cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Butano futbolo varžybos 2018 m.
Galutinė lentelė
Šaltinis: soccerway, globalsportsarchive, ogol, zerozero.
Alvaro Vitali
Alvaro Vitali (g. 1950 m. vasario 3 d. Roma) – italų aktorius.
Vitali dirbo elektriku, kuomet buvo pastebėtas režisieriaus Federico Fellini, davusio jam nedidelį vaidmenį filme „Amacord“ (1973).
Populiarumą aktoriui pelnė vaidmenys komedijose 8 ir 9 praėjusio amžiaus dešimtmečiuose, kuriose jis įkūnydavo nevėkšlas ar kitokius nelaimėlius. Taip pat Italijoje yra žinomas kaip Formulės 1 „Ferrari“ komandos vadovo Jean Todt parodijų kūrėjas.
U.D.O.
U.D.O. – vokiečių heavy metal grupė, sukurta buvusio Accept vokalisto Udo Dirkschneider 1987 m. Grupė artimai susijusi su grupe Accept, įkurta Udo Dirkschneider ir Michael Wagener Solingene, Vokietijoje.
Istorija
Po Accept skilimo 1987 m. didelė gerbėjų bendruomenė nusekė Udo Dirkschneider į U.D.O.
Pradedant pirmaisiais albumais, Animal House (1988) ir Mean Machine (1989), U.D.O. grojo gryną metalą be jokių priemaišų. Albume Animal House grojo Peter Szigeti (gitara), Frank Rittel iš Warlock
(bosinė gitara), Mathias Dieth iš Sinner (gitara), Thomas Franke (būgnai) ir, žinoma, Udo Dirkschneider (vokalas).
1989 m. išleidusi albumą Mean Machine, grupė atrodė visiškai kitaip. Iš albumo Animal House sudėties liko, neįskaitant Udo, tik Mathias Dieth (gitara). Nauji nariai buvo Andy Susemihl (gitara), Thomas Smuszynski (bosinė gitara) ir Stefan Schwarzmann (būgnai).
Nepaisant to, kad buvo sulaužyta nerašyta taisyklė nenaudoti klavišinių, U.D.O. sulaukė didžiulės sėkmės su albumu Faceless World, kurį prodiusavo buvęs Accept būgnininkas Stefan Kaufmann. Jis tapo iki šiol perkamiausiu U.D.O. albumu. Albumą įrašė Udo Dirkschneider (vokalas), Mathias Dieth (gitara), Wolla Böhm (gitara), Thomas Smuszynski (bosinė gitara) ir Stefan Schwarzmann (būgnai).
Po 1991 m. išleisto albumo Timebomb (Frank Fricke pakeitė prieš tai buvusį gitaristą Wolla Böhm) 1992 m. Udo Dirkschneider laikinai nutraukė grupės veiklą, kad atgaivintų Accept.
1996 m. Accept galutinai iširo, o U.D.O. buvo atgaivinta. Udo Dirkschneider į grupę pasikvietė Stefan Kaufmann (gitara), Jürgen Graf (gitara), Fitty Wienhold (bosinė gitara) ir Stefan Schwarzmann (būgnai). Tuomet įrašyta daina Metal Gods rinkiniui Tribute to Judas Priest. 1997 m. išleistas albumas Solid, 1998 m. – No Limits.
Pasikeitusios sudėties U.D.O. (Udo Dirkschneider (vokalas), Stefan Kaufmann (gitara), Lorenzo Milani (būgnai), Igor Gianola (gitara) ir Fitty Wienhold (bosinė gitara)) 1999 m. išleidžia albumą Holy. Tokios sudėties U.D.O. gyvavo iki 2004 m.
Kroatijos nepriklausomybės karas
Kroatijos nepriklausomybės karas ( 'Tėvynės karas') – karas, vykęs 1991–1995 m. tarp serbų dominuojamai Jugoslavijos vyriausybei pavaldžios Jugoslavijos Liaudies Armijos, kurią palaikė Kroatijos serbai, ir Kroatijos vyriausybės.
Kroatija (buvusi Jugoslavijos socialistinės federacinės respublikos dalis) siekė suverenia paskelbtos Kroatijos Respublikos tarptautinio pripažinimo, o Serbija siekė nustatyti naujas sienas tose Kroatijos dalyse, kuriose daugumą arba įtakingą mažumą sudarė serbai ir atskirti šias teritorijas nuo Kroatijos. Serbijos vadovas S. Miloševičius buvo kaltinamas siekiu sukurti Didžiąją Serbiją suvienijant visus serbus. XX a. pabaigoje ketverius metus vykęs karas santykinai išsivysčiusioje Europos šalyje buvo labai brutalus.
Ištakos – Jugoslavijos irimas
thumb|left|Jugoslavijos liaudies armijos puolimo planas 1991 m. Karas Kroatijoje prasidėjo dėl sustiprėjusio vietinio nacionalizmo ir su tuo susijusių pastangų išardyti buvusią Jugoslavijos federaciją. Krizė Jugoslavijoje pradėjo ryškėti kartu su komunistinių valstybių Rytų Europoje silpnėjimu Šaltojo karo pabaigoje, ką simbolizavo Berlyno sienos griuvimas 1989 m. lapkritį. Jugoslavijos komunistų partija, oficialiai vadinama Komunistų lyga ėmė prarasti savo ideologinius pagrindus.
1987 m. didžiausios ir daugiausia gyventojų turinčios Jugoslavijos respublikos Serbijos prezidentu tapo nacionalistinių pažiūrų Slobodanas Miloševičius. Devintojo dešimtmečio pabaigoje jo pradėtos represijos prieš albanų daugumą Serbijos Kosovo provincijoje įžiebė baimę, kad Serbija bandys išplėsti savo įtaką ir likusioje federacijos dalyje. Tuo pat metu turtingiausios Jugoslavijos respublikos Slovėnija ir Kroatija piktinosi tuo, kad jos turi subsidijuoti kitas, silpniau išsivysčiusias Jugoslavijos federacijos dalis. Šios respublikos siekė decentralizacijos ir demokratijos, o S. Miloševičiaus vadovaujama Serbija pasisakė už centralizaciją ir komunistų partijos vadovaujančio vaidmens išlaikymą.
thumb|left|Karo veiksmai Rytų Slavonijoje 1991–1992 m.
Karas su JNA
Kroatijai paskelbus nepriklausomybę, Jugoslavijos Liaudies Armija (JNA) 1991 m. vasarą pradėjo atvirą karą prieš Kroatiją dėl Slavonijos miestų Osijeko, Vinkovcų ir Vukovaro. 1991 m. rugsėjį JNA pradėjo plačią karinę operaciją ir iki spalio apgulė prie Adrijos jūros esantį Dubrovniką bei užblokavo uostą. Kadangi per 1991 m. vasarą pasiektų susitarimų dėl ugnies nutraukimo nebuvo laikomasi, Jungtinės Tautos 1991 m. gruodžio viduryje nutarė nusiųsti taikos palaikymo pajėgas. Jungtinių Tautų taikos planui pritarė abi konflikto pusės. Pagal šį planą Jungtinių Tautų taikdariai turėjo atskirti kariaujančias puses, nuginkluoti serbų separatistus, o serbų apgyvendintiems regionams turėjo būti suteikta plati autonomija bei priimtas Europos Sąjungos standartus atitinkantis tautinių mažumų įstatymas.
thumb|230px|Operacija „Audra“
Karas su serbų Krajina
Po 1991 m. karo tarp JNA ir Kroatijos vyriausybės dalyje Kroatijos teritorijos liko karo pradžioje paskelbta vadinamoji Krajinos serbų respublika. Serbų kontroliuojamos Kroatijos teritorija 1992 m. sausį sudarė trečdalį visos Kroatijos teritorijos. Krajinos serbai buvo mažiau skaitlingi, tačiau santykinai gerai ginkluoti.
