cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Garliavos III tvenkinys (10050358)
Garliavos III tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kauno rajone, Garliavos mieste. Sudarytas užtvenkus Maišio upelį (Jiesios intakas) 3,7 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,4 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 71,6 m. Krantai žemi, pliki. Vakariniame krante plyti pievos, dirbami laukai, rytiniame – gyvenamieji namai. Pasroviui už 0,77 km telkšo Garliavos II tvenkinys.
MacBook Pro
„MacBook Pro“ yra Macintosh nešiojamųjų kompiuterių linija, sukurta „Apple Inc.“. Ši nešiojamųjų kompiuterių linija buvo pirmąjį kartą pristatyta 2006 metų sausio mėnesį. Tai yra aukštesnės klasės MacBook šeimos nešiojamųjų kompiuterių modeliai, esantys galingesni už MacBook Air. Šiuo metu MacBook Pro parduodami su 13, 14 ir 16 colių ekranais, visi šie kompiuteriai naudoja Apple sukurtus M1 ir M2 lustus.
Pirmos kartos „MacBook Pro“ naudojo PowerBook G4 dizainą. Vėliau, PowerPC G4 lustus pakeitė Intel Core procesoriais, pridėjo internetinę kamerą ir pristatė MagSafe maitinimo jungtį. 15 colių modelis buvo pristatytas 2006 m. sausį, o 17 colių modelis balandžio mėnesį. Vėlesnėse versijose buvo pridėti Intel Core 2 Duo procesoriai ir LED ekranai su apšvietimu.
Antrosios kartos modeliai su 13 ir 15 colių ekranais buvo pristatyti 2008 m. spalio mėnesį. 17 colių variantas buvo pridėtas 2009 m. sausį. Buvo vadinamas „viengubo korpuso“ (ang. - unibody) modeliu, nes jo korpusas buvo pagamintas iš vieno aliuminio gabalo, taip pat turėjo plonesnį lygų ekraną, bei pertvarkytą valdymo bloką ir klaviatūrą. Atnaujinimai atnešė Intel Core i5 ir i7 procesorius, bei pristatė Intel Thunderbolt.
Trečiosios kartos „MacBook Pro“ buvo išleistas 2012 metais: 15 colių modelis – birželį, 13 colių modelis – spalio mėnesį. Šie nešiojamieji kompiuteriai buvo plonesni nei jo pirmtakai, turėjo kietojo kūno atminties (SSD) standartą. Buvo pridėtas HDMI ir didelės raiškos Retina ekranas. Su šia nešiojamųjų kompiuterių karta buvo pašalinta Ethernet ir FireWire prievadai, bei optinis įrenginys.
2019 m. lapkričio mėnesį ketvirtosios kartos  patobulinta „MacBook Pro“ versija pristatė „magiškąją“ (ang. - Magic) klaviatūrą, kurioje naudojamas „žirklinio jungiklio“ (ang. - scissor-switch) mechanizmas. Po pradinio 16 colių modelio su siauresniais rėmeliais, 2020 m. gegužės mėnesį pasirodė 13 colių modelis.
2020 m. lapkričio mėnesį buvo išleista dar viena ketvirtosios kartos versija. Tai buvo pirmasis „MacBook Pro“, kuriame buvo panaudota Apple sukurta sistema su Apple M1 lustu.
Penktosios kartos „MacBook Pro“ buvo išleistas 2021 m. spalio mėnesį. Kompiuteriai turėjo 14 ir 16 colių ekrano dydžius. Šiuose kompiuteriuose naudojami M1 Pro arba M1 Max lustai. Šie nešiojamieji kompiuteriai yra pirmieji, kuriuos galima įsigyti tik su Apple Silicio sistema luste. Apple iš naujo pristatė MagSafe ir funkcinius klavišus, kurie buvo pašalinti iš ankstesnių modelių.
Kartu su pertvarkytu ketvirtosios kartos MacBook Air, Apple iš naujo išleido ketvirtos kartos „MacBook Pro“, įtraukdama Apple M2 lustą. Modelis turi tą patį korpusą, tačiau gavo pakeitimus garso sistemoje: buvo pridėti garsiakalbiai, suderinami su erdviniu garsu ir ausinių lizdas, palaikantis didelės varžos ausines.
Pirmoji karta („Aluminum“)
Pirmosios kartos „MacBook Pro“ naudojo „PowerBook G4“ dizainą. Vėliau, „PowerPC G4“ lustus pakeitė į „Intel Core“ procesorius, pridėjo įmontuotą „iSight“ internetinę kamerą ir pristatė „MagSafe“ maitinimo jungtį. Optinis diskas buvo sumažintas, kad tilptų į plonesnį MacBook Pro. 15 colių modelis buvo pristatytas 2006 metų sausį. 17 colių modelis balandžio mėnesį. 2007 metų 15 colių modelius papildė Intel Core 2 Duo procesorius ir LED ekranas su apšvietimu, o 2008 metais atsirado – 17 colių modelis. 2007 metų versija gavo naujas Nvidia Geforce 8600M GT vaizdo plokštes, o 2008 metų versija atnaujino procesorius į „Penryn“ branduolius ir jutiklinei aikštelei (ang. touchpad) pridėjo kelių lietimų galimybės.
Pirminė 15 colių versija buvo nutraukta 2008 m. spalio 14 dieną. O 17 colių modelis - 2009 m. sausio 6 dieną.
Antroji karta („Unibody“)
2008 m. spalio 14 d. Apple atstovai paskelbė apie naująjį 15 colių MacBook Pro su "viengubu korpusu" (ang. - unibody) ir siaurėjančiais kraštais, panašiais į MacBook Air. Dizaineriai perkėlė „MacBook Pro“ prievadus į kairę korpuso pusę, o optinio disko lizdą perkėlė iš priekio į dešinę. Naujuosiuose „MacBook Pro“ kompiuteriuose buvo dvi vaizdo plokštės, kurias vartotojas galėjo perjungti arba naudoti kartu: „Nvidia GeForce 9600M GT“ su 256MB arba 512MB specialios atminties ir GeForce 9400M su 256MB bendrinamos sistemos atminties. FireWire 400 prievadas buvo pašalintas. DVI prievadas buvo pakeistas į „Mini DisplayPort“ lizdą. Originalus „viengubo korpuso“ (ang. - unibody) MacBook Pro buvo su vartotojo nuimama baterija. Apple teigė, kad po 300 įkrovimų akumuliatorius išlaikys 80% baterijos būklės.
Trečioji karta („Retina“)
dešinėje|miniatiūra| „MacBook Pro“ („Retina“, 15 colių, 2012 m.) dešinėje|miniatiūra| [[MacBook Air|„MacBook Air“ (viršuje) ir antros kartos „Retina MacBook Pro“ (apačioje). „MacBook Pro“ turi plonesnį „MagSafe 2“ prievadą ir du „Thunderbolt“ prievadus.]] Trečiosios kartos „MacBook Pro“ buvo išleistas 2012 metais. Šiame modelyje kietojo kūno atminties (SSD) diskas tapo standartu. Jungtys buvo atnaujintos iki USB 3.0, pridėtas papildomas „Thunderbolt“ prievadas, HDMI ir didelės raiškos Retina (tinklainės) ekranas. 15 colių modelis buvo 25% plonesnis nei jo pirmtakas. Ši MacBook Pro kompiuterių karta pašalino Ethernet, FireWire 800 prievadus, tačiau buvo galima įsigyti Thunderbolt adapterių, akumuliatoriaus indikatoriaus mygtuką ir kitus priedus. Apple taip pat teigė, kad buvo patobulinti garsiakalbiai ir mikrofonai, bei buvo įdiegta nauja aušinimo sistema su patobulintais ventiliatoriais.
