leidėjas bando užsidirbti daugiau pajamų.
Paspaudimų apgaulė itin siejasi su pornografijos puslapiais. 2011-ais metais, tam tikros apgaulingos pornografijos žiniatinkliai paleido daugybę paslėptų puslapių kiekvieno lankytojo kompiuteryje, priversdami lankytojų kompiuterius paspausti ant šimtų apmokamų nuorodų be lankytojo žinios.
Kaip ir su ne internetinėmis publikacijomis, internetinių publikacijų paspaudimų sukčiavimas gali pasireikšti, kai leidėjai pervertina reklamų parodymų skaičius. Siekiant kovoti su paspaudimų sukčiavimu, keletas leidybos ir reklamos pramonės asociacijų vysto metodus, kaip patikimai apskaičiuoti interneto paspaudimus.
Nevienalyčiai klientai
Kadangi vartotojai turi skirtingas operacines sistemas, naršykles ir kompiuterine technika (įskaitant mobiliuosius įrenginius ir skirtingus ekrano dydžius), interneto reklamos gali pasirodyti vartotojams skirtingai nuo to, kaip reklamuotojas numatė, arba skelbimai gali būti rodomi visiškai netinkamai. 2012 m „comScore“ tyrimas atskleidė, kad vidutiniškai 31 % reklamų nebuvo iš dalies ar visiškai matomos. Raiškiosios medijos reklamos sukuria dar daugiau suderinamumo problemų, nes kai kurie kūrėjai gali naudoti konkuruojančią (ir išskirtinę) programinę įrangą, siekiant perteikti skelbimus („HTML5“ ir „Adobe Flash“).
Be to, reklamuotojams gali kilti teisinių problemų, jei teisiškai reikalaujama informacija nėra iš tikrųjų rodoma vartotojams, net jei tas nesklandumas yra dėl technologinio heterogeniškumo. Jungtinėse Amerikos Valstijuose, Fedaralinė Prekybos Komisija išleido keletą gairių, nurodant, kad tai reklamuotojų atsakomybė užtikrinti, kad skelbimai būtų rodomi be jokios užslėptos informaciją, nepriklausomai nuo vartotojų naudojamų technologijų.
Reklamų blokavimas
Reklamų blokavimas arba filtravimas, reiškia, kad reklamos nerodomos vartotojui, nes vartotojas naudoja technologiją neleidžiančia reklamai pasirodyti ekrane. Daugelis naršyklių automatiškai blokuoja nepageidaujamas iššokančias reklamas. Kitos programinės įrangos arba naršyklės neturinčios reklamos blokotuojų, taip pat gali blokuoti skelbimus, arba blokuoti elementus puslapyje, kurių elgesiui yra būdingų reklamos charekteristikų (Pvz. HTML5 automatinis garso ir vaizdo paleidimo blokavimas). Maždaug 9 % visų interneto puslapių peržiūrų ateina iš naršyklių su įdiegta reklamų blokavimo programinė įranga, ir kai kurie leidėjai turi 40 % ir daugiau lankytojų, kurie naudoja reklamos blokatorius.
Vanagų evangelikų liuteronų bažnyčia
Vanagų evangelikų liuteronų bažnyčia – evangelikų liuteronų bažnyčia, stovinti Vanaguose, Klaipėdos rajono savivaldybėje, 3,5 km į pietryčius nuo Agluonėnų.
Internetinė reklama
Slapukų pašalinimas
Kai kurios interneto naršyklės siūlo privatumo režimus, kurie vartotojams leidžia paslėpti informaciją apie save nuo leidėjų ir reklamuotojų, ištrinti slapukus po kiekvienos sesijos ar privačiai naršyti internetą. Tokiu atveju nukreipiamosios reklamos nebepasiteisina.
Privatumo problemos
Leidėjų ir reklamuotojų surinkta informacija apie naudotojus sukėlė vartotojų susirūpinimą dėl jų privatumo. 60 % interneto vartotojų, jei jiems būtų suteikta galimybė, naudotų technologiją. užkertančią kelią informacijos rinkimui. „Gallup“ teigia, kad daugiau nei pusė visų „Google“ ir „Facebook“ vartotojų yra susirūpinę dėl savo privatumo.
