cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rudolf Hess
Bruožai
Domėjosi astrologija, okultizmu, buvo Karlo Hauzhoferio Lebensraum idėjos proponentas, griežtas vegetaras, abstinentas ir natūralios medicinos šalininkas. Buvo atsidavęs tautinio gyvenimo ideologijai. Nepaisant savo aukštų pareigų, nesiekė turtų ir galios, gyveno kukliame name Miunchene. Dalyvaudavo sportinės aviacijos varžybose, buvo mėgėjas alpinistas.
Žabinkos valsčius
Žabinkos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Žabinka.
Istorija
Valsčius įkurtas 1928 m. balandžio 18 d. Jam priskirtas visas Siachnovičų valsčius, taip pat dalis Maciasų valsčiaus, Prusko valsčiaus, Rahoznos valsčiaus ir Zbirahų valsčiaus.
Ferenc Gyurcsány
Ferencas Diurčanis (, g. 1961 m. birželio 4 d.) – vengrų verslininkas ir politikas. Nuo 2003 m. iki 2004 m. buvo Vengrijos jaunimo reikalų ir sporto ministru, o nuo 2004 m. iki 2009 m. – Vengrijos ministru pirmininku.
2004 m. rugpjūčio 25 d. Vengrijos socialistų partija (MSzP) jį iškėlė kandidatu į ministro pirmininko postą, po to, kai tuometinis ministras pirmininkas Pėteris Medješis atsistatydino iš posto dėl konflikto su vienu iš socialistų partijos narių. 2004 m. rugsėjo 29 d. F. Diurčanis buvo išrinktas Vengrijos ministru pirmininku. 2006 m. Vengrijos parlamento rinkimuose, jo vadovaujama socialistų partija kartu su Laisvųjų demokratų aljansu tapo valdančiąją koalicija, o F. Diurčanis antrą kartą buvo išrinktas ministru pirmininku.
F. Diurčanis buvo kritikuojamas už tai, kad savo kalboje 2006 m. Vengrijos socialistų partijos suvažiavime Balatonėsedo kaimelyje vartojo savo šalį žeminančius žodžius. Po to, kai kalba tapo vieša, Budapešto gatvėse prasidėjo demonstracijos, kurių metu buvo sužeista daugybė žmonių.
2007 m. vasario 24 d., surinkęs 89 % balsų, jis buvo išrinktas MSzP vadovu.
2009 m. kovo 21 d. F. Diurčanis paskelbė apie savo ketinimą atsistatydinti iš ministro pirmininko pareigų. Jis pareiškė, esantis kliūtis tolimesnėms ekonominėms ir socialinėms reformoms. Tuometinis Vengrijos prezidentas Laslo Šojomas pareiškė, kad vietoj trumpalaikės pereinamosios vyriausybės, kuri valdytų šalį iki 2010 m. parlamento rinkimų, turėtų būti surengti nauji parlamento rinkimai. 2009 m. kovo 28 d. F. Diurčanis atsistatydino ir iš partijos pirmininko pareigų. 2009 m. kovo mėnesį MSzP iškėlė tuometinį nacionalinės plėtros ir ekonomikos ministrą Gordoną Bainajų kaip partijos kandidatą į ministro pirmininko postą. G. Bainajus ministru pirmininku tapo balandžio 14 d.
2011 m. spalio mėnesį F. Diurčanis ir keli kiti MSzP nariai pasitraukė iš partijos ir įkūrė Demokratinę koaliciją, kuriai jis vadovauja iki šiol.
Ankstyvasis gyvenimas
Ferencas Diurčanis gimė Papoje, Vengrijoje, neturtingoje viduriniosios klasės šeimoje. Jis turi vyresniąją seserį Évą. Remiantis šiuolaikiniais policijos dokumentais, F. Diurčanio tėvas kelis kartus buvo nuteistas dėl smulkių nusikaltimų (vagysčių ir sukčiavimų). Dėl tėvo alkoholizmo F. Diurčanio vaikystė buvo skurdi, nors jo motinos taupumas užtikrino tvarkingas ir sveikas gyvenimo sąlygas.
F. Diurčanis dvejus metus lankė vidurinę mokyklą Budapešte. Vėliau jis grįžo į Papą ir tęsė mokslus vietinėje gimnazijoje. 1979 m. jis įstojo į Pėčo universitetą, kuriame 1984 m. gavo edukologijos bakalauro diplomą. Nuo 1984 m. iki 1990 m. jis studijavo ekonomiką.
Nuo 1990 m. F. Diurčanis pradėjo dirbti privačiajame sektoriuje. 1990-1992 m. jis dirbo konsultantu „Creditum“ finansų konsultantų biure, o 1992 m. pradėjo eiti „Eurocorp International Finance“ direktoriaus pareigas. Tais pačiais metais F. Diurčanis tapo investicijų ir turto valdymo įmonės „Altus“ generaliniu direktoriumi, o nuo 2002 m. jos valdybos pirmininku. 2002 m. jis buvo įtrauktas į penkiasdešimties turtingiausių Vengrijos asmenų sąrašą.
Grįžimas į politiką
F. Diurčanis į politiką grįžo 2002 m., kuomet tapo tuometinio Vengrijos ministro pirmininko Pėterio Medješio vyriausiuoju patarėju. Nuo 2003 m. gegužės iki 2004 m. rugsėjo F. Diurčanis buvo jaunimo reikalų ir sporto ministru.
Nuo 2004 m. sausio iki 2004 m. rugsėjo jis ėjo MSzP pirmininko pareigas Dėro-Mošono-Šoprano medėje. Tų pačių metų vasarą dėl nesutarimu su P. Medješiu, F. Diurčanis atsistatydino iš ministro pareigų. Po savaitės, dėl nesutarimų su koalicija, iš ministro pirmininko pareigų pasitraukė pats P. Medješis. MSzP tuomet pasiūlė F. Diurčanį kandidatu į ministro pirmininko postą.
Ministras pirmininkas
Po 2006 m. Vengrijos parlamento rinkimų F. Diurčanis pakartotinai buvo paskirtas ministru pirmininku. Jis buvo pirmasis Vengrijos ministras pirmininkas po rinkimų išlaikęs savo postą. Jo vadovaujama MSzP ir Laisvųjų demokratų aljansas sudarė koaliciją ir užėmė 210 iš 386 vietų parlamente.
Tačiau netrukus po rinkimų pergalės šalyje iškilo rimtų finansinių sunkumų. Jo vadovaujama vyriausybė buvo priversta įgyvendinti griežtas taupymo priemones, galinčias suvaldyti biudžeto deficitą, kuris buvo daug didesnis nei buvo tikėtasi. 2006 m. pabaigoje biudžeto deficitas sudarė beveik 10 % šalies BVP. Taupymo priemones kritikavo tiek opozicija, kuriai vadovavo „Fidesz“ partija, teigusi, jog priemonės yra per griežtos gyventojams, tiek ekonomistai, kurie teigė, jog socialinės pašalpos ir pensijos turėjo būti dar labiau sumažintos.
2007 m. vasario 24 d. jis tapo MSzP vadovu (būdamas vieninteliu kandidatu į šias pareigas), surinkęs 89 % balsų.
F. Diurčanis buvo pirmasis ministras pirmininkas po komunizmo žlugimo, kuris bandė įgyvendinti sveikatos apsaugos reformą, turėjusią racionalizuoti ir modernizuoti nacionalinę sveikatos priežiūros sistemą. Tačiau jo pastangoms labiausiai kliudė jo paties partija, mat daugelis socialistų partijos narių šią reformą vertino kaip grėsmę komunizmo metu išvystytai nemokamai ir visiems prieinamai sveikatos priežiūros sistemai.