1992 m. vasaryje prasidėjo Jungtinių Tautų taikdarių (14 000) išdėstymas. Taikdariai turėjo laikyti abi konflikto šalis už buvusios konfrontacijos linijos, užtikrinti ugnies nutraukimą ir surinkti serbų separatistų ginklus. Deja, JT nesugebėjo vykdyti savo misijos – per 3 metus nebuvo jokių pastangų nuginkluoti serbus, tarp šalių nuolat kildavo konfliktai, o JT galėjo tik stebėti ir fiksuoti veiksmus.
Esant tokiai situacijai iki 1995 m. atrodė, kad Kroatija ilgam prarado savo dalis – Krajiną ir Slavoniją. Bijodama, kad tokia situacija neišliktų, Kroatijos vadovybė ėmė ruoštis jėga užimti Krajiną. Su amerikiečių karinių patarėjų pagalba vyko aktyvus Kroatijos kariuomenės apmokymas. Nepaisant to, kad JT taikdariai vis dar prižiūrėjo paliaubų liniją, Kroatija 1995 m. rugpjūčio mėn. sutelkė 100 000 karių armiją prieš Krajiną ir ją per keletą dienų užėmė. Šios karinės operacijos metu visi Krajinos gyventojai serbai išvyko arba buvo išvyti iš Krajinos (apie 150 000 serbų pabėgėlių pasitraukė į Serbiją ir serbų kontroliuojamą Bosniją ). Sprendžiant iš silpnos tarptautinės reakcijos, kai kurios didžiosios šalys (JAV, Vokietija) pritarė tokiam konflikto sprendimo būdui.
Mikniūnai (Varėna)
Mikniūnai – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Nedzingės. Keliukai į Nedzingę, Pilvingius, Meškučius. Netoliese teka Vinkšninės upelis. Yra kaimo kryžius, stūkso Mikniūnų (arba Giraitės) piliakalnis su papėdės gyvenviete. Yra kapinės, Godačevskių giminės koplyčia-mauzoliejus.
Gyventojai
thumb|left|250px|Mikniūnų kryžius
Miknolesai
Miknolesai – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 14 km nuo Venciūnų.
Teresa (filmas)
Teresa – 1987 m. Italijoje sukurta komedija.
Turinys
Teresa, netikėtai tapusi našle, sužino, kad jos velionis vyras buvo skolingas verslininkui Nabukui didelę sumą, kurią dabar turės grąžinti ji. Nabukas kaip kompensaciją nori ją vesti, tačiau Teresa pasiūlymą atmeta ir tampa vilkiko vairuotoja, vežančia to paties Nabuko krovinius. Kelyje nuolat pasitaiko klitys, ji vis praranda krovinius, kol galiausiai supranta, kad visas nelaimes organizuoja pats verslininkas, vėliau gaunantis dideles išmokas iš draudimo bendrovių...
Pribitka
Pribitka – kaimas Rietavo savivaldybėje, 3 km nuo Tverų, prie senojo kelio į Varnius, į šiaurę nuo plento. Kaime yra Natalkos ežerėlis, o netoliese – visiškai mažytis ežeriukas, kurį aplinkiniai vadina Bedugne. Šalia senojo Tverų–Varnių kelio yra maro aukų kapeliai, vadinami Avelės kapukais.
thumb|left|Pribitkos pilkapyną žymintis ženklas
Kaimą garsina pilkapiai. Jau XIX a. pabaigoje šiuos pilkapius minėjo F. Pokrovskis. Vėliau (remdamasis F. Pokrovskiu) P. Tarasenka nurodo, kad Pribitkoje yra 10 akmenimis apdėtų pilkapių su sudegintų mirusiųjų kapais. Kai kurių pilkapių sampiluose buvo matyti iš žemės išlindę akmenys. Dalis akmenų iš pilkapių išlupta ir išvežta, todėl jų akmenų vainikai suardyti.
Pribitkos pilkapiuose mirusiųjų orientacija ir kai kurių įkapių išdėstymas turi analogijų ir kituose Žemaitijos pilkapiuose. Pilkapiuose įkapių nedaug. Kapuose daugiausia rasta žalvarinių papuošalų – buoželiniais galais antkaklė, segė trikampe kojele ir segė trapecijos formos kojele; įmovinis kirvis, geležinio dalgio fragmentas bei geležinis įmovinis ietigalis.
Gyventojai
1923 m. kaime buvo 12 sodybų, jose gyveno 70 žmonių. 2002 m. gyveno 23 žmonės.
Karaliūnai (gentis)
Karaliūnai (Cariniana, ) – šalminių (Lecythidaceae) šeimos medžių gentis.
Paplitimas
Natūraliai paplitę Pietų Amerikos žemyno subtropikų ir tropikų klimatinėse juostose.
Apibūdinimas
Karaliūnai užauga iki 60 m aukščio. Jų žiedai nedideli – mažesni nei 10 mm skersmens.
Rūšys
Karaliūnų rūšys pateiktos remiantis Plant List sąrašu.
Pavadinimas
Pietų Amerikos ispanakalbėse šalyse turi daug pavadinimų: Yvir sapucay (Paragvajuje), Yesquero (Bolivijoje), Abarco, Chibuga (Kolumbijoje), Cachimbo caspi, Papelillo caspi, Machimango (Peru), Bacu (Venesueloje).
Los Tekesas
Los Tekesas  – miestas šiaurės Venesueloje, Karakaso aglomeracijoje. Mirandos valstijos sostinė. Metalo apdirbimo, tekstilės, keramikos, maisto pramonė.
Istorija
Los Tekesas įkurtas 1777 m. ir buvo puldinėjamas kasiko Gvaikaipuro vadovaujamų indėnų. 1927 m. miestas tapo valstijos centru (perkeltas iš Okumare del Tujaus).
Guostagalio pagrindinė mokykla
Pakruojo rajono Guostagalio pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Pakruojo raj., Guostagalyje, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190065657. Steigėjas – Pakruojo rajono savivaldybės taryba.
Istorija
1928 m. įsteigta pradžios mokykla, 1949–1986 m. septynmetė, aštuonmetė, nuo 1986 m. pagrindinė mokykla. 2010 m. mokykla uždaryta.
Mikliūnai
Mikliūnai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 4 km nuo Čekiškės.
Marmai
Marmai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 15 km į šiaurės vakarus nuo Šiaulių, prie kelio Bunokiškės–Norvaišiai.
Istorija
1950–1991 m. kaimas priklausė kolūkiui „Raudonasis spalis“.
Hamadas bin Džasimas bin Džaberas al Tanis
Hamad bin Jassim bin Jaber Al Thani (g. 1959 m.) – Šeichas, karališkosios Kataro šeimos narys ir dabartinis ministras pirmininkas bei užsienio reikalų ministras.
Jis yra Kataro užsienio reikalų ministru nuo 1992 m. Jis yra dabartinio emyro, šeicho Hamado bin Chalifos al Tanio, pusbrolis, o jo tėvas, šeichas Chalifa bin Hamadas al Tanis, skyrė jį į šias pareigas; jis išsaugojo savo postą, kai dabartinis emyras atėjo į valdžią po 1995 m. perversmo.
2007 m. balandžio 3 d. jis buvo paskirtas ministru pirmininku Abdulos bin Chalifo al Tanio atsistatydinimo, nors ir tęsė darbą kaip užsienio reikalų ministras.
