cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Inga Jankauskaitė
Biografija
2007 m. buvo nominuota Auksiniam scenos kryžiui už Marijos Stiuart vaidmenį LNDT spektaklyje „Marija Stiuart", Rež. Jonas Vaitkus.
Buvo ištekėjusi už kino verslo atstovo Gintaro Plytniko, su kuriuo 2002 m. susilaukė sūnaus Kosto. 2010 m. balandžio mėn. Tryškių bažnyčioje susituokė su notaru M. Stračkaičiu, 2011 m. sausio mėn. susilaukė dvynių – mergaitės ir berniuko. Pora kartu pragyveno 6 m. ir išsiskyrė bendru sutarimu 2016 m. kovo 10 d., Klaipėdoje.
2017 m. žurnalo „Žmonės“ apdovanojimuose „Žmonės 2017“ laimėjo „Mylimiausia metų TV laidų vedėja“ nominacijoje.
2019 m. „Delfi“ internetinio portalo rengtuose apdovanojimuose „Metų moterys“ laimėjo kategorijoje „Pramogų pasaulis“.
Versekos mokykla-daugiafunkcis centras
Šalčininkų rajono Versekos mokykla-daugiafunkcis centras – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šalčininkų raj., Matuizose, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lenkų kalba. Įstaigos kodas 191413892. Steigėjas Šalčininkų rajono savivaldybės taryba.
Anksčiau veikė Versekos I kaime.
Inga Jankauskaitė
Muzikinė ir TV veikla
2017 m. kartu su M. Stonkumi vedė televizijos laidą „Mes vieno kraujo“, kuri buvo rodyta per LNK, 2018 m. – antrąjį šios laidos sezoną kartu su Rolandu Mackevičiumi.
2019 m. kovo 23 dieną „Žalgirio" arenoje pristatė pirmąjį savo solinį albumą „Mano vienintelis".
Ingą Jankauskaitę atstovauja Martyno Tylos vadovaujama įrašų kompanija UAB „Gyva Muzika”.
2019–2020 m. surengė koncertinį turą po Lietuvą „Mano vienintelis".
2019 m. tapo naujai startavusio projekto „Lietuvos balsas. Senjorai“ mokytoja.
2019 m. „Aukso lašo” apdovanojimuose išrinkta Metų atlikėja.
2020 m. spalio 28 dieną pristatė antrąjį solinį albumą „Tau ir Man“. Taip pat surengė to pačio pavadinimo koncertinį turą po Lietuvą.
Piertaniai
Piertaniai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suvalkų valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į rytus nuo Suvalkų ir 110 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas yra Vygrių nacionaliniame parke, šalia Vygrių ir Pierto ežerų. Kaimo apylinkėse yra nemažai upelių, kuriuose yra bebrų buveinių.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Sándor Kőrösi Csoma
Šandoras Kėrešis Čoma (Sándor Kőrösi Csoma arba Alexander Csoma de Kőrös; g. 1784 m. kovo 27 d. – m. 1842 m. balandžio 11 d.) – vengrų filologas, orientalistas, keliautojas, vienas tibetologijos mokslo pradininkų.
Gimė vengrų sekelių šeimoje Transilvanijoje, Čomakėrešo kaime (dab. Chiurušas, Kovasnos apskr.). Mokėsi Nadjenjedo mokykloje, vėliau ten pat universitete studijavo istoriją. 1815 m. gavęs stipendiją, išvyko į Getingeno universitetą Vokietijoje, mokėsi pas teologą ir orientalistą Johann Gottfried Eichhorn. Studijuodamas Getingene, Kėrešis jau mokėjo 13 kalbų (vengrų, rumunų, vokiečių, lotynų, graikų, hebrajų, prancūzų, anglų ir kt.). 1818 m. grįžo į Transilvaniją, bet netrukus išvyko į Kroatiją, kur mokėsi pietų slavų kalbų.
Šandoras Kėrešis ėmėsi įvairių būdų patekti į rytus, ypač į Tibetą, kur norėjo atrasti vengrams giminingas tautas. Jis per Sofiją bandė nuvykti į Konstantinopolį, bet dėl ten siautusio maro turėjo vykti į Enezą. Iš ten graikų laivu 1820 m. nuplaukė į Aleksandriją, tačiau ji taip pat kentėjo nuo maro, todėl kitu laivu per Kiprą nuplaukė iki Latakijos. Iš jos pėsčiomis pasiekė Alepą, iš ten drauge su karavanais keliavo per Merdiną, Mosulą ir liepos 22 d. pasiekė Bagdadą. Ten gavęs vieno brito paramą, toliau tęsė kelionę per Kermanšachą, Hamadaną iki Teherano. Gavęs britų pasiuntinio Persijoje Henry Willock palaikymą, praleido kelis mėnesius Teherane. Toliau Kėrešis karavanais keliavo per Mešchedą iki Bucharos, kur ketino peržiemoti, bet pakeitė planus ir keliavo per Balchą, Kulmą, Bamianą, o 1822 m. sausio 6 d. pasiekė Kabulą. Toliau vengro kelionės maršrutas driekėsi per Pešavarą, Lahorą, Amristsarą, o balandį jau buvo Kašmyre. Iš ten keliavo į Lehą, bet pavojingo Jarkando slėnio šturmuoti nesiryžo, todėl grįžo į Lahorą.
1831 m. Šandoras Kėrešis tapo Bengalijos Azijos draugijos nariu, išmoko sanskritą, maratų, bengalų kalbas. 1837–1841 m. dirbo draugijos bibliotekoje. 1842 m. planavo kelionę į Lasą, bet mirė dėl maliarijos Dardžilinge.
Jo kapas Dardžilinge pažymėtas Azijos draugijos narių, o vėliau ir Vengrijos vyriausybės. 1933 m. Japonijoje Kėrešis paskelbtas bodhisatva, Tokijo budizmo universitete jam pastatytas vengrų skulptoriaus Géza Csorba paminklas.
Valis (upė)
Valis (Vaal) – upė Pietų Afrikos Respublikoje; didžiausias Oranžinės intakas (dešinysis). Prasideda Drakeno kalnuose, Mpumalangos provincijoje. Teka giliu slėniu į vakarus ir pietvakarius Veldo plynaukšte. Sudaro PAR – Svazilando sieną. Įteka į Oranžinę į pietvakarius nuo Kimberlio.
Didžiausi intakai: Vilga, Fetas, Ritas (kair.), Hartsas (deš.).
Patvinsta lapkričio – vasario mėnesiais. Vanduo naudojamas drėkinimui. Patvenktas Valio tvenkiniu. Svarbiausias miestas prie Valio upės – Verenigingas.
Gelnevas
Gelnevas – eigulio namelis Lenkijos šiaurės rytuose, Suvalkų valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Lietuvos rytas
thumb|„Lietuvos ryto“ redakcija „Lietuvos rytas“  – Lietuvos dienraštis, leidžiamas nuo 1990 m. sausio 1 d. Spausdinamas Lietuvos ryto spaustuvėje.
Nuo pat dienraščio įkūrimo vyriausiasis redaktorius yra Gedvydas Vainauskas. Įmonėje dirba 98 darbuotojai, tarp jų – etatiniai korespondentai Berlyne, Paryžiuje, Varšuvoje, Romoje ir Maskvoje.
