cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jūra Laivytė-Kvasienė
Biografija
Nuo 2001 m. Klaipėdos universiteto Menų fakulteto Sportinių šokių katedros asistentė, nuo 1999 m. Sportinių šokių klubo „Žuvėdra“ trenerė. Sportinių šokių teisėja, Klaipėdos universiteto Menų fakulteto Sportinių šokių katedros sekretorė.
Sutuoktinis Mindaugas Kvasys, sūnus Nikas.
Mana Pūlso nacionalinis parkas
Mana Pūlso nacionalinis parkas  – saugoma gamtos teritorija šiaurės Zimbabvėje, Zambezės upės slėnyje. Apima 2500 km² teritoriją, į kurią patenka Zambezės ir jos intakų meandros, senvagės, pelkynės, upių salos ir seklumos, pakrančių miškai. Teritorija plačiai užliejama liūčių laikotarpiu, bet sausrų metu senvagės ir ežerai išdžiūva.
Mana Pūlso nacionalinis parkas yra svarbi savanos gyvūnų (dauguma kurių yra nykstantys) buveinė, girdykla. Čia gausu hipopotamų, Nilo krokodilų, sausrų metu atkeliauja didelės dramblių, buivolų, zebrų, vandeninių ožių, antilopių kaimenės, kurias seka hienos ir liūtai. Parke užfiksuota virš 450 paukščių rūšių.
Vytenis Buzas
Vytenis Buzas (g. 1986 m. Jonavoje) – Lietuvos aviacijos inžinierius, pirmojo lietuviško Žemės palydovo „LituanicaSAT-1“ kūrėjas, kosminės misijos vadovas.
Biografija
V. Buzas 2005 m. baigė Jonavos Senamiesčio gimnaziją. 2006–2010 m. studijavo aviacinę mechaniką Vilniaus Gedimino technikos universiteto Antano Gustaičio aviacijos institute, 2011 m. tęsė magistrantūros studijas Kauno technologijos universitete.
2012 m. stažavosi JAV aeronautikos ir kosmoso agentūros NASA AMES tyrimų centre Kalifornijoje, kur užsiėmė raketiniams mažiesiems palydovams skirtais varikliais.
Nuo 2011 m. lapkričio mėn. vadovavo įmonei VšĮ „Inovatyvūs inžineriniai projektai“ Vilniuje. Ši įmonė buvo viena iš lietuviškos kosminės misijos iniciatorių, paleidžiant į kosmosą nano–palydovą, bendradarbiaujant su Vilniaus ir Vilniaus Gedimino technikos  universitetais.
1490 m. pr. m. e.
'''1490 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Nuorodos
1490 av. J.-C.
Stasys Vasauskas
Stasys Vasauskas (1907 m. gegužės 4 d. Vildūnuose, Joniškėlio valsčius – 2001 m. lapkričio 9 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius mechanikas, vienas akademinio irklavimo pradininkų Lietuvoje.
Biografija
1927 m. atvyko į Kauną, baigė realinę gimnaziją. Buvo padavęs prašymą į Kauno meno mokyklą, kur dirbo jo piešimo mokytojas Panevėžyje Juozas Zikaras, tačiau įstojo į Lietuvos universitetą. 1930 m. dėl lėšų stygiaus studijas teko nutraukti.
Dirbo Hidrometriniame biure, kuriam vadovavo prof. Steponas Kolupaila, laboratorijos vedėjas. Atliko rizikingus Nemuno ir Neries debito matavimus per pavasario potvynius, taip pat reguliarius matavimus ištisus metus. Atlikęs karo prievolę karo mokykloje gavo karo inžinerijos jaunesniojo leitenanto laipsnį (vėliau leitenantas). 1935 m. vėl įstojo ir 1939 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą, įgijo inžinieriaus mechaniko specialybę.
1938 m. akademinio jaunimo sporto sąjungos vadovas, be to, pats aktyviai sportavo. Pirmoje tautinėje olimpiadoje 1938 m. akademinio irklavimo varžybose iškovojo pirmąją vietą, apdovanotas aukso medaliu. Surengė šiaurės šalių: Suomijos, Estijos, Latvijos ir Lietuvos (SELL) slidinėjimo olimpiadą, nemažai vandens žygių baidarėmis po Lietuvos ežerus, nepakartojamą kelionę keturviete akademine valtimi iš Kauno į Rygą.
Nuo 1940 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas, dėstė braižybą, automatizavimą, nuo 1942 m. Statybinės mechanikos katedros dėstytojas, nuo 1944 m. Medžiagų atsparumo laboratorijos vedėjas. 1952 m. apgynė daktaro disertaciją „Plieno kietumas, kietumo ir stiprumo ryšys“. 1957 m. suteiktas docento vardas. 1962–1968 m. Kauno politechnikos instituto Medžiagų atsparumo katedros vedėjas. Jam vadovaujant apgintos 3 daktaro disertacijos. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.
Mokslinė veikla
Paskelbė per 90 mokslinių straipsnių, padarė 4 išradimus. Jo sukurti originalūs prietaisai ir metodika gerai įvertinti sąjunginėse konferencijose ir parodose, 1965, 1966, 1972 m. apdovanoti VLŪPP sidabro ir bronzos medaliais. 1969 m. apdovanotas Lietuvos SSR valstybine premija.
1964–1967 m. Kauno politechnikos instituto mokslinės tarybos sekretorius.
Automobilio stiklai
Automobilio stiklai – automobilio langų stiklai.
Automobilio stiklai skirstomi į 2 tipus: Iš laminuotų stiklų yra gaminami priekiniai automobilių stiklai, grūdintas stiklas naudojamas visų transporto priemonių šoniniams bei galiniams stiklams.
Tyrimais įrodyta, kad daugumos priekinių oro pagalvių veikimo efektyvumas priklauso nuo to, kaip įtvirtintas priekinis stiklas, kad galėtų suveikti laiku ir efektyviai. Todėl itin svarbu, kad stiklą keistų tik profesionalūs autostiklų meistrai, laikydamiesi visų keitimo proceso technologinių reikalavimų.
Kiekvienas į automobilį įdėtas stiklas privalo būti sertifikuotas. Tikrinant stiklų atitikimą standartams, laboratorijose matuojamas jų mechaninis atsparumas ir optinė stiklo kokybė: laminuoto priekinio stiklo stiprumas, jo reakcija į smūgius žmogaus galva bei praleidžiamos išorinės šviesos procentinė dalis (mažiausiai 75 %) ir kita. Stiklui atitinkančiam visus kokybės ir saugumo standartus, Europoje suteikiamas standarto E43R ženklas.
Budiono arkliai
thumb|right|250px|Jauni Budiono eržilai Rusijoje Budiono arkliai – jojamųjų arklių veislė. Išvesta 1921–1948 Rusijoje, Rostovo sr. žirgynuose iš sukryžmintų Dono ir grynakraujų jojamųjų arklių.
Stambūs, harmoningo sudėjimo. Eržilo vid, aukštis ties gogu 162,2 cm, įstrižasis liemens ilgis 163,5 cm, krūtinės apjuostis 186 cm, plaštakos – 20,5 cm. Eržilo masė ~500 kg.