Damba (reikšmės)
Galimos skirtingos žodžio damba reikšmės pagal panaudojimą:
Bzybė
Bzybė  – upė Gruzijoje, Abchazijoje, Kaukazo kalnuose. Prasideda Didžiajame Kaukaze, apie 2300 m aukštyje, teka į vakarus siauru kalnų slėniu tarp Bzybės ir Gagros kalnagūbrių. Įteka į Juodąją jūrą šiauriau Picundos. Jupšaros upės, kuri priklauso Bzybės baseinui, aukštupyje yra Ricos ežeras. Iki ežero nuo Juodosios jūros yra kelias, kurio dalis eina Bzybės slėniu.
Upė yra populiari vandens turizmo trasa, mėgstama plaukiotojų kajakais. Laivybai netinkama.
Nepaisant nedidelio baseino ploto, upė labai vandeninga, nes Vakarų Užkaukazei būdingas didelis kritulių kiekis. Beveik visą ilgį upė teka siauru tarpekliu, dėl to jos lygio skirtumai labai dideli ir siekia 10-15 m. Upėje gausiai veisiasi upėtakiai ir Juodosios jūros lašišos.
Apologetas
Apologetas taip pat yra krikščioniškosios apologijos atstovas. Apologija Romos imperijoje krikščionybę gynė kaip religiją prieš kitas religijas, filosofiją vaizdavo kaip išmintingą religiją.
Antikos laikų atstovai – Tatjanas, Atėnagoras Atėnietis, Aristidas ir kiti.
Didždvaris
Didždvaris (arba Didžiadvaris) – vienas iš Šiaulių miesto šiaurinės dalies rajonų. Ribojasi šiaurėje su Gubernija, rytuose ir pietuose su Senamiesčiu, vakaruose su Užkirkiu. Didždvaris garsus Zubovų rūmais, kuriuose įsikūręs ŠU Menų fakultetas.
Etimologija
XVIII a., kai sparčiai plėtėsi Zubovų rūmai, jų dvaras patapo gana didelis, todėl vietovė ir pavadinta Didždvariu.
Istorija
thumb|left|[[1800 m. Šiaulių plane, kairėje dalyje pažymėti Didždvario pastatai]]
1736 m. Šiaulių ekonomijos dvaro rūmai Gubernijoje sudegė, 1738 m. ten pat buvo pradėta naujų mūrinių rūmų statyba, kuri, pritrūkus lėšų, kai dėl karaliaus karūnos kovojo Augustas III ir Stanislovas Leščinskis, nebuvo pabaigta.
1765 m. Šiaulių ekonomiją kartu su kitomis karališkomis ekonomijomis Lietuvos Didžiojoje kunigaikštystėje pradėjo administruoti Antanas Tyzenhauzas. 1774 m. jis pradėjo visos ekonomijos valdymo ir ekonomikos reformas. A. Tyzenhauzas, siekdamas padidinti miesto prestižą, į Šiaulius iš Telšių atkėlė pavieto teismus. Į miestą buvo numatyta perkelti ir pagrindinę Šiaulių ekonomijos administracijos būstinę.
Kartu pradėtos ir Šiaulių bei Joniškio miestų rekonstrukcijos. 1781 m. Šiaulių centrinės dalies planą parengė architektas Džiuzepė Sakas (Sacco) (1735 m. Veronoje, Italija – 1798 m. Vilniuje), jau dirbęs A. Tyzenhauzo valdomoje Gardino seniūnijoje. Iki tol buvusį radialinį miesto planą, kai visi keliai vedė į centrinę miesto turgaus aikštę, jis pakeitė klasikiniu stačiakampiu, su tiesiomis gatvėmis.
Burkitt limfoma
Burkitt limfoma, arba Berkito limfoma – labai agresyvi ne Hodžkino limfoma, B limfocitų neoplazija, kuriai būdingas labai didelis ląstelių dalijimosi greitis ir didelis mitozinis aktyvumas. Burkitt limfoma yra vienas greičiausiai augančių piktybinių navikų.
Didždvaris
Istorija
Senoji trapecijos formos turgaus aikštė taip pat perplanuota į stačiakampę, 265 × 255 m aikštę. Buvo nugriauti visi aikštės vietoje stovėję mediniai namukai, panaikinta netgi visa Joniškio gatvė. Vietoje jų suplanuotos klasikiniam didmiesčiui tinkančios tiesios gatvės, kuriose liepta statyti ne žemesnius, kaip trijų aukštų mūrinius namus.
Aikštės šiauriniu pakraščiu nutiesta grįsta gatvė, kurios rytinėje dalyje šalia Šiaulių Šv. Petro ir Pauliaus bažnyčios pastatyti teismo rūmai (dabartinės Šiaulių miesto savivaldybės vietoje), kitame gale pastatyti puošnūs vartai su dviem šoninėmis arkomis pėstiesiems. Už įvažiavimo vartų buvo apskritas medžiais apsodintas ratas karietoms apvažiuoti. 1783 m. plane ši gatvė vadinama Skersine.
Burkitt limfoma
Priežastys ir patogenezė
Endeminei Burkitt limfomai esminė priežastis yra Epštein Baro virusas, jis yra ligos sukėlėjas ir 30% sporadinių atvejų. Esminis Burkitt limfomos išsivystymo veiksnys yra infekcijos sukelta B limfocitų aktyvacija, dėl kurios dalis B limfocitų tampa nemirtingais. Esant papildomiems faktoriams (imunosupresijai dėl ŽIV infekcijos, maliarijos), organizme esantys T limfocitai nebesugeba kontroliuoti B limfocitų klonų, kurie greitai dauginasi ir kaupia mutacijas. Atsiradus 8 chromosomos myc geno (onkogeno) mutacijai jis aktyvinamas ir B limfocitų proliferaicjos kontrolė galutinai sustabdoma. Sporadinė forma atsiranda tiesiog atsiradus minėtai mutacijai 8 chromosomoje, dažniausiai t(8;14).
Epidemiologija ir klasifikacija
WHO klasifikacija išskiria tris Burkitt limfomos tipus, kiekvienam jų būdingi skirtingi klinikiniai, morfologiniai ir histologiniai požymiai :
Stadijos
Ligos stadijos nustatymas galimas pagal limfomų stadizacijai taikomą Ann-Arbor klasifikaciją, bet neturi didelės reikšmės, kadangi nekeičia gydymo taktikos ir prognozės. Jei kaulų čiulpuose randama daugiau nei 20% vėžinių ląstelių, diagnozė yra Burkitt leukemija, tačiau ji gydoma taip pat kaip ir Burkitt limfoma.
Simptomai
Kaip ir kitų limfomų. Burkitt limfomai būdingi labai greitai didėjantys limfiniai mazgai, beveik visada greitai progresuojantys B simptomai. Burkitt limfoma yra greičiausiai augantis vėžys, todėl diagnozės metu beveik visiems ligoniams nustatomi dideli limfiniai mazgai (vadinamoji bulky liga). Sporadinės formos liga dažniausiai prasideda pilvo, dubens limfmazgiuose. Endeminė forma dažniausiai prasideda kaklo ir apatinio žandikaulio limfiniuose mazguose, veide. Esant smegenų pažeidimui gali būti neurologiniai simptomai.
Diagnostika
Laboratoriniais tyrimais nustatoma padidėjusi laktatdehidrogenazės koncentracija. Būtina ištirti dėl Epštein Baro viruso infekcijos, ŽIV, kitų infekcijų. Patikrinimui dėl smegenų pažeidimo atliekama likvoro punkcija ir mikroskopinis tyrimas.