Vanagų evangelikų liuteronų bažnyčia
Istorija
Pirmiausiai, 1906 m., pastatytas kunigo namas su sale-klase konfirmantams mokyti, parapijiečių susirinkimams rengti. Bažnyčios pastatą projektuoti pakviečiamas Ragainės meistras Tamošaitis (Tomascheit, kituose šaltiniuose – Tumascheit). Atrodo, kad jis ne tik suprojektavo jį, bet ir tiesiogiai vadovavo statybos darbams.
Internetinė reklama
Privatumo problemos
Dauguma interneto vartotojų turi slaptas abejones dėl jų elgsenos šnipinėjimo. Sekdami vartotojų internetinius veiksmus, reklamuotojai ganėtinai gerai sugeba suprasti vartotojus. Reklamuotojai dažnai naudoja tokią technologiją kaip tinklo blakes ir iš naujo atsikuriančius slapukus, kad sugebėtų dar geriau sekti vartotojus. 2011 m. “Harris Interactive” tyrimas parodė, kad daugiau nei 50 % interneto vartotojų turėjo neigiamą įspūdį apie jų elgesio šnipinėjimą, ir 40 % bijojo, kad jų asmenine identifikuojama informacija buvo pasidalinta su reklamuotojais be jų sutikimo. Vartotojai gali būti ypač neramūs dėl jų jautrios informacijos pasidalijimo (pvz., pajamos ar sveikatos būklė).
Vanagų evangelikų liuteronų bažnyčia
Istorija
Kertinis naujųjų maldos namų akmuo padėtas 1907 m. vasarą. Ta proga susirinko daugybė žmonių, dalyvavo vyskupas, abu Priekulės kunigai. Pamaldas laikęs E. Bleiweissas dėkojo už finansinę paramą Konsistorijai, paskyrusiai 2600 markių, Rytprūsių parapijoms, sudėjusioms 2725 markes, savo bendruomenės nariams, aukojusiems 9000, Sinodui ir Bažnyčių Tarybai, nepagailėjusiems 25 000, ir galiausiai kaizeriui, davusiam stambiausią sumą – 28 660 markių. Beje, kaip vėliau paaiškėjo, ir šių pinigų nepakako, prireikė dar 27 000. Savo ruožtu vietos žmonės įsipareigojo suvežti 380 m³ akmenų, talkinti visuose bažnyčios statybos darbuose.
Internetinė reklama
Reklamuotojų patikimumas
Sukčiai gali pasinaudoti vartotojų sunkumais, patikrinančiais internetinės asmenybės tapatumą, privedančiais prie machinacijų kaip „phishingas“ (kur apgaulingi elektroniniai laiškai atrodo identiškai laiškams nuo žinomų prekės ženklų) ir pasitikėjimo schemos kaip Nigerijos “419” apgaulė. 2012-aisiais internetinių nusikaltimų nusiskundimų centras gavo 289 874 nusiskundimų, iš kurių vartotojų nuostoliai bendrai siekia virš puse milijardo JAV dolerių, ir kurių dauguma nutiko dėl apgaulingų skelbimų.
Vanagų evangelikų liuteronų bažnyčia
Istorija
Spėriai dirbant, netruko ateiti ir bažnyčios šventinimo iškilmės. Jos įvyko 1909 m. vasario 21 d., dalyvavo pats Prūsijos generalinis superin­tendantas D. Braunas. Laikytos dvejos pamaldos – vokiečių ir lietuvių kalbomis. Parapijiečiai, gausūs svečiai liko patenkinti 311,5 m² užimančiu, tvirtu, tačiau grakščiu raudonų plytų pastatu. Jo nuo centrinės ašies kiek į dešinę patrauktas bokštas su masyviu kryžiumi toli buvo matomas pamario lygumoje. Itin gražiai jis atrodė žalių pušynų fone. Bažnyčia dvinavė, lubos medinės, gaubtos, tik virš šoninių kūrų jos lygios. Altorius ir sakykla atskiri, pastaroji kairėje pusėje.