Tinkami darbui, ištvermingi, greiti, dažniausiai gelsvai sarti, rečiau bėri, juodbėri. Daugiausiai auginami Rusijoje, Kazachijoje. yra įvežtų ir į Lietuvą
Sąlygotoji kilmė
Mokymas apie Sąlygotąją kilmę arba „(bendrai) priklausomą (su)(si)kūrimą“ ( arba, kin. 緣起) – svarbi budistinės metafizikos dalis. Visos budizmo mokyklos laikosi požiūrio, kad reiškinių kilmę visiškai sąlygoja abipusė priežasčių ir pasekmių sąsaja. Sąvokos formuluotė Vakaruose nėra nusistovėjusi, be minėtų, dar pasitaiko tokie pavadinimai: (abipusiai) priklausomas radimasis, sąlygotas radimasis, sąlygota bendroji kilmė, abipusiai sąlygotas atsiradimas ir kt.
Sąlygotąja kilme vadinama budistinė tiesa, teigianti, kad viskas yra susieta tarpusavyje ir priklausoma nuo visa ko kito. Sakykime, žmogaus būtį kiekvieną mirksnį sąlygoja visa, kas tą mirksnį yra visatoje, kaip ir visa, kas šį mirksnį egzistuoja visatoje, yra sąlygota to žmogaus savybių ir būties. Viskas visatoje yra tarpusavyje susieta priežasčių ir pasekmių tinklu taip, kad visuma ir jos dalelės yra abipusiai susijusios. Bet kurio vientiso vieneto savybės ir pobūdis kiekvienu duotu momentu yra glaudžiai susiję neregimais saitais su kiekvieno kito tokio vieneto savybėmis ir pobūdžiu visoje visatoje, nors išoriškai jokių saitų ar ryšių nematyti.
Sąlygotoji kilmė
Budos Šakjamunio atbudimas, arba nušvitimas, tuo pačiu metu buvo jo išsilaisvinimas iš kančios ir jo įžvalga į visatos prigimtį, o atskirai, į „jutiminių būtybių“ prigimtį (jutiminėmis, arba gyvosiomis, būtybėmis paprastai laikomi žmonės ir gyvūnai, nors vėlesniuose budizmo svarstymuose ši sąvoka apima kone visą gyvybę ir dar plačiau). Tai, ką Buda įžvelgė atbusdamas, ką jis suprato, buvo kaip tik sąlygotoji kilmė.
Kadangi visa kas, visi daiktai, dalykai ir reiškiniai, yra šitaip sąlygoti ir laikini, nes be paliovos kinta, vadinasi, jie neturi jokios tikros nesąlygotos savasties, vadinasi, iš tiesų jų „nėra“, jie neegzistuoja, nors kasdienis protas šito neįžvelgia ir visus reiškinius laiko egzistuojančiais. Šis pamatinis nesavastingumas kaip tik ir leidžia pažinti ir teigti, kad visi reiškiniai (fenomenai) iš prigimties neturi jokios savosios esmės, neturi jokios prigimtinės substancijos, vadinasi, yra „tušti“ (šūnijata).
Išmintingieji, matantys „viską kaip yra“, atsižada prisirišimų ir susisaistymų, perkeičia savo troškimų galią į sąmoningumą ir supratimą ir po atkaklių pratybų išsilaisvina iš sąlygotojo pavidalų pasaulio saitų, tapdami budomis ir archatais. Dzene yra sakoma, jog jie peržengia „šio“ pasaulio ribas, tačiau lieka aktyvūs jo veikėjai.
Bendroji formuluotė
Sąlygotoji kilmė bendrai yra nusakoma taip:
Esant šiai sąlygai,
kyla (kuriasi) tai.
Nesant šios sąlygos,
Štai kasdieninis pavyzdys:
Karštą vasaros dieną jūs deginatės saulėje. Smarkiai įkaistate, suprakaituojate, ir netrukus ištrokštate. Pasiimate atsigerti ir pagalvojate, kad jau per karšta sėdėti įsaulyje ir reikėtų grįžti į kambarį, kur galima bus pasėdėti įsijungus ventiliatorių.
kyla (kuriasi) sukaitimas, prakaitas, troškulys.
Namuose (t. y. nesant deginimosi saulėje sąlygos),
sukaitimas, prakaitas, troškulys nekyla (nesikuria).
Suvokus sąlygotąją kilmę pradedama skirti pakankamai dėmesio nuolatinei kaitai (fluxus) tarp „atsiradimo (į būtį) ir išnykimo (į nebūtį)“, nepaliaujamai vykstančiai visur ir visada. Kiekvienas reiškinys yra nesibaigiančioje sąveikoje su kitais reiškiniais. O kadangi visi reiškiniai yra priklausomi nuo kitų reiškinių, vadinasi jie visi yra laikini ir visiškai nepastovūs.
Taikymas
Bendroji sąlygotosios kilmės formuluotė turi du gerai žinomus pritaikymus.
Pirmiausia ji taikoma kančios pažinimui, kuris išreiškiamas Keturiomis tauriosiomis tiesomis.
Kitas taikymas – atgimimo ciklai. Visą būtį ir gyvenimo tąsą, visą gyvenimo atsiradimą ir pasibaigimą budizme aiškina dvylikos narių sąlygotosios būties grandinė, kurioje kiekviena grandis yra viena kitos sąlygota ir kartu viena kitą sąlygojanti. Sąlygotoji kilmė apima tris gyvenimus:
Ankstesnį gyvenimą Dabartinį gyvenimą Būsimąjį gyvenimą
Atsižvelgiant į žmonių ir gyvūnų lemtį, sąlygotoji kilmė turi kiek specifinę prasmę, kuri nusako, kaip juntančios būtybės (at)gimsta kažkurioje būties karalijoje ir vykdo savo kasdieninius sumanymus, kartu patirdamos visas su jais susijusias kančias. Tarp kurių yra senėjimas ir mirtis. Gyvenimą ir mirtį patiriame todėl, kad išgyvenome gimimą ir jaunystę. Be gimimo nebūna mirties. Viena sąlygoja kita tarpusavyje priklausomu priežastiniu ryšiu. Mūsų atėjimą į šį pasaulį, į tai, ką vadiname gyvenimu, sąlygojo mūsų prisirišimas prie kažkokių minčių ir sumanymų, kaip, pavyzdžiui, noras turėti šeimą ar uždirbti pinigų. To prisirišimo savo ruožtu negali būti be jį sąlygojančio troškimo. Buda įžvelgė, kad troškimas kyla iš jutimo, kurį jaučiame kaip malonų, nemalonų arba neutralų. Kai mes trokštame kažkokių dalykų, kaip alkoholis, lytiniai santykiai ar saldumynai, tai trokštame pojūčių, sukeltų sąlyčio su trokštamu dalyku, tad žmonės trokšta ne tiek paties objekto, kiek sąlyčio su juo. Jutimą sąlygoja sąlytis su jutimo objektu. Sąlytis arba įspūdis, kurį sukelia jutimai (pasireiškiantys kaip pojūčiai), pats yra sąlygotas šešių jutimo organų, kurie savo ruožtu yra sąlygoti visos psichofizinės būtybės kaip visumos, kuri reiškiasi kaip žmogus. Lentelėje apibendrintas Budos požiūris į visą šį procesą (kadangi šiuolaikiniai vakarietiški psichologijos ir filosofijos terminai ne visiškai atitinka budistinius terminus, greta pateikta formulė su sanskrito terminais):
Šios formuluotės esmė yra ta, kad esant tam tikroms sąlygoms, randasi atitinkamos pasekmės, kurios savo ruožtu sukuria sąlygas kitoms pasekmėms ir taip įsisuka atgimimų ratas, arba samsara, kuris dažnai vaizduojamas grafiškai kaip būties ratas.
Dažnai pasitaiko painiavos suprantant šios formulės laiko matmenį. Dažnai galima sutikti tariant, kad sąlygotoji kilmė pasireiškia tik per kelis atgimimus. Plačiąja prasme taip manyti yra teisinga, tačiau tiksliau (praktiškiau) būtų laikytis nuomonės, kad sąlygotoji kilmė yra mūsų kasdienybė, kiekvieną mirksnį besireiškianti visuotinė kiekvienos būtybės raida.
