cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Arūnas Komka
Biografija
1973 m. įstojo į Vilniaus inžinerinį statybos institutą pramoninės ir civilinės statybos specialybę. 1978 m. baigęs institutą liko čia dirbti asistentu. 1986 m. stažavosi Kijevo inžineriniame statybos institute. 1990 m. apgynė technikos mokslų kandidato laipsnį. Nuo 1991 m. dirba Vilniaus Gedimino technikos universiteto Metalinių konstrukcijų katedros vyr. dėstytojas, nuo 1992 m. vyr. asistentas. 1992, 1993 ir 1994 m. stažavosi Veimaro universitete universitete. 1994 m. paskirtas VGTU mokslo direkcijos direktoriumi. 1995 m. suteiktas docento vardas. Nuo 1997 m. vasario mėn. VGTU administracijos prorektorius.
Studentams ir magistrantams dėstomos disciplinos: metalinės ir statybinės konstrukcijos, metaliniai ir mediniai tiltai.
Kavamalė
Aprašas
Pradžioje kavos pupeles smulkindavo didelėje piestoje mediniu grūstuvu. Arabai šį metodą naudojo dar tada, kai Europa kavos nežinojo. Tokia įranga smulkiai ir vienodai sumalti kavą neįmanoma, tačiau tradicinei beduinų kavai gaminti tokio smulkinimo pakakdavo.
Vėliau kavą ėmė malti girnomis.
Rankinės kavamalės
right|thumb|160px|Rytietiškos rankinės kavamalės sandaros schema. Paprastą rankinę kavamalę sudaro dvejos girnelės, atstumą tarp kurių galima reguliuoti specialiu sraigtu. Kuo labiau priveržtas šis sraigtas, tuo mažesnis tarpas tarp girnelių paviršių, tuo smulkiau mala kavamalė. Pupelės beriamos per piltuvą ir patenka tarp girnelių. Viena girnelė įtvirtinta nejudamai, kita sukama sukant kavamalės rankeną.
Europinio tipo kavamalės dažniausiai būna kubo formos su nedideliu stalčiuku apačioje, kur byra sumalta kava. Kubinės kavamalės nepatogios, nes kubo formos kavamalės korpusą nepatogu laikyti viena ranka, kol antrąja sukama rankena. Malant smulkiam malimui nustatyta kavamale ji šliaužioja stalu, nes malimas reikalauja didelės jėgos ir kavamalę sunku išlaikyti prispaustą ant stalo. Todėl kai kurios europinės rankinės kavamalės turi sraigtą, kuriuo tvirtinamos prie stalo krašto.
Rytietiškos kavamalės paprastai būna cilindro pavidalo, jas patogu laikyti rankoje. Su geromis girnelėmis jos duoda smulkius, vienodo stambumo kavos miltelius. Klasikinių turkiškų kavamalių rankenos dažnai užsilenkia į kavamalės vidų.
Automatinės kavamalės
Automatinės kavamalės naudoja du malimo būdus – peiliais arba girnelėmis. Dalis kavos žinovų teigia, kad kokybišką kavą galima gauti tik ją malant rankinėmis kavamalėmis, kadangi automatinėse dėl didelio malimo greičio malamos kavos pupelės kaista ir dėl to praranda dalį kokybės.
Armiliustrijus
thumb|right|250px|[[Didysis cirkas, žvelgiant nuo Aventino kalvos.]] Armiliustrijus – Senovės Romoje spalio 19 d. vykdavusi šventė, skirta pagerbti karo dievą Marsą. Šią dieną kariai atlikdavo ritualinį ginklų valymą ir žiemai padėdavo juos į saugyklas. Išpuoštame gėlių girliandomis Didžiajame cirke (Circus Maximus) vyko kariuomenės pasirodymai, kuriuos lydėjo iškilmingi trimitų garsai. Romėnai su visa savo ginkluote susirinkdavo ant vienos iš septynių – Aventino – kalvos. Iškilmes lydėdavo eisena su fakelais ir aukojamais gyvuliais, Marso žynių atliekami ritualiniai šokiai.
Kavamalė
Automatinės kavamalės
Pramonėje kavą mala pramoniniais valciniais malūnais.
Armiliustrijus
Daugelis Marsą garbinančių švenčių dažniausiai vykdavo jo vardu pavadintą kovo mėnesį, taip pat ir spalį, pradedant ir užbaigiant karinių kampanijų sezoną.
Kavamalė
Automatinės kavamalės
Elektrinės kavamalės su peiliais veikia panašiai kaip mikseris. Kavos pupeles smulkina greitai besisukantys peiliai. Elektrinės buitinės kavamalės turi du skyrius. Viename būna elektros variklis, kitame – ertmė, į kurią beriamos kavos pupelės ir kurios apačioje yra sukamieji peiliai. Toks mechanizmas neužtikrina tolygaus malimo, dalis kavos perkaista, todėl tokias kavamales daugiausia naudoja namų virtuvėse.
Visas kavamales po malimo reikia išvalyti, kad neliktų kavos miltelių, kurie per ilgą laiką oksiduojasi ir tada gali sugadinti šviežiai malamą kavą.
Tamsusis romantizmas
Tamsusis romantizmas – literatūros subžanras, kilęs iš transcendentinio filosofinio judėjimo, išpopuliarėjęs XIX a. Jungtinėse Amerikos Valstijose.
Tamsiojo romantizmo dvasios įkvėptiems darbams įtaką darė transcendentalizmas, tačiau tamsiojo romantizmo atstovai pritarė ne visoms transcendentalizmo idėjoms. Tamsiojo romantizmo kūriniai yra žymiai mažiau optimistiškesni už transcendentinius tekstus apie žmoniją, gamtą ir dieviškumą. Edgaras Alanas Po, Nathaniel Hawthorne, Hermanas Melvilis, poetė Emily Dickinson ir italų poetas Ugo Foscolo yra laikomi ryškiausiais tamsiojo romantizmo atstovais.
Varėnos apskritis
Varėnos apskritis buvo Lietuvos pietryčiuose 1946–1950 metais. Centras – Varėna II.
Valsčiai
Apskrities valsčiai 1946–1950 m.:
Varzob Dušanbe
Dastayi Futboli Varzob – buvęs Tadžikijos futbolo klubas iš Dušanbės.
Istorija
Įkurtas 1996 m. Tuo metu žinomas Varzob pavadinimu. Žaidė aukščiausioje šalies futbolo lygoje.
1998, 1999 ir 2000 m. tapo šalies čempionais.
2001 m. užėmė ketvirtą vietą pirmenybėse, o po sezono iširo.
2002 m. radosi naujas klubas DBA Dušanbe pavadinimu, kuris žaidė elito divizione ir kartais laikomas Varzobu.
Paprastoji kelmiukė
Paprastoji kelmiukė, arba kislioji kelmiukė (Kuehneromyces mutabilis) – kelmiukių (Kuehneromyces) genties grybų rūšis.
Vaisiakūniai smulkūs, vidutinio didumo. Kepurėlė 3-7 cm skersmens, jauna išgaubta varpelio formos, vėliau iškili, su buku, tamsesniu nei kepurėlės pakraščiai gūbreliu, rudai geltona, o sendama pašviesėja, lygi, pakraščiai su dalinio apdangalo liekanomis. Lakšteliai pilkai rudi, tankūs, šiek tiek kotu nuaugę žemyn. Kotas 4-8 cm ilgio, 0,3-0,8 (1) cm storio, prie kepurėlės pilkšvas, su baltais taškeliais, žemiau rausvai rudas, plaušuotas, su ryškiai rusvu, plaušuotu rinkiu. Trama malonaus kvapo ir skonio, gelsvos spalvos.
