cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
2021 m. pasaulio rankinio čempionatas
Dėl besitęsiančios COVID-19 pandemijos čempionatas vyko be žiūrovų. Dėl pandemijos protrūkių rinktinėse iš čempionato taip pat pasitraukė JAV ir Čekijos rinktinės, o čempionato metu po vienerių varžybų dėl COVID-19 portrūkio pasitraukė ir čempionate paskutinę vietą užėmė Žaliojo Kyšulio salos.
Danijos rinktinė laimėjo pasaulio čempionatą antrą kartą iš eilės. Danijos rinktinės kairysis kraštas Mikkel Hansen išrinktas vertingiausiu turnyro žaidėju.
Rengėjų rinkimas
Iki 2015 m. balandžio 15 d. dokumentus oficialiai paraiškai rengti 2021 m. čempionatą pateikė trys šalys:
2015 m. birželio 4 d. teisė rengti čempionatą atiteko Egiptui.
Kvalifikacija
JAV ir Čekija ir varžybų pasitraukė. Jų vietos perleistos Šiaurės Makedonijai ir Šveicarijai.
A grupė
Dėl teigiamo COVID-19 testo Žaliojo Kyšulio rinktinė privalėjo pasitraukti iš čempionato po vienerių varžybų ir tenktinis paskutine vieta čempionate. Visi komandos praleisti susitikimai įskaičiuoti kaip 0-10 pralaimėjimai.
Rezultatyviausi žaidėjai
Šaltinis: IHF
Europos šachmatų kompozicijų sprendimo čempionatas
Europos šachmatų kompozicijų sprendimo čempionatas - tai kasmet vykstančios šachmatų uždavinių ir etiudų sprendimo varžybos, kurias organizuoja WFCC, ar anksčiau rengė Nuolatinė FIDE šachmatų kompozicijos komisija.
Kartu rengiami, komandiniai ir individualūs čempionatai, o taip pat, kai susidaro pakankamas dalyvių skaičius ir moterų, senjorų (virš 60 m.), ar jaunimo (iki 23 m) čempionatai. Pagal varžybų rezultatus dalyviai įgyja, ar jiems perskaičiuojami reitingai.
Istorija
Pirmas komandinis Europos šachmatų kompozicijų sprendimo čempionatas įvyko 2005 m. Legnicoje ( Lenkija). Dalyvavo 16 komandų, o individualiai – 75 dalyviai.
Komandinėse varžybose pirma buvo Suomija (216 balų), antra – Didžioji Britanija (213,5), trečia – Serbija ir Juodkalnija (201,5).
Individualiai Europos čempionato auksą iškovojo Suomijos atstovas Paulis Perkonoja, sidabrą – Piotras Murdžia iš Lenkijos, bronzą – Marjanas Kovacevičius iš Serbijos ir Juodkalnijos.
Varžybos
Europos čempionatas organizuojamas su WFCC pritarimu šalyje, kuri yra FIDE narė. Europos komandinis čempionatas vyksta, kai dalyvauja bent 7 šalys. Individualus čempionatas - kai dalyvauja ne mažiau, kaip 30 sprendėjų iš 10 šalių. Jaunimo (iki 23 m.), moterų, senjorų (virš 60 m.) čempionatai vyksta, kai dalyvauja bent 10 sprendėjų iš 5 šalių.
Dalyviai
Dalyvauja Europos šalys, FIDE narės. Jos į čempionatą gali siųsti tik vieną komanda. Išimtis daroma varžybas organizuojančiai šaliai, kuri gali sudaryti dvi savo komandas. Be to, šalis, kurios komanda dalyvauja čempionate, gali į individualųjį čempionatą papildomai pasiųsti vieną sprendėją, o iš jaunimo (iki 23 m.), moterų, senjorų (virš 60 m.) tarpo du sprendėjus. Jame, taip pat, gali dalyvauti ir po vieną komandiniame čempionate nedalyvaujančių šalių sprendėją.
Čempionato eiga
Varžybos vyksta dvi dienas. Jas sudaro 6 turai. Kiekviename iš jų sprendimui pateikiamos trys kompozicijos, kurios turi būti skirtingų tipų. Per 6 turus spręsti tenka 18-ka šachmatų kompozicijų. Dalyviai pirmą dieną sprendžia 1-3, antrą – 4-6 turų kompozicijas. Pradedama nuo 1-o turo, toliau seka 2-asis ir t. t. Tarp turų būna bent 15-kos minučių pertrauka.
Sprendėjas gali naudotis vienu ar keliais šachmatų komplektais. Neleidžiama naudotis elektroninėmis ir technologinėmis priemonėmis, kurios galėtų padėti išspręsti uždavinius.
Turas
Turo užduotys diagramų forma pateikiamos ant popieriaus lapų, kurie išdalinami kiekvienam dalyviui. Sprendimą dalyviai užrašo ant to paties lapo: šalia užduoties. Jis rašomas sprendimui skirto laiko metu algebrine notacija:
Varžybų direktorius kiekviename ture skelbia, kad laiko lieka 10 minučių, tą patį daro, kai prasideda paskutinė minutė. Paskelbus, kad laikas baigėsi, visi sprendėjai nustoja rašyti ir laukia, kol bus surinkti visų dalyvių sprendimo lapai.
Sprendimų vertinimas
Per varžybas dalyviams pateikiama spręsti visą eilę, skirtingų tipų, šachmatų kompozicijų. Už kiekvienos, jei išsitenka galvojimui  skirto laiko  ribose,  teisingą sprendimą, priklausomai nuo atsakymo išsamumo, dalyviai gauna tam tikrą balų kiekį. Pasibaigus varžyboms jie sumuojami. Kas surenka daugiausiai balų, tas tampa nugalėtoju. Surinkus po lygiai balų, aukštesnę vietą užima dalyvis, sprendimui sunaudojęs mažiau laiko (min.).
Dalyviui už pilną kiekvienos užduoties sprendimą skiriami 5 (penki) balai. Nepilnas sprendimas vertinamas mažiau. Apie pateikto sprendimo išsamumą sprendžia teisėjai, kurie skiria dalyviui balus. Neteisingi ar nepilni variantai, vertinami nuliu balų. Jeigu sprendimų parašyta daugiau negu pagal sąlyga reikalaujama ir bent vienas iš jų yra neteisingas, tai sprendėjas už uždavinį gauna nulį balų.
Jeigu gynybos variantų nurodoma daugiau nei vienas (ar daugiau nei viena grėsmė) ir bent vienas iš jų yra neteisingas, tai sprendėjas už variantą (grėsmę) gauna nulį balų.
Lietuvos šachmatininkų pasiekimai
Europos šachmatų kompozicijų sprendimo komandiniuose čempionatuose Lietuvos rinktinė pradėjo dalyvauti nuo 2005 metų. Pirmasis bandymas nebuvo sėkmingas – 11 vieta.
Vėliau rezultatai buvo geresni: 2014 m. Juodkalnijoje vykusiame 10-me Europos čempionate užimta 5-oji vieta, 2015 m. 6-oji, 2016 m. ir 2017 m. - 7-oji, 2019 m. - 6-oji ir pagaliau 2022 m. Rygoje vykusiame čempionate Lietuvos rinktinė (Martynas Limontas, Vidmantas Satkus, Dmitrijus Chocenka, Stasys Steponavičius) iškovojo sidabro medalius.
Individualiai sėkmingiausiai šachmatų kompozicijas Europos čempionatuose iš lietuvių sprendė Martynas Limontas, kuris 2014 m. užėmė 4-ąją vietą. , 2015 m. - 7-ąją, 2016 m. vėl 4-ąją, 2017 m. - 5-ąją, 2022 m. - 6-ąją vietą.