Šio dalyko niekaip negalima išleisti iš galvos, jei norime pilnai suprasti sąlygotąją kilmę ir ja pasinaudoti.
Pavyzdžiui, neišmanymo atveju yra būtina atsižvelgti į tris būties ženklus, kad išsamiau galėtume paaiškinti ir geriau suprasti, kokią vietą sąlygotojoje kilmėje užima neišmanymas ir koks čia yra jo vaidmuo. Kartu svarbu suprasti tris liepsnas ir kokią vietą jos čia užima. Net nesigilindami į būties ratą pastebėsime, kad trys liepsnos užima vietą pačiame schemos viduryje ir yra viso šio didingo būties rūmo varomoji jėga.
Nirvana (sanskr. Nirvana) dažnai suprantama kaip šio rato sustabdymas. Kai pašalinami troškimai, mes nebetrokštame atgimti. Tad išnykus gimimui, išnyksta mirtis. Išnykus tapimui, išnyksta gimimas ir taip toliau, kol pasiekiame išvadą, kad išnykus neišmanymui nebekuriama karma ir išnyksta visa mirties ir atgimimo grandinė. Iš tikrųjų gi kaitos galimybė slypi tarp jutimų ir troškimų pakopų, nes kaip jau matėme, troškimai yra viso šio proceso varomoji jėga. Jeigu žmogus gali tiesiog patirti (išgyventi) jutimus, nieko netrokšdamas, tada troškimai nekils ir žmogus bus laisvas nuo gimimo ir mirties.
Sąlygotoji kilmė „Širdies sūtroje“
Širdies sūtra (Prajñāpāramitā Hridaya Sūtra) tvirtina, kad nėra jokios karmos ir jokio priežastingumo dėsnio, arba priežasties ir pasekmės dėsnio. Tai tvirtina bodhisatva Avalokitešvara, kuris Budos paprašytas daugelio mokinių akivaizdoje moko didį arhatą Šariputrą.
Avalokitešvaros tvirtinimą galima suprasti paraidžiui (kaip tai daroma dzogčene ir iš dalies dzene) arba aiškinantis šūnijatos teorijos požiūriu. Juk vėlesni mokytojai (pvz., Nagardžuna, Tsongkapa) dažnai aiškino, kad šūnijata ir sąlygotoji kilmė yra tarsi dvi vienos monetos pusės. Aiškinimo esmė ta, kad visų reiškinių kilmė yra sąlygota, o tai reiškia, kad nei vien savyje, nei tarp kitų reiškinių jie negali egzistuoti nepriklausomai, taigi nė vienas reiškinys ar daiktas nėra savyje pakankamas, o tai reiškia, kad jis yra tuščias, kitaip tariant jame nėra jokio savęs, jokios savasties.
Madhjamaka ir sąlygotoji kilmė
Nors anksčiau pateikta formulė leidžia manyti, kad sąlygotoji kilmė nusako griežtą priežastingumą, madhjamakos mokykloje remiantis sąlygotosios kilmės tiesa parodoma, kad tarsi nėra jokio būdingojo (prigimtinio) priežastingumo, kas gerokai primena Hjūmo filosofijos idėjas.
Madhjamikai daro išvadą, kad priežastingumą kaip būtį, daugiau reikėtų laikyti sutartine tiesa (saṃvṛti), o ją laikyti tikrove (arba esmine tiesa) yra ir loginė ir jutiminė klaida, kylanti dėl neišmanymo ir dvasinio neįžvalgumo.
Paties žymiausio šios mokyklos atstovo Nagardžunos nagrinėjimas rodo, kad tikrasis priežastingumas yra priklausomas nuo priežastinio proceso (priežasčių ir pasekmių aibės) elementų vidinės būties, kurios teigimas galėtų pažeisti nesavastingumo principą, tačiau kilmės sąlygotumas nereiškia, kad iškylantys (atsirandantys) reiškiniai yra iš tiesų tikri.
Dėl priežasties ir pasekmės tarpusavio priklausomybės (dėl to, kad priežastis priklauso nuo savo pasekmės, kad galėtų būti priežastimi, o pasekmė tokiu pat būdu priklauso nuo savo priežasties, kad galėtų būti pasekme) yra visiškai beprasmiška kalbėti apie jas kaip apie du atskirus dalykus, egzistuojančius atskirai. Bet kartu priežasties ir pasekmės neįmanoma ir griežtai sutapatinti, nes jei priežastis būtų pasekmė, tai nebūtų jokio radimosi, niekas negalėtų kilti ir atsirasti. Tokiu būdu yra tarsi nepripažįstamas nei monistinis, nei dualistinis požiūris į priežastingumą.
Šitaip Nagardžuna paaiškina, kad priežastingumo nesavastingumą (arba šūnijatą) rodo priežasties ir pasekmės abipusiai priklausomas sąlygotumas, o iš kitos pusės priežastingumo abipusiai priklausomą sąlygotumą rodo jo nesavastingumas.
Apibendrinant galima pasakyti tokiais žodžiais (Čandrakirti „Žengimas į vidurinįjį kelią“): „Jei iš priežasties kyla būtinoji pasekmė, tai tik tuo atveju ji yra priežastis. Tačiau jei pasekmė nekyla, tuomet, kadangi pasekmės nėra, vadinasi, tai nėra priežastis“.
Sąlygotosios kilmės supratimas dzene
Kadangi dzenas yra išimtinai praktinė disciplina, sąlygotosios kilmės supratimą dzene įmanoma išdėstyti tik aprašomojo pobūdžio tekstu.
Viskas gali atsirasti tada, kai susiklosto tinkamos sąlygos. O kai šios sąlygos išnyksta, tai ir viskas išnyksta. Taigi jei aš esu čia, tai kažkas yra ten. Jei manęs čia nėra, tas dalykas irgi išnyksta. Vadinasi, žmogus pats kuria savo pasaulį. Dievas kuria Dievo pasaulį. Buda kuria Budos pasaulį. Šuo kuria šuns pasaulį. Taigi kiekvienas susikuriame visą savo pasaulį. Kokį jį kuriu, gerą ar blogą, tokį ir turiu. Kol čia esu, tol ir turiu šį savo pasaulį. Kai išnykstu, tai kartu su manim išnyksta ir mano pasaulis.
Bet mums išnykus, kažkas juk lieka. Saulė danguje juk neišnyksta. Tikrai, daiktai lieka. Bet jie jau nebe mano daiktai, tai jau nebe „mano“ saulė, nebe ta, kurią aš matydavau. Tai kažkieno kito saulė. Gal ji ir saulė, bet mums ji nebesvarbi. Nes iš pradžių jokios saulės nėra. Mes ją sukuriame sau, o kai išnykstame, mūsų saulė irgi išnyksta. Kažkas lieka, bet ne tai, ką mes pažinome kaip saulę. Kol aš esu čia, tol kažkas yra čia su manimi. Kai aš išnykstu, tas dalykas irgi išnyksta.
Kiekvienas, matydamas kokį objektą galvoja: kadangi yra tas daiktas, vadinasi, esu aš. Tačiau dzene laikomasi visai kitokio požiūrio: pirmiausia atsirandu aš su savo pirmine priežastimi, o tada jau man yra tas daiktas. Mes kiekvieną mirksnį kuriame savo pasaulį, toks yra pamatinis budizmo mokymas ir taip dzenbudizme suvokiama sąlygotoji kilmė. Kiekvienas pats kuria savo laiką, savo erdvę, savo priežastis ir pasekmes. O paskui visi šie dalykai ima mus valdyti.