„Lietuvos ryto“ tiražas yra vienas didžiausių šalyje. Dienraščio tiražas darbo dienomis (antradieniais ir ketvirtadieniais) yra 17 tūkst., šeštadieniais – 55 tūkst. egzempliorių.
Kartu su dienraščiu pasirodo žurnalai „Stilius“, „Stilius plius“, „Savaitgalis“ ir laikraščio priedai: „Rytai-Vakarai“, Vilniaus ir Trakų rajono priedas „Sostinė“, Kauno – „Laikinoji sostinė“.
Kiekvienais metais metų žurnalistams už reikšmingus darbus įteikiamos bronzinės riterio Don Kichoto statulėlės. Šie apdovanojimai „Lietuvos ryto“ laureatams skiriami jau nuo 2000 metų. Iš viso išdalinti 87 Don Kichotai.
Auditorija
Remiantis „Kantar“ skaitytojų auditorijos tyrimų rezultatais (2020 m. sausis-kovas), „Lietuvos rytas“ – didžiausias dienraštis šalyje. Trečias pagal populiarumą spaudos leidinys Lietuvoje ir populiariausias šalies dienraštis.
Vidutiniškai vieną „Lietuvos ryto“ numerį skaito 167 tūkst. žmonių, o bendra dienraščio auditorija siekia 484,2 tūkst.
Pastarųjų auditorija išaugo ir siekia 96,8 tūkst. Pagal amžiaus kategorijas, „Lietuvos rytą“ dažniausiai skaito 35-74 metų amžiaus žmonės. Lyginant su 2019 metais, dienraščio vidutinė auditorija 35-44 metų amžiaus grupėje padidėjo 6,4 proc.
Istorija
Įkurtas vietoje iki tol ėjusio laikraščio „Komjaunimo tiesa“. 1990 m. sausio 1 d. pasirodė pirmasis 4 puslapių „Lietuvos ryto“ numeris. 1990–1996 m. leistas rusų kalba. 1990–2004 m. leistas penkis kartus per savaitę, nuo 2004 m. – šešis kartus per savaitę, nuo 2014 m. – penkis kartus per savaitę. Nuo 2020 metų – tris kartus per savaitę.
1994 m. „Lietuvos ryto“ dienraštį pradėta spausdinti nuosavoje spaustuvėje Skaidiškėse (Vilniaus r.); nuo 2008 m. dienraštis spausdinamas kitoje „Lietuvos ryto“ grupės spaustuvėje Vievyje.
1997 m. liepos 24 d. pradėjo veikti „Lietuvos ryto“ svetainė internete www.lrytas.lt. 1997 m. lapkričio 21 d. pasirodė žurnalas „Stilius“. Nuo 1999 m. iki šiol „Stilius“ kasmet rengia Lietuvos Metų moters rinkimus.
1998 m. spalio 12 d. dienraštis tapo spalvotas.
1997 m. įkurtas „Lietuvos ryto“ krepšinio klubas. Pirmąsias savo istorijoje rungtynes „Lietuvos ryto“ komanda sužaidė 1997 m. rugpjūčio 24 d. Taivane. „Lietuvos ryto“ žiniasklaidos grupės buvo pagrindinė krepšinio klubo rėmėja lygiai du dešimtmečius, iki 2017-ųjų. Per tą laiką komanda du kartus iškovojo Europos taurę, penkis kartus tapo Lietuvos krepšinio lygos čempione, šešis sezonus žaidė Eurolygoje.
2006 m. vasario 13 d. pradėjo veikti interneto portalas lrytas.lt.
2006 m. spalio 6 d. „Lietuvos rytas“ pradėjo leisti XX amžiaus knygų kolekciją. Pirmoji knyga – Balio Sruogos „Dievų miškas“ – išleista didžiausiu po Nepriklausomybės atkūrimo – 101 028 – egzempliorių tiražu. Tai didžiausias knygos tiražas Lietuvoje po nepriklausomybės atkūrimo. miniatiūra 2007 m. lrytas.lt tapo pirmuoju lietuvišku naujienų portalu, pateikiančiu išsamius videoreportažus. Už naujovę lrytas.lt buvo išrinktas novatoriškiausia šalies internetine žiniasklaidos priemone 2007 m. gruodį pirmą kartą surengtame novatoriškos žiniasklaidos konkurse „Nmedia 2007“.
2008 m. pradėjo veikti mobilioji portalo lrytas.lt versija m.lrytas.lt, skirta tuo metu ką tik pasirodžiusiam „iPhone“ telefonui.
2008 m. spalio 12 d. pradėjo veikti „Lietuvos ryto“ televizija.
2009 m. „Lietuvos rytas“ pradėjo vertingų leidinių dovanojimo tradiciją. Dienraščio prenumeratoriams buvo įteikiamos enciklopedijos: 2009 m. – „Šalis ta Lietuva…“;
2010 m. – 20 pirmųjų nepriklausomybės metų kronika „Buvom, esam, būsim“; 2011 m. – kelionių vadovas po 60 Lietuvos savivaldybių „Pajusk Lietuvą. Aplankyk. Pamatyk. Dalyvauk“; 2012 m. – „Atradimai ir išradimai, kurie pakeitė pasaulį“; 2013 m. – „Lietuvos garbės kodas“; 2014 m. – „Lietuvių pasaulio istorijos“; 2015 m. – „Mano erdvė 2015“; 2016 m. – „Trys kryžkelės. Keturi požiūriai į Lietuvos istoriją“
2009 m. sausio 12 d. lrytas.lt portale – pirmoji bandomoji tiesioginė TV transliacija internetu: buvo transliuojamos Lietuvos krepšinio federacijos taurės turnyro rungtynės tarp „Alytaus“ ir Kauno „Aisčių“ komandų. miniatiūra|Pirmasis „Lietuvos ryto“ numeris ir šiandien leidžiamas dienraštis. 2010 m. rugsėjo 25 d. žurnalas „Stilius“ pradėjo leisti naują žurnalą „Stilius plius“ – jis pasirodo dukart per metus, pristatydamas pavasario ir vasaros bei rudens ir žiemos sezonų madą.
Vadovybė ir akcininkai
„Lietuvos ryto“ vyriausiasis redaktorius Gedvydas Vainauskas.
Pagrindiniai „Lietuvos ryto“ akcininkai : Nuo 2019 m. valdybai pirmininkauja akcininkė ir žurnalistė Rasa Karmazaitė.
Kiti leidiniai
„Lietuvos rytas“ yra išleidęs šešias enciklopedijas: „Šalis ta Lietuva“, „Atradimai ir išradimai“, „Pajusk Lietuvą“, „Buvom, esam, būsim“, „Lietuvos garbės kodas: ženklai, istorija ir žmonės“, „Lietuvių pasaulio istorijos“, tris kulinarijos knygas, 24 vaidybinių filmų rinkinį, Erlicko kūrybos rinkinį „Mano pasakos“.
Robert H. Goddard
Robertas Hačingsas Godardas (1882 m. spalio 5 d. – 1945 m. rugsėjo 10 d.) – amerikiečių profesorius, fizikas ir išradėjas, kuriam priskiriami nuopelnai už pirmosios pasaulyje skystuoju kuru varomos raketos, kurią 1926 m. kovo 16 d. jis sėkmingai paleido į orą, sukūrimą.