Auga birželio–spalio mėnesiais ant lapuočių, rečiau spygliuočių medžių kelmų, stuobrių, išvartų, dažniausiai auga didelėmis grupėmis ar kupstais. Grybas valgomas, III kategorijos. Vartojamas šviežias, sūdytas, marinuotas.
Simas Magaramas
Simas (Simonas) Magaramas (1920 m. vasario 3 d. Kaune – 2002 m. vasario 14 d.) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.
X (albumas)
x – antrasis studijinis britų atlikėjo Ed Sheeran albumas, išleistas 2014 m. birželio 20 d. Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir per pačią pirmą pardavimo savaitę turėjo itin didelį pasisekimą visame pasaulyje, pasiekdamas pirmąją vietą dvylikos šalių topuose, įskaitant JAV „Billboard 200“ ir Jungtinę Karalystę. Taip pat dar vienuolikoje šalių jis pateko į top penketuką. Buvo išleisti trys singlai: „Sing“, „Don’t“ ir „Thinking Out Loud“. Visi trys singlai taip pat susilaukė tarptautinio pasisekimo, patekdami į įvairių šalių singlų dešimtukus.
2014 m. gruodį internetinė muzikos transliavimo sistema „Spotify“ įvardijo „x“ kaip klausomiausią 2014 m. albumą. Per metus buvo perklausyta daugiau nei 430 milijonų įrašų. Taip pat albumas buvo nominuotas Grammy apdovanojimuose geriausio metų albumo ir geriausio vokalinio pop albumo kategorijose, tačiau nė vieno apdovanojimo nelaimėjo. 2016 m. apdovanojimuose singlas „Thinking Out Loud“ laimėjo metų dainos bei geriausio solinio pop atlikimo nominacijose, taip pat buvo nominuotas metų įrašo nominacijoje.
Michailas Kočetkovas
Michailas Kočetkovas (1904 m. lapkričio 8 d. Balašove, Saratovo gubernija – 1967 m. liepos 3 d.) – TSRS generolas leitenantas, žvalgybininkas.
Gimė 1904 m. Balašove (Saratovo gubernija), rusų darbininkų šeimoje. Dirbo šaltkalvio mokiniu, baigė kelias geležinkeliečių mokyklos klases.
1921 m. savanoriu įstojo į Raudonąją Armiją. 1924 m. baigė Jungtinės vadų mokyklos pėstininkų skyrių. 1925 m. įstojo į komunistų partiją.
1924-1931 m. – būrio vadas, eskadrono vado padėjėjas, eskadrono politvadovas.
1934 m. baigė Frunzės vardo karinės akademijos Rytų fakultetą.
1934-1938 m. – Ukrainos karinės apygardos pasienio žvalgybos punkto vado padėjėjas. 1935 m. baigė Raudonosios Armijos Žvalgybos valdybos Tobulinimosi žvalgybos klausimais kursus.
1938-1940 m. – Frunzės karo akademijos Štabų tarnybos katedros taktikos dėstytojas.
1940-1941 m. – Aukštosios specialiosios (žvalgybos) mokyklos 2-ojo fakulteto viršininkas.
1941-1943 m. – Briansko, Vakarų, Stalingrado ir Voronežo frontų žvalgybos skyrių viršininkas.
Nuo 1943 m. – Generalinio štabo Aukštosios žvalgybos mokyklos viršininkas.
Po karo buvo GRU Aukštųjų akademinių kursų viršininkas, GRU 5-osios (diversijų) ir 6-osios (operatyvinės) valdybų viršininkas.
1953-1957 m. – Karinės diplomatijos akademijos viršininkas.
Peter Iwers
Peter Iwers (g. 1975 m. gegužės 18 d.) – švedų muzikantas, dabartinis In Flames bosistas. Grupėje groja nuo 1997 metų, pakeitęs pirmąjį bosistą Johan Larsson.
Peter Iwers, kaip bosistui, didžiausios įtakos turėjo Mike Porcaro (Toto), Geddy Lee (Rush) ir John Myung (Dream Theater).
Išsiskyręs, turi dvi dukras. Jo brolis Anders taip pat groja bosine gitara, šiuo metu grupėje Tiamat.
105 m. pr. m. e.
'''105 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Dargiškė (Kelmė)
Dargiškė – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 7 km nuo Karklėnų.
Mirante do Vale
Mirante do Vale – 170 m aukščio dangoraižis San Paule, Brazilijoje. Buvo baigtas statyti 1960 m.
Mikalauka
Mikalauka – kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Kalvarijos, 1 km į rytus nuo Jungėnų. Per kaimą eina Šeštokų-Marijampolės geležinkelis. Pietuose telkšo Janavo ežeras.
Priežastis gyventi, priežastis mirti
Priežastis gyventi, priežastis mirti  – 1972 m. sukurtas filmas apie JAV pilietinį karą.
Santrauka
Bouvio fortas anksčiau priklausė šiauriečių kariuomenei, bet dabar jame šeimininkauja konfederatai, vadovaujami majoro Vardo. Pulkininkas Pembrokas, kažkada nesugebėjęs išlaikyti forto, ir mūšyje dėl jo praradęs garbę ir sūnų, nori bet kokia kaina jį vėl užimti.
Mažame pasienio miestelyje, užimtame šiauriečių, jis susitaria su vietine vadovybe ir pasiūlo aštuoniems į kartuves atvestiems nusikaltėliams sandėrį: pagalbą jam mainais už galimybę likti gyviems. Septyni iš jų sutinka ir išvyksta su pulkininku, o aštuntajam įvykdoma mirties bausmė.
Kelionės metu sužinoję, kad teks klasta mėginti pulti įtvirtintą fortą, naujieji pagalbininkai ima maištauti ir tik vienintelis Elis palaiko pulkininką. Pastarasis sukuria istoriją, kad forte yra pusės milijono dolerių vertės aukso ir kad jis iš tiesų nori ne užimti fortą, o pasipelnyti. Tai jo būrį nuramina.
Prie forto Elis persirengia konfederatų kareivio uniforma ir patenka į vidų, kur turi suorganizuoti kaip paslapčia įsibrauti ir kitiems. Vos tik būrys atsiduria viduje, Elis suimamas ir užverda žūtbūtinis mūšis.
Latvijos futbolo varžybos 1921 m.
Latvijos futbolo varžybos 1921 m.
Paprastasis sparis
Paprastasis sparis, sparis (Abramis ballerus) – karpžuvių žuvis, priklausanti karpinių (Cyprinidae) šeimai.
Kūnas ištįsęs, iki 45 cm ilgio, svoris – iki 800 g. Nugara tamsiai melsva, šonai ir pilvas sidabriški. Šoninėje linijoje yra daugiau kaip 60 žvynų, analiniame peleke daugiau kaip 30 spindulių. Žvynai stambūs. Snukis smailus, žiotys galinės, į viršų kiek įstrižai pakrypusios.
