cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dolores O'Riordan
Karjera
1990 m. Dolores varžėsi dėl vietos The Cranberries grupėje ir laimėjo. 1993 m. jie išleido pirmajį albumą Everybody Else Is Doing It, So Why Can't We?, kuris neiškart sulaukė nesėkmės. 1994 m. grupė išleido antrajį albumą No Need To Argue, kuris tapo tikra sensacija. Jame buvo legendinis hitas Zombie. Vėliau jų albumai nebebuvo tokie populiarūs, todėl 2001 m. grupė išsiskyrė. Tačiau 2009 m. vėl susibūrė ir įrašė naują albumą Roses, kurį išleido 2012 m. Reklamuojant albumą jie surengė turą ir vėl baigė veiklą. Tuo tarpu Dolores prisijungė prie naujos grupės pavadinimu D.A.R.K. ir su grupe išleido albumą 2016 m. miniatiūra|311x311px| 2010 m. 2017 metais The Cranberries išleido dar vieną albumą ir leidosi į dar vieną koncertinį turą, kurį teko nutraukti, dėl Dolores sveikatos problemų.
Po jos mirties grupė nusprendė išleisti dar viena albuma, kurio vokalines dalis Dolores buvo įrašiusi. Ateinančio albumo pavadinimas “In The End”. Albumas turėtu pasirodyti 2019 m. pabaigoje, šitaip užbaigdamas grupės veikla.
Solo Karjera
2007 m. dainininkė išleido solinį albumą Are You Listening?, kuris nesulaukė didelės sėkmės. 2009 m. išleido ir antrajį albumą No Baggage.
2006 m. ji buvo paskelbta viena iš turtingiausių Airijos moterų.
2014 m. buvo viena iš TV šou „Airijos Balso“ mokytojų.
Asmeninis gyvenimas
1994 m. Dolores susituokė su Don Burton. Pora turi tris vaikus: Taylor, Molly, Dakota. Gyveno Airijoje, tačiau 2004 m. persikraustė į Kanadą.
2009 m. ji grįžo į Airiją. miniatiūra|346x346px 2014 m. Dolores išsiskyrė su vyru po 20 metų kartu. Vaikai liko gyventi su tėvu.
Po skyrybų ji buvo suimta, nes oro uoste užpuolė darbuotoją, vėliau ji jos atsiprašė, neva viskas įvyko dėl skyrybų sukelto streso.
2017 m. ji prisipažino, jog serga maniakine depresija.
Mirtis
2018 m. sausio 15 dieną Dolores buvo rasta negyva viešbutyje Londone. Čia ji buvo atvykusi įrašyti naujos „Zombie“ versijos. Mirties priežastis pranešta 2018 m. rugsėjį − Dolores O'Riordan nuskendo vonioje padauginusi alkoholio.
Airijos prezidentas ją pavadino kartos balsu.
Ji buvo palaidota 2018 m. sausio 23 dieną savo gimtinėje, Balibrikene netoli Limeriko.
Bafalo Sabres
Bafalo „Sabres“ – NHL Rytų konferencijos, Šiaurės rytų pogrupio ledo ritulio komanda iš Niujorko, Bafalo, JAV.
Istorija
Bafalo "Sabres", kartu su Vankuverio „Canucks“ prisijungė prie NHL lygos 1970-1971 m. sezone.
right|190px|thumb|Senasis komandos logotipas naudotas 1977-2006 m.
Sezonai
thumb|190px|2006-2010
2022 m. Europos vyrų sportinės gimnastikos čempionatas
2022 m. Europos vyrų sportinės gimnastikos čempionatas – 35-asis geriausių Europos vyrų sportinės gimnastikos sportininkų čempionatas, kuris vyko rugpjūčio 18 d. – rugpjūčio 21 d. Vokietijos mieste Miunchene.
Čempionatas buvo 2022 m. Europos čempionatų žaidynių programos dalis.
Reaguojant į 2022 m. Rusijos invazija į Ukrainą, čempionate neleista startuoti atletams iš Rusijos ir Baltarusijos.
Kvalifikacija į pasaulio čempionatą
Europos čempionatas taip pat buvo ir atranka į 2022 m. pasaulio sportinės gimnastikos čempionatą Liverpulyje.
13 geriausių komandų pelnė pakvietimus į moterų komandines varžybas:
Dar 23 vietos atiteko individualiems sportininkams (maksimaliai 2 sportininkės per šalį): Sofus Heggemsnes (NOR), Ivan Tikhonov (AZE), David Huddleston (BUL), Robert Kirmes (FIN), Elias Koski (FIN), David Rumbutis (SWE), Dominick Cunningham (IRL), Gagik Khachikyan (ARM), Harald Wibye (NOR), Jose Nogueira (POR), Uri Zeidel (ISR), Valgard Reinhardsson (ISL), Tomas Kuzmickas (LTU), Georgios Angonas (CYP), Gytis Chasazyrovas (LTU), Yordan Aleksandrov (BUL), Daniel Fox (IRL), Joakim Lenberg (SWE), Michalis Chari (CYP), Guilherme Campos (POR), Apostolos Kanellos (GRE), Bidzina Sitchinava (GEO), Saba Abesadze (GEO), Ricards Plate (LAT).
Varzea Grandė
Istorija
Varzea Grandė įkurta 1867 m., Trigubo Aljanso karo metu, kaip Kujabos ir apylinkių paragvajiečių įkalinimo vieta. 1948 m. Varzea Grandė kaip atskira savivaldybė atskirta nuo Kujabos.
Obelių ežeras (Ukmergės r.)
Obelių ežeras – ežeras Lietuvoje, Ukmergės rajone, apie 7 km į šiaurę nuo Ukmergės. Ilgis iš rytų į vakarus 0,9 km, plotis iki 0,28 km. Altitudė 79,4 m. Ežero krantai žemi, daugiausiai apaugę medžiais ir krūmais, pietinis krantas pelkėtas. Aplinkui plyti dirbami laukai. Iš ežero rytuose išteka upelis link Obeltekos upelio (Ūsioginės intakas, Šventosios baseinas).
Sofija Teofilė Danilovičiuvna
Sofija Teofilė Danilovičiuvna, po santuokus tapusi Sobieska (, ; 1607 m., Žurive – 1661 m. lapkričio 27 d., Žovkvoje) – Abiejų Tautų Respublikos didikė ir mecenatė.
Obelių ežeras (Ukmergės r.)
Šiaurinėje ežero pakrantėje įsikūręs Obelių kaimas. Šiaurės vakarinėje pakrantėje yra Obelių kapinynas.
Sofija Teofilė Danilovičiuvna
Biografija
Gimė ir augo Rusios vaivados Ivano Danilovičiaus ir didikės Sofijos Danilovičiovos šeimoje. 1627 m. gegužės 16 d. Oleskos pilyje ištekėjo už Krokuvos kašteliono Jokūbo Sobieskio. Po metų Zoločive gimė pirmasis sūnus Marekas ir dvi dukros. Vėliau Oleskoje gimė antrasis sūnus Jonas (būsimasis ATR valdovas) ir dar du sūnūs bei duktė. Vyriausieji berniukai vaikystėje daugiausiai laiką leisdavo Žovkvoje pas dėdę valstybės veikėją Stanislovą Danilovičių, vėliau išvyko studijuoti į Vakarų Europą.
Po 1634 m. Sobieskiai apsigyveno iš prosenelio Stanislovo Žolkievskio paveldėtoje Žovkvos pilyje. 1646 m. mirė vyras Jokūbas Sobieskis, būdama našle ji perėmė Žovkvos valdymą.
