cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Administracinių ginčų komisija
miniatiūra|[[Vyriausioji administracinių ginčų komisija]]
Administracinių ginčų komisija (AGK) – išankstinio ne teismo tvarka administracinių ginčų nagrinėjimo institucija, ginčų sprendimo komisija. Ji nėra viešojo administravimo subjektas. Pagal prigimtį - kvaziteisminė institucija. Lietuvoje įsteigtos pagal 1999 m. LR ABTĮ ir LR administracinių ginčų komisijų įstatymus.
Darbo tvarka, kompetencija
Administracinių ginčų komisijų steigimo tvarką ir darbo principus nustato atskiras įstatymas.
Mokesčių administravimo subjektų sprendimai ar veiksmai (neveikimas) mokesčių, kitų privalomų mokėjimų klausimais, išskyrus mokestinius ginčus, skundžiami LR ABTĮ nustatyta tvarka. Mokestinių ginčų būtiną išankstinį nagrinėjimą ne teismo tvarka nustato mokesčių įstatymai. Atskiroms administracinių ginčų kategorijoms įstatymai gali nustatyti ir kitas išankstinio ginčų nagrinėjimo ne teismo tvarka institucijas.
Savivaldybių, apskričių administracinių ginčų komisijos ir Vyriausioji administracinių ginčų komisija nesprendžia ginčų, nurodytų LR ABTĮ 16 straipsnyje, 18 straipsnio 2 ir 3 dalyse, 19 straipsnio 2 ir 3 dalyse, 20 straipsnio 1 dalyje, taip pat ginčų dėl mokesčių, kitų privalomų mokėjimų ir rinkliavų (LR ABTĮ 29 str.).
Sudėtis
Komisiją gali sudaryti nebūtinai teisininkai.
Veikla
Įstatymo numatytais atvejais skundas (prašymas) pirmiausia turi būti paduodamas administracinių ginčų komisijai ar kitai išankstinio ginčų nagrinėjimo ne teismo tvarka institucijai, po to skundas gali būti paduodamas ir administraciniam teismui (LR ABTĮ 22 str. 3 d.). Kitais atvejais skundas (prašymas) gali būti paduodamas pasirinktinai - administracinių ginčų komisijai arba tiesiogiai administraciniam teismui (LR ABTĮ 22 str. 4 d.).
Komisija per 14 dienų išnagrinėja žmonių ir juridinių asmenų skundus (prašymus) bei priima dėl jų sprendimus kai ginčijami valstybinio administravimo subjektų (ministerijų, departamentų, inspekcijų, tarnybų, komisijų ir kitų valstybės institucijų bei jų tarnautojų ir pareigūnų) priimti individualūs administraciniai aktai (prireikus motyvuotu komisijos sprendimu bendras skundo nagrinėjimo terminas gali būti pratęstas dar 14 dienų).
Komisija taip pat sprendžia ginčus kai šios institucijos, jų tarnautojai ir pareigūnai atsisako ar vilkina įstatymuose ir kituose teisės aktuose nustatyta tvarka bei terminais tvarkyti žmonių reikalus viešojo administravimo srityje arba nesuteikia pareiškėjų prašomos ir jiems teiktinos informacijos.
Antonomazija
Antonomazija – tropas, metonimijos rūšis, kai tikrinis vardas vartojamas vietoj bendrinio ir atvirkščiai.
Brėjus
Brėjus – aštuntasis pagal dydį Airijos miestas, įsikūręs Viklou grafystėje. Tai kurortinis miestas, kuris buvo itin populiarus XX a. viduryje tarp turistų iš Britų salų, daugiausiai – Anglijos, tačiau prarado populiarumą, kai žmonės ėmė aktyviai vykti atostogauti į tolimesnes šalis (daugiausiai – Ispaniją).
Brėjaus pietuose yra 241 metrų aukščio „Brėjaus galvos“ aukščio iškyšulys, įrengtas 18 duobučių golfo aikštynas.
Jonionys
Jonionys – kaimas Varėnos rajono savivaldybės vakarinėje dalyje, 3 km į vakarus nuo Merkinės, Nemuno kairiajame krante (priešais Maksimonis), Kibyšių miško pašonėje. Veikia Kibyšių girininkija. Prie pietinio pakraščio eina plentas. Nemuno pakrantėje yra poilsiavietė. Greta kaimo aptiktos akmens amžiaus Jonionių gyvenvietės. Kaime savita tvarka išdėlioti rieduliai rodo, kad čia galėjusi būti astronominė stebykla. Į vakarus nuo kaimo yra gamtos paminklas – Kiškeliuškės griova.
Istorija
XIX a. pab. Jonionys pateko į Seinų apskrities Kudrėnų valsčių, Liškiavos parapiją.
Stealth (reikšmės)
Stealth:
Kunigiškiai (Jonava)
Kunigiškiai – pietinė Jonavos miesto dalis prie kelio, kairiajame Neries krante. Kolektyviniai sodai.
Inturkės seniūnija
Istorija
Senoji Inturkės seniūnija minima dar XVI a.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
458 m.
458 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Danijos futbolo varžybos 1978–1979 m.
Danijos futbolo varžybos 1978–1979 m.
FK Kražantė Kelmė
Kelmės FK „Kražantė“ – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Kelmės.
Istorija
thumb|250px|right|[[Kelmės miesto stadionas, Kelmėje]]
Klubo ištakos siekia 1926 m. Per ilgus metus klubo pavadinimai ne kartą keitėsi. Nuo 1994 metų klubas vadinamas Kražantės upės vardu.
Aukščiausias pasiekimas klubo istorijoje, kad 2001 metais kelmiškiai žaidė LFF I lygoje. Pirmenybėse užėmė 13-ąją vietą.
Nuo 2002 m. žaidė Antros lygos pirmenybėse. 2002 buvo šešti, 2003 m. devinti, o 2004 m. liko antroje vietoje.
2005 m. komanda tapo Antros lygos čempione, bei ketino dalyvauti 2006 m. Pirmos lygos pirmenybėse. Šiuos planus pakoregavo tai, kad Kelmės miesto stadionas neatitiko LFF keliamų reikalavimų. Nebuvo įrengta persirengimo kabinų, dušų. Žaidėjai prausdavosi tiesiog Kražantės upėje, persirengdavo mašinose arba autobusuose. Esant tokiai situacijai LFF neišdavė Pirmos lygos licencijos. Taigi, 2006 m. komanda žaidė Antros lygos pirmenybėse. Užimta antroji vieta. Po sezono buvo nuspręsta dirbti su vaikais. Pagrindinė komanda buvo išformuota.
Apranga
Ekipa žaidė baltos ir žalios spalvų aprangomis.
Lietuvos ekologų draugija
Lietuvos ekologų draugija – Lietuvos visuomeninė organizacija, veikianti nuo 1995 m. Vilniuje, Akademijos g. 2 (Vilniaus universiteto Ekologijos institutas).
Veikla
Lietuvos ekologų draugija vienija aplinkosaugininkus ir mokslininkus ekologus, skatina mokslinę kūrybinę iniciatyvą, populiarina naujausius ekologijos mokslo ir praktikos laimėjimus. Draugija organizuoja konferencijas, simpoziumus, diskusijas, atlieka tyrimus pagal įvairias programas. Bendradarbiauja su kitomis ekologinio profilio organizacijomis. Turi apie 70 narių. Draugija yra Europos ekologų federacijos narė.
Volga (reikšmės)
Žodis Volga reiškia:
Rukainių šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
'''Rukainių šv. arkangelo Mykolo bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Rukainių kaime, 17 km į pietryčius nuo Vilniaus, prie Vilniaus–Medininkų kelio. Turi baroko bruožų. Pamaldos laikomos tik lenkų kalba.