Fenomanija
Prijungus Suomiją prie Carinės Rusijos 1808–1809 metais, suomių kalba vis dar buvo marginalizuota: kalba nebuvo vartojama įmonėse, universitetuose, mokyklose, nebuvo vystoma rašytinė kalba. Suomių kalba viešai vartota tik bažnyčiose. Tačiau keli patriotiškai nusiteikę visuomenės veikėjai siekė įvykdyti esminius pokyčius šiuo klausimu, kadangi jų nebetenkino vien moksliniai suomių kalbos tyrinėjimai. Buvo iškeltas tikslas suteikti suomių kalbai pagrindinės ir oficialios kalbos statusą.
Fenomanų tikslams įgyvendinti XIX a. 7-ajame dešimtmetyje buvo įkurta „Suomių partija“.
Fenomanija literatūroje
Tuo pat metu suomių kalba vystyta ir literatūros srityje. Čia svarbi buvo Suomiškos literatūros draugija (suom. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura), įkurta 1831 metais. Be to, kunigo bei poeto J. L. Runeberg poezijos rinkiniai, Suomijos peizažų bei gyventojų aprašymai žadino šiltus jausmus savo šaliai ir tautai išsilavinusio jaunimo tarpe. Panašų poveikį turėjo ir filologo M. A. Castrén paskaitos apie Kalevalą
1844 metais žurnale „Saima“ filosofas J. V. Snellman nurodė, kaip suomių tauta dvasiškai ir materialiai atsiliko nuo kitų, o to priežastis – nacionalinės dvasios trūkumas, kurios negali ir būti, kol nėra mokoma tos tautos kalbos. Jis priėjo išvadą, jog turi būti kuriama literatūra suomių kalba, kurios pagalba būtų auginama nauja karta, ne tik mylinti suomių kalbą, tačiau ir mokanti ją vartoti.
Konstantinas Bajerčius
Konstantinas Bajerčius-Garibaldis (1903 m. spalio 24 d. Pajotijoje, Plokščių valsčius, Šakių apskritis – 1946 m. gruodžio 5 d. Alytaus kalėjime) – Lietuvos pedagogas, visuomenės ir politinis veikėjas, poetas, prozininkas, rezistentas.
Biografija
Gimė ūkininkų šeimoje. Baigęs pradžios mokyklą, 1919–1921 m. mokėsi Jurbarko progimnazijoje. Nuo 1924 m. mokytojavo pradžios mokyklose. 1926 m. išlaikė pradžios mokyklos mokytojo egzaminus. 1935 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą ir įgijo pedagogikos bei lituanistikos specialybes.
Aktyviai dalyvavo katalikiškoje visuomeninėje veikloje. Už tai, kad nepritarė 1926 m. perversmui atleistas iš darbo, išsiųstas į Varnių koncentracijos stovyklą, 1929 m. dar pusę metų kalintas Varnių koncentracijos stovykloje. Dirbo savaitraščio Mūsų laikraštis redakcijoje, buvo leidinių „Darbininkas“, „Pavasaris“, „Lietuvos mokykla“, „XX amžius“ korespondentas Alytuje. Pasirašydavo Sūkurio, K. Sūkurio, K. B. S. ir kt. slapyvardžiais.
1940–1941 m. dalyvavo Lietuvių aktyvistų fronto veikloje. 1941 m. paskirtas Alytaus mokytojų seminarijos inspektoriumi, dirbo iki savo žūties 1946 m. Vokiečių okupacijos metais dalyvavo Lietuvių fronto (LF) veikloje, vadovavo LF Alytaus regioniniam centrui. Organizavo LF leidinio „Į Laisvę“ perspausdinimo spaustuvę Alytuje ir šio leidinio platinimą.
Antrosios sovietų okupacijos metais dalyvavo organizuojant Alytaus regione Lietuvių fronto pagrindu ginkluoto pasipriešinimo struktūras ir pogrindinės spaudos leidybą bei platinimą ir faktiškai vykdė pasipriešinimo veiklos koordinaciją Alytaus regione. 1946 m. gruodžio 5 d. suimtas ir MGB tardymo metu užmuštas Alytaus kalėjime.
Įvertinimas
1950 m. birželio 1 d. Pietų Lietuvos partizanų vadų susirinkimo sprendimu Konstantinui Bajerčiui-Garibaldžiui suteiktas Laisvės kovos karžygio vardas. 1997 m. lapkričio 20 d. LR prezidento dekretu (po mirties) apdovanotas 1-ojo laipsnio Vyčio kryžiaus ordinu. 1997 m. gruodžio 17 d. Pasipriešinimo dalyvių komisija (po mirties) suteikė kario savanorio statusą. 1998 m. gegužės 13 d. KAM įsakymu suteiktas kapitono laipsnis (po mirties).
1997 m. Konstantino Bajerčiaus vardas suteiktas Šilonių (Kaišiadorių raj.) pagrindinei mokyklai.
Algirdas Taminskas
Algirdas Taminskas (g. 1962 m. vasario 9 d. Biržuose) – teisininkas, teisėtyrininkas civilistas, vienas iš šiuolaikinės Lietuvos daiktinės teisės pagrindėjų, vienas iš naujojo civilės teisės kodekso (LR CK) rengėjų; Vilniaus universiteto Teisės fakulteto docentas, Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjas, buvęs Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo bei Lietuvos Respublikos Konstitucinio Teismo teisėjas.
Išsilavinimas, mokslinė, pedagoginė veikla
1986 m. Algirdas Taminskas baigė teisės studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete, įgijo teisininko kvalifikaciją.
Studijavo doktorantūroje, o nuo 1986 m. rugsėjo mėn. VU Teisės fakulteto katedros asistentas, vyr. asistentas, dėstytojas, docentas. 1993 m. gruodžio 17 d. Vilniaus Universitete apgynė teisės krypties disertaciją „Nuosavybės teisinių santykių pertvarkymo problemos Lietuvos Respublikoje“, socialinių mokslų teisės krypties daktaras.
Nuo 1982 m. VU Teisės fakulteto dėstytojas (dėsto kursus Daiktinė teisė, Daiktinės teisės teorinės ir praktinės problemos). Savarankiškai arba kaip bendraautoris paskelbė mokslinių straipsnių. Yra Civilinio kodekso komentaro bendraautoris.
Teisės praktika
Nuo 1986 iki 1989 m. gamybinės praktikos vadovas, nuo 1993 m. gegužės mėn. iki 1994 m. gruodžio mėn. LR Seimo Valstybės ir teisės komiteto patarėjas, nuo 1994 m. gruodžio mėn. iki 1999 m. vasario mėn. LR Seimo kontrolierius, Seimo kontrolierių įstaigos vadovas, nuo 1999 m. spalio mėn. iki 2000 m. Aukštesniojo administracinio teismo teisėjas, nuo 2000 m. iki 2007 m. birželio 20 d. Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo teisėjas, nuo 2007 m. birželio mėn. iki 2008 m. kovo mėn. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjas, nuo 2008 m. kovo mėn. iki 2017 m. Lietuvos Respublikos Konstitucinio Teismo teisėjas, nuo 2017 m. spalio Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjas.
Nuo 2002 iki 2006 m. Teisėjų etikos ir drausmės komisijos narys, nuo 2006 m. liepos mėn. Teisėjų garbės teismo narys.