Histologija
Biopsijoje arba pašalintame limfiniame mazge matoma monomorfinė limfoidinės kilmės ląstelių populiacija. Lastelės vidutinio dydžio arba didelės, branduoliai apvalūs, su keliais branduolėliais (paprastai 2-5). Ląstelių citoplazma bazofilinė, dažniausiai matoma daug vakuolių. Tirant imunohistocheminiais žymenimis beveik visose ląstelėse nustatomas proliferacijos žymuo Ki67. Tuo pat metu daug ląstelių yra apoptozėje, negyvas ląsteles pašalina makrofagai, įsiterpę tarp limfomos ląstelių. Taip susiformuoja būdingas Burkitt limfomai vaizdas, dažnai apibūdinamas "žvaigždėto dangaus" pavadinimu.
Citogenetika
Limfomos ląstelėse nustatomas myc geno persitvarkymas, dažniausios translokacijos yra :
Three Star Club
„Transport United FC“ – Nepalo futbolo klubas iš Patano.
Burkitt limfoma
Tėkmės citometrija
Be šio tyrimo limfoblastinės limfomos diagnozė neįmanoma.
Three Star Club
Istorija
Klubo ištakos siekia 1954 m. Nuo 2011 m. rungtyniavo nacionalinėje lygoje, A divizione.
Burkitt limfoma
Gydymas
Burkitt limfoma gydoma kaip ir ūminė limfogeninė leukemija, taikant intensyvią chemoterapiją. Dėl labai didelio besidalijančių ląstelių skaičiaus ši limfoma labai jautri gydymui. Ligonių prognozė pasveikti, priklausomai nuo rizikos faktorių, yra 70-90%.
Bikinas
Bikinas  – upė Rusijoje, daugiausia Primorjėje; Usūrio dešinysis intakas. Prasideda ir teka daugiausia Sichote Alinio kalnais vakarų kryptimi. Vidurupyje ir žemupyje slėnis platus, pelkėtas, apaugęs maumedžių miškais. Pačiame žemupyje teka Chabarovsko kraštu. Įteka į Usūrį ties Vasiljevka.
Didžiausi intakai: Alčanas, Bačelaza, Zeva.
Prie Bikino upės įsikūręs Bikino miestas. Upe plukdoma mediena.
Mykoliškės (reikšmės)
Mykoliškėmis vadinami kaimai:
Rusijos stačiatikių bažnyčia
300px|thumb|[[Maskvos Kristaus Gelbėtojo katedra]]
Rusų stačiatikių bažnyčia, taip pat oficialiai vadinama Maskvos patriarchatu (Московский патриархат)  – stačiatikių bažnyčia, kuriai vadovauja Maskvos ir visos Rusios patriarchas (nuo 2009 m. vasario 1 d. – Patriarchas Kirilas), kuris priklauso kitų rytų ortodoksų bažnyčių patriarchų bendruomenei. Dėl šios bendrystės visi rusų ortodoksų išpažinėjai turi bendruomeninius santykius su kitomis rytų ortodoksų bažnyčiomis. Pagrindinė liturginė kalba – bažnytinė slavų kalba.
Šona
left|120px
Šona – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 11 km į šiaurę nuo Kukečių, Šonos miške. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,41 km, plotis – 0,17 km. Altitudė 136,4 m. Rytinis krantas aukštas, kiti žemesni, užpelkėję. Priešsroviui į pietus už 0,11 km telkšo 3,7 ha tvenkinys. Vakaruose išteka Šona (Ventos intakas). Pietiniame krante įsikūrusi dalis Targauskių kaimo.
Rusijos stačiatikių bažnyčia
Ryšiai su Konstantinopoliu
Rusų bažnyčia buvo pradžioje Konstantinopolio patriarchato Metropolija ir Konstatinopolio patriarchas buvo paskyręs metropolitą, kuris valdė Kijevo Rusios bažnyčią. Nuo 988 iki 1454 m. Konstantinopolio patriarchas skyrė Kijevo metropolitus. Metropolito rezidencija buvo pradžioje Kijeve. Kai Kijevas pradėjo prarasti savo politinę įtaką dėl mongolų invazijos, Metropolitas Maksimas persikėlė į Vladimirą 1299 m. Jo įpėdiniai Metropolitas Petras ir Teognostas, 1326 m. perkėlė rezidenciją į Maskvą.
Šona
Vandenvardis Šonàkildinamas nuo žodžio šonas („kieno pusė, kraštas, pašalys“).
Rusijos stačiatikių bažnyčia
Penkioliktas amžius
1448 m. Rusų stačiatikių bažnyčia tapo nepriklausoma nuo Konstantinopolio Patriarchato. Tais pačiais metais Rusijos vyskupų susirinkime buvo išrinktas Metropolitas Jona, kuriam buvo suteiktas Maskvos ir visos Rusios Metropolito titulas. Maskvos metropolija tapo autokefaline bažnyčia (iki 1598 m.). Tai įvyko 5 metus prieš Konstantinopolio žlugimą 1453 metais. Nuo tuomet Rusų stačiatikių bažnyčia matė Maskvą kaip Trečiają Romą, Konstantinopolio įpėdinę, o Maskvos Patriarchą kaip visos Ortodoksų bažnyčios vadovą.
Pasikeitimai ir reformos
thumb|right|180px|Įžymi [[Andrejus Rubliovas|Andrejaus Rubliovo ikona – Švenčiausioji Trejybė]] Ivano III ir jo pasekėjų viešpatavimo metu, šalį kamavo daugybė erezijų ir nesutarimų. Viena religinė grupuotė vedama Nilo Sorskio ir Vasiano Patrikėjevo reikalavo vienuolių žemių ir turto sekuliarizacijos (nusavinimo valstybės naudai). Jiems prieštaravo įtakingas dvasinis veikėjas Josifas Volotskis, kuris gynė bažnytinę žemę ir nuosavybę. Caro pozicija šiuo klausimu buvo nepastovi, bet netrukus jis ėmė palaikyti Josifo Volotskio pusę.
Tuo metu Rusijoje klestėjo vienuoliškas gyvenimo būdas, kuris buvo koncentruotas į maldą ir dvasinį tobulėjimą. Sergijaus Radonežskio pasekėjai paliko Šv. Sergijaus trejybės vienuolyną, kad įkurtų šimtus vienuolynų Rusios teritorijoje. Iš jų kai kurie žymiausi vienuolynai buvo įkurti Rusijos šiaurėje, taip norint parodyti kaip tikėjimas gali tarpti pačiose nesvetingiausiose žemėse. Taigi netrukus tarp turtingiausių žemės savininkų Rusijoje tuo metu buvo galima paminėti ir vienuolynus: Josifo Volokolamskio vienuolyną, Kirilo-Belozerskio vienuolyną ir Solovkų vienuolyną. XVI a. viduryje Metropolitas Makarijus sušaukė daugybę dvasininkų susirinkimų (sinodų), kurių kulminacija buvo Šimto skyrių sinodas 1551 metais. Šiame susirinkime buvo nutarta suvienodinti bažnyčios ceremonijas ir pareigas visoje Rusijos teritorijoje. Bažnyčios valdžios pareikalavimu vyriausybė panaikino bažnyčios pavaldumą carui.
1654 m. patriarchas Nikonas sušaukė bažnytinį sinodą pakeisti kai kurias apeigas, peržiūrėti ir pataisyti liturgines knygas, suvienodinti jas su graikų liturginėmis knygomis. Šiai reformai priešinosi dalis tikinčiųjų, dvasininkų, bajorų ir net ištisi vienuolynai. Sentikiai atskilo nuo stačiatikių bažnyčios dalies ir buvo persekioti arba teisiškai riboti iki 1905 m.