Internetinė reklama
Reklamuotojų patikimumas
Vartotojai taip pat susiduria su žalingos programinės įrangos pavojais, t. y. „malvertising“, kai žalinga programinė įranga siejama su internetine reklama. „Cisco“ 2013 m. kasmetinis Saugumo Pranešimas atskleidė, kad 182 kartus labiau tikėtina, kad paspaudimas ant reklamų įdiegs virusą vartotojo kompiuteryje nei ieškant pornografijos internete. Pavyzdžiui, 2014 m. rugpjūčio mėnesį „Yahoo“ reklaminis tinklas kaip pranešama pastebėjo tam tikro tipo “Cryptolocker” “ransomware” infekcijos atvejus.
Vanagų evangelikų liuteronų bažnyčia
Architektūra
miniatiūra|left|330px|Bažnyčia naktį
Internetinė reklama
Brukalas
Pigus internetinės reklamos skleidimas daro įtaką elektroniniam brukalui, ypač didelio masto brukalų siuntinėtojams. Buvo paskelbta kova su brukalais, dedamos pastangos pradedant nuo juodųjų sąrašų sudarymų iki reguliuojamųjų žymėjimų patenkinančių filtrų sukūrimo, bet dauguma tų bandymų turi nepalankius šalutinius padarinius, tokius kaip klaidingas filtravimas.
Vanagų evangelikų liuteronų bažnyčia
Architektūra
Bažnyčia suprojektuota Ragainėje gyvenusio architekto, pavarde Tamoscheit (Tamošaitis). Statyta 1907–1909 m. Čia ryškūs moderno ir net racionaliosios architektūros požymiai. Bažnyčia asimetriška, su stačiakampiu bokštu, įsikertančiu į navos tūrio kampą. Bokšto ir navos siena sudaro vientisą, plokščią pagrindinį fasadą, kurio vidurį remia kontraforsas; sieną ir skydą jungia aukštos, smailiaarkės, tinkuotos nišos. Smailiaarkis portalas su perspektyviniu apvadu įkomponuotas bokšto apačioje. Dvišlaičiu stogu uždengtas bokštas primena Vokietijos gotikinių bažnyčių bokštus. Būdingas Vanagų bažnyčios architektūros bruožas – dominuojanti sienų plokštuma su kietai „įrėžtais“ elementais, ryškiais kampais. Priskiriama istorizmo (neogotika) stiliui.
Afrikos plėtros bankas
miniatiūra|Būstinė [[Abidžanas|Abidžane]] Afrikos plėtros bankas – Afrikos šalių tarptautinė finansinė organizacija. Įkurta 1963 m. Afrikos vienybės organizacijos iniciatyva. Turi būstinę Abidžane (Dramblio Kaulo Krantas); 2003–2014 m. – Tunise (ten buvo laikinai iškelta dėl karinių veiksmų šalyje). Veikia skyriai Adis Abeboje (Etiopija), Jaundėje (Kamerūnas), Rabate (Marokas), Konakryje (Gvinėja), Nairobyje (Kenija), Londone ir Vašingtone.
Narės
Priklauso 81 šalis: 54 Afrikos ir 27 kitų žemynų šalys (2022).
Vokietijos Samoa
Vokietijos Samoa  – Vokietijos protektoriatas, 1900–1914 m. gyvavęs Okeanijoje. Ši vokiečių valda apėmė dabartinę Samoa valstybę sudarančias salas – Upolu, Savają, Apolimą bei Manoną.