Lietuvoje aptiktas Kuršių mariose. Žuvis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Sprakšiai (Utena)
Sprakšiai – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Vyžuonų. Piečiau kaimo telkšo Luknas. Stūkso du Sprakšių akmenys su „dubeniu“ (archeologijos paminklai). Seniūnaitijos centras.
Šaltiniai
thumb|left|240px|Pakelės kryžius Sprakšių apylinkėse
Erdvės (žurnalas)
Erdvės – nepriklausomos spaudos leidinys, ėjęs 1988–1993 m. Vilniuje.
Istorija
Leidinį įsteigė, leido ir redagavo Auksė Aukštikalnienė. Tiražas 1988 m. – 2000 egz., 1992 m. – 3000 egz. Išėjo 23 numeriai.
Spausdino rašinius visuomenės gyvenimo ir politikos klausimais.
Ikiteisminio tyrimo teisėjas
Ikiteisminio tyrimo teisėjas yra apylinkės teismo teisėjas, apylinkės teismo pirmininko paskirtas atlikti įstatymų numatytus baudžiamojo proceso veiksmus bei priimti sprendimus (LR BPK 19 str.). . Ikiteisminio tyrimo teisėjas budi teisme pagal sudarytą grafiką (pvz., spręsti tokiems skubiems klausimams kaip suėmimas). Prižiūri ikiteisminio tyrimo pareigūnų ir institucijų darbą, užtikrina jų veiklos teisėtumą.
Vokietija
Vokietijoje tokie teisėjai yra baudžiamųjų bylų teisėjai (Strafrichter).
Bronius Bakštys (1918)
Bronius Bakštys (slap. Viršila, 1918 m. Luknių k., Skuodo vls., Kretingos apskr. – 1947 m. spalio 13 d. Sriauptų k., Skuodo vls., Kretingos apskr.) – partizanas, Kardo rinktinės Skirmanto kuopos būrio vadas.
Biografija
Luknių kaimo ūkininkas. Po Antrojo pasaulinio karo tapo Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos Kardo rinktinės Skirmanto kuopos partizanu, paskirtas būrio vadu.
Žuvo 1947 m. spalio 13 d. Kretingos apskrities Skuodo valsčiaus Sriauptų kaime partizanų rėmėjo Prano Lenkausko-Ąžuolo sodyboje, kartu su būrio partizanais Vincu Lenkausku, Jonu Paulausku-Šnariu ir Antanu Vaitila (Vaidila) patekęs į MGB vidaus kariuomenės 273-ojo šaulių pulko kareivių ir Skuodo stribų surengtą pasalą.
Kūną stribai išvežė į Skuodą ir pametė paniekinimui aikštėje, o vėliau pakasė miesto pakraštyje esančiose Skuodo II senosiose kapinėse, vad. Marų kapeliais.
Vardas įmažintas Skuodo II senųjų kapinių ir Žemytės paminkluose žuvusiems Kardo rinktinės partizanams atminti.
Švelnioji kelmabudė
Švelnioji kelmabudė (Hypholoma capnoides) – kelmabudžių (Hypholoma) genties grybų rūšis.
Vaisiakūniai smulkūs, vidutinio didumo. Kepurėlė 3-5 (8) cm skersmens, jauna kūgiška, iškili, vėliau paplokščia, lygi, rudai geltona. Lakšteliai pilkšvi, senesnių grybų violetiškai pilki, pilkai purpuriniai, pilkai šokoladiniai, prie koto priaugę. Kotas 3-10 cm ilgio, 0,5-2 cm storio, pilkai gelsvas, prie pagrindo rusvas, truputį plaušuotas, be rinkio. Trama gelsva.
Auga rugpjūčio–lapkričio mėnesiais ant eglės, pušies kelmų, stuobrių. Grybas valgomas, bet nelabai gero skonio.
Zaicevas (Seikviečiai)
Zaicevas (,, nuo 1938 m. liepos 16 d. Ulmental, nuo 1946 m. ) – gyvenvietė Mažojoje Lietuvoje, Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Nemano rajone, 15 km į pietvakarius nuo Ragainės, 11 km į pietus nuo Tilžės, nuo 2008 m. birželio 30 d. Žilino kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Lankos apskrities (1922–1945 m. Tilžės-Ragainės apskrities) kaimas, kaimo bendruomenė, nuo 1935 m. balandžio 1 d. savivaldybė. 1993–2008 m. Novo Kolchoznojė apylinkės kaimas.
Kaime ir prie jo buvusiame Heidės dvare buvo gaminamas Ulmentalio sūris.
Gyventojai
Kaime 2010 m. buvo 2 gyvenamieji namai.
Palaimintosios Ludovikos Albertoni ekstazė
thumb|right|200px| Altieri koplyčia Palaimintosios Ludovikos Albertoni ekstazė (arba „Palaimintosios Ludovikos Albertoni mirtis“) – italų baroko menininko Džian Lorenco Berninio (1598–1680) skulptūra, esanti Altieri koplyčioje San Francesco a Ripa bažnyčioje Romoje. Įvardijama reikšmingiausiu Berninio vėlyvuoju kūriniu.
Apie skulptūrą
Palaimintoji Ludovika Albertoni (mirusi 1533 m.) priėmė pranciškonės įžadus po vyro mirties 1506 m. ir katalikų bažnyčios paskelbta palaimintąja 1671 m. už pamaldumą ir dorus darbus. Ji mirė nuo karštinės slaugydama sergančiuosius. Berninis gavo užsakymą sukurti skulptūrą 1671 m. iš kardinolo Paluzzo Paluzzi degli Albertoni, kuris buvo Ludovikos tolimas palikuonis ir popiežiaus Klemenso X netikras pusbrolis. Ludovika Albertoni buvo palaidota Altieri koplyčioje ir kardinolas, matyt tikėdamasis, kad ji bus ateityje paskelbta šventąja, iš pagrindų siekė pertvarkyti jos kapo vietą. Berninis darbus atliko nemokamai. Gali būti, kad atsiprašymo vardan, nes jo brolis Luidžis tuo metu buvo ištremtas iš Romos už sodomiją.
Berninio skulptūra vaizduoja Ludovikos Albertoni mirtį. Palaimintoji vaizduojama gulinti su labai sudėtingai išvedžiota drapiruote sudėjusi rankas prie krūtinės, jos galva atmesta atgal. Moters poza tikriausiai įtakota Stefano Maderno gulinčios Šv. Secilijos skulptūros S. Secilia in Trastevere bažnyčioje. Palaimintosios lūpos kiek praviros − simbolizuoja sielos susivienijimą su anapusinę būtimi. Skulptūra idėjiškai turėtų vaizduoti palaimingą žmogaus mirtį už nesavanaudiškumą ir dorybes, parodytas žemiškajame pasaulyje bei liudyti Dievo pažadą apie sielos išgelbėjimą.
Berninis Altieri koplyčioje buvo suprojektavęs langą iš dešinės (šiuo metu beveik uždengtas), kad tikintysis matytų ant palaimintosios krentančią saulės šviesą, kaip dangaus šviesos aliuziją. Stilistiškai skulptūra susijusi su Berninio anksčiau atlikta garsiąja Šv. Teresės ekstazės skulptūra Cornaro koplyčioje Santa Maria della Vittoria bažnyčioje. Šiuo atveju Berninis pakeitė koplyčios išplanavimą ir nebeprojektavo jos kaip vientisos architektūrinės ir skulptūrinės erdvės. Altieri koplyčioje šie elementai yra atskirti. Virš Ludovikos Albertoni skulptūros yra Giovanni Battista Gaulli paveikslas, vaizduojantis Mergelę Mariją ir Kūdikį su šv. Ona. Prie paveikslo rėmo yra sukomponuoti angelų biustai iš stiuko. Angelai tarsi pasitinka kylančią Ludovikos Albertoni sielą. Dar aukščiau vaizduojamas Šv. Dvasią įkūnijantis balandis, kuris turėtų rodyti sielai kelią į rojų.