Daugiausiai rūpesčių kėlė vyriausiasis sūnus Marekas, vykdęs aktyvią politinę veiklą (išrinktas ATR Seimo nariu). Jis sirgo raupais ir, būdamas Krasnystavo seniūnu, 1652 m. išvyko į karą su totoriais. Patekęs į nelaisvę buvo nužudytas. Motina palaikus išpirko, bet laidoti karine dvasia alsuojančiame giminės panteone Žovkvos Šv. Lauryno bažnyčioje nepanoro. Žovkvoje 1653 m. ji pastatė naują Švč. Mergelės Marijos Dangun Ėmimo bažnyčią (dabar graikų katalikų Šv. Juozapato cerkvė), kurioje ir paladojo sūnų.
Sofija Teofilė mirė Žovkvoje, 1661 m. vasario pradžioje buvo palaidota Švč. Mergelės Marijos Dangun Ėmimo bažnyčioje. Vėliau jos ir sūnaus Mareko palaikai buvo perkelti į Liubliną, o 1983 m. galutinai perlaidoti Krokuvos Šv. Trejybės bažnyčioje.
Vaikai
left|thumb|200px|Sofija Teofilė su sūnūmis [[Marekas Sobieskis (1628)|Mareku ir Jonu (būsimu ATR valdovu) Žovkvos Šv. Lauryno bažnyčioje (jos senelio karūnos didžiojo etmono Stanislovo Žolkievskio statytoje karinės šlovės šventovėje).]]
Šoninis skilvelis
Šoninis skilvelis (lot. ventriculus lateralis) - susisiekiančių plyšių sistema galvos smegenų didžiųjų pusrutulių baltojoje medžiagoje. Skilvelių ertmė nutįsta į visas keturias pusrutulių skiltis, todėl skiriamos šios skilvelio dalys: centrinė dalis, priekinis, užpakalinis ir apatiniais ragai. Šoniniai skilveliai yra du.
Centrinė dalis yra momeninėje skiltyje, horizontalaus plyšio formos. Plyšio vidiniame krašte yra šoninio skilvelio gyslinis rezginys, plexus chorioideus. Kaktinis priekinis ragas yra trumpa, plati ertmė kaktinėje skiltyje, jis per tarpskilvelinę angą susisiekia su trečiuoju skilveliu. Pakaušinis užpakalinis ragas yra trumpiausia skilvelio dalis, ertmė nutįstanti į pakaušinę skiltį. Šio rago vidinėje sienoje yra nedidelis iškilimas, vadinamas gaidžio pentinu, calcar avis. Smilkininis apatinis ragas - siauriausia ir labiausiai į apačią nusileidusi šoninio skilvelio dalis.
Zambijos moterų futbolo rinktinė
Zambijos moterų futbolo rinktinė – Zambijai atstovaujanti nacionalinė moterų futbolo komanda, kurią kontroliuoja Zambijos futbolo asociacija.
Veracieja
Veracieja – buvęs kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Šutų ir 1,5 km į rytus nuo Sarių, Veraciejos miške.
Giedrius Bieliauskas
Giedrius Bieliauskas (g. 1997 m. liepos 27 d.) – Lietuvos irkluotojas, nacionalinės rinktinės narys.
Biografija
2017 m. debiutavo Lietuvos vyrų suaugusiųjų rinktinėje ir dalyvavo pasaulio čempionate. 2018 m. Europos jaunimo iki 23 metų amžiaus čempionato sidabro laimėtojas. 2020 m. Baltijos šalių akademinio irklavimo vyrų vienetų čempionas.
Padūmys
Padūmys – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Žiežmarių.
Ketvirtasis skilvelis
Ketvirtasis skilvelis – rombinių smegenų ertmės liekana. Forma panaši į palapinės, kurios viršūnė remiasi į smegenėles. Skilvelio dugną ir šonines sienas sudaro rombinė duobė, o jo stogą - viršutinė ir apatinė smegeninės burės, kurios suauga smailiu kampu, sudarydamos skilvelio viršūnę, fastigium.
Ketvirtojo skilvelio ertmėje yra smegenų skysčio, liquor cerebrospinalis, kurį gamina skilvelių gysliniai rezginiai.
Padumblė (Trakai)
Padumblė – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 13 km nuo Babriškių.
Aukštagiris (Švenčionys)
Aukštagiris – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 12 km į pietvakarius nuo Švenčionėlių.
Vilkiaušio tvenkinys
Vilkiaušio tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Joniškio rajone, 6 km į pietvakarius nuo Joniškio. Sudarytas užtvenkus Vilkiaušio upę (Sidabros intakas) 5,9 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,65 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 62,9 m. Krantai žemi, užpelkėję, apaugę mišku (Vilkiaušio miškas), – tik vakarinėje pakrantėje plyti dirbami laukai. Į šiaurę yra Ežeikių kaimas. Šiaurrytinėje pakrantėje, šalia užtvankos, įrengta poilsiavietė.
Tvenkinys įrengtas 1970 metais.
Padumblė (Senieji Trakai)
Padumblė – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurę nuo Senųjų Trakų, 3 km į vakarus nuo Lentvario, prie Varnikų miško ir Dumblės ežero, be to, netoliese dar telkšo Ilgelio, Piliškių ežerai, Ilgelių pelkė. Pro kaimą eina Rubežiaus–Kariotiškių kelias.
Sofija Danilovičiova
Sofija Danilovičiova, kilusi iš Žolkievskių šeimos (, ; apie 1590 m. – 1634 m. rugpjūčio 20 d.) – Lenkijos karalystės didikė ir mecenatė.
Šeima
Gimė karūnos didžiojo etmono Stanislovo Žolkievskio ir jo žmonos Reginos Herburt šeimoje. Kartu augo sesuo Kotryna ir brolis Jonas, vėliau tapęs Hrubešuvo ir Javorivo seniūnu.
Sofija 1605 m. Žovkvoje ištekėjo už Rusios vaivados Ivano Danilovičiaus, santuokoje gimė keturi vaikai:
Gyveno Oleskos pilyje, po brolio Jono žūties paveldėjo Žolkievskių šeimos turtus. Daug lėšų skyrė bažnyčių ir unitų cerkvių statyboms bei išlaikymui, šią tradiciją buvo perėmusi iš savo tėvų.
Palaidota Žovkvos Šv. Lauryno bažnyčioje, kur jai pastatytas meniškas paminklas.
Katriniškė
Katriniškė – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės rytus nuo Juodiškio.
2019 m. pasaulio rogučių sporto čempionatas
2019 m. pasaulio rogučių sporto čempionatas – Tarptautinė rogučių sporto federacijos organizuojamas geriausių pasaulio rogučių sporto atletų čempionatas, kuris vyko sausio 24 d. – sausio 27 d. Vokietijos mieste Vinterberge.
Sabine Heinemann
Zabinė Heineman (, g. 1971 m. Menchengladbachas, Vakarų Vokietija) – Vokietijos romanų kalbų profesorė, nuo 2008 m. Graco universitete vadovauja Prancūzų ir italų kalbotyros katedrai.
Biografija
Z. Heineman pradžioje Tiubingene studijavo biologiją, bet nuo 1992 m. Miuncheno universitete ėmė mokytis italų filologijos, vokiečių kalbotyros ir komunikacijos. Apgynus daktaro laipsnį 1996–1999 m. Italijos vyriausybė ir DAAD jai skyrė daktaro stipendiją. 2002 m. tyrimų tikslams išvyko į Udinės universitetą. 1998–2008 m. Regensburgo universitete dirbo Marijos Zėlig ir Ingridos Noiman-Holcšū asistente. Be to, daugybę metų ėjo studentų, Regensburgo universitete studijuojančių romanistiką, mokslinio vadovo pareigas ir atstovavo moterims savo fakultete.
