cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šveplavimas
Šveplavimas vaikystėje
Konstatuojant šveplavimą atsižvelgiama į kalbančiojo amžių. Ankstyvojoje vaikystėje vaikai taria taip pat netobulai, tačiau jų tarimo trūkumai yra fiziologiniai, nulemti amžiaus ypatybių. Tokie trūkumai išnyksta savaime. Šveplavimu laikomi tik tokie tarimo trūkumai, kurių negalima pateisinti amžiaus ypatybėmis. Šveplavimą apibūdina dar ir tai, kad jis, vaikams augant, neišnyksta savaime. Šveplavimui pašalinti paprastai būtinas logopedinis darbas. Pats šveplavimo pobūdis visada yra konkretus, nes švepluoti vaikai gali įvairiai. Kalbėdami gali visai praleisti kai kuriuos garsus, pakeisti juos lengvesniais, iškraipyti jų artikuliaciją, gali tardami painioti tarpusavyje panašius garsus ir t. t. Jeigu vaikas neištaria arba netaisyklingai ištaria kai kuriuos garsus tai vadiname šveplavimu. Šis apibūdinimas yra labai bendras, jis turėtų būti tiksliau apibrėžtas, atsižvelgiant į tą ar kitą šveplavimo pobūdį. Tikslesnio apibūdinimo reikia dar ir dėl to, kad daugelis, net ir specialistai logopedai, dažnai tiesiog sako: netaria garsų. Tai neteisinga tuo atveju, kai vaikas taria, bet šiek tiek iškraipo garso artikuliaciją.
Dislalija
Šveplavimas dar vadinamas dislalija ( priešdėlis, žymintis sutrikimą, lalia 'plepėjimas, šneka'). Netaisyklingas panašios artikuliacijos garsų (š, ž, c, dž arba s, z, c, dz) tarimas, kartais vadinamas monomorfine dislalija ( 'vienas, vieningas, vienintelis', morphe 'forma', t. y., 'vienaformis'). Netaisyklingas kelių garsų grupių tarimas (s, z, c, dz ir š, ž, c, dž arba š, ž, č, dž ir I, r) vadinamas polimorfine dislalija ( 'daugiaformis, daugialytis, pasitaikantis kelių formų'). Skiriami tokie pagrindiniai garsų tarimo trūkumai:
Paliepių apylinkė (Ariogala)
Paliepių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Ariogalos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ariogalos rajonui. 1954 m. prijungta Daujotų apylinkė. 1963 m. sausio 12 d. Paliepių apylinkė prijungta prie Ilgižių apylinkės.
Kipras Eurovizijoje
thumb|right|200px|[[Island (grupė)|Island 1981 m.]] thumb|right|200px|[[Stavros & Dina 1983 m.]] thumb|right|200px|[[Lia Vissi 1985 m.]] thumb|right|200px|[[Evridiki 1992 m.]] thumb|right|200px|[[Alex Panayi 1995 m.]] thumb|right|200px|[[Lisa Andreas 2004 m.]] thumb|right|200px|[[Evridiki 2007 m.]] thumb|right|200px|[[Evdokia Kadi 2008 m.]] thumb|right|200px|[[Jon Lilygreen & The Islanders 2010 m.]] thumb||right|200px|[[Despina Olympiou 2013 m.]]
Kipras Eurovizijos dainų konkurse dalyvavo 31 kartą. Debiutavo 1981 m. ir nei karto nelaimėjo.
Kipro istorija Eurovizijos dainų konkurse
Nuo pat debiuto, konkurse Kipras dalyvauja kasmet, išskyrus 1988, 2001 ir 2014 metais.
Dauguma Kipro dainų atliekamos graikų arba anglų kalba; išskyrus 2000 metus, kai daina „Nomiza“ (Νόμιζα) buvo atliekama graikų ir italų kalbomis ir 2007 m., kai Evridiki prancūzų kalba atliko „Comme Ci, Comme Ça“.
Pasitraukimas
2013 m. spalio 3 d. Kipro transliuotojas Cyprus Broadcasting Corporation (CyBC) pasitraukė iš 2014 m. konkurso, paskutinį kartą šalis dalyvavo 2013 m. konkurse Malmėje. Priežastys, kurios sąlygojo šį sprendimą, buvo visuomenės nuomone apie 2012–2013 m. Kipro finansų krizę ir biudžeto apribojimus.
Balsavimas
Kipras garsėja visada keistis 12 taškų su Graikija pusfinalyje ir finale, nors ir buvo išimčių. Paskutinį kartą Kipras skyrė Graikijai mažiau nei 12 taškų 1996 metais (10 taškų), o paskutinį kartą Graikija suteikė Kiprui mažiau nei 12 taškų buvo 1995 metais (8 balai).
Juodkėnų apylinkė
Juodkėnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Kipras Eurovizijoje
Konkurso populiarumas
Nuo pirmojo dalyvavimo 1981 metais, Kipras turėjo gerų ir blogų rezultatų. Aukščiausią vietą - penktąją vietą - pasiekė Anna Vissi 1982 metais, Hara ir Andreas Constantinou 1997 m. ir Lisa Andreas 2004 m. Žemiausią vietą užėmė 1986 metais, kai Elpida su daina Tora Zo  užėmė paskutinę vietą.
9-10 dešimtmečiuose Kiprui keletą kartų pavyko patekti į Top 10, dėl to konkursas šalyje tapo populiarus. 2006-2009, 2011 ir 2013 metais šalis neįveikė konkurso pusfinalių.
Juodkėnų apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Girkalnio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Raseinių rajonui. 1954 m. prijungta dalis Girkalnio apylinkės, dalis Šeiminiškių apylinkės, dalis Mikaičių apylinkės ir dalis Kalnujų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Juodkėnų apylinkė prijungta prie Girkalnio apylinkės ir Kalnujų apylinkės.
Kipras Eurovizijoje
Sugrįžimas į 2015 m. konkursą
2014 m. gegužės mėn. radijo stotis London Greek Radio paskelbė, kad Kipras planuoja grįžti į konkursą po vienerių metų pertraukos. Po kelių savaičių Eurovizijos tinklapyje Wiwibloggs paskelbė, kad transliuotojas Cyprus Broadcasting Corporation (CyBC) patvirtino šalies sugrįžimą. Tačiau šis patvirtinimas buvo vėliau atmestas.
2014 m. liepos 14 d. CyBC oficialiai patvirtino savo dalyvavimą 2015 m. Eurovizijoje. Šalis greičiausiai surengs nacionalinę atranką, kuri sudarys 2 pusfinaliai, antrojo šanso turas ir finalas.
Nikica Jelavić
Nikica Jelavičius (Nikica Jelavić; g. 1985 m. rugsėjo 27 d.) – Kroatijos futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje.
Profesionalo karjerą pradėjo 2002 m., Splito „Hajduk“ klube. Vėliau žaidė Belgijoje, Austrijoje, o 2010 m. tapo Glazgo „Rangers“ nariu. 2010–2011 m. sezone jis įmušė 19 įvarčių ir padėjo savo klubui laimėti Škotijos čempionatą. 2012 m. pradžioje už 5 mln. svarų Jelavičius perėjo į „Everton“ klubą. Naujame klube debiutavo įspūdingai, per 13 sezono rungtynių pelnydamas 9 įvarčius, tačiau sekančiame sezone rodikliai buvo kur kas prastesni – 7 įvarčiai.