Istorija
miniatiūra|180px|left|Atminimo lenta prelatui P. K. Bžostovskiui
Iki 1440 m. Zigmantas Kęstutaitis Rukainius paskyrė Vilniaus arkidiakonui (vyskupo padėjėjui). Vilniaus vyskupas Paulius Algimantas Alšėniškis Rukainiuose 1538 m. pastatė medinę bažnyčią ir įkūrė parapiją. Bažnyčia žemės valdų neturėjo, kleboną išlaikė arkidiakonas. Parapija minima ir 1744 m. XVIII a. pabaigoje veikė parapinė mokykla. Prancūzijos kariuomenė 1812 m. sudegino bažnyčią ir kleboniją.
1818–1823 m. bažnyčia atstatyta. Ją Rusijos valdžia atėmė ir pertvarkė į stačiatikių cerkvę. Cerkvė 1889 m. rekonstruota. Rukainiuose klebonavo ir mirė prelatas Povilas Ksaveras Bžostovskis (1739–1827), „Pavlovo respublikos“ organizatorius (ant bažnyčios sienos 2014 m. atidengta atminimo lenta). Vidaus reikalų ministras 1907 m. leido toliau nuo cerkvės statyti mūrinę bažnyčią, bet iš pradžių pasistatyti laikiną, medinę.
1909 m. įrengta laikina bažnyčia, kurioje 1910 m. leista laikyti pamaldas. 1912 m. pastatyta nauja medinė. 1918 m. pamaldos perkeltos į grąžintą mūrinę. Administratorius kunigas Alfonsas Tamulaitis (1928–1990), (Rukainiuose nuo 1961 m.) bažnyčią 1968 m. suremontavo ir išdažė.
Architektūra
Bažnyčia turi baroko bruožų, stačiakampio plano, dvibokštė. Vidus bazilikinis, 3 navų, atskirtų pilioriais. Šventoriaus tvora akmenų mūro.
FK Kruša-Basica
Vilniaus „Kruša“ – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.
Frydrichas Vetinas
Frydrichas Vetinas (Frydrichas Saksas,, 1473 m. spalio 26 d. Torgau – 1510 m. gruodžio 14 d. Rochlicas) – Vokiečių ordino karinis ir valstybės veikėjas, Vokiečių ordino magistras.
Rukų šv. Antano Paduviečio parapija
miniatiūra|200px|left|Vaizdas iš balkono
Frydrichas Vetinas
Biografija
Trečiasis Saksonijos kunigaikščio Albrechto Behenceno Narsiojo ir Bohemijos kunigaikščio Jurgio Podiebradiečio dukters Sidonijos sūnus. Dar vaikystėje pasišventė dvasininko karjerai. Studijavo Sienoje ir Leipcige. Įšventintas kunigu buvo Kelno kanauninku. Vėliau tarnavo Mainco arkivyskupo dvare.
Rukų šv. Antano Paduviečio parapija
Parapijos tikintieji savų maldos namų neturi, naudojasi Rukų evangelikų liuteronų bažnyčios patalpomis pagal 2010 m. birželio 22 d. pasirašytą bažnyčios panaudos sutartį, kuria bažnyčia buvo perleista Romos katalikų parapijos žinion 30-ies metų laikotarpiui. Šia sutartimi katalikų parapija įsipareigoja prižiūrėti ir remontuoti bažnyčią, derinti pamaldų grafiką su evangelikų liuteronų parapija. Rukų bažnyčioje skamba dviejų konfesijų maldos. Iš pradžių aukojamos mišios katalikams, o vėliau vyksta evangelikų liuteronų pamaldos. Evangelikų liuteronų bendruomenei buvo sunku išlaikyti bažnyčią, mat šios konfesijos tikinčiųjų likę tik 48, o katalikų Rukų parapijoje yra daugiau – per du tūkstančius.
Frydrichas Vetinas
Biografija
1498 m. mirus Vokiečių ordino didžiajam magistrui Johanui Tyfenui, Ordino kapitula, siekdamas pagerinti santykius su Lenkijos karaliumi Jonu Albrechtu, grasinusiu Ordinui karu, pasiūlė Frydrichui Vetinui tapti magistro įpėdiniu. 1498 m. rugsėjo 29 d. jis buvo priimtas į Ordiną ir išrinktas didžiuoju magistru. Tačiau jo autoriteto nepakako, kad Ordino ramybę apsaugotų net Šventosios Romos imperijos imperatorius.
Gelma
Gelma – miestas šiaurės rytų Alžyre, 40 km nuo Viduržemio jūros kranto, 290 m aukštyje. Vilajos centras. 123,6 tūkst. gyventojų (2007 m.).
Miestas žinomas nuo senovės Kalamos pavadinimu. Romėnų laikais buvo Numidijos provincijos dalimi. Šv. Posidijas buvo Gelmos vyskupu V a.
Auksaspalvis sparas
Auksaspalvis sparas (Sparus aurata) – jūrinių karosų (Sparidae) žuvų šeimos, monotipinės doradų (Sparus) genties rūšis.
Lydytas sviestas
thumb|Dar skystas šviežiai išlydytas [[sviestas]] thumb|Sustingęs lydytas sviestas kambario temperatūroje Lydytas sviestas – pieno riebalų masė, susidaranti išlydžius sviestą ir atskyrus nuo riebalų vandenį ir sausąsias medžiagas. Paprastai gaminamas išlydžius sviestą ir leidžiant nusistovėti neriebalinėms medžiagoms. Vanduo išgaruoja, dalis sausųjų medžiagų plūduriuoja paviršiuje ir yra nugriebiama, likusi dalis sausųjų medžiagų nugrimzta į išlydytų riebalų dugną, kur ir lieka, kai riebalų skystas lydalas nupilamas.
Komercinė lydyto sviesto gamyba apima tokius metodus kaip:
Savybės
Lydyto sviesto smilkimo temperatūra aukštesnė (252 °C) negu paprasto sviesto (190 °C), todėl jis labiau tinka kepimui. Lydytas sviestas turi didesnę laikymo trukmę negu paprastas sviestas. Lydytame svieste yra tik pėdsakai laktozės ir kazeino, todėl jis tinka tiems, kurie netoleruoja laktozės.
Regioniniai variantai ir pavadinimai
Vidurio Rytų virtuvėje samna ir Pietų Azijos virtuvės ghi gaunami ilgai kaitinant sviestą iki kunkuliavimo, kad vanduo išgaruotų, o dalis pieno sausųjų medžiagų karamelizuotųsi. Tada dar skystas ghi nukošiamas. Toks apdorojamas jam suteikia riešutišką skonį.
Prancūziškoje virtuvėje toks sviestas vadinamas 'lazdyno riešutų sviestas', D. Britanijoje vadinamas  'rudasis sviestas'.
JAV lydytas sviestas paprastai patiekiamas šiltas su keptomis ar kitaip karštai paruoštomis jūrų gėrybėmis. Vadinamas drawn butter 'koštas sviestas'.
Anglijoje lydytas sviestas naudojamas konservuojant kai kurį gyvūninės kilmės maistą – pvz., krevetes ar kiškieną konservuoja stiklainiuose užliejant lydytu sviestu.
Indijoje ir Pakistane lydytas sviestas ghi naudojamas kaip kepimo riebalai. Ghi naudoja ruošiant Karahi vištieną, lęšius. Ghi deginama kaip apeiginių lempelių kuras. Šiaurės Indijoje nukoštos pieno sausosios medžiagos laikomos delikatesu ir valgomos su nerauginta duona. Tokias nukoštas medžiagas vadina, , , , ir kn: thuppa (ತುಪ್ಪ).