Daugiausia tiria morfologijos nereguliarius atvejus, prisideda prie atskirų romanų kalbų norminimo, be kitų sričių, tyrė friulų kalbą.
Lapajervis (ežeras)
Lapajervis  – ežeras Suomijoje, Lapajervio, Alajervio ir Vimpelio municipalitetuose. Ežeras telkšo 23 km pločio erozijos paveiktame meteorito smūginiame krateryje.
Lapajervio smūginės struktūros amžius, manoma, siekia 77,85 ± 0,78 mln. m. (kampanio amžius, viršutinė kreida). Specialistai, dirbę ties Suomijos Olkiluoto branduolinių atliekų saugyklos projektu, tyrė šį ežerą, kad pavyktų geriau numatyti, kaip Suomijos landšaftas atrodys po milijono metų ir dar vėliau.
Ežero viduryje esama Kernesario salos, ji davė pavadinimą čia aptinkamai juodai smūginio lydalo uolienai (impaktitui) kerneitui (kärnäite).
Ežero pakrantėje įsikūrusios Lapajervio ir Vimpelio gyvenvietės. Artimiausias didesnis miestas – Seinejokis, nors labai arti ežero didelių miestų nėra.
Anksčiau manyta, kad ežeras telkšo senovinio ugnikalnio krateryje. 1967 m. švedų geologas Nils Bertil-Svensson ištyrė kerneito pavyzdžius, 1968 m. vasario mėn. žurnale „Nature“ paskelbtas jo straipsnis, kuriame teigiama, kad Lapajervis gali būti smūginis krateris.
AS Kondzo
Brazavilio „Association Sportive Kondzo“, o trumpai AS Kondzo – profesionalus Kongo Respublikos futbolo klubas, žaidžiantis aukščiausioje šalies lygoje. Dar žinomas kaip Kondzo Brazzaville. Klubas įsikūręs šalies sostinėje Brazavilyje. Namų rungtynes žaidžia Brazavilio miesto stadione, talpinančiame daugiau nei 33,5 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Žinoma, kad nuo 2013 m. rungtyniavo aukščiausioje lygoje. 2013 m. užėmė trečią vietą, o vėlesniais metais tokių aukštumų nebepasiekė.
Pasiekimai
Šalies čempionais tapo vieną kartą.
Aukščiausia lyga
Futbolo taurė
Supertaurė
Švč. Lurdo Dievo Motinos bažnyčia Sankt Peterburge
right|220px|thumb|Pagrindinis bažnyčios fasadas nuo gatvės pusės Švenčiausios Lurdo Dievo Motinos bažnyčia   – Romos katalikų šventovė Rusijos Sankt Peterburgo mieste. Moderno stiliaus architektūros paminklas iškilęs Kauno skersgatvyje, administraciškai priklauso Maskvos Dievo Motinos arkivyskupijai. Pamaldos vyksta rusų, lenkų ir lotynų kalbomis.
Istorija
XIX a. pabaigoje tuometinėje Rusijos imperijos sostinėje Sankt Peterburge gyveno skaitlinga prancūzų bendruomenė. Minint Švč. Dievo Motinos apsireiškimo Lurdo mieste jubiliejų, 1898 m. ji kreipėsi į carinę administraciją, prašydama leisti pasistatyti katalikišką bažnyčią. 1900 m. naujosios parapijos klebonas Ambrozijus Kiuni nupirko sklypą, kuriame buvo įrengta laikina medinė koplyčia.
Projektą paruošė peterburgietis architektas Leontijus Benua (1856–1928). Lėšos buvo renkamos prancūzų bendruomenės tarpe, įmonė „Batinjol“ padovanojo granitinius blokus, atlikusius po Trejybės tilto statybos, o „Černomorskyj“ gamykla padovanojo cementą. Visgi pinigų trūko ir L.Benua kartu su kitu architektu Marijonu Peretetkovičiumi (1872–1916) buvo priversti projektą supaprastinti ir tuo pačiu jį atpiginti.
Iškilo vienanavis pastatas, perdengtas gelžbetonine perdanga. Fasadas su aukštoku bokštu padengti skaldytu granitu. 1909 m. lapkričio 22 d. (senuoju stiliumi) vyskupas Janas Cepliakas bažnyčią pašventino. Po Spalio perversmo šventovė nebuvo uždaryta, bet miesto blokados metu per Antrąjį pasaulinį karą neveikė. 1941 m. klebonas Klovis Floran buvo išsiųstas į Prancūziją.
Pokaryje apleistą pastatą remontavo kun. Juozapas Kazlas (tarnavo 1945–1963 metais). Ilgą laiką Švč. Lurdo Dievo Motinos šventovė buvo vienintelė katalikiška bažnyčia tuometiniame Leningrade, be kitų tikinčiųjų ją lankė ir skaitlingi turistai. Karingojo ateizmo laikotarpiu nuo 1966 m. klebonavęs Juozapas Povilionis vykdė apdairią bažnytinę politiką. 1991 m. jis išvyko į Lietuvą ir rezidavo Kauno Šv. Antano parapijoje.
Savo šimtmetį šventovė pasitiko pasikeitusi: atliktas remontas, įrengta centrinė šildymo sistema.
Juozas Čerkesas-Besparnis
Biografija
J. Čerkesas mokėsi Panevėžio realinėje mokykloje (dab. Juozo Balčikonio gimnazija), tačiau negalėjo jos baigti, nes buvo kilęs iš neturtingos šeimos. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą dirbo raštininko padėjėju Žagarės valsčiuje, raštininku – Piniavos, Vabalninko valsčiuose. 1906 m. tarnavo caro kariuomenėje Mandžiūrijoje. miniatiūra|240px|left|J. Čerkeso-Besparnio ir šeimos narių kapas (Panevėžys)
Nuo 1902 m. J. Čerkesas pradėjo spausdinti lietuviškuose laikraščiuose korespondencijas, publicistinius straipsnius, eilėraščius, feljetonus, dalyvavo platinant lietuvišką spaudą, palaikė ryšius su knygnešiais. Jo publicistinius straipsnius, pasirašytus Juozo iš M., Juozo iš Margių, Margių Juozo slapyvardžiais, spausdino 1905 m. Peterburge ėjęs savaitraštis „Lietuvių laikraštis“. Už vieną korespondenciją apie rusų valdžios daromas neteisybes buvo atleistas iš Žagarės valsčiaus raštininko padėjėjo pareigų.
Pasirašydamas J. Besparnio slapyvardžiu, aktyviai bendradarbiavo „Vilniaus žiniose“, „Lietuvos žiniose“, „Lietuvos ūkininke“, katalikiškuose leidiniuose: „Vienybė“ ir „Šaltinis“, liberalioje „Aušrinėje“ ir kt. Buvo aktyvus Panevėžio kultūrinėje veikloje, uoliai skleidė lietuvybę. 1907 m. jis buvo išrinktas „Aido“ dramos, muzikos ir dainos draugijos sekretoriumi, be to, pasižymėjo kaip geras aktorius. 1910 m. Panevėžio knygyno savininkas Juozas Masiulis išleido J. Besparnio eilėraščių rinkinį „Birbynė“, o 1911 m. – eilėraščių rinkinį „Vamzdys“.
Pirmojo pasaulinio karo metais gyveno Rusijoje. 1918 m. spalio mėn. sugrįžo į besikuriančią nepriklausomą Lietuvą ir įsijungė į patriotinę veiklą. 1918 m. lapkričio 28 d. suorganizavo Panevėžio apskrities parapijų komitetą, buvo išrinktas vicepirmininku. Už tai 1919 m. bolševikai jį kalino kalėjime.