Rupetos
Rupetos – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Kriaunų, pusiasalyje, supamame Sartų ežero.
Stanislavas Ciolekas
Stanislavas Ciolekas (1382, Mazovija – 1437 m. lapkričio 10 d., Poznanė) – Lenkijos bažnytinis ir valstybinis veikėjas, karaliaus sekretorius, Karūnos pakancleris, karaliaus sekretorius, Karūnos pakancleris (1423–1429) ir Poznanės arkivyskupas (1428–1437), diplomatas, poetas ir rašytojas.
Biografija
Lenkijos bajorų herbo „Ciolek“ atstovas. Mazovijos vaivados Andžejaus Cioleko (1356–1396) ir Elžbietos iš Sulimovo sūnus. Broliai – Vygandas, Andreasas ir Klemensas.
1392–1402 m. Stanislavas Cioleklas mokėsi Paryžiaus universitete, kur gavo humanitarinių mokslų magistro laipsnį. Karaliaus Jogailos valdymo metu, 1410 m., buvo paskirtas karaliaus kanceliarijos sekretoriumi, bet buvo nušalintas nuo tų pareigų 1419 m. dėl paskvilio parašymo ant karalienės Elžbietos Granovskos. 1420 m. vėl pradėjo dirbti karaliaus kanceliarijoje. Tais pačiais metais įstojo į Krokuvos akademiją ir netrukus suartėjo su Lietuvos didžiuoju kunigaikščiu Vytautu. 1410–1420 m. dalyvavo lenkų derybose su kryžiuočiais, tame tarpe vyko su pasiuntinybe 1413 m. pas Teutonų ordiną Žemaitijos reikalais. Bendradarbiavo su Krokuvos vyskupu Zbignevu Olesnickiu ir buvo jo šalininkas. 1410 m. kartu su Zbignevu Olesnickiu važiavo su diplomatine misija pas Vokietijos imperatorių Zigmantą Liuksemburgietį.
1411–1421 m. Stanislavas Ciolekas vykdė Krokuvos žemės notaro ir Krokuvos kapitulos funkcijas. Greitai kilo bažnytine hierarchija, buvo Gniezno ir Poznanės kanauninku. 1423 m., karalienės Sofijos palaikymo dėka, gavo Karūnos pakanclerio pareigybę. 1425 m. Romos kurija neleido jam užimti Plocko vyskupo pareigybės, dėl to nutraukė ryšius su Zbignevu Olesnickiu. 1428 m. buvo paskirtas Poznanės vyskupas. Buvo husizmo priešininkas.
1434 m. Poznanės vyskupas Stanislavas Ciolekas dalyvavo Bazelio bažnyčios taryboje, o netinkamas valdymas privedė prie liaudies sukilimo. Jis buvo priverstas bėgti iš Poznanės ir rado prieglobstį Krokuvoje. 1435 m. gruodžio 31 d. dalyvavo taikos sutarties su Teutonų ordinu pasirašyme Bžec-Kujavijoje. 1437 m. jis grįžo į Poznanę.
Mirė 1437 m. lapkričio 10 d. Buvo palaidotas kartu su broliu Vigandu Švento Mikalojaus bažnyčioje, Varkoje.
Australijos vyrų regbio-7 rinktinė
Australijos vyrų regbio-7 rinktinė – komanda atstovaujanti Australijai tarptautinėse varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Australijos regbio sąjunga.
Čilės generalinė kapitonija
Čilės generalinė kapitonija – buvusi Ispanijos imperijos kolonija Pietų Amerikoje nuo 1541 iki 1818 m. Sudaryta iš dabartinės Čilės ir pietų Argentinos teritorijų. Sostinė – Santjagas. Kolonija 1818 m. tapo nepriklausoma, tapdama Čilės Respublika.
Istorija
1536 m. Čilę nesėkmingai bandė užkariauti konkistadorai, vadovaujami Diego de Almagro. 1541 m. jie įkūrė Santjagą, 1544 m. – La Sereną, 1550 – Konsepsjoną. Nors ispanai pradėjo užimti araukanų žemes, ten įkurdami gyvenviečių ir fortų, 1553 m. araukanai sumušė ispanus, o de Valdivia pateko į nelaisvę ir buvo nužudytas.
Čilės kova dėl nepriklausomybės prasidėjo Santjage įvykus miesto gyventojų susirinkimui, kuris nusprendė ispanų valdžią pakeisti nacionaline vyriausybe. 1811 m. buvo sušauktas Nacionalinis Kongresas. Valstybės vadovu pasiskelbė Jose Miguel Carrera. 1812 m. priimta pirmoji šalies konstitucija. 1813 m. Ispanijos kariuomenė privertė Čilės nepriklausomybės lyderius trauktis į Argentiną, šalyje buvo atkurta senoji tvarka.
1817 m. į Čilę įsiveržus Išsivadavimo armijai, ispanai pralaimėjo Čakabuko mūšį ir buvo priversti pasitraukti iš Čilės. 1818 m. vasario 12 d. paskelbta Čilės nepriklausomybė, valstybės vadovu tapo Bernardas O’Higinsas.
Vladislavas Oporovskis
Vladislavas Oporovskis (apie 1395 m. Oporuve – 1453 m. kovo 11 d. ten pat) – Lenkijos bažnytinis ir valstybinis veikėjas, Kujavijos vyskupas (1433–1449), Gniezno arkivyskupas ir Lenkijos Primas (1449–1453), Karūnos pakancleris (1429–1434).
Biografija
Lenkijos bajorų Oprovskių giminės atstovas, herbo „Sulima“ savininkas. Lenčicos vaivados Mikalojaus iš Oporuvo (apie 1365–1425) antrasis sūnus. Jaunesnysis brolis – Lenčicos vaivada Petras iš Oporuvo (apie 1405–1467).
Išsilavinimą gavo Padujos universitete, kur gavo daktaro laipsnį. Krokuvos universiteto rektorius (1426) ir teisės fakulteto profesorius. Dirbo Lenkijos karaliaus Jogailos kanceliarijoje, 1429 m. gavo iš jo Karūnos pakanclerio pareigybę (1429–1434). Vladislavas Oporovskis buvo vienu iš pagrindinių karaliaus kompanionų vidaus politikoje. Kartu su Mikalojumi Kička dalyvavo 1422 m. teismo procese tarp Lenkijos ir Teutonų ordino. 1435 m. gruodžio 31 d. pasirašė taikos sutartį su Teutonų kryžiuočiais Bžec-Kujavijoje.
Stefania Belmondo
Stefanija Belmondo (, g. 1969 m. sausio 13 d.) – buvusi profesionali Italijos slidinėjimo kroso sportininkė, du kartus olimpinė bei keturis kartus pasaulio čempionė.
Biografija
Mokytis slidinėti S. Belmondo pradėjo būdama trejų metų Pjemonto kalnuose. 1987 m. sportininkė debiutavo pasaulio slidinėjimo čempionate. Jau po metų italė debiutavo šalies olimpinėje rinktinėje 1988 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Kalgaryje. 1989 m. Solt Leik Sityje S. Belmondo pirmą kartą kartą karjeroje laimėjo slidinėjimo taurės etapą.