Kalba Balatonėsede ir dėl jos kilusios riaušės
2006 m. rugsėjo 17 d. šalyje išplito garso įrašas, tariamai iš uždaro MSzP suvažiavimo tų pačių metų gegužės 26 d. Įraše F. Diurčanis prisipažino, kad „mes akivaizdžiai melavome pastaruosius dvejus su puse metų.“ Nepaisant visuomenės pasipiktinimo, ministras pirmininkas atsisakė atsistatydinimo. Tuomet prie Vengrijos parlamento prasidėjo demonstracijos, į kurias susirinko net 50 000 demonstrantų, kelias savaites reikalavusių F. Diurčanio ir jo vyriausybės atsistatydinimo. Ministras pirmininkas vėliau pripažino įrašo autentiškumą.
Tų pačių metų spalio 1 d. valdančioji MSzP patyrė triuškinantį pralaimėjimą savivaldos rinkimuose. Rinkimų išvakarėse tuometinis Vengrijos prezidentas Laslo Šojomas teigė, jog neturi konstitucinių teisių nušalinti vyriausybės vadovą nuo pareigų. Tai gali padaryti tik parlamento dauguma.
Pasitikėjimo votumas
2006 m. spalio 6 d. F. Diurčanis dėl paviešinto įrašo surengė pasitikėjimo votumą, kurio metu 207 parlamentarai balsavo pasitikintys ministru pirmininku. Nepasitikėjimą išreikė 165 parlamentarai. Nė vienas koalicijos narys nebalsavo prieš. Balsavimas buvo viešas.
Atsistatydinimas
2009 m. kovo 21 d. F. Diurčanis paskelbė apie savo ketinimą atsistatydinti iš ministro pirmininko pareigų. Jis pareiškė, esantis kliūtis tolimesnėms ekonominėms ir socialinėms reformoms. F. Diurčanis savo partijos paprašė per dvi savaites surasti naują kandidatą į ministrus pirmininkus. Tuometinis Vengrijos prezidentas Laslo Šojomas pareiškė, kad vietoj trumpalaikės pereinamosios vyriausybės, kuri valdytų šalį iki 2010 m. parlamento rinkimų, turėtų būti surengti nauji parlamento rinkimai. Pirmuoju kandidatu į premjero postą tapo ekonomistas Derdas Šuranis. Vis dėlto kovo 26 d. jis atsisakė kandidatuoti, o ministru pirmininku buvo išrinktas Gordonas Bainajus.
Tolesnė karjera
miniatiūra|F. Diurčanis bado streiko metu 2010 m. Vengrijos parlamento rinkimuose jis buvo išrinktas į parlamentą kaip MSzP narys, tačiau vis kritiškiau vertino partijos politiką. Kadangi jo bandymai reformuoti partiją žlugo, jis pasitraukė iš MSzP ir 2011 m. spalį įkūrė Demokratinę koaliciją. 2014 m., kaip DK vadovas, jis paskelbė, kad jo partija palaikys Gordoną Bainajų, kuris buvo vienas iš kandidatų į ministro pirmininko postą.
2012 m. rugsėjį valdančioji „Fidesz“ partija pasiūlė rinkėjų registracijos planą, kuris, pasak opozicijos, „būtų apribojęs balsavimo teisę“. F. Diurčanis ir kiti trys Demokratinės koalicijos nariai dalyvavo savaitę trukusiame bado streike, protestuodami prieš planą. 2013 m. sausio mėnesį Vengrijos Konstitucinis Teismas paskelbė planą antikonstituciniu. F. Diurčanis nuosprendį pavadino partijos sėkme.
2014 m. sausio 14 d. Demokratinė koalicija ir kitos keturios partijos įkūrė politinę sąjungą „Összefogás“, siekdamos nugalėti „Fidesz“ tų pačių metų pavasarį vykusiuose parlamento rinkimuose. Aljansas pakliuvo į parlamentą, bet tik kaip opozicija. DK gavo tik keturias vietas, o tai reiškė, kad pagal Vengrijos įstatymus partijos nariai negalėjo sudaryti frakcijos su kitomis partijomis (minimalus reikalavimas frakcijai yra penkios vietos), dėl tos priežasties DK parlamentarai (įskaitant ir F. Diurčanį) oficialiai buvo laikomi nepriklausomais politikais.
Asmeninis gyvenimas
Šiuo metu F. Diurčanis yra vedęs trečią kartą. Iš antrosios santuokos su Edina Bognar jis turi du sūnus – Pėterį ir Balintą, o iš trečiosios su Klara Dobrev tris vaikus – Aną, Tamašą ir Martoną. F. Diurčanio dabartinė žmona K. Dobrev yra Europos parlamento viceprezidentė, o jos senelis iš motinos pusės, Antalis Apro, buvo Vengrijos parlamento pirmininkas 1971-1984 m.
Savo pravardę „Fletó“ jis gavo iš vieno iš savo mokytojų. Būdamas Vengrijos ministru pirmininku, jis visą savo algą aukojo įvairioms organizacijoms.
Turtas
Žiniasklaida ir politinė opozicija reguliariai tyrinėja, iš kur F. Diurčanis turi tiek turto. Savaitraštyje „Heti Világgazdaság“ apie jį rašoma, kad „iš to daroma išvada, kad F. Diurčanio sėkmės istorijoje talentas vaidino didesnį vaidmenį nei korupcija. Turime suabejoti šiuo teiginiu. Ne tik dėl to, kad buvę F. Diurčanio verslo partneriai masiškai tapo svarbiais šalies pareigūnais, bet ir dėl to, kad nepaisant jo milžiniško talento verslui, F. Diurčanis nebūtų atsidūręs, kur yra dabar, nepasinaudojęs turimais kontaktais ir buvusios partijos parama.“
Taip pat buvo įsteigtas komitetas, kurio tikslas buvo ištirti F. Diurčanio turtų kilmę. Jam vadovavo parlamentaras, priklausantis opozicinei „Fidesz“ partijai, Pėteris Sijarto. Savo pranešime P. Sijato teigė, kad viena iš F. Diurčaniui priklausančių įmonių buvo pasiėmusi dešimties metų paskolą, su kuria nusipirko buvusią Vengrijos vyriausybės atostogų vietą Balatonėsede. Vėliau dvejiems su puse metų atostogų vietą įmonė pernuomojo vyriausybinei bendrovei, kas iš esmės padengė dalį paskolos.
Plagiatas
2012 m. balandžio 2 d. laikraštyje „Pécsi Újság“ paskelbtame straipsnyje buvo iškeltas klausimas, ar F. Diurčanis pateikė savo diplominį darbą. Pėčo universiteto mokslų fakulteto dekanas Ištvanas Geresdis „Pécsi Újság“ teigė, jog negalėjo rasti F. Diurčanio diplominio darbo. Jis taip pat pridūrė, kad F. Diurčanio disertacija yra vienintelis trūkstamas to laikotarpio darbas. Balandžio 3 d. F. Diurčanis savo „Facebook“ profilyje paviešino puslapį iš savo kursų knygos, kuriame teigiama, kad jo diplominis darbas buvo pateiktas ir apgintas. Jis taip pat teigė nežinantis, kur yra jo paties disertacijos kopija, tačiau jis pasistengs ją surasti ir paskelbti. Po dviejų savaičių, balandžio 13 d., jis pranešė, kad kopijos nerado.