J.Čerkesas buvo gabus advokatas, laimėdavo ir dideles sudėtingas bylas. Savo praktikoje turėjo ir vieną garsią bylą. Jis gynė žinomą rašytoją Antaną Vienuolį-Žukauską, gyvenusį Anykščiuose, kur vertėsi vaistininko praktika. Reikėjo įdėti daug pastangų ginant žinomą rašytoją. Kiti vaistininkai visaip trukdė A. Vienuolio-Žukausko veiklai.
Gedikų piliakalnis
Gedikų piliakalnis – piliakalnis Šilutės rajono savivaldybės teritorijoje, prie Gedikų kaimo, Švėkšnos seniūnija. Pasiekiamas iš plento Švėkšna – Kvėdarna pasukus į dešinę pietų kryptimi, į Gedikus, juose priešais buvusias fermas pasukus į kairę, už kanalo - dešiniau, į Ašvos slėnį, iš viso 350 m – atskira apaugusi kalvelė pievoje.
Juozas Čerkesas-Besparnis
Biografija
Iki 1944 m. sovietų okupacijos J. Besparnis ir toliau bendradarbiavo spaudoje: „Lietuvos žiniose“, „Lietuvos Aide“, „Mūsų krašte“, „Panevėžio balse“, „Išlaisvintame panevėžietyje“ ir kt. Sovietmečiu netekęs žemės ir darbo poetas sunkiai vertėsi. Buvo nacionalizuoti namai, kuriuos pats buvo pasistatęs. Savo name Panevėžyje, Skaistakalnio parko teritorijoje, gyveno 1926–1949 m.
Sodyba paties J. Čerkeso-Besparnio vadinta „Pragiedruliais“. 1994 m. ji paskelbta architektūros paminklu (unikalus kodas ). Kūrėjui atidengta atminimo lenta iš ąžuolo gimtinėje Bernotuose.
Gedikų piliakalnis
Piliakalnis
500 m į pietus, Ašvos kairiajame krante yra VIII a. – IX a. senkapis.
Puidynės dvaras
Puidynės (Puidinės, Naujasodžių) dvaras – buvusi dvaro sodyba Kauno rajone, Babtų seniūnijoje, Naujasodžių kaime, 0,5 km į rytus nuo magistralės Puidinės viaduko. Išlikęs modernios architektūros gyvenamasis namas (rūmai), kuris priklausė lietuvių rašytojui, vertėjui Kazui Puidai (1883–1945). Valstybės saugomas architektūros ir istorijos paminklas. Iki šiol namas yra vienas iš dvaro priklausinių, sudarančių bendrą išlikusių dvaro pastatų ansamblį, kurį sudaro K. Puidos namas (rūmai), du namai ir ūkinis trobesys.
Rašytojo K. Puidos namas kitaip dar vadinamas Puidinės (Naujasodžių) dvaru, o vietiniai ir patį kaimą yra praminę Puidyne. Miestietiškas, dviejų aukštų mūrinis namas veikiau primena modernią miestietišką vilą, nei tradicinį, į kraštovaizdį įsiliejusį dvarą. Kieme išlikę ir kiti statiniai: medinis namas darbininkų šeimoms, ūkiniai pastatai.
Rinkevičių valda
2021 m. duomenimis, Puidų namas nebuvo apgyvendintas. Jo išlaikymu, remontu rūpinasi vietos ūkininkai Reda ir Alfredas Rinkevičiai, bandydami išsaugoti tai, ką galima išsaugoti. Kai kurių statinių pamatai buvo sunykę, jų restauruoti nepavyko, buvo gautas leidimas nugriauti. Ūkininkas A. Rinkevičius norėjo statytis namą prie miško, ten, kur stovėjo jo senelio sodyba, kurioje jis ir užaugo. Senelis Stanislovas su K. Puida buvo geri draugai. Iš Rusijos grįžęs rašytojo sūnus Gediminas pasiūlė ūkininkui pirkti sodybą. Jis jau prieš tai buvo šalia įsigijęs kiaulides, sandėlius, todėl jam toks pasiūlymas pasirodė parankus.
Paduoblis
Paduoblis – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurės rytus nuo Balbieriškio, kairiajame Nemuno krante.
AS Tanda
Association sportive de Tanda, o sutrumpinat AS Tanda– profesionalus futbolo klubas, žaidžiantis aukščiausioje Dramblio Kaulo Kranto lygoje. Klubas įsikūręs Tandoje, tačiau namų rungtynes žaidžia kaimyniniame „Stade Henri Konan Bédié“, Abenguru.
Istorija
Klubas buvo suformuotas (?) m. 2019/20 m. sezonas buvo nutrauktas dėl pandemijos. Tuo metu ekipa buvo septintoje vietoje (7 iš 14 dalyvių).
Carl Michael Bellman
miniatiūra| Belmano parašas
AS Tanda
Istorija
2020/21 m. dėl pandemijos grėsmių pakito čempionato formatas. B grupėje buvo septinti (iš 7 dalyvių) ir į finalines kovas nepateko. Po sezono klubui grėsė perkėlimas į žemesnį divizioną.
Carl Michael Bellman
Karlas Mikaelis Belmanas (SV Carl Michael Bellman; 1740 m. vasario 4 d. – 1795 m. vasario 11 d.) – XVIII a. švedų poetas, dainų autorius, kompozitorius ir muzikantas. Tai viena svarbiausių Švedijos muzikinės ir literatūrinės tradicijos figūrų. Poetas išsiskyrė savo dainomis ir epistolėmis, komiškai perteikdamas galantiškojo rokoko stiliaus klasikinius motyvus, gretindamas juos su alkoholizmu bei prostitucija.
Karlo Mikaelio Belmano pagrindiniai darbai yra „Fredmano epistolės“ (šved. Fredmans epistlar) ir „Fredmano dainos“ (šved. Fredmans sånger) – tai eilėraščių rinkiniai, skirti muzikai. Abu rinkinius sudaro maždaug 70 dainų, kurių pagrindinė tema yra alkoholio gėrimas, tačiau Belmanas dainose „išradingiausiai" derina žodžius su muzika tam, kad išreikštų jausmų ir nuotaikų kaitą – nuo humoristinės iki eleginės, nuo romantiškos iki satyrinės. Poetas įkvėpimo savo kūrybai pasisėmė būtent iš tuometinės XVIII a. Stokholmo visuomenės, kai vyravo skurdas, nederlius bei ekonominė stagnacija.
Adamauka
Adamauka – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Švenčionių.
AS Tanda
Spalvinė gama
Klubo spalvos – geltona, mėlyna.
Carl Michael Bellman
Vienas iš Belmano globėjų buvo Švedijos karalius Gustavas III. Poetas yra sukūręs dainą, pavadinimu Gustaf‘s Skål, kuri buvo giedojama karaliui pagirti. Ji greitai išpopuliarėjo ir tapo Gustavo laikų karališkąja daina. 1773 m. Belmanas, karaliaus pakviestas, atliko savo operą Fiskerna. Vėliau, sulaukęs karaliaus pripažinimo, kiekvieną trečiadienio vakarą pasirodydavo pilyje. Gustavas III vertino Belmaną, vadino jį meistru improvizuotoju.
Humbanas
Humbanas  – aukščiausioji dievybė elamitų mitologijoje, dangaus valdovas. Sutuoktinė – deivė Kiririša, sūnus – Hutranas. Babiloniečiai Humbaną sutapatino su Marduku.