Vokiečių kalboje lydytas sviestas vadinamas 'sviesto taukai'.
Artimųjų Rytų šalyse gaminamas lydytas sviestas vadinamas samnah. Jį naudoja kaip riebalus maisto gaminimui (pvz., kepimui) dėl gero skonio. Kai kuriose arabų šalyse (pvz., Egipte) atskirtos lydyto sviesto nuosėdos, likusios dugne, valgomos kaip skanėstas, kaip duonos užtepas.
Magribe kai kurios kaimiečių šeimos, ypač berberų kilmės, dukters gimimo dieną sandariai uždarytą indą su smenu (vietinis lydyto sviesto variantas, vadinamas smen arba d’haan) užkasa žemėje, kad iškastų ir panaudotų maistui gardinti tos dukters vestuvių dieną.
Etiopijos ir Eritrėjos virtuvėje lydytą sviestą gardina imbieru, česnaku ir kai kuriais kitais prieskoniais. Toks produktas vadinamas arba tesmi. Tradicinėse Afrikos kultūrose lydytu sviestu tepa plaukus ar odą. Pvz., hamerių moterys (Etiopija) plaukus tepa lydyto sviesto ir ochros mišiniu.
Lietuvoje pokaryje lydytą sviestą naudojo dėl ilgesnio laikymo galimybės.
Lietuvos dizaino sąjunga
Lietuvos dizainerių sąjunga (LDiS) – Lietuvos visuomeninė meno kūrėjų organizacija, vienijanti dizainerius, pedagogus, mokslininkus.
Istorija
Lietuvos dizainerių sąjunga įkurta 1987 m. spalio 16 d., iškilus būtinybei konsoliduoti Lietuvos pramonės įmonėse dirbančius dizainerius, rūpintis dizaino idėjų ir informacijos sklaida visuomenėje, didinti dizaino vaidmenį, formuojant harmoningą, estetiškai turtingą žmogaus aplinką. Nuo pat Sąjungos susikūrimo į ją buvo priimami patyrę dizaineriai – profesionalai, turintys aukštąjį dizaino išsilavinimą, daugiausiai baigę studijas Vilniaus dailės akademijos Dizaino katedroje. Nuo 1990 m. Baltijos šalių dizainerių asociacijos, nuo 2007 m. Tarptautinės industrinio dizaino asociacijų tarybos (Internetional Council of Societies of Industrial Design, ICSID), Tarptautinio dizaino aljanso (International Design Alliance, IDA) narė, nuo 2001 m. Lietuvos meno kūrėjų asociacijos narė, 2004 m. suteiktas Meno Kūrėjų organizacijos statusas.
2018 m. rugpjūčio 6 d. Vilniaus apygardos teismas priėmė nutartį dėl bankroto bylos iškėlimo, o 2019-06-27 – nutartį dėl juridinio asmens pripažinimo bankrutavusiu.
2020 m. kovo 12 d. Juridinių asmenų registre buvo įregistruota asociacija Lietuvos dizaino sąjunga, kuri faktiškai akumuliavo ir pratęsė Lietuvos dizainerių sąjungos tradicijas, įdirbį ir idėjinį turinį. Lietuvos dizaino sąjungą įsteigė būtinas pagal Lietuvos meno kūrėjo ir meno kūrėjų organizacijų statuso įstatymą Meno kūrėjų skaičius.
Veikla
Lietuvos dizainerių sąjungos aukščiausias organas – suvažiavimas, turintis visas visuotinio narių susirinkimo teises, kolegialus valdymo organas – LDiS valdyba, vienasmenis valdymo organas – LDiS pirmininkas.
Lietuvos dizainerių sąjunga skatina ir propaguoja sąjungos narių kūrybą, gina jų autorines teises, rengia konkursus, parodas, konferencijas, dalyvauja kūrybiniuose projektuose. 2007 m. vienijo 139 narius.
Pirmininkas Tautvydas Kaltenis – nuo 2001 m.
Langinės
thumb|250px|Langas su langinėmis. Lenkija thumb|250px|Langas su langinėmis. Rumunija
Langinės – durelės arba skydas langui uždengti. Paprastai medinės, dvivėrės (nors pasitaiko ir vienvėrių, daugiavėrių), įtaisomos iš lauko pusės. Skirtos apsaugoti langą (stiklą) nuo vėjo, lietaus, šalčio, saulės, taip pat apsaugos priemonė nuo įsilaužimo, namo puošybos elementas.
Atvertos langinės tvirtinamos prie sienos, kad neblaškytų vėjas, užveriamos vakare arba namo gyventojams išvykus ilgesniam laikui. Seniausios langinės Lietuvoje darytos iš šiaudų, o nuo XIX pr. ėmė plisti lentinės; tokios langinės pirmiausia paplito miestuose ir dvaruose, vėliau kaimų didesniuose namuose. XX a. pradžioje populiarios tapo įsprūdinės langinės.
Langinės dažomos dažniausiai baltai, melsvai arba rudai, kartais ištapomos, puošiamos. Jos gausiausiai puoštos Aukštaitijoje ir Dzūkijoje, kitur jų mažiau. Puošiama buvo toji langinių pusė, kuri matydavosi kai langinės būdavo atviros. Langinės būdavo polichromuojamos (ištapomos), ornamentai išdrožinėjami. Populiariausios įsprūdinės langinės (paprastai su 2 įsprūdžiais). Paprasta ir praktiška puošmena buvo meniškos langinių angelės šviesai įleisti. Pastarosios langinės labiausiai buvo paplitę Žemaitijoje ir Klaipėdos krašte.
Baldužiai
Baldužiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 8 km nuo Naudvario.
Pinyin
Hànyǔ Pīnyīn (汉语拼音; t. y. „han kalbos pinin“), paprastai trumpinamas tiesiog Pinyin (liet. Pin-inas, arba Pinjinas) – bendrinės kinų (mandarinų) kalbos romanizacijos, t. y. transkripcijos lotyniškais rašmenimis, būdas. Pinyin buvo patvirtintas 1958 m., o 1979 m. imtas naudoti Kinijos Liaudies Respublikos vyriausybės. Vėliau Pinyin patvirtintas kaip tinkamiausia šiuolaikinės kinų kalbos transkripcijos sistema Singapūre, daugumoje tarptautinių institucijų.
Tarimas
Pinyinui vartojamas lotyniškasis alfabetas. Kai kurie garsai tariami panašiai kaip lietuviškai, tačiau yra nemažai skirtumų. Paprastai atskirai aiškinamas inicialių ir finalių tarimas: inicialės – skiemens pirmieji priebalsiai, finalės – antra skiemens pusė, t. y. medialių (pusbalsių, einančių prieš balsį), pagrindinio balsio ir paskutinio priebalsio arba balsio kombinacijos.
Žemiau pateikiamas apytikslis tarimas.
Finalės
Finalė kartais naudojama kaip atskiras skiemuo. Kartais jos užrašymas kaip finalės ir užrašymas, kai ji eina savarankišku skiemeniu, šiek tiek skiriasi (plg. pirmą ir trečią stulpelius). Taip pat aukščiau minėtos inicialės y ir w inicialėmis gali būti ir nelaikomos: jos tiesiog patogumo dėlei prirašomos prie žemiau surašytų kai kurių finalių, kai jos eina savarankiškais skiemenimis.
Kai kuriuose regionuose prie finalių kartais pridedamas gerklinis -r garsas, pvz., ar, anr, angr. Tokiuose skiemenyse paprastai pranyksta paskutinė priebalsė, balsis stipriai nasalizuojamas, o „r“ tariamas labai užrietus liežuvį.
