cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Manvydas Vitkūnas
Biografija
1994–1995 m. – Musninkų vidurinės mokyklos jaunųjų geografų būrelio vadovas. 1995 m. baigė Musninkų vidurinę mokyklą. 1995-2001 m. studijavo archeologiją Vilniaus universiteto Istorijos fakultete (1999 m. baigė bakalauro, 2001 m. - magistro studijas). 2006 m. Vilniaus universitete apgynė humanitarinių mokslų daktaro disertacija tema „Kasdienis gyvenimas Pietryčių Lietuvoje XIII–XIV a. (archeologijos šaltinių duomenimis)“. 1997–1999 m. – žurnalo „Karys“ korespondentas. 1998–2001 m. – Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademijos muziejaus vedėjas. 2001–2002 m. dirbo Antrajame operatyvinių tarnybų departamente prie Krašto apsaugos ministerijos. 2003–2009 m. – UAB „Valstiečių laikraštis“ specialusis korespondentas. 2007–2010 m. – žurnalo „Kardas“ vyr. korespondentas. 2009–2012 m. buvo Vilniaus pedagoginio universiteto Istorijos fakulteto Baltų proistorės katedros lektorius (nuo 2011 m. docentas). Nuo 2009 m. – Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademijos Karo mokslų instituto Karo istorijos centro vyresnysis mokslo darbuotojas. Užsiima baltų genčių ir viduramžių Lietuvos karo istorijos tyrimais, dėsto kariūnams kursą „Karo meno istorija“. Moksliniai interesai – viduramžių archeologija, karo archeologija, Lietuvos ir visuotinė karo istorija, kasdienis gyvenimas viduramžių Lietuvoje. Atlieka archeologinius tyrinėjimus. Paskelbė keliasdešimt mokslinių, mokslinių informacinių ir daugiau nei šimtą mokslo populiarinimo straipsnių. Bendradarbiauja su žurnalais „Karys“, „Kardas“, „Kariūnas“, „Savaitė“, leidykla „Versmė“. Dalyvauja eksperimentinės archeologijos ir gyvosios istorijos veikloje – festivalyje „Gyvosios archeologijos dienos Kernavėje“ bei „Baltramiejaus mugėje“ Vilniuje. Lietuvos karo istorijos draugijos ir Lietuvos archeologijos draugijos narys, Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademijos žurnalo „Kariūnas“ redakcinės kolegijos narys.
Bibliografija
Vadovėliai:
Mokslinės - informacinės publikacijos:
Kitos svarbesnės publikacijos:
Poezija:
Jadvygavos apylinkė
Jadvygavos apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kurtuvėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šiaulių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Vijurkų apylinkės.
Vidmantas Egidijus Kurapka
Vidmantas Egidijus Kurapka – teisininkas, teisėtyrininkas kriminalistas (trasologas), Mykolo Romerio universiteto (MRU) prorektorius, profesorius.
Biografija
1975 m. su pagyrimu baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą, įgijo teisininko kvalifikaciją. 1988 m. balandžio 19 d. TSRS Sąjunginiame teismo ekspertizių mokslo tyrimų institute apgynė disertaciją tema „Trasologinis apsaugos įtaisų tyrimas”, teisės mokslų kandidatas (1993 m. nostrifikuotas socialinių mokslų teisės krypties daktaro laipsniu).
Nuo 1975 m. Lietuvos TSR teisingumo ministerijos Teismo ekspertizės mokslinio tyrimo instituto jaunesnysis mokslinis bendradarbis (pagal paskyrimą), 1979 m. išrinktas į vyresniojo mokslinio bendradarbio pareigas, nuo 1980 m. iki 1990 m. Instituto Trasologinių ir balistinių ekspertizių laboratorijos vedėjas, 1990 m. rugpjūčio 18 d. perkėlimo tvarka paskirtas Lietuvos policijos akademijos (LPA) Baudžiamojo proceso ir kriminalistikos katedros viršininku, nuo 1991 m. Kriminalistikos katedros vedėjas, nuo 1994 m. LPA (dabar– MRU) mokslo prorektorius. Nuo 1991 m. docentas, nuo 2001 m. MRU profesorius.
Nuo 1990/1991 m. m. dėsto kriminalistiką ir ekspertologijos problemas bakalauro ir magistro studentams, yra daugelio doktorantūros komitetų narys. Parengė per 100 mokslinių ir metodinių darbų (2 vadovėlius, 6 mokymo programas, per 40 publikacijų išspausdinta užsienyje etc.). Parengė daug daiktinių įrodymų, trasologinio tyrimo metodikų, įdiegtų į teisėsaugos įstaigų praktiką. Skaito pranešimus tarptautinėse mokslinėse konferencijose, buvo jų programų komiteto nariu. Nuo 2002 m. Lietuvos aukštųjų mokyklų bendrųjų vadovėlių leidybos komisijos prie Lietuvos mokslo tarybos pirmininkas, nuo 2006 m. valstybinių mokslo premijų komisijos narys.
1997–2001 m. Valstybinio mokslo ir studijų fondo remiamos Mokslo programos „Nusikalstamumas ir kriminalinė justicija” Tarybos pirmininkas, 2001–2004 m. – Mokslo programos „Nusikalstamumo Lietuvoje dinamika, prognozė, kontrolės kryptys ir šiuolaikinė kriminalistikos koncepcija” Tarybos pirmininkas; 1998–2001 m. TEMPUS PHARE projekto „Valstybės pareigūnų rengimas teisinės sistemos reformai” (JEP-IB-13053-98) kontraktorius ir koordinatorius.
Nuo 1998 m. iki 2004 m. Lietuvos teisininkų draugijos (LTD) valdybos pirmininkas, nuo 2004 m. LTD vicepirmininkas, nuo 1998 m. Lietuvos gyventojų patarėjų sąjungos prezidentas, nuo 1999 m. Lietuvos žemaičių kultūros ir akademinio jaunimo rėmimo fondo valdybos narys. Tarptautinės identifikacijos asociacijos (JAV) tikrasis narys.
Lietuvos ir Nigerio santykiai
Lietuvos ir Nigerio santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos ir Nigerio.
Diplomatiniai santykiai užmegzti 2014 m. gegužės 30 d.
Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės. Taip pat Lietuva yra Frankofonijos narė stebėtoja, kai tuo tarpu Nigeris – vienas iš organizacijos steigėjų. Vyrauja daugiašalis bendradarbiavimas.
Santykių istorija
Yra duomenų, kad SSRS vykdytos Lietuvos okupacijos metais Nigeris palaikė ryšius su Lietuvos diplomatinėmis atstovybėmis.
Diplomatiniai santykiai tarp Lietuvos ir Nigerio užmegzti 2014 m. gegužės 30 d., Lietuvos nuolatinei atstovei Jungtinėse Tautose ambasadorei Raimondai Murmokaitei ir Nigerio nuolatiniam atstovui Jungtinėse Tautose ambasadoriui Bubakarui Bureimai Niujorke (JAV) pasirašius bendrąjį komunikatą dėl Lietuvos Respublikos ir Nigerio Respublikos diplomatinių santykių užmezgimo. Nigeris yra 179-a valstybė, su kuria Lietuva užmezgė diplomatinius santykius.
Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Nigerio siekė 11,1 tūkst. eurų, o iš Nigerio į Lietuvą importuojamų produktų nebuvo. .
Pasiuntiniai Lietuvai
Nėra duomenų
Pasiuntiniai Nigeriui
Lietuva nėra akreditavusi ambasadoriaus Nigeriui.