Balandžio 27 d. televizijos kanalas „Hír TV“ paskelbė radę įrodymų, kad 1984 m. F. Diurčanis tame pačiame universitete, kuriame mokėsi jo tuometinis svainis Sabolčas Rožas, pateikė diplominį darbą, kurio pavadinimas buvo identiškas 1980 m. rašytam S. Rožo darbui. Po trijų dienų, balandžio 30 d., „Hír TV“ paskelbė atradę ir palyginę S. Rožo ir F. Diurčanio darbų recenzijas. Žurnalistai nustatė, kad remiantis bendromis klaidomis, du darbai greičiausiai yra visiškai vienodi ir patvirtina įtarinėjimus dėl plagiato.
Kita
F. Diurčanis dažnai save pristato kaip antifašistinį politiką, griežtai pasisakantį prieš vengrų radikalumą ir antisemitizmą. Vis dėlto opozicija jis dažnai kritikuoja dėl prabangios vilos Rožadomo mikrorajone, Budapešte, kurioje jis šiuo metu gyvena. Vila du kartus buvo atimta iš žydų šeimos – iš pradžių ji buvo nusavinta, kai Vengriją Antrojo pasaulinio karo metais valdė fašistinė „Nyilaskeresztes Párt – Hungarista Mozgalom“ partija, o vėliau komunistinės Matjašo Rakošio diktatūros laikais.
2004 m. rugsėjo 2 d. Vengrijos nacionalinei televizijai jis pasakė, kad „Tas, kuris turi dviejų kambarių butą, apskritai nusipelnė trijų kambarių buto, kas turi tris – keturių, kas turi keturis – namo. Kas turi vyr.., senesnę, vyresnę?.. senesnę žmoną – jaunesnės; kas turi negerai besielgiantį vaiką – gerai besielgenčio. Žinoma, kad jis to vertas.“ Tai sukėlė feministinių organizacijų, moterų apskritai ir opozicijos pasipiktinimą.
2005 m. vasario 2 d., Vengrijos socialistų partijos gimtadienio šventės metu, F. Diurčanis juokaudamas palygino Saudo Arabijos futbolo rinktinės žaidėjus su teroristais. Nors vėliau jis atsiprašė, karalystė kuriam laikui nesiuntė į Vengriją savo ambasadoriaus.
2006 m. rinkimų kampanijos metu pasirodė vaizdo įrašas, kuriama F. Diurčanis šoka kaip Hju Grantas filme Tegyvuoja meilė. Anot vyriausybės pareigūnų, F. Diurčanis šoko, nes vyriausybė perdarinėjo daugumą filmo scenų, darydami vestuvinę dovaną vyriausybės atstovui Andrešui Batizui. Opozicija teigė, kad vaizdo įrašas buvo paviešintas tikslingai, kaip rinkimų kampanijos dalis, siekiant gauti kuo daugiau jaunų žmonių balsų.
Dėl neramumų, kuriuos sukėlė jo kalba Balatonėsede, jis buvo kritikuojamas žurnalo „The Economist“, kad „užsimerkia prieš policijos brutualumą“.
Louis Israel Dublin
Louis Israel Dublin (1882 m. lapkričio 11 d. Kaune – 1969 m. kovo 7 d. Vinter Parkas, Florida, JAV) – Lietuvos žydų kilmės JAV statistikas.
Biografija
Gimė 1882 m. lapkričio 11 d. Kaune. 1886 m. su tėvais emigravo į JAV, 1901 m. baigė Niujorko koledžą. 1904 m. tapo Kolumbijos universiteto statistikos mokslų daktaru. Dėstė statistiką Jeilio universitete, kaip dėstytojas laikomas vienu iš statistinės demografijos tyrimų pradininkų JAV. Taip pat dirbo Met Life Insurance draudimo kompanijoje, kur tyrinėjo klientų ilgaamžiškumo statistiką. Būdamas kompanijos viceprezidentu skatino ir rėmė progresyvius draudimo polisus. 1924 m. buvo Amerikos Statistikos Asociacijos prezidentas. Mirė 1969 m. kovo 7 d. Vinter Parke, Floridoje.
Nacionalinė Legionierių Valstybė
Nacionalinė Legionierių Valstybė  – Antrojo pasaulinio karo metais trumpai gyvavusi fašistinė rumunų valstybė. Jos lyderis buvo Jonas Antoneskas, veikęs sykiu su Geležine gvardija (Garda de fier). Nacionalinė Legionierių Valstybė apėmė dabartinės Rumunijos žemes, išskyrus Šiaurės Transilvaniją, kurią tuo metu buvo užėmę vengrai. Taip pat valstybei priklausė Gyvačių sala ir keletas smulkių salelių Dunojaus deltoje, kurios 1948 m. priskirtos TSRS (Ukrainai).
1937–1938 m. Rumunijos karalystėje rinkimus laimėjo Tautinė krikščionių partija, vedama Oktaviano Gogos. Po šių rinkimų Rumunija pasuko itališkojo fašizmo keliu, be to, vis daugiau įtakos įgavo kraštutinių dešiniųjų pažiūrų Geležinė gvardija. Prasidėjus II pasauliniam karui, Rumunija oficialiai buvo neutrali. Prasidėjus vidinei sumaiščiai ir teritorijų dalyboms, šalis neteko Šiaurės Transilvanijos (Vengrijos naudai), Besarabijos (TSRS naudai) ir Pietų Dobrudžos (Bulgarijos naudai). Iš karto po šių įvykių, 1940 m. rugsėjo 4 d., generolas Jonas Antoneskas ir Geležinės gvardijos vadas Horijus Sima sudarė Nacionalinę Legionierių Valstybę. Jie privertė karalių Karolį II perduoti valdžią savo 19-mečiui sūnui Mykolui, kuris, savo ruožtu, suteikė neribotas vado (Conducător) teises Antoneskui. Rugsėjo 14 d. karalius Mykolas Rumuniją oficialiai paskelbė Nacionaline Legionierių Valstybe. Daugelis valstybinių postų buvo atiduota Geležinės gvardijos nariams. Valstybė oficialiai įstojo į „Ašies“ sąjungą, į šalį įžengė Trečiojo Reicho kariuomenė.
thumb|left|180px|Valstybės vadai Jonas Antoneskas ir Horijus Sima. Viršuje – Kornelijaus Kodriano portretas
Jonas Langė
Jonas Langė (1855 m. lapkričio 7 d. Vilkaviškio apskrities Mažučių kaime – 1932 m. gegužės 31 d. Kaune) – karo gydytojas–oftalmologas Rusijos imperijoje ir Lietuvos Respublikoje, vienas pirmųjų tokios specializacijos medikų–lietuvių. Aušrininkas.
Nacionalinė Legionierių Valstybė
Šios santvarkos laikmečiu ypač išaukštintas Geležinės gvardijos įkūrėjo, 1938 m. nužudyto Kornelijaus Kodriano asmenybės kultas. Lapkričio 21–23 d. jis buvo iškilmingai perlaidotas. Geležinė gvardija susidorojo tiek su žydais, tiek su buvusios monarchistinės valdžios šalininkais (įvykdė Žilavos žudynes). Šalies pasienyje su Tarybų Sąjunga vyko nuolatiniai ginkluoti konfliktai.