2022 metais, išleidus "macOS Ventura" operacinę sistemą, trečiosios kartos "MacBook Pro" modeliai buvo galutiniai nebepalaikomi.
Ketvirtoji karta (Jutiklinė juosta / „Touch Bar“)
miniatiūra| „MacBook Pro“ (15 colių, 2016 m.) miniatiūra| Nuardytas MacBook Pro (16 colių, 2019 m.), kuriame matomos vidinės dalys miniatiūra| MacBook Pro jutiklinė juosta miniatiūra| „MacBook Pro“ (16 colių, 2019 m.) miniatiūra| „MacBook Pro“ (2016 m.) buvo kritikuojamas dėl to, kad USB-A arba SD kortelių jungtims reikia šakotuvų arba raktų (parodyta). Apple pristatė ketvirtosios kartos 13 ir 15 colių „MacBook Pro“ modelius per spaudos renginį savo būstinėje, 2016 m. spalio mėnesį. Visuose modeliuose, išskyrus pradinį 13 colių modelį, buvo jutiklinė juosta (ang. Touch Bar) – nauja OLED juostelė su daugybe lietimų funkcijų, įmontuota klaviatūros viršuje vietoje funkcinių klavišų. Dešinėje jutiklinės juostos pusėje yra safyro stiklo mygtukas, kuris veikia kaip piršto antspaudo skaitytuvas (ang. „Touch ID“) ir įjungimo/išjungimo mygtukas. Naujausiuose modeliuose taip pat buvo pristatyta antrosios kartos „drugelio“ (ang. - butterfly) mechanizmo klaviatūra. 13 colių modelio jutiklinė aikštelė yra 46 % didesnė nei jo pirmtako, o 15 colių modelio jutiklinė aikštelė yra dvigubai didesnė nei ankstesnės kartos.
Visi prievadai buvo pakeisti dviem arba keturiais „Thunderbolt 3“ prievadais, kurie palaiko USB-C 3.1 ir du „DisplayPort 1.2“ signalus, iš kurių bet kurį galima naudoti įkrovimui.
Ketvirtosios kartos „MacBook Pro“ sulaukė prieštaringų atsiliepimų. Ekranas, konstrukcijos kokybė ir garso kokybė buvo giriami, tačiau daugelis skundėsi dėl „drugelio“ (ang. - butterfly) klaviatūros, mažai paskirties turinčia jutikline juosta (ang. - Touch Bar), trūkumu USB-A jungčių, HDMI prievadų ir SD kortelės lizdo.
2020 m. gegužės 4 d. „Apple“ paskelbė apie atnaujintą 13 colių modelį su „magiškąja“ (ang. - Magic) klaviatūra. Keturių „Thunderbolt“ prievadų versijoje naudojami „Ice Lake“ procesoriai, padidinta iki 32 GB atminties ir 4 TB saugyklos vietos, bei buvo pridėtas palaikymas 6K išvesties, kad vartotojai galėtų paleisti „Pro Display XDR“. Dviejų „Thunderbolt“ prievadų versijose yra tokie patys „Coffee Lake“ procesoriai, grafika ir maksimali saugykla bei atmintis kaip ir 2019 m. dviejų „Thunderbolt“ prievadų modeliuose.
Ketvirtoji karta (Jutiklinė juosta su Apple Silicon)
miniatiūra| „MacBook Pro“ (13 colių, M1, 2020 m.) 2020 m. lapkričio 10 d. Apple pristatė naują 13 colių „MacBook Pro“ su dviem „Thunderbolt“ prievadais. Šis „MacBook Pro“ naudoja „Apple M1“ procesorių, kuris tiesiogiai pakeitė ankstesnės kartos „Intel“ pagrindu sukurtus procesorius. „MacBook Pro“ su M1 buvo išleistas kartu su atnaujintais „MacBook Air“ ir „Mac Mini“ kaip pirmosios kartos „Mac“ kompiuteriai su nauja Apple ARM pagrindu sukurtų „Apple Silicio“ (ang. - Apple Silicon) procesorių linija. Šis „MacBook Pro“ modelis išlaiko tą patį dizainą kaip ir anksčiau, išvaizda neatnešė jokių naujovių. Turi papildomą „Wi-Fi 6“, USB4 ir 6K išvesties palaikymą, kad paleistų „Pro Display XDR“. Apple padidino atmintį bazinėje konfigūracijoje iki 8 GB. Palaikomi išoriniai ekranai buvo sumažinti iki vieno, nors ankstesni „Intel“ modeliai palaikė du 4K ekranus. „FaceTime“ kamera išliko 720p.
Penktoji karta („Liquid Retina XDR“)
2021 m. spalio 18 d. Apple pakeitė aukščiausios klasės 13 colių ir 16 colių „Intel“ pagrindu pagamintus „MacBook Pro“ į 14 colių ir 16 colių „MacBook Pro“, dabar aprūpintus naujais „Apple Silicio“ (ang. Apple Silicon) lustais. „M1 Pro“ ir „M1 Max“ – antroji Apple ARM pagrindu sukurta sistema ir pirmieji profesionalams skirti lustai. Apple atkreipė dėmesį į ankstesnės kartos kritiką: vietoje jutiklinės juostos (ang. - Touch Bar) atkurdama funkcinius klavišus, pridėjo HDMI prievadą, SD kortelių skaitytuvą, „MagSafe“ įkrovimą ir didesnę bazinę atmintį. Kiti papildymai apima „Liquid Retina XDR“ ekraną, taip pat buvo pridėta į naujausius „iPhone“ panaši įpjova „Notch“. Apple į naująją kartą taip pat pridėjo „ProMotion“ kintamą atnaujinimo dažnį, 1080p internetinę kamerą, „Wi-Fi 6“, 3 „Thunderbolt“ prievadus, 6 garsiakalbių garso sistemą, palaikančią „Dolby Atmos“, ir kelių išorinių ekranų palaikymą.
Mažiuliškis
Mažiuliškis – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Panemunio.
Stoniškis
Stoniškis – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km nuo Juodupės, prie Vyžuonos upės.
Novosada
Novosada (Navasodai) – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Aukštadvario, Nemunėlio dešiniajame krante.
Pirates of the Caribbean: Dead Man's Chest (kompiuterinis žaidimas)
Pirates of the Caribbean: Dead Man's Chest – veiksmo ir nuotykių vaizdo žaidimas, paremtas to paties pavadinimo filmu. Žaidimą sukūrė „Foundation 9 Entertainment“ bei „Griptonite Games“ ir 2006 m. išleido „Buena Vista Games“. Jis buvo išleistas PlayStation Portable, Nintendo DS ir Game Boy Advance platformoms.