Kurapka (reikšmės)
Kurapka gali reikšti:
Robata
Robata – upelis šiaurės Lietuvoje, Pasvalio rajone, Pumpėnų seniūnijoje; Lėvens dešinysis intakas. Prasideda Lavėnų kaimo laukuose, teka Smilgelių kaimo dirbamais laukais šiaurės kryptimi, žemupyje pasuka į šiaurės vakarus, teka miškinga vietove, įteka į Lėvenį 20,9 km nuo jo žiočių, ties Gegabrasta. Visa vaga reguliuota.
Lietuvos ir Madagaskaro santykiai
Madagaskaras Lietuvos nepriklausomybę pripažino 1991 m. rugsėjo 11 d., tačiau diplomatiniai santykiai tarp valstybių užmegzti tik 2017 m. lapkričio 29 d. Kita vertus, santykiai tarp Lietuvos ir Madagaskaro siekia bent XIX a., kuomet šioje saloje lankėsi lietuvių gydytojas, istorikas ir archeologas Ignotas Žumingis. Taip pat sala lietuviams gerai žinoma dėl lietuvių geografo ir visuomenininko Kazio Pakšto svarstymų įkurti joje „Atsarginę Lietuvą“, idėjos, kuri liko utopinė. Lietuvoje yra Madagaskaru pavadintas kaimas Zarasuose.
Robata
Hidronimas „Robata“ (arba Robatė) laikomas finougrizmu. Siejamas su lyv. ir ('pelkė'), lyv. rabat-suo „pelkė“, rapa-suo „klampi pelkė“.
Lietuvos ir Madagaskaro santykiai
Madagaskaras yra akreditavęs ambasadą Lietuvai, tačiau nėra informacijos, kad Madagaskaro atstovas būtų įteikęs skiriamuosius raštus Lietuvos prezidentui.
Santykių istorija
thumb|[[Kazys Pakštas, Lietuvos geografas, keliautojas, visuomenės veikėjas, pssiūlęs „Atsarginės Lietuvos“ idėją Madagaskarą ir taip tarp lietuvių padidinęs žinomumą apie šią šalį.]]
Pirmieji kontaktai
Vienas pirmųjų Madagaskarą aplankiusių lietuvių – gydytojas, istorikas ir archeologas Ignotas Žumingis, tai padaręs tarp 1863 ir 1876 m.
Yra duomenų, kad SSRS vykdytos Lietuvos okupacijos metais Madagaskaras palaikė ryšius su Lietuvos diplomatinėmis atstovybėmis.
1991 m. rugsėjo 11 d. Madagaskaro ambasada Sovietų Sąjungoje atsiuntė Lietuvai verbalinę notą dėl Lietuvos nepriklausomybės pripažinimo.
Dar iki dvišalių diplomatinių santykių užmezgimo abi valstybės bendradarbiavo UNESCO. Abi valstybės 2016 m. dirbo dviejuose UNESCO Tarpvyriausybiniuose komitetuose: Kultūrų raiškos įvairovės apsaugos ir skatinimo bei Bioetikos komitete.
2005 m. lapkričio 21-24 d. Madagaskaro sostinėje Antananaryve vykusioje Tarptautinės Frankofonijos organizacijos Ministrų konferencijos XXI sesijoje dalyvavo Užsienio reikalų ministerijos Personalo departamento direktorė ambasadorė Asta Skaisgirytė Liauškienė, buvo numatyti Lietuvos atstovės susitikimai su Madagaskaro atstovais.
2016 m. kovo 24 d. Lietuvos užsienio reikalų ministerijoje surengtas Tarptautinės frankofonijos dienos minėjimas, kuriame dalyvavo Madagaskaro laikinasis reikalų patikėtinis prie UNESCO Ny Toky Andriamanjato, dalyvius supažindinęs su Madagaskaro politine padėtimi, vystymosi perspektyvomis, šios šalies istorija ir kultūra.
Santykiai po 2017 m.
2017 m. lapkričio 29 d. Dramblio Kaulo Kranto sostinėje Abidžane Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministras Linas Linkevičius ir Madagaskaro Respublikos užsienio reikalų ministras H.Rabary-Njaka pasirašė bendrąjį komunikatą, patvirtinantį diplomatinių santykių užmezgimą. Madagaskaras yra 183-ia valstybė, su kuria Lietuva užmezgė diplomatinius santykius. Prieš tai sprendimui užmegzti diplomatinius santykius Vyriausybė buvo pritarusi dar 2004 m., bet įgyvendinimas užtruko.
Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Madagaskaro siekė 282,5 tūkst. eurų.
Prekybos balanse dominuoja eksportas iš Lietuvos į Madagaskaro.
Madagaskare registrų kūrimo misiją įgyvendino statybos įmonė iš Lietuvos UAB RND.
Pasiuntiniai Lietuvai
Nėra duomenų.
Pasiuntiniai Madagaskarui
Lietuva nėra akreditavusi ambasadoriaus Madagaskarui.
Vaginėlis
left|120px
Vaginėlis – ežeras Lietuvoje, Rokiškio rajone, 4 km į šiaurės rytus nuo Jūžintų. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,2 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 102,5 m. Krantai plačiai užpelkėję, apaugę medžiais ir krūmynais. Aplinkui plyti Paaudrio durpynas. Vakaruose išteka upelis į Rašų ežerą (Šventosios upės baseinas). Į šiaurę įsikūręs Minkūnų kaimas.
Pročkių ežeras
Pročkių ežeras arba Pročkių ežerėlis – ežeras Lietuvoje, Utenos rajone, 8 km į pietvakarius nuo Jūžintų. Ežeriuko ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,14 km, plotis – iki 0,055 km. Altitudė 126,4 m. Pietinis krantas užpelkėjęs, žemas, šiaurinis krantas aukštas, plyti pievos. Aplinkui kitus krantus auga miškas. Iš pietryčių į šiaurės vakarus prateka U-1 upelis į Uosinto ežerą (Jaros-Šetekšnos upės intako Uosijos baseinas). Šiauriniame krante įsikūręs Pročkių kaimas.
Šiauriniu krantu eina riba su Rokiškio rajonu.
Josh Kerr
Josh Kerr (g. 1997 m. spalio 8 d. Edinburge) – škotų lengvaatletis, kuris specializuojasi vidutinių nuotolių bėgime, olimpinis prizininkas.
Biografija
2015 m. Kerr dalyvavo Europos jaunimo čempionate. Sportininkas pasiekė 1500 m bėgimo rungties finalą, kuriame distanciją įveikė per 3:49.62 ir pelnė aukso medalį. 2016 m. pasaulio jaunimo iki 20 metų čempionate užimta 10-oji vieta.
2017 m. pasaulio lengvosios atletikos čempionate sportininkas neįveikė atrankos etapo ir galutinėje rikiuotėje liko 34-oje vietoje. 2019 m. pasaulio lengvosios atletikos čempionato atrankos bėgime Kerr distanciją įveikė per 3:36.99 ir su 11-u rezultatu pateko į pusfinalį. Pagerinęs rezultatą (3:36.58) penktu rezultatu britas pateko į finalinį bėgimą. Finale Kerr pasiekė naują asmeninį rekordą (3:32.52) ir užėmė šeštą vietą.
Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Kerr 1500 m bėgimo finale pasiekęs naują asmeninį rekordą (3:29.05) pelnė bronzos medalį.