Godardas ir jo komanda 1929–1941 m. laikotarpyje į orą paleido 34 raketas, kurios pakilo į maždaug 2,6 km aukštį bei pasiekė 885 km/h greitį.
thumb|left|185px|Robertas Godardas šalia savo žymiausio išradimo – skystuoju kuru varomos raketos. 1926 m. kovo 16 d., [[Naujoji Anglija]] Jo 1919 m. parašyta monografija A Method of Reaching Extreme Altitudes laikoma viena iš XX a. raketų mokslo klasikų. Godardas raketų konstrukcijose sėkmingai pritaikė trijų ašių valdymą, giroskopą bei traukos kontrolę, kas leido veiksmingai kontroliuoti raketos skrydį.
Tibetologija
Tibetologija – orientalistikos spektrui priklausanti mokslinė disciplina, nagrinėjanti Tibeto kultūrą. Tibetologija apima tibetiečių kalbos, Tibeto budizmo ir Bono religijos, Tibeto istorijos, meno, literatūros studijas.
Pirmasis europietis, susipažinęs su Tibeto kultūra buvo XVII a. jėzuitų misionierius Antonijus de Andradė, įkūręs misiją Gugės karalystėje. Kitas jėzuitas, italas Ipolitas Dezideris, pateko į Lasą ir ten praleido 5 metus, mokydamasis tibetiečių kalbos ir kultūros. Pirmuoju akademiniu tibetologu laikomas vengras Šandoras Kėrešas, keliavęs po Ladaką ir Zanskarą, išmokęs tibetiečių kalbą, perskaitęs daug Tibeto literatūros, išleidęs tibetiečių-anglų žodyną ir gramatiką. Kiti XIX a. tibetologai buvo prancūzas Filipas Eduaras Fuko, olandas Izakas Jakobas Šmitas. XX a. Tibetą ėmė tyrinėti ir britai Čarlis Alfredas Belas, Frydrikas Viljamas Tomas, Deividas Snelgrovas, Maiklas Eiris, italai Džiuzepė Tučis, Lučianas Petechas, vokietis Dyteris Šuchas ir kt.
Tibetologija dėstoma Europos orientalistikos centruose, 1986 m. Kinijoje atidarytas Kinijos Tibeto tyrimų centras. Britanijoje esanti Tarptautinė Tibeto studijų asociacija leidžia leidinį Journal of the International Association of Tibetan Studies.
Lietuvoje tibetiečių kalba, Tibeto istorija dėstoma Vilniaus universiteto Orientalistikos centre (dėstytojas – Vladimir Korobov).
T.A.T.u.
t. A.T. u. – ТаТу  – buvęs Rusijos pop muzikos duetas, kurį sudarė Lena Katina ir Julija Volkova. Grupė sudaryta Maskvoje 1999 m. buvusio jos prodiuserio Ivano Šapovalovo. Pirmasiais gyvavimo metais grupė išgarsėjo kaip lesbiečių duetas. Tačiau 2003 m. TV laidoje grupė patvirtino, kad tai tebuvo reklaminis triukas. T.A.T.u. – sėkmingiausią tarptautinė karjerą padariusi Rusijos grupė. Dalyvauja tarptautiniuose turuose. Dainas atliko rusų ir anglų kalbomis. Dabar Lena Katina gyvena Los Andžele turi vyrą ir vieną sūnų, o Julija Volkova turi du vaikus.
2003 m. su daina Не верь, не бойся, не проси dalyvavo Eurovizijos dainų konkurse, kuriame užėmė 3 vietą.
Vilkiškių pagrindinė mokykla
Istorija
Po II pasaulinio karo mokykla įkurta Vilkiškių dvare. Iš pradžių buvo aštuonmetė, vėliau – pagrindinė. 2008 m. mokykla uždaryta.
Bebrinis (Kalvarijos sav.)
Bebrinis – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Kalvarijos savivaldybėje, apie 5 km į vakarus nuo Kalvarijos, Būdviečių pelkės šiaurinėje dalyje. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,19 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 113,9 m. Krantai žemi, plačiai apaugę medžiais ir krūmais. Pietuose išteka upelis link Šešupės.
Netoliese įsikūręs Jurgežerių kaimas.
Galdikienė
Galdikienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Galdikaitė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Galdikas.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Kžemiene Gurų miškų draustinis
Kžemiene Gurų miškų draustinis - draustinis, esantis šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Supraslio valsčiuje. Draustinio plotas 73,56 ha. Draustinis įkurtas 1996 metais Knišino girioje. Draustinyje yra kalvų, kurios vietomis siekia 30 m aukštį.
Vertas milijono
Vertas milijono – per LTV rodytas SEB banko inicijuotas televizijos projektas, kurio pagrindinis tikslas – skatinti verslumą Lietuvoje. Projektas buvo SEB banko iniciatyvos „SEB verslo menas“ dalis ir siekė skatinti diskusijas bei informuoti visuomenę apie verslumą bei idėjas, taip keisdamas požiūrį į esančią aplinką ir galimybes.
Laida pradėta rodyti 2008 m. sausio 23 d. Vedėjai Skirmantė Palčinskaitė ir Edmundas Jakilaitis. Pirmosiose penkiose laidose pasirodė 50 dalyvių, kurie buvo atrinkti iš daugiau nei 1000 anketų. Vėliau buvo atrinkta dešimt dalyvių – finalininkų, iš kurių penkiems, atrinktiems finalinėje šeštoje atrankos laidoje, kartu su verslo partneriais, suteikiama galimybė investuoti pinigus į nuosavą verslą.
Lagoso universitetas
thumb|300px|Universiteto pastatas
Vertas milijono
Iniciatyva buvo pristatyta 2008–2009 m. Europos verslininkystės apdovanojimų nacionalinei atrankai, o LR Ūkio ministerija ją paskelbė nugalėtoja pagal nominaciją „Už verslumo skatinimą“ bei pristatė Europos verslininkystės apdovanojimams (EVA).
Lagoso universitetas
Lagoso universitetas (, neofic. vad. Unilag) – valstybinis universitetas Lagose, Nigerija. Įkurtas 1962 m. Studijuoja apie 39 000 studentų, dirba 3 365 darbuotojų. Veikia šie fakultetai – menų, ekonomikos, pedagogikos, inžinerijos, aplinkos mokslų, teisės, medicinos, gamtos mokslų, socialinių mokslų, farmacijos.
Vertas milijono
Laidos „Vertas milijono“ biudžetas
Nacionalinės projekto paramos lėšos sudarė 141 357 litų; kiekvienas projekto valdybos narys atrinktoms perspektyviausioms idėjoms skyrė po 100 tūkst. litų; projekto iniciatorius SEB bankas – 500 tūkst. litų.
Valdybos nariai
Valdybos nariai į dalyvių, pateikusių įdomiausią verslo idėjos įgyvendinimą, investuos vieną milijoną litų. Laidos valdybą sudaro verslininkai:
Socialinė valstybė
Socialinė valstybė - valstybė, siekianti socialinio saugumo bei socialinio teisingumo, norėdama užtikrinti visų dalyvavimą visuomenės ir politiniuose procesuose, ypatingą dėmesį kreipdama socialinei politikai (socialinei apsaugai, socialiniam aprūpinimui, jo sistemai). Vadinamoji „socialinė valstybė“ siekia sumažinti socialinę nelygybę kiek tai leidžia valstybės įstatymai (pvz., gerbiant nuosavybės teisę). Socialinė valstybė bando pasiekti, kad ekonominis augimas turėtų poveikį visoms socialinėms grupėms ar, kad socialinė nelygybė visuomenėje nedidėtų. Teisiškai tai įtvirtina specialiomis normomis (žr. Socialinė teisė).