Žaidimo eiga
Žaidime yra vaidmenų žaidimo elementų, kuriuos galima pritaikyti prie Džeko Sperou ir „Juodojo perlo“. „Dead Man's Chest “žaidžiamas sausumoje ir jūroje, sausumoje žaidėjas turi nugalėti priešus, ieškoti lobių arba bendražygių, daiktų, gandų ir laivo patobulinimų galima nusipirkti miestuose. Jūroje žaidėjas turi keliauti iš vienos salos į kitą ir žaisti istoriją arba tyrinėti pasaulį. Jūros mūšiai gali vykti, kai „Juodasis perlas“ nukreipiamas į kitus laivus, per šiuos mūšius šaudoma iš patrankų, kad būtų apgadintas priešininkų laivas, o kai jis bus pakankamai apgadintas, galima įlipti į degantį laivą ir jį apiplėšti dėl maisto, grogo ir net lobių. GBA versijos žaidimo varikliukas panašus į „Castlevania“ žaidimo varikliuką.
Kritika
Išleidus žaidimą, jis buvo sutiktas nevienareikšmiškai. „GameRankings“ ir „Metacritic“ jam skyrė 74,30 % ir 70 balų iš 100 galimų už Game Boy Advance versiją, 63,54 % ir 63 balus iš 100 galimų už DS versiją  ir 52,71 % ir 52 balus iš 100 galimų už PSP versiją.
Valkšnos
Valkšnos – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 9 km nuo Panemunio.
Stoniūnai (Švenčionys)
Stoniūnai – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 15 km nuo Švenčionių.
Daugiažiedė margutė
Daugiažiedė margutė (lot. Fritillaria imperialis) – lelijinių (Liliaceae) šeimos margučių (Fritillaria) genties augalas, kuris priklauso daugiamečiams svogūniniams augalams.
Pirates of the Caribbean: The Legend of Jack Sparrow
Pirates of the Caribbean: The Legend of Jack Sparrow – veiksmo ir nuotykių vaizdo žaidimas, kurį sukūrė „7 Studios“ ir 2006 m. išleido „Ubisoft“ bei „Bethesda Softworks“. Jis buvo išleistas PlayStation 2 ir Microsoft Windows platformoms. Jame yra žaidžiami lygiai, pagrįsti kapitono Džeko Sperou, kurį įgarsina Johnny Depp, išgyvenimais po filmo „Karibų piratai: Juodojo perlo prakeiksmas“ įvykių. Žaidime yra veiksmo, galvosūkių ir humoristinių scenų.
Daugiažiedė margutė
Istorija
Daugiažiedė margutė, daugelyje kalbų vadinama imperatoriškąja. Imperatoriškoji margutė yra kilusi iš Himalajų ir XVI a. atgabenta į Pietų Europą. Istoriniai šaltiniai teigia, kad 1573 m. botanikas Karlas Kliuzijus (Carolus Clusius) Vienos karališkajame parke pasodino šių margučių svogūnėlių. Nuo tada susižavėjimas jomis ėmė sklisti po kitas šalis.
Pirates of the Caribbean: The Legend of Jack Sparrow
Žaidimo eiga
Žaidėjas atlieka Džeko Sperou, Vilo Ternerio ir Elizabetos Svon vaidmenis ir žaidžia tipišką veiksmo ir nuotykių stiliaus žaidimą. Žaidėjui tobulėjant kiekvienas veikėjas įgyja naujų įgūdžių arba atrakina naujus ginklus, kurie pravers įveikiant priešus ir bosus. Kiekviename lygyje yra keletas galvosūkių, kuriuos reikia išspręsti. Žaidimas leidžia prisijungti ir antram žaidėjui.
Kritika
„GameRankings“ ir „Metacritic“ PlayStation 2 versijai skyrė 53,58 % ir 51 balą iš 100, t. y. „mišrius arba vidutinius atsiliepimus“, o PC versijai – 48,80 % ir 49 balus iš 100, t. y. „iš esmės nepalankius atsiliepimus“.
Daugiažiedė margutė
Morfologija
Tai tvirtastiebis augalas (stiebas siekia iki 1m aukščio) su smaragdo žalumo pailgais apatiniais lapais (7-13cm ilgio), o virš žiedų iškyla kuokštas pailgų viršutinių lapų, mentūriškai išsidėsčiusių ant stiebo. Žiedai varpelio formos, 5-6 cm ilgio, nusvirę, sukrauti netikrais skėčiais ar kekėmis iš 3-6, kartais ir iki 8 žiedų. Jie gali būti geltoni, rausvai oranžiniai, centre- geltonas raštas. Yra išvesta veislių raudonais, rožiniais ir baltais žiedais.
Žikorynė
Žikorynė (Zikorinė) – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Čedasų.
Daugiažiedė margutė
Vegetacija
Šios gėlės pradeda dygti balandžio mėnesį. Iš pradžių daigai tamsiai rusvi, palaipsniui pažaliuoja. Pasitaikius naktinėms šalnoms, gėlės sugula ant dirvos, bet dieną vėl pasikelia. Per mėnesį augalai išauga iki 120 cm. Pražysta paprastai gegužės mėnesį ir žydi 2-3 savaites. Margutės dauginasi svogūnais. Tačiau galima dauginti ir sėklomis. Auginant greta skirtingas formas ar veisles, užmezga sėklas, ypač jei dirbtinai apdulkinama. Brendimo laikotarpiu vaisių dėžutės su sėklomis užsiriečia į viršų, gėlės pradeda gelsti, džiūti ir pasidaro nedekoratyvios. Vienoje vaisiaus dėžutėje subręsta keliasdešimt sėklų.
Blue & Lonesome
Blue & Lonesome – dvidešimt trečiasis studijinis britų grupės „The Rolling Stones“ albumas Britanijoje bei dvidešimt penktasis JAV, išleistas 2016 m. gruodžio 2 d. Tai – pirmasis grupės albumas, kuriame visos dainos yra koveriai, taip pat pirmasis albumas per vienuolika metų nuo 2005 m. išleisto „A Bigger Bang“.
Daugiažiedė margutė
Daugiažiedės margutės auginimas
Šios margutės labai nemėgsta drėgnų dirvų, linkusios greitai pasigauti puvinį ir žūti, jei žemė netinkama. Jas reikia sodinti saulėtoje vietoje, apsaugotoje nuo vėjo, kuris gali nulaužti aukštus gėlių stiebus. Dirva turi būti puri, derlinga, prieš sodinant ją reikėtų sukasti 30-40 cm gyliu, galima papildomai pakalkinti. Jei augalas gerai auga, jį reikia iškasti kas 3-4 metai. Jei pradeda prastai žydėti- galima dažniau. Margutės kasamos tik tada, kai visai nudžiūsta antžeminės augalo dalys. Jei žiedui nužydėjus stiebus su lapais nupjausite, kitais metais žiedų veikiausiai nesulauksite. Iškasti svogūnėliai išdžiovinami ir laikomi vėsioje vietoje. Sodinami jie rugsėjo pradžioje, kad iki šalnų spėtų išleisti šaknis, antraip pavasarį augalai nežydės. Naudinga po svogūnais ir ant jų užpilti rupaus smėlio. Sodinimo gylis priklauso nuo svogūnėlio dydžio: paprastai laikomasi taisyklės, kad sodinama 4 kartus giliau negu svogūnėlio aukštis. Prieš žiemą patariama dirvos paviršių mulčiuoti samaninėmis durpėmis (5-7 cm sluoksniu), ypač kur pasodinti smulkūs svogūnai.