20013–2014 m. sezone Jelavičius prarado vietą pagrindinėje sudėtyje ir 2014 m. sausį persikėlė į Hull City.
Nikica Jelavičius į Kroatijos rinktinę buvo kviečiamas nuo 2007 m., tačiau joje debiutavo tik 2009 m., varžybose prieš Katarą, kuriose įmušė pergalingą įvartį.
Laičiai (Varėna)
Laičiai – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Nedzingės, prie Ilgelio, Salinio ežerų bei Nedzingio ežero pietrytinio pakraščio. Eina kelias. Yra Ilgelio botaninis-zoologinis draustinis.
Mis Pasaulis 2011
Mis Pasaulis 2011 – 61-oji Mis Pasaulis grožio konkurso ceremonija, kuri vyks Londone, Jungtinėje Karalystėje.
Taisyklių pakeitimas
Pirmą kartą konkurso istorijoje žiūrovams buvo rodoma balsavimo lentelėje, kurioje buvo sumuojami dalyvėms skirti taškai. Išankstiniiai teisėjų balsai ir taškai skirti už išankstines rungtis nulėmė finalininkių penkioliktuką. Pirmą kartą išankstinių rungčių nugalėtojos nebuvo iš karto deleguotos į pusfinalį.
Lietuva konkurse
Lietuvai atstovavo Ieva Gervinskaitė. Išankstiniais balais teisėjai Gervinskaitei skyrė vos 100-ąją vietą iš 113 dalyvių. Mergina taip pat užėmė ketvirtą vietą talento rungtyje, bei pelnė penkis taškus už labdaringą kampaniją ir galutinėje rikiuotėje liko 70 vietoje.
Juozas Kudirka (1886)
Juozas Kudirka (1886 m. Griškabūdyje, Šakių raj. – 1941 m. spalio 4 d. Filadelfijoje, JAV) – vargonininkas ir chorvedys.
Biografija
Vargonuoti mokėsi pas vietos vargonininkus ir Juozą Naujalį Kaune. 1910 m. atvyko į JAV ir apie 17 metų vargonininkavo Šv. Kazimiero lietuvių parapijoje Pitstone, PA. Suorganizavo 70 dalyvių chorą, kuris giedojo bažnyčioje ir dalyvavo įvairiuose tautiniuose renginiuose. Parapijai švenčiant 50-metį, J. Kudirka surengė didelį koncertą, kuriame dalyvavo vietos choras, Scrantono, PA, provincijos vargonininkų choras ir jungtinis choras. Taip pat vadovavo Šv. Agnės jaunimo chorui, kuris be giesmių ir dainų, statė vaidinimus.
Neilgam pasitraukęs iš vargonininko pareigų, įkūrė foto studiją, bet netrukus vėl grįžo prie muzikinio darbo. Vargonininkavo Dievo Apvaizdos lietuvių parapijoje Čikagoje, Šv. Antano lietuvių parapijoje Cicero, IL, ir Šv. Petro lietuvių parapijoje Kenoshoje, WI. Visose parapijose buvo suorganizavęs ir chorus, kurie giedojo bažnyčiose ir dalyvavo tautiniuose renginiuose.
Lankininkai (Tauragė)
Lankininkai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Batakių.
Istorija
Seniau Lankininkai buvo vadinami Teodoravu. Čia stovėjęs Teodoravo dvaras (išlikę statinių). Šalia Teodoravo dvaro vyko 1863 m. sukilėlių ir kazokų susirėmimas. Šis įvykis, bei Batakių bažnyčios vikaro dalyvavimas sukilime nulėmė tai, kad 1864 m. caro valdžia nugriovė Batakių dvaro koplyčią, o Teodoravo dvaro koplyčia buvo uždaryta. Nukryžiuotojo skulptūra ir joje buvę paveikslai buvo perduoti Batakių bažnyčiai, o koplyčia pritaikyta bitininko poreikiams, naudota kaip sandėlis.
Juozas Kudirka (1886)
Biografija
Palaidotas Kairėnų kapinėse, Vilniuje.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Valija Dambė
Valija Dambė (, 1912 m. gegužės 26 d. Ryga – 1995 m. spalio 15 d. ten pat) – latvių kalbininkė, filologijos daktarė.
Biografija
1941 m. baigė Latvijos universitetą. 1963 m. filologijos daktaras, 1993 m. Latvijos mokslų akademijos garbės daktaras.
Nuo 1946 m. dirbo Latvijos mokslų akademijos Kalbos ir literatūros institute. Daugiausia tyrė baltų toponimiką. Prisidėjo prie J. Endzelyno „Latvijos TSR vietovardžių“ (Latvijas PSR vietvārdi 2 t. 1956-1961 m.) ir „Rinktinių raštų“ (Darbu izlase 4 t. 1971-1982 m.) parengimo. Parašė studiją apie Blidienės vietovardžius (1959 m.), Latvijos pietvakarių toponimiją (1963 m.).
José Porras
Chosė Fransiskas Porasas (g. 1970 m. lapkričio 8 d.) – buvęs futbolininkas, Kosta Rikos rinktinės ir Saprissa klubo vartininkas.
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2004 m. birželio 4 d., su rinktine žaidė visas trejsa 2006 m. pasaulio čempionato rungtynes, praleido 9 įvarčius, 15 kartų apsaugojo vartus.
Žaliosios valsčius
Žaliosios valsčius  – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietvakarių Lietuvos teritorijoje. Centras – Žalioji. Valsčiaus teritorijoje dabar yra Klausučių seniūnija.
Istorija
Iki 1230 m. birželio 16 d., kai lenkų pakviestas Kryžiuočių ordinas Krušvice su mozūrų kunigaikščiu Konradu pasirašė galutinę sutartį pradėti savo kryžiaus karo žygį, rytinėje ir pietinėje užnemunėje gyveno sūduviai. Kryžiuočiams sūduvius 1279–1283 m. žiauriai nukariavus, šis kraštas beveik 150 metų buvo nuolatinis Ordino ir Lietuvos karo laukas, kol Melno taikos sutartimi, 1422 m. rugsėjo 27 dieną, vokiečiai pagaliau „visų savo teisių“ į šias Lietuvos žemes atsisakė. Vakarinė Sūduvos dalis liko vokiečiams ir vėliau būdavo vadinama „Mažąja Lietuva“, Lietuvai gi pripažintos žemes buvo padalintos tarp Trakų vaivadijos ir Žemaičių seniūnijos.
Po beveik 400 metų, 1795 m. lapkričio 25 d. vokiečiai okupavo ir prie Prūsijos karalystės prisijungė ir likusią Sūduvos dalį – tuo užbaigdami, ką buvo pradėję 1279-aisiais. Bet vos dvylikai metų praėjus, jau 1807 m. vasarą, Napoleonas ją prisijungė prie savo, Prancūzijai priklausančios Varšuvos kunigaikštystės. Napoleonui sosto atsisakius, nuo 1815 m. birželio 9 d. iki 1915 m., kai vokiečiai ją vėl užėmė, Sūduva nominaliai tapo autonominės Lenkijos karalystės (Vienos Kongreso Lenkijos) dalimi, bet faktiškai, tiktai Rusijos Imperijos Šiaurės vakarų kraštu.