1721 – 1917 m. vietoj patriarcho Rusų stačiatikų bažnyčią vadovavo Petro I įsteigtas Sinodas. Sinodas buvo aukščiausioji administracinė ir teisinė Bažnyčios instancija. 1764 m. imperatorė Jekaterina II išleido dekretą dėl bažnytinių žemių sekuliarizacijos, kuris panaikino bažnytinės žemės valdas Rusijoje. Buvo uždaryti daugiau nei 500 vienuolynų ir apie 150 neteko valstybės paramos. 1897 m. pagal surašymą stačiatikiai sudarė 69,9 % Rusijos imperijos gyventojų.
Sovietmetis
1917 m. gruodžio 4 d. Maskvos ir visos Rusijos patriarchu buvo išrinktas Tichonas (tikrasis vardas Vasilijus Belavinas). 1918 m. sausio 23 d. bolševikų valdžia atskyrė bažnyčią nuo valstybės ir mokyklos. Taip pat buvo sustabdytas finansavimas. 1918 m. kovo 3 d. patriarchas Tichonas pasmerkė separatinį Bresto taikos sutartį. Daug vyskupų ir dvasininkų buvo represuoti arba sušaudyti. 1941 m. Sovietų Sąjungoje dirbo 5665 dvasininkai (1916 m. Rusijos imperijoje dirbo 66 100 dvasininkai). 1947 m. prasidėjo nauja antireliginė banga. Iki 1957 m. Sovietų Sąjungoje buvo uždaryti 38 Rusų stačiatikių bažnyčios vienuolynai. Persitvarkymo metais suaktyvėjo religinės visuomenės gyvenimas. 1991 m. Rusų Stačiatikių Bažnyčia atgavo sovietų valdžios 1917 m. panaikintą juridinio asmens statusą.
Akailo sala
Dėl didelių pelkynų žemės ūkis nėra išvystytas, pramoninių įmonių taip pat beveik nėra.
left|thumb|250px thumb|center|250px
LD Alajuelense
Liga Deportiva Alajuelense – Kosta Rikos futbolo klubas, įkurtas Alachuelos mieste bei turintis sėkmingiausią šalies futbolo komandą.
Ford Panther platforma
Ford Panther platforma yra Ford Motor Company sukurta platforma dideliems galiniais ratais varomiems sedanams. Šiandien Panther platforma yra pati seniausia JAV ir Kanadoje. Platforma buvo pristatyta 1978 metais ir buvo skirta 1979 metų modeliams. Platforma bus gaminama bent iki 2010 metų.
Pirmosios Panther'os buvo Ford LTD ir Mercury Marquis. Abi buvo parduodamos kaip kupė, universalai ir sedanai. 1980 metais prie platformos prisijungė Lincoln Continental ir Lincoln Town Car. Ford ir Mercury kupė buvo gaminamos iki 1987 metų, o universalai iki 1991 metų. 250px|thumb|right|1998 m. [[Ford Crown Victoria|Crown Victoria ant Panther platformos]] Platforma naudojantys automobiliai:
Kermušynai (Darkiemio apskritis)
Kermušynai arba Porchovskojė (,, nuo 1938 m. birželio 2 d. Fritzenau, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Gavrilovo kaimo gyvenvietės kaimas Grimių miško rytiniame pakraštyje.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities kaimas, priklausė Vilemsberkio parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Bagrationovo apylinkės kaimas.
Petarė
Petarė, pilnas pavadinimas Dulse Nombre de Chesus de Petarė (Dulce Nombre de Jesús de Petare) – miestas šiaurės Venesueloje, Mirandos valstijoje, Karakaso aglomeracijoje; vienas didžiausių šalies miestų. Verčiamasi prekyba. Veikia Santa Marijos ir Metropolinis universitetai. Yra išlikusio kolonijinės architektūros paveldo.
Istorija
Petarė įkurta 1621 m., jos vardas kildinamas iš karibų kalbos ir reiškia 'veidas į upę'. Miestas sparčiai plėtėsi, buvo svarbus prekybos, žemdirbystės centras. XX a. susiliejo su Karakasu.
Saulakis
Lietuvoje darželiuose auginamas šiurkštusis saulakis (Heliopsis scabra).
Šaltiniai
Słoneczniczek szorstki
Vidiškiai
Vidiškiai – miestelis Ukmergės rajono savivaldybėje, dešiniajame Šventosios upės krante, šalia kelio, Vidiškių kalvagūbryje (80–90 m virš jūros lygio). Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Stovi Vidiškių Švč. Trejybės bažnyčia (nuo 1853 m.), Vidiškių koplyčia kapinėse, veikia Vidiškių pagrindinė mokykla, paštas (LT-20057), kultūros namai, ambulatorija, Vidiškių parkas.
Etimologija
Vidiškiai – dvarininkinis vietovardis, kadangi XVI–XVI a. vietos dvarą valdė Vidiškiai. 1562 m. minimas Jurgis Vidiškis, dovanojęs Vidiškių filijai 300 grašių.
Istorija
Istoriniuose šaltiniuose Vidiškiai yra minimi 1502 m., dvaras – 1596 m.
XIX a. buvo miestelis Vilkmergės apskrities Kavarsko valsčiuje.
Sovietmečiu buvo kolūkio centrinė gyvenvietė ir rajono melioratorių centrinė gyvenvietė.
Trepelis
Trepelis (pagal radimvietės Tripolio miesto pavadinimą) – nuosėdinė chemobiogeninės kilmės mikrokristalinė silicitinė uoliena. Susidaręs iš labai smulkių (0,01–0,02 mm) amorfinio silicio dioksido (72–90 % opalinio kristobalito ir α kristobalito), rečiau chalcedono sferolitų ir mažo organinių liekanų (titnagdumblių kiautelių) kiekio. Būna molio, kvarco, glaukonito, feldšpatų priemaišų. Birus (miltelių pavidalo, žemėtas) arba silpnai susicementavęs. Lengvas. Poringas. Struktūra amorfinė. Būna baltas, pilkas, rudas, juodas, raudonas. Lūžis kriauklėtas. Tankis 1200–2500 kg/m3. Susidaro, dūlant silicingai klinčiai, dolomitui, siliciniams skalūnams, diatomitui. Slūgso klodais, sluoksniais.
Randamas kreidos, paleogeno, neogeno periodų karbonatinėse uolienose. Vartojamas garsui ir šilumai izoliuoti, abrazyvams, filtrams, adsorbentams, katalizatoriams, užpildui, statybinėms medžiagoms gaminti. Telkinių yra JAV, Libijoje, Rusijoje. Lietuvoje yra paleogeno periodo uolienose.
Iker Casillas
Ikeras Kasiljasas (g. 1981 m. gegužės 20 d.) – ispanų futbolininkas, FC Porto bei Ispanijos rinktinės pagrindinis vartininkas.
Nuo 8 metų pateko į Madrido futbolo klubą, su Ispanijos jaunimo komanda 1999 metais laimėjo pasaulio jaunimo čempionate. 1999 metais pradėjo žaisti pagrindinėje „Real“ komandoje, kitais metais pakviestas į rinktinę.
Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 2000 m. birželio 3 d., su rinktine žaidė trejas 2006 m. pasaulio čempionato rungtynes, per kurias praleido 4 įvarčius. 2008 m. su rinktine laimėjo Europos čempionatą. Dalyvavo 2010 metų pasaulio čempionate, kur praleido 2 įvarčius ir kartu su rinktine tapo pasaulio čempionu. 2012 m. antrą kartą iš eilės su rinktine laimėjo Europos čempionatą, kur praleido tik vieną įvartį. iš sužaistų už Ispanijos rinktinę 167 rungtynių 122 laimėjo, o 102 išlaikė savo vartus sausus - pasaulio rekordai.