Blue & Lonesome
Albumas sulaukė labai gerų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės reitingų vietoje. „Blue & Lonesome“ taip pat pateko į daugelio šalių dešimtukus, tarp jų – ir JAV, kurioje pasiekė ketvirtąją vietą. 2017 m. vasario mėnesio duomenimis, Jungtinėje Karalystėje parduota per 300 tūkstančių albumo kopijų ir jis tapęs platininiu. Visame pasaulyje parduota per 1,8 milijono kopijų.
2018 m. vykusiuose „Grammy“ apdovanojimuose albumas laimėjo metų tradicinio bliuzo albumo kategorijoje.
Daugiažiedė margutė
Daugiažiedės margutės auginimas
Tręšiama tokiu mineralinių trąšų (azoto, fosforo ir kalio) mišiniu (100—150 g/m2), kurio apie pusę sudaro kalis, o trečdalį — fosforas. Jei tręšiama kasmet, trąšų norma sumažinama trečdaliu ir jos išberiamos rudens pradžioje.
Veislės
Daugiažiedės margutės žinoma keliolika formų bei veislių:
Literatūra
<li></li>
Garliavos II tvenkinys
Garliavos II tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kauno rajone, Garliavos mieste. Sudarytas užtvenkus Maišio upelį (Jiesios intakas) 2,55 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 0,37 km, plotis – iki 0,05 km. Altitudė 64 m. Krantai aukštoki. Pietinis krantas apaugęs medžiais. Priešsroviui už 0,77 km telkšo Garliavos III tvenkinys, pasroviui už 0,22 km – Garliavos I tvenkinys. Prie tvenkinio įrengtas Garliavos parkas.
Garliavos I tvenkinys (10050360)
Garliavos I tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kauno rajone, Garliavos miesto rytiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Maišio upelį (Jiesios intakas) 1,33 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 1,01 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 58 m. Krantai daugiausia aukšti, apaugę medžiais ir krūmynais. Aplinkui plyti pievos. Priešsroviui už 0,22 km telkšo Garliavos II tvenkinys. Šalia tvenkinio įsikūrę kaimai: Budriai, Ražiškiai.
Kaišiadorių geležinkelio viadukas
Kaišiadorių geležinkelio viadukas – viadukas, stovintis Kaišiadorių miesto šiaurės rytiniame pakraštyje, kelyje (Ežero g.) ties miesto kapinėmis. Virš automobilių kelio praeina geležinkelio Vilnius–Kaunas ruožas. Iš pagrindinės miesto dalies, nuo kapinių pusės, pro jį patenkama į Gudienos kaimą. Viadukas yra valstybės saugomas objektas, pažymėtas informacine rodykle.
Apie 1,5 km į šiaurės vakarus įsikūrusi Kaišiadorių geležinkelio stotis. Šiame ruože yra kitas geležinkelio viadukas, kertantis judrią Gedimino gatvę jos pradžioje, pastatytas iš šiuolaikinių gelžbetonio konstrukcijų. miniatiūra|220px|left|Nuo miesto kapinių pusės (pietinis portalas)
Istorija
1858-1861 m. per dabartinius Kaišiadoris buvo tiesiama Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelio atšaka nuo Lentvario į Virbalį. Viadukas pastatytas 1860 m., siekiant išsaugoti netrukdomą sausumos susisiekimą tarp Kaišiadorių dvaro gyvenvietės (Gudienos pusėje) bei parapijos centro Žiežmarių. Statinio kertiniame akmenyje užfiksuoti viaduko statybos metai.
Konstrukcija
Transporto statinys kompaktinis, stačiakampio plano, susidedantis iš šiaurinio ir pietinio portalų su įvažiavimais. Jo ilgis 12,7 m, plotis 4,3 m, aukštis 5,9 m. Iš raudonų plytų mūro sudėtas cilindrinis skliautas, portalų sienos. Arkinėms sąramoms panaudoti tašyto granito blokai. Viadukas palyginti siauras, todėl pastatyti priešpriešinio eismo pirmenybės kelio ženklai. Šis technikos paminklas, kaip ir kiti panašūs to meto statiniai (viadukai, pralaidos), pasižymi ypač gerai atliktų statybos darbų kokybe. Nedideliame tuneliuke dar gerai skamba aidas.
JAV Aukščiausiojo teismo pirmininkas
JAV Aukščiausiojo teismo pirmininkas – tai aukščiausias pagal rangą JAV Aukščiausiojo teismo teisėjas ir JAV federalinės teismų sistemos pareigūnas. JAV Senatui pritarus pirmininką, kaip ir kitus Aukščiausiojo teismo teisėjus, skiria JAV prezidentas.
JAV Aukščiausiojo teismo pirmininkas turi pakankamai didelę įtaką nagrinėjamų bylų atrinkimui, pirmininkauja teismo posėdžiams, parenka teisėją, kuris surašo priimtą teismo sprendimą, tačiau pirmininko balsas, priimant sprendimus, yra lygiavertis kitų Aukščiausiojo teismo teisėjų balsams.
Pirmininkavimas apkaltos procesams
Aukščiausiojo teismo pirmininkas yra tiesiogiai minimas JAV Konstitucijoje, kurioje nurodoma, kad „JAV Aukščiausiojo teismo pirmininkas pirmininkauja JAV prezidento apkaltos procesui.“ Iš viso vyko trys apkaltos procesai, kuriems pirmininkavo JAV Aukščiausiojo teismo pirmininkai: Salmonas P. Čeisas (prezidento Endriu Džonsono apkaltai 1868 m.), Viljamas Renkvistas (Bilo Klintono apkaltai 1999 m.) ir Džonas Robertsas (Donaldo Trampo apkaltai 2020 m.) Robertsas atsisakė pirmininkauti antrajam prezidento Donaldo Trampo apkaltos procesui. Vietoj jo procesui pirmininkavo JAV Senato laikinasis pirmininkas Patrikas Lihis. Nors Konstitucijoje nenurodyta, pagal JAV Senato taisykles JAV Aukščiausiojo teismo pirmininkas turėtų pirmininkauti ir JAV viceprezidento apkaltos procesui. Ši taisyklė įvesta siekiant išvengti galimybės, kad JAV viceprezidentas pirmininkautų savo paties apkaltos procesui.