Geriausiai ekonomika suderinta ir socialinė gerovė klesti 32 pasaulio šalyse, kurios Jungtinių Tautų Žmogaus teisių komisijos įvardytos kaip visiškos demokratijos šalys: tai JAV, Kanada, Australija, Naujoji Zelandija, Japonija, Izraelis, Didžioji Britanija, Prancūzija, Švedija ir kt.
Lietuva
Lietuvai būdingas socialinės valstybės oficialiosios doktrinos neišplėtojimas. Teisės lygiu - socialinio valstybingumo formalus neįtvirtinimas Lietuvos Respublikos Konstitucijoje:
''Kiekvienas žmogus gali laisvai pasirinkti darbą bei verslą ir turi teisę turėti tinkamas, saugias ir sveikas darbo sąlygas, gauti teisingą apmokėjimą už darbą ir socialinę apsaugą nedarbo atveju.
''Valstybė laiduoja piliečių teisę gauti senatvės ir invalidumo pensijas, socialinę paramą nedarbo, ligos, našlystės, maitintojo netekimo ir kitais įstatymų numatytais atvejais.
1992 m. socialdemokrato Rimanto Lazdyno parengtame ir pateiktame svarstyti alternatyviame Lietuvos Respublikos Konstitucijos projekte (oficialiai nepaskelbta) buvo pasiūlyta principą, kad Lietuvos valstybė yra nepriklausoma demokratinė Respublika, konkretizuoti, nurodant, jog Lietuvos Respublika yra parlamentinė, teisinė ir socialinė valstybė, kurios „suverenas yra Lietuvos žmonės, šią galią įteisinę tapdami Lietuvos Respublikos piliečiais“ (Projekto 2 straipsnis).
Vokietija
Vokietijos Konstitucija įtvirtina, kad Vokietija yra socialinė valstybė. Atitinkamai yra teisiškai pagrįsta bei sukurta aukšto lygio socialinio aprūpinimo sistema.
Socialinio teisingumo siekti padeda net specialūs socialiniai teismai.
Zoea
Zoea (pl zoeas ar zoeae , ) yra vėžiagyvių lerva. Paprastai tai antroji vystymosi stadija po nauplijaus, tačiau jei nauplijaus etapas praeinamas embrione iki išsiritant iš kiaušinio (kaip krabų), gali būti ir pirmoji. Kai kurie vėžiagyviai taip pat ir zoea stadiją praeina iki išsiritant iš kiaušinio. Zoea buvo aprašyta 1802 metais kaip atskira, nepriklausoma gentis; tik vėliau buvo suprasta jog tai lerva.
Panevėžio rajono taryba 1990–1995 m.
Panevėžio rajono taryba – Panevėžio rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1990 m. kovo 24 d., pakartotinis balsavimas (II turas) – balandžio 7 d. Pilnas pavadinimas – Panevėžio rajono Liaudies deputatų taryba, nuo 1990 m. balandžio mėn. Panevėžio rajono taryba.
Zoea
Sandara
Zoea turi dvi sudėtines akis, kuriomis gali matyti vaizdus. Neretai tarp jų išlieka ir iš nauplijaus stadijos paveldėta paprastoji akis (tokios lervos būna triakės). Zoea turi suaugusius galvą ir krūtinę (galvakrūtinę) su daugeliu kojų ir segmentuotą pilvelį. Skirtingai nuo nauplijaus, kuris plaukia galvos galūnėmis, zoea plaukia galūnėmis, esančiomis ant krūtinės. Bėgdama nuo pavojaus, greitį gali padidinti staigiais pilvelio judesiais. Lervai augant, pilvelio segmentų daugėja. Tai mikroskopiniai, daugiausia kelių milimetrų ilgio gyvūnai.
Panevėžio rajono taryba 1990–1995 m.
Teisinis pagrindas
Vietos savivaldos pagrindų įstatymu, priimtu 1990 m. vasario 12 d., savivaldybės suskirstytos į žemesniosios pakopos savivaldybes – apylinkės, gyvenvietės (valsčiai), rajono (apskrities) miestai ir aukštesniosios pakopos savivaldybes – rajonai, apskritys, respublikos miestai. Panevėžio rajonui priskirtas aukštesniosios pakopos savivaldybės statusas. Savivaldybių teises kiek suvaržė 1993 m. spalio 12 d. Seimo priimtos įstatymo pataisos.
Zoea
Sandara
Zoea paprastai yra planktoniniai organizmai. Minta dumbliais, bet augimui jų dažnai nebepakanka, todėl ieško ir gyvūninio maisto.
Panevėžio rajono taryba 1990–1995 m.
Teisinis pagrindas
Rinkimai, vadovaujantis Lietuvos TRS Aukščiausiosios Tarybos 1989 m. gruodžio 7 d. priimtu „Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Vietinių liaudies deputatų tarybų rinkimų įstatymu“ vyko pagal mažoritarinę sistemą. Kandidatus kelti galėjo renkamos tarybos teritorijoje esančių visuomeninių, politinių organizacijų, visuomeninių judėjimų rajonų ir miestų organai, taip pat ne mažiau, kaip 50 darbo ar gyvenamosios vietos piliečių susirinkimas. Tai buvo pirmieji laisvi ir demokratiški rinkimai po 1925 m. savivaldybių tarybų rinkimų.
Zoea
Nuorodos
Crustacean larvae
Karklė (Nemunas)
Karklė – nedidelė upė Kauno rajone. Priklauso Nemuno mažųjų intakų (su Nemunu) baseinui. Įteka dešiniajame krante, 183,3 km atstumu nuo pastarojo žiočių. LR upių klasifikatoriuje – nr. 10011750. miniatiūra|160px|left|Karklė [[Kriemala|Kriemaloje]] thumb|left|220px|Kelias, kertantis Karklės slėnį. Priekyje – Naujienos kaimas
Prasideda Godėnų kaimo apylinkėse. Į upę įteka keli bevardžiai intakai bei Višpilis ir Žvirgždė (dešinieji). Aukštupyje vaga sureguliuota, kerta kelią, vidurupyje –. Žemupyje, 2,5 km ilgio ruože nuo nedidelio Batniavos tvenkinio iki žiočių, prateka Karklės ichtiologinį draustinį, kuris įsteigtas siekiant apsaugoti upėtakių nerštavietes.
Prie Karklės įsikūrusios gyvenvietės – Godėnai, Padauguva, Antalkiai, Žvirgždė, Žėbiškiai, Naujiena, Bubiai, Batniava.
Upėvardis kildinamas nuo žodžių karklas (augalo pavadinimas), karkla („karklų priaugusi vieta“).
Kauno Birštono g. sinagoga
Kauno Birštono g. sinagoga – buvusi sinagoga Kaune, Birštono g. 14.
Istorija
Pastatyta XIX a.. Po Antrojo pasaulinio karo nebenaudojama. Sovietmečiu platinant Birštono gatvę dalis sinagogos buvo nugiriauta.
Viena iš nedaugelio išlikusių Kauno sinagogų pastatų. Šiuo metu pastate veikia autoservisas ir kitos komercinės veiklos įmonės.