Ričmondas (Virdžinija)
Ričmondas  – miestas Jungtinių Amerikos Valstijų rytuose, prie Džeimso upės; Virdžinijos valstijos sostinė. Ričmondas įsikūręs 158 km į pietus nuo Vašingtono, Krioklių juostoje. Yra Ričmondo tarptautinis oro uostas (Sandstaune), geležinkelių ir plentų mazgas, upinis uostas. Tabako, tekstilės, chemijos pramonė, veikia „Dominion“ šiluminė jėgainė. Veikia keletas universitetų (Virdžinijos Sandraugos, Ričmondo ir kt.) bei kolegijų, botanikos sodas, Virdžinijos mokslo, meno muziejai, kapitolijus, 1741 m. pastatyta Šv. Jono medinė bažnyčia.
Humbanas
Vardas siejamas su elamitų kalbos žodžiu huba („vadovauti“). II tūkst. pr. m. e. Humbanas dantiraštyje imtas žymėti bendriniu žodžiu DINGIR.GAL, atitinkančiu elamitų napiriša („didysis dievas“). Žinios apie Humbano kultą siekia XXIII a. pr. m. e. Minimas to laikotarpio akadų sutartyje tarp Naram-Sino ir Sūzų. Jo sutuoktine šiame dokumente įvardijama elamitų deivė Pinenkir, laikyta dievų motina ir aukščiausiąja dievybe. Nuo II tūkst. pr. m. e. vidurio aukščiausiąja dievybe pradėtas laikyti Humbanas, jo kultas buvo išplitęs visame Elame. Humbanas dar buvo garbinamas Achemenidų imperijos laikais (minimas aukojimų sąrašuose), aukščiausiąja elamitų dievybe išliko ir po persų užkariavimo (VI a. pr. m. e.).
Ričmondas (Virdžinija)
Rasinė gyventojų sudėtis (2010 m.): 50,6 % – juodaodžiai, 40,8 % – baltieji, 6,3 % – lotynoamerikiečiai, 5 % – azijiečiai.
AS Tanda
Sezonai
Šaltiniai:
Raganos (filmas)
Raganos – 1965 m. nufilmuota ir 1967 m. išleistas prodiuserio Dino De Laurentiis filmas, sudarytas iš 5 atskirų epizodų, kuriuose pagrindinį vaidmenį atliko aktorė Silvana Mangano.
Ričmondas (Virdžinija)
Istorija
XVII a. dabartinio Ričmondo vietoje buvo svarbi Pouhatanų konfederacijos gyvenvietė. 1609 m. ir 1610–1611 m. čia mėgino įsikurti kolonistai iš Džeimstauno. 1737 m. įkurtas dabartinis Ričmondo miestas ir pavadintas pagal Londono rajoną Ričmondą. 1742 m. gyvenvietei suteiktas miestelio statusas. 1775 m. Patrikas Henris prie Ričmondo bažnyčios pasakė savo žymiąją kalbą, po kurios Virdžinija prisijungė prie JAV nepriklausomybės kovos. 1780 m. Virdžinijos sostinė perkelta iš Viljamsburgo į Ričmondą. Amerikos pilietinio karo metais, 1861–1865 m. Ričmondas buvo laikinąja Amerikos Valstijų Konfederacijos sostine.
Carl Michael Bellman
Karlo Mikaelio Belmano dainos ir toliau yra atliekamos, įrašomos įvairių Skandinavijos muzikantų bei verčiamos į anglų, prancūzų, vokiečių, italų, rusų kalbas. Jo dainas, tokias kaip Gubben Noak ir Fjäriln vingad, gerai žino daugelis švedų. Jo kūrybinis palikimas saugomas muziejuje Stokholme (Bellmanmuseet), ir vadinamojoje „Belmano draugijoje“ (Bellmansällskapet), kuri skatina domėjimąsi Belmanu ir jo kūryba.
Raganos (filmas)
Juosta nebuvo demonstruota už Europos ribų, nors kino kompanija United Artists įsigijo teises, kuomet ėmė augti juostoje vaidinusio Clint Eastwood populiarumas.
Carl Michael Bellman
Ankstyvasis gyvenimas
kairėje|miniatiūra| Belmano gimimo vieta, Stora Daurerska namas Siodermalmėje, Stokholme. Carl Svante Hallbeck, 1861 m. Karlas Mikaelis Belmanas gimė 1740 m. vasario 4 d. Stokholmo Siodermalmės (šved. Södermalm) rajone. Jo tėvas Johanas Arntas Belmanas (šved. Johan Arndt Bellman) buvo valstybės tarnautojas, o motina Katarina Hermonija (šved. Catharina Hermonia) – vietinės „Marijos parapijos“ kunigo dukra. Kai Karlas Mikaelis Belmanas sulaukė ketverių šeima persikėlė į mažesnį, vieno aukšto būstą Lilla Daurerska. Belmanas neilgai lankė vietinę mokyklą, kadangi daugiausiai jį mokė privatūs korepetiroriai. Vienas iš jų Klasas Enesas, kurį Belmanas vadino „genijumi“, mokė Belmaną rašyti poeziją bei versti prancūziškas ir vokiškas giesmes. Poeto tėvai norėjo, kad jų sūnus taptu kunigu, tačiau viskas pasikeitė po to, kai Belmanas sunkiai sirgdamas pradėjo kiekvieną savo mintį rimuoti eilėmis.
Raganos (filmas)
Turinys
„Gyva sudeginta ragana“ – istorija apie populiarią aktorę, inkognito atvykusią į kurortą Alpėse susitikti su savo draugais. Sulaukusi apkalbų dėl savo „prastos“ kilmės ir profesijos, ji netrukus sužino esanti nėščia, prodiuseris ją spaudžia atsikratyti „problemos“, o į kurortą netrukus atvyksta daugybė žurnalistų.
Carl Michael Bellman
Ankstyvasis gyvenimas
Ankstyvoje jaunystėje Belmanas pradėjo publikuoti religinius ir satyrinius veikalus, mokytis italų, prancūzų, vokiečių, anglų ir lotynų kalbų. Taip pat skaitė Horacijų ir Boilijo, susipažino su Biblijos istorijomis, įskaitant apokrifą, kurios vėliau pateko į jo sukurtą dainų rinkinį. Tačiau šeima, dėl sunkios finansinės padėties, negalėjo suteikti galimybės Belmanui pradėti naują gyvenimo etapą kelione į Pietų Europą, pavyzdžiui, į Ispaniją aplankyti savo dėdės Jakobo Martino Belmano (šved. Jacob Martin Bellman), kuris tuo metu ėjo Švedijos konsulo Kadise pareigas. Belmanas nusprendė išversti ir paskirti dėdei prancūzišką knygą, parašytą autoriaus Du Four, tačiau pastarasis neatkreipė dėmesio į šią užuominą. Giliai įsiskolinusi, 1757 m. pab. šeima išsiuntė sūnų atlikti neapmokamą praktiką centriniame Švedijos banke Riksbanken. Belmanas neturėjo gabumo matematikai, vietoj to lankėsi smuklėse ir viešnamiuose, kurie taip pat padarė didelę įtaką jo dainoms.
Raganos (filmas)
Turinys
„Pilietinės pareigos jausmas“ – skubanti moteris automobiliu sutinka pavežti avarijoje nukentėjusį vyrą, tačiau juo pasinaudoja kaip priedanga, kad kuo greičiau nuvyktų į susitikimą.
Carl Michael Bellman
Ankstyvasis gyvenimas
miniatiūra| Belmano portretas, nutapytas Eliaso Martino XVIII a. 1758 m. Belmanas įstojo į Upsalos universitetą, kuriame Linėjus buvo botanikos profesorius. Tačiau paskaitų lankymas, taip pat, kaip ir bankininkystė, Belmanui nesuteikė jokio malonumo. Be to, jo atlyginimo ir karaliaus Gustavo III stipendijos neužteko išlaikyti save ir šeimą, dėl to Upsalos universitete jis pasimokė tik vieną semestrą. Belmanas vėl pradėjo dirbti banke, bet greitai jį užklupo ekonominiai sunkumai. 1763 m. Belmanas pabėgo į Norvegiją, nes tai buvo vienintelė išeitis pagal įstatymą, suteikianti galimybę išvengti bausmės už prasiskolinimus.