Priesaikų priėmimas
JAV Aukščiausiojo teismo pirmininkas tradiciškai priima išrinktojo JAV prezidento priesaiką. Tai yra tiesiog paprotys, JAV Aukščiausiojo teismo pirmininkas neturi konstitucinės pareigos vykdyti šią funkciją. JAV Konstitucijoje apskritai nėra nurodoma, kas turi priimti išrinktojo prezidento priesaiką. Pirmininkas taip pat priima naujai paskirtų Aukščiausiojo teismo teisėjų priesaikas, o vyriausias pagal pareigų vykdymo trukmę Aukščiausiojo teismo teisėjas priima naujojo Aukščiausiojo teismo pirmininko priesaiką. Tačiau istorijoje buvo iš viso 8 atvejai, kai prezidento priesaiką priėmė ne JAV Aukščiausiojo teismo pirmininkas.
Liliškių dvaras
Liliškių dvaras – dvaras, buvęs dabartiniuose Valančiuose (Molėtų rajonas). Prie dvaro buvo Liliškių koplyčia, kur laidoti dvaro ponai.
Avietiškis
Avietiškis – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės rytus nuo Laibgalių.
Liliškių dvaras
Istorija
1554 m. Liliškių dvarą valdė Vilniaus tijūnas Povilas Giedraitis. 1593 m. bajorai Avilčiai pardavė Liliškių dvarą Martynui Bilunskiui. Iš Kristupo Bilunskio 1663 m. šį dvarą nupirko Mikalojus Kopcius. 1682 m. Kopcių sudarytame inventoriuje išvardytos dvarui priklausančios vietos: Szklarunie (gali būti dabar Sklėriškė, Čiulėnų seniūnija), Aigėlai, Vanagai (turbūt dab. Vanagiškės), Antamalkėstė, Rudiliai, Geležninkai, Akmeniai, Mielūnai, Kašeikiai (tuo metu buvę tušti, matyt, dalis kaimo), du valakai prie Aiseto ežero (vėliau Aiseto palivarkas). Liliškių dvaras turėjo teisę gaudyti žuvis Giedraičių ežeruose, kurių tuo metu buvo apie 30. 1726 m. Dubingių bažnyčios vizitacijoje nurodyta, kad Liliškius valdė Kazimieras Kopcius. XVIII a. viduryje Antadūrės dvarui buvo parduotas Akmenių palivarkas ir Mielūnų kaimas.
1768 m. Stanislovas Odincas, Breslaujos stalininkas, ir jo žmona Antanina Žebrauskaitė užstatė Liliškių dvarą Jonui Teofiliui Zapui (vietos gyventojai asmenvardį Zap sulietuvino ir taria Zopė), Prūselių seniūnui. Inventoriuje minimi dvaro pastatai: gyvenamasis namas, dengtas guntais, sena remontuotina virtuvė su skylėtu stogu, senas apgriuvęs svirnas, senas be durų skylėtu stogu bravoras, stainia su vazaunia, dengtos šiaudais, kluonas ir dar du pastatai. Dvarui priklausė vietos, kurių dauguma buvo išnuomotos įvairiems nuomininkams: vienkiemis Liliškių miške (gali būti dab. Daniškiai, žr.), kuriame gyveno Stanislovas Šved(r)as, Rudiliai, Geležninkai, išnuomoti bajorams Vladislavui Mokžeckiui ir Jonui Grabevskiui, Kašeikiai, išnuomoti bajorui Benediktui Vasilevskiui, Vanagiškių palivarkas, išnuomotas bajorui Gorskiui, Aiseto palivarkas bajorui Zaleskiui; negyvenamos vietos: Liliškių slabada su karčema Pavirintyje (galbūt Verbiškės?), Rudilių karčema, apgriuvusi karčema Kašeikiuose, smuklė prie Anelkos (?) upės, dvi tuščios slabados už Čiulėnų. XVIII a. pab., matyt, dėl dvaro savininkų kaitos pamažu siaurėjo jo valdos. XIX a. iki maždaug 1873 m. Liliškių dvarą valdė Burovai. 1818 m. Liliškių koplyčioje palaidotas devyniasdešimties metų Juozapas Burovas. XX a. pradžioje dvaro savininkai buvo Kapanskiai. 1919 metų sausio ar vasario mėnesį Liliškių dvare šeimininkavo bolševikai. Jie, vietos žmonių liudijimu, „apsitaisę“ poniškai, užsimovę baltas pirštines, užsidėję ponų skrybėles, eidavo į aplinkinius kaimus vogti vištų ir triušių. Kai liepos mėnesį lenkai užėmė Molėtus, bolševikų štabas buvo Gečiuose, už kelių kilometrų nuo Liliškių dvaro į rytus. Bolševikai atsitraukė, tada lenkai savo štabą įkūrė Liliškių dvare, iš kurio nusitiesė telefono liniją į Alantos dvarą. Tą liniją su lazdomis turėję saugoti aplinkinių kaimų valstiečiai. 1920 m. liepos mėnesį lenkai pasitraukė, dvaro savininkai išvažiavo su lenkais.
Lietuvos valdžia Liliškių dvarą išparceliavo, pakeitė pavadinimą, ir taip šioje vietoje atsirado Valančių kaimas.
2014 m. Malaizijos Grand Prix
'''2014 m. Malaizijos Grand Prix''' – antrosios 2014 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko kovo 28-30 dienomis. Tai buvo 16-tas Malaizijos GP.
Prieš lenktynes tylos minute buvo pagerbti dingusio Malaizijos oro linijų skrydžio 370 įgula ir keleiviai.
Polonaruva
thumb|right|250px|[[Buda|Budos skulptūra Polonaruvoje]] Polonaruva (si පොළොන්නරුව) − senovės miestas centrinėje Šri Lankos dalyje, 215 km į šiaurės rytus nuo sostinės Kolombo.
Miestas buvo antroji senovės Sinhalų sostine. Jis įkurtas XI−XII a.
Alborano jūra
thumb|Alborano jūros vaizdas iš kosmoso Alborano jūra – vakariausia Viduržemio jūros dalis, iš šiaurės ribojama Ispanijos, iš pietų – Maroko ir Alžyro. Šios jūros vakaruose esantis Gibraltaro sąsiauris jungia Viduržemio jūrą su Atlanto vandenynu.
Vidutinis gylis – 445 m, didžiausias gylis – 1500 m. Paviršinės srovės teka iš Atlanto vandenyno į Viduržemio jūrą, tuo tarpu giluminės – priešinga kryptimi, nešdamos druskingesnį Viduržemio jūros vandenį į Atlanto vandenyną.
Abchazijos apsaras
Abchazijos apsaras – piniginis nepripažintos Abchazijos respublikos vienetas. Leidžiamos tik auksinės ir sidabrinės atmintinės apsarų monetos. Monetos pagal nominalą turi būti priimamos kaip mokėjimo priemonė visoje Abchazijos teritorijoje.
Polonaruva
Polonaruva yra geriausiai išlikusi archeologinė vietovė Šri Lankoje. Čia išliko viduramžių sostinės liekanos, Karalių rūmų griuvėsiai, Citadėlė, Gal Vihare − tris uoloje iškaltos stovinčio, sėdinčio ir gulinčio Budos skulptūros.