Tonai
Pinyin sistemoje kinų kalbos tonai užrašomi diakritiniais ženklais:
Pirmasis tonas
ā ē ī ō ū ǖ Ā Ē Ī Ō Ū Ǖ
Antrasis tonas
á é í ó ú ǘ Á É Í Ó Ú Ǘ
Trečiasis tonas
Ketvirtasis tonas
459 m.
459 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Pinyin
Tonai
à è ì ò ù ǜ À È Ì Ò Ù Ǜ
Aleksejevka (Oriolo sritis)
Aleksejevkos laukuose 1943 m. vasario 20 d. – kovo 20 d. įvyko Raudonosios armijos 16-osios lietuviškosios šaulių divizijos pirmosios kautynės su Vokietijos kariuomene. Divizijai jos buvo nesėkmingos, patirti dideli nuostoliai: iš daugiau, kaip 9900 divizijos karių 1328 žuvo, 3215 buvo sužeista, 159 dingo be žinios, 122 susirgo. Kitais duomenimis, nuostoliai buvę dar didesni – žuvo 5218 karių, iš jų 4064 kilę iš Lietuvos. Žuvusieji palaidoti Aleksejevkos kapinėse. 1962 m. čia pastatytas paminklinis akmuo, 1963 m. aplink kapines pasodintas Draugystės sodas.
Kalbos kultūra
Kalbos kultūra – kalbos kokybės charakteristika, įvertinanti taisyklingumą, sakinių logiškumą, atitikimą bendrinės kalbos normoms. Skiriama sakytinė ir rašytinė kalbos kultūra, iš kurių pastaroji yra reglamentuojama griežčiau. Buitinės kalbos reikalavimai mažesni arba ji net nereglamentuojama.
Pinyin
Tonai
Be tono tariamuose skiemenyse nerašomi jokie diakritiniai ženklai.
Nors tonai kinų kalboje labai svarbūs ir gali smarkiai keisti žodžio reikšmę, dažnai jie žymimi tik specialiojoje literatūroje, mokomuosiuose tekstuose.
Taisyklės, pagal kurias nustatoma, virš kurios balsės bus rašomas diakritikas:
Kalbos kultūra
Kalbos kultūra siaurąja reikšme – kalbos taisyklingumas, siekimas vartoti įteisintus žodžius ir normines jų reikšmes, taisyklingus žodžių junginius bei sakinius. Sakytinei kalbai taip pat svarbu gera tartis ir taisyklingas kirčiavimas, o rašytinei – norminė rašyba ir skyryba.
Pinyin
Tonai
Kitas būdas:
Kalbos kultūra
Kalbos kultūra plačiąja prasme dar apima kalbos estetiką (vaizdingumą, gražumą, įtaigumą), tuo priartėdama prie kalbos etikos ir etiketo, kuriems rūpi, kad kalba būtų ne tik taisyklinga, graži, bet ir kultūringa, mandagi.
Pinyin
Tonai
Kartais, nesant galimybių užrašyti diakritikus, tonai žymimi skaitmenimis, pvz: tong2.
Perraša į lietuvių kalbą
VLKK nutarimu, lietuvių kalboje, naudojant kiniškus žodžius, jie perrašomi iš Pinyin sistemos pagal nustatytą kiekvieno skiemens perrašos būdą. Pavyzdžiui, Máo Zédōng pagal šias taisykles turi būti perrašomas kaip „Mao Dzedongas“. Ne visada lietuviška perraša yra artima kiniškam tarimui, pavyzdžiui, xian perrašoma kaip „sian“, nors tariant girdisi garsas [e], o ne [a]. Taip pat nėra aiškių nurodymų, kaip elgtis, kai susidaro lietuvių kalbai nebūdingi junginiai (pavyzdžiui, remiantis atskirų skiemenų lietuvinimo instrukcija, iš Yúnnán tenka padaryti „Junnaną“), kai sulietuvinus susidaro dviprasmybės (pvz., Pīnyīn sulietuvinus į „Pininas“ neaišku, ar čia yra skiemenys pi+nin, ar pin+yin), kokias galūnes taikyti (kadangi žodyje Táiwān [an] yra tariamas minkštai, kartais „Taivanas“ linkstama lietuvinti į „Taivanis“). Iki nustatant šias taisykles, kiniški vietovardžiai ir asmenvardžiai dažnai buvo lietuvinami, remiantis rusiška transkripcija.
Kalbos kultūra
Už lietuvių kalbos politiką atsako Valstybinė lietuvių kalbos komisija.
Termino istorija
Terminas kalbos kultūra Lietuvoje palyginti naujas, pradėtas plačiau vartoti sovietmečiu – matyt, pagal rusų kalbos terminą „культура речи“.
Valstybiniai egzaminai Kinijoje
thumb|1894 m. egzamino užduotys Valstybiniai egzaminai (tradiciniai rašmenys:科舉; pinyin: kējǔ) Kinijos imperijoje buvo valdininkų atrankos sistema, kurios ištakos siekia Han dinastiją (III amžius pr. m. e. – III m.e. amžius). Ši sistema panaikinta 1905 m. Pagrindinė egzaminų struktūra formavosi nuo Sui laikų (VII amžius).
Iki atsirandant valstybiniams egzaminams, biurokratais buvo tampama pagal įtakingų aristokratų ar valdininkų rekomendacijas. Paprastai rekomenduotieji taip pat priklausydavo aristokratijai. II a. pradžioje pirmieji kandidatai buvo tikrinami „Šešių menų“ egzaminuose: muzikos, šaudymo iš lanko, žirgininkystės, aritmetikos, rašybos, ritualų ir ceremonijų išmanymo. Vėliau ši schema išplėsta iki „Penkių mokslų“: karinė strategija, civilinė teisė, mokesčiai, žemės ūkis ir geografija, konfucianistiniai kanonai. Šia forma egzaminai VI a. (Sui dinastijoje) buvo institucionalizuoti.
XIV amžiuje egzaminai trukdavo 24-72 valandas. Kandidatai buvo uždaromi atskiruose kambariuose, jų darbus perrašydavo, kad egzaminuotojas neatpažintų rašybos, taip pat egzaminuotojas nežinodavo kandidato vardo.
André Gide
thumb|Andrė Židas (1920) Andrė Židas (, 1869 m. lapkričio 22 d. – 1951 m. vasario 19 d.) – prancūzų rašytojas, Nobelio literatūros premijos laureatas (1947). Padarė didelę įtaką prancūzų egzistencialistams, – pirmiausia Ž. Sartui ir A. Kamiu.
Kritikos dėmesį patraukė „Žemiškieji skanėstai“ (Nourritures terrestres, 1897), kuriame šlovina klajoklišką gyvenimo būdą. Jo kūrybos stilius simbolistinis. Ketvirtajame dešimtmetyje susižavėjo socializmu ir aktyviai rėmė TSRS. Tačiau 1936 m. nuvykęs į Sovietų Sąjunga smarkiai nusivylė tarybine tvarka. Savo įspūdžius aprašė publicistinėje knygoje "Sugrįžimas iš SSRS"
Svarbesnieji kūriniai: „Imoralistas“ (1902), „Vatikano požemiai“ (1914), „Pinigų padirbinėtojai“ (1925).
Vaikystė
Židas gimė gerbiamoje ir turtingoje paryžiečių šeimoje. Jo tėvas mirė anksti, tad buvo auklėjamas motinos puritonės, kuri visiškai pajungė savo valiai vienintėlį sūnų. Buvo išmestas iš mokyklos po to, kai buvo pagautas besimasturbuojantis klasėje. Motina jį nuvedė pas gydytoją, kur jam buvo pagrasinta, jog bus iškastruotas jei nesugebės atsispirti blogam įpročiui.