Marcos Patronelli
miniatiūra|Marcos Patronelli Marcos Patronelli (g. 1980 m. vasario 1 d.) – Argentinos lenktynininkas, dalyvaujantis keturračių motociklų lenktynėse.
Nuo 2009 m. jis dalyvauja Dakaro ralyje. Pirmais metais jis liko antras, o 2010 m. Dakaro ralyje tapo čempionu. 2012 m. Dakaro ralyje jis nusileido tik savo broliui Alejandro Patronelli, kuris tapo čempionu. Dar kartą nugalėtoju jis tapo 2013 ir 2016 m. Dakaro raliuose.
2010 m. argentinietis nugalėjo Faraonų ralio lenktynėse.
Ketelmeras
Ketelmeras ( – „ežeras-katilėlis“) – Nyderlandų ežeras, didžiąja dalimi telkšantis Flevolando provincijoje. Katelmero ežero plotas siekia 35 km², vidutinis gylis – 2,4 m.
Viduryje ežero stūkso dirbtinė Eiselogo sala, supilta atliekų laikymui, kurių tūris gali siekti 23 mln. m³. Salos forma primena apvalią dambą, dugnas išklotas plėvele, apsaugančia nuo pratekėjimų.
Orvjetas
Orvjetas yra Italijos miestas Umbrijoje, Ternio provincijoje. Per miestą eina Romą ir Florenciją jungiantys geležinkelis ir automobilių kelias. Išplėtota chemijos, maisto (ypač baltojo vyno), žemės ūkio dirbinių gamyba. Dailiųjų amatų centras. Veikia keli muziejai, plėtojamas turizmas.
Istorija
Antikos laikais vienas svarbiausių etruskų centrų. III a. pr. m. e. miestą prisijungė Senovės Roma. V a. tapo vyskupijos centru. Ankstyvaisiais viduramžiais valdė ostgotai, langobardai. Nuo 1201 m. miestą valdė podesta. XIII a. tapo svarbiu prekybos ir kultūros centru. Mieste mokė Tomas Akvinietis. Nuo 1448 m. tapo Popiežiaus valstybės dalimi. 1527 m. Romą užėmus imperatoriaus Karolio V kariuomenei, popiežius Klemensas VII slėpėsi Orvjete. 1860 m. miestas buvo prijungtas prie Italijos.
Architektūra
Išliko etruskų šventyklos ir nekropolio liekanos. Taip pat išliko daug bažnyčių, tarp jų gotikinė Švč. Mergelės Marijos ėmimo į dangų katedra, šv. Dominyko, šv. Andrejaus, šv. Pranciškaus, šv. Bernardino bažnyčios. Mieste yra Popiežiaus, Comunale, Carrajal, Simoncelli rūmai, Albornozo tvirtovė. Po miestu gausu iškastų tunelių, galerijų, celių, kirtyklų. Turistams organizuojamos ekskursijos į požemius.
Indijos–Viduržemio jūros mažoji rasė
thumb|200px|Meksikos prezidentas [[Vicente Fox]]
Indijos – Viduržemio jūros mažoji rasė – viena iš europidų didžiosios rasės mažųjų rasių. Dar vadinama Indijos – Viduržemio jūros antropologiniu tipu.
Arealas
Šio tipo žmonės paplitę pietiniuose Europos kraštuose, Šiaurės Afrikoje, Arabijoje ir pietiniuose Azijos kraštuose iki Indijos.
Šios rasės atstovai dažnai pasitaiko tarp ispanų, portugalų, pietų italų, marokiečių, alžyriečių, libių, egiptiečių, iraniečių, irakiečių, afganų, Vidurinės Azijos tautų bei indų.
Požymiai
Šio mažosios rasės atstovams būdinga:
Atlanto – Viduržemio jūros ir Irano-Afganistano variantų atstovai pasižymi aukštu ūgiu, o Irano-Afganistano varianto atsotvų nosies nugarėlė paprastai iškila, o barzda – gausiai auganti.
Padubysys (Čekiškė)
Padubysys – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Čekiškės, kairiajame Dubysos krante (kitame krante yra Padubysys II Jurbarko rajone).
Norvaišiai (Kužiai)
Norvaišiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 17,5 km į šiaurės vakarus nuo Šiaulių, prie kelio Lapkasiai – Kužiai.
Istorija
1950–1991 m. kaimas priklausė kolūkiui „Raudonasis spalis“.
Ąžuolų Būda
Ąžuolų Būda – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 6 km į pietus nuo Kazlų Rūdos, prie kelių ir  sankryžos. Seniūnaitijos centras. Medinė Ąžuolų Būdos Šv. Antano Paduviečio bažnyčia (pastatyta 1937 m.) stovi gretimame Didžiųjų Zariškių kaime. Veikia Kazlų Rūdos Elmos mokyklos-darželio Ąžuolų Būdos universalus daugiafunkcis centras, Kazlų Rūdos viešosios bibliotekos skyrius, paštas (LT-69088), kapinės.
Etimologija
Vietovardis kildinamas nuo žodžių ąžuolas ir būda („palapinė, pastogė, sargo namelis“). Gyvenvietė įkurta kaip miško, daugiausia ąžuolų, verslo įmonė, arba ąžuolų būda (tokios įmonės buvo steigiamos didelėse giriose eksportinei miško medžiagai ruošti). Pagal tai kaimas ir pavadintas.
Geografija
thumb|left|Buvusi [[Ąžuolų Būdos pagrindinė mokykla]]
Kaimas įsikūręs Kazlų Rūdos miškų pakraštyje, iš šiaurės prieina Ąžuolų Būdos miškas. Vakariniu kaimo pakraščiu teka Vabalkšnė.
Istorija
Ąžuolų Būdos apylinkių archeologiniai radiniai rodo, kad čia žmonių gyventa jau bronzos amžiuje. Gyvenvietė įkurta po 1738 m. kaip miško, daugiausia ąžuolų, paruošų verslo įmonė. 1775 m. buvo 10 kiemų.
Sėlpilis
Sėlpilis  – gyvenvietė Latvijoje, Jekabpilio savivaldybėje, Sėlpilio valsčiuje. 26 gyventojai (2021 m.).
Ąžuolų Būda
Istorija
1820 m. nutiesus plentą Sankt Peterburgas–Varšuva veikė arklių keitimo punktas, vadintas pašto stotimi. 1831 m. prie Ąžuolų Būdos jungėsi sukilėlių daliniai. Per 1863 m. sukilimą kaime vyko sukilėlių kariuomenės (vadas K. Jastšembskis) mokymas. 1866–1914 m. kaime buvo teismo nuovada. 1905 m. vasarą įvyko susidūrimų su policija, mitingų.
1918–1940 m. veikė pašto agentūra, arbatinė, kelios parduotuvės, garo malūnas, duonos kepykla, policijos nuovada, 1928 m. įkurta girininkija. 1923 m. buvo 50 ūkių. 1931 m. prie Ąžuolų Būdos Varnabūdės miške pastatytas paminklas Vytauto Didžiojo jubiliejui ir Vilniui atminti. 1933 m. atidaryti Šaulių namai. 1937 m. pastatyta medinė bažnyčia, įkurta parapija.
1944–1952 m. prie Ąžuolų Būdos kovojo Tauro apygardos Geležinio vilko ir Žalgirio rinktinių partizanai. 1949–1993 m. buvo kolūkio centrinė gyvenvietė, 1952–1992 m. veikė kultūros namai.