Kazimieras Viktoras Tiškevičius
Kazimieras Viktoras Justinas Marija Tiškevičius (, 1896 m. sausio 13 d.Kretingoje – 1941 m. birželio 24 d. prie Skuodo, palaidotas Kretingoje) – Lietuvos bajoras, didikas, Lelijos herbo grafas, Lietuvos kariuomenės karininkas, agronomas, visuomenės veikėjas.
Biografija
Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės antrosios Biržų-Kretingos šakos. Tėvas Aleksandras Tiškevičius III. Motina Marija Puslovskaitė. Broliai Stanislovas Tiškevičius, Juozapas Tiškevičius, Jurgis Tiškevičius, seserys Marija Tiškevičiūtė, Aleksandra Tiškevičiūtė, Elena Tiškevičiūtė, Ona Marija Tiškevičiūtė, Izabelė Tiškevičiūtė ir Imakulata Marija Elena Tiškevičiūtė.
Gimė ir užaugo Kretingos dvare, nuo vaikystės bendravo su tarnautojų, tarnų, kumečių ir miestelėnų vaikais, išmoko lietuvių (žemaičių) kalbą. Baigė Mintaujos gimnaziją. Mokėsi Rusijos kavalerijos kadetų mokykloje, kurią baigęs 1914 m. tapo Rusijos imperijos kariuomenės poručiku, dalyvavo Pirmajame pasauliniame kare, kovėsi su vokiečiais Rusijos-Vokietijos fronte.
1919 m. grįžo į Lietuvą. 1919 m. liepos 4 d. buvo mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę. Jam buvo suteiktas leitenanto karinis laipsnis ir pavesta vadovauti I husarų pulko kulkosvaidžių eskadronui.
1921 m. išėjo į atsargą, grįžo į Kretingą. Baigęs agronomijos mokslus, padėjo tėvui ūkininkauti dvare, plėtojo verslą: dvare įkūrė kalkių degyklą, medaus, sirupo ir saldainių dirbtuves "Šatrija". Dirbtuvių produkcijai realizuoti miesto centre atidarė parduotuvę "Šatrija", kurioje galima buvo įsigyti plataus asortimento prekių.
Aktyviai dalyvavo Kretingos visuomeniniame gyvenime: Kretingos apskrities valdybos narys, Lietuvos verslininkų sąjungos Kretingos valdybos pirmininkas, Lietuvos šaulių sąjungos rėmėjas, Kretingos apskrities jaunųjų ūkininkų ratelių globos tarybos pirmininkas, LKJF Pavasaris Kretingos kuopos ir Blaivybės draugijos Kretingos skyriaus rėmėjas, žemės ūkio pasiekimų parodų bei katalikiškų organizacijų kongresų rengimo komitetų narys.
1940 m. dvare įsikūrus NKVD kariškiams, su tėvu persikėlė gyventi į Pryšmančių dvarą. Rusams kaimo gyventojus evakavus, apsigyveno motinos dvare Židikuose. Prasidėjus Vokietijos-Sovietų Rusijos karui, vadovavo sukilėlių būriui Židikų apylinkėje. Veždamas trofėjine rusiška mašina sunkiai sužeistus sukilėlius į ligoninę, 1941 m. birželio 24 d. prie Skuodo buvo vokiečių apšaudytas ir nukautas. Iš pradžių buvo palaidotas Narvydžių (Skuodo) kapinėse, o prie kapo pastatytas medinis kryžius su sudraskytu šalmu. Frontui nuslinkus į Rytus, tėvo rūpesčiu grafaičio kūnas buvo perkeltas į Tiškevičių šeimos koplyčią Kretingos kapinėse.
Dzinčengas
thumb|left|175px|Dzuguango vartai
Istorija
1949–1956 m. buvo Kinijos Respublikos Fudziano provincijos administracinis centras. Nuo 1956 iki 1996 m. provincijos valdžia buvo įsikūrusi į Sindiane, Sinbėjuje, Taivano provincijoje. 1996 m. valdžia sugrąžinta į Dzinčengą.
Taivanas (provincija)
Taivano provincija ( arba 台灣省; pinyin: Táiwān Shěng) – viena iš dviejų Taivano (Kinijos Respublikos, KR) provincijų. Apima apytiksliai 73 % visos valstybės teritorijos ir turi 40 % visų gyventojų.
Geografiškai provincija apima didžiąją dalį Taivano salos, taip pat beveik visas aplinkines salas, kurių didžiausios yra Penghu salynas, Liu Dao, Liučiu ir Lanju. Į provincijos teritorijos sudėtį nepatenka išskirtieji miestai Gaosiongas, Sinbėjus, Taidžongas, Tainanas, Taipėjus ir Taojuanas, taip pat esantys pagrindinėje Taivano saloje. Provincija taip pat neapima Dzinmeno ir Macu salų (Liandziangas), išsidėsčiusių palei pietrytinius žemyninės Kinijos krantus, nes šios priklauso Fudziano provincijai.
Taivano provincijoje įsikūrusios šalies valdžios institucijos. Kinijos Liaudies Respublika (KLR) Taivaną laiko nebeegzistuojančios Kinijos Respublikos (KR) „įpėdine“ ir tvirtina pati esanti vienintele teisėta Kinijos vyriausybe bei Taivaną laiko savo 23-ia provincija, nors KLR niekada nekontroliavo Taivano ar jo valdomų teritorijų. Kinijos Respublika nesutinka su tokiu statusu, teigdama, kad ji vis dar teisėtai egzistuoja ir kad KLR jos valdžios nepaveldėjo.
Administracinis suskirstymas
Provincija padalinta į:
11 apskričių
3 miestus
Keely Hodgkinson
Keely Hodgkinson (g. 2002 m. kovo 3 d. Adertone) – anglų lengvaatletė, kuri specializuojasi vidutinių nuotolių bėgime, olimpinė prizininkė.
Biografija
2018 m. Europos jaunimo iki 18 m amžiaus čempionate iškovojo aukso medalį. 2021 m. Europos uždarų patalpų čempionate iškovotas pirmasis medalis suaugusiųjų varžybose - auksas.
Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Hodgkinson 800 m bėgimo finale pasiekęs naują Jungtinės Karalystės rekordą ir Europos jaunimo rekordą (1:55.88) bei iškovojo sidabro medalį.
Biliūnas
Pavardė greičiausiai kilusi iš žodžio bi̇̀lti „byloti, kalbėti“ (plg. bilū̃nas „kas bilus, kalbus“).
Verležeris
Verležeris – ežeras Lietuvoje, Rokiškio rajone, 4 km į pietus nuo Jūžintų, Jūžintų šile. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,16 km, plotis – iki 0,05 km. Altitudė 125,6 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Pakrantės aukštos, kalvotos. Vandens perteklius nuteka į vakaruose pratekantį Pašilės upelį (Šventosios upės intakas).
Šumskas (reikšmės)
Šumskas gali reikšti:
Dimitravo dvaras
Dimitravo dvaras – buvęs dvaras Dimitravo kaime (Kretingos rajonas). Garsėja tuo, kad XX a. tarpukariu ir II pasaulinio karo metais čia veikė Dimitravo priverčiamojo darbo stovykla.