1991 m. Italijoje vykusiame pasaulio slidinėjimo čempionate S. Belmondo pelnė sidabro medalį 4 × 5 km estafetėje bei bronzą 15 km lenktynėse. Pirmą olimpinį medalį italė laimėjo 1992 m. žiemos olimpinėse žaidynėse, kai triumfavo 30 km lenktynėse. 1993 m. pasaulio čempionate S. Belmondo pelnė auksą 5 km + 10 km persekiojimo ir 30 km lenktynėse, sidabrą – 4 × 5 km estafetėje. Tais pačiais metais ji patyrė kojos traumą ir 4 mėnesius turėjo praleisti be aktyvaus slidinėjimo. Po dvejų operacijų sportininkė dalyvavo 1994 m. žiemos olimpinėse žaidynėse, kuriose pelnė du bronzos medalius. Nepaisant nuviliančių rezultatų ir trenerių patarimo baigti karjerą, italė nusprendė toliau dalyvauti slidinėjimo varžybose.
1997 m. sezonas buvo vienas sėkmingiausių po traumos. Tų metų čempionate italė pelnė net 4 sidabro medalius. 1998 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Nagane S. Belmondo pelnė bronzą 4 × 5 km stafetėje bei sidabrą 30 km lenktynėse. Estafetės pasiekimas buvo išskirtinis, nes S. Belmondo perėmus estafetę italų komanda buvo vos 9 vietoje. 1999 m. pasaulio čempionate S. Belmondo pelnė du aukso ir vieną sidabro medalį.
Paskutiniame karjeros sezone 2002 m. žiemos olimpinėse žaidynėse S. Belmondo pelnė aukso, sidarbo ir bronzos medalius. Pasaulio taurės sezoną ji baigė trečioje vietoje.
S. Belmondo iš viso yra pelniusi 10 olimpinių medalių ir yra trečioje vietoje tarp visų Italijos sportininkų (po Edoardo Mangiarotti ir Arianna Fontana).
2006 m. žiemos olimpinių žaidynių atidarymo ceremonijoje S. Belmondo uždegė olimpinę liepsną.
Saulius Šarkauskas
Saulius Šarkauskas (g. 1970 m. balandžio 25 d. Klaipėdoje) – buvęs Lietuvos plento dviratininkas, olimpietis.
2009 m. baigė Klaipėdos universitetą. Nuo 2006 m. dviračių serviso centro UAB Provelas vadovas.
Sportinė karjera
1994-2001 m. S. Šarkauskas buvo Lietuvos olimpinio sporto centro sportininkas, Lietuvos nacionalinės rinktinės narys.
Lietuvos dviračių sporto čempionu buvo 6 kartus: lenktynių plentu - 100 km komandinių (1990), daugiadienių individualių (1991) ir komandinių (1993, 1994), 150 km grupinių (1995), daugiadienių grupinių lenktynių treku (1995).
Pasaulio čempionato (1995 m. Bogota, Kolumbija) 177 km grupinių lenktynių dalyvis (59 vieta). Daugiadienių lenktynių „Volta Portugal“ trečio (1996), ketvirto (1999) ir keturiolikto (2000) etapų laimėtojas.
2000–2005 m. atstovavo Portugalijos sporto klubams.
Du kartus dalyvavo olimpinėse žaidynėse:
S. Šarkausko pirmasis treneris buvo A. Petrauskas (1983-1988), kiti – N. Dumbauskas (1986-1988 ir 2003-2005), V. Žukauskas (2001-2002), H. Sinkevičius (1998-2001).
Kalugos gubernija
Kalugos gubernija – Rusijos imperijos gubernija, apėmusi vakarinę dabartinės Rusijos dalį. Centras – Kaluga.
Istorija
Kalugos gubernija sudaryta 1796 m.
Administracinis suskirstymas
Kalugos gubernijai priklausė 11 apskričių.
1913 m. buvo 109 valsčiai, 3129 seniūnijos, 14 miestų, 6347 kitos gyvenvietės.
Pranas Kuconis
Pranas Kuconis (g. 1961 m. birželio 6 d. Kaišiadorių rajone) – teisininkas, teisėtyrininkas kriminalistas ir procesualistas, vienas iš šiuolaikinės Lietuvos baudžiamojo proceso teisės pagrindėjų, vienas iš naujojo LR baudžiamojo proceso kodekso rengėjų; VU TF docentas, LR KT teisėjas, buvęs Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas.
Vartotojo sutikimas
Vartotojo sutikimas arba licencinė programinės įrangos sutartis (angl. end-user license agreement (sutr. EULA)), liet. galutinio vartotojo licencinis sutikimas) – sutartis tarp kompiuterinės programos kūrėjo/savininko ir jos kopijos naudotojo.
Pranas Kuconis
Išsilavinimas, mokslinė, pedagoginė veikla
1984 m. Pranas Kuconis baigė teisės studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete, įgijo teisininko kvalifikaciją. Studijavo doktorantūroje. VU Teisės fakulteto dėstytojas (nuo 1984 iki 1986 m.), docentas. VU apgynė teisės krypties disertaciją, socialinių mokslų teisės krypties daktaras.
Vartotojo sutikimas
Dažniausiai naudojama komercinių programų plėtotojų (tokių kaip Apple ar Microsoft) arba laisvosios programinės įrangos su komerciniais elementais.
Pranas Kuconis
Išsilavinimas, mokslinė, pedagoginė veikla
VU Teisės fakulteto dėstytojas (dėsto kursus Teisėsaugos institucijos, Kriminalistika etc.). Paskelbė mokslinių straipsnių. Yra LR BPK komentaro bendraautoris. Buvo naujojo LR baudžiamojo proceso kodekso projekto, kitų įstatymų projektų rengimo darbo grupių narys.
Vartotojo sutikimas
Sudarymas
Sutartis (angl. EULA) sudaroma įdiegus programinę įrangą ir prieš pradedant ja naudotis. Sudarymas realizuojamas susipažinimui pateikiama programos licencija ir žymimuoju langeliu šalia. Jo pažymėjimas reiškia, kad vartotojas susipažino su licencija, sutinka su visomis joje išdėstytomis sąlygomis ir garantuoja jų laikytis. Tai ne vienintelis variantas, kartais pasitaiko ir kitokia vartotojo sutikimo išraiška.
Pranas Kuconis
Teisės praktika
Nuo 1991 iki 1993 m. Tardymo departamento prie LR vidaus reikalų ministerijos tardytojas, nuo 1993 iki 1997 m. Lietuvos teismo ekspertizės instituto skyriaus vedėjas, direktoriaus pavaduotojas, direktorius, nuo 1997 m. gruodžio mėn. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Baudžiamųjų bylų skyriaus teisėjas, nuo 2008 m. kovo mėn. LR Konstitucinio Teismo teisėjas.
Vartotojo sutikimas
Sudarymas
Nepažymėjus žymimojo langelio (t. y. neišreiškus vartotojo sutikimo), dažniausiai, neįmanoma pradėti naudotis programine įranga, net jeigu ji jau parsisiųsta ar net nusipirkta/išsinuomota. EULA sudarymas yra privalomas, programos kūrėjų reikalaujamas kiekvieno programos vartotojo žingsnis.
Prasmė
Vartotojo sutikimas turi sutartinę galią tarp programinės įrangos kūrėjo/savininko ir jos vartotojo, t. y. jį sudarant programos licencija (kurioje aptarta ką vartotojas gali, ir ko negali daryti su programa ) tampa privaloma.
Vartotojo sutikimas neapsaugo programinės įrangos vartotojo, o yra skirtas apibrėžti intelektinės nuosavybės savininkų teises, visų pirma nuo neteisėto naudojimo (piratavimo).