Visi tie dalykai yra proto vaisiai. Mąstymas sukuria praeitį, dabartį ir ateitį. Taip, net dabartis yra iliuzija. Kur ji yra? Kol pamąstėte „dabartis“, jau pralėkė ištisi dabarties mirksniai. Šitaip mes sugalvojame laiką. Ir šis laikas yra būtent mūsų laikas. Mąstymas sukuria ir erdvę, nes jokios pirminės erdvės niekur nėra. Viskas tik iliuzija: viršus apačia, dešinė kairė. Du žmonės priešingose žemės rytulio pusėse stovi priešingomis kryptimis, tačiau „jų“ erdvėje jie abu yra „viršuje“. Du žmonės stovi vienas priešais kitą ir abiejų „dešinė“ yra kitoje pusėje. Jie susipyksta ir galiausiai kyla didelė nesantaika. Vien dėl neišmanymo, jog viskas yra sąlygota.
Mes sukuriame pirminę priežastį, kurią valdo laikas, o erdvė valdo mūsų būties sąlygas ir neišvengiamus pirminės priežasties raidos padarinius. Bėgant laikui mūsų pirminė priežastis be paliovos kinta, kinta ir kinta. Ji nuolat susiduria su kažkokiomis erdvės sąlygomis ir mes vis sulaukiame kokių nors pasekmių. Visas savo gyvenimo aplinkybes turime laikyti erdve. O pirminė priežastis vystosi priežasčių ir pasekmių seka, kurdama laiką ir susidurdama su erdve. Mūsų prote pirminė priežastis sąveikauja su atitinkamomis sąlygomis ir aplinkybėmis, kurdama neišvengiamus padarinius: kentėjimą.
Štai kodėl negalima prisirišti prie susiklosčiusių aplinkybių. Jei įsikimbame į susimosčiusias aplinkybes ir neleidžiame keistis savo sąlygoms, pirminė priežastis negali pasitraukti, ji išlieka svarbi, nes ją vis kaitina esamos sąlygos, kurių jūs negalite atsisakyti, ir taip kuriama vis ta pati kančia. O kančia stiprina pirminę priežastį. Laikas ir erdvė, pirminė priežastis ir jos raidos sąlygos – viskas susipina į vientisą daugiamatį priežasčių ir pasekmių tinklą.
Jei norite iš tiesų išvengti kančios, privalote nebekuri laiko ir erdvės. Nekurkite priežasties ir pasekmės ir neįsikibkite į jas. Meskite šalin savo nuomones, savo sąlygas ir savo aplinkybes, o tada, bėgant laikui, pirminė priežastis pamažu išblės pati. Jūs kuriate savo pasaulį. Tačiau kas bus, jei jo nekursite? Kas bus jei protas bus tuščias ir niekuo nesusaistytas? Tada viskas atsidurtų anapus laiko ir erdvės. Tą akimirką laikas ir erdvė nebegalėtų jūsų valdyti. Pirminė priežastis pasitrauks ir nebedarys jums įtakos. Tada galėsite būti bet kokiose sąlygose ir naudotis jomis tik tam, kad padėtumėte kitoms būtybėms. Tai vadinama laisve.
Sąlygotoji kilmė dzogčene
Dzogčeno tradicijoje sąlygotoji kilmė laikoma iliuzija (saviapgaule): visos įvykių, nutikimų, dalykų ir prasmių struktūros atsiranda ir pranyksta pagal sąlygotosios kilmės dėsnį. Bet kadangi nesantis (pasekmė) niekaip negali atsirasti iš nesančio (priežasties), tai iš tiesų nėra jokios priežasties ir pasekmės.
Tai ką laikome kaip apčiuopiamus išorinius reiškinius, tėra jutiminių būtybių energijų žaismė. Individo atžvilgiu nėra visiškai nieko išoriško ar atskiro. Visa, kas pasireiškia individo patirtyje ir išgyvenimuose yra kontinuumas, tąsa. Tai didžioji tobulybė, kuri atsiskleidžia dzogčeno praktikui.
Užvaldytas esmių atskirumo individas patiria (išgyvena) save, kaip sąmonę, skiriančią vieną nuo kitos priežastis ir pasekmes, kurios jam reiškiasi kaip besikuriančios būties sąlygos.
Sąlygotosios kilmės daugiapusiškumas
Įprastai sąlygotąja kilme aiškinama kančios kilmė iš susiklosčiusių sąlygų, tuo pačiu nurodant, pašalinus vieną ar kelias sąlygas (nutraukus priklausomos kilmės grandinę), kančia pranyks.
Šlaitinė druskė
Tai nedidelis, iki 100 cm aukščio užaugantis krūmokšnis. Lapai siūliški. Lietuvoje šlaitinė druskė labai reta, atkeliavusi iš kitų kraštų.
Sąlygotoji kilmė
Sąlygotosios kilmės daugiapusiškumas
Tačiau Upaniša sutoje (Samyutta Nikaya) yra tekstas, kuriame aptariamos ne kančios, o atbudimo radimosi sąlygos. Kartais šis svarstymas vadinamas „transcendentine“ sąlygotąja kilme. Štai kokia priežastinė grandinė nurodoma šiuo atveju:
Sąlygotoji kilmė ir „gilioji“ ekologija
Įsisąmoninimas, jog visa būtis yra tarpusavyje susieta priklausomybės ryšiais, yra pamatinė ekologijos ir ypač „giliosios“ ekologijos (deep ecology) tiesa. Didieji iššūkiai, susiję su globalia katastrofa, žmonijai dabar yra iškilę kaip tik todėl, kad buvo neskiriama dėmesio visuotiniam reiškinių (gyvybės) tarpusavio sąryšiui. Gilioji ekologija tikrai yra paveikta budistinės minties ir gilių Budos įžvalgų, skirtų žmonių tarpusavio santykių kaitos suderinimui su prigimtine įvykių raida.
Baltika
thumb|280px|Baltika prieškambro laikotarpiu Baltika – senovės kontinentas, egzistavęs vėlyvajame proterozojuje – ankstyvajame paleozojuje. Kaip kontinentas susiformavo ne anksčiau kaip prieš 1,8 mlrd. metų. Prieš tai Baltikos dalys buvo išsidėsčiusios skirtingose Žemės vietose.
Kalkutos universitetas
Kalkutos universitetas – seniausias ir didžiausias Indijos universitetas Kalkutoje.
Žmonės
Universitetą baigė: Mirča Elijadė, Lakšmi Mitalas, Sarvepalis Radhakrišnanas, Satjadžitas Rėjus
Nobelio premijos laureatai: Rabindranatas Tagorė, Čandrasekara Ramanas, Amartja Senas
2015 m. Australijos Grand Prix
'''2015 m. Australijos Grand Prix''' – pirmosios 2015 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko kovo 13-15 dienomis Albert Park trasoje. Tai buvo 20 kartas, kuomet šioje trasoje rengiamas Australijos Grand Prix.
Dvi savaites prieš lenktynes buvo pranešta, kad dėl patirtos avarijos bandymuose šias lenktynes praleis ispanas Fernando Alonso. McLaren ekipoje jį pakeitė danas Kevin Magnussen.
Lenktynėse iš viso startavo tik 15 lenktynininkų – trasoje nepasirodė abu Manor lenktynininkai, dėl fizinių nugaros skausmų negalėjo startuoti V. Bottas, o D. Kvyat ir K. Magnussen nestartavo dėl technikos gedimo.