Istorija
Dvaras pastatytas XIX a. pradžioje grafų Zubovų giminės iniciatyva, o Dimitravo pavadinimas jam buvo suteiktas grafo Dmitrijaus Zubovo garbei. Remiantis istoriniais šaltiniais, XIX a. pabaigoje už Zubovų skolas dvaras atiteko Tiškevičiams, tačiau gaji ir legenda apie tai, jog dvaras Tiškevičiams buvo praloštas. Tolesnį dvaro likimą nulėmė XX a. tarpukariu pradėta vykdyti žemės reforma. Išskaidytos ir išdalintos dvaro valdos atiduotos nekilmingiesiems, o valdos dalis, kuriai priklausė pats dvaras, 1937 m. parduota valstybei. Čia iki 1940 m. veikė Dimitravo priverčiamojo darbo stovykla, kur A. Smetonos valdžia kalino jai nepalankius žmones, komunistus ir nusikaltėlius. Jie rinkdavo iš akmeningų apylinkių akmenis, gabeno juos į buvusiame kumetyne atidarytą akmenskaldę, skaldė keturkampiais gabalais. Greta Dimitravo nutiestu geležinkeliu akmenys buvo išgabenami, jais grįsti prieškario Lietuvos keliai ir gatvės.
Lietuvą okupavus vokiečiams, 1941–1944 m. čia veikė koncentracijos stovykla. Pradžioje joje buvo uždaryti Kretingos apskrities sovietų valdžios atstovai ir aktyvistai, vėliau įkalinta ir nužudyta ~500 Skuodo žydų bendruomenės moterų ir vaikų. Buvęs dvaras vokiečiams ir toliau tarnavo kaip kalinimo vieta: čia buvo laikomos sovietų karininkų šeimos, vėliau išvežtos į Vokietiją priverčiamiesiems darbams. 1944 m. Dimitravo stovykloje kalėjo ~500 ūkininkų, nesilaikiusių tuometinės valdžios nustatytų žemės ūkio prievolių.
Pasitraukus vokiečiams, 1944 m. pabaigoje sovietai Dimitrave įkūrė karinę stovyklą, kurioje vyko šauktinių apmokymai ir seržantų paruošimas. 1949 m. dvare įkurtas „Vienybės“ kolūkis, 1964–1995 m. veikė Kretingos kraštotyros muziejaus filialas. Muziejus priminė šiurpius prieškario ir karo periodus. Po Nepriklausomybės atkūrimo ekspozicija buvo išgabenta į Kretingos muziejų, o dvaro rūmuose apgyvendintos kelios šeimos.
Morfeminė derivacija
Morfeminė derivacija (sin.: morfologinė žodžių daryba) – leksemų darymas su morfemomis; žodžių darybos skyrius. Naujos leksemos daromos su darybinėmis morfemomis iš kalboje jau egzistuojančių žodžių formų arba žodžių junginių. Lietuvių kalbos darybinės morfemos (darybos formantai): priesaga, priešdėlis, galūnė, sangrąžos dalelytė; jos jungiamos prie pamatinių žodžių šaknų, kamienų, žodžių junginių. Morfeminė derivacija apima pagrindinius lietuvių kalbos žodžių darybos būdus.
Morfeminės derivacijos būdai
Lietuvių kalbotyroje įprasta morfeminę derivaciją (arba tiesiog derivaciją) tapatinti su žodžių daryba apskritai. Tai ydinga praktika, nes morfeminė derivacija apima tik pagrindinius lietuvių kalbos žodžių darybos būdus, bet palieka be dėmesio šalutinius – darybą trumpinimo sumetimais, retrogradinę darybą, funkcinę darybą, analoginę darybą, reduplikaciją, kontaminaciją ir pan. Kartais į morfeminės derivacijos aprašus šie darybos būdai įtraukiami kaip žodžių darybos paribiai, tačiau tai nelogiška, nes dalis jų iš tiesų yra nei morfeminiai, nei morfologiniai.
Derivacinio ryšio tipai
Tai santykis tarp morfeminės derivacijos pamatinio žodžio ir darinio: Mutacijos santykis tarp darinio ir pamatinio žodžio gali būti ir tada, kai jie priklauso skirtingoms žodžių klasėms, ir kai priklauso tai pačiai žodžių klasei. Svarbiausia tai, kad čia negalima kalbėti apie tos pačios arba tik šiek tiek modifikuotos sąvokos žymėjimą.
Cermatas
Сermatas  – Šveicarijos miestelis vakarinėje šalies dalyje, Valės kantone.
Morfeminė derivacija
Tipologinės pastabos
Daugelyje kalbų egzistuoja naujų žodžių darymas su priesagomis ir priešdėliais. Esminis skirtumas – tarp fleksinių ir nefleksinių kalbų. Nefleksinėse kalbose nėra galūnių, todėl jomis, suprantama, grindžiamos darybos negali būti. Tačiau fleksinių kalbų galūnės susijusios ir su sufiksacija bei prefiksacija, o tai iš esmės keičia visų morfeminės darybos būdų sampratą ir lyginimą skirtingose kalbose.
Cermatas
Cermatas yra ypatingas tuo, kad tai yra labiausiai į pietus nutolusi vokiškai kalbanti bendruomenė Europoje, o labiausiai į šiaurę nutolusi (1005 km) vokiškai kalbanti bendruomenė yra Listas Vokietijoje.
Morfeminė derivacija
Tipologinės pastabos
Štai tipiškoje nefleksinėje anglų kalboje morfemine daryba laikoma sufiksacija ir prefiksacija:
Naujų žodžių darymas be formantų irgi laikomas derivacija – nuline derivacija (dar vadinama konversija):
Čia svarbiausia ne formantas, o derivacinio ryšio tipas: sufiksaciją/pefiksaciją su nuline derivacija sieja transpozicinė daryba. Fleksinėje kalboje grynoji konversija be darybos formantų tradiciškai nelaikoma morfemine derivacija:
Atskiras klausiamas kompozicija – tiek anglų, tiek lietuvių kalboje sudurtiniai žodžiais daromi iš žodžių junginių:
Angliško žodžio morfeminė struktūra nepakito, o darinys nepermestas į kitą žodžių klasę – taigi, derivacija nelaikomas; lietuviškas sudurtinis žodis turi pakitusią galūnę – o tai darybos formantas, vadinasi, tai morfeminė derivacija.
Moračos vienuolynas
thumb|right|230px|Moračos vienuolynas Moračos vienuolynas − romaninio stiliaus serbų stačiatikių vienuolynas centrinėje Juodkalnijos dalyje, prie Moračos upės, 40 km nuo Podgoricos, prie kelio Podgorica - Kolašinas (E65/E80). Moračos vienuolynas yra vienas iš svarbiausių serbų stačiatikių architektūros paminklų ir vienas iš nedaugelio iš viduramžių išlikusių Juodkalnijos statinių.
Istorija
Vienuolyno įkūrimo istorija užrašyta virš vakarinio portalo. Moračos vienuolyną 1252 m. įkūrė Zetos kunigaikščio Vukano Nemanjičiaus (1190-1207, Stefano Nemanjos vaikaitis) sūnus Stefanas, greičiausiai savo žemėse. Jis vėliau čia buvo ir palaidotas. Pirmą kartą Osmanų sudegintas 1505 m., sukilimo Juodkalnijoje metu. Vienuoliai prisiglaudė Vasojevičiuose. Septynerius metus vienuolynas buvo apleistas. Susidarius palankiam politiniam klimatui valdant Sokolu Mehmed Pašai 1574 m. pradėtas atstatinėti ir atstatymas baigtas 1580 m. Darbams vadovavo vienuoliai Momo ir Mojsije, finansiškai rėmė vietiniai gyventojai, ypač kunigaikštis Vukičius Vučetičius.
