cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
John Newman
Asmeninis gyvenimas
2019 m. BBC paklaustas apie artėjančius turus, Newman'as prabilo apie slegiančias asmenines psichologines problemas. Jis pripažino, kad yra linkęs save lyginti su kitais atlikėjais, kurie muzikoje buvo sėkmingesni nei jis, tiek kūrybine, tiek finansine prasme, todėl nutarė tais metais koncertuoti mažesnėms auditorijoms, kad išvengtų panašių vidinių minčių. 2020 m. birželį jis paskelbė, kad daro pertrauką ir traukiasi iš muzikos industrijos palikdamas įrašų ir vadybinę kompaniją. Socialiniuose tinkluose jis paminėjo, jog muzikinė veikla jam kelia psichologinių problemų, todėl užuot tęsęs solinę karjerą, jis kartais kurs bendras dainas su kitais atlikėjais.
Mažųjų Žinėnų piliakalnis
Mažųjų Žinėnų piliakalnis – piliakalnis (Nr. naujai išaiškinamųjų sąraše 3034; unikalus objekto MC kodas 21499; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A38P) Jonavos rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Mažųjų Žinėnų, Kulvos seniūnija. Pasiekiamas vykstant keliu. Kirtus Kauno ir Jonavos rajonų ribą, pasukama į žvyrkelį pagal nuorodą. Pavažiavus 1,1 km iki sodybos, yra už jos, miško pakraštyje.
Pilkasis kėnis
Pilkasis kėnis (Abies concolor) – pušinių šeimai (Pinaceae) priklausanti spygliuočių medžių rūšis. Paplitusi vakarinės Šiaurės Amerikos kalnuose – Siera Nevadoje, Uoliniuose kalnuose, Didžiajame baseine, Klamato kalnuose ir kt.
Tai visžalis, spygliuotis medis, kurio aukštis siekia iki 60 m, kamieno skersmuo iki 1,9 m. Nors pasitaiko dar aukštesnių, ypač Josemičio nacionaliniame parke (Kalifornija). Pavyzdžiui, ''Abies concolor var. lowiana porūšis, kurio medis žinomas kaip Merced Lake Giant'', augantis Mersedo ežero rytinėje pusėje, buvo išmatuotas (1997 metais) 66,1 m aukščio, 223 cm kamieno skersmens bei 99 m³ tūrio. Taip pat šiame parke auga ir daugiau viršijančių 60 m aukštį bei virš 200 cm kamieno skersmenimis šio porūšio medžių.
Kaija Saariaho
thumb|Kaija Saariaho Kaija Anneli Saariaho (mergautinė pavardė Laakkonen, 1952 m. spalio 14 d. Helsinkyje, Suomijoje – 2023 m. birželio 2 d. Paryžiuje, Prancūzijoje ) – suomių kompozitorė.
Gyvenimas ir kūryba
Kaija Saariaho studijavo kompoziciją, smuiką ir fortepijoną Helsinkyje, Sibelijaus akademijoje, kompoziciją Freiburge (pas Brian Ferneyhough ir Klaus Huber), stažavo IRCAM institute Paryžiuje, kur ir gyveno nuo 1982 metų.
Spektrinės muzikos kompozitorių Gerard Grisey ir Tristan Murail kūryba nurodoma kaip viena iš svarbiausių Kaijos Saariaho kūrybinių įtakų. 9-ajame ir 10-ajame XX a. dešimtmečiuose jos muzikoje dominavo susitelkimas į tembro aspektus, naudojant ir gyvąją elektroniką. Saariaho kūrybą veikė postserializmo estetika, nors pati kompozitorė nebuvo linkusi laikytis griežtų apribojimų.
Pilkasis kėnis
Išskiriami du pilkojo kėnio porūšiai:
Kaija Saariaho
Gyvenimas ir kūryba
Kaija Saariaho buvo gavusi užsakymų iš Linkolno centro Kronos kvartetui ir iš IRCAM Ensemble Intercontemporain. Be kamerinės muzikos, kompozitorė sukūrė tris sulaukusias pripažinimo operas. Jų libretistas – Amin Maalouf. Opera „L’amour de loin“ (2000) sukurta Zalcburgo festivalio, o opera „Oltra mar“ – Niujorko filharmonijos orkestro užsakymu.
Pilkasis kėnis
Mediena minkšta, nepatvari, kartais naudojama popieriaus gamybai. Pilkasis kėnis dažnai puošiamas kaip Kalėdų eglutė.
Kaija Saariaho
Gyvenimas ir kūryba
1989 m. Kaija Saariaho pelnė „Prix Ars Electronica“ apdovanojimą, 2000 m. – Šiaurės Tarybos muzikos apdovanojimą. 2008 m. leidybinė kompanija „Musical America“ paskelbė ją metų muzike (Musician of the Year). 2010 m. kompozitorės kūrybai buvo dedikuota dalis Rheingau muzikos festivalio programos. 2013 m. Kaija Saariaho gavo prestižinį švedų muzikos apdovanojimą „Polar Music Price“. 2011 m. kompozitorės operos „L’amour de loin“ įrašas pelnė „Grammy“ apdovanojimą.
Mažųjų Žinėnų piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, esančiame Neries santakoje su Šlėnos upeliu. Aikštelė trikampė, pailga beveik šiaurės – pietų kryptimi, 160x59 m dydžio, į centrą kylanti per 4­5 m. Ji apsaugota sudėtinga pylimų sistema. Šiauriniame jos pakraštyje supiltas 75 m ilgio, 3,5 m aukščio, 10 m pločio, 3 m pločio viršuje pylimas 4 m aukščio išoriniu šlaitu, besileidžiančiu į 11 m pločio, 1,3 m gylio griovį. Vakariniame šlaite, 7 m žemiau aikštelės, iškastas 1 m pločio dugne, 0,5 m gylio griovys, už kurio supiltas 90 m ilgio, 1 m aukščio, 3 m pločio pylimas, nuolaidėjantis į pietų pusę. Pietiniame piliakalnio šlaite, 15 m žemiau aikštelės, irgi iškastas 5 m pločio, 2 m gylio griovys, už kurio supiltas 130 m ilgio, 1,5 m aukščio, 8 m pločio pylimas. Šis griovys ir pylimas palengva kyla šlaitu į šiaurės vakarus ir maždaug ties pietvakarinio šlaito viduriu virsta 4 m pločio terasa, kuri buvusio griovio vietoje skyla į 2 griovius ir tarp jų esantį pylimą.
Pilkasis kėnis
Lietuvoje kartais auginamas parkuose.
Mažųjų Žinėnų piliakalnis
Piliakalnis
Griovio plotis nuo aikštelės pusės -­ 2,5 m, gylis -­ 0,5 m, pylimo aukštis ­- 0,5 m, plotis -­ 3 m, antrasis griovys yra 2 m pločio, 0,5 m gylio, į terasą suplokštėjusio pylimo plotis ­- 8 m. Už šio pylimo, 5 m žemiau šlaite prasideda dar vienas 6 m pločio, 2 m gylio griovys, už kurio supiltas 1,5 m aukščio, 10 m pločio pylimas. Jis yra tik piliakalnio šiaurės vakariniame šlaite. Tarp abiejų šlaite esančių pylimų yra 25 m pločio neįtvirtintas tarpas. Pylimai vakariniame šlaite yra persikeitę, matyt, čia buvo senasis įvažiavimas į pilį. Šlaitai statūs, 20­-30 m aukščio, į Neries upę ­ skardingi, iki 43 m aukščio.