Architektūra
Sinagoga pastatyta iš tinkuotų plytų. Dominuoja sinagogoms būdingi smailiaarkiai langai. Išlikusių sinagogos bruožų turi tik rytinė siena. Žiūrint iš Birštono gatvės, pastatas nebeturi jokių bruožų, primenančių sinagogą.
Galinienė
Galinienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Galinytė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Galinis.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Pusvaškiai (Molėtai)
Pusvaškiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybės šiaurės vakaruose, 3 km nuo Balninkų.
Istorija
Kaimas Pusviaški pažymėtas 1812 m. Balninkų parapijos topografiniame žemėlapyje.
Aksumas
miniatiūra Aksumas – miestas šiaurinėje Etiopijoje, Tigrajų regione, Etiopijos kalnyne, 2130 m aukštyje virš jūros lygio. 47,3 tūkst. gyventojų (2005 m.). Keliai į Gonderą, Asmarą. Verčiamasi amatais (audimas, odos ir metalo dirbiniai), turizmu.
Išlikęs architektūrinis kompleksas: trys nekropoliai su monolitinėmis akmeninėmis stelomis (I–V a.), penkerių rūmų (VI–V a.) griuvėsiai, trinavė Švč. Marijos Sionietės bazilika (iki XVI a. perstatymo buvo penkianavė).
Istorija
Miestas įkurtas V a. pr. m. e. Nuo VI a. pr. m. e. iki X a. m. e buvo galingos Aksumo imperijos sostinė. Buvo svarbus koptų religinis centras, Etiopijos imperatorių karūnavimo vieta. XVI a. Aksumas buvo sugriautas musulmonų. 1980 m. miestas dėl savo istorinės svarbos ir architektūros įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Bamenda
Bamenda  – miestas vakariniame Kamerūne, ~230 km į šiaurės vakarus nuo Jaundės; Šiaurės Vakarų regiono administracinis centras. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (kava, tabakas, manijokas, kukurūzai, sorgai). Maisto pramonė (kavos apdirbimas ir kt.). Amatai (krepšių pynimas, medienos apdirbimas, skulptūrų gamyba). Turizmas (Mankon Fono rūmai (dabar muziejus), apylinkės garsėja vaizdingais kalnais, kriokliais).
Istorija
Bamendos apylinkėse nuo seno gyveno tikarų tauta. XIX a. miestą užėmė vokiečiai.
Po pirmojo pasaulinio karo administruotas britų (Pietų Kamerūno sudėtyje).
1961 m. tapo Kamerūno nepriklausomos valstybės dalimi.
Blackout
Albumo istorija ir pasiekimai
Albumo pardavimai:
Singlai
„Gimme More“
Dainos premjera įvyko 2007 rugpjūčio 30 d. Amerikos radijo stoties Z100 interneto svetainėje. Netrukus dance-pop muzikos kūrinys pasirodė ir kitose šalies radijo stotyse, o rugsėjo 25 d. buvo pristatytas ir likusiai Šiaurės Amerikos bei Australijos publikai. Kaip CD singlas „Gimme More“ pasirodė tik Europoje bei Australijoje spalio mėnesį.
Šiuo metu visame pasaulyje jos naujasis darbas turi didelį pasisekimą, pagal parduodamų singlų kiekį parduota daugiau nei 1,5 mln. kopijų.
Galminas
Galminas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Galminienė (ištekėjusi moteris) ir Galminaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
1909 m.
1909 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Nobelio premijos
Nobelio premijos laureatai:
Šiaulių logopedinė mokykla
Šiaulių logopedinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šiauliuose, Vytauto g. 235, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba, kalbos ir kitų komunikacijos sutrikimų turintiesiems vaikams. Įstaigos kodas 190983811. Steigėjas Šiaulių apskrities viršininko administracija.
Mongolijos geografija
thumb|right|250px|Mongolijos kraštovaizdis Mongolija yra valstybė Centrinėje Azijoje.
Didesnioji Mongolijos dalis yra 1000−2000 m virš jūros lygio. Šalies vakarus užima kalnai: Mongolijos Altajus (apie 1000 km ilgio; aukščiausias taškas − Munch Chairchano kalnas 4362 m), Gobio Altajus, Changajus. Mongolijos šiaurėje yra Chentėjaus kalnynas. Šiaurėje ir šiaurės vakaruose kalnai suskaidyti tarpukalnių įdubų ir slėnių (Didžiųjų ežerų duburys, Ežerų slėnys, Orchono ir Selengos upių slėniai). Mongolijos rytuose − aukštosios lygumos, žemėjančios į šiaurės rytus; didelę jų dalį užima Gobio dykuma. Geologiniu požiūriu Mongolijos teritorija yra Uralo−Mongolijos−Ochotsko geosinklininės juostos dalis.
Ulan Batoro apylinkėse yra Čoibalsan Ulos rezervatas.
Klimatas
thumb|right|150px|Gobio dykuma Mongolijoje Mongolijoje vyrauja vidutinių platumų kontinentinis klimatas. Sausio vidutinė temperatūra šiaurėje -35 °C, pietuose -10 °C. Vasara trumpa: liepos vidutinė temperatūra 18−26 °C. Šiaurėje iškrinta 200−300 mm kritulių per metus, pačiuose pietuose <100 mm, kalnuose iki 500 mm. Mongolijos Altajuje yra ledynų, Mongolijos šiaurėje kai kur paplitęs daugiametis įšalas.
Upės ir ežerai
thumb|right|150px|Selengos upė Didžiausia Mongolijos upė − Selenga (priklauso Arkties vandenyno baseinui). Kitos upės − Kerulenas, Ononas (Ramiojo vandenyno baseinas), Dzabchanas, Kobdas (nenutekamas vidaus baseinas). Upes daugiausia maitina krituliai.
Stanislovas Vincentas Jablonovskis
Stanislovas Vincentas Jablonovskis (1694 m. sausis – 1754 balandžio 25 d., Liubartuvas) – ATR valstybinis veikėjas, stambus Lenkijos magnatas, Ravos vaivada (1735–1754), Šventosios Romos imperijos kunigaikštis (nuo 1744 metų), Svecio, Mendzižečo (nuo 1731 metų) ir Bila Cerkvos (nuo 1722 metų) seniūnas, rašytojas ir poetas. Baltojo erelio ir Šventos dvasios ordinų kavalierius.
Mongolijos geografija
Gyvūnija
thumb|right|150px|Džeiranas Mongolijoje yra >100 žinduolių rūšių. Labiausiai paplitę:
Stanislovas Vincentas Jablonovskis
Biografija
Lenkijos magnatų Jablonovskių giminės atstovas, herbo „Prus“ savininkas. Rusios ir Voluinės vaivados Jono Stanislovo Jablonovskio (1669–1731) ir Žanos Marijos de Betiun (m. 1744) vyresnysis sūnus. Jaunesnieji broliai – Jonas Kajetonas ir Dimitrijus Aleksandras.
Jį krikštijo Lenkijos karalius Jonas Sobieskis. 1733 metais Stanislovas Vincentas Jablonovskis palaikė Stanislovo Leščinskio kandidatūrą į Lenkijos karaliaus sostą, o 1734 metų lapkritį prisijungė prie Dzikovo konfederacijos. 1735 metais gavo Ravos vaivados pareigybę.
1744 m. balandžio 16 d. Stanislovas Vincentas Jablonovskis gavo nuo Vokietijos imperatoriaus Karolio VII Vitelsbacho Šventosios Romos kunigaikščio titulą. Nevaidino svarbaus vaidmens ATR politiniame gyvenime.