Antrojo pasaulinio karo metu, 1944 m. liepą vienuolyne vyko trečioji Jugoslavijos žemės susirinkimo sesija, kurioje Juodkalnijos komunistai reikalavo "išimti atskirą Kotoro įlankos paminėjimą" (tai reiškė šios teritorijos inkorporavimą į Juodkalnijos liaudies respubliką).
Kompleksas
Vienuolyno kompleksą sudaro pagrindinė Marijos Dangun Ėmimo cerkvė, mažesnė šv. Mikalojaus koplyčia ir vienuolių gyvenamosios patalpos, kurios taip pat buvo naudojamos piligrimų apgyvendinimui. Visą kompleksą supa aukšta mūrinė tvora. Į jį galima patekti per dvejus vartus.
Kachetijos kalnagūbris
Kachetijos kalnagūbris  – kalnų grandinė rytų Gruzijoje, Kachetijoje; Didžiojo Kaukazo Vandenskyros kalnagūbrio pietinė šaka. Sudaro Jorio ir Alazanio vandenskyrą. Ilgis (iš šiaurės į pietus) 120 km, didžiausias aukštis 2506 m (Lagaismtos k.). Susidaręs iš mezozojaus nuosėdinių uolienų (klinties, smiltainio, mergelio).
Moračos vienuolynas
Kompleksas
Pagrindinė cerkvė vienanavė, Raškos stiliaus (šios stiliaus statiniai būdingi 1170-1300 m. laikotarpiui ir skiriasi nuo Juodkalnijos pakrantės architektūros), su pusapvale apside, šoniniais chorais ir kupolu. Pirminės statybos cerkvė smarkiai nukentėjo, kai ją XVI a. pradžioje nusiaubė Osmanai - buvo nuimtas skardinis stogas, cerkvės vidus liko atviras orų poveikiui, vienuolynas buvo apleistas. Vienuolynas pradėtas atstatyti apie 1570 m. XVIII a. vienuolynas tapo Moračos slėnio ir gretimų klanų kovos su Osmanais centru. 1820 m. prijungtas prie nepriklausomos Juodkalnijos.
Iš romaninės architektūros išliko pagrindinis portalas, taip pat keletas freskų iš XIII a., kuriose vaizduojamas pranašo Elijo gyvenimas. Kitos freskos iš XVI ir XVII a. Pagrindinės salės freskų temos yra Jėzaus gyvenimas, taip pat svarbiausiųjų stačiatikių šventųjų atvaizdai.
Kachetijos kalnagūbris
Kachetijos kalnagūbrio apatiniuose šlaituose ir papėdėse auga vynuogynai. Iki 2000 m aukščio šlaituose – lapuočių miškai, aukščiau – alpinės pievos. Įsteigtas Achmeto rezervatas.
Moračos vienuolynas
Kompleksas
Moračos vienuolynas turi ypač turtingą XVII-XVIII a. ikonų rinkinį. Dalis jų yra tarp 1600 ir 1617 m. sukurto prabangiai išraižyto ikonostaso dalimi.
Vienuolyno kompleksui priklausanti šv. Mikalojaus koplyčia pastatyta 1635 m. ant buvusio pagrindinio gynybinio bokšto pamatų. Tai primena kvadratinis planas be išreikštų apsidžių ir faktas, kad pastatas nėra orientuotas rytų-vakarų kryptimi. Koplyčia tiek iš vidaus, tiek iš išorės gausiai ištapyta freskomis, daugelyje scenų vaizduojamas šv. Mikalojaus gyvenimas.
Juozas Janonis
Juozas Janonis:
Galičo ežeras
Galičo ežeras  – ežeras Rusijoje, Kostromos srityje. Nusidriekęs iš vakarų į rytus 17 km, plotis iki 6,4 km. Gylis siekia 5 m. Krantai lėkšti, pelkėti. Dugnas dumblingas, gausu sapropelio. Laikosi užšalęs nuo spalio iki balandžio.
Į Galičo ežerą suteka keletas neilgų upių (Čelsma, Sredniaja), vakaruose išteka Vioksa (Kostromos intakas, Volgos baseinas). Pietinėje ežero pakrantėje įsikūręs Galičo miestas.
Panemunėlio ežeras
Panemunėlio ežeras – ežeras Lietuvoje, Rokiškio rajone, 9 km į pietvakarius nuo Rokiškio. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,36 km, plotis – iki 0,2 km. Altitudė 105,6 m. Šiaurinis krantas aukštas, kiti - žemesni, sausi. Rytinėje pakrantėje stūkso miškelis, kitose pakrantėse plyti pievos, krūmynai. Iš pietų į šiaurės vakarus ežerą prateka Nemunėlio upė. Į pietus įsikūrusi dalis Legiškio kaimo.
Paviršiaus aktyviosios medžiagos
Veikimas
PAM molekulės, patekusios į dviejų fazių skiriamąjį paviršių (pvz.: oras–skystis), orientuojasi taip, kad hidrofilinė dalis įtraukiama į skystį, o hidrofobinė – išstumiama į nepolinę fazę – orą. Ties sąlyčio riba skystis–dujos arba skystis–skystis, vykstant sorbciniams reiškiniams, keičiasi ištirpintų medžiagų koncentracija. Šie reiškiniai labai svarbūs ten, kur yra didelis fazių paviršius, pvz., emulsijose, putose, membranose ir panašiai. Koncentracijos kitimas ties fazių sąlyčio riba turi įtaką medžiagoms skverbtis pro membranas.
Panaudojimas
PAM pritaikomos daugelyje sričių: valymo priemonės, audinių minkštikliai, emulsijos, medžiagos paskleidimui efektyvinti, dažai, klijai, rašalai, snieglenčių vaškas, skalbimo priemonės, vaistai, agrocheminiai preparatai (herbicidai, insekticidai), sanitarinės priemonės, kosmetika (šampūnai, plaukų kondicionieriai, dantų pastos), gaisrų gesinimo priemonės (gesinimo putos).
Žemės ūkyje
Žemės ūkyje PAM naudojamos kaip priedas darbiniams tirpalams su augalų apsaugos priemonėmis ruošti. Jos skirtos pagerinti herbicidų, augimo reguliatorių, insekticidų ir kitų žemės ūkio pesticidų pasiskirstymą lapų paviršiuje ir jų įsisavinimą bei veiksmingumą nepalankiomis sąlygomis. PAM veiksmingumas priklauso nuo veikliųjų medžiagų. Dažniausiai tai nejoninės bei silikoninės PAM. Į tirpalą įdėjus PAM, sumažinamas purškiamo tirpalo lašelių paviršiaus įtempimas, todėl lašeliai geriau „prilimpa“ prie augalo – neatšoka nuo lapo, nenuslenka, geriau padengiamos apipurškiamos augalo dalys, pagerėja preparatų veiksmingumas.
Kongo Demokratinės Respublikos ir Lietuvos santykiai
Kongo Demokratinės Respublikos (Kongo DR) ir Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Kongo Demokratinės Respublikos (Kongo DR) ir Lietuvos. Iki 1997 m. žinoma kaip Zairas.
Kongo DR yra viena iš šešių JT valstybių narių, su kuriomis Lietuva nėra užmezgusi diplomatinių santykių (kitos – Butanas, Papua Naujoji Gvinėja, Pietų Sudanas, Pusiaujo Gvinėja ir Tonga). Savo ruožtu Lietuva yra viena iš nedaugelio Europos valstybių, su kuriomis Kongo DR neturi diplomatinių santykių. Lietuvos užsienio reikalų ministerija užmegzti diplomatinius santykius su Kongo DR siūlė dar 2013 m. rugpjūtį.
Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės.
Lietuvoje 2022 m. pradžioje gyveno 25 Kongo DR piliečiai.
Santykių istorija
Yra duomenų, kad SSRS vykdytos Lietuvos okupacijos metais Zairas palaikė ryšius su Lietuvos diplomatinėmis atstovybėmis. Vyrauja daugiašalis bendradarbiavimas, ypač per JTO. 2004 m. spalio 28 d. Niujorke (JAV) vykusioje Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos 59-ojoje sesijoje Lietuva, Kongo DR ir dar 14 valstybių buvo išrinktos Jungtinių Tautų Ekonominės ir socialinės tarybos (ECOSOC) narėmis. Kadencija truko 2005–2007 m.
Politiniai ir kultūriniai santykiai tarp dviejų valstybių išlieka minimalūs, nors didėja kongiečių migracija į Lietuvą, įskaitant legionierius Lietuvos futbolo klubuose. Iš Kongo DR kilęs Kule Mbombo atstovavo Marijampolės „Sūduvos“ klubui 2021 metais ir nuo 2022 metų.
Yra Kongo DR dirbančių Lietuvos informacinių technologijų įmonių.
Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Kongo DR siekė 1,07 mln. eurų, o iš Kongo DR importuotų produktų nebuvo.
Iš visų šešių valstybių, su kuriomis diplomatiniai santykiai neužmegzti. su Kongo DR vykdomi didžiausi prekybos mastai.
Pietų Korėjos gatvės maistas
thumb|275px|Prekyba gatvės maistu Pietų Korėjoje. Pietų Korėjos gatvės maistas – gatvės maisto tradicijos ir ypatumai Pietų Korėjos teritorijoje. Ši maisto kultūros sritis šalyje yra atsiradusi nuo XX a. antros pusės, suintensyvėjus urbanizacijai, ir yra išlikusi populiari iki šių dienų. Gatvėje maistas gaminamas dažniausiai mobiliose virtuvėse, kurios vakarais siūlo ir alkoholinius gėrimus, užkandžius.
Istorija
thumb|275px|Prekiautojas maistu [[Seulas|Seulo Namdemun turguje.]] Ši maisto kultūros sritis šalyje yra atsiradusi palyginti neseniai, suintensyvėjus urbanizacijai po Antrojo pasaulinio karo ir ypač Korėjos karo. Iki tol didelė dalis (apie 97 %) Korėjos gyventojų gyveno kaimuose ir valgė savo užaugintą ir namie pagamintą maistą. Po karo miestai sutraukė daug pabėgėlių, kūrėsi nauja darbininkų klasė, kuriai reikėjo pigaus ir lengvai prieinamo maisto. Tai paskatino gatvės maisto prekeivių atsiradimą, kurie pradėjo gaminti tiek adaptuotą tradicinį maistą, tiek improvizuodami kūrė naujus patiekalus.
Prekeiviai
thumb|275px|Palapinės, kuriose prekiaujama gatvės maistu (Seulas, 2011 m.) Su Korėjos gatvės maistu dažniausiai siejamos mobilios virtuvės, vadinamos podžangmačia (, pažodžiui – dengtas vežimas). Jie aplink save sukuria valgymui skirtą erdvę su staliukais, suolais, kėdėmis, o neretai ir pastatydami palapinę primenančią konstrukciją, apsaugančią nuo vėjo, lietaus, o žiemos metu sulaikančią šilumą. Šie vežimėliai atsirado didžiuosiuose miestuose po Korėjos karo pabaigos.
Vežimėliuose maistas gaminamas tiesiai prieš klientų akis, o valgiai šiais laikais dažniausiai patiekiami plastikiniuose induose. Kai kurie vežimėliai specializuojasi vakaro ar naktinėje prekyboje, todėl gali būti nematomi dienos metu ir atsirasti sutemus populiaresnėse žmonių susibūrimo vietose. Vakarinės prekybos metu podžangmačia pavirsta ir į barus: parduodamas tradicinis korėjietiškas alkoholinis gėrimas sodžiu, ryžių vynas makgoli, alus, užkandžiai.
Nepaisant pasikeitusios ekonominės situacijos ir šalies tapimo viena turtingiausių pasaulio valstybių, maisto vežimėliai yra išlikę populiarūs miestuose iki šių laikų. Nors miestų administracija norėdama gerinti įvaizdį ir keldama sanitarinius reikalavimus siekia mažinti gatvės maisto prekeivių skaičių, manoma, kad vien Seule jų yra apie keli tūkstančiai. Pagrindiniai jų klientai yra skubantys kompanijų darbuotojai, studentai, o taip pat ir turistai.
Maistas
thumb|275px|Vienas iš gatvės maisto pavyzdžių – dokboki. Korėjos gatvės maisto prekeiviai iš pradžių gamino supaprastintas tradicinių valgių variacijas, bet šiais laikais yra įtraukę ir užsienio patiekalų, kaip kad mėsainiai, dešrainiai ir pan.
Aida Krilavičienė
Aida Krilavičienė (g. 1963 m. liepos 7 d.) – Lietuvos vertėja, redaktorė. Verčia iš suomių kalbos.
Biografija
1981–1987 m. Vilniaus universitete studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą. 1987–1991 m. leidykloje „Šviesa“ dirbo korektore, vėliau – jaunesniąja redaktore. 1994–1997 m. – žurnalo „Ji“ redaktore.
Bibliografija
Žymesni vertimai:
Taip pat išvertė šiuolaikinių suomių dramaturgų pjesių, istorinės, dokumentinės, filosofinės suomių literatūros, vaikų literatūros, suomių poezijos.
Gaurai
Gaurai – miestelis Rusijoje, Pskovo sritis, Pytalovo rajonas, netoli plento E262 Ostrovas – Daugpilis, 17 km į pietus nuo Pytalovo (Abrenės}, 6 km nuo Latvijos sienos.
Istorija
Sena baltų gyvenvietė, pradėjusi slavėti apie XV a. Jos apylinkes tyrinėjo Augustas Bilenšteinas.
Apie 1875 m. iš Utenos apskrities į Gaurų valsčių, kuriame gyveno daugiausia latviai ir rusai, atsikėlė daugiau kaip 40 lietuvių. Jie čia sudarė Glemžino ir Černolesės kolonijas. 1920–1944 m. Gaurai priklausė Latvijos Abrenės apskričiai. 1930 m. Gaurų apylinkėse gyveno apie 100 lietuvių; vėliau dauguma nutautėjo.
Gauruose išlikę mediniai dvaro rūmai, mūriniai ūkiniai pastatai, keturi tvenkiniai, parko liekanos. Yra vidurinė mokykla, muitinės postas.
Nanganas
Seniau dar vadinta Nangantangu (南竿塘; Nàng-găng-dòng) arba Šanggantangu (上竿塘) bei Macu sala (馬祖島; Mā-cū-dō̤). Yra oro uostas. Aukščiausias vieta – Juntajaus kalnas (雲台山; 248 m).
Administracinis suskirstymas
Nanganas administruoja 10 didesnių kaimų:
Dar yra mažesni Fureno (夫人村) ir Ketiao (科蹄澳) kaimeliai.