Pilkasis staras
Pilkasis staras (Spermophilus citellus) – voverinių (Sciuridae) šeimos graužikas.
Kūno ilgis 18-24 cm. Uodegos ilgis 4-9 cm. Sveria 170-430 g. Poruojasi nuo kovo iki gegužės. Atveda nuo 2 iki 9 jauniklių.
Tai bendruomeniniai gyvūnai, gyvenantys kolonijomis. Būstą įsikuria urvuose. Aktyvūs dieną, žiemą miega. Minta žole, sėklomis, grūdais. Gyvena 5 metus.
Išplitę stepių teritorijose, Rytų ir Vidurio Europoje: Balkanų pusiasalyje, Ukrainoje, Pavolgyje, Turkijoje.
Paprieniai
Paprieniai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje.
Mikalojus Tarlo
Mikalojus Tarlo (m. 1571) – Lenkijos valstybinis veikėjas, karaliaus rūmininkas ir sekretorius, karalienės Barboros Radvilaitės pataurininkas (1548–1551), Sandomiro vėliavininkas (1553), Drochojuvsko laikytojas.
Biografija
Lenkijos bajorų Tarlų giminės atstovas, herbo „Topor“ savininkas. Karūnos didžiojo taurininko Jono Tarlos (? – 1550) ir Dorotos Tarnovskos jaunesnysis sūnus. Vyresnysia brolis – Liublino vaivada Jonas (apie 1527–1587).
Reformacijos šalininkas, bet po mirties jo vaikai perėjo iš kalvinizmo į katalikybę. Tarnavo rūmininku ir sekretoriumi karaliaus rūmuose. 1548 metais buvo paskirtas naujos karalienės, Lenkijos karaliaus ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Žygimanto Augusto antros žmonos Barboros Radvilaitės (1520–1551) pataurininkiu. 1553 metais tapo Sandomiro vėliavininku.
Šeima ir vaikai
Iki 1557 metų vedė Jadvygą Stadnicką (m. po 1604), nuo santuokos su kuria paliko vienintelę dukterį:
Turmeras
Turmeras  – miestas šiaurės Venesueloje, Aragvoje, Marakajaus aglomeracijoje. Maisto, cemento pramonė. Veikia universiteto padalinys. Yra keletas parkų, miesto ligoninė.
Istorija
Tumeras išsivystė iš 1620 m. įsteigtos Kandelarijos Mergelės parapijos.
New Road Team
„New Road Team“ – Nepalo futbolo klubas iš Katmandu.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1954 m. Nuo 2011 m. rungtyniavo nacionalinėje lygoje, A divizione.
Bucerius Vokietijos šiuolaikinės istorijos ir visuomenės tyrimų institutas
Bucerius Vokietijos šiuolaikinės istorijos ir visuomenės tyrimų institutą (Bucerius Institute for Research of Contemporary German History and Society) 2001 m. Haifos Universitete įkūrė ZEIT-Stiftung Ebelin und Gerd Bucerius ir jo pirmininkas profesorius Manfred Lahnstein. Institutas skirtas šiuolaikinės Vokietijos visuomeniniams ir istoriniams tyrimams. Įkūrėja ir pirmoji Instituto direktorė buvo prof. Yfaat Weiss. Nuo 2008 m. Bucerius Institutui vadovauja Dr. Amos Morris-Reich.
Tyrimai
Institutas puoselėja Vokietijos šiuolaikinės istorijos ir socialinės, kultūrinės bei politinės realybės tyrimus ir skatina geresnį šiuolaikinės Vokietijos pažinimą ir supratimą akademinėje visuomenėje. Taip pat Institutas remia akademinius mainus tarp Vokietijos, Europos ir Izraelio. Instituto programų tematinė ir metodologinių prieigų įvairovė paskutinį dešimtmetį aprėpė tapatybės, integracijos, multikultūriškumo, pilietybės ir liberalizmo, „rasės“, vizualiosios istorijos ir mokslo istorijos tyrimus Vokietijos, Izraelio ir Europos kontekstuose. Bucerius Institutas siekia apjungti interdisciplininius tyrimus, įvairias metodologijas, istorinius periodus ir geografinius kontekstus idant išskirti šiuolaikinės Vokietijos ir žydų istorijos aspektus, galinčius atskleisti sudėtingos šiuolaikinės Vokietijos istorijos kompleksiškumą. Institutas tapo svarbiu informacijos apie specifinius pokario pokyčius Vokietijoje ir apskritai Europoje šaltiniu. Ši informacija nuolat naudojama studentų ir mokslininkų Haifos universitete ir plačiojoje visuomenėje.
Akademinė ir viešoji veikla
Kasmet Institutas organizuoja konferencijas, dirbtuves ir kviestines paskaitas, tokias kaip „Keistos patirtys Trečiojo Reicho ir Holokausto metu“ bei „Rasės“ koncepcija humanitariniuose moksluose“, skirtas plačiam tematiniam spektrui ir skatinančias mokslines diskusijas. Tuo pačiu, specialių Instituto renginių metu paskaitas skaitė išskirtiniai Vokietijos viešieji asmenys, tokie kaip Rita Süssmuth, Josef Joffe ir Wolf Biermann. Kartais Institutas organizuoja tokius renginius kaip filmų festivaliai ir muzikiniai pasirodymai, kurie pritraukia plačią auditoriją iš už Universiteto ribų. 2007 m. Institutas prisidėjo prie DEFA/GDR filmų festivalio „Vokietijos kinas iš už Geležinės uždangos“ organizavimo, o 2008 m. muzikinės dramos „Marlene Dietrich gyvenimo mitas ir realybė“.
Publikacijos
2005 m. Bucerius Institutas išleido knygą „Atmintis ir Amnezija: Holokaustas Vokietijoje“, red. Gilad Margalit ir Yfaat Weiss (hebrajų k.). Ši studija – kassavaitinių dirbtuvių Bucerius Institute 2001 m. – 2002 m., kuriuose dalyvavo iškiliausi Holokausto tyrėjai iš Izraelio, Vokietijos, Europos ir JAV, rezultatas. Dirbtuvėse buvo pasitelkta istoriografija, literatūra ir kinematografija idant išanalizuoti pagrindinius aukų, nusikaltėlių ir stebėtojų naratyvus Holokaustą nagrinėjančiuose darbuose. "Leo Baeck Institute Year Book 2004" įtraukė kelias esė iš konferencijos „Europa ir Izraelis: Kas toliau?“ Taip pat, Institutas publikavo konferencijos „Mirtini kaimynai“ rezultatus viename iš žurnalo "Mittelweg 36. The Journal of the Hamburg Institute for Social Research." leidimų. Skaitytojams prieinama daugybė asocijuotų Instituto narių publikacijų skirtų šiuolaikinės Vokietijos istorijos bei žydų ir ne žydų santykių Vokietijoje, Europoje bei Izraelyje tyrimams.
Šiaurės Airijos futbolo lygos taurė
Šiaurės Airijos futbolo lygos taurė – Š. Airijos futbolo turnyras, kuriame dalyvauja stipriausių šalies lygų komandos. Vyksta nuo 1986 metų.
Mykoliškės (Kaišiadorys)
Mykoliškės – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Varkalių.
El Greco
thumb|El Greco thumb|250px|El Greco biustas Kretoje El Greco (tikrasis vardas Doménicos Theotokópoulos, 1541 m. Kretoje – 1614 m. balandžio 7 d.) – ispanų tapytojas.