Paežerėlių valsčius
Gyvenvietės
1923 m. surašymo metu valsčiuje buvo šios gyvenvietės:
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 4306 žmonės:
Dviračių vagys
Turinys
Pokario Italija. Bedarbis Antonijus Ričis po ilgų paieškų pagaliau randa darbą – klijuoti afišas. Tam būtina turėti dviratį, kurį jis ką tik užstatė lombarde, kad galėtų nupirkti maisto savo šeimai. „Neturi dviračio – neturi darbo“, – sako jam valdininkas.
Kad išpirktų dviratį, Antonijo žmona užstato paskutinį turimą vertingą daiktą – šešias linines paklodes, savo kraitį. Antonijus išvyksta į darbą, tačiau jam klijuojant pirmąją afišą, dviratį pavagia. Jis nesėkmingai vejasi vagį, paskui eina į policiją, kur sulaukia patarimo pačiam ieškoti dviračio.
Kitą dieną Antonijus su savo mažamečiu sūnumi Bruno leidžiasi ieškoti dviračio. Jam pavyksta rasti vagį, tačiau jis negali įrodyti nusikaltimo ir lieka be nieko. Netekęs vilties, jis pats mėgina pavogti dviratį, tačiau yra sugaunamas.
right|thumb|200px right|thumb|200px right|thumb|200px
Rupinskėliai
Rupinskėliai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Kazitiškio, prie Rupinskų.
Vladas Viliamas
Biografija
Mokėsi Rokiškio gimnazijoje, aktyviai dalyvavo ateitininkų veikloje. Gimnaziją baigė 1926 m. ir įstojo į Lietuvos universiteto Matematikos-gamtos fakultetą, kuriame 1926–1931 m. studijavo geografiją. 1927–1928 m. Moksleivių ateitininkų sąjungos centro valdybos pirmininkas, 1937 m. Ateitininkų federacijos vyriausiosios valdybos narys. 1936 m. Berlyne apgynė daktaro disertaciją. 1937–1940 m. VDU Geografijos katedros asistentas. 1941 m. VU vyr. asistentas Gamtos–matematikos fakultete.
Sovietų okupacijos metais dalyvavo pasipriešinimo veikloje. Veikiant Laikinajai vyriausybei buvo Laikinosios vyriausybės kanceliarijos direktorius. Vėliau dirbo VU Geografijos katedros vedėju ir dalyvavo LF Vilniaus apygardos vadovybėje aptariant LF programą ir Lietuvos sienų klausimus, rašė pogrindinėje spaudoje.
1944 m. pasitraukė į Vokietiją, iš ten – į Jungtines Valstijas.
Portugalijos futbolo varžybos 2015–2016 m.
Portugalijos futbolo varžybos 2015–2016 m.
Finalo rungtynės
---
--
Rupliškis
Rupliškis – viensėdis Radviliškio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Karčemų.
Derybos
Derybos – dviejų ar daugiau asmenų (šalių) dialogo būdas, kuriuo siekiama savo siekių patenkinimo, atsižvelgiant į kitų suinteresuotų asmenų tikslus ir galimas alternatyvas. Pavyzdžiui, gali vykti dėl kokio nors veiksmo sąlygų arba dėl siekiamos sandorio kainos.
Dažniausiai remiasi lygiomis sprendimų, padėties valdymo galimybėmis ir baigiasi susitarimu (konsensusu). Priešingu atveju laikomos įšaldytomis (sprendimai nepriimti) arba žlugusiomis (sprendimai atmesti).
Pagrindiniai derybų žingsniai:
Vienas iš derybinių įrankių yra kompromisas, t. y. abipusė (ar bent taip atrodanti) nuolaida.
Derisi (dalyvauja derybose) žmonės kasdien, dažnai to net nesuvokdami.
Tarpvalstybinės derybos
Tradicinis ir dažniausiai taikomas suverenių valstybių vyriausybių bendradarbiavimo būdas, viena iš diplomatijos formų. Siekiama tarpusavio susitarimu išspręsti tarpvalstybinių santykių problemas. Tokių derybų tikslas – sudaryti tarptautinę sutartį, kurios privalėtų laikytis ją pasirašančios šalys.
Aksu (Turkijos upė)
Etimologija
Pavadinimas aksu turkiškai reiškia 'baltas vanduo' (ak – 'baltas, skaidrus', su – 'vanduo').
Čiripai
Čiripai (avá chiripás, tsiripá), savivardis njandevai (nhandeva) – indėnų tauta, priklausanti gvaranių tautų grupei. Gyvena Paragvajuje, Brazilijoje ir Argentinoje. Kalba tupių-gvaranių šeimai priklausančia čiripų kalba, nors didelė dalis perėmę bendrinę gvaranių kalbą ar kitų gvaranių kalbas.
Paragvajuje čiripų gyvenamos teritorijos driekiasi tarp Paranos, Chechuy ir Akarajaus upių. Brazilijoje gyvena Pietų Mato Grose, susimaišę su kitais gvaraniais (daugiausia kaivais). Argentinoje susimaišę su mbijais gyvena Misioneso provincijoje. Pažymėtina, kad Paragvajuje žodžiu ñandevá įvardijami tapietai. Tikslų čiripų skaičių nustatyti sunku, nes Brazilijoje ir Argentinoje jie dažnai priskiriami prie kitų gvaranių.
Manoma, kad čiripai yra XVIII a. karimų genties palikuonys.
Sausio 13-osios ąžuolai ir liepa
Sausio 13-osios ąžuolai ir liepa – saugomų paminklinių medžių grupė, 13 ąžuolų ir 1 liepa, kurie auga Šilalės miesto centre, J. Basanavičiaus ir Nepriklausomybės g. sankryžoje. Medžiai puslankiu išsidėstę aplink modernių formų paminklą „Laisvės šauklys“. Pasodinti paminėti Sausio 13-ąją, Laisvės gynėjų dieną, kuomet žuvo 13 vyrų ir 1 moteris. Visai šalia auga Nepriklausomybės ąžuolas.
Būklė
Saugoma teritorija užima 0,21 ha plotą. Jis maždaug trikampio formos, ribojamas iš šonų J. Basanavičiaus g. (pietvakariuose) ir Nepriklausomybės g. (šiaurės vakaruose) bei daugiabučio ir pašto pastatų iš rytų pusės. Trikampio ploto viršūnė su paminklu atvira, nukreipta į gatvių sankirtą (į vakarus). Šalia vyksta intensyvus automobilių eismas. Skverelyje medžiai auga po kelis ant atskirtų pylimėlių, tarp kurių paklotos šaligatvio plytelės vaikščiojimui. Medžių paunksmėje auga keli dekoratyviniai krūmai, pastatyti suolai poilsiui. Ąžuolai skirtingo amžiaus (galbūt atsodinti) ir išvaizdos, su trumpesniais ir ilgesniais kamienais, įvairiomis lajomis. Akivaizdžiai trūkstant erdvės iš prigimties plačiašakiams medžiams, vieniems iš ąžuolų tenka augti kitų ąžuolų šešėlyje.
Vienintelė liepa auga ties medžių grupės viduriu, priešais vejoje pastatytu betoniniu Nepriklausomybės atkūrimo ženklu „1990-03-11“. Šiai datai paminėti 1998 m. pastatytas „Laisvės šauklys“ (skulpt. Kazimieras Kisielis), tapęs miesto centrinės erdvės dominante.
Duomenys
Šilalės rajono savivaldybės tarybos nutarimu 2006 m. medžių grupė paskelbta gamtos paveldo objektu. Objekto paskelbimo saugomu tikslas – miesto želdinių išsaugojimas. Pagrindiniai medžių parametrai nepateikiami.
Ispanijos futbolo varžybos 2015–2016 m.