Petr Mrázek
Petras Mražekas (g. 1992 m. vasario 14 d.) – Čekijos ledo ritulininkas, žaidžiantis Karolinos „Hurricanes“ klube, NHL lygoje. Rungtyniauja vartininko pozicijoje.
Karjera
Mražekas karjerą pradėjo HC Vitkovice klubo jaunimo komandoje 2008 m. 2008 m. vasarą Mrazekas persikėlė į Šiaurės Ameriką, kur prisijungė prie Ontarijo ledo ritulio lygos klubo Ottawa 67's trims sezonams.
2012-13 m. sezone Mrazek debiutavo NHL Detroito Red Wings komandoje, 2014-15 sezone jis tapo antruoju vartininku, po metų –pirmuoju. 2017-18 m. sezono viduryje jis buvo pakeistas į Filadelfijos Flyers, nors vėliau vasarą prisijungė prie Karolinos Hurricanes.
Žaidė už Čekijos komandą 2012 m. pasaulio ledo ritulio čempionate, laimėjo bronzos medalius. Tais pačiais metais jis žaidė U20 pasaulio čempionate, kur buvo išrinktas geriausiu turnyro vartininku.
Vyso bažnyčia
Vyso bažnyčia, oficialiai Piligrimų bažnyčia nuplaktajam Išganytojui Vyse – piligrimų bažnyčia, esanti Šteingadene , Aukštutinėje Bavarijoje, Bavarijos žemėje, Vokietijoje. Bažnyčia išsiskiria savo puošniu vidumi. Bažnyčia priklauso Augsburgo vyskupystei. Bažnyčios globėju laikomas Juozapas iš Nazareto. 1983 m. įtraukta į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Laura Muir
Laura Muir (g. 1993 m. gegužės 9 d. Invernese) – škotų lengvaatletė, kuri specializuojasi vidutinių nuotolių bėgime, olimpinė prizininkė.
Denisas Šafikovas
Denisas Šafikovas (g. 1985 m. birželio 3 d.) – Rusijos boksininkas. 2017 m. lapkričio mėnesį The Ring žurnale Šatikovas užėmė 5-ąją vietą geriausių pasaulio lengvasvorių boksininkų sąraše ir 7-ąją Transnational Boxing Rankings Board sąraše.
Laura Muir
Biografija
2013 m. Europos jaunimo iki 23 m amžiaus čempionate iškovotas bronzos medalis. 2015 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionate Muir užėmė 5-ą vietą.
Denisas Šafikovas
Biografija
Šatikovas gimė rusų-baškirų šeimoje. Mėgėjišką boksininko karjerą pradėjo būdamas 13-os metų. Jo sprendimą tapti profesionaliu boksininku lėmė noras užsidirbti pinigų šeimai, o ne iškovoti medalių.
Laura Muir
Biografija
Savo debiutinėse 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Muir pasiekė finalinį etapą, kuriame su 4:12.88 rezultatu užėmė 7-ą vietą. 2017 m. Europos uždarų patalpų čempionate britė iškovojo du aukso medalius.
2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Muir 1500 m bėgimo finale pasiekęs naują Jungtinės Karalystės rekordą (3.54.50) bei iškovojo sidabro medalį.
Sentešas
Istorija
Miesto apylinkėse aptiktas didelis skitų kapinynas. Istoriniuose šaltiniuose Sentešas minimas nuo 1332 m. Miesto teisės suteiktos 1730 m.
World Domination Tour
„World Domination Tour“ (dar žinomas, kaip „Doll Domination Tour“) – antrasis JAV Pop/R&B merginų grupės „Pussycat Dolls“ koncertinis turas, kuris paremė jų antrąjį studijinį albumą „Doll Domination“. Turas aplankė Europą, Aziją ir Okeaniją. Grupė buvo buvo kaip Britney Spears turo „The Circus Starring: Britney Spears“ po Šiaurės Ameriką apšildančioji grupė.
Apie turą
2008 m. liepos 31 d. reklamuojant naująjį albumą Azijoje, „Dolls“ pranešė, jog 2009 m. pradžioje pradės pasaulinį turą, kuris aplankys Europą, Aziją, Australiją ir Pietų Ameriką. Netrukus buvo paskelbtos datos ir vietoje Pietų Amerikos pasirinkta Okeanija.
Robin Antin, grupės įkūrėja, pranešė, jog turas prasidės 2009 m. sausio mėnesį Europoje, paskui balandžio mėnesį aplankys Aziją ir Australiją, o pabaigs JAV. Paskui buvo pakeisti šie planai, bei Antin atskleidė, jog grupė koncertuos su didele įžymybe. Tai buvo Britney Spears 2009 m. „The Circus Starring: Britney Spears“ turas.
2008 m. rugpjūčio 28 d. Ne-Yo patvirtino vienai Jungtinės Karalystės radijo stočiai, kad jis bus atidarymo atlikėjas „PCD“ ture, bei kad jis pristatinės savo naująjį albumą „Year of the Gentleman“. Nesenai buvo nufilmuotas šio turo DVD, kol kas nežinoma, kurioje arenoje tai įvyko. Visgi aišku tiek, kad jis bus išleistas, kai turas pasibaigs.
World Domination (The Re-Visit)
World Domination Tour Re-Visit yra „The Pussycat Dolls“ koncertinio turo „World Domination Tour“ pratesimas.
Taisyklingasis daugiakampis
miniatiūra|Taisyklingųjų daugiakampių pavyzdžiai Taisyklingasis daugiakampis – daugiakampis, kurio visos kraštinės lygios ir visi kampai lygūs.
Mažiausias taisyklingasis daugiakampis yra lygiakraštis trikampis su 3 kraštinėmis.
Taisyklingasis daugiakampis vadinamas įbrėžtiniu, jei visos jo viršūnės yra apskritime ir apibrėžtiniu, jei visos jo kraštinės yra apskritimo liestinės.
Palyginimo lentelė
Žemiau pateikiamas taisyklingųjų daugiakampių sąrašas, kurie turi mažiau negu 10 kraštinių.
Somalio plokščiakalnis
Somalio plokščiakalnis (arba Gala-Somalis) – plokščiakalnis Rytų Afrikoje, Etiopijos (daugiausia Ogadeno) ir Somalio teritorijose. Sudarytas daugiausia iš smiltainio. Laipsniškai kyla iš pietryčių į šiaurės vakarus, stačiais, skardingais šlaitais leidžiasi į siaurą Adeno įlankos pakrantės žemumą. Būdingas aukštis 500–1000 m, didžiausias – 2460 m (Šimbirisas). Vyrauja sausos savanos, akacijų ir kitų kserofitų sąžalynai.
Dirt 3
Dirt 3 (stilizuojama kaip DiRT 3) – 2011 m. lenktynių simuliacijos žanro kompiuterinis žaidimas, sukurtas ir išleistas studijos „Codemasters“ ir prieinamas Microsoft Windows, PlayStation 3 bei Xbox 360 platformoms. Priešingai, nei ankstesnėje dalyje, šioje nebenaudojamas Colin McRae vardas.
Siuardo pusiasalis
thumb|right|350px|Siuardo pusiasalis Siuardo pusiasalis − pusiasalis JAV, Aliaskos vakaruose, tarp Nortono ir Kocebaus įlankų.
Dirt 3
Kaip ir „Dirt 2“, čia galima rinktis iš gausybės ralio lenktynininkų, tokių kaip Ken Block, Tanner Foust, Liam Doran, Kris Meeke, Sébastien Ogier, Sébastien Loeb, Mohammed Ben Sulayem bei kitų. Galima lenktyniauti bekelėse (off-road) trasose, kurios žaidėją nukelia į beveik bet kokį pasaulio kontinentą: Europą, Afriką, Aziją ir Š. Ameriką, kartu su tiems regionams būdingais klimato pokyčiais.