Piliakalnio aikštelės rytinė dalis nugriuvusi į Nerį, erozija ir dabar sparčiai vyksta palei visą piliakalnio ilgį. Susiformavusi įspūdinga 33 m aukščio Andruškonių atodanga. Apaugęs lapuočiais ir pušimis.
Piliakalnis datuojamas XIV a. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 48000 m².
Bagarai
Bagarai (kitaip žinomi kaip Šuva Arabai) – klajoklių beduinų tauta, gyvenanti Sahelio teritorijoje tarp Čado ežero ir Nilo: istoriniuose Sahelio civilizacijos regionuose: Kanem-Bornu, Darfūre ir Nubijoje.
Verčiasi galvijų auginimu. Į dabartinę savo apgyvendintą teritoriją atvyko XIV–XV a. iš Numidijos.
Kilmė
thumb|200px|left|Bagarų paplitimo teritorija Bagarai atsirado Čade apie 1635 m. susijungus kelioms arabiškai kalnančiom grupėm. DNR rodo bendrą kilmę su Kvatano arabais. Jie kilę iš Juhaina arabų, kurie migravo iš Arabijos ir vėliau Šiaurės Afrikos.
Bagarų gentys Sudane: Rizeigat, Ta’iša, Beni Halba, ir Habanija Darfure ir Mesiria Zurug, Mesiria Humur, Havazma ir Avlad Himaid Kordofane, Beni Selam prie Baltojo Nilo. Miseiria iš Jebel Muno kalba savo kaimynų tamų Nilo-Sacharos kalba.
Maža bagarų bendruomenė Nigeryje, Difos regione, vadinama Difos arabais. Jie gyvena prie Čado ežero ir pasitraukė iš Nigerijos po Antro pasaulinio karo. Jie kildina save iš Mahamidų klano.
Istorija
Sudano bagarai buvo Mahdi sukilimo prieš turkų-egiptiečių valdymą XIX a. pabaigoje branduolys. Mahdžio padėjėjas Abdallahi ibn Muhammad buvo kilęs iš bagarų Ta'aiša genties. Mahdi laikotarpiu (1883–1898 m.) dešimtys tūkstančių bagarų kėlėsi į Centrinį Sudaną. Po pralaimėjimo Karario mūšyje 1898 m. dauguma jų grįžo į Darfūrą ir Kordofaną. Pagal britų netiesioginio valdymo sistemą bagarų gentis valdė jų vadai nazirai. Dauguma jų lojalūs Umma partijos nariai, kuriai nuo XX a. vidurio vadovavo.
Furo sultonas XVIII a. vidury davė bagarams žemių, tad jie nebuvo labai aktyvūs per Darfūro krizę, bet jie labai įsivėlę į kitus konfliktus Čade ir Sudane. Nuo 1985 m. Sudano vyriausybė ginklavo bagarų gentis, kad šios kovotų su Sudano Liaudies Išsivasdavimo Armija, kuri kovojo už Pietų Sudano nepriklausomybę. Jie suformavo pasienio būrius ir raitelių brigadas, kutios plėšikavo ir grobė vergus Pietų Sudano kaimuose. Sudano vyriausybė pažadėjo nesikišti jei bagarai grobs gyvulius ir žemę.
Per Antrąjį Sudano pilietinį karą bagarai pagrobė tūkstančius dinkų moterų ir vaikų. Taip pat buvo pavergiami žmonės iš nuba genties. Darfūre apie 1995 m. pagrindinės bagarų gentys sudarė taikos sutartis su Sudano Liaudies Išsivasdavimo Armijos grupėmis ir pareiškė, kad nesikiš daugiau į konfliktą.
Šventasis Anteras
Šventasis Anteras (? Petilija Polikastro – m. 236 m. sausio 3 d. Romoje) – devynioliktasis popiežius, vadovavęs krikščionių bažnyčiai nuo 235 m. lapkričio 21 d. iki 236 m. sausio 3 d. Spėjama, jog buvo graikų kilmės. Pagal vardą galima numanyti, jog buvo išlaisvintas iš vergovės.
Anteras popiežiumi išbuvo tik apie 40 dienų. Per jas spėjo įsteigti vyskupystę Fondyje (Italija).
Kai kurie mokslininkai mano, jog Anteras buvo nukankintas. Kiti gi teigia, kad jis buvo nužudytas imperatoriaus Maksimino Trakso surengtų persekiojimo akcijų metu.
Anteras palaidotas Kaliksto katakombose. Jo kapą 1854 m. atrado De Rossi. Šalia buvo keli antkapio fragmentai su graikišku tekstu, iš kurio tebuvo įmanoma perskaityti žodį „vyskupas“.
Kalninės vandeninės žiurkės
Kalninės vandeninės žiurkės (Parahydromys) – pelinių (Muridae) šeimos graužikų gentis, kurioje yra vienintelė rūšis – kalninė vandeninė žiurkė (Parahydromys asper). Graužikas iki 24 cm ilgio, uodega apie 26 cm ilgio. Kailis trumpas. Nugaros pusė rudai pilka, pilvas baltas. Uodega rudai juosvos spalvos ir su baltu galiuku.
Paplitusios Naujojoje Gvinėjoje. Gyvena kalnų pašlaitėse.
Dupulčiai
Dupulčiai – kaimas Kretingos rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Kretingos. Seniūnaitijos centras. Veikia Kretingos S. Daukanto mokyklos pradinio ugdymo skyrius (įkurtas 1995 m.).
Per kaimą teka Jaurykla, išteka Dupultis (abu Akmenos upės kairieji intakai). Prie Jauryklos stūkso mitologinis akmuo, vadinamas Paltaneikio kūliu.
Etimologija
Gyvenvietei vardą davė Dupulčio upelis (vandenvardinis vietovardis).
Istorija
Su kaimu siejama 1253 m. Kuršo vyskupo Henriko rašte minima Duppie vietovė, kuri priklausė kuršių Mėguvos žemei.
Kaimas pradėjo kurtis XVIII a., pirmąkart paminėtas 1769 m. Kretingos dvaro inventoriuje. Jam priklausė 4 valakai žemės, kurią 1771 m. iš dvaro nuomavo 6 valstiečių šeimos. 1846 m. kaime buvo 4 dūmai, o 1923 m. – 12 ūkių. 1927 m. išskaidytas į vienkiemius.
1963–1977 m. buvo Žalgirio apylinkės centras ir pagrindinė Kretingos sodininkystės tarybinio ūkio gyvenvietė. Sovietmečiu prie Dupulčių buvo prijungtas Miežečių kaimas.
1963–1997 m. veikė biblioteka, 1995 m. atidaryta pradinė mokykla, kuri vėliau tapo Kretingos S. Daukanto vidurinės mokyklos pradinio ugdymo skyriumi.
Inkaras
[[Vaizdas:Anchor1.png|thumb|250px|Inkaro dalys: a. kotas b. karūna c. petys d. kablys e. smaigalys
f. auselė g. žiedas h. štokas i. žvejybinis mazgas]] Inkaras – sunkus objektas, skirtas pritvirtinti laivui prie kranto ar jūros, ežero, upės dugno. Dažniausiai gaminamas iš metalo.
Inkaro veikimo principas paprastas – jis priešinasi jėgai, verčiančiai judėti laivą.
Inkaras gali būti naudojamas dviem būdais: išnaudojant jo grynąją masę arba įsikabinant į jūros dugną. Šiuolaikiniuose inkaruose naudojamos abi technikos.