Rusai, numalšinę 1863 m. sukilimą ir uždraudę lietuvišką spaudą, 1867 m. sausio 13 d. pertvarkė Augustavo ir Plocko gubernijas į tris naujas – Lomžos, Plocko ir Suvalkų. Suvalkų gubernija buvo padalinta į 7 apskritis, Vilkaviškio apskrityje buvo įsteigtas Žaliosios valsčius, kurio centras buvo Žaliosios bažnytkaimis. Valsčiaus valdybą sudarė vaitas, taip pat vadinamas viršaičiu, ir valsčiaus sekretorius. Jiems padėdavo vienas ar du laisvai samdomi raštininkai. Valsčiaus įstaiga pradžioje buvo Kataučiznos dvaro kordone. Netrukus, tačiau, valsčiaus valdybai buvo pastatytas gražus mūrinis pastatas pačioje Žaliojoje. Jame buvo erdvi raštinė, du valsčiaus sekretoriaus kambariai, vienas sargo ir du maži areštinės kambarėliai.
Žaliosios valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Kybartų rajonui (1 apylinkė), Naumiesčio rajonui (6 apylinkės) ir Vilkaviškio rajonui (2 apylinkės).
Gyvenvietės
Pagal pirmajį ir vienintelį Lietuvos Respublikos visuotinį gyventojų 1923 m. surašymą Žaliosios valsčiuje buvo 35 gyvenvietės:
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 3678 žmonės:
UE Lleida
Leridos UE – Ispanijos futbolo klubas iš Leridos.
Himnas LLeida
Un pas endavant (repic de mans)
quan surten al camp (repic de mans)
jugadors i afecció senten els colors,
la senyera i la sardana junten els cors.
Un crit fort al vent (repic de mans),
Segre i sentiment (repic de mans).
Les banderes volen, son la força de la unió
i la grada esclata amb passió.
Som del Lleida, visca el Lleida
ho cridem amb il·lussió.
Perdi o guanyi animarem
perdi o guanyi exclamarem:
El Lleida, el Lleida és el millor!
Un revolt al so (repic de mans)
quan marquem un gol (repic de mans)
la senyera i el Segrià junten els cors.
Blau al firmament (repic de mans)
i un aplaudiment. (repic de mans)
Som la Terra Ferma, l'orgull de la nació
cantem gols amb emoció.
sempre et volem campió.
Nikolajus Solncevas
Biografija
Gimė 1902 m. vasario 21 d. Vievyje. 1964 m. tapo geografijos mokslų daktaru. Maskvos universiteto profesorius. Parengė apie 100 darbų regionų kraštovaizdžio, taksonomijos mokslinių tyrimų srityje, sukūrė modernaus kraštovaizdžio teoriją. 1970 m. tapo TSRS geografijos draugijos garbės nariu. Mirė 1991 m. lapkričio 6 d. Maskvoje.
Juodoji Ranka
Susivienijimas arba Mirtis, neoficialiai žinoma kaip Juodoji Ranka , buvo slapta karinė draugija, suformuota Serbijos armijos narių Serbijos karalystėje 1901 m. rugsėjo 6 d. Draugija buvo suformuota su tikslu suvienyti visas etnines pietų slavų teritorijas, kurios nebuvo valdomos Serbijos ar Juodkalnijos karalysčių, naudojantis kitų tautų suvienijimo pavyzdžiais, o tiksliau Italijos suvienijimo 1870 m. ir Vokietijos suvienijimo 1871 m. Dėl savo sąsajų su Pranciškaus Ferdinando nužudymu, kuris buvo atliktas judėjimo Jaunoji Bosnija narių Sarajeve 1914 m. birželio 28 d., Juodoji Ranka yra dažnai laikoma kaip prisidėjusi prie Pirmojo pasaulinio karo pradžios, nes nužudymas paspartino Liepos krizę, kas galiausiai privedė iki Austrijos-Vengrijos invazijos į Serbijos karalystę.
Dapšiai (Kupiškis)
Dapšiai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Šimonių, 12 km į pietryčius nuo Kupiškio, šalia kelio Nociūnai–Šimonys. Rytiniu pakraščiu teka Pelyša, iš pietų prieina Šimonių giria.
Juodoji Ranka
Istorija
Juodoji Ranka buvo įkurta 1901 m. rugsėjo 6 d. Pirmasis bendrininkų susitikimas įvyko tais pačiais metais. Susitikime dalyvavo: kapitonai Radomir Aranđelović, Milan F. Petrović ir Dragutinas Dimitrijevičius bei leitenantai Antonije Antić, Dragutin Dulić, Milan Marinković ir Nikodije Popović. Jie sukūrė planą nužudyti karališkąją porą – Serbijos karalių Aleksandrą Obrenovičių ir jo žmoną Dragą Liunevicą. Karalienės Draga buvo gimusi 1864 m. rugsėjo 11 d. (pagal Julijaus kalendorių), todėl šiai datai paminėti buvo ruošiama šventė Kolorac rūmuose. Karališkoji pora buvo nužudyta 1903 m. naktį iš rugsėjo 28 į 29 dieną (pagal Julijaus kalendorių). Dragutinas Dimitrijevičius buvo patvirtintas kaip žmogus, vadovavęs karininkų grupei, nužudžiusiai karališkąją porą.
1908 m. spalio 8 d., vos po dviejų dienų, kai Austrija aneksavo Bosniją ir Hercegoviną, daugybė serbų ministrų, valstybės tarnautojų ir generolų susitiko miesto rotušėje Belgrade. Jie įkūrė pusiau slaptą draugiją Narodna Odbrana, kuri buvo Didžiosios Serbijos idėjos rezultatas. Šios žmonių grupės tikslas buvo išlaisvinti visus serbus iš Austrijos-Vengrijos okupacijos. Jie taip pat įsipareigojo skleisti anti-austrišką propagandą bei siųsti šnipus ir diversantus veikti okupuotose provincijose. Palydovinės grupės susiformavo Slovėnijoje, Bosnijoje, Hercegovinoje ir Istrijoje. Bosnijoje grupė veikė Jaunosios Bosnijos pavadinimu.
Erchercogo Pranciškaus Ferdinando nužudymas
Jaunoji Bosnija, sudaryta iš anti-Habsburgiškų, anti-austriškų pažiūrų jaunuolių, įvykdė Pranciškaus Ferdinando nužudymą. Po nesėkmingo Nedeljko Čabrinović bandymo nužudyti Erchercogą granata, Gavrilui Principui pavyko nušauti jį ir jo žmoną dviem kulkomis, nes kilmingojo Habsburgo vairuotojas pasuko ne į reikiamą gatvę Sarajeve. Per kelias savaites šio nužudymo kaltė nukrito visai Serbijai ant pečių. Ilgai tvyrojusi įtampa tarp Serbijos ir Austrijos-Vengrijos galiausiai įtraukė ir kitas Europos jėgas į konfliktą, kuris vėliau pavirto Pirmojo pasaulinio karo pradžia. Yra žinoma, kad serbai trukdė Austrijai-Vengrijai tirti Erchercogo nužudymą.
Nors dažniausiai yra laikoma, kad būtent Serbijos žvalgyba organizavo Erchercogo nužudymą, vis dėlto nėra sutariama, ar Juodoji Ranka irgi prisidėjo prie nusikaltimo. Taip samprotaujama, nes dalis šio sąmokslo dalyvių yra priklausę Juodajai Rankai. Taip pat manoma, kad Juodoji Ranka parūpino nusikaltimo vykdytojams ginklų bei bombų.