2012 m. išleistas „Complete Edition“, susidedantis iš pagrindinio žaidimo ir keleto papildinių, kuriame pridėtos naujos trasos bei automobiliai. 2017 m. buvo išimtas iš „Steam“ platformos dėl pasibaigusių automobilių gamintojų suteiktų licencijų galiojimo.
Siuardo pusiasalis
Siuardo pusiasalis yra didžiausias JAV vakarinėje pakrantėje. Jis 320 km įsiterpia į Beringo jūrą. Pusiasalio ilgis yra apie 330 km ilgio ir 145−225 km pločio.
Dirt 3
Žaidimo eiga
Pagrindinis žaidimo kursas "Dirt Tour" leidžia dalyvauti lenktynėse ir renkant taškus pritraukti įvairių rėmėjų dėmesį, kurie pasirūpina naujais automobiliais. Lenktynių metu galima naudoti laiko atsukimo funkciją, bet jos panaudojimas atima dalį uždirbtų reputacijos taškų. Taip pat atsiranda naujas sunkumo lygis (hardcore), leidžiantis lenktynių metu vaizdą matyti tik iš automobilio vidaus (head cam), o be to, suintensyvėja lietus arba snigimas ir nelieka jokių pagalbinių gairių. Neskaitant to, kas jau buvo matyta „Dirt 2“, trečioji serijos dalis pristatė dar keletą naujų lenktynių tipų.
Įvertinimas
Bendras „Dirt 3“ vertinimas buvo teigiamas, daugiausiai pagyrimų sulaukė jo eiga, automobilių pasirinkimas ir fizikos. „IGN“ gerai atsiliepė apie žaidimo eigą ir tinklinį režimą. Panašiai ir „GameTrailers“ rodė palankumą žaidimo eigai bei jo pastatymui. Tuo tarpu „Official Xbox Magazine“ kritikavo automobilių santykį su žemės paviršiumi bei socialinių tinklų funkcijas. O „Destructoid“ liaupsino žaidimo grafikas, muziką, garsus, automobilių pasirinkimą bei daugelio žaidėjų režimo pateikimą. Nepriekaištingas orų pokyčių dinamiškumas neliko nepastebėtas „Eurogamer“, kuris šalia to teigiamai įvertino Gymkhana lenktynių režimą, nustatymų galimybes bei automobilių valdymą.
Siuardo pusiasalis
Siuardo pusiasalio plotas ~50 000 km². Paviršiaus didžiausias aukštis 1437 m. Pusiasalyje randama aukso.
Didžiausi Siuardo pusiasalio miestai ir gyventojų skaičius (2005):
Ostrogo vienuolynas
thumb|right|250px|Ostrogo vienuolynas Ostrogo vienuolynas − veikiantis stačiatikių vienuolynas Juodkalnijoje, 15 km nuo Danilovgrado miesto. Tai antras pagal svarbumą Juodkalnijos dvasinis centras, įsikūręs uolose, 900 m virš jūros lygio.
Ostrogo vienuolyną XVII a. įkūrė vienas iš keturių pagrindinių Juodkalnijos šventųjų − ''Šv. Vasilijus Ostrožskis'', kurio palaikai, pasak tikinčiųjų, turėdami gydomąją galią, pavertė Ostrogo vienuolyną populiariausiu piligrimų traukos centru visuose Balkanuose. Tarsi išskaptuotas didžiulėje Ostroška Greda uoloje jau 300 metų Ostrogo vienuolynas traukia begales turistų iš viso pasaulio. Čia galima pamatyti ir ''šv. Vasilijaus relikvijas (Sveti Vasilije Ostroški'') bei pasigrožėti įspūdingais kalnų vaizdais.
Šis vienuolynas yra vienintelis pasaulyje, kurį be stačiatikių lanko katalikai ir musulmonai. Čia nesvarbu, kas tu toks − svarbu, ko tu čia atėjai. Šalia vienuolyno yra šventinto vandens šaltinis, kuris išpilstomas į butelius ir nemokamai dalinamas piligrimams.
Guronių šv. Juozapo koplyčia
'''Guronių šv. Juozapo koplyčia''' – naujai pastatyta koplyčia, veikianti kardinolo Vincento Sladkevičiaus gimtajame Guronių kaime, Kaišiadorių rajone. Priklauso Žaslių šv. Jurgio parapijai. Pasiekiama iš kelio, nuo Žaslių geležinkelio stoties, apie 1,5 km į šiaurės vakarus. Ties geležinkelio pervaža pastatyta lankytino objekto rodyklė.
miniatiūra|160px|left|Altorius miniatiūra|160px|left|Koplyčios erdvė
Koplyčia dedikuota Šv. Juozapui, Kaišiadorių vyskupijos globėjui. Koplyčioje kiekvieną trečiadienį švenčiama Eucharistija. Ji visuomet atvira Eucharistijos šventimui piligrimams, atvykusiems su kunigu.
Rožinio slėpinių kelias
Koplyčia priklauso Rožinio slėpinių kelio kompleksui, kuris įsikūręs apie 10 ha dydžio sakraliniame parke. Yra penkios koplytėlės, išsidėsčiusios ratu aplink centrinę koplyčią. Visų jų sienose nutapytos freskos, vaizduojančios biblines scenas bei Lietuvos katalikų gyvenimo istorinius įvykius. Prie pagrindinio tako stovi Švč. Mergelės Marijos statula. Įrengti rekolekcijų namai (du statiniai), kuriuos administruoja vienuolės eucharistietės. Čia įvairius renginius paprastai veda seserys eucharistietės, talkina atvykstantys kunigai, bendradarbiai pasauliečiai. Veikia rožinių bei memorialinė kardinolo V. Sladkevičiaus ekspozicija. Parko pradžioje slūgso memorialinis akmuo, žymintis kardinolo tėviškės vietą.
Guronių Rožančiaus kelio įkūrėjas – Kaišiadorių vyskupas Juozapas Matulaitis, sakralinio parko projekto autorius – architektas Stasys Petrauskas, kūrinių autorius – dailininkas, skulptorius Antanas Kmieliauskas,
Kiekvieną spalio mėnesio sekmadienį vyksta Rožančiaus slėpinių kelio pamaldos – rožančiaus malda, kartu apvaikščiojant rožančiaus slėpinių koplytėles, po jų vyksta šv. Mišios.
Parko teritorijoje yra archeologinis paminklas Guronių alkakalnis.
Istorija
2002 m. popiežiui Jonui Pauliui II į rožinio maldą įtraukus dar vieną – Šviesos slėpinių dalį, kardinolo V. Sladkevičiaus tėviškėje Guronyse pradėtas kurti Rožinio slėpinių kelias. Vieta parinkta siekiant įamžinti itin branginusio Rožinio maldą kardinolo atminimą.
2010 m. duris atvėrė koplyčia.
center|800px|miniatiūra| Rožinio slėpinių kelio statiniai
Artūras Šumskas
Artūras Šumskas (g. 1954 m. rugpjūčio 6 d. Anykščių rajonas) – teisininkas, teisėjas, Vilniaus apygardos teismo pirmininkas, buvęs Lietuvos Aukščiausiojo Teismo ir Lietuvos apeliacinio teismų teisėjas.