Homoseksualioji pusė
Šeimos veiksmai, kuriais buvo slopinamas berniuko seksualumas, visą gyvenimą vertė Židą jausti kaltę dėl fizinės meilės. Jis manė, jog moterys nejaučia seksualinio potraukio, labai vengė prostitučių. Santykiai su moterimis dažnai baigdavosi nesėkme, tikrą malonumą patirdavo su jaunais vaikinais, dėl to save laikė „beviltišku iškrypėliu“. Būdamas dvidešimt penkerių metų pareiškė, kad nori bendrauti su paaugliais ir vaikinais. Jo seksualinė orientacija atsispindėjo jo darbuose, kuriuos nepaisant pripažinimo, pasmerkė bažnyčia.
Santuoka
Būdamas trylikos metų įsimylėjo penkiolikmetę pusseserę, kurią vadino „mistiniu magnetu“. Po motinos mirties ją vedė. Tiesa, jo atvirai reiškiamos mintys kūriniuose sutuoktinę labai žeidė. Andrė Židas savo žmoną laikė šventa ir neliečiama. Kultūringa ir inteligentiška, Madlena (žmonos vardas) niekada nesiskundė dėl platoniškos santuokos. Viskas pasikeitė, kai rašytojas įsimylėjo šešiolikmetį Marką, draugo sūnų. Keršydama už išdavystę, Madlena sudegino visus Žido laiškus. Rašytojas tikino, kad mylėjo tik žmoną. Ši jam liko ištikima visą gyvenimą.
Kelionės ir patyrimai
Gyvendamas Alžyre rašytojas susitiko su rašytoju Oskaru Vaildu ir jo meilužiu. Vieną naktį Vaildas atvedė Židui jauną graiką. Vėliau rašytojas aprašė šį susitikimą kaip savo seksualinio gyvenimo kulminaciją. Ten pat Alžyre jis labai prisirišo prie savo penkiolikmečio tarno Atmano, kurį pasiėmė ir grįždamas į Paryžių.
Senatvė
Sulaukęs keturiasdešimt šešerių, rašytojas užmezgė naują romaną. Šįkart su seno bičiulio dukra Elizabeta. Jiems gimė dukra. Židas mergaitę pripažino ir svajojo tapti seneliu.
Bioritmas
thumb|Bioritmų grafiko pavyzdys Bioritmas (arba biologinis ritmas) – tai pseudomokslinis cikliškų fiziologijos, emocijų ir intelekto pokyčių modelis. Pasak šio modelio nesudėtingomis priemonėmis galima nustatyti „geras“ ir „blogas“ dienas žmonėms bei gyvūnams. Bioritmai ir biologiniai ritmai yra skirtingi dalykai.
Teorija
Bioritmų teorija teigia, kad gyvenimą lemia ritmiški ciklai, pagal kuriuos galima nuspėti fizinių, protinių ir emocinių savybių pokyčius. Ritmas periodiškai pasikartoja visiškai prognozuojamai. Taigi, žinant tikslų žmogaus gimimo laiką, nesunkiai galima nubrėžti bioritmų grafiką tam tikram laikotarpiui. Sakoma, kad žmogaus gyvenimą reguliuoja trys nepriklausomi ciklai – fizinis, emocinis ir intelektinis. Kartais išskiriami ir antriniai ritmai. Teorijos palaikytojai teigia, kad bioritmai susiję su bioelektriškumu bei jo poveikiu kūnui, tačiau mokslinių įrodymų kol kas trūksta.
Pagrindiniai bioritmai:
Bioritmai dažniausiai vaizduojami sinusoidinėmis funkcijomis, kiekvieno ciklo reikšmė tam tikrame taške (laiko ašyje) yra nuo -100 % iki +100 %, išskiriamos pozityvioji (teigiama) ir negatyvioji (neigiama) fazės. Laikoma, kad tik gimus visi ciklai yra ties 0 %.
Mokslinis pagrindas
Rimto mokslinio pagrindo bioritmų teorijai nėra. Ji daugiausia remiasi numerologija, Forerio efektu ir pan.
Egzoplaneta
thumb|350px|Atrastų egzoplanetų skaičius
Bioritmas
Mokslinis pagrindas
Bioritmų teorija buvo tikrinta eksperimentais ir nepasitvirtino. Tačiau bioritmų šalininkai nenustojo tikėti, todėl buvo sugalvota daugybė ad hoc hipotezių. Viena komiškiausių – kad kai kurie žmonės neturi bioritmų, vieni periodiškai, kiti visą laiką. Taip bet kokio eksperimento nesėkmę galima paaiškinti tuo, kad subjektas buvo aritmiškas.
Vašingtono universiteto sociologijos profesoriaus W. S. Bainbridge atliktas eksperimentas paneigė mitą, kad naudojant bioritmų teoriją galima nustatyti įsčiose esančio vaiko lytį 95 % tikslumu. Eksperimentas parodė, kad lytis atspėjama maždaug 50 % tikslumu – tokį patį rezultatą gautume mėtydami monetą. Tada buvo sugalvota kita ad hoc hipotezė: kad didelė dalis eksperimento metu tikrintų kūdikių bus homoseksualai, todėl jų biolaukai rodo kitą lytį.
Egzoplaneta
thumb|right|250px|Egzoplaneta OGLE-2005-BLG-390Lb, besisukanti apie šaltą [[raudonoji nykštukė|raudonąją nykštukę keturis kartus didesniu atstumu, nei Žemė aplink Saulę (dailininko iliustracija)]] thumb|right|250px|[[2006 m. rugsėjo mėn. padaryta pirmoji egzoplanetos nuotrauka prie žvaigždės 2M1207.]]
Egzoplanetų orbitos
Planetos skriejimo trajektorija dažniausiai būna smarkiai ištęsta elipsė. Dažnai planeta skrieja labai arti savo žvaigždės. Tokiose sistemose mažesnėms planetoms būtų sudėtinga išlaikyti pastovią skriejimo orbitą dėl didžiosios planetos gravitacinio lauko įtakos. Dėl to planetos kur kas greičiau apskrieja savo žvaigždę, negu Saulės sistemos planetos. Apskriejimo periodai yra labai skirtingi. Kai kurios planetos apie žvaigždę apskrieja per keletą parų. Taip yra todėl, kad dauguma atrastų planetų skrieja daug arčiau prie savo žvaigždės, negu Merkurijus Saulės sistemoje.
Yra žinomos kelios planetos, kurios skrieja ties Žemės orbita ir ties asteroidų žiedu.
left|thumb|200px|Diagramoje pavaizduota [[Gliese 581 sistema.]] thumb|left|200px|Radialinio greičio aptikimo metodu atrandamos planetos prie kitų žvaigždžių.
Radialinio greičio metodas
Tai metodas, naudojamas egzoplanetoms atrasti prie kitų žvaigždžių. Žvaigždei artėjant, jos spektro linijos pasislenka į mėlynąją sritį, o šviesos bangos truputį susispaudžia. Žvaigždei tolstant, šviesos bangos išsitempia, o linijos spektre pasistumia į raudonąją sritį (Doplerio efektas). Tačiau šis poslinkis yra labai mažas.
Nepaisant to, šį poslinkį įmanoma išmatuoti ir apčiuopti periodinius jo kitimus. Ypač svarbu, jog šis metodas tinka nepriklausomai nuo žvaigždės atstumo: kad ir kaip toli ji būtų, linijų poslinkis jos spektre visada bus toks pat. Be abejo, tolimos žvaigždės spektrui nufotografuoti reikia didesnio teleskopo.