1777 m.
1777 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Įvykiai
Nedatuota
106 m. pr. m. e.
'''106 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Brukai (Kelmė)
Brukai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 6 km nuo Kražių.
Raitininkai (reikšmės)
Raitininkais vadinami kaimai:
Kazys Steponavičius
Kazys Steponavičius (1905 m. vasario 14 d. Brocktone, JAV – 1976 m. liepos 30 d. Čikagoje) – smuikininkas ir dirigentas.
Biografija
Tėvas buvo kilęs nuo Ariogalos, motina – iš Subačiaus. Nuo 1918 m. pas Miką Petrauską pradėjo mokytis muzikos Brocktone, o 1924–1925 m. – smuiką ir muzikos teoriją studijavo New England Conservatory Bostone.
Nuo 1923 m. dirbo su vaikų choru, pavaduodamas dirigentą A. Bačiulį. 1925 m. apsigyvenęs Čikagoje, studijavo Institute of Technology ir American Conservatory of Music. 1929 m. gavo Music and Education bakalauro laipsnį, o po dvejų metų – magistro. Studijavo smuiką, muzikos teoriją, kompoziciją, orkestruotę ir instrumentuotę. Baigęs studijas, toje pačioje konservatorijoje 1930–1943 m. dėstė smuiką ir muzikos teoriją, suorganizavo 40 muzikantų simfoninį orkestrą, pats dvejus metus griežė orkestre, išugdė gerų muzikantų.
Dar būdamas studentas, pradėjo dirbti ir su chorais. Vadovavo „Aido“ chorui Roslande, „Lyros“ chorui Cicero, IL, Kenoshoje, WI, ir Waukegane, IL. 1928–1930 m. vadovavo Čikagos „Birutės" chorui, su kuriuo pastatė M. Petrausko operą „Birutė“ ir operetę „Bailus daktaras“, P. Mascagni operą „Cavaleria Rusticana“, surengė koncertų.
Nuo 1930 m. iki mirties K. Steponavičius vadovavo Čikagos chorui „Pirmyn“. Pastatė apie 40 operečių ir operų: R. Planquette’o „Kornevilio varpai“ (1936 m.), F. Lehäro „Linksmoji našlė“ (1952 m. parodyta ir Toronte), Johano Štrauso „Cukrinis kareivis“, „Šikšnosparnis“ ir „Čigonų baronas“, Ch. W. Glucko „Gegužės karalaitė“, Stasio Šimkaus „Čigonai“, Miko Petrausko operetės, P. Mascagni „Cavaleria Rusticana“ (1933, 1936, 1938 m.), Žoržo Bizė „Carmen“ (1939, 1941 m.), G. Donizetti „Meilės eliksyras“ (1937, 1942 m.), B. Smetanos „Parduotoji nuotaka“ (1953, 1959 m.) ir kt.
1938 m. vasarą choras „Pirmyn“ lankėsi Lietuvoje ir surengė 26 koncertus – Kaune, Klaipėdoje, Palangoje, Šiauliuose, Panevėžyje, Zarasuose ir kitur. Visur su dideliu pakilimu buvo sutikta S. Šimkaus daina „Lietuviais esame mes gimę“. Choras dainavo Kauno radiofone, dalyvavo 1938 m. dainų šventėje Klaipėdoje (K. Steponavičius dirigavo jungtiniam chorui). Choras buvo nuvykęs į Vilnių, bet okupacinė lenkų valdžia koncertuoti neleido. Lietuvoje dirigentas buvo apdovanotas Gedimino III laipsnio ordinu.
Gastrolių metu koncertavo ir Londono lietuviams. 1941 m. Chicago Tribune festivalyje mišriųjų chorų A grupės varžybose „Pirmyn“ laimėjo pirmąją vietą. Choras dalyvavo JAV ir Kanados lietuvių dainų šventėse ir kituose tautiniuose renginiuose. 1941 m. gegužės 18 d. „Pirmyn“ choro koncerto klausėsi ir Lietuvos prezidentas Antanas Smetona.
1930–1938 m. K. Steponavičius sėkmingai vadovavo ir Kenoshos Dailės ratelio chorui. 1935–1942 m. kūrybiškai dirbo su Čikagos lietuvių vyrų choru.
Nuo 1945 m. vadovavo trims kroatų chorams: „Zora“ („Aušra“), „Sloga“ („Vienybė“) ir Preradovič chorui, o vėliau ir serbų Radiševič pravoslavų bažnytiniam chorui. Choruose dalyvaudavo po 40–60 žmonių, jų programose buvo nemaža giesmių ir dainų. 1936–1943 m. K. Steponavičius vadovavo Čikagos jaunimo chorui „Bijūnėlis“.
K. Steponavičius atliko didelį visuomeninį darbą. 1933 m. Pasaulinės parodos Čikagoje Lietuvių dienoje dirigavo simfoniniam orkestrui ir jungtiniam chorui. Buvo 1958 m. Niujorke PLB seimo Carnegie Hall koncerto dirigentas, 1960 m. kroatų dainų šventėje Klivlende dirigavo jungtiniam chorui. 1956 ir 1961 m. buvo JAV ir Kanados lietuvių dainų švenčių Čikagoje dirigentas. Vienas iš ALRK Vargonininkų sąjungos steigėjų ir aktyvus jos narys.
Parašė dainų chorui ir muzikinių straipsnių. Už gerą darbą buvo daug kartų apdovanotas. Žmona Alė Antanaitytė-Steponavičienė-Razmienė. Dukra Ramona Stephens-Žemaitienė.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Norminis teisės aktas
thumb|200px|right|Vienas iš norminių teisės aktų – įstatymų – leidybos subjektų Lietuvoje yra nacionalinis parlamentas [[Lietuvos Respublikos Seimas]] Norminis teisės aktas (teisės norminis aktas) – oficialus kompetentingos institucijos priimamas teisinis dokumentas (teisės aktas), kuriuo yra nustatomos, pakeičiamos arba panaikinamos teisės normos.
Reikšmė
Norminiu teisės aktu nustatomos elgesio taisyklės, skirtos individualiais požymiais neapibūdintų subjektų grupei (aktas gali būti įstatymas, administracinis ar kitas teisės aktas).
Norminis teisės aktas Kontinentinės teisės tradicijos valstybėse (bei kai kuriose kitose teisės šeimose) yra pagrindinis teisės šaltinis.
Norminius teisės aktus priima ne tik valstybinės (nacionalinės bei federacijos subjektų), savivaldos arba tarptautinės institucijos, bet ir kiti (juridiniai) asmenys – religinė bendruomenė, profsąjunga, įmonė. Tai gali būti nuostatai, įstatai, vidaus darbo taisyklės.
Raitininkai
Raitininkai – kaimas Alytaus rajono savivaldybės pietuose, 2 km į pietryčius nuo Makniūnų, prie Subartonių miškų.