Ideologija
Draugiją sudarė įvairių ideologijų asmenybės: nuo sąmokslininkų kariškių iki idealistų jaunuolių, kartais linkusių net į respublikanizmą, nepaisant nacionalistų iš karališkosios šeimos rato įsitraukimo į grupės veiklą. Austrijos-Vengrijos spauda pasmerkė šią grupę kaip nihilistinę, sulygindama ją su rusų Narodnaya Volya ir kinų Žudikų Korpusu.
Dapšiai (Kupiškis)
Istorija
XVII–XVIII a. kaimas priklausė Pienionių seniūnijai, Pelyšių vaitijai, 1784 m. Kupiškio parapijos inventoriuje minimas kaip Čartoriskos valda. Nuo 1818 m. priklausė Viešintų parapijai, vėliau – Šimonių valstybiniam dvarui. Iki 1915 m. priklausė Ukmergės apskrities Puponių valsčiui, vėliau – Nociūnų tarybiniam ūkui ir sunyko, kai Nociūnai tapo centrine gyvenviete.
1915 m. einant Pirmojo pasaulinio karo frontui kaimas visiškai sudegė. Buvo atstatytas, tačiau 1918 m. vėl sudegė. Keletą metų nuo 1934 m. veikė Gaigalių pradinės mokyklos kompleksas.
Budiliai
Budiliai – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 4 km nuo Semeliškių. Išlikusios kapinaitės. Prie kaimo telkšo du ežerai (vienas jų Nestrėvantys arba Budilių ežeras), prateka upė. Baldų pramonė.
Janina Lapinskaitė
Janina Lapinskaitė - Puipienė (g. 1953 m. kovo 8 d. Šiauliuose) – Lietuvos kino režisierė, aktorė, scenaristė, pedagogė.
Biografija
1975 m. baigė režisūrą Lietuvos konservatorijoje. 1975–1994 m. Lietuvos televizijos režisierė. Nuo 1995 m. Lietuvos muzikos akademijos (nuo 2004 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademija) dėstytoja, nuo 2002 m. LMTA Teatro ir kino fakulteto Kino ir televizijos katedros vedėja, nuo 2007 m. docentė, vėliau - profesorė. LMTA dėstomi dalykai: Kino portretas, Vaidmens įgarsinimas Kūrybinis projektas, Baigiamasis kūrybinis projektas. LMTA senato pirmininko pavaduotoja, Lietuvos kinematografininkų sąjungos narė.
Vyras Algimantas Puipa, režisierius.
Kūryba
Sukūrė, daugiausia pagal savo scenarijus, televizijos ir kino dokumentinių filmų. Filmų personažai – vadinamuosiuose visuomenės paribiuose atsidūrę žmonės, atsiskyrėliai, ekscentrikai, jų nepaprastas gyvenimas paryškinamas temos ir stiliaus kontrastu, savitu rakursu; filmams būdinga poetiškumo ir realistiškumo derinys.
SD Compostela
SD Compostela – Ispanijos futbolo klubas iš Santjago de Kompostelos.
Inga Neverauskaitė
miniatiūra Inga Neverauskaitė (g. 1980 m. lapkričio 5 d. Šiauliuose) – Lietuvos sportininkė, viena garsiausių kultūrisčių ir fitneso sportininkių.
Profesionalų varžybos
13 vieta Figure Olympia
10 vieta Arnold Classic Figure International
1 vieta Olandijos Pro Figure
14 vieta Figure Olympia
2 vieta Monrealio Pro Figure Classic
5 vieta Kolorado Pro Figure
6 vieta Pitsburgo Pro Figure
14 vieta Šarlotės Pro Figure
17 vieta Europa Pro Supershow
19 vieta Kalifornijos Pro Figure
Mėgėjų varžybos
Lietuvos mišriųjų porų (su Rolandu Remeikiu) čempionė
4 vieta Šiaulių apskrities atvirajame fitneso čempionate
Didžiosios Britanijos fitneso čempionė
Pasaulio kūno fitneso čempionė (per 163 cm)
Europos kūno fitneso čempionė (per 163 cm ir absoliuti)
Lietuvos fitneso čempionė
Lietuvos mišriųjų porų (su Valerijumi Aleinikovu) čempionė
2 vieta Tarptautiniame turnyre Mis ir misteris Baltija
D. Britanijos Pietų Pakrantės fitneso čempionė
1 vieta Lietuvos sportininkų Reitinge
Lietuvos figūros kategorijos čempionė
Šiaulių apskrities atvirojo fitneso čempionato nugalėtoja
Šiaulių apskrities atvirojo mišriųjų porų čempionato (su Valerijumi Aleinikovu) laimėtoja
7 vieta Europos fitneso čempionate
2 vieta Lietuvos mišriųjų porų (su Rolandu Remeikiu) čempionate
12 vieta pasaulio jaunimo fitneso čempionate
2 vieta Lietuvos fitneso čempionate
3 vieta Lietuvos taurėje
Šiaulių apskrities atvirojo fitneso čempionato laimėtoja
5 vieta Lietuvos fitneso čempionate
4 vieta Lietuvos mišriųjų porų (su Rolandu Remeikiu) čempionate
2 vieta Lietuvos taurėje
Vladas Gronskas
Vladas Gronskas (g. 1940 m. vasario 14 d. Gelionyse, Aukštadvario valsčius, Trakų apskritis – 2010 m. lapkričio 2 d. Kaune) – Lietuvos ekonomistas, habilituotas socialinių mokslų daktaras, Vilniaus universiteto profesorius.
Biografija
1963 m. baigė Vilniaus universitetą. 1985 m. ekonomikos mokslų daktaras, profesorius.
Nuo 1965 m. Vilniaus universiteto Kauno humanitarinio fakulteto dėstytojas, 1983–1993 m. Politinės ekonomijos katedros vedėjas, nuo 1997 m. ir Kauno technologijos universiteto dėstytojas. Nuo 1985 m. profesorius. 1989–2001 m. su pertraukomis Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas.
Nagrinėja prekių tiekimo rinkai ir gėrybių gaminimo šeimos vartojimui sąveikos mišrios ekonomikos sąlygomis problemas.
Laidagaliai
Laidagaliai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 11 km nuo Avižienių.
Viržuona
Viržuona – upelis Jurbarko rajone, dešinysis, vasaromis paprastai išdžiūstantis, Šaltuonos intakas. Ištakos Lendrynės kaime, teka pietvakarių kryptimi, šiauriau Eržvilko – šalia. Į Šaltuoną įteka 9,3 km nuo jos žiočių, ties Milaičių kaimu. Prie santakos auga senas Milaičių ąžuolas.
Upėvardis greičiausiai kilęs iš augalo pavadinimo viržis.
Rudakepurė jaunabudė
Rudakepurė jaunabudė (Hebeloma mesophaeum) – nuosėdinių šeimos nevalgomas grybas. Šį grybą lengva supainioti su ašarojančiąja jaunabude (Hebeloma crustuliniforme).
Sinonimai: Agaricus mesophaeus.