Šeima ir vaikai
Stanislovas Vincentas Jablonovskis buvo vedęs du kartus. 1707 metais pirma kartą vedė Joaną Potockytę (m. 1726), Gribovecko ir Tlumacko seniūno Jurgio Potockio (m. 1747) ir Konstancijos Podbereskos (m. 1730) dukterį. Vaikai:
1729 metais antrą kartą vedė Dorotą Bronic (1692–1774). Vaikai:
Leščevas (Suvalkų valsčius)
Leščevas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suvalkų valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra Vygrių nacionaliniame parke, šalia Pietro, Galenzistės ir Kolešnės ežerų, kaimo apylinkėse yra pušynų ir eglynų miškai. Šalia esančiose upėse ir ežeruose yra nemažai bebrų buveinių. Pro kaimą teka Akmenės upė.
Galvanauskas
Galvanauskas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Leščevas (Suvalkų valsčius)
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Galvanauskas
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Galvanauskienė (ištekėjusi moteris) ir Galvanauskaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Pertinakas
Publijus Helvijus Pertinakas (126 m. rugpjūčio 1 d. – 193 m. kovo 28 d.) – Romos imperatorius 193 m. sausio 1 d. – kovo 28 d.
Ankstyvasis gyvenimas ir iškilimas
Pertinakas gimė Alboje išlaisvinto vergo Helvijaus Sukeso sūnum. Iš pradžių Pertinakas buvo grammaticus (gramatikos mokytojas), bet nusprendė imtis labiau garbingo darbo ir su užtarimu tapo kohortos pareigūnu. Jis sugebėjo pasižymėti karuose su partais ir gavo virtinę paaukštinimų ir po paskyrimų į Britaniją (Legio VI Victrix karo tribūnu) ir prie Dunojaus, jis tapo prokuratoriumi Dakijoje. Marko Aurelijaus valdymo metu jis patyrė nemalonę dėl rūmų intrigų, bet buvo pakviestas padėti Klaudijui Pompėjanui germanų karuose. 175 m jis pakeitė konsulą ir iki 185 m. Pertinakas buvo Aukštutinės ir Apatinės Mezijos, Dakijos, Sirijos ir galiausiai Britanijos gubernatoriumi.
180–190 m. Pertinakas turėjo didžiausią įtaką Romos senate, kol pretorionų prefektas Perenis jį išstūmė iš viešo gyvenimo. Po trejų metų jis buvo sugrąžintas į Britaniją, kur maištavo armija. Ten jis mėgino numalšinti nepaklusnius kareivius, bet vienas maištaujantis legionas užpuolė jo apsauginius, palikdamas Pertinaką mirčiai. Atsigavęs Pertinakas griežtai nubaudė maištininkus, tokiu būdu įgydamas drausmintojo reputaciją. Priverčiant jį atsistatydinti 187 m. buvo aiškinama, kad legionai tapo priešiški dėl jo žiauraus valdymo.
Jis buvo prokonsulu Afrikoje 188–189 m., o vėliau Romos prefektūroje - antrąkart konsulu su imperatoriumi kaip kolega.
Valdymas
thumb|left|150px Jis tarnavo miesto prefektu, kai Komodas buvo nužudytas savo paties šeimos 192 m. gruodžio 31 d. Sekantį rytą Pertinakas buvo paskelbtas imperatoriumi. Jo trumpas valdymas (86 dienos) buvo neramus. Jis bandė pamėgdžioti santūrius Marko Aurelijaus veiksmus ir bandė pakeisti grūdų tiekimą Romai, bet susidūrė su pasipriešinimu iš visų pusių. Antikos rašytojai pasakoja, kad pretorionų sargyba tikėjosi dosnaus donativo jam tapus imperatoriumi. Negavę donativo jie tol reikalavo, kol Pertinakas gavo pinigų, parduodamas Komodo nuosavybę, įskaitant meilužes ir jaunuolius, laikytus seksualiniam malonumui. Kovo pradžioj jis vos išvengė sąmokslo jį pakeisti konsulu Kvintu Sosijum Falko, kol jis Ostijoj inspektavo grūdų laivybą. Sąmokslininkus kažkas išdavė, Falko buvo atleistas, bet keletui sąmoksle dalyvavusių pareigūnų buvo įvykdyta mirties bausmė.
193 m. kovo 28 d. Pertinakas buvo rūmuose, kai apie trys šimtai pretorionų įsiveržė pro vartus. Antikos šaltiniai nurodo, kad jie gavo tik pusę pažadėto užmokesčio. Rūmų sargyba ir rūmų pareigūnai jiems nesipriešino. Pertinakas, nors patartas bėgti, nusprendė su jais tartis ir jam beveik pavyko, kai jį nudūrė vienas iš pretorionų. Pertinakas tikriausiai numatė pavojų, tad apsivilko purpuru, atsisakė suteikti imperatoriaus titulus žmonai ir sūnui, taip apsaugodamas juos nuo pasikėsinimo po jo mirties.
Įpėdinis
thumb|left|Pertinako žmona Flavia Titiana Senatorius Didijus Julianas pasiskelbė imperatoriumi, sukeldamas trumpą pilietinį karą dėl sosto, kurį laimėjo Septimijus Severas. Po atvykimo į Romą Septimijus pripažino Pertinaką teisėtu imperatoriumi, nubaudė mirties bausme jį nužudžiusius kareivius ir ne tik įsakė senatui jį sudievinti ir surengė valstybės laidotuves, bet ir rengė Pertinako tapimo imperatoriumi ir jo gimtadienio žaidynes.
Kaspinuotinės
Kaspinuotinės (Cepolidae) – ešeržuvių (Perciformes) būrio žuvų šeima. Paplitusios Atlanto vandenyne ties Europos pakrantėmis ir Ramiojo vandenyno vakarinėje dalyje prie Naujosios Zelandijos. Rausia urvus smėlėtame ir dumblėtame dugne. Minta zooplanktonu.
Arrows Grand Prix International
Arrows Grand Prix International – buvusi Formulės 1 komanda iš Jungtinės Karalystės, kuri dalyvavo čempionate nuo 1978 iki 2002 m.
Istorija
right|250px| Komandos istorija prasideda 1977 m., kai ją įkūrė italų finansininkas Franco Ambrosio ir jo kolegos - Alanas Reesas, Jackie Oliveris, Dave Wassas ir Tony Southgate. Komandos pavadinimas buvo duotas sudėjus jų pavardžių pirmąsias raides.
Savo pirmąjį Formulės 1 automobilį komanda sukūrė vos per 53 dienas, o pirmasis lenktynininkas, su kuriuo buvo pasirašyta sutartis tapo italas Riccardo Patrese. Jis jau trečiose komandos lenktynėse pelnė pirmuosius taškus.
Didelė dalis komandos įkūrėjų anksčiau dirbo su Shadows ekipa ir pastaroji apkaltino Arrows ekipą naudojant nuo jų nukopijuotą automobilį. Teismas tai įrodė ir kūrėjai per 52 dienas pagamino naują A1 automobilį. Tuo metu iš ekipos pasitraukė Ambrosio, nes susilaukė kaltinimų finansinėmis machinacijomis.