Kvalifikacija
Pastabos:
Lenktynės
Pastabos:
2011 m. Brazilijos Grand Prix
'''2011 m. Brazilijos Grand Prix''' buvo paskutinės 19-os 2011 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko lapkričio 25-27 dienomis Autódromo José Carlos Pace trasoje.
Pirmųjų penktadienio treniruočių metu greičiausias buvo australas Mark Webber (1:13.811 min.). Už jo liko abu McLaren atstovai – Jenson Button (1:13.825) ir Lewis Hamilton (1:13.961).
Antrose treniruotėse greičiausią laiką parodė L. Hamilton (1:13.392). Antrą ir trečią vietas užėmė abu Red Bull Racing ekipos lenktynininkai – vokietis Sebastian Vettel (1:13.559) ir M. Webber (1:13.587).
Šeštadienio treniruotėse greičiausias buvo vokietis S. Vettel (1:12.460). Antras liko J. Button (1:12.547), trečias – vokiečio komandos draugas M. Webber (1:12.597).
Kvalifikacija
Kvalifikacijoje triumfavo S. Vettel. Tai buvo 15-ta jo pole pozicija šiame sezone. Šis rezultatas yra Formulės 1 rekordas.
Lenktynės
Lenktynėse pirmą savo pergalę šiame sezone pelnė australas M. Webber. Lenktynėse jis aplenkė savo komandos draugą S. Vettel, kuris buvo susidūręs su pavarų dėžės gedimu. Pergalė australui galutinėje sezono įskaitoje leido užimti trečią vietą.
Sorcery
Sorcery – debiutinis Kanados death metalo muzikos grupės Kataklysm studijinis albumas.
Medininkai (Skuodas)
Medininkai – kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, 8 km į pietryčius nuo Lenkimų. Pietinė kaimo dalis yra Kretingos rajone.
Marusha
Marusha (Marion Aphrodite Gleiss; g. 1966 m. lapkričio 18 d. Niurnberge) – Vokietijos diskžokėja ir elektroninės muzikos prodiuserė.
Karjera
Jos karjera prasidėjo 1991 m. su radijo programa „Dancehall“, kuri buvo transliuojama per radijo stotį DT 64. Kai radijo stotis užsidarė, ji pakeitė radijo stotį į Fritz ir programos pavadinimą į „Rave Satellite“. Tuo pat metu ji vedė labai populiarią TV programą jaunimui Feuerreiter, kuri 2,5 metų buvo transliuojama per ORB, o vėliau per ADR televizijos stotis.
1994 m. sėkmingiausi atlikėjos karjeroje. Tais metais jos singlas „Somewhere Over the Rainbow“ tapo platininiu, įrašo kopijų vnt. pardavus daugiau kaip 500 000. Niekada anksčiau techno singlas nebuvo pakilęs taip aukštai į topus (Nr.3 – Vokietijoje). Kitas singlas „It Takes Me Away“ sulaukė panašios sėkmės.
Feurėjus
Feurėjus  – miestas Breilos apskrityje, Rumunijoje.
Gyventojai
2002 m. Rumunijos gyventojų surašymo duomenimis, miestas turėjo 4 097 gyventojų, iš kurių 3 967 buvo rumunai ir 125 romai.
San Kaetano do Sulas
San Kaetano do Sulas žymus tuo, kad šiame mieste apskaičiuotas aukščiausias gyvenimo kokybės indeksas visoje Brazilijoje. Praktiškai visi miesto gyventojai yra raštingi, turi telefonus, asmeninius kompiuterius, automobilius ir kt.
Istorija
Vietovė apgyvendinta nuo XVI a., o pats San Kaetano do Sulas oficialiai įkurtas 1877 m. XX a. į miestą atvyko daug imigrantų iš įvairių Europos šalių.
Ilguvos dvaras
Ilguvos dvaras (anksčiau vadintas Panykių dvaru) – dvaras Šakių rajone, Ilguvos kaime.
Istorija
thumb|left|240px|Dvaro [[kumetynas]] 1583 m. minimas karališkasis Panykių dvaras, pavadinimą gavęs nuo Nykos upės. XVIII a. pradžioje dvarą valdė broliai Skirmuntai, vėliau A. Prialgauskas, iš kurio už skolas 1758 m. dvarą su keliais palivarkais įsigijo Veliuonos klebonas ir dekanas, Medininkų katedros prelatas Viktoras Talko-Grincevičius-Ilgauskas, kuris čia įsirengė vasaros rezidenciją, o ant Nykos kranto 1765 m. pastatė bažnyčią (sudegė 1813 m.). Nuo tada Panykiai ir pavadinti Ilguva.
1794 m. Ilguva tapo savarankiška parapija, o dvaras netrukus (su Tvirbūtais, Misiūnais, Rukšionimis, Goniūnais ir Marapole) parduotas prelato brolio Pranciškaus sūnui Jonui Grincevičiui, karaliaus Stanislovo Augusto dvaro šambelionui (rūmų tvarkytojui). XVIII a. pabaigoje jis ir pastatė medinius dvaro rūmus.
1806 m. dvarą paveldėjo Jono sūnus Julijonas Talko-Grincevičius, o kitoje Nemuno pusėje buvusius palivarkus – kiti sūnūs. Viename iš palivarkų, Riukšionių dvare, 1850 m. gimė antropologas Julijonas Talko-Grincevičius.
Po Julijono mirties 1862 m. dvarą paveldėjo jo sūnus Henrikas Talko-Grincevičius, kuris su savo broliu Polikarpu rėmė 1863 m. sukilėlius, todėl Rusijos imperijos valdžios buvo suimti ir ištremti į Tobolsko guberniją. Polikarpas pakeliui susirgo ir mirė, o Henrikas po penkerių metų sugrįžo ir ėmėsi atstatinėti dvarą. Tuo metu Ilguvoje buvo ir koplyčia.
1895 m. Henriko vyriausioji dukra Ona ištekėjo už buvusio smuiko vunderkindo Emilio Mlynarskio (gimusio Kybartuose), kuris išgarsėjo Varšuvoje, ten įsteigė Varšuvos filharmoniją, buvo Varšuvos Didžiojo operos teatro ir muzikos instituto (konservatorijos) pirmuoju dirigentu ir direktoriumi.
Naujasis šeimininkas tapo Ilguvos išgarsėjimo kaltininku. XIX a. pab. – XX a. pr. dvare lankėsi ir kūrė smuikininkas Polis Kochanskis, dailininkas Mykolas Elvyras Andriolis, pianistas ir dainų autorius, vėliau tapęs Lenkijos premjeru, Ignacas Paderevskis, dailininkas Ferdinandas Ruščicas, kompozitorius Karolis Šimanovskis, kompozitorius Stasys Šimkus, Stefanas Žeromskis. Tarpukariu buvo atvykęs ypač garsus pianistas, Mlynarskių žentas Artūras Rubinšteinas, taip pat rašytojas Juozapas Albinas Herbačiauskas, dailininkas Kazys Šimonis, istorikai Jonas Totoraitis ir Antanas Tatarė, Peterburgo dvasinės akademijos prof. Justinas Pranaitis. Dvare vykdavo koncertai, buvo sukaupta apie 1000 vnt. knygų biblioteka. Petras Cvirka prisiminimuose rašęs, kad vaikystėje lyg užkerėtas klausydavo iš kito Nemuno kranto atsklindančios muzikos, kai pas Emilį Mlynarskį atvykdavo svečių.
Galūnė (kalbotyra)
Galūnė kinta linksniuojant, asmenuojant, keičiant giminę, skaičių, nuosaką ar laiką. Žodį kaitydami, gauname naują to paties žodžio formą. Iš galūnės matome žodžio giminę, skaičių, linksnį, asmenį, nuosaką, laiką. Kalboje yra nemažai žodžių ir be galūnių.