Išvaizda
Kepurėlė 2- 4,5 cm skersmens, plona nemėsinga, iš pradžių kūgiška, vėliau iškili ir galiausiai beveik horizontali, kraštai apžėlę baltais pūkuotais plaušeliais (apvalkalo liekanos). Luobelė lygi ir šiek tiek lipni. Kotas 4- 7 cm ilgio, cilindriškas, kartais kreivas, beveik visas tuščiaviduris. Lakšteliai glebūs, tankūs. Trama balta, yra ridikų kvapo ir kartoko skonio.
Augavietė
Šis grybas aptinkamas spygliuočių miškuose.
Sezonas: rugsėjis – lapkritis.
Polemas
Polemas - karo (manoma, kad pilietinio karo) daimonas senovės graikų mitologijoje. Karo šūkio deivės Alalos tėvas. Buvo laikomas viena iš po mūšio lauką besisukiojančių dvasių (mažųjų dievybių): jos buvo Polemo dukra Alala, deivės Enio, Eridė, kautynių dvasios machai (Makhai 'mūšiai'), hysminai (Hysminai 'kovojimai'), androktazijos (Androktasiae 'žmonių žudymas'), fonojai (Phonoi 'žudynės'), kerės.
Visas gyvenimas prieš akis
Visas gyvenimas prieš akis – 2008 m. Italijoje sukurta komedija.
Noreikiškės (Molėtai)
Noreikiškės – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Inturkės.
Visas gyvenimas prieš akis
Turinys
Su pagyrimu baigusi universitetą, Marta niekaip negali rasti darbo. Metro susipažinusi su Sonia ir jos motina, mergina įsidarbina Sonios dukters aukle, o vėliau kartu su ja – ir bei telefoniste, siūlančia pirkėjams įvairias prekes. Pozityvi mergina pradžioje mėgaujasi laikinu darbu, jai puikiai sekasi, tačiau dėl atstumo išsiskiria su savo vaikinu ir susipažįsta su Džordžijumi – profesinių sąjungų agitatoriumi. Ilgainiui ji pastebi, kaip neįvykdyti planai ir emocinė našta palaužia net geriausius darbuotojus, todėl kartu su Džordžijumi nusprendžia iškelti į viešumą darbuotojų išnaudojimo faktus...
Noreikiškės (Molėtai)
Istorija
1686 m. priklausė Dubingių kunigaikštystės Dubingių valsčiui, tada kaime buvo 7 namai, visuose gyveno Noreikos. 1686 metais kaimo vardas Noreikos. 1691 m. ir vėliau Molėtų bažnyčios krikšto metrikų knygoje kaimas vadinamas Noreikomis.
1904 m. Inturkės bažnyčios juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje minimas Noreikiškių dvaras.
Ferrari SF15-T
Ferrari SF15-T – 2015 m. sezone naudotas Formulės 1 ekipos Scuderia Ferrari automobilis. Jis buvo pristatytas 2015 m. sausio 30 d.
Šį modelį vairavo komandos lenktynininkai Sebastian Vettel ir Kimi Raikkonen. S. Vettel savo vairuojamą automobilį pavadino „Ievos“ vardu.
Komandos lenktynininkai su šiuo automobiliu pelnė 428 taškus ir užėmė antrąją vietą komandų įskaitoje. S. Vettel sezone pelnė tris pergales bei dar 10 kartų finišavo ant podiumo, o K. Raikkonen pasiekė 3 finišus ant podiumo.
Po šio modelio 2016 m. sezonui ekipa naudojo Ferrari SF16-H modelį.
Agelaičių apylinkė
Agelaičių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Betygalos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ariogalos rajonui. 1954 m. prijungta dalis Šnipaičių apylinkės ir dalis Saugailių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Agelaičių apylinkė prijungta prie Ilgižių apylinkės ir Pagojukų apylinkės.
Polivinilchloridas
thumb|right|300px|Polivinilo chloridas right|thumb|300px|Vinilo chlorido polimerizacija
Polivinilchloridas (sutrumpintai PVC arba vinilas) – paplitęs plastikas. Iš jo dažnai gamina pastatų ir automobilių vidinės apdailos detales, vamzdžius, elektros laidų izoliuojančias dangas ir t. t.
Pavadinimas pagal IUPAC nomenklatūrą – polichloretenas.
Polivinilchloridas yra gaminamas iš jo monomero vinilo chlorido. Grynas polivinilchloridas yra kietas plastikas, todėl dažniausiai minkštinamas ftalatų priedais.
Polivinilchloridas yra labai pelningas plastikų gamintojams, bet jis kenkia aplinkai. Be to, iš PVC gaminių išsiskiria ftalatų priedai, kenkiantys jų naudotojams.
Aleksandrovskas
Aleksandrovskas gali reikšti:
Noreikiškės (Prienai)
Noreikiškės – kaimas Prienų rajono savivaldybės rytuose. Kaime yra keli akmenys, turintys archeologijos paminklo statusą – „Raganų pečius“, du laumių akmenys. Kaimas įsikūręs prie Juodžio ežero.
Vilniaus gatvė (Kaunas)
thumb|Vilniaus gatvė Kaune thumb|Senosios Kauno telefono būdelės
Vilniaus gatvė – seniausia Kauno miesto gatvė.
Tai seno viduramžių kelio į Vilnių dalis. Daugelis pastatų prie šio kelio buvo mediniai, vėliau atsirado raudonų plytų turtingų miestiečių namų, kurių keletas išliko iki šių dienų. XIX–XX a. sandūroje čia veikė arklinis tramvajus. Šioje gatvėje iki šiol yra išlikusių keletas išskirtinių namų:
Vilniaus g. 1 – gotikinė Kauno arkikatedra bazilika.
Vilniaus g. 7 – šioje vietoje buvo medinis namas, kuris sudegė, o ant jo griuvėsių XVI a. pabaigoje pastatytas mūrinis gotikos stiliaus pastatas su rytiniame ir vakariniame gale esančiais puošniais frontonais. Po karų ir gaisrų perstatytas ir 1808 m. atiduotas Augustinų vienuoliams. Restauruotas 1984 m. Plytų rišimas gotikinis, mūro viduje rasta lauko akmenų, puošybai panaudota kelių rūšių profiliuotos plytos. Pastato viduryje buvo įvažiavimas į kiemą. Namas išsiskiria gotikiniais fasadais ir interjerais.
Vilniaus g. 10 – turtingo miestiečio gyvenamasis namas, pradėtas statyti XVI a. pradžioje ir statytas keliais etapais. Išliko gotikiniai rūsiai su laiptinėmis, renesansinių elementų, barokiniai frontonai. Fasadas iš Vilniaus gatvės pusės susideda iš dviejų dalių, kurias jungia įvažiavimas.
Vilniaus g. 11 – XVI a. gyvenamasis namas. Iš pradžių jis buvo vienaaukštis. XVI a. pab. – XVII a. pradžioje sumūrytas antras aukštas su frontonais. Fasadai buvo netinkuoti. Sienos sumūrytos iš stambių riedulių, pirmojo aukšto – iš smulkesnių akmenų, išorėje apmūrytos gotikinio rišimo plytų kiautu. Fasado kompozicijoje darnus gotikos ir renesanso derinys. Namas restauruotas 1963 m. Pirmasis aukštas, autentiškas, frontonas atstatytas pagal to meto analogiją. Rytiniame fasade dominuoja gotikinis juodų plytų ornamentu puoštas mūras.
''Vilniaus g. 29/J. Jablonskio g. 2'' – katalikiška aukštoji mokykla Šv. Ignaco Lojolos kolegija.