Etimologija
XIV–XVI a. raitininkais buvo vadinami LDK valstiečiai, kurie turėjo prievolę išjodinėti didžiojo kunigaikščio žirgynų žirgus. Vietovardis taip pat kildinamas iš žodžio rai̇tininkas („kas raitas joja, raitelis; kavaleristas; gyvulių prižiūrėtojas, augintojas“).
Istorija
1968 m. prijungti Balynės ir Prūdelių vienkiemiai.
Sigitas Benjaminas Lasavickas
Sigitas Benjaminas Lasavickas (1926 m. liepos 19 d. Naujienėlės k., Marijampolės rajonas – 1998 m. kovo 25 d. Vilniuje) – dailininkas architektas, senovės tyrinėtojas
Publikacijos
Publikacijos architektūrinių paminklų tyrimo, konservavimo ir restauracijos klausimais.
107 m. pr. m. e.
'''107 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Erelis (žurnalas)
Erelis – satyros ir humoro mėnesinis žurnalas, leistas – 1908 m. spalio mėn. – 1909 m. Čikagoje.
Istorija
Redagavo ir leido Jonas Šimkus. Išėjo 4 numeriai.
Geltonrudė kelmabudė
Geltonrudė kelmabudė (Hypholoma sublateritium) – kelmabudžių (Hypholoma) genties grybų rūšis.
Labai panaši į švelniąją kelmabudę, tik kepurėlės spalva – plytos raudonumo.
Auga dažniau ant lapuočių, retai ant spygliuočių medžių negyvos medienos. Valgomas, bet menkavertis.
Dargiškė (Šilutė)
Dargiškė – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurę nuo Vainuto, Vainuto miškuose, prie Nibrinės upelio. Šalia eina plentas.
Šaltiniai
thumb|left|260px|Kaimo namai paplentėje
Teisės aktas
Norminiai ir individualūs teisės aktai
Pagal jame nustatomų normų pobūdį teisės aktas gali būti norminis arba individualus.
Šakiniai teisės aktai
Pagal teisinio reguliavimo sritį teisės aktas gali būti: tarptautinis, administracinis, civilinis, baudžiamasis aktas.
Skirtingos galios aktai
thumb|right|200px| [[1864 m. Ženevos konvencija, tarptautinė sutartis]] Pagal teisinę galią gali būti:
Bebi Dol
Bebi Dol (, tikrasis vardas Dragana Šarič ; g. 1962 m. spalio 2 d. Belgrade) – Serbijos dainininkė.
Muzikinė karjera
Bebi Dol muzikinę veiklą pradėjo 8 dešimtmečio pabaigoje grupėje „Tarkus“.
1981 metais su Goranu Vejvoda subūrė grupę „Annoda Rouge“, tačiau grupė gyvavo trumpą laiką, išleidusi du singlus.
Po to atlikėja pradėjo solinę karjerą, bendradarbiaujama su Goranu Vejvoda, išleido dvigubą singlą „Mustafa / Na planeti uzdaha“. 1981 metais kūrinys „Mustafa“ pelnė geriausios tų metų dainos apdovanojimą.
1983 m. Bebi Dol išleido debiutinį albumą „Ruže i krv“. Tais pačiais metais laimėjo geriausio debiutinio albumo apdovanojimą, taip pat pelnė kritikų ir visuomenės palaikymą. Be jau hitu tapusios dainos „Mustafa“, debiutiniame albume taip pat buvo kiti jos populiarūs kūriniai „Superboy“, „Ruže i krv“ ir „Lapis lazzuli“.
1991 m. dalyvavo „Eurovizijos“ dainų konkurse.
2004 metais atlikėja dalyvavo Serbijos nacionalinėje atrankoje į „Euroviziją“ Evropesma 2004, tačiau į finalą nepateko.
Barbadoso laukinės gamtos draustinis
thumb|right|200px|Takas Barbadoso laukinės gamtos draustinyje. Barbadoso laukinės gamtos draustinis – saugoma gamtos teritorija Šv. Petro parapijoje, Barbadoso šiaurėje. Šį draustinį įkūrė Kanados gamtininkas Jean Baulu ir jo žmona Suzanne. 1982 m. jie čia įkūrė Barbadoso primatų tyrimo centrą, o 1985 m. ir gamtos draustinį.
Visi draustinio pastatai pastatyti iš koralinių akmenų, gaunamų iš netoliese esančių cukranendrių lauko. Visos plytos, kurios sudaro draustinių takus, gautos iš uždarytų cukraus fabrikų.
Celiuliozė
Celiuliozė – (C6H10O5)n gamtinis polisacharidas, susidedantis iš D-gliukozės likučių sujungtų gliukozidinėmis jungtimis.
Žmogaus žarnyne celiuliozė nevirškinama, tačiau mityboje ji yra svarbi dalis ir jos priklauso būti. Mityboje randama celiuliozė, vadinama maisto skaiduloms arba ląsteliena, pasitaiko vaisiuose ir daržovėse. Ji yra svarbi normaliam žmogaus žarnyno veikimui, nes skatina peristaltiką, padeda su išmatomis šalinti kai kurias medžiagų apykaitos atliekas (pvz., tulžies pigmentus, susidarančius skaldant hemoglobino hemo grupes).
Celiuliozės molekulės yra linijinės struktūros ir didelės molekulinės masės. Jos ištiestos konformacijos. Tai seka iš elementarių grandžių sujungimo pagal transtipą.
Kiekvienoje elementarioje grandyje yra trys hidroksilo grupės. Tos grupės sudaro daugybę vandenilinių jungčių tarp makromolekulių, todėl celiuliozė mechaniškai tvirta. Būtent šią jos savybę panaudoja gamta: celiuliozė – konstrukcinė augalų medžiaga (medienoje jos yra ~50 % ). Augalinėse ląstelėse ji sudaro ląstelės sienelės kaip kompozito armatūrą, kur tarpai užpildyti kitais angliavandeniais (pvz., pektinais).
Supinti celiuliozės plaušeliai sudaro popieriaus pagrindą (filtravimo popierius – praktiškai gryna celiuliozė). Gaminant popierių, reikia atskirti celiuliozę nuo kitų junginių, esančių medienoje. Kai kuriuose augaluose (linuose, kanapėse, medvilnėje ir t. t.) celiuliozės molekulės išsidėsčiusios lygiagrečiai ir sudaro pluoštą. Atskirti nuo kitų augalo dalių, tie natūralūs pluoštai vartojami gaminti siūlams, audiniams, lynams, vatai.
Norint pagaminti pluoštą iš celiuliozės, gautos perdirbant medieną, reikia visas jos molekules suorientuoti lygiagrečiai viena kitai. Tam tikslui polimero tirpalas arba lydalas paprastai spaudžiamas per labai mažo skersmens skylutę (filjerą). Bet celiuliozė kaitinama nesilydo, o skyla ir netirpsta jokiuose tirpikliuose. Ją galima ištirpinti tik chemiškai modifikuotą.