Alborano jūra
Jūroje yra keletas salų, dauguma jų priklauso Ispanijai. thumb|left|Alborano jūros žemėlapis
Abchazijos apsaras
Tikrovėje apsarų piniginėje apyvartoje nėra dėl didelės jų vertės. Pagal Abchazijos banko nustatytą kursą 1 apsaras lygus 10 Rusijos rublių, tačiau iš tiesų šios atmintinės monetos yra ne apyvartinės, o kolekcinės bei kaupiamosios. Viena auksinė apsarų moneta verta apie 23000 rublių, o sidabrinė su paauksavimu – apie 4500 rublių.
Bahreino ir Lietuvos santykiai
Bahreino ir Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Bahreino ir Lietuvos.
Polonaruva
1982 m. Polonaruva įtraukta į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Bahreino ir Lietuvos santykiai
Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės. Lietuvai atstovauja nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius, reziduojantis Jungtiniuose Arabų Emyratuose, Bahreinui - nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius, reziduojantis Prancūzijoje. Santykiai vystomi ir daugiašaliu formatu – Lietuva yra akreditavusi savo ambasadorių Arabų Šalių Lygai, kurios narys yra Bahreinas.
Pirmieji kontaktai
Bahreinas nepriklausomybę paskelbė 1971 m. Yra žinių, kad iki de jure Lietuvos pripažinimo Bahreinas palaikė ryšius su Lietuvos diplomatinėmis atstovybėmis.
Santykiai po 1991 m.
Bahreinas Lietuvos nepriklausomybę pripažino 1991 m. rugsėjo 15 d., o diplomatiniai santykiai užmegzti 1995 m. liepos 3 d.
Yra įvykę keli susitikimai tarp šalių ministrų.
2015 m. Italijos Grand Prix
'''2015 m. Italijos Grand Prix''' – 12-tasis 2015 m. Formulės 1 sezono etapas. Jis vyko rugsėjo 4-6 dienomis Moncos trasoje.
Bahreino ir Lietuvos santykiai
Santykiai po 1991 m.
2010 m. birželio 6-8 dienomis Stambule (Turkija) vykstančiame trečiajame Konferencijos dėl bendravimo ir pasitikėjimo stiprinimo priemonių Azijoje šalių dalyvių vadovų susitikime dalyvavo Lietuvos užsienio reikalų ministras Audronius Ažubalis, kur susitiko su Bahreino užsienio reikalų ministrais.
2015 m. Italijos Grand Prix
Lenktynės
† – Nico Rosberg ir Fernando Alonso buvo klasifikuoti, nes nuvažiavo daugiau nei 90 % distanciją.
Bahreino ir Lietuvos santykiai
Santykiai po 1991 m.
Lietuvos užsienio reikalų ministras Linas Linkevičius 2013 m. birželio 30 dieną dalyvavo 23-ajame Europos Sąjungos ir Persijos įlankos valstybių bendradarbiavimo tarybos užsienio reikalų ministrų susitikime, vykusiame Bahreino sostinėje Menamoje. Vizito metu įvyko Lino Linkevičiaus dvišaliai susitikimai su Bahreino užsienio reikalų ministru Khalidu bin Ahmedu bin Mohamedu Al Khalifa ir Bahreino pramonės ir prekybos ministru Hasanu Fachru.
2014 m. rugsėjo 25 d. Niujorke (JAV) Lietuvos užsienio reikalų ministras Linas Linkevičius susitiko su Bahreino užsienio reikalų ministru šeichu Khalidu Bin Ahmedu Bin Mohamedu Al Khalifu, kviesdamas stiprinti dvišalį politinį ir ekonominį bendradarbiavimą bei diplomatinį atstovavimą (tuo metu nė viena šalių nebuvo akreditavusi viena kitai savo atstovo), prekybos plėtros galimybes.
Valstybės akreditavo ambasadorius viena kitai santykinai neseniai - Lietuva tai padarė 2019 m., Bahreinas - 2020 m.
Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
2010 m. spalio 15 d. Lietuvos užsienio reikalų ministerijoje surengtas seminaras „Persijos įlankos arabiškos šalys: daugialypė sociokultūrinė terpė“, kurio metu susirinkusiems verslininkams, keliautojams ir studentams pasakota apie Arabiškas Persijos įlankos šalis, tarp jų – Bahreiną.
Lietuvos ir Bahreino moterų futbolo rinktinės yra sužaidusios vienerias varžybas (2017 m.), kurias rezultatu 2:0 laimėjo lietuvės.
Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Bahreino siekė 6,37 mln. eurų.
Prekybos balanse dominuoja eksportas iš Lietuvos į Bahreiną.
Gerontopsichologija
Gerontopsichologija (🇬🇷 (kilm. gerontos) – senis + psichologija) – psichologijos šaka, kuri tiria pagyvenusių ir senyvų žmonių psichikos ir elgsenos dinamiką ir dėsningumą. Gerontopsichologija glaudžiai susijusi su gerontologija ir amžiaus tarpsnio psichologija. Naudojamasi jų tyrimo metodais. Gerontopsichologija siekia rasti būdų pailginti aktyvų ir pilnavertį žmogaus gyvenimą.
Gerontologijos ištakos siekia XIX a. pabaigą, kaip savarankiška disciplina susiformavo XX a. antrojoje pusėje.
Petras Končia
Petras Končia (,, ~1840 m. – 1886 m. vasario 8 d.) – iš Vilniaus krašto kilęs Romos katalikų dvasininkas, vienas pirmųjų lenkų bažnyčių prelatų JAV miestuose.
Biografija
Petro Končios gimimo data skiriasi tarp įvairių šaltinių, tačiau dažniausiai priskiriama tarp 1838-40 m. Galimai bajoriškos Končių giminės, apsigyvenusios Šešuolėliuose, kilmės. Nuo jaunystės siekė kunigystės, kurį laiką mokėsi Romoje. Emigravęs į JAV, 1871 m. spalio 18 d. buvo įšventintas šv. Pranciškaus Seminarijoje netoli Milvokio ir tapo jos kunigu. 1871–75 m. taip pat vedė pamokslus šv. Marijos ir šv. Jadvygos bažnyčiose Indianoje bei šv. Kazimiero ir šv. Jadvygos bažnyčiose Viskonsine. Apie 1875 m. iškeliavo į Merilandą, vedė pamokslus Baltimorės šv. Vencislovo čekų bažnyčioje iki 1879 m. Sekančiais metais už liaudies aukas pastatė šv. Stanislovo Kostkos lenkų bažnyčią ir tapo jos pirmuoju kunigu. Mirė 1886 m. nuo skorbuto (mirties liudijimas), kraujo ligos (laikraštis) arba žudiko rankos (parapijos archyvai). Palaidotas šv. Alfonzo kapinėse, vėliau palaikai perkelti į šv. Stanislovo Kostkos parapijos kapines.
Mokėjo lietuvių ir lenkų kalbas.
Žolės riedulys 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
'''Žolės riedulys 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse''' vyko 24-ą kartą olimpinių žaidynių istorijoje.
Vyrų žolės riedulio turnyrą pirmą kartą laimėjo Belgijos nacionalinė rinktinė, o Nyderlandų moterų komanda laimėjo jau ketvirtą olimpinį aukso medalį.