Vilniaus g. 33 – tarpukario Lietuvos istorinė prezidentūra.
Vilniaus gatvė, po rekonstrukcijos tapusi pėsčiųjų gatve, ir toliau lieka pagrindine Kauno senamiesčio ašimi, kuri iš Rotušės aikštės veda į Laisvės alėją.
Kauno miesto dalys
Kauno miesto dalys – Kauno miesto regionai, kurie buvo teritoriškai apibrėžti 2001 m. miesto bendrajame plane. Miesto dalys buvo suskirstytos į teritorijas. Vėlesniuose miesto planuose miesto dalių ir teritorijų ribos nebežymimos, todėl konkretus teritorijų priskyrimas atskiroms miesto dalims gali būti nevienodas. Geoportal.lt duomenimis, 2021 m. mieste pažymėta per 50 miesto dalių.
Istorija
Apie 1960 m. miestui greta Senamiesčio ir Centro priklausė tik Aleksotas, Freda, Šančiai, Petrašiūnai, Panemunė, Žaliakalnis ir Vilijampolė. Visi kiti rajonai buvo išplėtoti ir prijungti prie miesto maždaug iki 1980 metų, o dabartines ribas miestas įgavo 1996 m.
Suskirstymas
Miesto dalys ir jų suskirstymas pateikiamas pagal 2001 m. miesto bendrąjį planą:
Balčių apylinkė (Raseiniai)
Balčių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Nemakščių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Skaudvilės rajonui. 1954 m. prijungta dalis Smulkių apylinkės ir dalis Pabalčių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Balčių apylinkė prijungta prie Nemakščių apylinkės.
Polietileno tereftalatas
thumb|200px|Cheminė sandara Polietileno tereftalatas, PET, PETE, PETP  – plačiai paplitęs plastikas iš poliesterio šeimos. Iš jo daromi gaiviųjų gėrimų buteliai, skaidrios plėvelės, tekstilinis pluoštas (ir audiniai) ir kt.
Privalumai
Polietileno tereftalatas tarp kitų plastikų svarbus tuo, kad
Gamyba
Gaunamas polikondensuojant tereftalio rūgšties molekules arba jungiant tereftalio rūgšties dimetileterio eterio molekules su etilenglikoliu. Pagal techninius – ekonominius rodiklius priimtinesnis yra antrasis būdas. Tereftalio rūgšties eterifikacija etilenglikoliu vykdoma 240–270 °C temperatūros ir 0,1–0,2 MPa slėgio aplinkoje.
PET saugumas sveikatai
PET junginiai yra biologiškai inertiški, nesukelia neigiamo poveikio nei kontaktuojant su oda, nei prarijus. Toksiško poveikio bandymuose su gyvūnais neužfiksuota. Tyrimai neparodė genotoksiškumo. Tiriant atskirus monomerus ir PET tarpinius junginius nustatyta, kad jie netoksiški ir iš principo nekelia pavojaus žmogaus sveikatai. Buvo kilę abejonių dėl stibio trioksido, kuri naudojamas PET gamyboje, tačiau tyrimai su gyvūnais taikant iki 20 g/kg dietą neparodė toksiško ar genotoksiško poveikio (kai ES nustatytas stibio migracijos limitas iš pakuotės yra 0,04 mg./kg maisto). Taip pat nenustatyta, kad PET galėtų sukelti žmogaus endokrininės sistemos veiklos sutrikimų. Daugelis tyrimų parodė, kad PET pakuotė yra saugi naudoti maistui.
Rizika sveikatai
PET gamybos metu bei jam vėliau yrant susidaro kenksmingi junginiai. Būtinos specialios priemonės, kad jų kiekiai neviršytų leistinų normų.
Stibis
Stibio junginiai naudojami PET gamyboje kaip katalizatoriai. Jie nėra itin nuodingi, tačiau kenksmingi. Nuo naujų PET gaminių stibio junginiai nuplaunami, todėl butelio išoriniame ar vidiniame paviršiuje iš pradžių jų nebūna. Tačiau pilant verdantį vandenį ar šildant mikrobangėje į butelio turinį patenka PET vidinėje struktūroje užsilikę stibio junginiai. Priklausomai nuo bandymo sąlygų, stibio junginių koncetracija po to gali ir viršyti rekomenduojamus saugius kiekius. Nustatyta, jog saugi temperatūra yra ne daugiau 60 °C, jei šildoma trumpą laiką.
Stibio kiekiai gali viršyti leistinus ir per ilgai (daugiau nei metus) laikant.
Daug (daugiau nei būtų leidžiama geriamajame vandenyje) stibio buvo rasta PET taroje išpilstytose sultyse Teisingai pagamintame, ne per ilgai saugotame geriamojo vandens PET butelyje randama maždaug vienas procentas leistinos stibio junginių dienos dozės.
Ftalatai
2010 m. žurnale „Environmental Health Perspectives“ pasirodė straipsnis, teigiantis, jog PET buteliuose gali susikaupti nemažai endokrininei sistemai kenksmingų ftalatų, kurių ten buvo rasta apie 12 kartų daugiau nei stikliniuose buteliuose, tiesa, nebuvo nustatyta, ar jie atsirado būtent dėl PET pakuotės.
Pavadinimai
TSRS polietileno tereftalatas ir iš jo gaunamas pluoštas turėjo pavadinimą lavsanas. Žodis dirbtinis, jis yra trumpinys iš  'Mokslų akademijos stambiamolekulinių junginių laboratorija'.
Vievio Dievo Motinos Ėmimo į dangų parapija
Vievio Dievo Motinos Ėmimo į dangų parapija – viena iš Vilniaus apskrities stačiatikių dekanato parapijų, Vievio mieste. Parapijai priklauso Vievio Dievo Motinos Ėmimo į dangų cerkvė, Semeliškių Šv. Nikolajaus Stebukladario cerkvė ir Vievio visų rusų Šventųjų koplyčia.
Istorija
Nuo XIV a. iki 1810 m. Vievyje veikė Vievio stačiatikių vienuolynas, prie kurio buvo ir cerkvė. 1810 m. įkurta parapija, bet karo su Napoleonu metu 1812 m. sudegė cerkvė, naujoji pastatyta tik 1842–1843 metais. 1875 m. parapijoje buvo 667 tikintieji. 1937 m. parapijoje buvo 805 tikintieji. 1945 m. parapijoje buvo 370 tikinčiųjų, nors pati parapija TSRS valdžios įregistruota tik 1948 metais.
Eksperimentinis meninio konstravimo biuras
thumb|80px|right|EMKB ženklas thumb|right|240px|[[LTSR įmonės, kurių ženklai sukurti biuro dailininkų: Druskininkų meno dirbinių įmonė, Vilniaus dailės muziejus. Pajūrio žuvininkystės ūkis. Vilniaus telefonų tinklai. Druskininkų duonos kombinatas, Panevėžio pieno kombinatas, Ambraziškių krakmolo gamykla, Klaipėdos Baltijos žvejybos laivyno bazė, Daugėlių statybinių medžiagų kombinatas]]
Istorija
TSRS planinės ekonomikos sąlygomis biuras buvo viena iš nedaugelio institucijų, Lietuvoje atlikusių nemažą pramoninio dizaino sklaidos vaidmenį, pramoninėje grafikoje buvo viena autoritetingiausių organizacijų. 1964 m., kai dailininkams atsivėrė tokios veiklos horizontai, biuro orientavimasis į meninio konstravimo metodus tikrai buvo eksperimentas.