Celiuliozė turi -OH grupių, todėl ji sudaro esterius ir su mineralinėmis, ir su karboninėmis rūgštimis. Tose medžiagose vandenilinių jungčių tarp molekulių arba visai nebūna (jeigu jos visos -OH grupės virto esterinėmis), arba jų daug mažiau negu pradinėje celiuliozėje. Todėl celiuliozės esteriai tirpsta daugelyje organinių tirpiklių ir juos galima panaudoti gaminant įvairų laką (iš celiuliozės nitratų), plėvelę bei pluoštą (iš celiuliozės diacetatų ir triacetatų). Celiuliozės trinitratas (piroksilinas) – bedūmio parako pagrindas.
Celiuliozė reaguoja su vario (II) hidroksilo amoniakiniu tirpalu, sudarydama vandenyje tirpstantį glikoliatinį kompleksą. Jis tirpus dėl to, kad polimero grandinės įgauna neigiamą krūvį ir atstumia viena kitą.
Daugelio gyvūnų (ir žmogaus) organizmuose nėra fermento, gebančio hidrolizuoti gliukozidines jugtis, todėl celiuliozė yra nevirškinama, bet svarbi maisto dalis. Tokį fermentą gamina kai kurie mikroorganizmai, gyvenantys atrajojančių gyvulių, termitų, skruzdėlių – medgraužių skrandžiuose bei dirvožemyje. Minėti gyvūnai gali išgyventi misdami celiulioze. Dirvožemio bakterijos pagreitina celiuliozės, esančios nukritusiuose lapuose, medžių kamienuose ir t. t. irimą.
Celiuliozė turi daug -OH grupių, todėl ji labai hidrofilinė, tačiau dėl didelės molekulinės masės ir tarpusavio jungčių netirpsta, o tik brinksta. Celiuliozės skaidymo produktai dirvoje virsta pagrindinėmis humuso sudėtinėmis medžiagomis, kurios išlaiko savo hidrofiliškumą. Dėl hidrofilinių savybių daug humuso turintys gruntai gerai sulaiko vandenį ir vandenyje ištirpusių druskų jonus, todėl humusingi dirvožemiai būna derlingi. O celiuliozingi augalų likučiai (nukritę lapai, šiaudai, smulkios durpės, žolėdžių mėšlas) tinka naudoti kaip organinės trąšos dirvožemio struktūrai gerinti.
Rugpjūčio 20
Rugpjūčio 20 yra 232-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 233-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 133 dienos.
Vardadieniai
Bernardas – Beržas – Nemunas – Neringa – Samuelis – Tolvinas – Renaldas
Podolės vaivadija
Podolės vaivadija  – 1434–1793 m. – Lenkijos karalystės karūnos Mažosios Lenkijos provincijos administracinis teritorinis vienetas. Sostinė Podolės Kamenecas. Vaivadijos teritorija šiuo metu padalinta tarp dabartinės Ukrainos Chmelnickio, Černivcių ir Vinycios sričių. Podolės vaivadija apėmė tik pusę istorinės Podolės regiono (kita pusė priklausė Braclavo vaivadijai), todėl ji dar vadinama Vakarų Podolės vaivadija.
Vaivadija šiaurėje ribojosi su Voluinės vaivadija, vakaruose su Rusios vaivadija, rytuose su Braclavo vaivadija, pietuose su Modovos kunigaikštyste. ATR senate vaivadija turėjo du Senato pareigūnus: vaivadą ir kaštelioną.
Istorija
Podolės vaivadija buvo sukurta 1434 m. iš čia egzistavusios Podolės kunigaikštystės, kuri savo ruožtu suformuota 1363 m., kuomet LDK prisijungė Podolės regioną. 1430 m. kunigaikštystę po karo su Švitrigaila prisijungė Lenkijos karalystė, kuri po trejų metų įvykdė administracinę reformą ir ją pavertė vaivadija. Kadangi LDK neatsisakė savo teisių į vaivadijos teritorijas, jos priklausomybė Lenkijai dar kartą buvo patvirtinta 1569 m. Liublino sutartimi. Ji priskirta administruoti Mažosios Lenkijos provincijai.
XVI a. vaivadijoje buvo 37 miestai, 1578 m. 650 kaimai. Vėliau kaimų skaičius mažėjo dėl nuolatinių krymo totorių antpuolių. 1672–1699 m. Podolę buvo užėmusi Osmanų imperija, kuri čia sukūrė Podolės ejaletą, labiausiai į šiaurę nutolusį savo imperijos administracinį vienetą. Tik 1699 m. Lenkijai pavyko susigrąžinti žemes ir atkurti vaivadiją.
Pavietai
Vaivadiją sudarė trys pavietai
Simonas Ramunis
Simonas Ramunis (1916 m. kovo 29 d. Paukštelių k., Kuršėnų valsč. – 2002 m. gruodžio 17 d. Vilnius) – architektas.
Joniškio Aušros gimnazija
Joniškio „Aušros“ gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Joniškyje, S. Goeso g. 2, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas, turinti Suaugusiųjų mokymo skyrių. Įstaigos kodas 290565040.
Mokyklos devizas „Šviesa, dorybė, teisingumas teugdo tautai didvyrius…“
Istorija
Joniškio „Aušros“ gimnazija savo gimtadieniu laiko 1919 m. rugsėjo 1 d.
1919–1920 m. veikė trys klasės, jas lankė 88 mokiniai, kuriuos mokė 6 mokytojai. Pirmasis mokyklos direktorius Balys Žygelis daug prisidėjo prie pačios mokyklos atidarymo. Mokykloje dirbo pažangių požiūrių žmogus M. Rutkus, gamtos ir fizikos mokė A. Glebavičiūtė-Prielgauskienė, rankų darbų mergaites mokė Z. Rutkutė-Čepaitienė. Nuo 1924 m. rudens iki 1932 m., padidėjus mokinių skaičiui (jis svyravo nuo 161 iki 214), keturklasėje progimnazijoje nuolat būdavo šešios klasės. Mokymo sąlygos pagerėjo 1932 m., kai mokykla persikėlė į naujus rūmus.
1933 m. keturmetė gimnazija buvo perorientuota į gimnaziją, o 1937 m. išleista pirmoji gimnazistų laida. Mokinių skaičius augo maždaug po 350 kiekvienais metais. 1940 m. panaikintas mokestis už mokslą, išaugo moksleivių skaičius. Antrasis pasaulinis karas susilpnino buvusį pakilimą, išsklaidė darnų kolektyvą, sunaikino nemažą dalį mokymo priemonių. Nepaisant sunkumų, jau 1944–1947 m. veikė 16 klasių, jose mokėsi 517 mokinių, o pavasarį 17 abiturientų buvo įteikti brandos atestatai. Beveik iš naujo susiformavo ir mokytojų kolektyvas. Tuo metu dirbo mokytojai P. Pladienė, G. Tuminaitė, S. Bėkštaitė, S. Rubašiūtė ir kt. 1947 m. mokykloje jau dirbo 25 mokytojai.
1977 m. mokykloje buvo 32 klasės, jose mokėsi 1006 mokiniai, vos tilpę ankštose patalpose. 1978 m. rugsėjo 1 dieną, atidarius 3-ąją vidurinę mokyklą, klasių ir mokinių skaičiumi kolektyvas tarsi grįžo į pokario metus, 15 klasių mokėsi 495 mokiniai. Nuo 2008 m. rugsėjo 1 d. mokiniai pradėjo nešioti uniformas.