Mindaugas Bilius
Biografija
Būdamas Amerikoje pateko į autoavariją Kalifornijoje. 2009 m. lapkritį M. Biliaus vairuojamą automobilį kliudė kita transporto priemonė, jis vertėsi ir trenkėsi į šalikelėje stovėjusį autobusą, patyrė daugybinius kaulų lūžius – nuo šonkaulių iki žastikaulio, į smegenis buvo išsiliejęs kraujas. Per dvi savaites trukusią komą neteko pusės kūno masės. Gydytojai jo tikimybę išgyventi iš pradžių vertino vos 10 proc. Po gydymo JAV 2010 m. pradžioje grįžo į Lietuvą, tęsė reabilitaciją Palangoje.
Šiauliuose grįžo į lengvosios atletikos maniežą. Kairę koją ir ranką sunkiau valdantį vyrą gydytojų komisija priskyrė lengvaatlečių, turinčių cerebrinio paralyžiaus sukeltų sutrikimų, klasei. Tęsdamas studijas Šiaulių universitete, kartu ėmė dalyvauti neįgaliųjų sporte.
Baigė Vytauto Didžiojo universiteto diplomatijos ir tarptautinių santykių magistro studijas.
Sportiniai pasiekimai
Treneriai – Rimantas Plungė ir Deimantas Jusys.
Jean-Louis-Ernest Meissonier
thumb|right|220px| E. Meisonjė autoportretas, 1889 m. Ernestas Meisonjė (, 1815–1891 m.) – XIX a. Prancūzijos tapytojas, iliustratorius ir skulptorius.
Biografija
Žanas Lui Ernestas Meisonjė (piln. Jean-Louis-Ernest Meissonier) gimė 1815 m. vasario 21 d. Lione. Jo tėvas buvo pasiturintis prekiautojas. Paryžiuje jis mokėsi piešimo pas menko žinomumo dailininką Jules Potier, po to perėjo mokytis į akademinio dailininko Léon Cogniet (1794−1880) studiją. Pramoko graviūros ir akavatinto technikų. Jis debiutavo Paryžiaus salone 1834 m. paveikslu „Flamandų biurgeriai“, kuris buvo nupirktas (dabar pervadintas į „Olandų biurgeriai“). Tapyboje Meisonjė buvo paveiktas XVII a. buities ir savo meto istorinės tapybos. Šiuose žanruose jis daugiausiai ir dirbo. Taip pat, apie 1830-ųjų vidurį Meisonjė nemažai uždirbdavo iš knygų iliustravimo. Ilgainiui menininkas perėjo prie karinių temų, jomis išgarsėjo. Meisonjė karjeros viršūne tapo 1859 m. valstybės užsakymas iliustracijoms knygai apie Solferino kampaniją. Dailininkas savo paveiksluose šlovino Napoleono III armijos karinius žygius, idealizavo jo pirmtako Napoleono I armiją. Dailininkas gyvenimo metu buvo aukštai pripažintas: 1861 m. tapo Prancūzijos dailės akademijos nariu, buvo pasaulinių parodų ir Paryžiaus salono žiuri nariu, Prancūzijos Instituto prezidentu ir vėliau − Nacionalinės dailės draugijos prezidentu.
E. Meisonjė dalyvavo pralaimėtame 1870−71 m. Prancūzijos-Prūsijos kare, po kurio dar daugiau tapė Prancūzijos napoleoninės eros karinės galios nostalgija dvelkiančius paveikslus. Šie kūriniai buvo populiarūs ne vien Prancūzijoje, bet ir užsienio šalyse. Ernestas Meisonjė mirė 1891 m. sausio 31 d. Paryžiuje. Po jo mirties publika plačiau sužinojo apie dailininko skulptūros darbus. Didelės Meisonjė kūrinių kolekcijos sukauptos Orsė muziejuje Paryžiuje ir Voleso kolekcijoje Londone. Tarp jo paveikslų išskiriami „Barikada Mortelri gatvėje“ (1848−49), skirtas 1848 m. revoliucijos įvykiams, ir „Napoleono ir jo štabo sugrįžimas iš Suasono“ (kitaip „Prancūzijos kampanija“, 1864). Dauguma E. Meisonjė paveikslų buvo mažų matmenų, tačiau labai kruopščiai ir detaliai atlikti.
Laužadiškis (Rokiškis)
Laužadiškis – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Žiobiškio.
Balearų jūra
thumb|270px|Balearų jūros žemėlapis Balearų jūra – Viduržemio jūros dalis, esanti prie Balearų salų, palei rytinius Pirėnų pusiasalio krantus. Plotas 86 tūkst. km², vidutinis gylis 767 m, didžiausias gylis 2132 m. Vidutinė vandens temperatūra paviršiuje nuo 12 laipsnių vasario mėn. iki 25 ir daugiau laipsnių rugpjūčio mėn. Į šią jūrą įteka Ebras.
Banto ežeras
thumb|right|Vilhelmshafeno žemėlapis, Banto ežeras matomas apačioje thumb|right|Banto ežeras iš paukščio skrydžio Banto ežeras – dirbtinis ežeras Šiaurės jūros uostamiestyje Vilhelmshafene, šiaurės vakarų Vokietijoje. Jo ilgis siekia apie 2,6 km, plotis – 0,5 km. Iš pradžių tai buvo Jadės įlankos uosto komplekso dalis, skirta kariuomenei ir pramonei. Banto ežere buvo įvairūs karinio laivyno statiniai, įskaitant povandeninių laivų bazę. Dabar ežeras atskirtas nuo uosto, naudojamas tik tyrimams ir pramogai. Jį supa parkai, pramoginės įstaigos, prabangų apgyvendinimą teikiančios įmonės, tyrimų institutai ir kompanijų biurai.
Dortmundo uostas
thumb|Dortmundo uostas Dortmundo uostas – Vokietijos jūrų uostas Dortmunde, operuojantis Dortmundo-Emso kanale. Veiklą 1899 m. pradėjo tuometinis imperatorius Vilhelmas II. XX a. pradžioje uostas daugiausiai naudotas kviečių, anglies ir rūdos eksportui. Plėtra įvyko 2-ajame ir 3-iajame dešimtmečiuose, įrengti nauji dokai, įkurta administruojančioji infrastruktūra. Dabar Dortmundo uostas yra didžiausias kanalo uostas Europoje, turintis 10-imt dokų ir 11 km ilgio prieplauką. thumb|upright|Senovinis uosto šeimininko ofisas thumb|right|Konteinerių gabenimas
Uostas tapo svarbiu po II Pasaulinio karo, 1972 m. per uostą gabenta 6,2 mln. krovinių. Vėliau naudojimas sumažėjo, kadangi Dortmunde išnyko anglies ir plieno pramonė.
Nuorodos
Oficialus Dortmundo uosto tinklalapis - Nuoroda tikrina 2016-09-19
Ką jie padarė mūsų dukterims?
Ką jie padarė mūsų dukterims? – 1974 m. Italijoje sukurtas kriminalinis filmas apie policijos tiriamą jaunos merginos savižudybę, kurios byla virsta į prostitucijos verslo demaskavimą ir motociklu važinėjančio žudiko juodu šalmu gaudynes.