Jonas Langė
Biografija
Baigęs Marijampolės gimnaziją, studijavo Sankt Peterburgo karo medicinos akademijoje. Po baigimo tarnavo karo gydytoju Grenadierių pulke Varšuvoje, vėliau – akių gydytoju Rusijos imperijos kariuomenės didžiausioje karo ligoninėje Lenkijos Kongreso karalystė teritorijoje Varšuvos Ujazdovo pilyje. 1889 m. buvo perkeltas į Kauną ir paskirtas Trečiojo Dono pėstininkų pulko gydytoju, vėliau tapo Kavalerijos keturioliktojo dalinio karo gydytoju. Tuometinės Kauno gubernijos centriniame mieste taip pat vertėsi privačia praktika.
Nacionalinė Legionierių Valstybė
1941 m. sausio 20 d. Geležinė gvardija bandė surengti perversmą prieš Joną Antoneską ir tuo pačiu Bukarešte įvykdė 200 žydų pogromą (juos žudė mėsinėje, giedodami krikščioniškas giesmes). Antoneskas sukilimą numalšino, sukilėlius įkalino, o Sima ir daugelis kitų gvardijos vadų pabėgo į Vokietiją. Vasario 14 d. Jonas Antoneskas Nacionalinę Legionierių Valstybę panaikino ir Rumuniją paskelbė nacionalsocialistine valstybe.
Jonas Langė
Biografija
Lietuvai atgavus Nepriklausomybę, dirbo Dr.J.Basanavičiaus karo ligoninėje Kaune.
Šarūnas Mačiulis
Šarūnas Mačiulis (g. 1959 m. birželio 9 d. Vilniuje) – Lietuvos muzikos atlikėjas, grupės „Poliarizuoti stiklai“ lyderis.
Biografija
Pirmąkart televizijoje pasirodė 1966 m. gegužę su „Gerosios Vilties“ darželio choro daina „Skambėk pavasarėli“. Pradėjo groti gitara būdamas 13 metų. Dainavo Vilniaus 21-osios (Gerosios Vilties) vidurinės mokyklos mišriame ir jaunuolių chore bei vokaliniame ansamblyje. Rimtai groti gitara mokėsi 2 metus Kaliningrado konservatorijos Vilniaus filiale. Nuo 1975 m. rudens iki 1977 m. vasaros grojo Vilniaus 15-osios vidurinės mokyklos (dabar – Žvėryno gimnazija) ansamblyje „PoP Desantas“.
Sovietinėje armijoje grojo gitara Raudonosios Vėliavos ordino Vidurinės Azijos karinės apygardos Frunzės miesto karininkų namų vokainiuose-instrumentiniuose ansambliuose „Kovos vėliava“ (Боевое знамя) ir „Sidabriniai sparnai“ (Серебрянные крылья). Suorganizavo ir vesdavo kariniame dalinyje pirmąją diskoteką Kirgizijos TSR.
1980 m. įstojo į Vilniaus valstybinį pedagoginį institutą (dabar universitetas) su būsimais „Poliarizuotų stiklų“ nariais J. Vasilevičiumi ir S. Barkumi. 1986 m. pradėjo dainuoti su grupe.
Lietuvos ir Trinidado ir Tobago santykiai
Lietuvos ir Trinidado ir Tobago santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos ir Trinidado ir Tobago.
Diplomatiniai santykiai užmegzti 2012 m. rugsėjo 26 d.
Lietuvoje 2022 m. pradžioje gyveno trys Trinidado ir Tobago piliečiai.
Santykių istorija
Abiejų Tautų Respublikos vasalė Kuršo ir Žiemgalos Kunigaikštystė Tobago salą buvo kolonizavusi 1654-1689 m.
Oficialūs diplomatiniai santykiai tarp dviejų valstybių užmegzti 2012 m. rugsėjo 26 d. Niujorke (JAV) Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos 67-osios sesijos bendrųjų debatų paraštėse Lietuvos užsienio reikalų ministrui Audroniui Ažubaliui ir Trinidado ir Tobago užsienio reikalų ministrui Vinstonui Dukeranui savo vyriausybių vardu pasirašius bendrą komunikatą, kuriuo užmezgami Lietuvos ir Trinidado ir Tobago diplomatiniai santykiai. Trinidadas ir Tobagas tapo 163 valstybe, su kuria Lietuva užmezgė diplomatinius santykius.
2013 m. balandžio 15 d. Lietuvos ambasadoje Vašingtone įvyko Lietuvos ambasadoriaus JAV Žygimanto Pavilionio, Trinidado ir Tobago energetikos ministro Kevino Ramnarino bei Trinidado ir Tobago ambasadoriaus JAV Neilo Parsano su delegacija susitikimas. Jo metu aptarti Lietuvos planai statyti suskystintų gamtinių dujų terminalą, Lietuvos susidomėjimas galimybes importuoti gamtines dujas iš Trinidado ir Tobago importu galimybėmis į Lietuvą, sutarta surengti Lietuvos ir Trinidado ir Tobago energetikos ekspertų konsultacijas. Tų pačių metų rugsėjo 23 d. vizito Niujorke metu Lietuvos užsienio reikalų ministras Linas Linkevičius susitiko su Trinidado ir užsienio reikalų ministru, susitikimo metu pabrėždamas būtinybę plėsti dvišalius verslo ryšius, vystyti bendradarbiavimą energetikos srityje, ieškoti naujų galimybių bendradarbiauti tarptautiniuose forumuose. L. Linkevičius taip pat prašė Trinidado ir Tobago paramos Lietuvos kandidatūrai rinkimuose į JT Saugumo Tarybos nenuolatines nares.
Švietimo, mokslo, sporto ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
Lietuvos futbolo klubuose yra rungtyniavę bent trys legionieriai, kilę iš Trinidado ir Tobago. Nuo 2022 m. Jonavos klubuose (FK Jonava, Jonava B) rungtyniauja gynėjas Dvaitas Natanielis Neto Paupas. Kiti žaidusieji – 2014–2015 m. FK Kruojos „Pakruojo“ komandoje rungtyniavęs Radanfah Abu Bakras ir 2013 m. Alytaus „Dainavos“ klube rungtyniavęs Akilas Defreitas.
Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Trinidado ir Tobago siekė 1,07 mln. eurų.
Prekybos balanse dominuoja eksportas iš Lietuvos į Trinidadą ir Tobagą.
Pasiuntinių ir ambasadorių sąrašas
Šalys nėra vienai kitai akreditavusios ambasadorių.
Willy Hernangómez
Giljermas Gustavas „Vilis“ Hernangomesas Geueras (, g. 1994 m. gegužės 27 d.) – Ispanijos krepšininkas.
Madrido „Real“ (2011–2016)
Nuo 2011 iki 2013 m. jis rungtyniavo Madrido „Real“ dublerių komandoje. Savo debiutiniame sezone, 2012–2013 m., su Madrido „Real“ komanda tapo ACB lygos čempionais, įveikdami FC Barselonos komandą finaluose. 2013 m. vasarą jis buvo išnuomotas į Sevilijos „Cajasol“ komandą, o į Madridą sugrįžo tik 2015 m. liepą. 2015–2016 m. sezone jis vidutiniškai pelnė 5,7 taškus, atkovojo 3,3 kamuolius per rungtynes.