Personalas
Biure 1964 m. IV ketv. dirbo 40, 1965 m. – 125 žmonės.
Laikotarpyje iki 1970 m. biure kūrė dailininkai-konstruktoriai: T. Bajoriūnaitė, L. Bičiūnaitė, J. Gelguda, K. Gvalda, V. Grušeckaitė, N. Jakučionienė, G. Karosas, K. Katkus, J. Laurinavičiūtė, A. Lisauskienė, B. Radzkas, L. Ramonienė, K. Ramonas, R. Svaškevičius, R. Šmuriginaitė, K. Šveikauskas, A. Žilinskaitė.
Veikla
Spaudos darbai buvo atliekami ofsetinės, iškiliosios, fleksografinės spaudos įrengimais, pakams gaminti naudoti spausdinimo-iškirtimo automatai, kita to meto pažangi technika.
Mokomoji veikla
Įmonėje dirbo profesionalūs dailininkai, pramoninio dizaino specialistai. Nors biuras buvo pavaldus LTSR valdžios institucijoms, tačiau jo produkcija, projektavimo, dizaino paslaugos, gamybinė patirtis sklido visoje TSRS ir už jos ribų. Sąjunginės Vietinės pramonės mokslo tiriamųjų ir technologinių darbų koordinavimo taryba 1969 m. rugpjūčio 14 d. nutarimu pavedė EMKB organizuoti seminarus plataus vartojimo prekių įpakavimo temomis TSRS Vietinės pramonės įmonių specialistams. Tuo metu daugelis prekių cirkuliavo blogai įpakuotos arba visai be pakuočių, dėl ko buvo patiriami ekonominiai nuostoliai. EMKB vestų paskaitų ir seminarų temos:
Pasiekimai
Biuro leidybinis skyrius ruošė ir leido reklaminius leidinius lietuviškiems gaminiams, kurie buvo eksponuojami Leipcigo mugėje pažymėti LTSR 25-metį, TSRS pramonės parodoje Londone, tarptautinėje parodoje „Chemija“ ir kt. Kai kurie iš pasiekimų:
Rokai (reikšmės)
Rokais vadinama:
Pascal Zuberbühler
Paskalis Cuberbiuleris (g. 1971 m. sausio 8 d.) – buvęs Šveicarijos futbolininkas, vartininkas. Atstovavo Šveicarijos rinktinei.
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 1994 m. rugsėjo 6 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur per ketverias rungtynes nepraleido nei vieno įvarčio, 18 kartų apsaugojo vartus.
Kakavos milteliai
thumb|right|200px|Dubenėlis kakavos miltelių Kakavos milteliai – neriebi sudėtinė šokolado dalis. Kaip atskiras produktas dažniausiai vadinami tiesiog kakava.
Riebioji šokolado sudėtinė dalis vadinama kakavos sviestu. Apie pusę kakavos pupelių svorio (50–57 %) sudaro kakavos sviestas, kuris suteikia šokoladui būdingas lydymosi savybes. Šokolado glazūra yra sulydyti kakavos milteliai ir kakavos sviestas. Kakavos milteliai išskiriami iš kakavos pupelių.
Fizinės savybės
Kakavos milteliai gali būti nuo šviesiai rudos iki tamsiai raudonai rudos spalvos. Atspalvis kinta pagal kakavos pH. Vartojimui tinkamas kakavos miltelių pH yra nuo 5,4 iki 8,1 ir priklauso nuo pupelių apdorojimo technologijų. Milteliai su pH verte 5,4–5,8 laikomi natūraliais ir yra šviesiai rudi. Silpnai pašarmintų kakavos miltelių pH yra 6,8–7,2, jie yra tamsesnio rudo atspalvio. Vidutiniškai pašarminti kakavos milteliai (pH 7,2–7,5) yra tamsios raudonai rudos spalvos, o smarkiai pašarminti (pH 7,5–8,1) yra labai tamsiai rudi ir net juodi.
Maistinės savybės
100 g kakavos miltelių: Mikroelementų:
Kitos medžiagos: kofeinas – 230 mg; teobrominas – 2057 mg. Išvardintų mineralų daugiausiai yra būtent kakavos milteliuose, o ne šokolado glazūroje ar kakavos svieste.
Flavonoidai
Kakavos milteliuose yra gausu flavonoidų. Jų kiekis priklauso nuo kakavos apdorojimo būdo ir gali būti iki 10 % miltelių svorio. Vienas iš šių junginių yra flavonolas, kuris laikomas palankiai veikiantis širdies ir kraujagyslių sveikatą, nors tai dar tyrinėjama.
Naujas žygis
Naujas žygis –  voldemarininkų 1944 m.  nacių okupuotoje Lietuvoje leistas pogrindžio laikraštis.
1944 m. sausio mėn. Zenonas Blynas pradėjo leisti laikraštį „Naujas žygis“ ir atskirus biuletenius – „Naujo žygio apžvalgas“.
1866 m.
1866 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Nedatuoti
Mirtys
Nedatuota
Būdiniai
Būdiniai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Kimbartiškės.
Istorija
XX a. pr. pateko į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvos valsčius).
Madam (1961 filmas)
Madam – 1961 m. sukurta istorinė nuotykių komedija, kurioje pagrindinį vaidmenį atliko aktorė Sophia Loren. Filmas paremtas Prancūzijos maršalo François Joseph Lefebvre ir Catherine Hübscher meilės istorija.
Karas ir taika
Karas ir taika (, Voyna i mir)  – istorinis epinis Levo Tolstojaus (1828–1910) romanas. Pirmą kartą išspausdintas 1865–1869 m. Vienas svarbiausių pasaulinės literatūros kūrinių. Laikomas geriausiu L. Tolstojaus literatūriniu pasiekimu, kartu su kitais didžiaisiais jo prozos veikalais, pavyzdžiui, „Ana Karenina“ (1873–1877).
„Karas ir taika“ smulkmeniškai vaizduoja Prancūzijos invaziją į Rusiją bei Napoleono eros susidūrimą su caro valdoma visuomene, visa tai pateikiamas penkių rusų aristokratų šeimų akimis. Pirmoji romano dalis, paties autoriaus vadinta „1805 metai“, buvo skelbiama žurnale „Rusų pasiuntinys“ tarp 1865 ir 1867 m. Pats L. Tolstojus yra sakęs, jog „Karas ir taika“: „nėra romanas, daug mažiau – poema ir visiškai ne istorinė kronika.“ Didžiuliai knygos skyriai, ypač paskutinėje dalyje, yra labiau filosofinė diskusija, nei pasakojimas. Jis sudėtingai aiškina, kad geriausia rusų literatūra neatitinka standartų, todėl negalima vadinti „Karo ir taikos“ romanu. (Iš tiesų, L. Tolstojus pirmuoju romanu laikė kūrinį „Ana Karenina“).
Į lietuvių kalbą romanas „Karas ir taika“ išverstas dar 1937 m. Viktoro Jocaičio ir išleistas Kaune. Vėliau buvo leidžiamas Eduardo Viskantos vertimas (Vilniuje 1949, 1959, 1968, 1978, 1999 metais, Kaune 2010 bei 2016 metais).