Nuo XIX a. vid. vokiečiai ėmė plėtoti prekybinius ryšius Ramiajame vandenyne. 1855 m. vokiečių prekybininkas Johanas Cezaras VI Godefrua Jūrininkų salose (Samoa) pradėjo prekybą kopra, kakava ir kaučiuku. Pradžioje prekybą vykdė bendrovė „J.C. Godeffroy & Sohn“, vėliau 1879 m. ją pakeitė „Handels-und Plantagen-Gesellschaft der Südsee-Inseln zu Hamburg“. Vokiečių prekijai ir plantatoriai 1886–1894 m. įsivėlė į karą su britų ir amerikiečių verslininkais (buvo pasinaudota vietiniais gentiniais nesutarimais, kilo Samoa pilietinis karas). 1887 m. JAV ir Vokietijos laivynai stojo į mūšį ties Apijos uostu. Po 1899 m. vėl įsiplieskusio karo, sudaryta Samoa trišalė sutartis, pagal kurią vakarinė salyno dalis atiteko Vokietijai, rytinė – Amerikai, o Britanijai atlyginta kitomis valdomis Okeanijoje ir Afrikoje.
1900 m. Samoa viešai iškelta Vokietijos vėliava ir atvyko pirmasis gubernatorius Vilhelmas Zolfas. Vokiečių vadžia ėmėsi steigti mokyklas, ligonines, tiesti kelius, apmokyti medicininį personalą. Salose dislokuotos Saugumo pajėgos (Schutztruppe), keletas karinių laivų, sudaryta vietos policija.
1914 m. prasidėjus I pasauliniam karui, rugpjūčio 29 d. Britanijos remiamos Naujosios Zelandijos pajėgos užėmė Apiją. Vokiečiai, turėdami omenyje tai, kad beveik visas Ramusis vandenynas valdomas britų laivyno, nesipriešino ir apleido salas. 1920 m. Tautų Lyga suteikė Naujajai Zelandijai mandatą valdyti Vakarų Samoa.
Makarska
Makarska – miestas prie Adrijos jūros, Splito–Dalmatijos apskrityje, Kroatijoje. Nutolęs 60 km į pietryčius nuo Splito ir 140 km į šiaurės vakarus nuo Dubrovniko. 13 834 gyventojai (2011 m. duomenys).
Svarbus turizmo centras, įsikūręs tarp Adrijos jūros ir Biokovo kalnų. Palmių apsuptoje promenadoje yra daug kavinių, barų, parduotuvių. Prie pat pakrantės yra keli dideli viešbučiai, vieta kempingui. Makarskos centras yra senamiestis: siauromis, akmens grįstomis gatvėmis. Bažnyčios aikštėje yra gėlių ir vaisių turgus bei pranciškonų vienuolynas. Jame laikoma didžiulė kolekcija jūros kriauklių.
FC Ferizaj
„Ferizajaus“ futbolo klubas – Kosovo futbolo klubas iš Ferizajaus. Rungtynes žaidė Ferizajaus miesto stadione.
Istorija
Klubas ištakos siekia 1923 m. Rungtyniavo šalies Pirmoje futbolo lygoje. tačiau klubas susidurdavo su finansiniais sunkumais.
2019 m. liepos 7 d. konferencijos metu pranešta, kad naujais klubo savininkais tapo investuotojai iš Anglijos. Brian Deane, buvęs anglų puolėjas, tapo klubo bendrasavininkiu ir valdė 50% dalį.
2019–2020 m. rungtyniavo Superlygoje, bet liko dešimti ir buvo perkelti į žemesnį divizioną.
Helgolandas
Helgolandas (,, Helgolando fryzų kalba Deät Lun , antikos rašytojai salą vadino Abalus arba Basileia) yra labiausiai nuo kranto nutolusi Vokietijos sala esanti Šiaurės jūroje. Sala priklauso Šlėzvigo-Holšteino žemei. 1 267 gyventojų (2008 m.).