Pirmasis radialinio greičio metodą planetų paieškai pradėjo taikyti kanadietis Brusas Kempbelas 1981 m. Tada šio metodo tikslumas neviršijo 0,25 km/s, ir nenuostabu, kad kurį laiką stebėjęs 21 į Saulę panašią žvaigždę nieko nerado. Situacija pasikeitė, patobulinus radialinio greičio matuoklį: priešais teleskopo židinyje esantį spektrometrą įtaisius vandenilio fluorido kapsulę, žvaigždės spektro linijos slankiojo etaloninių absorbcijos linijų atžvilgiu, o matavimo tikslumas padidėjo iki 13 m/s.
Netrukus B. Kempbelas įtarė, kad bemaž pusė jo stebėtų žvaigždžių turi 4 -15 kartų masyvesnius už Jupiterį palydovus.
Išklausius pranešimą 1988 m. įvykusioje konferencijoje, nuspręsta, kad radialinio greičio metodas yra labai perspektyvus. Jo tikslumas buvo ne kartą didinamas. Tačiau per pastaruosius 4 metus šiuo metodu aptikta 18 žvaigždžių su planetų dydžio palydovais.
Tranzitų metodas
thumb|300px|right|Tranzitų metodas egzoplanetoms aptikti. Po paveikslėliu esantis grafikas rodo kaip keičiasi šviesos intensyvumas stebint iš Žemės. thumb|300px|right|Kepler 6b fotometrija.
Radialinių greičių metodu galima nustatyti planetos masę, o šis fotometrinis metodas gali padėti nustatyti egzoplanetos diametrą. Jei planeta, skriedama apie savo žvaigždę, atsiduria tarp žvaigždės ir krypties į Žemę, tada planeta dengia žvaigždės diską ir todėl žvaigždės spindesys truputį susilpnėja. Spindesio susilpnėjimas priklauso nuo žvaigždės ir planetos dydžių. Pavyzdžiui, HD 209458 žvaigždės spindesys susilpnėja 1,8522%.
Šis metodas turi du didelius trūkumus. Pirmiausia, egzoplanetų tranzitai yra galimi tik tų egzoplanetų, kurių orbitų plokštumos guli regėjimo linijoje. Tikimybė, kad planeta galės atsidurti prieš žvaigždės diską yra apibrėžiama kaip žvaigždės ir planetos orbitos diametrų santykis. Apie 10% planetų su mažomis orbitomis tenkina šią sąlygą, bet tikimybė mažėja didėjant planetų orbitoms. Planetai, skriejančiai 1 AV nuotoliu nuo Saulės dydžio žvaigždės, ši tranzito tikimybė sumažėja iki 0,47%. Visgi stebint didelius dangaus plotus, turinčius tūkstančius ar net šimtus tūkstančių žvaigždžių iš karto tikimybė aptikti egzoplanetą sparčiai padidėja ir praktiškai galima šiuo metodu aptikti daugiau planetų negu radialinių greičių metodu per tą patį laiką, nors šis metodas neleidžia pasakyti, ar konkreti žvaigždė turi planetų, ar ne.
Antrasis šio metodo trūkumas yra didelė tikimybė aptikti klaidingus spindesio kitimus, nes žvaigždės spindesio susilpnėjimas nebūtinai garantuoja, kad planeta skrieja apie žvaigždę ir ją užstoja. Tranzitinis metodas reikalauja papildomo patvirtinimo, kad apie žvaigždę skrieja planeta, kitais metodais (dažniausiai radialinio greičio metodu).
thumb|300px|right|Planetų aptiktų tranzitinio metodo (šviesiai pilka) ir kitais metodais, masių ir didžiųjų pusašių palyginimas. Didžiausias tranzitų metodo privalumas yra tas, kad galima vien tik iš spindesio kitimo kreivės nustatyti planetos dydį. O turint duomenų iš radialinių greičių matavimo (kuris leidžia nustatyti planetos masę), galima apskaičiuoti planetos vidutinį tankį, kas leidžia sužinoti šiek tiek apie planetos fizikinę struktūrą. Šiais dviem metodais ištirtos devynios planetos yra išsamiausiai apibūdinamos iš visų žinomų egzoplanetų.
Lexus
Lexus – japonų tarptautinės korporacijos - Toyota Motor Corporation - prabangių automobilių padalinys. Lexus Iš pradžių buvo pristatytas JAV rinkai 1989 metais, o dabar šis modelis pardavinėjamas 70-yje pasaulio šalių. Lexus tapo didžiausia Japonijos prašmatnių automobilių gamintoja.
Egzoplaneta
Tranzitų metodas
Tranzitų metodas taip pat leidžia tirti ir egzoplanetų atmosferas. Kai planeta atsiduria prieš žvaigždę, pastarosios šviesa pereina per viršutinius planetos atmosferos sluoksnius. Analizuojant didelės raiškos spektrus, galima aptikti elementų esančių planetos atmosferoje, spektrines linijas. Planetos atmosfera taip pat gali būti aptikta tiriant žvaigždės šviesos poliarizaciją, kada šviesa pereina per planetos atmosferą, arba nuo jos atsispindi.
Pirmoji atrasta egzoplaneta
Tai planeta, pavadinta 51 Pegasi b, atrasta 1995 m. rugsėjo 10d.
Vinica (Makedonija)
Pagrindinės pramonės šakos: žemės ūkis, tekstilė ir medinių baldų gamyba. Mieste yra kelios mokyklos, biblioteka, kultūros namai, kinoteatras.
Egzoplaneta
Mažiausia žinoma egzoplaneta
Mažiausia egzoplaneta, pavadinta Gliese 581 e, yra tik 1,9 karto sunkesnė už Žemę. Kitos žinomos egzoplanetos sveria 5-16 kartų daugiau nei mūsų gimtoji planeta.
Vinica (Makedonija)
Istorija
Dabartinio miesto teritorijoje žmonių gyvenama nuo neolito. Bizantijos laikais turėjo fortą. XIV–XX a. priklausė Osmanų imperijai.
Egzoplaneta
Masyviausia egzoplaneta
Manoma, kad masyviausia žinoma egzoplaneta yra 1,7 karto sunkesnė už Jupiterį. Ji pavadinta Dubbed TrES-4 vardu ir yra 1400 šviesmečių nutolusi nuo Žemės.
Į Žemę panašiausia egzoplaneta
Epsilon Eridani b sukasi apie oranžinę Saulės tipo žvaigždę vos už 10,5 šviesmečių nuo mūsų. Ši egzoplaneta yra pakankamai nutolusi nuo savo žvaigždės, todėl mokslininkai mano, jog joje galėtų būti skysto vandens.
Ekstremaliausia egzoplaneta
CoRoT-7b yra pirmoji už Saulės sistemos atrasta egzoplaneta, turinti kietą paviršių, tačiau ši planeta, panašu, tikrai netinkama gyventi tokiai gyvybės formai kaip mūsų. Ji yra labai arti savo žvaigždės ir temperatūra jos paviršiuje siekia apie 4000 °C.
Egzoplaneta, kurioje matomi 3 saulėlydžiai
Šioje Jupiterio tipo egzoplanetoje, nutolusioje 149 šviesmečius nuo Žemės, kiekvieną vakarą nusileidžia trys Saulės. Ši trinarė žvaigždžių sistema yra žinoma HD 188753 vardu, o jos pagrindinė žvaigždė turi panašią masę kaip ir mūsų Saulė. Egzoplaneta skrieja labai arti savo motininės žvaigždės, metai joje trunka 3,5 Žemės paros.
Jauniausia egzoplaneta
Šiai egzoplaneta „tik“ mažiau nei 1 milijardas metų, o ji sukasi apie Cocu Tau 4 žvaigždę, nutolusią nuo mūsų per 420 šviesmečių.