Fabula
thumb|left|Romano iliustracija: [[Napoleonas|Napoleono ir Aleksandro I susitikimas ant plausto Nemune, kurio metu buvo sudaryta Tilžės taika (dail. Aleksejus Kivšenka, 1893 m.)]] thumb|left|Romane „Karas ir taika“ aprašytos istorinės asmenybės Romane „Karas ir taika“ pasakojama 5 aristokratų šeimų – ypač Bezuchovų, Bolkonskių ir Rostovų istorija iki karo prieš Napoleoną 1805–1814 m. Karas siejamas su pasakojimu apie šeimos gyvenimo būdą. Romane atsispindi optimistinis tikėjimas humanizmu, asmenine laime (pvz., Nataša Rostova pilnatvės gyvenime pasiekia ištekėdama ir susilaukdama vaikų). Romane žmogaus laisvas apsisprendimas yra sąlygiškas, daug ką lemia istorinis determinizmas.
Veikėjai
Romane daugiau kaip 580 veikėjų. Pagrindiniai – Nataša Rostova, Nikolajus Rostovas, Napoleonas, Kutuzovas, Elena Kuragina, Anatolijus Kuraginas.
Nike SB
thumb|Prekinis ženklas Nike SB Nike SB - Nike prekės ženklas, skirtas riedlenčių sporte naudojamiems drabužiams, avalynei ir įrangai.
Istorija
1980-aisiais riedlenčių gamybos kompanijos pradėjo dygti viena po kitos, bet riedlenčių sportas vis dar turėjo palyginti mažą bendruomenę; nepakankamai, kad domintų pagrindinius batų gamintojus, kurie tuo metu daugiausiai gamino sportbačius krepšiniui. Tai davė mažesnėms kompanijoms galimybę įsitvirtinti riedlenčių sporto rinkoje. Airwalk sukūrė didelį batą, kuris buvo su didžiuliu pripūstu liežuviu, storu padu ir keletu zomšo detalių bato viršuje.
Nors Nike niekada oficialiai neįėjo į riedlenčių rinką 1980-aisiais, daugelis jos batų (ypač specifiniai, skirti krepšiniui) įgijo susidomėjimą riedlentininkų bendruomenėje dėl to, kad riedlentininkų batai ir krepšinio batai turi daug panašumų: ilgalaikis kulkšnies palaikymas ir patogumas buvo pranašumas, kuris pritraukė riedlentininkus, tačiau šie batai nebuvo perkami dėl 'underground’inės' riedlenčių kultūros tuo laiku. Daug riedlentininkų tuo metu atmetė Nike dar ir todėl, kad manė, kad šis prekės ženklas per daug komercinis.
1990-aisiais metais riedlenčių sportas pasiekė tikrą populiarumo viršūnę, todėl jam buvo skiriama daug dėmesio ir riedlentininkų batai buvo nuolat gerinami. Labiausiai domėtąsi naujosiomis batų technologijomis ir jas kūrė kompanija „DC“. Ji pridėjo stipresnius audinius, multitankumo kaučiuką, gelio kišenes, plastmasines kilpeles batų raišteliams ir kt. Airforce batai tapo populiarūs riedlentininkų batų rinkoje. 1990-ųjų viduryje riedlentininkų batai tapo mados kryptimi. Jų vystymuisi darė įtaką taip pat smarkiai populiarėjanti masinė kultūra. Nike pradėjo bandyti įeiti į riedlenčių sporto rinką, pakartotinai išleisdama kai kuriuos batų modelius riedlentininkams.
Prieštaravimai
Nuo Nike SB prekės ženklo atsiradimo kilo daug prieštaravimų dėl avalynės su šiuo prekės ženklu gamybos prioritetų ir motyvų. Daugelis manė, kad Nike nedaro jokios įtakos riedlenčių, snieglenčių bei banglenčių sporto šakoms ir tik siekia pasipelnyti iš jų.
Ženklo kūrimas
Nike kompanija samdė atstovus, pardavinėjančius technologiją, kad skatintų jos sportinės linijos drabužių pardavimą. Nike SB prekės ženklo kūryba buvo pradėta kartu su stipria riedlentininkų komanda: Paul Rodriguez, Chet Childress, Daniel Shimizu, Clark Hassler, Ieties Kalnas, Danny Supa, Lewis Marnell, Wieger Van Wageningen, Todd Jordan, Dan Murphy, Brian Anderson, Gino Iannucci, Reese Forbes, Stefan Janoski, Omar Salazar, Blake Taylor ir Aaron Oztrozinski.
Nike SB prekės ženklas tapo žinomas ir dėl to, kad avalynės su šiuo ženklu kiekis buvo ribotas: tokie batai yra žinomi pavadinimais Dunk Low Supreme, What The Dunk, Pigeon Dunk, ir Tiffany Dunk.
Šilutės istorija
thumb|180px|Senasis [[Šilutės herbas]]
Šilutė – miestas, įsikūręs buvusioje skalvių genties teritorijoje. Žemės aplink Šilutę ir toliau į šiaurę ir rytus buvo vadinamos Lamata ar Lamotė. Per šias žemes Kryžiuočių ordino laikais (XIV a. – 1525 m.) Šilutės seniūnijos teritorije ėjo kelias iš Tilžės į Klaipėdą.
Viduramžiai
1511 m. įkurta smuklė, apie kurią susidarė Šilokarčemos gyvenvietė. XVI a. pr. atsikūrė Verdainė, 1540 m. joje gyveno 27 šeimos. 1566 m. pastatyta Verdainės evangelikų liuteronų bažnyčia. 1588 m. įsteigta Verdainės parapijinė mokykla su biblioteka. 1540 m. įkurta Žibų gyvenvietė, kurioje gyveno amatininkai. Nuo XVI a. antros pusės Šilokarčema ėmė garsėti savaitiniu turgumi, į kurį suvažiuodavo žvejai, žemdirbiai, amatininkai, pirkliai ne tik iš gretimų apylinkių, bet ir iš Žemaitijos, Kuršių Nerijos, Rusnės ir kt.
Naujieji laikai
thumb|right|170px|[[Vokietijos imperija|Vokietijos imperijos karališkasis kokybės ženklas naudotas Šilutės apskrityje]] thumb|right|170px|[[Vokietijos imperija|Vokietijos imperijos karališkasis kokybės ženklas naudotas Šilutės apskrityje]] XVII a. įkuriami dvarai Barzdūnuose, Macikuose, Verdainėje ir kt. XVII a. Šilokarčemoje ir Verdainėje apsigyveno nuo religinio persekiojimų pabėgę škotai. Verdainėje įsteigta karčiama.
1684 m. Rusnės kunigas Mykolas Gaidys Verdainės pakraštyje įrengė sodybą, kuri tapo Gaidelių kaimo pradžia. 1525–1701 m. Šilutės seniūnijos teritorija priklausė Prūsijos kunigaikštystei. Karo metu, 1628–1635 m., ją valdė švedai, 1701–1871 m. – Prūsijos karalystė.
XVIII a. Šilutės seniūnijos teritorijoje pasikeitė gyventojų sudėtis – senieji gyventojai, kurių pagrindą sudarė lietuvininkai, žuvo ar išmirė per amžiaus pradžioje vykusį Šiaurės karą ir maro epidemiją, vėliau – Septynerių metų karą (1756–1763 m.), o jų vietas užpildė vokiečiai, austrai ir kt.