Ispanijos futbolo varžybos 2015–2016 m.
Pusfinalis
Pusfinalio pirmosios rungtynės buvo žaidžiamos 2016 m. vasario 3 d., kai FC Barcelona įtikinamai 7:0 nugalėjo varžovus ir vasario 4 d., kai FC Sevilla įveikė savo varžovus.
Atsakomosios pusfinalio varžybos vyko 2016 m. vasario 10 ir vasario 11 dienomis.
Pagal dvejų rungtynių rezultatus į finalą pateko FC Barcelona ir FC Sevilla.
Finalas
Finalas 2016 m. gegužės 22 d. FC Barcelona prieš FC Sevilla.
Pagrindinis rungtynių laikas baigėsi 0:0, o pratęsimo metu buvo įmušti du įvarčiai ir 2-0 nugalėjo FC Barcelona.
Finalo rungtynės
---
Benjaminas Viluckis
Benjaminas Viluckis (g. 1961 m. kovo 20 d. Klaipėdoje – m. 2017 m. rugsėjo 19 d.) – buvęs lengvaatletis, daugkartinis Lietuvos kūjo metimo čempionas, olimpietis.
1984 m. baigė Kauno politechnikos instituto Klaipėdos fakultetą. Vėlyvaisiais savo metais dirbo prekybininku, buvo Klaipėdos lengvosios atletikos federacijos vadovas.
Sportinė karjera
Aktyviai sportavo 23-ejus metus. 1980 m. įvykdė sporto meistro normą, 1984 m.- tarptautinės klasės sporto meistro. Tapo Lietuvos, Baltijos šalių, Sovietų Sąjungos čempionu ir prizininku. 10 kartų gerino Lietuvos kūjo metimo rekordą. 1986 m. rugpjūčio 20 d. jo mestas kūjis Klaipėdoje nuskriejo 82 m 24 cm. 2016 m. duomenimis, šis rezultatas dar nebuvo pagerintas. Pirmą rekordą pasiekė 1980 m. – 69 m 84 cm., paskutinį pasiekė 1986 m. – 82 m 24 cm.
1992 m. Barselonos olimpinėse žaidynėse užėmė 20 vietą (70 m 54 cm).
Artūras Trumpauskas
Artūras Trumpauskas (g. 1972 m. gegužės 1 d. Kaune) – buvęs Lietuvos dviratininkas, olimpietis.
Sporto pasiekimai
Dalyvavo 1996 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Atlantoje (JAV). Dviračių treko komandinio persekiojimo 4000 m lenktynėse, kuriose dalyvavo 17 komandų, užėmė 11 vietą (4:16.050). Atstovavo Prancūzijos ir Portugalijos dviračių sporto klubams:
Jungtinės Karalystės vyrų regbio-7 rinktinė
Jungtinės Karalystės vyrų regbio-7 rinktinė – komanda atstovaujanti Jungtinę Karalystę tarptautinėse varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Britų olimpinė asociacija.
Rupšiai
Rupšiai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Žarėnų.
Vladas Burba
Vladas Burba (g. 1966 m. rugsėjo 10 d. Plungėje) – buvęs Lietuvos dziudo imtynininkas, olimpietis.
Sporto pasiekimai
Tarptautiniuose turnyruose:
Pirmasis treneris – Kęstutis Šermukšnis.
Toma Birmontienė
(g. 1956 m. balandžio 15 d. Poltavoje) – Lietuvos teisėtyrininkė.
Išsilavinimas
1974 m. baigė Vilniaus 22-ąją vidurinę mokyklą, 1979 m. – VU Teisės fakultetą. 1989 m. Maskvos M. Lomonosovo universitete apgynė daktaro disertaciją tema „Tarybinės milicijos sukūrimas Lietuvoje”, socialinių mokslų daktarė.
Pedagoginė veikla
1979–2004 m. buv. Minsko aukštosios milicijos mokyklos Vilniaus filialo (vėliau LPA/LTA/LTU/MRU) dėstytoja, vyr. dėstytoja, docentė, profesorė. 1998–2000 m. Valstybinio valdymo fakulteto dekanė, 1998–2004 m. Teisės fakulteto Konstitucinės teisės katedros vedėja.
Valstybės tarnyba
1990–1996 m. Sveikatos apsaugos ministerijos konsultantė. 1995–2004 m. Lietuvos žmogaus teisių centro direktorė. 2000–04 VTEK narė. 2004–2005 m. Prezidento Valdo Adamkaus patarėja, Teisės departamento vadovė.
Dorybių etika
miniatiūra|232px|dešinėje|Viena iš šiuolaikinės dorybių etikos pradininkių G. E. M. Anscombe
Dorybių etika – viena pagrindinių šiuolaikinės normatyvinės etikos mokyklų. Skirtingai nei deontologijoje, kur akcentuojamas taisyklių laikymasis, ir utilitarizme, kur kreipiamas dėmesys į atlikto veiksmo pasekmes, dorybių etikoje vertinama asmens dorumas, dorybės, moralinis charakteris. Pavyzdžiui, aplinkiniams pagalba suteikiama, nes tai siejama su nuolankumu.
Pagrindiniai atstovai
Dorybių etikos pradininkai Vakarų filosofijoje buvo Platonas ir ypač Aristotelis. Šios etikos bruožai taip pat matomi konfucianizme. Žinomiausi naujesnių laikų mąstytojai, priskiriami šiai tradicijai, yra G. E. M. Anscombe, Philippa Foot ir Alasdair MacIntyre.
Rupšiai (reikšmės)
Rupšiais vadinami kaimai:
1936 m. žiemos olimpinės žaidynės
thumb|right|200px|Atidarymo ceremoniją stebi [[Adolfas Hitleris (dešinėje)]] '''1936 m. žiemos olimpinės žaidynės''' buvo IV žiemos olimpinės žaidynės, kurios buvo surengtos Vokietijos Garmišo-Partenkircheno mieste vasario 6-16 dienomis. Šiais metais Vokietija surengė ir vasaros olimpines žaidynes. Tai buvo paskutiniai metai, kai vasaros ir žiemos olimpinės žaidynės buvo rengiamos toje pačioje šalyje.
Rungtys
Iš viso šiose olimpinėse žaidynėse buvo surengtos 17 rungtys 8 sporto šakose.
Dvi sporto šakos programoje buvo kaip parodomosios:
Sakramento apygarda
Sakramento apygarda  – Jungtinių Amerikos Valstijų apygarda Kalifornijoje, Kalifornijos slėnio šiaurinėje dalyje. Pagal 2021 m. duomenis, Sakramento apygardoje gyveno 1 588 921 žmogus. Sakramento apygardos būstinė yra įsikūrusi Kalifornijos sostinėje Sakramente. Apygarda tęsiasi nuo Sakramento ir San Choakino upių žemupių iki Siera Nevados pradžios.
Gyventojai
2020 m. duomenimis apygardoje gyveno 43,7 % baltųjų, 16,4 % azijiečių, 9,28 % afroamerikiečių, 5,46 % mišrios kilmės, 1,75 % kitų rasių ir 23,4 % lotynoamerikiečių kilmės gyventojų.
1963 m. Formulės 1 sezonas
1963 m. Formulės 1 sezonas buvo 14-tas Formulės 1 sezonas, kuris prasidėjo gegužės 23 dieną ir baigėsi gruodžio 28 dieną. Iš viso čempionatą sudarė 10 lenktynių.