Niujorko „Knicks“ (2016–2018)
2015 m. NBA naujokų biržoje 35-uoju šaukimu Filadelfijos „76ers“ jį pasirinko, tačiau tą pačią naktį išmainė į Niujorko „Knicks“. 2016 m. liepos 8 d. jis pasirašė NBA sutartį su Niujorko „Knicks“. Debiutinėse NBA rungtynėse prieš Klivlando „Cavaliers“ jis pelnė 4 taškus, iš viso sužaidęs 9 minutes. 2016–2017 m. NBA sezono pabaigoje, vidutiniškai pelnydamas 8,1 taškus per rungtynes, jis buvo išrinktas į simbolinę visų NBA naujokų pirmąją komandą.
Šarlotės „Hornets“ (2018–2020)
2018 m. vasario 7 d. jis buvo išmainytas į Šarlotės „Hornets“ komandą.
Fidžio moterų regbio-7 rinktinė
Fidžio moterų regbio-7 rinktinė – komanda atstovaujanti Fidžį tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Fidžio regbio sąjunga.
Willy Hernangómez
FC Barcelona (2023-dabar)
2023 m. liepos 12 d. jis pasirašė trijų metų sutartį su FC Barselonos komanda.
Šalies rinktinė
V. Hernangomesas atstovavo Ispanijos vyrų krepšinio rinktinei 2011 m. jaunimo iki 18 metų Europos krepšinio čempionate, kuriame iškovojo auksą, ir 2014 m. jaunimo iki 20 metų Europos krepšinio čempionate, kuriame iškovojo sidabrą, bei buvo išrinktas į simbolinę visų čempionato žaidėjų komandą.
Atstovaujant rinktinei jis iškovojo auksą 2015 m. Europos krepšinio čempionate ir 2019 m. pasaulio krepšinio čempionate, bei bronzą 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse ir 2017 m. Europos krepšinio čempionate.
2022 m. Europos krepšinio čempionate V. Hernangomesas finalinėse rungtynėse prieš Prancūzijos rinktinę pelnė 14 taškų ir atkovojo 8 kamuolius, bei padėjo rinktinei iškovoti pergalę ir tapti čempionais. Čempionate jis, vidutiniškai pelnydamas 17,2 taškus, atkovodamas 6,9 kamuolius per rungtynes, buvo išrinktas čempionato naudingiausiu žaidėju.
Gustas Jarusevičius
Gustas Jarusevičius (g. 2003 m. gegužės 23 d.) – Vilniaus „Žalgirio“ klubo puolėjas.
Karjera
2017 m. žaisdavo Alytaus SRC ekipoje, kartais atstovaudavo DFK Dainava ekipą, kuri dalyvavo Pirmoje lygoje. (2017 m. sužaidė 3 rungtynes Pirmoje lygoje bei kartą LFF taurės turnyre.) 2018 m. būdamas penkiolikos metų atstovavo DFK Dainava, kuri tuo metu žaidė Pirmoje lygoje. Jaunasis žaidėjas atkreipė „Žalgirio“ dėmesį.
Į pagrindinę „Žalgirio“ sudėtį kviečiamas nuo 2019 m. Atstovavo komandai A lygoje ir žaisdavo už Žalgiris B Pirmoje lygoje.
2019 m. lapkričio 22 d. įvykusiose rungtynėse tarp Vilniaus „Žalgirio“ ir Klaipėdos „Atlanto“ pasižymėjo dviem įvarčiais. Pirmą kartą Vilniaus „Žalgirio“ startinėje sudėtyje pasirodęs šešiolikmetis šeštą rungtynių minutę išnaudojo progą ir išvedė žalgiriečius į priekį (1–0), o pirmojo kėlinio pabaigoje išnaudojo dar vieną progą ir padidino rezultatą iki 3–0. Galutinis šių rungtynių rezultatas buvo 5–0 vilniečių naudai. Iš viso 2019 m. A lygos sezone sužaidė penkerias rungtynes, per kurias pasižymėjo dviem įvarčiais.
2021 m. rugpjūčio 9 d. A lygos rungtynėse prieš Gargždų „Bangą“ pelnė trečią rungtynių įvartį (3:0). Šios rungtynės buvo išskirtinės tuo, kad vyr. treneris Vladimiras Čeburinas startinėje sudėtyje nerado vietos lietuviams. Rungtynes pradėjo vien legionieriai. G.Jarusevičius pasirodė po keitimo 60 min., o 69 pelnė įvartį. Galutinis rungtynių rezultatas 3:0 žalgiriečių naudai.
2021 m. rugpjūčio 29 d. rungtynėse prieš DFK Dainava pasižymėjo pelnydamas įvartį ir įtvirtino rezultatą (4:2); žalgiriečiai nugalėjo varžovus rezultatu 4:2.
2021 m. lapkričio 28 d. rungtynėse prieš FC Džiugas pasirodė po keitimo ir pasižymėjo pelnydamas įvartį. Po tikslaus smūgio žalgiriečiai išsiveržė į priekį 3-2.
2021 m. gruodžio mėn. su žaidėju pasiraštyta nauja dvejų metų sutartis.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Rinktinės
Kitados buvo kviečiamas į jaunimo rinktines. Rungtyniavo U–17 rinktinėje. 2019 m. rugsėjo 27 d. rungtynėse prieš Švedijos U–17 pasižymėjo įvarčiu. Po jo pelnyto įvarčio lietuviai pirmavo 1–0, bet persvaros išlaikyti nepavyko ir buvo pralaimėta rezultatu 2–4. Su danų ekipa pasirodė rungtynių pabaigoje (86 min.). O su Farerų salų U–17 žaidė nuo rungtynių pradžios ir pasižymėjo dviem įvarčiais (rungtynių pabaigoje pelnė 11 m. baudinį).
Pasiekimai
Su DFK Dainava
Skarbiškė
Skarbiškė – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Švenčionių.
Kaziščos valsčius
Kaziščos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Kazišča.
Karina Vnukova
Karina Vnukova (g. 1985 m. kovo 27 d.) – lietuvių lengvaatletė, šuolininkė į aukštį. Jai priklauso geriausias Lietuvos keturiolikmečių šuolių į aukštį rekordas, 1 m 78 cm, pasiektas 1999 m. liepos 27 d. Olburge.
Kaziščos valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo panaikintas.
Karina Vnukova
Biografija
Iki pradedant užsiiminėti lengvąja atletika, sportininkė žaidė krepšinį ir tinklinį. Paskui, patekus į lengvąją atletiką, ėmė dalyvauti šuolio į tolį, trišuolio ir šuolių į aukštį rungtyse.
Yra baigusi Kūno kultūros studijas Vilniaus pedagoginiame universitete.
Dalyvavo 2008 m. Pekino Vasaros Olimpinėse žaidynėse. Peršokusi į 1 m 85 cm aukštį pakeltą kartelę, užėmė 11 vietą.
Rekordai
Lauke: 1.87 (Strasbūras, 2008 m. liepos 2 d.)
Pasvaliečių valsčius
Istorija
Valsčius trumpai gyvavo XIX a. 7-ajame dešimtmetyje Kauno gubernijoje.
Červinsko Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai bazilika
Viešpaties Apreiškimo Švenčiausiai Mergelei Marijai bazilika, vadinama ir Švenčiausiosios Mergelės Marijos Ramintojos šventovė  – Romos katalikų bažnyčia centrinėje Lenkijoje: Mazovijos vaivadijos Plonsko apskrities Červinsko prie Vyslos kaime. Administraciškai priklauso Plocko vyskupijos Vyšogrudo dekanatui, 1968 m. suteiktas mažosios bazilikos statusas. Dar 1958 m. buvo paimta valstybės apsaugon kaip romaninio stiliaus ir turinti istorinę vertę buvusi Laterano kanauninkų vienuolyno bažnyčia.