Iki 1984 m. sezono ekipa naudojo Ford kompanijos variklius ir negalėjo pademonstruoti gerų rezultatų. Vėliau į komandą atėjus BMW variklių tiekėjui ir ekipos rėmėjui tapus Barclay, rezultatai kiek pagerėjo. 1988 m. sezoną ekipa baigė turėdama 23 taškus ir užkopdama ant ketvirtos absoliučios įskaitos vietos (viena 3 ir keturios 4 vietos sezone).
Arrows sugrįžimas
Nuo 1997 m. sezono ekipa vėl vadinosi Arrows. Komandos vadovu tapo Tom Walkinshaw. Iki pat ekipos pasitraukimo iš Formulės 1 2002 m. joje lenktyniavo tokie lenktynininkai kaip Damonas Hillas, Mika Salo, Heinz-Harald Frentzenas, Pedro de la Rosa, Josas Verstappenas, tačiau gerų rezultatų dėl įvairių priežasčių ekipa nedemonstravo. Per tuos šešerius metus ekipa pasiekė vieną finišą podiume ir dvi 4 vietas.
Pasitraukimas iš Formulės 1
Paskutiniame sezone ekipa pasirašė sutartį su Cosworth variklių tiekėju, tačiau viduryje sezono pritrūkus lėšų sumokėti lenktynininkų atlyginimus ir tiekėjų išlaidas, ekipa pasitraukė iš Formulės 1.
Per visą istoriją ekipa dalyvavo 368 lenktynėse, tačiau nepelnė nei vienos pergalės.
Vilniaus Pamėnkalnio g. sinagoga
Vilniaus Pamėnkalnio g. sinagoga– buvusi sinagoga Vilniuje, Pamėnkalnio g. 17.
Istorija
Sinagoga pastatyta dviaukštė, tinkuota. Šiuo metu pastate veikia komercinės veiklos įmonės.
Kulikuvkos draustinis
Kulikuvkos draustinis – draustinis, esantis šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Didžiojo Dobžynevo valsčiuje. Draustinio plotas 10,88 ha. Draustinis įkurtas 1987 metais Knišino girioje. Draustinyje auga Paupinis jonpapartis.
Altyntagas
Altyntagas (tiurk. Altyntag) arba Altunšanas  – kalnai vakarų Kinijoje, Sindziange. Jie skiria Tarimo įdubą (šiaurėje) ir Caidamo dubumą bei Tibeto kalnyną (pietuose). Grandinės ilgis ~800 km. Aukščiausia viršukalnė – Aktagas (6748 m).
Altyntagas sudarytas daugiausia iš metamorfinių uolienų. Šiauriniai šlaitai statūs, pietiniai – lėkštesni. Būdingos druskožemių ir gargždingosios dykumos ir pusdykumės, aukštikalnėse – kalnų pievos ir stepės. Yra nedidelių ledynų. Altyntage yra druskingi Akikolio ir Ajakumo ežerai (sudaro draustinį).
Pavadinimas Altyntagas tiurkų kalbomis reiškia „auksinis kalnas“. Šiaurine šių kalnų papėde senovėje driekėsi šilko kelias.
Zamiokulkas
Zamiokulkas (Zamioculcas) – aroninių (Araceae) šeimos Aroideae pošeimio augalų gentis.
Rūšys
Vienintelė šios genties rūšis Zamijalapis zamiokulkas (Zamioculcas zamiifolia)
Auginamas patalpose. Žydi tik visiškai subrendęs, pakankamai retai. Žiedynas – nedidelė balta burbuolė su papėdlapiu, kiek primenanti kukurūzo burbuolę, ne ypač išvaizdi, kaip ir kitų aroninių.
Galvydis
Galvydis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Guntars Krasts
Guntaras Krastas (, g. 1957 m. spalio 16 d. Rygoje) – Latvijos politikas ir Europos parlamento narys. Latvijos Nacionalinės Nepriklausomybės Sąjūdžio buvęs narys. Nuo 2009 m. Libertas.lv partijos narys.
Vytautas Gedgaudas
Vytautas Gedgaudas (1912 m. balandžio 5 d. Rusija – 1999 m. lapkričio 29 d. Klivlandas, palaidotas Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas.
Biografija
1922–1930 m. mokėsi Viekšnių progimnazijoje ir Mažeikių gimnazijoje. Nuo 1930 m. gyveno Kaune. 1933–1939 m. Kaune redagavo leidinius „Iliustruotas pasaulis“, „Laiko žodis“, „Laikas“, „Telegramos“.
1939–1950 m. gyveno Paryžiuje. Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, 1939 m. rugsėjo 29 d. kartu su dviem bičiuliais, su kuriais keliavo po Europą,  įstojo į  Prancūzijos Svetimšalių legioną, prieš nacistinės Vokietiją kovojo Afrikoje, vėliau Europoje. 1945–1950 m. slapyvardžiu Vytautas Arūnas rašė politines apžvalgas Čikagos lietuvių dienraščiui „Draugas“. 1946–1948 m. Paryžiaus universitete studijavo literatūrą, Kinematografijos aukštojo mokslo institute – kino režisūrą. Buvo Prancūzijos žurnalistų sąjungos narys ir generalinio sekretoriaus pavaduotojas, taip pat Laisvųjų žurnalistų sąjungos narys, jos valdybos narys.
Virgis Valentinavičius
Virginijus (Virgis) Valentinavičius (g. 1955 m. birželio 4 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, humanitarinių mokslų daktaras.
Vytautas Gedgaudas
Biografija
1950 m. išvyko į JAV. 1950–1954 m. ir 1956–1958 m. Brukline dirbo laikraštyje „Vienybė“, 1954–1956 m. grįžęs į Prancūziją, kūrė dokumentinius filmus, nuo 1958 m. Klivlande dirbo laikraštyje „Dirva“, 1968–1991 m. jo vyriausiasis redaktorius. 1964–1967 m. Klivlande ir Čikagoje turėjo meno galerijas, kuriose parodas rengė ir lietuvių dailininkai. Parašė novelių rinkinį „Aistrų kovos“ (1935 m.).
Nuo 1991 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos. ir buriuotojų klubo garbės narys.
Virgis Valentinavičius
Biografija
1995–2004 m. dirbo Laisvosios Europos radijuje Prahoje. 2004 m. dirbo „Eltos“ naujienų agentūroje, 2005–2006 m. „Eltos“ vyriausiasis redaktorius. 2005–2009 m. vedė LNK TV analitinę laidą „Savaitės panorama“. 2006–2009 m. naujienų portalo Alfa.lt vyriausiasis redaktorius, UAB „Alfa Media“ direktorius.
Vytautas Gedgaudas
Biografija
2022 m. VšĮ ATMINTIES BRASTA išleido Vytauto Gedgaudo atsiminimų ir karo publicistikos knygą "Pirmyn arba mirk" (sudarytoja, įvadinio straipsnio, komentarų ir paaiškinimų autorė Jolanta Mažylė).
Virgis Valentinavičius
Biografija
2009–2012 m. ministro pirmininko Andriaus Kubiliaus patarėjas vidaus politikos klausimais. 2011 m. įstojo į Tėvynės Sąjungos-Lietuvos krikščionių demokratų (TS-LKD) partiją, dalyvavo 2012 m. Seimo rinkimuose.
Nuo 2013 m. dirbo Europos humanitarinio universiteto Socialinių ir politikos mokslų departamento vadovu. Mykolo Riomerio universiteto Komunikacijos instituto direktorius (dekanas).