Galūnės lietuvių kalboje
1. Sudaromi žodžiai keisdami galūnę dažnai keičia ir šaknies balsį.
senas – senis, tankus – tankis, stalas – pastalė, stalčius;
drįsti – drąsa, gražus – grožis, spausti – įspūdis, sverti – svoris, tęsti – tąsa.
2. Dėl tarmių poveikio bendrinėje kalboje vartojamos ilgosios (ištisinės) ir trumposios vienaskaitos įnagininko ir vietininko, daugiskaitos naudininko ir įnagininko galūnės. Rašytinei, formaliai kalbai būdingos ilgosios, o sakytinei – trumposios.
akmenimi – akmenim, manimi – manim, sūnumi – sūnum, širdimi – širdim;
kelyje – kelyj, kely, mėlynoje – mėlynoj, pamiškėje – pamiškėj, šulinyje – šuliny;
draugams – draugam, šviesioms – šviesiom;
aplinkybėmis – aplinkybėm, jaukiomis – jaukiom, seserimis – seserim.
mėnuo – mėnulis, mėnuo – mėnesis, šuo – šuva;
debesies – debesio, paties – pačio, rudens – rudenio, šuns – šunies, šunio, vagies – vagio;
akmenimi – akmeniu, sūnumi – sūnu, širdimi – širdžia;
pietūs – pietai, turgūs – turgai.
4. Kalboje vartojamos gretutinės paprastųjų veiksmažodžių bendraties ir 1 bei 2 asmens formos, sangrąžiniai veiksmažodžiai. Trumposios veiksmažodžių formos taip pat būtingos sakytinei vartosenai. Turėtina omenyje, kad bendraties formantas -ti (-tis, -t) yra ne galūnė, o priesaga.
bėgti – bėgt, žymėti – žymėt;
puolame – puolam, valgykime – valgykim;
eikvokite – eikvokit, galvojome – galvojom;
sukuosi – sukuos, nešiesi – nešies.
Palenkės vaivadija (1793)
Palenkės vaivadija buvo trumpalaikis Abiejų Tautų Respublikos, Mažosios Lenkijos provincijos administracinis teritorinis vienetas, egzistavęs nuo 1793 m. iki 1795 m. dabartinės Lenkijos šiaurės rytuose. Vaivadija šiaurėje ribojosi su Gardino vaivadija, rytuose su Naugarduko vaivadija, pietryčiuose su Bresto vaivadija, pietuose su Liublino vaivadija, pietvakariuose su Varšuvos vaivadija, šiaurės vakaruose su Mazovijos vaivadija ir Prūsijos karalyste.
Istorija
Vaivadija buvo įkurta 1793 m. lapkričio 23 d. Gardino seimo nutarimu iš dalies buvusios Palenkės vaivadijos ribose. Lenkijos Karalystės Seime vaivadija turėjo savo atstovus: vaivadą ir kaštelioną bei šešis atstovus renkamus ketveriems metams (po du iš visų trijų apskričių). Po III Abiejų Tautų Respublikos padalijimo vakarinės vaivadijos žemės atiteko Prūsijos karalystės, Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui ir maža dalis rytinių žemių Rusijos imperijos Slanimo gubernijai.
Suskirstymas
Vaivadiją sudarė trys žemės:
Skaidrumas
thumb|right|250px|Skaidri medžiaga ne tik praleidžia [[šviesa|šviesą, bet ir leidžia matyti vaizdą]] thumb|right|250px|Pusskaidris [[gipsas|gipso kristalas]]
Skaidrumas, permatomumas  – medžiagos savybė visiškai praleisti arba tik nereikšmingai atspindėti, išsklaidyti ar sugerti šviesą arba kitokio nagrinėjamo spektro elektromagnetinių bangų energiją. Dėl šios savybės šviesos šaltinių ar nuo kitų objektų atspindėta šviesa beveik netrukdomai sklinda per skaidrią medžiagą ir vaizdas per tokią medžiagą yra aiškiai matomas.
Pusiau skaidri, dalinai skaidri, pusskaidrė − medžiaga, kuri spinduliavimą praleidžia tik dalinai arba selektyviai, reikšmingą jo dalį iškraipo, atspindi ar paverčia kitos rūšies energija. Dėl šios savybės per tokią medžiagą sunku arba neįmanoma įžiūrėti aiškaus vaizdo.
Neskaidrumas − visiškas nelaidumas šviesai ar kitam nagrinėjamam elektromagnetinių bangų spektrui. Tokia medžiaga visą patenkančią spinduliavimo energiją atspindi ar paverčia kitokios rūšies energija − chemine reakcija, šiluma, kito dažnio arba rūšies spinduliavimu, elektros krūviu.
Skaidri ar pusskaidrė medžiaga laikoma bespalve, kai praleidžia visą regimosios šviesos ar kitą nagrinėjamą spektrą, ir su atspalviu ar spalvotos, kai praleidžia tik dalį šio spektro.
Skaidrios medžiagos
Skaidrios medžiagos yra oras ir kitos dujos, daugelis skysčių (pvz., vanduo), daug stiklo ir plastiko rūšių. Spalvotumą skaidrioms medžiagoms gali suteikti ištirpusios molekulės (pvz., metalų oksidai spalvotame stikle) ar smulkios spalvotos neskaidrios dalelės (dūmų dalelės ore). Kai tokių dalelių daug, medžiaga gali pasidaryti neskaidri, pvz., tiršti dūmai.
Skaidrios medžiagos naudojamos:
Kitoks skaidrumas
Skaidrumo sąvoka kilusi iš skaidrumo regimajai šviesai apibūdinimo, tačiau naudojama ir apibūdinant medžiagų gebėjimą praleisti kitokią spinduliuotę ar kitokias bangas. Pvz., žmogaus kūno raumenys yra skaidrūs rentgeno spinduliams. Technikoje naudojamos radijo bangoms skaidrios medžiagos (pvz., aviacijoje radiolokatorių gaubtams gaminti), dalis medžiagų gali būti vadinamos akustiškai skaidriomis, jei gerai praleidžia garsą.
Visiškas skaidrumas
Visišku skaidrumu elektromagnetinėms bangoms pasižymi tik vakuumas, kadangi bet kuri medžiaga bent kažkiek ir bent kažkurios spektro dalis bangas sugeria.
Hvangės nacionalinis parkas
Hvangės nacionalinis parkas  – saugoma gamtos teritorija vakarų Zimbabvėje, Matabelelando krašte, į pietryčius nuo Hvangės miesto. Tai didžiausias nacionalinis parkas šalyje.
Hvangės nacionalinis parkas yra Kalahario dykumos paribyje, todėl čia būdingi kserofitiniai krūmokšniai, negausūs vandens telkiniai. Parko teritorijoje gyvena ~100 žinduolių ir ~400 paukščių rūšių. Sutinkami liūtai, tiesiaragiai oriksai, rudosios hienos, reti Afrikos hieniniai šunys, leopardai, gepardai, dėmėtosios hienos, drambliai ir kt. Parke esančios šlapynės yra svarbios šių gyvūnų girdyklos.
FC Merani T'bilisi
Tbilisio „Merani“ – Gruzijos futbolo klubas iš Tbilisio.
Sudėtis
Atnaujinta: 2022 m. spalio 3 d.
1504 m. pr. m. e.