Istorija
Bažnyčia, kartu su Laterano kanauninkų vienuolynu buvo įkurta XII a. antrajame ketvirtyje. Fundavo Plocko vyskupas Aleksandras iš Malonės, taip pat kunigaikščiai: Mazovijos Boleslovas IV Garbanius ir Sandomiero Henrikas. Persikėlęs tiltu per Vyslą į dešinįjį krantą, 1410 m. vasarą, žygio į Žalgirio mūšį metu joje meldėsi Lenkijos karalius Jogaila, o grįždamas su pergale jis vienuolynui padovanojo savo šalmą, kurį nešiojo kautynių metu (apie tai primena pavekslas ant sienos). Kazimieras Jogailaitis lankėsi čia po Torunės sutarties pasirašymo ir padovanojo iš kryžiuočių atimtą Šv. Barboros hermą – biusto formos relikvijorių (dabar saugomas Plocko vyskupystės muziejuje).
Nuo 1779 m. bažnyčioje muzikantu tarnavo Antanas Milvydas (apie 1755–1837) – lietuvių kilmės Lenkijos kompozitorius ir vargonininkas, po mirties palaidotas Červinske. 1819 m. Laterano kanauninkų vienuolynas buvo uždarytas, į vienuolių vietą iš Plocko persikėlė seserys norbertietės. 1902 m. jos išsikraustė, o nuo 1923 m. apleistuose pastatuose įsikūrė broliai saleziečiai.
Popiežius Paulius VI 1968 m. bažnyčiai suteikė mažosios bazilikos titulą.
Architektūra
XIII a. viduryje petinės apsidės vietoje įrengta zakristija. Dvibokštė bažnyčia pirmąkart buvo perstatyta po 1328 m. gaisro, po to, XV a. ir XV–XVI amžių sandūroje vėl pertvarkyta, suteikus jai gotikos bruožų.
XVII a. pirmojoje pusėje prasidėjo barokinė rekonstrukcija: romaniškos kolonos buvo apmūrytos plytomis ir nutinkuotos, be to padidintos langų angos ir skliautais perdengtos navos. XIX a. pr. vienuolynas buvo uždarytas ir bažnyčia tikintiesiems tarnavo kaip parapijinė; šio amžiaus antrojoje pusėje kapitališkai suremontuoti bokštai ir naujai perdengti stogai.
XX a. pr., pardavus nugriautos vienuolyno dalies molio plytas, remontas buvo tęsiamas. Tuo metu buvo aptikta polichrominė romaninė tapyba ir atidengtas tų laikų gausiai dekoruotas portalas – pagrindinis įėjimas iš bažnyčios priangio į centrinę navą. Portalo arka remiasi į kolonas, kairiosios iš jų kapitelyje pavaizduotas antikinis didvyris, įveikantis slibinus, o dešiniajame kapitelyje – lapais apgaubta kaukė. Dar vienas (mažesnis) romaninis portalas yra pietinėje navoje. Jos durų apkaustuose buvo XII a. išlieta metalinė figurėlė, vaizduojanti liūto snukį su nasruose įstrigusia žmogaus galva. Šį nuodemės simbolį Antrojo pasaulinio karo metu pasisavino vokiečių meno istorikas profesorius Dagobertas Frejus, o apkaustų likučius šiandieną galima pamatyti vietiniame muziejuje.
Šventovėje išliko keliolika senovinių sieninių freskų. Itin vertingomis tyrinėtojai įvardija pietinėje koplyčioje XIII a. tapytus ir XX a. atidengtus paveikslus. Pietinėje koplyčios sienoje tai Paskutiniojo teismo fragmentas, o rytinėje – siužetai iš Pradžios knygos. Šiaurinės sienos tapyba datuojama XV amžiumi.
Pagrindinis altorius pagamintas 1630 m. Krokuvoje, kurio centre – tikinčiųjų garbinamas kaip stebuklingas Červinsko Dievo Motinos atvaizdas. Šį paveikslą 1612 m. nutapė meistras Lukašas iš Lovičiaus.
Asaunicos valsčius
Asaunicos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Asaunica.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo panaikintas.
Skarbiškės
Skarbiškės – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės vakarus nuo Varkalių.
Istorija
1986 m. kaimas panaikintas, bet 2016 m. atkurtas.
RK1919
RK1919 – rajoninis kelias, jungiantis magistralinį kelią ir magistralinį kelią. Kelio pradžia – šviesoforinė sankryža ties Ramučiais, o pabaiga – skirtingų lygių sankryža ties Martinavos gyvenviete. Kelio ilgis – 3,5 km. Kelyje nėra žvyrkelio ruožų, visas kelias yra asfaltuotas.
Sutkava
Sutkava – kaimas šiaurės vakarų Baltarusijoje, 10 km į pietus nuo Smurgainių.
Istorija
XIX a. kaimas priklausė Smurgainių valsčiui, čia buvo valsčiaus seniūnija, cerkvė, valstybinis dvaras.
Daktaro Nikolo Tulpo anatomijos pamoka
miniatiūra|250px|right|Įprasta anatomijos pamoka 1617 m. paveiksle (aut. Michiel Jansz. van Mierevelt) iki Rembranto „Daktaro Nikolo Tulpo anatomijos pamoka“  – vieno žymiausių olandų dailininko Rembranto paveikslas, grupinis Amsterdamo chirurgų gildijos portretas, sukurtas 1632 m. Kūrinys yra autoriaus pasirašytas savo pavarde, o ne įprastu iki tol trumpiniu RHL (Rembrant Harmenszoon of Leiden), o tai liudijo jo augantį pripažinimą. Paveikslas pelnė didelį pasisekimą ir padarė jį madingu dailininku tarp Amsterdamo aukštuomenės. Drobė eksponuojama Hagoje, Mauricheiso galerijoje.
Istorija
Demonstraciniai kūno skrodimai XVII a. buvo įprastas dalykas ne tik Olandijoje, bet ir kitur Europoje. Jie vykdavo vieną kartą metuose, paprastai žiemos mėnesiais, kad ilgiau išsilaikytų skrodžiami kūnai. Tai buvo viešos anatomijos pamokos – iškilmingi renginiai, trukdavę kelias dienas, vykdavę auditorijose, anatomijos teatruose: be studentų, gildijos kolegų, garbių svečių, dalyvaudavo ir miesto publika, susimokėjusi už įėjimą. Žiūrovai buvo atitinkamai apsirengę, kaip ir dera rimtam socialiniam renginiui.
Prieš dr. Tulpo anatomijos pamoką chirurgų gildija užsisakė pas dailininką Rembrantą nutapyti grupinį portretą, kuris pasitarnautų jų šlovei. Portretas buvo skirtas gildijos rezidencijai de Waag rūmuose Amsterdame, kur ir vyko pamoka. Ten jau kabojo trys panašūs grupiniai paveikslai, nutapyti 1603, 1619 ir 1625 m. Sekantis Rembranto indėlis į gildijos kolekciją bus 1656 m., kada nutapys „Daktaro Jano Deijmano anatomijos pamoką“ (dr. Deijmanas tapo gildijos prezidentu 1653 m. po Tulpo).