Mokslinių interesų sritys: Lietuvos politika, Europos Sąjungos Rytų partnerystė, istorinė atmintis, politikos mokslai ir politinė filosofija, medijos ir komunikacija, žiniasklaidos padėtis.
Tamalė
Tamalė  – miestas Ganos šiaurėje, trečias pagal dydį šalyje. Šiaurinio regiono sostinė. 305 tūkst. gyventojų (2005 m.); daugiausia dagombai. Prekybinis ir žemės ūkio centras (medvilnės, javų, galvijų auginimas). Tekstilės, maisto, mašinų pramonė. Elektrą miestui tiekia Akosombo hidroelektrinė. Veikia institutas.
Dauguma miesto pastatų pastatyti iš molio luitų.
Abasidų kalifatas
Abasidų kalifatas  – trečias iš keturių didžiųjų kalifatų, įkurtų po musulmonų pranašo Mahometo mirties. Kalifatui pradžią davė iš Mahometo dėdės Abaso ibn Abdul Mutalibo (566–653 m.) kilusi giminė, o dinastija pavadinta minimo pradininko vardu (Abas). Didžiąją egzistavimo dalį kalifatą valdė Bagdade, šiuolaikiniame Irake, įsikūrę kalifai. Kalifatas iškilo nuvertus Umajado kalifatą Abasidų revoliucijos metu 750 m. (arba 123 Hidžros metais). Abasidų kalifato sostine pradžioje buvo Kufa, miestas dabartiniame Irake, kol 762 m. kalifas Al Mansuras įkūrė Bagdado miestą šalia senovės sasanidų sostinės Ktesifono. Bagdadas tapo mokslo, kultūros, filosofijos ir išradimų centru – t. y., jame prasidėjo islamo aukso amžius. Abasidų laikotarpiui būdinga priklausomybė nuo Persijos biurokratų (ypač Barmakidų giminės). Šalies elitui buvo būdinga perimti persų papročius ir taip elitas ėmė globoti menininkus ir mokslininkus. Nepaisant tokio pradinio bendradarbiavimo VIII a. pab. nuo abasidų pasišalino ne tik ne arabai musulmonai, bet ir persų biurokratai. Kalifatas buvo priverstas 756 m. perduoti valdžią al-Andalusijoje (Iberijos pusiasalis) Kordobos emyratui, Moroką idrisidams 788 m., Ifrikiją ir Siciliją aglabidams 800 m., Chorasaną ir Transoksianą samanidams, o Persiją safaridamss VIII a. aštuntajame dešimtmetyje. Vėliau, 969 m., taip pat ir Egiptas buvo perduotas izmailistų-šiitų Fatimidų kalifatui.
Iškilus iraniečių bujidams ir turkams seldžiukams ir atitinkamai 945 m. ir 1055 m. užėmus Bagdadą, kalifų politinė galia buvo apribota. Nors abasidų kalifų valdžia didžiojoje dalyje kalifato laipsniškai tapo ceremoninė ir religinė, šie išlaikė valdžią mesopotamiškose žemėse, o prie kalifo al Nasiro – ir Irane. Abasidų kalifato kultūrinio pakilimo ir klestėjimo amžius pasibaigė 1258 m., Chulaguchano valdomai Mongolų imperijai užėmus Bagdadą ir nužudžius al Mustasimą. Abasidų valdovų šakos ir islamiškos kultūros centru 1261 m. tapo Mameliukų sostinė Kairas. Nors ir neturėdama realios politinės galios (neįskaitant trumpą kalifo al Muistaino iš Kairo valdymo laikotarpį, abasidų kalifai išlaikė savo nominalumą dar praėjus keliems metams po to, kai 1517 m. osmanai užkariavo Egiptą.
Kalifato įsigalėjimas
Abasidų kalifai į valdžią pateko remdamiesi judėjimu, kuris buvo nukreiptas prieš tuo metu daugelio musulmonų kaip pernelyg pasaulietiška laikytą Omejadų dinastiją. Ši atstovavo senąją Mekos aristokratiją. Dėl to daugelio mokslininkų perėjimas nuo Omejadų prie Abasidų laikomas „konservatyviąja revoliucija“ arba „Abasidų revoliucija“. Sutariama, kad Abasidų dinastijos pradžia reiškė ne vien dinastijos pasikeitimą, bet ir daugelį kitų permainų.
Dinastijos pradininkas buvo Abual Abasas as Safa, valdęs 749–754 m. Abu Muslimas, į islamą atsivertęs persas, 747 m. Merve (Chorasane) sukėlė sukilimą ir paskelbė nauju kalifu pranašo Mahometo dėdės Abaso palikuonį Abual Abasą. Paramą sukilėliai gavo daugiausia iš į islamą atsivertusiųjų persų gyventojų, kurie buvo nepatenkinti arabų kilmingųjų valdymu. Musulmonai persai arabų buvo laikomi antrarūšiais piliečiais, tačiau turėjo didelę įtaką ekonomikoje ir valdyme bei palaikė ryšius su šiitais.
750 m. Didžiojo Zabo mūšyje Šiaurės Irake Abasidai galutinai nugalėjo Omejadus ir jų kalifą Marvaną II. Siekdami sustiprinti persų pozicijas musulmoniškoje valstybėje ir susilpninti arabų hegemoniją, Abasidai 762 m. naujai įkūrė Bagdadą ir perkėlė į jį sostinę iš Damasko.
Kultūrinis klestėjimas ir byrėjimas
thumb|300px|Abasidų kalifatas [[820 m. ir kaimyninės valstybės]] Naujai įkurta Kalifato teritorija buvo labai didelė, todėl nuo VIII a. pabaigos Abasidų valdžia provincijose silpnėjo. Gana greitai prasidėjo šalies dezintegracija, kuomet atskiros provincijos įgavo paveldimą autonomiją. Jose įsigalėjo de facto nepriklausomos emyrų dinastijos, nominaliai pripažinusios Abasidų valdžią, tačiau ilgainiui paskelbusios nepriklausomybę, ar net įkūrusios savas kalifų dinastijas.
Iš karto po Abasidų kalifato įkūrimo paskutinis Omejadų palikuonis pabėgo į Vakarus ir įsitvirtino tolimiausioje Kalifato provincijoje – Al-Andalus, kurioje 755 m. įkūrė Kordobos emyratą. 958 m. Kordobos Omejadai irgi ėmė tituluotis kalifais, taip įkurdami paralelią kalifų liniją Islamo pasaulyje.
Vėlesnius skilimus neretai inspiravo religiniai nesutarimai tarp atskirų islamo sektų. Abasidai rėmė sunizmą kaip vienintelį tikrą tikėjimą, ir persekiojo kitas sektas, ypač šiizmą, charidžitus ir kt., kurios norėjo gauti tam tikrą autonomiją. Skilimą skatino ir etniniai nesutarimai tarp arabų ir nearabų (ypač persų, berberų) tautų. Dėl to 780 m. vakarinėse provincijose Šiaurės Afrikoje (dab. Marokas) įsitvirtino šiitai Idrisidai, o 800 m. jų pavyzdžiu pasekė Aglabidai (dab. Alžyras, Tunisas ir vakarų Libija), galiausiai 868 m. – Tulunidai (Egiptas). Pačioje X a. pradžioje Šiaurės Afrikoje įkurta Fatimidų dinastija ėmė skelbtis tikraisiais kalifais, taip įsteigdama trečiąją paralelią kalifų liniją.