Kūryba
kairėje|miniatiūra| Stokholmo namas, kuriame Belmanas gyveno 1770–1774 m. 1768 m. Belmanui kūryba įgijo svarbiausią reikšmę gyvenime. Belmanas pradėjo kurti visiškai naujo žanro dainas. Šių dainų skaičius sparčiai augo ir galiausiai jų unikalumas įtvirtino Belmano, kaip poeto, vardą.
miniatiūra|300x300px| 23-osios Fredmano epistolės Ack du min Moder! pradžia.
Raganos (filmas)
Turinys
„Žemė, matoma iš Mėnulio“ – netekęs žmonos, vyras su sūnumi nusprendžia rasti kitą moterį, kuri atstotų ir žmoną, ir motiną. Po metus trukusių nesėkmių galiausiai jie sutinka nebylę, kuri sutinka tekėti už tėvo.
Carl Michael Bellman
Kūryba
1772 m. jis bandė publikuoti savo eilėraščius, tačiau dėl įvykusio politinio perversmo, nesugebėjo gauti karaliaus Gustavo III leidimo. Po dvejų metų Belmanas gavo šį leidimą, bet finansiniai sunkumai privertė jį atidėti savo planus, kadangi spausdinimo kaina buvo pernelyg didelė. 1776 m. karalius paskyrė jam patikimą nacionalinės loterijos sekretoriaus darbą; tai tapo jo viso likusio gyvenimo finansiniu užnugariu.
Paduobriai
Paduobriai – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Vilūnų.
Carl Michael Bellman
Kūryba
1777 m. gruodžio 19 d. Belmanas susituokė su 22 metų mergina Lovisa Grionlund. Jie susilaukė keturių vaikų: Gustavo, Eliso, Karlo ir Adolfo. Visą savo gyvenimą, ypač, 8-ajame dešimtetyje, Belmanas tuo pačiu rašė religinę poeziją, o jau 1781 m. ir 1787 m. pasirodė jo religinių eilėraščių rinkiniai. 1783 m. Belmanas paskelbė vieną iš darbų Bacchi Tempel, siekdamas pabrėžti savo, kaip poeto, reputaciją, kadangi tuo metu jis buvo geriausiai žinomas kaip publikos linksmintojas. Svarbu pabrėžti, kad žmonės Belmaną visada laikydavo unikaliu, išskirtiniu rašytoju bei atlikėju.
Svarbiausi Belmano kūriniai yra 82 „Fredmano epistolės“ (Fredmans epistlar) ir 65 „Fredmano dainos“ (Fredmans sånger). „Fredmano epistolės“ pasirodė 1790 m., su Šelgreno (šved. Kellgren) įvadu ir Olstriomo (šved. Åhlström) aranžuotėmis fortepijonui. Įdomu tai, kad šis eilėraščių rinkinys buvo ir paties Belmano kūrybinis tikslas. Jo pavadinimas byloja apie parodijuojamus apaštalo Pauliaus laiškus. Belmanas ir anksčiau parodijavo Senąjį Testamentą, tačiau šį kartą buvo žengtas dar didesnis žingsnis – parodijuojamas ir Naujasis Testamentas. 1791 m. buvo išleistos „Fredmano dainos“.
ASI d'Abengourou
Association sportive Indenié d'Abengourou, o sutrumpinat AS Indenié Abengourou bei ASI d'Abengourou– profesionalus futbolo klubas, žaidžiantis aukščiausioje Dramblio Kaulo Kranto lygoje.
Istorija
Klubas buvo suformuotas 1951 m.
2019/20 m. sezonas buvo nutrauktas dėl pandemijos. Tuo metu ekipa buvo aštuntoje vietoje (8 iš 14 dalyvių).
2020/21 m. dėl pandemijos grėsmių pakito čempionato formatas. B grupėje buvo šešti ir į finalines kovas nepateko.
Klubo spalvos yra juoda/raudona.
ASI tapo PCA ir tikisi žaisti 2021/22 m. Ligue 1 pirmenybėse.
Carl Michael Bellman
Kūryba
Šiuose dviejuose eilėraščių rinkiniuose Belmanas nagrinėja meilės, mirties ir gyvenimo laikinumo temas. Juose atsispindi XVIII a. Stokholmo gyvenimas, tačiau kartu pateikiami klasikinės kultūros motyvai: graikų bei romėnų mitologiniai veikėjai, tokie kaip meilės deivė Venera (šved. Fröja), Neptūnas ir jo vandens nimfų palyda, meilės dievas Kupidonas, keltininkas Charonas ir vyno bei malonumų dievas Bachas. Eilėraščių rinkiniuose dažnai pasirodo garsus to meto laikrodininkas Johanas Fredrikas Fredmanas, kuris ir įkvėpė Belmaną sukurti „Fredmano epistoles“ ir „Fredmano dainas“. Taip pat vieni iš įdomesnių veikėjų, tai prostitutė arba „nimfa“ Ula Vinblad, buvęs karys, girtuoklis Movicas ir Tėvas Bergas, kelių instrumentų virtuozas. Manoma, kad nimfos Ulos Vinblad personažas susijęs su tikrąja moterimi Marija Kristina Kielstriom, kadaise areštuotos dėl tariamos prostitucijos. „Fredmano dainose“ taip pat yra Senojo Testamento veikėjų, tokių kaip Nojus ir Judita. Apie Belmaną dažnai buvo kalbama kaip apie pirmąjį švedų realistą, kadangi jo žvilgsnis į detales buvo labai akylas. Kita vertus, akivaizdu, kad jo „realizmas“ yra kupinas grynos fantazijos, groteskiško humoro ir elegantiškos klasikinės mitologijos.
ASI d'Abengourou
Sezonai
Šaltiniai:
Carl Michael Bellman
Vėlesnis gyvenimas
miniatiūra| Sergelio bronzinis memorialinis medalionas, skirtas Belmano atminimui 1792 m. Stokholmo operoje buvo nužudytas karalius Gustavas III. Po šio įvykio, paramos Belmano laisviesiems menams nebeliko. Jis vis dažniau pradėjo vartoti alkoholį, o nuo to prastėjo jo sveikata. Vėliau poetą užklupo tuberkuliozė: ši liga pasiglemžė ir jo motinos gyvybę. 1792-ųjų metų žiemą Belmanas pradėjo dar sunkiau sirgti.
1795 m. vasario 11 d. Karlas Mikaelis Belmanas mirė miegodamas savo namuose. Jis buvo palaidotas Šv. Klaros bažnyčios šventoriuje be antkapio. Praėjus 56 metams po Belmano mirties, Švedijos akademija 1851 m. šventoriuje pastatė memorialą su bronziniu Johano Tobiaso Sergelio medalionu.
Palikimas
miniatiūra| Alfredo Nystriomo 1872 m. sukurta Belmano statula, esanti Stokholmo Djurgordeno rajone
Atlikimas ir įrašai
Belmanas prilyginamas tokiems poetams bei kompozitoriams, kaip, pavyzdžiui, Šekspyras ir Bethovenas. Osė Klevandas pažymi, kad Belmanas buvo vadinamas „švedų poezijos Mocartu ir Hogartu“. Kaip ir anglų tapytojas, Belmanas dainose piešė išsamius savo laiko paveikslus, ne tiek gyvenimą karališkojo dvaro rūmuose, kiek paprastą žmonių kasdienybę.