Seniausia egzoplaneta
Seniausiai žinomai egzoplanetai – 12,7 milijardų metų. Ji net 8 milijardais metų vyresnė už mūsų Žemę ir susiformavo praėjus „vos“ 2 milijardams metų po Didžiojo sprogimo. Tai leidžia daryti prielaidą, jog planetos yra paplitęs reiškinys Visatoje ir gyvybė galbūt atsirado anksčiau negu yra manoma.
„Super-Žemė“
„Super-Žemėmis“ vadinamos egzoplanetos, kurios yra 2-10 kartų sunkesnės už Žemę. Egzoplaneta HD 156668b yra vos šiek tiek sunkesnė už Gliese 581 e. Kai kurių mokslininkų nuomone, tokio tipo planetose gali būti palankios sąlygos gyvybei atsirasti, nes jų branduoliai yra karšti ir yra palankios sąlygos vykti vulkaniniams procesams bei judėti tektoninėms plokštėms.
Karščiausia egzoplaneta
WASP-12b yra karščiausia kada nors atrasta egzoplaneta. Temperatūra jos paviršiuje viršija 2200 °C. Ji yra taip arti savo Saulės, jog apsisuka aplink ją vos per vieną Žemės dieną. WASP-12b yra dujinė planeta, 1,5 sunkesnė už Jupiterį ir beveik du kartus didesnė už jį. Ši egzoplaneta nutolusi nuo mūsų per 870 šviesmečių.
Šalčiausia ir toliausiai nuo mūsų esanti egzoplaneta
OGLE-2005-BLG-390L yra šalčiausia žinoma egzoplaneta. Manoma, jog jos paviršiuje temperatūra siekia -220 °C. Ši planeta 5,5 kartus sunkesnė už Žemę ir, spėjama, jog turinti kietą paviršių. Ją nuo Žemės skiria 28000 šviesmečių.
Mirštanti egzoplaneta
WASP-18b iki mirties liko visiškai nedaug, ji vis labiau artėja prie savo Saulės. Šiuo metu aplink savo Saulę ji apskrieja greičiau nei per vieną Žemės dieną, tačiau bėgant laikui WASP-18b metai vis labiau trumpės kol galų gale ja „prarys“ jos Saulė. Manoma, jog to priežastis yra stiprus WASP-18b Saulės gravitacinis laukas, kuris iškreipė planetos orbitą.
Egzoplaneta, turinti atmosferą
Astronomai atrado, jog keletas egzoplanetų turi atmosferą, viena iš jų – HD 189733b. Ši egzoplaneta yra viena pirmųjų, kurios atmosferos sudėtį pavyko nustatyti. Didžiąją egzoplanetos atmosferos dalį sudaro metanas, kuris, kaip spėjama, gali būti natūralios kilmės arba gyvybinės veiklos produktas.
Vandens pasaulis
GJ 1214b yra kietą paviršių turinti egzoplaneta, kurioje manoma turėtų būti vandens ledo pavidalu. Ši planeta sukasi apie raudonąja nykštukę. GJ 1214b maždaug 3 kartus sunkesnė už Žemę, 6,5 karto už ją didesnė ir nutolusi nuo mūsų per 40 šviesmečių.
Greičiausia egzoplaneta
SWEEPS-10 nuo jos Saulės skiria vos per 1,2 mln. kilometrų, todėl metai joje trunka vos 10 Žemės valandų. Ši planeta priskiriama ultra-trumpo periodo egzoplanetoms, kurių metai trunka mažiau nei 1 Žemės dieną.
Ištęstos orbitos egzoplaneta
Dauguma egzoplanetų aplink savo Saules skrieja apytiksliai apskritimo formos orbitomis, tačiau XO-3b orbita yra 37 ° nukrypusi nuo jos Saulės ekvatoriaus. Jos skriejimo orbita panaši į Plutono orbitą.
Super-Neptūnas
HAT-P-11b yra 25 kartus sunkesnė už Žemę bei 4,7 kartus už ją didesnė ir aplink savo Saulę apskrieja per 4,88 Žemės paras. Temperatūra jos paviršiuje siekia apie 590 °C. Žvaigždė, apie kurią sukasi HAT-P-11b, yra šiek tiek vesesnė už mūsų Saulę ir yra maždaug 3/4 Saulės dydžio.
Storiausia egzoplaneta
HAT-P-1 sudaro tik maždaug pusę Jupiterio masės, tačiau jos skersmuo yra net 1,76 karto didesnis už Jupiterio. Jeigų tokią egzoplanetą patalpintume į indą su vandeniu, kuris išlaikytų jos svorį, ši egzoplaneta plūduriuotų.
Tinkamiausia mūsų tipo gyvybei egzoplaneta
Gliese 581 d – viena iš keleto egzoplanetų, skriejančių aplink Gliese 581 žvaigždžių sistemą. Manoma, jog ši egzoplaneta turi kietą paviršių ir joje yra palankiausios sąlygos panašiai į mūsiškę gyvybės formai atsirasti. Gliese 581 d yra nutolusi tinkamu atstumu nuo savo raudonosios nykštukės Gliese 581, jog joje galėtų būti vandens. Ši egzoplaneta yra maždaug 8 kartus masyvesnė už Žemę.
Tankiausia egzoplaneta
COROT-exo-3b yra viena iš didžiausią tankį turinčių atrastų egzoplanetų. Ji yra panašaus dydžio kaip Jupiteris, tačiau maždaug 20 kartų už jį sunkesnė. Mokslininkai kelia hipotezę, jog COROT-exo-3b gali būti rudoji nykštukė arba užgesusi žvaigždė.
LVDK Kaunas
Kauno LVDK – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Kauno, kurį įsteigė Lietuvos verslo darbdavių konfederacija.
Lietuva 2013 m. pasaulio lengvosios atletikos čempionate
Lietuvai 2013 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas buvo 11-tas. Jame dalyvavo 14 sportininkų.
Normatyvus įvykdę sportininkai: Marius Žiūkas (A, 20 km ėjimas), Tadas Šuškevičius (A, 50 km ėjimas; B, 20 km ėjimas), Tomas Gaidamavičius (B, 50 km ėjimas), Ričardas Rekst (B, 50 km ėjimas), Rasa Drazdauskaitė (Maratonas), Diana Lobačevskė (Maratonas), Remalda Kergytė (Maratonas), Živilė Balčiūnaitė (Maratonas), Austra Skujytė (A, Septynkovė), Kristina Saltanovič (A, 20 km ėjimas), Brigita Virbalytė (A, 20 km ėjimas), Neringa Aidietytė (A, 20 km ėjimas), Virgilijus Alekna (B, disko metimas), Zinaida Sendriūtė (A, disko metimas), Agnė Šerkšnienė (B, 400 m; B, 200 m), Lina Grinčikaitė (B, 100 m), Airinė Palšytė (B, šuolis į aukštį), Eglė Balčiūnaitė (A, 800 m).
'' pastabos: Austra Skujytė ir Rasa Drazdauskaitė nedalyvavo, o Tomas Gaidamavičius bei Ričardas Rekst nepateko su B pasiekimais. ''
Kvalifikacija
63.00 m (Q) ir mažiausiai 12 geriausių rezultatų (q) patenka į finalą.
Finalas
Finalas buvo surengtas rugpjūčio 11 d.
Danijos futbolo varžybos 1979–1980 m.
Danijos futbolo varžybos 1979–1980 m.
Lietuva 2013 m. pasaulio lengvosios atletikos čempionate
Atranka
Į pusfinalį pateko pirmi 4 kiekvieno bėgimo dalyviai (Q) ir 4 greičiausi sportininkai (q).