Apie paveikslą
Pagrindinis personažas – Dr. Nikolas Tulpas, žymus Amsterdamo chirurgas ir visuomenės veikėjas, anksčiau buvęs miesto burmistru. Jis paveiksle pavaizduotas anatomijos pamokoje, aiškinantis susirinkusiems žmogaus rankos raumenų sandarą. Lavonas – buvusio nusikaltėlio, plėšiko, nuteisto myriop pakariant, atiduodant kūną viešai autopsijai. Kai kurie pamokos stebėtojai yra įvairių sričių gydytojai, susimokėję už jų įtraukimą į paveikslą.
Rembrantas anatomijos pamoką pavaizdavo palyginti novatoriškai, personažus savo drobėje nutapė kitaip, nei jo pirmtakai. Paprastai personažai sėdėjo eilėmis ir žiūrėjo ne į kūną, o tiesiai į žiūrovą. Dailininkas nutapė chirurgų profilius ir sugrupavo juos piramidės forma, beje, pagrindinį personažą pavaizdavo ne jos viršūnėje. Taip pat jis sąmoningai pabrėžė ir išskirtinį susirinkusiųjų dėmesį į numirėlį, patalpindamas vyksmą į ankštą erdvę.
Taip pat paveikslo tyrimai rentgenu parodė, kad dešinioji ranka buvo nutapyta paveiksle vėliau, nes vagims prieš mirties bausmę paprastai ją nukirsdavo. Kairioji ranka neatitinka kūno matmenų, todėl tikėtina, kad buvo pripiešta vėliau. Nežinoma, kur 26–erių metų Rembrantas buvo sėmęsis žmogaus anatomijos žinių, tačiau manoma, kad jis rankos sandarą kopijavo iš vadovėlio. Šiuolaikiniai anatomijos profesionalai pažymi eilę esminių netikslumų paveiksle. Be kitų, akivaizdūs nesutapimai tarp skrodžiamos rankos atvaizdo paveiksle ir šiuo metu atliekamo tikrovėje.
Tai aiškinama dviem priežastimis. Visų pirma, tai dailininko duoklė šiuolaikinės anatomijos pradininkui Andries van Wesel, pasižymėjusiam būtent rankos anatomijos srityje. Nutapydamas ranką dailininkas lengviau pabrėžė paveikslo religinę prasmę: taip kaip sausgyslės valdo ranką, taip Dievas valdo žmones. Pagal to meto supratimą, mokslas turėjo žmonėms įrodyti Dievo galybę.
XXL (Makedonijos grupė)
XXL buvo Makedonijos merginų grupė, susikūrusi specialiai 2000 m. „Eurovizijos“ dainų konkursui Švedijoje.
Grupę sudarė Marija Nikolova, Ivona Džamtovska, Rosica Nikolovska ir Verica Karanfilovska. Konkurso metu dalyvėms buvo 16-18 metų.
2000 metų „Eurovizijoje“ grupė pristatė dainą „100% te ljubam“ (vienas jos autorių yra Vlado Janevski, 1998-ųjų konkurso dalyvis). Nepaisant teigiamų įvertinimų iš muzikos kritikų ir gerbėjų, grupės pasirodymas nebuvo toks sėkmingas – surinkusios 29 taškus, užėmė 15-ą vietą.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 2010–2011 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 2010–2011 m.
2010–2011 m. Šiaurės Airijos futbolo taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
Pusfinalio rungtynės
Crusaders pusfinalyje nugalėjo varžovus 3-1 ir pateko į finalą. --- ---
-
Karina
Karina (, SV S:t Karins) – miestas Suomijoje, Pietvakarių Suomijos regione, prie Archipelago jūros. Ribojasi su Turku (regiono administraciniu centru). Savivaldybės teritorijoje gyvena 32 533 žmonės (2016 m. duomenys). Gyventojų daugumą sudaro suomiai.
Vietnaminis orangutanas
Vietnaminis orangutanas (Pongo hooijeri) – hominidų (Hominidae) šeimos primatas (Primates), priklausantis orangutanų (Pongo) genčiai. Pleistoceno epochoje gyveno dabartinio Vietnamo teritorijoje, nors dar yra ginčytina, ar tai buvo visiškai atskira rūšis, ar priklausė vienai kuriai iš dabartinių orangutanų rūšių. Rūšies lotyniškas pavadinimas suteiktas pagerbiant olandų kilmės paleontologą Dirk Albert Hooijer.
Avenir Sportif de La Marsa
Avenir Sportif de La Marsa – profesionalus Tuniso futbolo klubas, įsikūręs La Marsos mieste. Sutrumpintai vadinami AS Marsa.
Namų rungtynes žaidžia Abdelazizo Štiujaus stadione.
Istorija
2022–2023 m. sezone rungtyniavo Antroje lygoje. Tapo A grupės nugalėtojais. Dėl Antros lygos nugalėtojų vardo kovojo su EGS Gafsa. Šios rungtynės baigėsi lygiosiomis 2:2, o baudinių serijoje sėkmė lydėjo varžovus. Po sezono abu klubai buvo perkelti į stipriausią šalies lygą.
Nuo 2023–2024 m. sezono rungtyniavo Ligue 1.
Tao-Klardžetija (regionas)
Tao-Klardžetija – istorinis Gruzijos regionas (regionų grupė) ir istorinė valstybė, esanti istorinės Gruzijos pietvakarinėje dalyje ir gretimose teritorijose Turkijoje. Jis apima dabartinės Gruzijos administracinius regionus Adžariją ir Samcchė-Džavachetija, taip pat Turkijos Ardahano, Rizės ir Artvino, dalį Erzurumo, Karso provincijų.
Geografija
Tao-Klardžetijos regionas užima kalnuotas sritis, kurias sudaro Mažasis Kaukazas ir kitos kalnų grupės. Į šiaurę nuo Tao-Klardžetijos regiono yra Vakarų Gruzija, į šiaurės rytus – Kartlija. Vakaruose jis susisiekia su Mažosios Azijos Ponto regionu, o vakaruose ir pietuose su Istorine Armėnija (Kurdistanu).
Arsiani kalnai dalija regioną į rytinę ir vakarinę dalis. Vakarinėje dalyje išskiriami mažesni regionai Tao, Klardžetija, Šavšetija, Adžarija, o rytinėje – Meschetija, Erušetija, Džavachetija, Artaanija, Kola.
Istorija
Apie 3000 m. pr. m. e. regionas priklausė bronzos amžiaus Kuros-Arakso kultūrai. I tūkst. pr. m. e. regione gyveno protogruziniškos tautos, kurios buvo sukūrusios Diaochi, Kolchidės ir Iberijos valstybes.
Diaochi
Seniausia regione susiformavusi valstybė buvo Diaochi, kurią vėliau valdė Urartija. Vakarinę regiono dalį valdė Kolchidė. IV a. pr. m. e. šiaurės rytuose susikūrus Iberijai, apie 302 m. pr. m. e., valdant Farnavazui I, regionas buvo prijungtas prie jos. Čia formavosi gruzinų tauta. Vėliau dėl regiono nuolat kovojo Iberijos karalystė ir Armėnijos karalystė, kol galiausiai VII a. jį nusiaubė arabai.
Tao-Klardžetijos karalystė
813 m. smulkios Klardžetijos kunigaikštystės kunigaikštis (eristmvari) Ašotas I iš Bagrationų dinastijos pradėjo kovą prieš arabus, pripažindamas Bizantijos valdžią ir gaudamas kuropalatino titulą. Jis pamažėle ėmė atkovoti žemes iš arabų, prijungdamas aplinkines kunigaikštystes. Taip susikūrė nepriklausoma Tao-Klardžetijos karalystė, ilgainiui tapusi vienu svarbiausių gruzinų politinių ir kultūrinių centrų. Karalystė daug kovojo su kitomis Gruzijos karalystėmis šiaurėje, ypač su Kartlija ir Tbilisio emyratu, siekdama sukurti vieningą Gruziją.