Būna pagrindinis (stovėjimo) ir pagalbinis (pasukti laivui vėjo ar srovės atžvilgiu), pagal konstrukciją – su nejudamais (admiraliteto inkaras) ir pasisukančiais ragais.
Admiraliteto inkaras, palietęs dugną, atsigula ant abiejų ragų, o jo virbas vienu galu atsiremia į dugną. Toks inkaras gerai laiko laivą; naudojamas mažuose laivuose, jachtose.
Dažniausiai naudojami inkarai be skersinio virbo, jie vadinami konstruktorių pavardėmis (Hallo, Smitho, Denniso, Matrosovo, Trotmano ir pan.).
Povandeniniuose laivuose naudojami lieti grybo formos inkarai. Bujos ir kiti plūduriuojantys statiniai inkaruojami nuolatiniais, ragų neturinčiais, inkarais.
Audringoje jūroje naudojami plūdrieji inkarai – įvairių konstrukcijų skydai, galintys laikytis po vandeniu ir atsukti laivo priekį prieš bangas.
Inkarų tipai
Inkarai būna įvairių formų. Šiuolaikiniai inkarai dažniausiai skirstomi į tris tipus:
Kai kurie inkarų tipai:
Mėtos Palivarkas
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Beinoriškis
Beinoriškis – kaimas Radviliškio rajono savivaldybės pietvakariuose, 6 km į pietvakarius nuo Grinkiškio, šalia kelio.
Etimologija
Kaimo vardas yra priesagos -iškis vedinys iš asmenvardžio Beinoras.
Eolas
Graikų mitologijoje minimi keturi personažai vardu Eolas arba Ajolas.
Dumblynės apylinkė
Dumblynės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Dusetų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dusetų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Minkūnų apylinkės ir Žukliškių apylinkės.
Bestiebė karlina
Bestiebė karlina (Carlina acaulis), dar vadinama sausažiedžiu – astrinių (Asteraceae) šeimos augalas, priklausantis karlinos (Carlina) genčiai.
Sausažiedžio preparatai skatina šlapimo išsiskyrimą, palengvina atsikosėjimą, gydo uždegimines ligas bei reguliuoja virškinimo trakto darbą.
Džou dinastija
Džou dinastija  – Kinijos dinastija, valdžiusi po Šangų ir prieš Činų dinastiją, maždaug nuo XI amžius pr. m. e. iki 221 m. pr. m. e.
Rytų Džou savo ruožtu skirstomas į „Pavasarių ir rudenų“ (722 – 465 m. pr. m. e.) bei „Kariaujančių valstybių“ (465 – 221 m. pr. m. e.) laikotarpius.
Bendri bruožai
Džou dinastiją įkūrė Dzi šeima. Jos sostinė buvo Hao, netoli dabartinio Sianio. Džou daug ką perėmė iš Šangų (Inų) kultūros ir išplėtė ją nemažoje teritorijoje į šiaurę nuo Jangdzės upės. 722 m. pr. m. e. sostinė perkelta į Rytus, į Luojangą.
Džou dinastija valdė ilgiau nei bet kuri kita Kinijos istorijoje. Jos valdymo metu Kinijoje imama susiformuoja „Dangaus mandato“ idėja: valdovas („Dangaus sūnus“) valdo gavęs teisę iš Dangaus, tačiau Dangus gali atsiimti mandatą iš valdovo, kuris pasirodo esąs netinkamas. Šioje koncepcijoje Dangus (Tianas) jau yra aukščiau už Šangų dinastijos aukščiausiąjį protėvį Šangdi.
Vakaruose ne kartą mėginta Džou politinę sistemą pavadinti „feodaline“, tačiau ji išties buvo kitokia. Ko gero patogiausia jai vartoti kinišką terminą – fengdzianas (pinyin: fengjian). Politinė sistema nebuvo vienoda visu laikotarpiu.
Vakarų Džou
thumb|right|Vakarų Džou
Tiksli Vakarų Džou pradžios data nežinoma: siūlyti 1122, 1027, kiti metai pr. m. e. Tikriausiai XI a. pr. m. e. buvusi vasalinė Šangų gentis Džou užkariavo Šangų dinastiją. Nukariavimą pradėjo valdovas, baigė valdovas. Uvangas patikėjo nukariautų teritorijų administravimą nukirsdinto tirono sūnui, tačiau vėliau pastarojo sūnus sukilo, ir teritorijos buvo galutinai pajungtos Džou valdžiai. Uvango brolis, Džou kunigaikštis susiejo Šangų aukščiausiąjį protėvį Šangdi su Džou aukščiausia šventybe – Dangumi. Tai – Dangaus mandato idėjos formavimosi pradžia. Ši idėja ilgai laikė valstybę vieningą, nes atskirų kunigaikštysčių valdovai pripažino sakralią Džou valdovo valdžią ir nedrįsdavo atsiskirti.
Atskirų valdų valdymo sistema atkartojo centrinės valdžios valdymo sistemą (analogiški valdininkai, jų pareigos).
Vakarų Džou susiformavo vėlesnės Kinijos valstybės pagrindai. Jau buvo bendra kalba ir bendri ritualai.
Šalia Vakarų Džou egzistavo ir kitų kultūrinių centrų, nors tradicinėje istoriografijoje jie ignoruojami. Tai daugiausia buvo šamanistinės kultūros. Ypač svarbi buvo Ču valstybė, kurioje suklestėjo lako bei šilko gamyba. Ten vėliau atsiranda daoizmas.
Vakarų Džou valdovai:
Rytų Džou
Rytų Džou (tradiciniai rašmenys: 東周 supaprastinti rašmenys: ) taip vadinamas todėl, kad sostinė 722 m. pr. m. e. perkelta labiau į rytus, į dabartinį Luojangą. Jau nuo X a. pr. m. e. pastebimos vis didesnės valstybės decentralizavimo tendencijos. Pirmąja tikslia data Kinijos istorijoje yra laikomi 841 m. pr. m. e., kai atskirų valdų vadai kartu nuvertė visos Kinijos valdovą. Prasidėjo „bendro valdymo laikotarpis“ (šalį valdė kunigaikščiai regentai). Po jo atsiradusi praktiškai nauja valstybė buvo daug mažiau centralizuota nei Vakarų Džou. Džou valdovo valdžia tebuvo nominali. Valdančioji giminė turėjo pasikliauti stipresnėmis valstybėlėmis, kad galėtų apsiginti nuo puolimų iš išorės.
Šiuo laikotarpiu gyveno Konfucijus, Laodzi, Sundzi.
Rytų Džou valdovai:
Pavasarių ir rudenų laikotarpis
thumb|right|Pavasarių ir rudenų laikotarpis
„Pavasarių ir rudenų laikotarpis“ pavadinimą gavo nuo kronikų, tradiciškai priskiriamų Konfucijui. Šiuo periodu decentralizuotoje Džou valstybėje tarpusavyje varžėsi bei kovojo apie 170 mažų valstybėlių. Centrinė Džou valdovo valdžia buvo nominali, ją labiausiai palaikė Dangaus mandato koncepcija. Kai kurios valstybėlės ilgainiui virto gan stipriais politiniais vienetais. Pačios stipriausios buvo Či, Dzin , Ču , vėliau – Čin , U , Jue , Lu.