Elagabalas (mitologija)
thumb|250px|Romėnų imperatoriaus Uranijaus moneta, kurios reverse – Elagabalo šventykla ir akmuo Emesoje
Elagabalas arba Heliogabalas (, 🇬🇷; iš semitų ʾĒl „dievas“, t. y. „galingasis, stiprusis“ ir Gabal „kalninis, kalnų“) – vakarų semitų mitologijos dievas. Jo kultas susidaręs aramėjų laikotarpiu (I tūkstm. pr. m. e. – I a. m. e.), o didžiausią plėtrą pasiekė romėnų laikais. Matyt, buvo saulės ir gamtos vaisingumo dievu. Persimaišė su Heliju (nuo čia ir „Heliogabalas“) bei Jupiteriu. Šio dievo kulto centras buvo Emesa, kur išstatyta milžiniška, gausiai puošta šventykla. Elagabalas garbintas didelio juodo kūgiško akmens, aštriu viršumi ir apvalaina apačia, pavidalu. Tikėta, kad tas akmuo nukritęs iš dangaus ir turįs ne žmonių išrėžtą saulės ženklą. Elagabalo kultui buvo būdingos orgijų pobūdžio apeigos.
Romėnų imperatorius Elagabalas (218–222 m., pagal dievą pasivadinęs jo kulto šventikas) bandė padaryti Elagabalą pagrindiniu romėnų valstybinio panteono dievu. Ant Palatino pastatyta Elagabalo šventykla, kur imperatorius siekė perkelti visų kitų dievų atvaizdus ir taip užvaldyti visus vietinius kultus. Jis pradžioje Elagabalo žmona paskelbė Atėnę Paladę, bet vėliau ją pakeitė į Uraniją.
Paičių miškas
Paičių miškas – miškas vakarų Lietuvoje, Šilutės rajone, 6 km į pietus nuo Švėkšnos, 2 km į šiaurės vakarus nuo Gardamo. Priklauso Šilutės miškų urėdijos Norkaičių girininkijai. Apima 10,2 km² plotą.
Paviršius lygus. Būdingi velėniniai jauriniai glėjiški priesmėliai bei priemoliai, jauriniai silpnai nujaurėję smėliai. Miškas priklauso Tenenio baseinui, šiaurine riba teka Tenenio intakas Šiūšis.
Medynai:
Jaunuolynai sudaro 24 % medynų, pusamžiai medžiai 54 %, pribręstantys 16 %, brandūs 6 %.
Miške gausu šernų.
Paičių ir aplink įsikūrę: Paičiai, Surinkiškiai, Užpjauniai, Laukstėnai, Birbalai, Voveriai, Oželiai, Labatmedis.
Piengrybis paliepis
Piengrybis paliepis (Lactarius vellereus) – ūmėdinių (Russulaceae) šeimos grybas.
Vaisiakūniai stambūs. Kepurėlė 10-20 (25) cm skersmens, jauna pusiau apvali, senesnių netaisyklingai paplokščia arba įdubusi, su užsirietusiais pakraščiais, mėsinga, sausa, lygi arba plaušuota, balta, vėliau neryškiai ochrinė ar gelsva. Lakšteliai balti, vėliau gelsvi, stori, retoki, kotu nuaugę žemyn. Kotas 3-6 cm ilgio, 2-5 cm storio, tuščiaviduris, baltas, gelsvas, dažniausiai į pagrindą smailėjantis. Trama balta, senų gelsva, kieta. Pieniškos sultys baltos, kontaktuodamos su oru pagelsta, deginančio skonio.
Skiriama princesei
Skiriama princesei – Šiaulių dramos teatro spektaklis, dviejų veiksmų spektaklis-pasaka. Per 30 metų suvaidintas 390 kartų.
Tomas Sobockis
Tomas Sobockis (apie 1508–1547) – Lenkijos valstybinis veikėjas, Lenčicos vaiskis (nuo 1532), Karūnos didysis taurininkas (nuo 1539), Karūnos didysis kancleris (1544–1547), Krokuvos burgrafas.
Biografija
Lenkijos bajorų Sobockių giminės atstovas, herbo „Doliwa“ savininkas. Mokėsi Vitenbergo universitete.
Iš pradžių Tomas Sobockis buvo Lenkijos karaliaus Žygimanto Senojo rūmų rūmininkas, o 1532 m. gavo Lenčicos vaiskio pareigybę.