Sezono apžvalga
Šį sezoną nenugalimas buvo britas Jim Clark, iš 10 lenktynių pelnęs net 7 pergales, po vieną kartą finišavęs antroje ir trečioje vietoje. Antroje vietoje likusį kitą britą Graham Hill Jim aplenkė 25 įskaitiniais taškais.Tuo pačiu komanda nugalėtoja tapo Jim Clark atstovaujama Lotus-Climax ekipa.
1963 komandinė įskaita
Taškai buvo skirti tokia tvarka - 9-6-4-3-2-1. Kiekviename etape tik geriausią rezultatą pasiekusio komandos lenktynininko taškai buvo skiriami komandai.
Rupšiai (Šilalė)
Rupšiai – buvęs kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 11 km nuo Kaltinėnų.
1963 m. Formulės 1 sezonas
1963 asmeninė įskaita
Šiame čempionate taškai lenktynininkams buvo skiriami tokia tvarka 9-6-4-3-2-1. ‡ Kadangi Hill automobilis starto metu buvo pastumtas, taškai jam nebuvo skirti.
1940 m. žiemos olimpinės žaidynės
'''1940 m. žiemos olimpinės žaidynės''' – turėjusios vykti V žiemos olimpinės žaidynės, atšauktos dėl II pasaulinio karo.
Žaidynes planuota surengti 1940 m. vasario 3–14 d. 1937 m. birželio 9 d. teisė surengti žaidynes atiteko Japonijos Saporo miestui. Japonijos vyriausybei pranešus, kad neskirs finansinės paramos, 1938 m. liepos 16 d. Saporas atsisakė surengti žaidynes. 1938 m. rugsėjo 3 d. surengti žaidynes patikėta Sankt Moricui. Kilus ažiotažui, 1939 m. birželio 9 d. teisė surengti žaidynes iš Sankt Morico atimta, naujuoju šeimininku pasirinktas Garmišas-Partenkirchenas. Toks sprendimas priimtas dėl to, kad šis miestas žaidynėms galėjo pasiruošti per trumpą laiką (jame vyko ankstesnės žiemos olimpinės žaidynės, tad buvo reikiama infrastruktūra).
Hermès
Hermès International, S.A. – Prancūzijos mados namai, įkurti 1837 metais. Mados namų „Hermès“ istorija prasidėjo, kai Thierry Hermes įkūrė įmonę, gaminančią pakinktus žirgams. Šiuo metu „Hermès“ gamina ir prekiauja odos dirbiniais, juvelyriniais papuošalais bei drabužiais ir kvepalais. „Hermès“ prekės ženklas užima antrą vietą prabangiausių prekių ženklų sąraše.
Paulius Kasiulevičius
Paulius Kasiulevičius (g. 1988 m. lapkričio 16 d., Kaunas) – Lietuvos boksininkas, 2010 m. Lietuvos bokso čempionas 91 ir daugiau kg kategorijoje. Priklauso Kauno sporto mokyklai „Gaja“.
Treneris: V. Sinkevičius.
2008 ir 2009 m. buvo Lietuvos rinktinės narys Baltijos šalių bokso čempionatuose.
Dalyvavo 2010 m. Lietuvos bokso čempionate Panevėžyje 91 ir daugiau kg kategorijoje. Pusfinalyje rezultatu 9:2 įveikė Aidą Petruškevičių, o finale 5:2 – Mantą Valavičių.
Adama Barrow
thumb|Adama Barau [[2016 m.]] Adama Barau (g. 1965 m. vasario 16 d. Mankamang Kunda, Gambija) – Gambijos politikas ir trečiasis bei dabartinis Gambijos prezidentas nuo 2017 m., atstovaujantis Gambijos politinių partijų koalicijai. 2017 m. jis Gambijos prezidento rinkimuose įveikė tuometinį prezidentą Yahya Jammeh.
Biografija
Adama Barau gimė Mankamang Kundoje, mažame kaimelyje, netoli Bas Santa Su. Jis lankė Kundos pradinę mokyklą Bandžulyje. XXI a. 1-ojo dešimtmečio pradžioje kurį laiką gyveno Jungtinėje Karalystėje, į Gambiją sugrįžo 2006 m. 2016 m. savo kandidatu į Gambijos prezidento rinkimus jį pasirinko septynių partijų koalicija United Democratic Party. 2021 metų lapkritį Adama Barrow paskelbė apie savo kandidatūrą 2024 metų prezidento rinkimuose. 2021 m. gruodį buvo perrinktas antrai kadencijai.
Didžioji cerintė
Didžioji cerintė (Cerinthe major) – agurklinių (Agurkliniai) šeimos augalas. Savaime paplitęs Viduržemio jūros regione.
Bręstančios sėklos būna žalsvos, o vėliau pajuosta. Jos apvalios ir gan stambios, prinokusios – nukrinta ir pasisėja.
Didžioji cerintė – dekoratyvus, kambarinis augalas. Šiltesnėse klimato zonose cerintes galima auginti kaip daugiamečius augalus, tačiau šaltojo klimato zonose jos dažniausiai yra vienmečiai augalai. Šiltuoju metų laiku auginamas lauke, o per žiemą laikoma vėsiame kambaryje arba rūsyje.
Augalas sauliamėgis, medingas. Kadangi jos neturi tvirtų šakų, todėl dažnai tenka paremti atramomis, kad negultų ant žemės.
Žindulių apylinkė
Žindulių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Šiupienių apylinkė
Šiupienių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Giedraičių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Širvintų rajonui. 1954 m. prijungta Pusnės apylinkė ir dalis Šiaudžių apylinkės. 1956 m. vasario 8 d. Šiupienių apylinkė performuota į Juodiškių apylinkę, dalis teritorijos prijungta prie Žalvarių apylinkės ir Giedraičių apylinkės.
Trolių takas
thumb|Trolių takas. Vaizdas iš viršaus į Isterdaleno slėnį. thumb|Vaizdas į šlaitą, kuriuo kyla kelias. Tolumoje – Stigfoseno krioklys ir tiltas per jį. Trolių takas arba Trolių kelias (Trollstigen, Trollstigvegen) – vienas labiausiai lankomų turizmo objektų Norvegijoje, 63 regioninės reikšmės kelio, jungiančio Ondalsnesą su Valdaliu, atkarpa Miorės ir Rumsdalio fiulkėje, apie 10 km į pietus nuo Ondalsneso. Ilgis apie 6 km. Prasideda Isterdaleno slėnyje, kyla stačiu šlaitu aukštyn keletą šimtų metrų ir per kalnų perėją eina link Valdalio. Kelio trasoje įrengta 11 serpantinų, nuolydis vietomis siekia 9 %. Dėl kelio siaurumo ir staigių posūkių keliu uždraustas ilgesnių nei 12,4 m automobilių eismas. Didesnę metų dalį (nuo spalio iki gegužės) kelias uždarytas.
Šlaito viršūnėje, apie 700 m aukštyje, įrengta automobilių stovėjimo aikštelė, turistų takai ir apžvalgos aikštelės, pastatytas turizmo informacijos centras su restoranu ir suvenyrų parduotuve. Pakeliui į perėją kelio trasa kerta 180 m aukščio Stigfoseno krioklį, per kurį nutiestas akmeninis arkinis tiltas. Šalia kelio stūkso keletas aukštesnių nei 1000 m viršukalnių (Stigbotnhornetas, Bispenas ir kitos). Aukščiausiai Trolių takas pakyla iki 852 m virš jūros lygio.
Trolių takas ir teritorija į vakarus nuo jo įeina į Trolių Tako kraštovaizdžio draustinį (Trollstigen landskapsvernområde), į rytus nuo Trolių tako plyti Reinheimeno nacionalinis parkas (Reinheimen nasjonalpark).