Laikotarpiui būdingi nuolatiniai karai. Jie kildavo tiek tarp atskirų valstybių, tiek jų viduje. Tarpusavyje kovodavo įvairūs klanai, šeimos. Neretai karais būdavo siekiama nubausti kitą valstybę už įžeidimą ar išdavystę, padėti grįžti į sostą teisingam paveldėtojui ir pan. Karas buvo sakralinis įvykis – jo paskirtis buvo atstatyti teisingumą. Su priešu kariaujama tuomet, kai jis tampa nebe dorybingas. Taigi karais šiame laikotarpyje siekiama įgyti moralinį ir politinį, bet ne teritorinį pranašumą. Dėl nuolatinių karų VI-IV a. pr. m. e. suklesti karo strategija.
Pavasarių ir rudenų laikotarpiu Kinijoje keičiasi aristokratų klasė. Aristokratiškumą ima lemti ne turtas, o kultūra, ritualų išmanymas. Ryškėja nauja intelektualų ši klasė.
VIII amžiuje pr. m. e. taip pat atsiranda hegemonai. Tai buvo stipresniųjų valstybių valdovai, kurie, pasinaudodami tuo, jog jų apsauga buvo labai reikalinga mažesnėms valstybėms, turėjo faktiškai visišką valdžią savose teritorijose, beveik nekreipdami dėmesio į Džou valdovus. Pavasarių ir rudenų laikotarpiu būta penkių tokių hegemonų.
Kariaujančių valstybių laikotarpis
thumb|left|Kariaujančių valstybių laikotarpis
Nesiliaujant karams, ilgainiui iškilo septynios stipriausios valstybės: Hanas, Vei , Džao (pastarosios trys susidarė iš suskilusios ankstesnės Dzinas  valstybės), Janas , Či , Ču  ir Čin. Karų pobūdis pasikeitė – dabar jau buvo kariaujama siekiant užgrobti kitą valstybę. Šis periodas vadinamas Kariaujančių valstybių laikotarpiu (tradiciniai rašmenys: 戰國時代; supaprastinti rašmenys: ). Nors šių valstybių valdovai vis dar laikė save Džou dinastijos valdovui pavaldžiais kunigaikščiais, vienas po kito jie ėmė save vadinti tuo pačiu titulu kaip ir Džou valdovas – vangas.
Kariaujančių valstybių periodu paplinta geležiniai ginklai. Apsisaugoti nuo klajoklių iš šiaurės puolimų imamos statyti sienos – būsimosios Didžiosios sienos pirmtakės. Šiam laikotarpiui taip pat būdingas intelektualinio gyvenimo suklestėjimas, kuriasi filosofinės mokyklos. Svarbiausios iš jų: konfucianizmas, daoizmas, legizmas, moizmas.
Galiausiai sustiprėjusi Čin valstybė užkariavo kitas ir prasidėjo imperinis Kinijos istorijos laikotarpis.
Apie Kariaujančių valstybių periodą pasakoja filmai „Imperatorius ir žudikas“, „Bevardis“.
651 m.
651 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Podžečanai
Podžečanai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čyžų valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į vakarus nuo Čyžų, apie 14 km į šiaurės vakarus nuo Hainuvkos ir apie 40 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Per kaimą teka Loknicos upė. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Prūsų Olandijos apskritis
Geografija
thumb|left|200px|Rytų Prūsijos provincija iki 1905 m.: vakarinė dalis – [[Karaliaučiaus apygarda, rytinė dalis – Gumbinės apygarda]] Prūsų Olandijos apskritis apėmė vakarinę Aukštutinės Prūsijos dalį, ribojosi su Vakarų Prūsija, Braunsbergo ir Morungo apskritimis.
1848–1860 m. per apskritį iškastas Elbingo kanalas, jungiantis Yluvos ežeryną su Aistmarėmis.
Istorija
1945 m. apskritis atiteko Lenkijai, jos teritorijoje buvo suformuotas Elbingo pavietas, kuris nuo 1999 m. įeina į Varmės–Mozūrų vaivadiją.
== Gyventojai ==
Y
Y ir y – dvidešimt penktoji lotynų abėcėlės ir penkioliktoji lietuvių abėcėlės raidė. Lietuvių kalboje raidės pavadinimas yra i ilgoji (šnekamojoje kalboje dar vartojamas ygrekas, iš  – „graikiškoji i“, kadangi lotyniškuose žodžiuose y buvo vartojama tik skoliniams iš graikų kalbos).
Lietuvių abėcėlėje įprastinė šios raidės vieta yra tarp į ir j, tačiau sąrašuose su labai daug svetimvardžių leidžiama ją perkelti tarp x ir z, kur būtų jos vieta lotynų abėcėlėje.
Bagleriai
Bagleriai, bagliai (nuo ) – tikybinė ir politinė Norvegijos partija, veikusi 1195-1218 m., organizuota vyskupo Mikalojaus iš Oslo, kurį laiką užvaldžiusi beveik visą Norvegiją. Po 1199 m. po pralaimėjimo ties Strindze pamažu žlugo.
Stakių šv. Antano Paduviečio bažnyčia
'''Stakių šv. Antano Paduviečio bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Stakių kaime, prie Veliuonos–Šimkaičių kelio. Turi klasicizmo architektūros bruožų. Regioninės reikšmės architektūros paminklas (unik. kodas ).
Istorija
Pamituvyje (taip iki XX a. pradžios vadinti Stakiai) apie 1750 m. buvo pastatyta koplyčia. Ji 1806 m. buvo vieša, turėjo 2 altorius. Veliuonos klebonas 1815 m. prašė vyskupo leidimo pastatyti Pamituvyje bažnyčią, skirti kunigą. miniatiūra|240px|left|Bažnyčios interjeras
Rožinis varnėnas
thumb| Sturnus roseus
Stakių šv. Antano Paduviečio bažnyčia
Istorija
1817 m. pastatyta klebonija, 1821 m. perstatyta koplyčia. Ji 1841 m. buvo Veliuonos parapijos filija. Bažnyčiai priklausė 1 valakas žemės. XIX a. (iki 1863 m.) veikė parapinė mokykla. Kunigas Motiejus Čiuzevičius dalyvavo 1863 m. sukilime. Už tai buvo ištremtas į Sibirą. 1872 m. grįžo į Kuršą. 1875 m. bažnyčią padidinta.
Rožinis varnėnas
Rožinis varnėnas (Sturnus roseus) – varnėninių (Sturnidae) šeimos paukštis.
Paplitimas
Eurazijoje paplitęs nuo Vengrijos iki Altajaus ir Pamyro. Šiaurinė arealo riba eina Volgos vidurupiu, šiaurės Kazachstanu, pietuose siekia iki Mažosios Azijos, Afganistano, Viduržemio jūros. Žiemoja paplitimo areale, taip pat pietų Azijoje.
Stakių šv. Antano Paduviečio bažnyčia
Istorija
Stakių filialistas kunigas Feliksas Sereika (1844–1913 m.) pirkdavo draudžiamą lietuvišką spaudą ir ją dalydavo parapijiečiams. Jis pastatė kleboniją. Klebono A. Gečiaus vadovaujamas raseiniškis Bronikauskas 1909 m. atnaujino bažnyčios vidų.
Rožinis varnėnas
Paplitimas
Lietuvoje labai retas. Užklydę rožiniai varnėnai buvo stebimi Neringoje, Ventės rage.
Stakių šv. Antano Paduviečio bažnyčia
Istorija
1906 m. gegužę–1907 m. sausį bažnyčios kuratu buvo Vaižgantas. Jo rūpesčiu buvo gautas Žemaičių vyskupo leidimas sutuokti jaunavedžius Stakių bažnyčioje, užuot važiavus į Girkalnį, jis pradėjo vietos vaikams rengti lietuviškas tikybos pamokas. Ėmėsi iniciatyvos blaivinti vietinį jaunimą, nutraukė girtų muštynių tradicijas, ragino parapijiečius atsisakyti sveikatos gadinimo.