1535 m. jis buvo išsiųstas vadovaujant Lenkijos delegacijai į Vengriją. 1537 m. Tomas Sobockis vadovaudamas Lenkijos pasiuntinybei važiavo į Prūsiją ir Vatikaną. Taip pat važiavo su pasiuntinybe pas osmanų sultoną. 1539 m. jis buvo paskirtas Karūnos didžiuoju taurininku.
1544–1547 m. užėmė Karūnos didžiojo kanclerio pareigybę.
Rūčkakiemis
Rūčkakiemis – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės vakarus nuo Kruonio, dešiniajame Nemuno krante.
Amelia Earhart
Amelija Erhart (, g. 1897 m. liepos 24 d., dingo 1937 m. liepos 2 d., paskelbta mirusi 1939 m. sausio 5 d.) – JAV aviatorė, rašytoja, aktyvistė.
Biografija
A. Erhart gimė ir augo Atkisone, Kanzaso valstijoje, vėliau gyveno Di Moine, Ajovoje. Nuo pat mažens mergina domėjosi nuotykiais ir kelionėmis, o nuo 20 m. amžiaus jau mokėsi pilotuoti lėktuvus.
1928 m. birželio 17–18 dienomis A. Erhart tapo pirmąja moterimi įveikusia Atlantą, kai buvo lėktuvo, kurį pilotavo Wilmer Stultz, keleivė. Po šio įvykio ji iš karto tapo žinoma visame pasaulyje. Vėliau, 1932 m. gegužę, ji perskrido Atlantą ir viena, tai padariusi Lockheed Vega lėktuvu.
1935 m. A. Erhart Perdiu universitete pradėjo mokyti studentes aeronautikos inžinderijos. Dėl savo žinomumo ir įtakos A. Erhart buvo lyginama su Čarlzu Lindbergu. Taip pat A. Erhart palaikė draugiškus santykius su tuometine pirmąja ponia Eleonora Ruzvelt, su kuria kovojo už moterų teises.
A. Erhart pagerino eilę kitų aviacijos rekordų, buvo viena pirmųjų komercinės aviacijos propaguotojų, parašė bestseleriais tapusias knygas apie aviaciją, buvo viena iš moterų aviacijos organizacijos „The Ninety-Nines“ įkūrėjų, 1931–1933 m. vadovavo šiai organizacijai.
1937 m. A. Erhart suplanavo savo kelionę aplink pasaulį ir siekė tapti pirmąja moterimi, apskridusia Žemę. Ji skrydį atliko su Lockheed Model 10 Electra orlaiviu ir kartu su šturmanu Fred Noonan. Paskutinės maršruto atkarpos metu, 1937 m. liepos 2 d., Houlando salos apylinkėse Erhart lėktuvas išsiuntė paskutinį signalą. Lėktuvas dingo. Nepaisant plataus masto paieškų, jokių orlaivio ar pilotų pėdsakų nebuvo aptikta. Praėjus beveik metams ir 6 mėnesiams A. Erhart buvo paskelbta mirusia. Labiausiai tikėtina, kad lėktuvui pritrūko degalų, ir jis sudužo. Iškelta ir kitų teorijų: jog lakūnė ir šturmanas pasiekė Gardnerio salą, bet joje mirė. Spėjama, kad ją suėdė Gardnerio saloje esantys kokosiniai krabai.
1968 m. A. Erhart buvo įtraukta į nacionalinį aviacijos šlovės muziejų, o 1973 m. – nacionalinį moterų šlovės muziejų.
Jocių vinkšna
Jocių vinkšna – saugoma vinkšna, augusi Tauragės rajone, Jocių kaime (Tauragės sen.), buvusioje dvarvietėje netoliese Jocių parko, netoli kelio, apie 50 m į pietus, Jūros upės slėnyje. 2022 m. duomenimis, iš Jocių vinkšnos buvo likęs stovintis apie 2 m aukščio kamieno stuobrys ir nulūžusi dalis, pūvanti šalia. Sunkiai pastebima, nes stelbiama tankių krūmokšnių ir kitos augmenijos. Vinkšna buvo paskelbta rajoninės reikšmės saugomu medžiu Tauragės rajono Liaudies deputatų tarybos vykdomojo komiteto 1988 m.