Pusfinalis
Į finalą pateko pirmi 2 kiekvienio bėgimo sportininkai (Q) ir dar 2 greičiausi iš visų bėgimų (q).
Kvalifikacija
Į finalą pateko numetę 65 m (Q) arba 12 geriausių rezultatų (q).
Janionys
Janionys – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės rytus nuo Naujojo Daugėliškio, prie kelio ir Padysnio HE tvenkinio. Nuo 2003 m. veikia kaimo bendruomenė (pirmininkė Lina Raginytė). Janionių biblioteka yra Taujūnuose.
miniatiūra|250px|left|Riboženklis
Šermuonėlis
Šermuonėlis (Mustela erminea) – kiauninių šeimos plėšrus žinduolis.
Apsauga
Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
Išvaizda
thumb|left|Šermuonėlis žieminiu kailiu Smulkus, sveria 200–300 g, laibas, ilgo kūno, trumpų kojų. Uodega apie pusės kūno ilgio su juodu galu. Vasarą viršutinė kūno pusė gelsva ar rusva, apatinė balta. Žiemą visas baltas tik uodegos galiukas juodas. Kojų pirštai su riestais, aštriais nagais. Patinas beveik nesiskiria nuo patelės.
Biologija
thumb|Šermuonėlio paplitimas Dažniausiai gyvena drėgnuose biotopuose: medžiais ir krūmais apaugusiuose vandens telkinių krantuose, pelkėtuose miškuose, lapuočių ir mišrių miškų kirtavietėse, pamiškėse, išeksploatuotuose durpynuose, karjeruose, kelmų ar šaknų krūvose. Sausi pušynai šermuonėliui netinka. Gerai plauko.
Msila
Msila – miestas šiauriniame Alžyre, Atlaso kalnuose. Vilajos centras. 118,2 tūkst. gyventojų (2007).
Šermuonėlis
Biologija
Veiklus ištisus metus. Medžioja prieblandoje ir naktį. Apsigyvena pelių urveliuose arba rausia juos pats. Pastovesnius lizdus šermuonėlis įsiruošia jaunikliams auginti. Lizdą iškloja žolėmis, samanomis, graužikų kailiukais, paukščių plunksnomis ir pūkais.
Msila
Msila įkurta 1007 m. Hamado Ibn Bulogino kaip Magribo valstybės sostinė. 1152 m., valdant Almohadų dinastijai, pastatyti 5 rūmai ir didžioji mečetė. Yra išlikusi III a. mozaika.
Šermuonėlis
Biologija
Poruojasi balandžio-rugsėjo mėnesiais. Nėštumas – 240–393 paros. Apvaisintos kiaušialąstės ilgą laiką nesivysto, būna latentinės stadijos. Per metus užaugina vieną vadą iš 2-9 (iki 14) jauniklių. Dažniausiai jauniklius atsiveda balandžio-gegužės mėnesiais.
Pastaruoju metu nurodoma, jog gali būti apvaisintos jaunos, 20 parų amžiaus, patelės. Normaliai patelės subręsta sulaukusios 2,5-4 mėnesių, o patinai – 14 mėnesių.
Mityba
Kaip dauguma kiauninių žvėrelių, šermuonėliai prakanda aukai pakaušį, suėda smegenis, o po to renkasi kitas kūno dalis. Apsigyvenę sodybose, gali paragauti ir naminių paukščių kiaušinių.
Amžius
Gyvena iki 8-10 metų.
Priešai, nykimo priežastys
Šermuonėlius gali gaudyti lapės, usūriniai šunys, plėšrieji paukščiai, rečiau – valkataujantys šunys ir katės. Pastarąjį dešimtmetį šermuonėliai nukenčia dėl šiltų ir besniegių žiemų. Lapkričio-kovo mėnesiais šermuonėliai, būdami baltos spalvos, tamsiai pilkoje aplinkoje lengvai pastebimi plėšrūnų, todėl besniegėmis žiemomis žūva daug šių žvėrelių.
Vertė
Puošnus žvėrelis. Globojamas. Vakarų Europos ūkininkai stengiasi išlaikyti sodybose, nes jis išpjauna ne tik peles, bet ir žiurkes.
Gausa
Paplitęs visoje Lietuvoje, tačiau niekur nėra dažnas, kai kur netgi labai retas.
Medžioklė
Medžiojamasis gyvūnas. Lietuvoje nemedžiojamas. Anksčiau medžiotas dėl puošnaus kailio.
HFS
HFS (iš ) – grupė objektinių failų sistemų, nuo 1985 naudotų Mac OS operacinėje sistemoje (Apple Macintosh kompiuteriuose).
Failai HFS turi dvi dalis, vadinamąsias šakas : tiesiogiai naudotojui pasiekiamą duomenų šaką, kur saugomi „paprasti“ duomenys bei resursų šaką (pasiekiamą, naudojant Resedit programą ar sistemines funkcijas), kur saugomi papildomi duomenys, aprašantys pačias įvairiausias failo savybes, pvz., faile esančių duomenų tipą, naudojamą ikonytę, grafinę ikonytės poziciją katalogo lange, failo autorių, programą, su kuria failą galima atidaryti, įvairius komentarus, failo grupavimui naudojamą spalvą, instaliavimo skriptą etc. Bet kuris failas gali būti sudarytas ir vien tik iš duomenų šakos, ir vien tik iš resursų šakos, nors dauguma turi abi šakas. Tokių galimybių dėka HFS leidžia sukurti itin patogią naudotojo aplinką, kur kiekvienas failas kaip ir „įsimena“ tam tikrus nustatymus bei pasižymi konkrečiu jam nustatytu elgesiu.
Skrynia
thumb|240px|Viduramžių vokiška skrynia thumb|210px|Intarsijos būdu puošta skrynelė thumb|240px|Gudiška skrynia
Skrynia – baldas – dėžė su antvožu. Dažniausiai stačiakampė, kartais – suapvalintais kampais, daugiakampė, ovalios formos, įvairaus aukščio kojelėmis, būna su cokoliu ir galuose pritaisytomis rankenomis. Dangtis plokščias arba išgaubtas, kartais dvišlaičio stogo pavidalo. Gaminta iš lentų, skobta iš medžio kamieno, puošta tapyba, drožiniais, kiaurapjūviu, inkrustacija, bronzuoto metalo aplikė, geležies apkaustais, oda.
Skrynios būna įvairios: kasapanka (dėžiasuolio atmaina – medinis suolas su skrynia), kasonė (renesansinė italų skrynia), kasonetė (žema, su lentynomis), komoda (statmena skrynia su stalčiais) ir kt.
Skryniose laikomi drabužiai (ypač santuokinis turtas, žr. kraičio skrynia), vertingi daiktai, dokumentai. Skryniose patogu daiktus pergabenti (kelioninė skrynia), jos kartais naudotos kaip lagaminas, taip pat panaudotinos kaip baldas (stalas, suolas, lova).
Istorija
Skrynios buvo žinomos jau Senovės Egipte, Antikoje, plačiai paplito viduramžiais. Puošniausios skrynios būdavo bažnyčiose (puoštos architektūriniais elementais, neiškilaus reljefo žmonių figūrėlėmis, fantastinių žvėrių motyvais), nuo XIV a. puošnios skrynios imtos gaminti ir miestiečiams (puoštos frontonais, pinakliais, rozetėmis, kryžmažiedžių gėlių motyvais, žmonių figūromis). Vokietijoje, Olandijoje, jos buvo architektūrinių formų, su stalčiais, puoštos intarsija. Prancūzijoje plito skrynios su arabeskomis ir medalionais.