Raganos (filmas)
Turinys
„Sicilietė“ – mergina prisipažįsta tėvui, kad į ją dėmesį atkreipė kitas vyras, kas išprovokuoja žudynes tarp abiejų šeimų.
„Įprastas vakaras“ – pavargusi nuo nuobodaus vyro, žmona susikuria savo fantazijų pasaulį, kuriame šis galėtų būti jos didvyris.
Carl Michael Bellman
Atlikimas ir įrašai
XIX a. tarp mokslininkų buvo paplitusi nuomonė, kad Belmanas jau iš esmės yra pamirštas. Tačiau jo poezija ir toliau buvo skaitoma bei dainuojama visą pastarąjį laikotarpį. Poeto dainos buvo gausiai paplitusios tarp buržuazijos ir draugijų, bet tuo pačiu jas dainavo ir aristokratai bei paprasti kaimo gyventojai. Epistolės ir dainos buvo leidžiamos mažose knygelėse, dainuojamos festivaliuose ir atliekamos įvairiuose koncertuose. Fredmanas, Ula Vinblad ir Movicas, pagrindinės Belmano eilėraščių rinkinių figūros, tuo pačiu ir pats Belmanas buvo iliustruojami ant tavernų sienų ir atminimo daiktų: lėkščių, alaus bokalų bei kišeninių gertuvių.
Reikšmingiausiais Belmano dainų aranžuotojais laikomi Bertilis Tob, prisidėjęs prie septintojo dešimtmečio Belmano atgimimo pradžios; Fredas Okestriomas, suteikęs žemiškumo Belmano kūrybos interpretacijai; ir olandų kilmės Kornelis Vresvikas, pritaikęs Belmano kūrybą amerikietiško bliuzo stiliui. Kitus įrašus sukūrė Evertas Tob, Joakimas Tostriomas, o grupės Candlemass ir Marduk jo kūrinius aranžavo roko muzikos stiliumi. Taip pat šios dainos yra atliekamos kaip chorinė muzika ir užstalės dainos.
Vertimai
Belmano kūryba yra išversta į mažiausiai 20 kalbų. Polas Britenas Austinas (angl. Paul Britten Austin) daugiausiai prisidėjo prie jo kūrybos vertimo į anglų kalbą, o Hanesas Vaderis – į vokiečių. Hansas Kristianas Andersanas buvo vienas pirmųjų, išvertusių Belmaną į danų kalbą. Belmano dainos išverstos ir įrašytos islandų, italų, prancūzų, suomių, rusų, net čiuvašų ir jidiš kalbomis. Angliškas interpretacijas įrašė Viljamas Klausonas ir Martinas Bestas, o 2008 m. Fredis Langrindas pateikė keletą vertimų norvegų kalba. Knygas anglų kalba kartu su Belmano darbų vertimais parašė Čarlzas Vortonas Storkas 1917 m., Hendrikas Vilemas van Lunas 1939 m., Polas Britenas Ostinas 1967 m. ir 1990 m. bei istorikas Maiklas Robertsas. 1997–1991 m. Išsamiausią Belmano gyvenimo aprašymą anglų kalba pateikė Polas Britenas Ostinas. Net ir po dviejų šimtų metų Belmano kūryba išlieka reikšminga: mokiniai vis dar mokosi jo dainų, o kai kurias, įskaitant Gubben Noak ir Fjäriln vingad, daugelis švedų moka mintinai ir dainuoja įvairiose šventėse.
Pritaikymas
Tokie personažai kaip Belmanas, kartu su Ula Vinbland ir karaliumi Gustavu III, buvo suvaidinti pirmame Švedijos televizijos Nisse Hults historiska snedsteg serijų epizode. Belmanas su savo citra bei įvairūs „Fredmano epistolių“ ir „Fredmano dainų“ objektai vaizduojami ant 100 Švedijos kronų pašto ženklo, išleisto 2014 m. Belmano gatvė, esanti Siodermalmės rajone, yra pavadinta būtent Belmano vardu; žymus švedų rašytojas Stigas Larsonas (šved. Stieg Larsson) įkuria savo Millennium trilogijos herojaus Mikaelio Bliumkvisto butą Belmano gatvėje. Manoma, kad tai turėjo sukelti tam tikrų asociacijų su pačiu Belmanu.
Tarp švedų moksleivių yra labai populiaru pasakoti anekdotus apie Belmaną, t. y., apie antiherojų arba šiuolaikinį triksterį, o, ypač, apie asmenį, vardu Belmanas. Šiuos anekdotus antropologai ir psichologai tyrinėja nuo šeštojo dešimtmečio.
Belmano muziejus
Kavinė Stora Henriksvik, dėl nedidelės, tačiau nuolatinės Belmano ekspozicijos, dar vadinama Belmano muziejumi (Bellmanmuseet). Ji unikali tuo, jog įrengta XVII a. Stokholmo name, kuriame puikuojasi įvairūs paveikslai bei kiti objektai, susiję su poetu. Stora Henriksvik, esanti šalia Longholmo paplūdimio, Belmano laikais buvo vadinama Lilla Sjötullen, kur ūkininkai, gyvenę prie Melareno ežero, turėjo mokėti mokestį už prekes bei vežti jas į Stokholmo senamiestį. Belmanas šią vietą paminėjo ir savo 48 epistolėje Solen glimmar blank och trind.
Belmano draugija
Belmano draugijos (Bellmansällskapet), įkurtos Stokholme per Belmano gimimo metines 1919 m., pagrindinis tikslas yra skatinti domėtis Belmanu ir jo kūryba. Šiam tikslui pasiekti organizuojamos įvairios paskaitos, ekskursijos bei koncertai.
Paulius Normantas (1925)
Paulius Normantas (1925 m. lapkričio 10 d. Giedrimuose, Mažeikių apskr. – 2004 m. Dotnuvoje, Kėdainių raj.)  – Lietuvos sporto pedagogas ir keliautojas, antinacinio pasipriešinimo dalyvis.
Biografija
Antrojo pasaulinio karo metais kovojo antinacinio pasipriešinimo gretose ir buvo suimtas. 1944 m. dalyvavo sukilime, atidariusiame lagerio vartus.
Turistinių kelionių mėgėjas, kultivavo slidinėjimo, irklavimo ir buriavimo sportą, povandeninę medžioklę. 1958 m. su dviviete baidare dalyvavo 2200 km ilgio vandens žygyje iš Baltijos jūros į Juodąją. Su mokslo tiriamaisiais laivais kelis kartus plaukė ekspedicijose po Japonų ir Ochotsko jūras.
1974 m. kovo viduryje žvejojo Aralo jūroje. Išlipus į salą, valtį netikėtai nunešė potvynis. Liko puskepalis duonos, truputis kito maisto, povandeninis šautuvas ir nardymo įranga. Penkiasdešimt penkias paras žvejys turėjo praleisti negyvenamoje saloje: medžiojo žuvis, lauže kepė paukščių kiaušinius, rinko žoleles. Nuo gyvačių ir skvarbaus vėjo saugojo iškasta žieminė, troškulį jis malšino ant Aralo paviršiaus susirenkančiu lengvesniu gėlu vandeniu. Kai vėlyvą pavasarį ežeras ėmė sekti ir vanduo sušilo iki +16°С, P.Normantui pavyko nuplaukti dvidešimt kilometrų ir išlipti į krantą.
Savo pakartotus Robinzino Kruzo nuotykius negyvenamoje saloje doc. Paulius Normantas aprašė apsakyme, kuris daug kartų buvo išspausdintas knygose ir žurnaluose.