Duomenys
2010 m. duomenimis, medis buvo skilęs pusiau, netekęs vienos kamieno atšakos, o 2012 m. buvo nulūžęs visas medis (nuotraukos Saugomų teritorijų valstybės kadastro žemėlapyje).
Antigvos ir Barbudos futbolo varžybos 2019–2020 m.
Antigvos ir Barbudos futbolo varžybos 2019–2020 m.
Keliais doleriais daugiau
Keliais doleriais daugiau – antrasis režisieriaus Sergio Leone Dolerių trilogijos arba „Žmogaus be vardo“ trilogijos filmas, sukurtas 1965 m. Kaip ir pirmajame, pagrindinį vaidmenį atlieka Clint Eastwood, o pagrindinio jo priešo – Gian Maria Volonte. Filme taip pat vieną pagrindinių vaidmenų atlieka Lee Van Cleef ir jis padėjo šiam susigrąžinti jau prarastą aktoriaus populiarumą. Volonte jau buvo vaidinęs Eastwoodo priešą ankstesniame filme „Už saują dolerių“, tačiau kitą personažą.
Filmo kūrimas
Po pirmojo filmo „Už saują dolerių“ sėkmės režisierius Sergio Leone ir prodiuseris Alberto Grimaldi nusprendė sukurti tęsinį. Clint Eastwood, pamatęs pirmojo filmo itališką versiją, sutiko vaidinti tęsinyje, tačiau Charles Bronson antrą kartą atsisakė vaidmens, nes šis jam pasirodė panašus į pirmą filmą. Eastwoodas už naująjį vaidmenį gavo 500 tūkst. JAV dolerių, o pasiūlymą priėmęs Van Cleef – 17 tūkst. Scenarijų naujam filmui Luciano Vincenzoni parašė per 9 dienas, tačiau Leone jis ne visiškai patiko ir jis nusamdė Sergio Donati pakoreguoti dialogus.
Juosta buvo filmuojama Ispanijoje, Almerijoje ir kino studijoje Romoje. Almerijos dykumoje buvo pastatytas miestas, kuris ir dabar yra išlikęs bei rodomas turistams kaip mini Holivudas.
Leidyba
Italijoje filmas pasirodė 1965 m. druodį, o JAV – 1967 m. gegužę, 4 mėnesiais vėliau negu „Už saują dolerių“. Italijoje tuo metu jis tapo pelningiausiu visų laikų filmu, įskaitant ir užsienio juostas.
1966 m. Italijoje buvo sukurta filmo parodija „Keliais doleriais mažiau“.
Turinys
Du nusikaltėlių medžiotojai, Monkas ir buvęs karininkas pulkininkas Mortimeris, susitinka gaudydami žinomą nusikaltėlį Indėną ir jo gaują. Monką vilioja didelis apdovanojimas, o Mortimeris turi savų tikslų, kurių nenori atskleisti. Jiedu sutaria veikti išvien – Monkas turi prisijungti prie Indėno gaujos, o Mortimeris paspęsti jiems spąstus. Indėnas apiplėšia banką ir pasitraukia į atokų kaimą. Abu medžiotojai taip pat atsiduria jame, prisideda prie gaujos, tačiau netrukus išaiškinami ir prasideda lemiamas susidūrimas: dviese prieš 14 banditų...
Alobrogai
Alobrogai (allobroges; ) – senovės Galijos keltų gentis, gyvenusi tarp Ronos upės ir Ženevos ežero, žemėse, kur vėliau atsirado Savoja, Dofinė ir Vivarais. Jų miestai buvo šių dienų miestų Anesi, Šamberi ir Grenoblio apylinkėse (Izero departamente) bei šiuolaikinėje Šveicarijoje. Jų sostinė buvo dabartinis Vjenas (Vienne).