Žymūs mokytojai
Mokykloje dirbo G. Gečienė, P. Žygelis, A. Babilius, P. Samulionis, G. Samulionis, I. Šimkuvienė, R. Kampinskas, J. Dundulis, A. Surgailienė, R. Gabrėnaitė, N. Jatulytė, V. Jasaitis, Kostas Korsakas, J. Macevičius, Jonas Avyžius, Algimantas Raudonikis, V. Jonaitytė, J. Kisielius, Dana Rutkutė.
Himnas
Gimnazijos himnas sukurtas pagal Algimanto Raudonikio muziką ir Juozo Macevičiaus žodžius.
Vėl visi kaip paukščiai suskridome čia, Kur pradžia jaunystės ir kelio pradžia, Kur gyva daina, Kur jauni sparnai, Mūsų širdys veržias į čia amžinai. Kai kely lyg jūroj pakyla audra, Kai jėgų pritrūksta, vilties nebėra, Tu visiems švieti, Tu namo šauki, Tu guodi kiekvieną, kiekvienu tiki. Vėl visi kaip paukščiai suskridome čia, Kur pradžia jaunystės ir kelio pradžia, Vėl užgims daina, Vėl pakils sparnai, Išsipildys norai ir šviesūs sapnai.
Kaltinamasis aktas
Kaltinamasis aktas (anksčiau, taip pat Rusijoje – kaltinamoji išvada) – baudžiamąjame procese prokuroro surašytas ir pasirašytas procesinis dokumentas, kuriuo baigiamas ikiteisminis tyrimas.
Dokumente aprašomas nusikaltimas: nurodomi duomenys, kuriais grindžiamas kaltinimas, ir baudžiamasis įstatymas, numatantis tokią nusikalstamą veiką (LR BPK 23 str.).
Žmogus, dėl kurio nustatyta tvarka yra prokuroro priimtas kaltinamasis aktas iš įtariamojo tampa kaltinamuoju.
Darkuškiai
Darkuškiai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Variekos.
Sitora Dušanbe
„Sitoros“ futbolo klubas, dar žinomas kaip Dastayi Futboli Sitora – buvęs Tadžikijos futbolo klubas iš Dušanbės.
Istorija
Įkurtas 1990 m. Kitados rungtyniavo aukščiausioje šalies futbolo lygoje.
108 m. pr. m. e.
'''108 m. pr. m. e.''' buvo keliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
1779 m.
1779 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
(g. 1758 m.).
Bridžtauno sinagoga
thumb|right|200px|[[Bridžtaunas|Bridžtauno sinagogos išorė]] Bridžtauno sinagoga (hebr. בית הכנסת נדחי ישראל) – vienintelė sinagoga Barbadoso sostinėje Bridžtaune. Ši sinagoga laikoma viena seniausių vakariniame Žemės pusrutulyje. Ji taip pat įrašyta į Barbadoso nacionalinio paveldo sąrašą.
Sinagoga pastatyta 1654 m., tačiau 1831 m. buvo sugriauta uragano. 1929 m. naujai atstatyta. 1986 m. pradėti sinagogos atnaujinimo darbai.
2008 m. šalia sinagogos atidarytas muziejus.
Kaverė
Kaverė (kn: ಕಾವೇರಿ ನದಿ Kāvēri nadi, ) – upė pietų Indijoje, Karnatakos ir Tamilnado valstijose. Prasideda Vakarų Ghatų kalnuose. Teka į pietryčius, rytus Dekano plokščiakalnio pietine dalimi, sudaro krioklius (Hogenakalio, Šivanasamudros). Įteka į Bengalijos įlanką, sudaro ~10 000 km² ploto deltą.
Didžiausi intakai: Šimša, Hemavatis, Arkavatis, Honuholas, Lakšmana Trita, Kabinis, Bhavanis, Nojalas, Amravitė.
Upės režimas musoninis. Vanduo naudojamas irigacijai, įrengtos hidroelektrinės. Laivuojama atskiruose ruožuose. Prie Kaverės įsikūrę miestai: Erodė, Karuras, Kodagu, Kumbakonamas, Maisuras, Puharas, Srirangapatna, Talakaveris, Tiručirapalis.
Latvijos futbolo varžybos 1922 m.
Latvijos futbolo varžybos 1922 m.
Justinas Vienožinskis
Justinas Vienožinskis (1886 m. birželio 29 d. Mataučiznoje, Rokiškio valsčius – 1960 m. liepos 29 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkas tapytojas, dailėtyrininkas.
Biografija
Justinas Vienožinskis (antras vardas Petras) buvo kilęs iš laisvųjų valstiečių Vienažindžių šeimos nuo Gipėnų. Sesuo Liuda Purėnienė. XIX a. antroje pusėje šeimos pavardė pasikeitė iš Vienažindžių į Vienožinskius, dailininko senelio Justino Vienažindžio sūnums Antanui (būsimajam kunigui ir poetui) bei Norbertui stojant į Panevėžio gimnaziją, kurios direktorius pavardę sulenkino.
Pirmojo pasaulinio karo metais gyveno gimtinėje. Po nepriklausomybės paskelbimo dirbo Rokiškio ir Zarasų gimnazijose. 1920 m. rudenį parengė projektą dėl piešimo kursų steigimo. Jie po dvejų metų buvo perorganizuoti į Kauno meno mokyklą, kurios direktoriumi ir tapo J. Vienožinskis. Dalyvavo Lietuvos meno kūrėjų draugijos veikloje. 1935–1936 m. pirmininkavo Lietuvos dailės sąjungai.
1940–1946 m. dirbo dėstytoju Vilniaus dailės institute, 1946 m. profesorius. 1952–1956 m. LSSR dailės muziejaus bendradarbis. Mokiniai: Robertas Antinis, Juozas Bagdonas, Vytautas Ignas, Juozas Mikėnas, Napoleonas Petrulis, Augustinas Savickas, Liudvikas Strolis, Veronika Šleivytė, Arbit Blatas ir kt.
1928 m. Kaune, 1961 m., 1986 m. Vilniuje surengtos personalinės kūrybos parodos.
Mirė 1960 m. liepos 29 d., palaidotas Vilniuje, Antakalnio kapinėse.
2011 m. išleistas J. Vienožinskiui skirtas pašto ženklas.
Kūryba
Ankstyvojo laikotarpio kūriniams („Natiurmortas su daržovėmis”, „Natiurmortas su silkėmis”, žmonos portretas ir kt.) būdingas dekoratyvumas, aiškios formos. J. Vienožinskio piešinį ryškina juodas kontūras, o formą – spalvų refleksai. Vėlesnėje menininko kūryboje dominavo peizažai („Krantas”, „Gimtoji sodyba” ir kt.) ir portretai (motinos, Pauliaus Galaunės, dukters Elenos ir kt.), kurie pasižymi kompoziciniu apibendrinimu, tapybišku formų traktavimu, muzikalia, ritmine struktūra, subtiliai niuansuotu prislopintu koloritu.
Pokario metais nutapė lietuvių rašytojų, tokių kaip Antanas Vienuolis, Lazdynų Pelėda ir kitų meno ir kultūros veikėjų portretų, peizažų, teminę kompoziciją „Raudonoji gurguolė“. Yra parašęs dailės kritikos straipsnių, kuriuose keliamos dailės nacionalinio savitumo problemos, aiškinama plastinės išraiškos svarba, smerkiamas natūralizmas, kūrybos sustabarėjimas.