Tačiau karalystės viduje egzistavo daug vidinių neramumų. Po Davido I nužudymo kilo pilietinis karas, kuriame prieš savo pagrindinį priešininką, Davido žudiką Nasrą, laimėjo Adarnazis I (881–923 m.), kuris 888 m. karūnavosi gruzinų karaliumi. Valdant Adarnazio sūnui Davidui II (923–937 m.) gruzinai sėkmingai kovojo su Bizantijos agresija. IX a. pabaigoje valstybė suskilo į smulkias kunigaikštystes, o svarbiausios Bagrationų linijos valdė Klardžetijoje ir Tao (pastarieji titulavosi visų gruzinų karaliais). Davidas III iš Tao (961–1001 m.) padėjo Bizantijai, ir už tai gavo daugybes žemių, išplėsdamas savo karalystės ribas iki Vano ežero.
Davido III iniciatyva buvo iškeltas karalius Bagratas III, kuris dėl įvairių dinastinių ryšių tapo visų Gruzijos karalysčių paveldėtoju, 1008 m. suvienydamas visą Gruziją, įskaitant ir Tao-Klardžetiją.
Suvienytos Gruzijos dalis
Po įjungimo į Gruziją klestėjęs Tao-Klardžetijos regionas XI a. II pusėje buvo nusiaubtas seldžiukų. Tačiau po šių viešpatavimo atgijusi Gruzijos valstybė 1122 m. iš musulmonų atkariavo Tbilisį, kuris tapo suvienytos Gruzijos sostine. Tao-Klardžetija buvo integruota Gruzijos dalis.
Samcchės atabegatas
XIII a. pietų Kaukaze pasirodžius mongolams ir susilpnėjus centrinei Gruzijos valdžiai, Tao-Klardžetijos kilmingieji pamažėle siekė atsiskirti nuo Gruzijos. Samcchės kunigaikščiai įkūrė savo valstybę, kuri ilgainiui apėmė visą Tao-Klardžetijos regioną ir vadinama Samcchės atabegatu. Vietiniai kunigaikščiai tiurkišku papročiu tituluodavosi atabegais.
Nepriklausomybės netekimas
1801–1810 m. Rusijai prijungus Kartlijos, Kachetijos, Imeretijos karalystes, po 1877-1878 m. Rusijos-Turkijos karų, prie jos teritorijos buvo prijungta ir Tao-Klardžetija. Tačiau 1918 m. Brest-Litovsko sutartimi dalis istorinio Tao-Klardžetijos regiono buvo atiduota Turkijai. Nors Gruzijos Demokratinė Respublika 1918–1922 m. išsaugojo šias teritorijas, tačiau stodama į TSRS, buvo priversta jas atiduoti Turkijai. Tokia situacija yra išlikusi ir dabar. Turkiškoje dalyje gyventojai gruzinai buvo islamizuoti ir sutiurkinti. Gruzijos pusėje šiame regione gyvena ypač daug musulmonų, armėnų, adžarų.
Europos Ekologija – Žalieji
„Europos Ekologija – Žalieji“ – centro kairės žaliųjų politinė partija Prancūzijoje. Partija yra Europos žaliųjų partijos narė.
EELV susikūrė 2010 m. lapkričio 13 d., susijungus „Žaliesiems“ ir „Europos Ekologijai“.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Skarbūdis
Skarbūdis – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Griškabūdžio.
UEFA Europos iki 21 m. čempionatas
UEFA Europos iki 21 m. čempionatas (UEFA Euro U-21s) – kas dvejus metus vykstantis futbolo čempionatas, kuriame dalyvauja iki 21 m. amžiaus komandos. Čempionatas vyksta nuo 1978 m. Iki tol vyko Europos iki 23 m. iššūkio taurės varžybos (nuo 1967 iki 1970 m.), o nuo 1972 iki 1976 m. vyko Europos iki 23 m. čempionatas.
Tokie žinomi žaidėjai kaip Mesut Özil, Klaas-Jan Huntelaar, Luís Figo, Petr Čech, Iker Casillas, Francesco Totti, Fabio Cannavaro, Gianluigi Buffon, Alberto Gilardino, Andrea Pirlo, Georgios Karagounis pradėjo savo profesionalią karjerą U21 čempionate.
Dabartiniai U21 čempionai yra Švedijos futbolininkai, 2015 m. finale nugalėję Portugaliją. 2017 m. čempionatas vyko Lenkijoje.
Auksinis žaidėjas
Geriausiam turnyro žaidėjui skiriamas "Auksinio žaidėjo" prizas.
Auksinio batelio nugalėtojai
Daugiausiai įvarčių čempionate pelnęs žaidėjas gauna "Adidas auksinio batelio apdovanojimą". Nuo 2013 m. 2 ir 3 vietos nugalėtojai apdovanojami "Sidabrinio" ir "Bronzinio batelio" prizais.
U21 čempionato visų laikų geriausia komanda
2015 m. UEFA paskelbė geriausią iki tol vykusių čempionatų komandą.
Kušlėnai (Smurgainys)
Istorija
XIX a. kaimas priklausė Smurgainių valsčiui, čia buvo valsčiaus seniūnija, cerkvė, keli palivarkai.
NGC 3115
thumb|NGC 3115 galaktika
NGC 3115 (arba Caldwell 53) – lęšinė galaktika, esanti Sekstanto žvaigždyne. Nuo Žemės nutolusi apie 32 mln. šviesmečių, objekto regimasis ryškis – 9,9.
Galaktikos forma tarpinė tarp spiralinės ir eliptinės. Ji neturi spiralinių šakų, bet visgi yra gana plokščia, su būdingu sustorėjimu centre. Kaip ir daugelis tokių galaktikų, ji susideda iš senų žvaigždžių, ir naujoms formuotis praktiškai nebėra iš ko.
NGC 3115 galaktiką 1787 m. vasario 22 d. aptiko William Herschel.
Šios galaktikos centre glūdi supermasyvi juodoji bedugnė. Paskaičiuota, kad ji apytikriai milijardą kartų masyvesnė už Saulę (NGC 3115 – artimiausia galaktika, kurioje esama tokios masyvios juodosios bedugnės).
1935 m. balandį NGC 3115 galaktikoje užfiksuota supernova – 1935B.
Teigiama, kad palankiausias metas stebėti NGC 3115 galaktiką yra pavasarį Šiaurės pusrutulyje ir rudenį Pietų pusrutulyje. Ši galaktika ganėtinai šviesi, tad ją galima nesunkiai įžiūrėti pro nedidelį teleskopą.
Čiužai
Čiužai – buvęs kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Ruklos, kairiajame Neries krante.
Opalės valsčius
Opalės valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Opalė, kurį laiką – Liadavičai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Panaikintas XIX a. pabaigoje.
Skardupiai (Kriūkai)
Skardupiai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 11 km į pietvakarius nuo Kriūkų, prie Skardupio upokšnio ir plento.
Kenijos moterų regbio-7 rinktinė
Kenijos moterų regbio-7 rinktinė – komanda atstovaujanti Kenijai tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Kenijos regbio sąjunga.
Piarkovičų valsčius
Piarkovičų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Piarkovičai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje, apie 1870–1875 m. panaikintas.