Kalnų perėja susisiekimui tarp Valdaleno ir Romsdaleno slėnių naudota nuo senų laikų. 1925 m. nuspręsta nutiesti kelią. Po aštuonerius metus trukusių statybų 1936 m. liepos 31 d. kelias oficialiai atidarytas Norvegijos karaliaus Hakono VII, 2012 m. paskelbtas nacionaliniu turistiniu keliu. Trolių taką kasmet aplanko daugiau nei milijonas turistų, turizmo sezono metu juo kasdien pravažiuoja apie 2000 automobilių.
1944 m. žiemos olimpinės žaidynės
'''1944 m. žiemos olimpinės žaidynės''' turėjo būti V žiemos olimpinės žaidynės. Jas planuota surengti Italijos Kortina d’Ampeco mieste, tačiau dėl II pasaulinio karo žaidynės buvo atšauktos. Tiksli žaidynių atšaukimo data nežinoma. Teisė surengti žaidynes šiam miestui atiteko 1939 m. birželio 9 d. (jis nurungė Monrealį ir Oslą).
Atlantika
thumb|Atlantika maždaug prieš 2 mlrd. metų. [[Archėjus|Archėjaus laikų kratonai pažymėti pilkai.]] Atlantika (Atlantika) – senovinis kontinentas, susiformavęs proterozojuje, apytikriai prieš 2 mlrd. metų, iš įvairių to laikotarpio kratonų, esančių, kur dabar yra vakarinė Afrika ir rytinė Pietų Amerika.
Kontinento pavadinimą pasiūlė geologas John J. W. Rogers ; toks pavadinimas pasirinktas dėl to, kad buvusį kontinentą skiria Pietų Atlanto vandenynas.
Atlantika susiformavo maždaug prieš 1,9 mlrd. metų, tuo pat metu, kaip ir Nena; ji susidarė iš archėjaus kratonų, įskaitant Amazoniją (dabartinėje Pietų Amerikoje), Kongo, Vakarų Afrikos ir Šiaurės Afrikos kratonus.
Šiuo vėlesniuoju tarpsniu, neoproterozojaus eroje, susiklostė braziliano-panafrikinė orogeninė sistema. Centrinė šios sistemos dalis – Arasuai-Vakarų Kongo kalnodara, kuri paliko būdingų bruožų deformacijas, iki šiol išlikusias abiejose Atlanto pusėse.
Jurgis Mikalojus Hylzenas
Jurgis Mikalojus Hylzenas (1692 m. gruodžio 6 d., Dagda – 1775 m. balandžio 24, Varšuva) – Romos katalikų ir LDK valstybinis veikėjas, rašytojas ir vertėjas.
Biografija
Kilo iš bajorų Hylzenų giminės. 1738 m. spalio 11 d. paskirtas Vilniaus kapitulos kancleriu. Sapiegų pagalba kaip karališkos kanceliarijos regentas 1740 m. birželio 10 d. tapo Lietuvos didžiuoju raštininku. Paskirtas Snmolensko vyskupu 1746 m. vasario 13 d. (pagal kitus šaltinius 1745 m. gegužės 10 d. ). 1758 m. valdymą perdavė vyskupui-koadjutoriui Gabrieliui Vadzinskiui. 1759 m. apdovanotas Baltojo erelio ordinu. 1763 m. liepos 17 d. atsisakė vyskupijos valdymo.
Carlo Maderno
Karlas Madernas (Maderna,, 1556 m., Kapolagas – 1629 m. sausio 30 d., Roma) – italų baroko architektas ir inžinierius, kilęs iš itališkai kalbančios Šveicarijos ir kūręs Romoje. Geriausiai žinomas dėl Šv. Petro bazilikos fasado sukūrimo.
Biografija
Karlas Madernas gimė 1556 m. Kapolago kaime Tičine prie Lugano ežero, itališkai kalbančioje Šveicarijoje. Tėvai: Paolas ir Katerina Fontanos. K. Madernas turėjo keturis brolius ir seserį. Apie 1576 m. jis persikėlė į Romą ir dirbo pas dėdę, popiežiaus Siksto V architektą Domeniką Fontaną. 1594 m. D. Fontanai išvykus dirbti į Neapolį K. Madernas pradėjo savarankiško architekto karjerą. Pirmuoju jo užsakymu buvo viduramžių Šv. Suzanos (Santa Suzanna) bažnyčios atnaujinimas, kurį užsakė kardinolas Girolamo Rusticucci. Šiai bažnyčiai Karlas Madernas sukūrė naują fasadą, kuris buvo paremtas Švč. Jėzaus Vardo bažnyčios pavyzdžiu ir turėjo dviejų aukštų kompoziciją su stambiu frontonu. Tai buvo vienas pirmųjų baroko stilistikos fasadų, neturėjusių aiškių ryšių su manieristine architektūra. Po architekto Džakomo dela Portos mirties 1602 m. K. Madernas perėmė kai kuriuos jo nebaigtus projektus. Jis baigė Villa Aldobrandini Fraskatyje statybas netoli Romos ir užsakovo kardinolo Pjetro Aldobrandini pageidavimu suprojektavo „Vandens teatrą“ prie vilos: pusapvalės formos architektūrinę struktūrą su 5 fontanų nišomis, dekoruotomis antikinės mitologijos personažų skulptūromis. Struktūra turėjo įamžinti du kardinolo pasiekimus: 1598 m. Feraros sugrąžinimą į Popiežiaus valstybių sudėtį ir 1601 m. taikos sutarties derybas tarp Prancūzijos ir Savojos. Vandens tiekimui K. Madernas suprojektavo 8 km akveduką. thumb|right|220px| Šv. Suzanos bažnyčios fasadas, [[Roma]] 1603 m. Karlas Madernas buvo paskirtas Šv. Petro bazilikos architektu (vietoj mirusio Džakomo dela Portos). 1605 m. popiežius Paulius V paskelbė konkursą dėl Šv. Petro bazilikos pertvarkymo iš centrinio kryžiaus plano į lotyniško kryžiaus. K. Maderno projektas buvo patvirtintas 1608 m. ir sekančiais metas prasidėjo statybos. K. Madernas papildė Šv. Petro baziliką 3 travėjomis ir viena nava. 1623 m. architektas pradėjo dirbti ties bazilikos fasadu remdamasis ankstesniu Mikelandželo projektu. Šv. Petro bazilikos fasadas turėjo didžiulius orderius ir palėpes. Kaip ir Šv. Suzanos bažnyčios atveju, K. Madernas naudojo vis gyvesnių iš fasado šonų architektūrinių elementų kompoziją link centrinio bazilikos įėjimo. Vykstant darbams popiežius sumanė, kad iš abiejų fasado pusių turėtų būti po bokštą. Buvo pradėti statyti pamatai šiems bokštams, tačiau darbai sustojo radus žemėje šaltinį. Šie bokštai prie K. Maderno nebuvo pastatyti ir vėliau vienas jų statytas Berninio, tačiau jį teko nugriauti. Bendrai, K. Maderno sukurtas Šv. Petro bazilikos fasadas laikomas nesėkme. Dėl jo iš Šv. Petro aikštės nematomas Mikelandželo kurtas bazilikos kupolas, be to papildomi architektūriniai elementai, kurie buvo skirti bokštų statyboms, iškraipė bendrą fasado kompoziciją. Dėl šios nesėkmės buvo ir yra abejojančių K. Maderno talentu, kai jis lyginamas su amžininkais.