Klebonas Romualdas Macevičius (1931–1988 m.; Stakiuose 1956–1988 m., palaidotas šventoriuje) suremontavo bažnyčią, įvedė centrinį šildymą, pastatė kleboniją. Parapija garsėja Šv. Antano Paduviečio atlaidais.
Rožinis varnėnas
Išvaizda
Rožinis varnėnas tokio dydžio kaip ir paprastasis varnėnas. Galva, kuodas, pagurklis, sparnų kraštai, uodega ir pauodegys juodi. Nugara, krūtinė, pilvas rausvi. Kojos gelsvai rausvos. Sveria: patinas – 80 g, patelė 65-69 g.
Stakių šv. Antano Paduviečio bažnyčia
Architektūra
Bažnyčia turi klasicizmo architektūros bruožų, yra stačiakampio plano, su portiku, apside ir bokšteliu. Netoli bažnyčios stovi aukšta, masyvi medinė varpinė. Šventoriaus priekyje, pietvakariniame kampe, pastatytas akmeninis lurdas su niša ir skulptūra.
Rožinis varnėnas
Elgsena
Gyvena atviruose landšaftuose – pievose, stepėse, pusdykumėse, kalnuose, netoli gėlų vandens telkinių. Dažnai skraidžioja gausiais būriais. Žeme vaikšto dideliais žingsniais, vikrus. Peri gausiomis kolonijomis. Lizdą iš žolių stiebų suka uolų plyšiuose, griuvėsiuose, akmenų krūvose. Gegužės pabaigoje deda 4-6 šviesiai melsvus kiaušinius. Peri 15 dienų. Per metus veda vieną vadą.
Stakių šv. Antano Paduviečio bažnyčia
Architektūra
Bažnyčioje sumontuoti meistro A. Montvilo vargonai.
Vietnamo vyrų futbolo rinktinė
Vietnamo vyrų futbolo rinktinė – Vietnamui atstovaujanti nacionalinė futbolo komanda, kurią kontroliuoja Vietnamo futbolo federacija. Rinktinė nedalyvavo nė viename pasaulio čempionate, tačiau dalyvavo 2007 ir 2019 m. Azijos taurėse.
2006 m. Nobelio premijos laureatai
2006 m. Nobelio premija skirta šiems asmenims:
Raukšlėtasis svaidenis
Raukšlėtasis svaidenis (Momordica charantia) – moliūginių šeimos augalas, kurio vaisiai naudojami kaip daržovė. Augalas kilęs iš Pietų Azijos, XIV a. pateko į Kiniją, dabar auginamas daugelyje Azijos kraštų, Karibuose, Pietų Amerikoje.
Augalas vijoklinis, besitvirtinantis ūsais ir užaugantis iki 5 m aukščio. Lapai pražangūs, 4–12 cm skersmens, suskaidyti į 3–7 lakštus. Augalas dvinamis, žiedai geltoni. Vaisius pailgas, labai raukšlėta odele, žalios spalvos, prinokęs pagelsta. Svaidenio vaisiui prinokus, minkštimas parausta, sėklos pajuosta kol galiausiai vaisiaus odelė plyšta ir išsviedžia sėklas lauk.
Raukšlėtojo svaidenio vaisiai paprastai valgomi žali ar tik pradedantys gelsti. Tada odelė būna traški, o minkštimas vandeningas. Nuo kitų moliūginių augalų skiriasi savo aitrumu. Prinokusio vaisiaus odelė yra aitri ir kieta, bet minkštimas tampa saldus. Raukšlėtasis svaidenis naudojamas kaip prieskoninė daržovė, verdamas, dedamas į sabdžį, naudojamas padažų, gėrimų gamyboje, valgomas kaip aštrus užkandis. Augalas plačiai naudojamas liaudies medicinoje.
Indijoje augalas vadinamas, , , Kinijoje vadinamas , Japonijoje arba iš Okinavos, kuris šis augalas itin populiarus, kilusiu pavadinimu ゴーヤー (goya), Indonezijoje vadinamas peria, Pietų Amerikoje tomaco, o angliškas pavadinimas yra bitter melon.
Adatos (uolos)
thumb|260px|Adatos
Adatos  – eilė trijų kreidinių kūginių uolų iškilusių iš jūros. Jos yra netoli vakarinio Vaito salos kranto, Anglijoje. Pavadinimas kilęs iš ketvirtos adatos pavidalo uolos kuri nugriuvo 1764 m. Likusios uolos nelabai panašios į adatas, tačiau vardas pasiliko.
Adatos buvo rodytos 2005-ųjų TV programoje Septyni gamtos stebuklai kaip vienas iš Pietvakarių Anglijos stebuklų.
Dancigo guldenas
thumb|right|250px|20 Dancigo guldenų thumb|right|250px|10 Dancigo pfenigių moneta
Dancigo guldenas – laisvojo Dancigo miesto (dabar - Gdanskas) piniginis vienetas 1923-1939 m. Dancigo guldenas buvo sudarytas iš 100 pfenigių.
Iki 1923 m. Dancigo piniginis vienetas buvo Dancigo markė.
Tarvydžių apylinkė
Tarvydžių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Užpalių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dusetų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Norvaišių apylinkės ir Užpalių apylinkės.
Dancigo guldenas
Įvedant guldeną jis buvo prilygintas ne tam tikram skaičiui Dancigo markių, bet D. Britanijos svarams (25 Dancigo guldenai = 1 D. Britanijos svarui).
Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui Dancigas buvo Vokietijos aneksuotas, ir Dancigo guldenas buvo pakeistas reichsmarke (0,7 reichsmarkės = 1 Dancigo guldenas).
Monetos ir banknotai
Dancigo guldenai buvo leidžiami monetomis ir banknotais:
Bendroji Eldarin
Bendroji Eldarin, arba tiesiog Eldarin, yra dirbtinė kalba sukurta J. R. R. Tolkino. Tai yra viena iš Tolkino sukurtų kalbų, naudojamų jo fantastiniame Viduržemio pasaulyje.
Bendroji Eldarin kalba buvo vartojama Eldarų (Eldar), taip pat vadinamų Vakarų Elfais. Bendroji Eldarin kalba kilo iš visų Elfų prokalbės – Primityviosios Quendian. Šią kalbą vartojo visi Viduržemio Elfai, kurie vėliau nusprendė persikelti į Valinoro regioną, dar prieš jų rasei pasidalijant.
Priebalsiai
Šioje lentelėje pateikiamas Benrosios Eldarin kalbos priebalsių tarimas, kuris buvo aprašytas Fonologijos pradmenyse ''. Quenya kalbos terminai yra aprašyti kitame Tolkino veikale: Tengwesta Qenderinwa. Anot Tolkino, visa tai buvo sukurta Elfo Rúmilo.
Pučiamasis priebalsis s natūraliai buvo begarsis priebalsis Bendrojoje Eldarin kalboje, todėl dažnai nutildydavo po jo einančius priebalsius, taip pat ir nosinius. Jis buvo tariamas kaip prieš skardžiuosius priebalsius: b, d, g, m, n. Šis priebalsio z skardėjimas priklausė nuo konteksto, todėl nevykdavo pavieniuose žodžių darybos elementuose; Priebalsio tarimas buvo panašus į  tarimą.