Juozas Opanskis
Juozas Opanskis (1896 m. liepos 6 d. Stalėriškyje – 1927 m. birželio 7 d.) – Lietuvos revoliucionierius ir kariškis.
Biografija
1905–1906 m. mokėsi Debeikių pradžios mokykloje, 1906–1908 m. – Vyžuonų pradžios mokykloje, vėliau tęsė mokslą Anykščiuose, o 1914 m. baigė Utenos aukštesniąją keturklasę mokyklą. Prasidėjus Pirmajamam pasauliniam karui, pasitraukė į Sankt Peterburgą, mokėsi realinėje mokykloje ir įsitraukė į revoliucinę veiklą, prisijungė prie lietuvių bolševikų.
Nuo 1916 m. buvo Rusijos socialdemokratų darbininkų partijos (bolševikų) narys. 1917 m. jis buvo vienas iš aktyviausių lietuvių bolševikų veiklos Sankt Peterburge organizatorių, šios partijos Sankt Peterburgo lietuvių rajono komiteto propagandistas, partijos VI suvažiavimo delegatas su patariamojo balso teise. 1917 m. vasarą dalyvavo bolševikų inspiruotame sukilime prieš Rusijos laikinąją vyriausybę, o jam nepasisekus liepos 6 d. buvo suimtas ir kalintas. 1918 m. dirbo Lietuvos reikalų komitete Sankt Peterburge.
1918 m. pabaigoje buvo pasiųstas iš Rusijos pogrindiniam darbui į Lietuvą. 1918–1919 m. dirbo administracinį darbą Vidaus reikalų liaudies komisariate ir kitose įstaigose, buvo Lietuvos tarybų Centro vykdomojo komiteto narys, nuolat rašė ir publikavo straipsnius „Tiesoje“ ir „Komuniste“.
1919 m. sausį Vilniuje kaip Vinco Mickevičiaus-Kapsuko sudarytos revoliucinės vyriausybės atstovas organizavo areštus ir sausio 9 d. suėmė Lietuvos vyriausybės generalinį įgaliotinį Vilniuje Mykolą Biržišką. Lenkams okupavus Vilnių, 1919 m. pasitraukė į Zarasus, 1919 m. vasarą buvo Lietuvos ir Baltarusijos komunistų partijos Zarasų apskrities komiteto pirmininkas, 1919–1920 m. – Mozyriaus revoliucinio komiteto pirmininkas.
1920–1924 m. tarnavo Raudonojoje armijoje bei valstybės saugumo struktūrose Baltarusijoje ir Rusijoje. Jis kartu su bendražygiais likvidavo pogrindinę Baltarusijos eserų organizaciją, buvo Vakarų fronto ypatingojo skyriaus viršininkas. 1924–1927 m. dirbo Baltarusijoje jungtinės valstybinės politinės valdybos pirmininko pavaduotoju, buvo TSRS GPU narys. Buvo Baltarusijos tarybų Centro vykdomojo komiteto narys, kandidatas į Baltarusijos komunistų partijos centro komiteto narius. Lietuvai ir Sovietų Sąjungai keičiantis belaisviais, būdavo TSRS atstovas.
Žuvo per pasikėsinimą tarp Minsko ir Ždanovičių stočių patekęs į tyčia surengtą geležinkelio katastrofą.
Mangalūru
Mangalūru (kn: ಮಂಗಳೂರು Maṅgaḷūru), dar žinomas kaip Mangaloras, Kudla (tul. ಕುಡ್ಲ) – miestas pietų Indijoje, Karnatakoje, Arabijos jūros pakrantėje (Malabaro krante), Tulu Nadu krašte (tulų žemėse), prie Netravatės ir Gurupuros žiočių. Tai svarbiausias Karnatakos jūrinis uostas – išvežama kava, anakardžiai, santalas, prieskoniai. Vystoma tradicinė puodininkystė ir keramika, kavos ir kitų žemės ūkio žaliavų perdirbimas, veikia cheminių trąšų gamykla. Turizmas.
Mangalūru garsėja gerais paplūdimiais. Yra miesto globėjos Mangaladevi šventykla (IX a.), taip pat Šivos Gokarnathešvaros (Kurdolyje, 1912 m.), Šivos Mandžunathos (Kadryje) šventyklos, Šv. Aloyzo koplyčia (1878 m.), Šv. Rožinio Mergelės katedra (1568 m.), stebėjimo bokštas (1784 m.).
Gyventojai
Religinė gyventojų sudėtis (2011 m.): hinduistai – 68,99 %, musulmonai – 17,4 %, krikščionys – 13,15 %, džainai – 0,21 %. Plačiausiai vartojamos kalbos – tulų (35,09 %), konkanių (15,58 %), kanadų (11,12 %), malajalių (8,07 %), tamilų (1,69 %).
Istorija
I–VI a. graikų šaltiniuose minimas Malabaro kranto uostas Nitrias ar Nitra (plg. per miestą tekančią Nitravatės upę), taip pat Mangarouth. Uostas buvo svarbus pipirų išvežimo taškas. IV a. miestas pateko į Kadambų dinastijos įtaką, o vėliau čia iškilo vietinė Alupų dinastija, kurios viena iš sostinių buvo Mangalūru. 1342 m. miestą (pavadintas Manjarur) aplankė žymus keliautojas Ibn Batuta, o 1506 m. – italas Ludovikas di Vartema.
1498 m. Šv. Marijos saloje netoli Malgalūru išsilaipino Vaskas da Gama. 1526 m. Lopo Vazo de Sampajaus vadovaujami portugalai užėmė Mangalūru miestą. 1695 m. miestą nusiaubė arabai. 1763 m. pateko į Maisūro karalystę. XIX a. pateko britų valdžion.
Olga Bisera
Olga Bisera (tikrasis vardas –  Бисера Вукотић ; g. 1944 m. gegužės 26 d. Mostaras) – Jugoslavijoje, dabartinėje Bosnijoje ir Hercegovinoje gimusi aktorė bei prodiuserė.
Biografija
Bisera studijavo dramą Belgrade, o 19-os debiutavo Sidney Pollack filme „Castle Keep“. Pasirašiusi sutartį su kompanija Columbia Pictures, ji išvyko į Niujorką, kur mokėsi Lee Starsbergo teatro ir kino institute. 1970-ųjų pradžioje ji persikėlė į Italiją, kur ėmė vaidinti filmuose bei įkūrė prodiuserių kompaniją „Cinemondial“.
1977 m. Bisera tapo Bondo mergina filme „Šnipas, kuris mane mylėjo“, o po kelerių metų baigė aktorės karjerą.
Žagarės tvenkinys
left|120px
Žagarės tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Joniškio rajone, Žagarėje, Žagarės regioniniame parke. Sudarytas užtvenkus Švėtės upę (Lielupės intakas) 86 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis pietvakarių į šiaurės rytus – 0,89 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 60,2 m. Krantai neaukšti, apaugę pavieniais medžiais. Į pietryčius yra buvusio Žagarės dvaro sodyba. Pietvakarinėje pakrantėje stovi Žagarės II Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia. Tvenkinio galą kerta kelias, o užtvankos pylimu eina kelias. Rytinėje pakrantėje, netoli užtvankos, yra paplūdimys.
7 meno dienos
7 meno dienos gali reikšti:
Samadūriškė
Samadūriškė – buvęs kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Milkuškų.
Notariatas (reikšmės)
Notariatas gali reikšti:
Anke Engelke
thumb Anke Christina Engelke-Fischer (g. 1965 m. Gruodžio 21 d. Monrealyje) – Kanadoje gimusi vokiečių aktorė ir humoristė.
2011 m. vedė Eurovizijos dainų konkursą 2011.