The Velvet Underground
The Velvet Underground (dažnai trumpinama kaip The Velvets ar VU) buvo JAV roko grupė, grojusi nuo 1965-ųjų iki 1973-ųjų.
Nors niekada neturėjo komercinio pasisekimo, The Velvet Underground išlieka viena iš įtakingiausių jų laikų grupių: garsi legenda teigia, jog nors tik keli tūkstančiai gerbėjų nusipirko pirmąjį įrašą, beveik visi jie buvo įkvėpti sukurti savo pačių grupes. Žinoma ši istorija yra perdėta, tačiau ji parodo Velvet’u masinę įtaka per visus penkerius grupės egzistavimo metus.
The Velvet Underground buvo viena iš pirmųjų roko grupių, kuri pradėjo eksperimentuoti su muzika, įmaišydama avangardo elementų. The Velvet Underground įtvirtino 'anti-pop' žanrą, o grupės dažnai aštrus, triukšmingas skambesys įkvėpė daug vėliau atsiradusias punk, noise rock ir alternatyviosios muzikos grupes bei atlikėjus. Muzikos kritikai Scott Isler ir Ira Robins teigia, jog The Velvet Underground padarė persilaužimą roko istorijoje. Po to, kai jei išleido albumą „The Velvet Underground & Nico“, muzika jau niekada nebebuvo tokia nekalta, tokia naivi kaip anksčiau.
Susikūrimas (1964–1966)
The Velvet Underground susiformavo 1964-ųjų pabaigoje. Lou Reed dainavo su keliomis trumpai gyvavusiomis grupėmis ir rašė dainas kitoms grupėms. Reed susitiko velsietį John Cale, kuris atvyko į JAV studijuoti klasikinės muzikos, tačiau domėjosi ir roku. Užteko poros repeticijų, kad jų partnerystė ir bendras susidomėjimas pakryptų į tolesnį bendradarbiavimą. Lou Reed ir Cale pakvietė Sterling Morrison, kuris kelis kartus jau grojo su Reed, groti gitara ir Angus Maclise groti mušamaisiais. Kvartetas iš pradžių pasivadino The Warlocks, vėliau – The Falling Spikes.
The Velvet Underground buvo knyga apie sadomazochizmą, kurią grupė rado numestą gatvėje. Grupei patiko šis pavadinimas, nes Lou Reed jau buvo parašęs dainą „Venus In Furs“, kuri taip pat buvo apie sadomazochizmą. Taigi, naujai pasivadinę The Velvet Underground pradėjo repetuoti ir rengti pasirodymus Niujorke. 1965 birželį Reed, Cale ir Morrison įrašė 'demo' įrašą. Kai Cale trumpam grįžo į Angliją, 'demo' juostelės kopiją davė Marianne Faithful, tikėdamasis, kad jis ją perduos Mick Jagger. Tačiau nieko iš to neišėjo.
Kai grupė sutiko už 75 dolerius sugroti aukštojoje mokykloje, Angus Maclise paliko ją, protestuodamas prieš grupės sukomercėjimą. „Maclise buvo joje dėl meno“, pareiškė Morrison. Angus pakeitė Maureen „Mo“ Tucker – Morrison pažįstama būgnininkė.
Tuo metu, kai gėlėti hipiai suokė When you are going to Sa-an Fran-sis-co…ir All you need is love, Lou Reed, padedamas disonuojančių gitarų, stiprintuvų triukšmų ir pankroko ritmų ramiu balsu dėstė apie narkomaniją, savižudybes, susvetimėjimą ir kitus didelių miestų nemalonumus. 1965 m. The Velvet Underground vadybininku tapo Andy Warhol, kurio reputacija padėjo grupei išpopuliarėti.
The Velvet Underground and Nico (1967)
right|160px
11 dainų apėmė platų diapazoną, varijuojantį nuo triukšmingos, beveik neįmanomos klausyti „The Black Angel’s Death Song“ iki nepaprastai lyriškos ir gražios „Sunday Morning“. Ypatingą skambesį šiam albumui suteikė John Cale elektrinis altas ir ledinis, gilus, gąsdinantis Nico balsas.
Pipinas Trumpasis
Pipinas Trumpasis (Pippinus Brevis,, 714 m. – 768 m. rugsėjo 24 d.) – frankų majordomas (741 – 751 m.), nuo 751 m. frankų karalius. Pirmasis Karolingų dinastijos frankų karalius.
Radiškė
Radiške vadinami kaimai:
The Velvet Underground
White Light/White Heat (1968)
Lou Reed’as atleido vadybiniką Warhol'ą, Nico buvo atsikratyta dėl jos nepatikimumo. 1967 rugsėjį VU įrašė albumą White Light/White Heat, kuris buvo išleistas 1968-ųjų sausį. Albumo skambesys buvo aštrus, garsus, triukšmingas. Cale’as teigė, jog jei debiutinis grupės albumas turėjo trapumo ir grožio, tai šis yra sąmoningas antigrožis. Kritikai šį albumą apibūdino kaip nepakeliamai intensyvų. Nepaisant triukšmo dominavimo dainose „Sister Ray“, „White light/White heat“ (vėliau perdainuota David’o Bowie’o) ir „I heard Her Call My Name“ albume atsirado vietos ir komiškai „The Gift“ – trumpai istorijai, papasakotai Cale’o velsietišku akcentu. Meditacinė daina „Here She Comes Now“ vėliau buvo perdainuota grupės Nirvana. Įtampa grupės viduje augo: Velvetai pavargo už sunkų darbą susilaukti labai mažai pripažinimo. Be to, Reed’as ir Cale’as traukė grupę priešingomis kryptimis.
The Velvet Underground (1969)
right|160px
Prieš išleisdamas trečiąjį albumą Reed’as atleido Cale’a ir pakeitė jį Doug’u Yule’u. Dažnai sakoma kad ankstyvieji VU buvo kova tarp Reed’o ir Cale’o kūrybinių impulsų: Reed’o labiau įprastinis muzikos suvokimas kontrastavo su Cale’o eksperimentinėmis tendencijomis. Albumas „The Velvet Underground“ patvirtino šias mintis: aštrios, triukšmingos dainos, dominavusios pirmuose dviejuose albumuose, šiame beveik visiškai išnyko. Reedo’o dainos ir dainavimas šiame albume yra švelnus ir prislopintas. Albumo įtaka galima išgirsti daugelyje vėlesnių indie rock albumų.
Loaded (1970)
1969-aisiais įrašų kompanijos MGM Records prezidentas Mike’as Curb’as norėjo atsikratyti visų su narkotikais ar hipiais susijusių grupių. Velvetai taip pat buvo šiame sąraše… Tada Atlantic Records davė ženklą, kaip turėtų atrodyti VU paskutinis studijinis albumas Loaded. Albumo pavadinimas yra nuoroda į irašu kompanijos Atlantic Records pageidavimą, kad grupė įrašytų albumą „loaded with hits“ (pakrautą hitų). Ir nors šis albumas nepasiekė tokio populiarumo, kokio tikėjosi įrašų kompanija, jame įrašytos labiausiai žinomos The Velvet Underground dainos, kaip „Sweet Jane“ ir „Rock and Roll“.
Dominic Purcell
thumb|Dominic Purcell Dominykas Purselis (Dominic Haakon Myrtvedt Purcell; g. 1970 m. vasario 17 d.) – Anglijoje gimęs, bet Australijoje augęs aktorius.