Balsiai
Remiantis Tolkinu, Primityviosios Quendian balsiai įgavo žemiau išvardytas savybes Bendrosios Eldarin laikotarpiu, dar prieš jai pasidalijant į įvairias tarmes.
Dvibalsiai
Bendrojoje Eldarin kalboje dvibalsiai buvo 8 dvibalsiai: ei, ai, oi, ui; ou, au, eu, iu.
Reduced vowels
Bendroji Eldarin taip pat turėjo sumažintus balsius: ə ir 5 pučiamuosius priebalsius: ļ, ŗ, ņ, ṃ, ñ.
Šie balsiai nebuvo paveldėti iš Primityviosios Quendian kalbos, bet atsirado dėl dažno jų naudojimo per ilgą laiko tarpą.
Šaltiniai
Eldarin commun
Evro nomas
Evro nomas – šiauriausias Graikijos nomas, Rytų Makedonijos ir Trakijos periferijos dalis, esantis šiaurės rytų Graikijoje. Sostinė - Aleksandrupolis (52,7 tūkst. gyv.).
Su Evro nomu ribojasi:
Savivaldybės
thumb|250px|Evro nomo savivaldybės
Buvusios provincijos
Anksčiau nomą sudarė šios provincijos:
Geografija
Evras yra vienas didžiausių Graikijos nomų, o Trakijoje - didžiausias. Jo ilgis iš šiaurės į pietus yra apie 150 km (su Samotrake ir vandeniu - 200 km). Panašaus ilgio yra Larisos ir Etolijos ir Akarnanijos nomai. Plotis iš rytų į vakarus svyruoja nuo 70 iki 100 km.
Nomo didžiausios upės yra Marica ir Arda.
Rodopų kalnai stūkso vakaruose ir pietvakariuose. Centras ir šiaurė kalvoti. Evro slėnyje - lygumos. Samotrakė yra kalnuota.
Pietinėje ir centrinėje dalyje būdingas Viduržemio jūros tipo klimatas. Šiaurinėje dalyje ir kalnuose būna šaltų žiemų.
Kalorija
Kalorija (cal) – nesisteminis darbo ir energijos matavimo vienetas, lygus 4,184 J (džaulio). 1 kalorija atitinka energiją, kurios reikia, norint vieno gramo vandens temperatūrą pakelti 1 laipsniu Celsijaus. Terminą 1824 m. sukūrė prancūzas Nikolas Clement.
Maisto energinė vertė
Maiste esančių kalorijų kiekis nurodo, kiek potencialios energijos yra tame produkte.
Mūsų organizmas „sudegina“ kalorijas metabolinių procesų metu, kai fermentai angliavandenius, riebalus, baltymus suskaldo iki anglies dvideginio ir vandens. Skaidant baltymus (aminorūgštis) dar pasigamina azotingų atliekų – šlapalo ir šiek tiek šlapimo rūgšties.
Poreikis
Jei suvartojama daugiau ar mažiau kalorijų, nei reikia, priaugama arba numetama svorio. 9000 kilokalorijų perteklius bus sukauptas kaip vienas kilogramas riebalų. Riebalų kaupimas yra organizmo energijos taupymo būdas. Priešingai, jei sudeginama 9000 kilokalorijų daugiau, nei gaunama, (daugiau judėdami ar mažiau valgydami), vieną kilogramą sukauptų riebalų organizmas pavers energija, kad kompensuotų susidariusį energijos deficitą.
Vidutinio aktyvumo suaugęs žmogus 55-65 proc. kalorijų turėtų gauti iš angliavandenių, 20-25 proc. – iš baltymų ir tik 10-25 proc. – iš riebalų.
Bareišėliai
Bareišėliai – viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Troškūnų.
Maimonidas
thumb|200px|Mošė ben Maimonas Mošė Maimonidas (tikr. Mošė ben Maimonas arba Mozė ben Maimunas 1135 m. kovo 30 d. Kordoboje – 1204 m. gruodžio 13 d.) – viduramžių žydų filosofas, teologas, medikas. Rašė daugiausia arabų kalba.
Biografija
Maimonidas gimė Kordoboje (dab. Ispanija). Dėl musulmonų fanatikų persekiojimų šeima buvo priversta palikti šį miestą ir kurį laiką klajojo po Ispaniją. Tačiau Maimonidas aktyviai studijavo įvairius mokslus, tokius kaip matematika, astronomija, medicina. Per arabų filosofiją susipažino su Aristotelio idėjomis, kurioms liko ištikimas visą gyvenimą. 1160 m. persikėlė į Maroką, o 1165 m. – į Egiptą, kur nuo 1187 m. kaip medicinos žinovas buvo pakviestas dirbti Kairo sultono rūmų gydytoju. Mirė Palestinoje.
Darbai
Maimonidas yra parašęs Talmudo, Toros komentarus, teologijos ir medicinos traktatų. Vienas iš svarbesnių darbų yra „Logikos žodynas“. Labiausiai išgarsėjo apie 1190 m. parašytu veikalu „Vadovas pasimetusiems“ arba „Pamokymų knyga“ (Dalalat alchairin), kuris 1204 m. buvo išverstas į arabų kalbą. Šį veikalą sudaro trys dalys:
Maimonidas stengėsi suderinti Aristotelio filosofiją su judaizmu. Preštaravimus tarp religijos ir filosofijos jis bando visaip pašalinti, alegoriškai aiškindamas Bibliją.
Raudonasis skėstukas
Raudonasis skėstukas – džioveklinių (Orobanchaceae) šeimos augalas, priklausantis skėstukų (Odontites) genčiai.
Vienmetis, iki 40 centimetrų aukščio žolinis augalas, žydintis liepos mėnesį. Raudonojo skėstuko žiedai yra raudoni, o pats skėstukas padengtas plaukeliais. Šis augalas auga pievose, miškų pakraščiuose bei šalia kelių.
Maimonidas
Filosofija
Mošė Maimonidas stengėsi suderinti religiją ir filosofiją. Remdamasis Aristotelio filosofijos arabiškąja interpretacija, bandė racionalizuoti judaizmą. Maimonidas aiškino, kad tikėjimas negali būti aklas, kad jis ne tik gali, bet ir turi pasiduoti filosofijos, taigi, proto, teismui. Dievas, anot jo, pirminis pasaulio „judintojas“, „būtinai egzistuojanti“ jėga, skirtinga nuo „galimai egzistuojančių“ daiktų. Žmogus galįs žinoti tik tai, kad Dievas egiztuoja, tačiau ne tai, koks jis yra. Dėl šios priežasties Dievui negalima priskirti jokių atributų.
Raudonasis skėstukas
Raudonuoju skėstuku patariama gydyti uždegimines, šlapimo bei tulžies pūslės, širdies ligas. Taip pat stabdo viduriavimą, mažina aukštą kūno temperatūrą bei gydo žaizdas.
Maimonidas
Filosofija
Maimonido teigimu, tarp Dievo ir daiktiškojo pasaulio yra grynai dvasiškų esybių, vadinamų angelais, sfera, kuri per emanaciją atsirado iš Dievo. Daiktų pasaulį skirstė pakopomis: aukščiausia – žvaigždžių, žemiausia – 4 stichijų: ugnies, vandens, oro, žemės. Šioje pakopoje vyrauja grubus materializmas, viskas yra laikina, trapu ir mirtinga.