Geografija
Alobrogų gyvenamoji teritorija buvo nustatyta pagal jų paminėjimus senuosiuose raštuose. Julijus Cezaris rašė, kad segusiavai buvo „pirmoji gentis už provincijos ribų“ (už Transalpinės Galijos) ir „tolesnioje Ronos pusėje“ ir kad jis žygiavo iš alobrogų į segusiavus. Tai yra, alobrogai gyveno rytiniame Ronos krante ir buvo romėnų provincijoje. Šiaurėje Rona nuo alobrogų skyrė helvetus. T.y., pirmieji buvo pietiniame upės krante ir piečiau Ženevos ežero, iš kurio Rona išteka. Ženeva buvo alobrogų. Cezaris rašė, kad alobrogai buvo „nesenai pajungti“.
Istorija
Kiek žinoma, pirmas alobrogus paminėjo graikų istorikas Polibijus 150-130 m. pr. m. e. Jis rašė, kaip alobrogai nesėkmingai priešinosi Hanibalui, kai šis 208 m. pr. m. e. kirto Alpes.
123 m. alobrogai suteikė prieglobstį romėnų užkariautos saluvijų genties karaliui Tutomotului (Tutomotulus), kitaip dar Teutomalijui (Teutomalius), ir atsisakė išduoti jį romėnams. Roma paskelbė karą ir surengė žygį prieš alobrogus. 121 m. pr. m. e. rugpjūčio 8 d. Kvinto Fabijaus Maksimo legionai (Quintus Fabius Maximus) sutriuškino alobrogus ir privertė pasiduoti. Maksimas už tai nusipelnė grabės pravardės Allobrogicus.
Alobrogai suvaidino gana svarbų vaidmenį nuspręsdami sužlugdyti antrąjį Katilinos sąmokslą 63 m. pr. m. e. Sąmokslas buvo mėginimas sukelti Italijoje pilietinį karą ir kartu sudeginti Romą. Sąmokslą surengė atstumti aukščiausieji Romos politikai ir jų sąjungininkai plebėjai Romos kariškiai. Sąmokslininkai padarė klaidą bandydami į sąmokslą įtraukto alobrogus, kurių pasiuntinių delegacija tuo metu buvo Romoje. Kadangi alobrogų delegacija buvo Romoje siekdama palengvinti jų kraštą valdžiusio romėnų valdytojo priespaudą, vienas iš sąmokslininkų Lentulas Sura (Lentulus Sura) primokė Publijų Umbreną (Publius Umbrenus), pirklį, turėjusi gerus ryšius su galais, pažadėti alobrogams, kad jie galės numesti priespaudą, jei prisijungs prie Katilinos sąmokslo,
Sąmokslo esmė buvo atskleista alobrogams, tačiau šių diplomatai pasiuntiniai perdavė šias žinias tuometiniam konsului Ciceronui. Ciceronas pamokė alobrogus gauti neginčijamų sąmokslo įrodymų. Penki sąmokslo vadovai, manydami, kad rado sąjungininkų, parašė alobrogų pasiuntiniams laiškus, kad šie galėtų parodyti kitiems alobrogams ir įtikinti šiuos, kad sąmokslas yra būdas padėti alobrogams. Tačiau šie laiškai buvo sulaikyti ir nepateko į Galiją. Kitą dieną Ciceronas perskaitė laiškus įkalčius Senato susirinkime. Atskleidus sąmokslą, šio planas negalėjo būti tinkamai realizuotas. Jo vadovai buvo greitai sugaudyti ar žuvo pasmerktuose bandymuose pasipriešinti.
Tačiau praėjus porai metų sukilo patus alobrogai. 61 m. pr. m. e. vadas Katugnatas (Catugnatus) sukilo, bet Gajaus Pomptino (Gaius Pomptinus) vadovaujama kariuomenė sumušė juos prie Soloniumo.
Vėliau alobrogai, jau lojalūs romėnams, prisijungė prie Julijaus Cezario šiam užkariaujant Galiją.