'''1504 m. pr. m. e.''' buvo keliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Eišiškės
miniatiūra|left|Eišiškių centre miniatiūra|left|Gatvė senamiestyje
Etimologija
Vietovės pavadinimas siejamas su Lietuvos didiko Karijoto sūnaus Aikšto (Eikšos) vardu, gyvenusio čia XIV a. viduryje. Manoma, kad būtent jis (Aikštas, Eikšys, Eišys, Eikša) įkūrė Eišiškes. Tai nurodo ir Lietuvos metraštis, nors gali būti, jog gyvenvietės būta dar anksčiau. Taigi tikėtina, kad Eišiškės yra asmenvardinis vietovardis.
Liaudies etimologija byloja kitokią versiją. Tvirtinama, kad iki 1908 m. gaisro turgaus aikštėje stovėjo bokštelis, viršuje papuoštas trimis geležiniais kėnių kankorėžiais, kurie tarsi simbolizavo miesto herbą. Jie sieti su miesto vardo liaudiška etimologija. Anot vietos pasakojimų, kai miestelis gavo turgaus teises, vietos ponas tvirtino, esą viskas, ką žmonės beatvežtų į turgų, bus nupirkta. Vienas valstietis, neturėdamas ko parduoti, atvežė maišą kankorėžių, ir jų niekas nepirko. Tada valstietis nuėjo pas poną ir priminė jam jo žodžius. Ponas, supratęs valstiečio gudrybę, pažadėjo nupirkti visus kankorėžius, jei šis ims iš maišo ir neš į klėtį po vieną kankorėžį. Valstietis nusikamavo, supyko ir nešdamas kankorėžius ėmė lenkiškai šaukti: ''Ej, szyszki! Ej, szyszki!“ („Ei, kankorėžiai!“). Taip miestelis neva ir gavęs Eišiškių vardą.
Geografija
Miestas įsikūręs nedidelėje Eišiškių plynaukštėje (Lydos plynaukštės dalis), tarp Merkio kairiojo intako Versekos aukštupio ir jos intako Dumblės slėnių. Eišiškes sudaro dvi dalys: šiaurinė dalis vadinama Jurzdikais, pietinė dalis – senąja (istorine) miesto dalimi. Plentais, , pasiekiami Vilnius, Varėna. Už dviejų kilometrų į rytus nuo miesto stovi Eišiškių hidroelektrinė.
Istorija
thumb|left|Didžioji sinagoga (apie 1911-1914 m.) thumb|left|Vilniaus gatvė (apie 1915-1917 m.) thumb|left|Turgus XX a. pr.
Eišiškės – sena jotvingių gyvenvietė. XIV a. viduryje svarbios kelių sankryžos apsaugai pastatyta aptvarinė pilis. Manoma, kad ją pastatė žinomas to meto Lietuvos didikas Eikša. 1384 m. Vytauto sutartyje su Kryžiuočių ordinu Eišiškės minimos kaip Vytauto žmonos Onos Vytautienės brolio Sudimanto tėvoninė valda. Nors 1382–1392 m., vykstant vidaus kovoms tarp Vytauto ir Jogailos, Eišiškių pilis buvo trumpam apleista, to laikotarpio Kryžiuočių karo kelių į Lietuvą aprašymuose Eišiškės vadinamos miestu. Sudimantui žuvus 1394 m., Eišiškės perėjo į Vytauto valdžią: nuo XIV a. 2-osios pusės minimas didžiojo kunigaikščio Eišiškių dvaras. XIV a. pab. – XV a. pr. pastatyta pirmoji Eišiškių bažnyčia.
1433 m. miestelį ir bažnyčią sudegino Švitrigailos kariuomenė, jis atstatytas šiek tiek kitoje vietoje, bet bažnyčia liko senojoje. XV a. viduryje-antroje pusėje Eišiškės išsiplėtė, tapo vienu svarbiausių LDK miestų. 1453 m. čia posėdžiavo Lietuvos Ponų Taryba, po 1564–1566 m. reformų rinkosi bajorų seimeliai, veikė pilies teismas. Apie 1500 m. pastatyta antroji bažnyčia, parapinės bažnyčios filija. Nuo 1524 m. veikė parapinė mokykla. Nuo 1529 m. Eišiškės minimos neprivilegijuotų LDK miestų sąraše. 1565–1566 m., vykdant administracinę reformą, Eišiškės buvo priskirtos Ašmenos pavietui.
Miestas nukentėjo per XVII a. viduryje vykusius karus. Tuo metu sudegė abi bažnyčios (parapinė 1700 m. atstatyta), sunyko mokykla. 1672 m. ar 1673 m. miesteliui suteikta turgaus ir trijų prekymečių privilegija. 1706 m. miestą ir bažnyčią sudegino švedai. 1738 m. buvo 56 namai. 1769–1774 m. veikė atkurta mokykla, 1777–1790 m. buvo rotušė. 1781 m. pastatyta medinė sinagoga. 1791–1796 m. apskrities centras, kuriame rinkdavosi bajorų seimeliai. Eišiškės nukentėjo per Targovicos konfederaciją, 1794 m. sukilimą ir per 1812 m. prancūzmetį. 1814 m. mieste buvo 67 sodybos, iš jų 41 žydų. 1827 m. Eišiškėse įkurdintas Rusijos imperijos kariuomenės dalinys. 1830 m. piliavietėje pastatytas optinio telegrafo Peterburgas-Varšuva bokštas. 1830–1831 m. miestelį palietė choleros epidemija. 1836 m. sudaryti miestelio planai. 1863 m. įsteigta ligoninė, 1866 m. – taikos teismo būstinė. 1865 m. miesto didžioji dalis sudegė. 1868 m. buvo 15 smuklių, 37 krautuvės, vyko didžiausi pietryčių Lietuvoje prekymečiai. 1879 m. leista statyti vieną, 1893 m. ir antrą degtukų fabriką. 1895 m. vėl sudegė apie 2/3 miestelio namų. Po XIX a. pab. – XX a. pradžios miestelyje besitęsusių gaisrų, ypač prie turgaus ir Vilniaus gatvėje, buvo pradėti statyti raudonų plytų namai. XIX a. Eišiškės – Lydos apskrities miestelis, valsčiaus centras.
1946 m. rugpjūčio 3 d. tapo apskrities pavaldumo miestu, 1950 m. – rajono pavaldumo miestu, nuo 1981 m. – kolūkio centrinė gyvenvietė. Veikė Vilniaus odinės galanterijos fabriko, nuo 1966 m. Vilniaus pramonės kombinato siuvimo cechas, ligoninė.
Architektūra
thumb|Eišiškių piliavietė thumb|Eišiškių pilies griuvėsiai
Miesto planas stačiakampis, centras rekonstruotas 1750–1765 m. pagal klasicizmo architektūros principus. Ryškus ir radialinio plano elementai. Trijų pagrindinių gatvių sankryžoje keturkampė aikštė. Eišiškių mažesniojoje dalyje, vadinamojoje Jurzdikoje stovi klasicistinių formų Kristaus Žengimo į dangų bažnyčia ir varpinė, statytos 1852 m., architektas – karo inžinierius ir istorikas Teodoras Narbutas. Varpinė paaukštinta 1929 m. Istorinėje dalyje vyrauja XIX a. pab. – XX a. pirmosios pusės vienaukščiai gyvenamieji namai.
Dvi atskiros miesto dalys yra susiformavusios dar XIII a. – XIV a. pabaigoje abipus Versekos upės. Pietinė komplekso dalis yra didesnė. Buvusi turgaus aikštė su aplinkinėmis gatvelėmis nuo 1969 m. Lietuvos urbanistikos paminklas.