Protinį žmogaus tobulumą vertino labiau nei dorovinį. Pasak Maimonido, dorovė svarbi tik žmogaus ir visuomenės bei atskirų asmenų tarpusavio santykiuose, todėl negali nukreipti į aukštesnį tikslą. Dėl protinio tobulumo žmogus pažįstąs pasaulio sąrangą bei Dievą ir pelnąs pomirtinį nemirtingumą. Nemirtingi esą tik tie, kurie lavindami protą iki tobulumo išvysto savo universalią žmogiškąją sielą. Kiti tampa tik dalinai nemirtingi. Toks tobulai mąstančio „antžmogio“ idealas buvo artimesnis ne judaizmui, o aristotelizmui, helenistinei žmogaus sampratai.
13 tikėjimo principų
Mišnos komentare Maimonidas suformulavo 13 tikėjimo principų, kurie laikomi žydų tikėjimo dogmų sistema:
Aina
thumb|right|250px|Žvaigždės vieta Tauro žvaigždinę
Aina (arba Tauro ε, Tauro Epsilon, Oculus Borealus) – 3,53 ryškio K0 spektrinės klasės Tauro žvaigždyno žvaigždė milžinė, priklausanti Hiadų padrikajam spiečiui. Nuotolis nuo Saulės 155 šviesmečių.
Etimologija
Žvaigždės pavadinimas kildinamas nuo arabiško žodžio ain, reiškiančio „akis“.
Matematinė statistika
Matematinė statistika – matematikos sritis, tyrinėjanti statistinių duomenų analizės metodus, jų išvadų tikėtinumą bei patikimumą. Remiasi tikimybių teorijos modeliais, naudojama daugelyje praktinės veiklos sričių, kur susiduriama su atsitiktinumu, neapibrėžtumu, duomenų sisteminimu, parametrų apskaičiavimu ir įvertinimu: socialinių tyrimų, laboratorinių, marketingo duomenų – taip vadinamos imties apdorojime ir išvadų gavime formaliais matematiniais metodais. Skirstoma į vienamatę, daugiamatę matematinę statistiką, apima ir atsitiktinių procesų – laiko eilučių analizę. Atskiros matematinės statistikos dalys yra koreliacinė analizė (sąryšių ir priklausomybės laipsnių nustatinėjimui), regresinė analizė (kintamojo priklausomybės nuo kitų nustatymui), hipotezių tikrinimas (imčių identiškumo problemai), diskriminantinė analizė (klasifikavimo, diagnozės uždaviniams spręsti), sankaupų analizė (dar vadinama klasterių analizė – objektų suskirstymui į grupes), faktorinė analizė (kintamųjų skaičiaus sumažinimui), eksperimento planavimo analizė ir kt. Praktikoje duomenų apdorojimui yra naudojami specializuoti kompiuteriniai taikomųjų programų paketai, kurie gerokai palengvina ir paspartina skaičiavimus.
Pasas
150px|thumb|[[Lietuvos Respublikos piliečio pasas. ES šalyse išduotų pasų viršelio viršuje valstybine kalba užrašoma „Europos Sąjunga"]] 150px|thumb|right| [[Argentina|Argentinos piliečio pasas. Visų Pietų bendrosios rinkos (Mercosur) šalių narių pasai turi būti tamsiai mėlynu viršeliu ir su žodžiu „Mercosur“ lapo viršuje ]] Pasas − oficialus dokumentas, patvirtinantis jo turėtojo asmens tapatybę ir pilietybę. Kai kuriuose valstybėse pasas yra pagrindinis asmens dokumentas, tačiau daugelyje šalių (taip pat ir Lietuvoje) pagrindinis asmens dokumentas yra asmens tapatybės kortelė, o pasas skirtas vykti į užsienio valstybes.
Lietuvos Respublikos piliečio pasas
Lietuvos Respublikos piliečio pasas sukurtas atsižvelgiant į naujausius Europos Sąjungos reikalavimus ir Tarptautinės civilinės aviacijos organizacijos (TCAO) rekomendacijas. Paso knygelėje yra 32 puslapiai ir polikarbonatinis asmens duomenų lapas, kuriame duomenys, nuotrauka ir parašas išgraviruoti lazeriniu įrenginiu.
Lietuvos Respublikos piliečio pase įrašai pateikiami lietuvių, anglų ir prancūzų kalbomis.
Nuo 2006 m. rugpjūčio 28 d. į Lietuvos Respublikos pasus papildomai elektroniniu būdu pradedami įrašyti asmens biometriniai duomenys. Elektroninėje įklijoje patalpinta elektroninė laikmena − bekontaktis mikroprocesorius su atmintimi (lustas) ir antena. Į elektroninę laikmeną įrašomas asmens veido skaitmeninis atvaizdas ir kiti paso duomenys.
Nuo 2008 m. sausio mėnesio pradėti išduoti naujo tipo piliečių pasai. Kaip ir kitų Europos Sąjungos valstybių narių, naujasis Lietuvos Respublikos pasas yra vyšninės spalvos. Viršelyje virš eilutės su užrašu „Lietuvos Respublika“ užrašyta „Europos Sąjunga“.
Pasas išduodamas bet kokio amžiaus Lietuvos Respublikos piliečiui jo pageidavimu. Paso galiojimo laikas − 10 metų (nepilnamečiams − 5 metai). Pasas išduodamas ir nuolat užsienio valstybėse gyvenantiems Lietuvos Respublikos piliečiams.
Berniūnų apylinkė
Berniūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Dusetų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dusetų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Pakniškių apylinkės.
Dusinėnai
Dusinėnai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 13 km į pietus nuo Vilniaus, į pietus nuo Juodšilių. Šalia eina geležinkelis į Šalčininkus. 2 seniūnaitijos (Dusinėnų ir Melioratorių). Per kaimą teka Vokės dešinysis intakas Rudaminėlė, prie jos yra senas malūnas. Į pietvakarius nuo Dusinėnų, miške, yra apie 70 pilkapių, juose rasta VIII a. – XII a. dirbinių.
Žymūs žmonės
Kaime gimė ir augo dailininkas Tadeušas Goreckis (1825–1868), poeto A. Mickevičiaus žentas.
Enrique Simonet
thumb|right|200px|Autoportretas.1910
Enrikė Simonė (Enrikė Simonė Lombardo, isp. Enrique Simonet Lombardo, 1866 m. vasario 2 − 1927 m. balandžio 20 d.) – XIX a. pb − XX a. pr. ispanų tapytojas. Jo dailė priskiriama realistinei meno krypčiai.
Biografija
Enrikė Simonė gimė 1866 m. vasario 2 d. Valensijoje. Studijavo Valensijos karališkojoje San Karlo dailės akademijoje ir pas valensijietį Bernardo Ferrándiz Malagoje. 1887 m. jis išvyko tobulintis į Romą. 1890 m. sukūrė žinomiausiu jo darbu įvardijamą paveikslą „Autopsija“ (kitaip „Širdies skrodimas“, dabar Malagos muziejuje). Kitu jo žymiu darbu įvardijamas „Šv. Pauliaus nukirsdinimas“ (dabar Malagos katedroje). Enrikė Simonė laimėjo medalius 1892 m. tarptautinėje parodoje Madride, 1894 m. Čikagoje, 1896 m. Barselonoje, 1900 m. Paryžiuje. 1911 m. tapo karališkosios San Fernando dailės akademijos nariu Madride. Dailininkas mirė 1927 m. balandžio 20 d. Madride.