Gimė Kretoje, kuri tuo metu priklausė Venecijos respublikai, tikroji tautybė – graikas.
Šeima
El Greco gimė 1541 metais, kaip spėjama, arba Fodele arba Candia kaime (dabar Heraklionas), Kretoje. Dailininko tėvas Geórgios Theotocópoulos buvo prekybininkas ir mokesčių surinkėjas. Jokių žinių apie El Greco motiną ir jo pirmą žmoną neišliko. Dailininko vyresnysis brolis Manoússos Theotokópoulos (1531 m. – 1604 m. gruodžio 13 d.), kaip ir tėvas, buvo pasiturintis prekybininkas ir savo paskutinius gyvenimo metus kartu su savo žmona praleido kartu su broliu Tolede.
Iš pradžių El Greco mokėsi tapyti ikonas. Be tapybos taip pat mokėsi senovės graikų, lotynų kalbų, taip pat klasikos. Candijoje įgyjo humanitarinį išsilavinimą. 1563 m. būdamas dar tik dvylikos, El Greco dokumentuose žymimas kaip „meistras“ („maestro Domenigo“).
Galerija
El Greco gyvenimas (1541–1614 m. balandžio 7 d.)
Paciento teisės
Paciento teisės - subjektyvios žmogaus galimybės reikalauti iš medicininių teisinių santykių dalyvių tam tikro elgesio, užtikrinant jo sveikatą, informacijos galimybes bei kitas teises.
Teisių katalogas
Paciento teisės apima:
Teisiniai pagrindai
Pacientai turi ir kituose teisės aktuose nustatytas teises. Pacientų teises, kai teikiamos jiems sveikatos priežiūros paslaugos pagal asmens sveikatos priežiūros paslaugų sutartis Lietuvoje reglamentuoja Civilinis kodeksas ir Pacientų teisių ir žalos sveikatai atlyginimo įstatymas.
Pamedės teisynas
thumb|300px|Vienas iš prūsų genčių teisės šaltinių buvo vad. Prūsų teisynas Pamedės teisynas, Prūsų teisynas, Jura Prutenorum – seniausias rašytinis baltų genčių teisės šaltinis. XII amžiuje Kryžiuočių ordino kolonizuotos prūsų genties pamedėnų normų rinkinys, priimtas prūsų susirinkime. Prūsai įstatymus ir sprendimus priimdavo savo susirinkimuose – váidose. Lietuviškojoje istoriografijoje Pamedės teisynas laikomas prūsų laimėjimu, nes Prūsijoje įsigaliojo ne tik vien užkariautojų primesta vokiškoji teisė. Pamedės teisynas yra vienas iš ikistatutiniu laikotarpiu (iki 1528 m.) Lietuvoje veikusių rašytinių paprotinių normų rinkinių (kitas – Kazimiero teisynas, 1468 m.). Surašytas senąja vokiečių kalba apie 1340 metus, žinomas iš 10 nuorašų.
Reikšmė, reguliavimo dalykas
Pamedės Teisynas buvo priimtas 1340 m. Tai prūsų genties paprotinės teisės paminklas, kuriuo buvo vadovaujamasi ir Lietuvoje (pavyzdžiui, Žemaitijoje bei kitur).
Pamedės teisynas reguliavo laisvųjų prūsų santykius, statusą, kuriuo jie buvo atriboti nuo kolonizatorių (kryžiuočių) bei kitų etninių grupių, turėjusių savo teises, taip pat nuo įbaudžiavintų prūsų, vadintų valstiečiais.
Prūsų teisynas taip pat įtvirtino baudžiamosios teisės normas. Nepilnamečių justicijai baltų teisės paminklas svarbus tuo, kad mini deliktinio veiksnumo ribą. 9 metų amžius yra laikoma riba, kai už nusikaltimus atsako tėvai, mokėdami išpirką. Manytina, kad deliktinis veiksnumas pagal Pamedės teisyną buvo pripažįstamas nuo 10 metų.
Nusikaltimų grupės pagal teisyną gali būti išskiriamos tokios kaip valstybiniai nusikaltimai, nusikaltimai nuosavybei (turtiniai nusikaltimai), nusikaltimai asmeniui. Pirmosios dvi grupės priskirtinos viešiesiems, o trečioji – privatiniams pažeidimams.
P. Labando nuoraše po 128a straipsniu, paraštėje išlikusi laisvųjų prūsų priesaika: „Aš laikausi šito mūsų prūsiško teismo taip giliai, kaip gilus Gilbingas, taip vertinu jį aukštai, kaip yra aukštas ąžuolas, taip tvirtai jo laikausi, kaip tvirtas akmuo: ar tai būtų teisybė, ar neteisybė“.
Nuorašai, tyrėjai
Dešimt Pamedės teisyno nuorašų indeksuojami pagal metus ir atradėjus:
Pirma kartą atskiru leidiniu 1866 buvo išleistas vėlyvosios redakcijos nuorašas Jura Prutenorum ex saeculo XIV condita, Pauliaus Labando (Paul Laband). Į lietuvių kalbą teisyną išvertė Povilas Pakarklis ir paskelbė savo knygoje Kryžiuočių valstybės santvarkos bruožai, 1948.
Nernsto efektas
Nernsto efektas – reiškinys, kai tekant elektros srovei puslaidininkiu, esančiu skersiniame magnetiniame lauke, srovės kryptimi atsiranda temperatūros gradientas.
Reiškinio priežastis
Jo priežastis ta pati – relaksacijos trukmės (tuo pačiu ir judrumo) priklausomybė nuo energijos (greičio). Jeigu išbarstymo mechanizmas toks, kad greitųjų elektronų relaksacijos trukmė mažesnė už lėtųjų elektronų relaksacijos trukmę. Tuomet greitųjų elektronų nukrypimas nuo pradinio tiesiaeigio judėjimo krypties magnetiniame lauke bus mažesnis, negu lėtųjų. Tokiu būdu įjungus magnetinį lauką įvairių elektronų indėlis į srovę pasikeičia.
Nernsto koeficientas
Šio reiškio tyrimas, lyginant su varžos pakitimu magnetiniame lauke tyrimais, nieko naujo neduoda. Tuo tarpu jo tyrimai, kaip ir bet kokie šiluminiai matavimai yra sudėtingi. Tačiau žinant elektrinio lauko E_Y reikšmę y ašies kryptimi ir magnetinio lauko B_Z reikšmę z ašies kryptimi galima suskaičiuoti Nernsto koeficientą |N| pagal šią išraišką:
kur dT/dx yra temperatūros gradientas.
Žinomas ir atvirkštinis procesas – Etingshauzeno efektas, kuomet vyksta skersinis temperatūrų skirtumas.
Purvaičiai (Kaunas)
Purvaičiai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Čekiškės, prie kelio.
Nutaučiai
Nutaučiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 15 km į šiaurės vakarus nuo Šiaulių, prie kelio Amaliai–Smilgiai.
Istorija
1950–1991 m. kaimas priklausė kolūkiui „Raudonasis spalis“.
Argentinos pesas
Argentinos pesas arba naujasis Argentinos pesas – Argentinos valiuta. ISO 4217 kodas ARS, tačiau Argentinoje dažniausiai naudojamas $. Padalintas į 100 sentavų (centavo).
Monetos
Šiuo metu cirkuliuoja 5, 10, 25 ir 50 sentavų monetos. 1 sentavo moneta pašalinta iš apyvartos. Nuo 1994 m. naudojamos 1, 2 ir 5 pesų monetos.
Banknotai
Naudojami 1 (pakeistas į monetą), 2, 5, 10, 20, 50 ir 100 pesų nominalo banknotai.