Piliavietė
XIV a. Eišiškių piliavietė yra daugiau kaip už kilometro nuo miesto bažnyčios, prie plento į Šalčininkus. Išlikę pylimai, gynybinio pilies bokšto pamatai. Tai XIV a. mūrinės pilies griuvėsiai. Žinoma, kad iš šios pilies Vytautas Didysis parašė keletą laiškų. Piliavietėje yra išlikusių XIX a. pirmosios pusės Peterburgo-Varšuvos optinio telegrafo pastatų liekanų.
Muzikos čempionų taurė
Muzikos čempionų taurė – TV3 muzikinis projektas, kurio tikslas – nustatyti, koks muzikos stilius Lietuvoje yra populiariausias. Laida startavo eteryje 2010 m. rugsėjo mėn. 3 d. ir tęsėsi iki gruodžio mėn. 31 d. Buvo transliuojama penktadieniais, 19.10 val. Laidos vedėjai – dainininkai Mia ir Marijonas Mikutavičius.
Taisyklės
Kiekvienoje laidoje pasirodo 4 skirtingų muzikos žanrų atstovai, atlikdami po 2 savo dainas, o trečiąją – savaip improvizuodami kito žanro dainą. Komisijos balai sumuojami su žiūrovų, kurių balsavimas vyksta tiesiogiai.
Dalyviai
Turuose varžėsi daugybė įvairiausių žanro grupių ir atlikėjų: „69 Danguje“, „el Fuego“, „Rondo“, „Quorum“, „Sadūnai“, „My Favorite Gun“, Džordana Butkutė, Romas Dambrauskas, Vaidas Vyšniauskas, „Sare Roma“, „Prūsai ilgi ūsai“, Marta Lukošiūtė, Evelina Sašenko, „Thundertale“, „Trys Panteros“, „Žvaigždžių kvartetas“, „Blues Makers“, „Vairas“, „Jonis“, „Pelenai“ su Česlovu Gabaliu ir kt.
Rezultatai
Į finalą pateko Romas Dambrauskas, „Prūsai ilgi ūsai“, „Thundertale“, „Quorum“, „el Fuego“, Vaidas Vyšniauskas, Evelina Sašenko ir „Žvaigždžių kvartetas“. Gruodžio 31–ąją dieną komisijos ir žiūrovų bendru sprendimu taurę laimėjo roko grupė „Thundertale“, už kurią žiūrovai ir atidavė daugiausiai balsų. Antroje vietoje liko Evelina Sašenko, trečioje – operos solistas Vaidas Vyšniauskas.
Mykolas Jurgis Čartoriskis
Mykolas Jurgis Čartoriskis (, 1621 m. Klevanė – 1692 m. balandžio 13 d. Podhorcai) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras didikas, kunigaikštis, valstybės veikėjas.
Biografija
Kilęs iš Lietuvos didikų Čartoriskių giminės. Tėvas Mikalojus Jurgis Čartoriskis, motina Izabelė Kordecka. Broliai Kazimieras Florijonas Čartoriskis, Jonas Karolis Čartoriskis.
Šeima
1646 m. birželio 16 d. vedė, žmona Rozina Margarita fon Ekenberg (Rosine Margarethe von Eckenberg, 1625-1648). Jai mirus 1650 m. vasario 2 d. vedė Eufroziną Stanislavską (Eufrozyna Stanisławska, 1629-1668), bet vaikų su ja nesusilaukė. Trečiaja žmona 1668 m. gruodžio 15 d. tapo Joana Veronika Olendzka (Joanna Weronika Olędzka, m. 1729 m.), su kuria gimė sūnus Kazimieras Čartoriskis.
Klevanės ir Žukovo kunigaikštis, Čartoriskių Klevanės šakos pradininkas.
FC Alliance Äischdall 07
Priešistorė: „Hobšaido“ klubas
1932 m. įkurtas CS Hobscheid, kuris 1940 m. pervadintas ir tapo FV Hobscheid, 1944 m. grįžta prie senojo pavadinimo CS Hobscheid.
FC Alliance Äischdall 07
2007 m. kovo 30 d. įkurtas Alliance Äischdall '07 klubas po to, kai susijungė FC Olympique Eischen ir CS Hobscheid. Nuo 2008 m. žaidė trečioje pakopoje.
2021–2022 m. sezone rungtyniavo 1. Divisioun 1. Bezierk (trečioje pakopoje, pirmoje grupėje) ir liko dvyliktoje vietoje.
Karelas Gotas
thumb|Karel Gott Karelas Gotas (Karel Gott, 1939 m. liepos 14 d. Pilzene – 2019 m. spalio 1 d. Prahoje) – žymus čekų dainininkas.
Viršpelnis
Viršpelnis – pelnas, didesnis negu tas, kurio reikia, kad įmonė galėtų toliau finansuoti savo gamybą ar paslaugas.
Landry N'Guémo
Landris N Guemas (Landry N’Guémo; g. 1985 m. lapkričio 28 d.) – buvęs Kamerūno futbolininkas, krašto arba atraminis saugas. Buvo kviečiamas į Kamerūno rinktinę.
Viršpelnis
Viršpelnio neįmanoma apibrėžti ar nustatyti. Taip yra todėl, kad viršpelnis yra grynai teoretinė sąvoka naudojama tobulosios konkurencijos modelyje, kur viršpelnis yra skirtumas tarp prekės pardavimo kainos ir prekės vidutinių kaštų. Tačiau realybėje tobuloji konkurencija neegzistuoja. Nepaisant to viršpelnio, antpelnio ir panašios sąvokos yra plačiai ir neteisingai naudojamos apibūdinti didelius ar nepagrįstus pelnus. Iš tikro viršpelnis neturi nieko bendro su pelno dydžiu. Grynai techniškai, bet koks skirtumas tarp pardavimo kainos ir prekės pagaminimo kaštų yra traktuotinas kaip viršpelnis.
Karelas Gotas
Vienas iš garsiausių Čekijos populiariosios muzikos atlikėjų.
Landry N'Guémo
Karjera
Kilęs iš Dšango miesto, bet jaunystėje persikėlė į Jaundę. 2001–2005 m. treniravosi AS Nancy jaunimo komandoje, o vėliau tapo pagrindinės komandos žaidėju. 2009 m. liepos 17 d. buvo paskolintas iki sezono 2009–2010 m. sezono pabaigos Celtic klubui.
Viršpelnis
Šaltiniai
Abnormal profit
Karelas Gotas
Biografija
Gimė Pilzene 1939 m. liepos 14 d. Jaunystėje dirbo tramvajų elektromonteriu bei dainuodavo kavinėse ir šokių klubuose.
Landry N'Guémo
Rinktinė
Landris N Guemas Kamerūno rinktinėje debiutavo 2006 m.
Lotynų abėcėlė
Lotynų abėcėlė – plačiausiai paplitusi abėcėlinė rašto sistema pasaulyje. Lotynų abėcėlė atsirado iš vakarietiškojo graikų abėcėlės varianto, kurį perėmė ir modifikavo ankstyvąją Romą valdę etruskai. Ši abėcėlė buvo perimta ir toliau modifikuota senovės romėnų, rašiusių lotynų kalba.
Landry N'Guémo
Rinktinė
Dalyvavo 2008 ir 2010 m. (įmušė įvartį Tunisui) Afrikos Tautų taurėse.
Karelas Gotas
Biografija
1958 m. megėjiškos dainos konkurse gavo pirmąjį apdovanojimą.
Lotynų abėcėlė
Viduramžiais ši abėcėlė buvo pritaikyta romanų kalboms, kurios yra kilusios iš lotynų kalbos, taip pat keltų, germanų, baltų ir kai kurioms slavų kalboms ir galiausiai beveik visoms Europos kalboms.