Interferencija
right|thumb|Interferencijos atvaizdas, gautas naudojant Michelsono interferometrą su žaliu [[lazeris|lazeriu]] Šviesos interferencija – reiškinys, kai dvi ar kelios erdvėje sklindančios koherentinės bangos susideda sudarydamos iš eilės besikeičiančias šviesias ir tamsias juostas.
Susidarymas
Bangos sklisdamos susideda ir vienuose erdvės taškuose vyksta susilpninti svyravimai, o kituose – sustiprinti. Dviejų ar daugiau šviesos spindulių pluoštų sukeliamas šviesos intensyvumas paprastai yra lygus atskirų spindulių pluoštų sukeltų šviesos intensyvumų sumai. Bet patirtis prieštarauja tokiai bangų sudėčiai, nes sudedant bangas, tik retkarčiais atstojamosios bangos amplitudė yra lygi sudedamųjų amplitudžių sumai.
Formulės
Sudėjus du vienodos krypties harmoningus svyravimus, atstojamojo svyravimo amplitudės kvadratas lygus:
A1 ir A2 yra sudedamųjų svyravimų amplitudės, φ 2-φ 1 – jų fazių skirtumas.
A= A1+ A2
Kai φ 2-φ 1= (2m+1) π, svyravimo fazės yra priešingos ir atstojamoji amplitudė yra lygi dedamųjų amplitudžių skirtumui:
A= A1- A2
Dedamųjų bangų fazių skirtumas pasilieka visą laiką pastovus tik tada, kai turime koherentines bangas. Šviesos bangas spinduliuoja šaltinio atskiri atomai. Atomo spinduliavimas trunka trumpai (apie 10-8 s) ir nutrūksta, kai išspinduliuoja visą energijos perteklių. O kartais atomas nustoja spinduliavęs, kai susiduria su gretimais atomais. Vėliau jis gali vėl spinduliuoti, tačiau naujai išspinduliuotos bangos fazė bus jau skirtinga. To paties šviesos šaltinio dviejų atskirų atomų spinduliuojamų bangų fazės skirtumas visą laiką keičiasi. Taigi dviejų atskirų atomų išspinduliuojamos bangos nėra monochromatinės (vienodo ilgio) ir koherentinės, jas sudėję, interferencijos negausime.
Sudedant n svyravimų su vienodomis amplitudėmis a, gauname atstojamąją amplitudę, kuri lygi:
A²=n×a²+2a²Σ cos ×(φ i-φ k);
Čia i ir k poromis įgyja visas reikšmes nuo 1 iki n, išskyrus reikšmes i=k. Kadangi φ i ir φ k priklauso skirtingiems atomams ir vienas su kitu nesurišti, tai cos (φ i-φ k) turės turės visas galimas teigiamas ir neigiamas reikšmes. Taigi, esant labai dideliam sudedamųjų svyravimų skaičiui, antrojo nario suma praktiškai virsta nuliu, ir galima parašyti, kad:
A²=na²
I=nI0
Taigi atstojamojo svyravimo šviesos intensyvumas (I) bet kuriam nagrinėjamam laiko taškui lygus dedamųjų svyravimų šviesos intensyvumų sumai (nI0). Šviesos interferencijos negauname, tai įrodo, kad šviesos interferencijos reiškiniui stebėti reikia sudaryti atitinkamas sąlygas.
Frenelio bandymai
Prancūzų mokslininkas Frenelis parodė, kad koherentines bangas galima gauti, padalijus atspindėjimo arba lūžimo būdu vieno arba artimųjų sąveikaujančių atomų išspinduliuota šviesos srautą į atskirus du srautus. Jis išsklaidė šviesos šaltinio nedidelio paviršiaus išspinduliuotą spindulių pluoštą į du koherentinius: nukreipė jį į du veidrodžius, kurie sudaro artimą 180° kampą. Du spinduliai, atsispindėję nuo veidrodžių tartum eina iš šviesos šaltinio dviejų menamų vaizdų ir, praėję nevienodo ilgio kelią, vėl susitinka ant ekrano. Į įvairius ekrano taškus jie ateina nevienodose fazėse; fazės skirtumas priklauso nuo spindulių nueitų kelių skirtumo. Todėl įvairių ekrano vietų apšviestumas bus nevienodas. Be veidrodžių Frenelis panaudojo ir prizmę, kurią sudaro dvi mažo laužiamojo kampo pagrindais sudėtos prizmės. Biprizmė sudaro du šviesos šaltinio menamuosius atvaizdus, iš kurių sklinda koherentinės bangos ir ant ekrano duoda šviesias ir tamsias juostas
Jungo bandymai
Anglų mokslininkas Tomas Jungas dviem koherentiniams šviesos šaltiniams gauti pasinaudojo šviesos difrakcijos reiškiniu. Jo prietaise šviesos šaltinis stipriai apšviečia plyšį; sklindanti iš jo šviesos banga pasiekia ekraną su dviem siaurais plyšiais, kuriuos nušviečia skirtingos tos pačios bangos paviršiaus dalys. Praėjusi juos banga užlinksta, ir spinduliai, susitikę ekrane, interferuoja.
Šviesos bangos yra skersinės, taigi jos svyruoja bet kuria, statmena sklidimo krypčiai linkme. Interferencijai reikia, kad koherentinės bangos svyruotų vienoje plokštumoje (būtų poliarizuotos).
Z
Lietuvių kalboje vartojamas kitas „Z“ raidės pagrindo rašmuo su diakritiniu ženklu paukščiuku – Ž|Ž ir ž (pavadinimas žė).
Padaigų piliakalnis
Padaigų piliakalnis, Smailiakalnis – piliakalnis ir gyvenvietė Jonavos rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Padaigų Upninkų seniūnija. Pasiekiamas keliu Saleninkai – Arnotiškės Padaigų pradžioje, ties buvusiais sandėliais kairėje pasukus į kairę šiaurės rytų kryptimi lauko keliuku, pavažiavus 450 m – yra 100 m į pietryčius nuo aukštumoje esančios sodybos.
Piliakalnis
Piliakalnis rengtas Neries dešiniojo kranto slėnio krašte esančioje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga rytų – vakarų kryptimi, 9x8 m dydžio. Rytinėje jos pusėje supiltas 2 m aukščio, 15 m pločio pylimas, kurio išorinis 4,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 16 m ilgio, 15 m pločio, 1 m gylio griovį. Šlaitai statūs, 13­-15 m aukščio.
Pylimas apardytas apkasų. Piliakalnis apaugęs mišriu mišku.
Šiaurinėje papėdėje 0,2 ha plote yra papėdės gyvenvietė.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 5000 m².
Raimondas Kuodis
Raimondas Kuodis (g. 1971 m. rugpjūčio 1 d. Vilniuje) – Lietuvos ekonomistas, makroekonominės politikos ir viešosios ekonomikos ekspertas, socialinių mokslų daktaras, profesorius.
Biografija
1989 m. baigė Vilniaus 15-ąją vidurinę mokyklą. 1994 m. Vilniaus universitete baigė ekonominės kibernetikos bei tarptautinių santykių ir politologijos specialybių studijas.
Italinė šerytė
Italinė šerytė (Setaria italica) – miglinių šeimos augalų rūšis, svarbus kultūrinis augalas. Nuo seno auginamas Eurazijoje, vėliau įvestas Šiaurės Amerikoje.
Augalas vienametis, laibu, lapuotu stiebu, užauga iki 120–200 cm. Žiedynas – tanki, plaukuota, 5–30 cm ilgio šluotelė. Sėklos smulkios (2 mm skersmens), dengiamos lengvo kiauto, lengvai pašalinamo kuliant.