Pesa 730ML
Istorija
2014 m. lapkričio 28 d. Lietuvos geležinkeliai su Lenkijos gamintoju „Pesa SA“ susitarė dėl 7 traukinių 730M pirkimo.
2016 m. vasario 14 d. pirmasis traukinys Lietuvon pristatytas į Mockavą. Pakeitus europinės vėžės vežimėlius į postsovietinius, traukinys atvyko į Vilnių. 2016 m. vasario 15 d. pristatytas Vilniaus geležinkelio stotyje.
Diego Pérez
Diegas Fernandas Peresas Aguadas (Diego Fernando Pérez Aguado; g. 1980 m. gegužės 18 d.) – buvęs Urugvajaus atraminis saugas, Urugvajaus rinktinės žaidėjas.
Karjerą pradėjo „Defensor Sporting“ klube, vėliau praleido sezoną „Peñarol“ klube. Nuo 2004 m. žaidė Europoje.
Peresas Urugvajaus rinktinėje rungtyniavo nuo 2001 m. Vienas svarbiausių varžovų atakų griovėjų. Savo pirmąjį įvartį rinktinės sudėtyje įmušė į Argentinos vartus 2011 m. Copa America čempionate, tačiau tose pačiose rungtynėse gavo ir raudoną kortelę.
2021 m. nauji Kelmės ir Trakų rajonų savivaldybių tarybų narių – merų rinkimai
2021 m. nauji Kelmės ir Trakų rajonų savivaldybių tarybų narių – merų rinkimai – neeiliniai savivaldybių tarybų rinkimai, kurių pirmasis turas vyks 2021 m. spalio 10 d., antrasis – 2021 m. spalio 25 d. Rinkimų metu renkami Kelmės ir Trakų rajonų savivaldybių tarybų nariai – merai, po to, kai dėl kyšininkavimo buvo nušalintas Kelmės rajono meras Vaclovas Andriulis, o mirus Kęstučiui Glaveckui jo vietą Seime užėmė Trakų rajono vadovė Edita Rudelienė.
Išankstinis balsavimas
Tos ir ankstesnių dienų suminiai duomenys
Stoniūnai (Varėna)
Stoniūnai – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 6 km į vakarus nuo Panočių, Dainavos girios pakraštyje, netoli Mazupio.
Gyventojai
Pagal lenkų valdžios 1921 m. atliktą surašymą kaime gyveno 81 žmogus, iš kurių 47 buvo užrašyti lenkais ir 34 lietuviais.
Stonupis
Stonupis – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 2,5 km į šiaurę nuo Suvieko, prie kelio. Išlikusi sodyba.
Girionių tvenkinys
Girionių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kauno rajone, 11 km į pietryčius nuo Kauno miesto centro. Sudarytas užtvenkus Ž-1 upelį (Žaisos intakas, Nemuno baseinas) 0,68 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 0,58 km, plotis – iki 0,15 km. Altitudė 57 m. Krantai aukšti, apaugę Girionių mišku. Priešsroviui iškart telkšo 0,38 ha tvenkinys. Šalia Girionių tvenkinio įsikūrusi Girionių gyvenvietė (sodininkų bendrija).
Kretos jūra
thumb|Kretos jūros žemėlapis Kretos jūra  – Viduržemio jūros dalis, esanti į pietus nuo Egėjo jūros ir Kikladų salų ir į šiaurę nuo Kretos. Ji siekia Kytiros ir Dodekaneso salas.
Viktoras Valašinas
miniatiūra|220px|right|Antkapinis paminklas
Viktoras Valašinas (1944 m. birželio 24 d. Maironių kaime Joniškio raj. – 2018 m. sausio 1 d. Kaune ) – lietuvių aktorius ir režisierius.
Mokslai
1961 m. baigė Pasvalio vidurinę mokyklą. Trejus metus mokėsi Kauno medicinos instituto gydomajame fakultete. 1965 m. įstojo į Lietuvos valstybinės konservatorijos Aktorinio meno fakultetą (dėstytojai Galina Jackevičiūtė, Leonidas E. Lurjė). Baigė 1969 m.
Profesinė veikla
Besimokydamas III–me kurse buvo pakviestas dirbti į Kauno dramos teatrą. 1968–1994 m. – šio teatro aktorius. 1994–1998 m. „Kaunas plius TV“ TV programų direktorius. Nuo 1998 m. Kauno menininkų namų direktorius.
KNM ER 3733
thumb|220px| kaukolė
KNM ER 3733 – pirmykščio žmogaus kaukolė, aptikta Koobi Foroje, netoliese Turkanos ežero (Kenija). Ši kaukolė priskiriama Homo erectus arba Homo ergaster rūšiai, jos amžius siekia apytikriai 1,8 mln. metų.
KNM ER 3733 kaukolę 1975 m. aptiko fosilijų medžiotojas Bernard Ngeneo. Iš žemės kyšojo tik viršutinė akiduobių dalis. Radinį atkasus, paaiškėjo, jog tai viena geriausiai išsilaikiusių šio laikotarpio pirmykščio žmogaus kaukolių.
Kaukolė išsilaikusi beveik visa. Teigiama, kad KNM ER 3733 – suaugusios moters kaukolė. Lytis nustatyta, palyginus šios kaukolės anatomines ypatybes su kitomis panašiomis kaukolėmis, taip pat aptiktomis Koobi Foroje – KNM-ER 3883 bei Turkanos berniuko arba KNM-WT 15000 (aptikta kitapus Turkanos ežero), kurios abi priklausė vyriškosios lyties individams. Skirtingai nuo pastarųjų, KNM ER 3733 būdingi gerokai smulkesni bruožai. Kaukolę priklausius suaugusiam žmogui rodo keletas požymių: dantų nusidėvėjimas, išdygę tretieji (protiniai) krūminiai dantys, visiškai suaugusios kaukolės siūlės.
Ultra-Trail du Mont-Blanc
Ultra-Trail du Mont-Blanc (UTMB) – prestižiškiausia Pasaulio bekelės ultramaratonų taurės trasa, nusidriekusi per Alpes, trijose valstybėse – Prancūzijoje, Italijoje ir Šveicarijoje. Trasa vingiuoja aplink Monblano kalną.
Bekelės bėgimo trasos ilgis siekia 170 km, o vertikalaus sukilimo suma – 10 km. Be šių varžybų vyksta ir kitos bėgikų lenktynės tuo pačiu metu Alpėse, tačiau pastarasis renginys sulaukia daugiausiai susidomėjimo.
Iš lietuvių Gediminas Grinius 2016 m. užėmė 2-trą vietą šioje trasoje. 2014-aisiais jis čia buvo užėmęs 5-ąją vietą.
Čaluanka
Čaluanka  – miestelis pietų Peru, Apurimako departamente, į pietvakarius nuo Abankajaus, Čaluankos upės slėnyje. Aimaraeso provincijos administracinis centras. Praeina Abankajaus–Pukijo kelias. Apylinkėse trykšta karštosios versmės. Vystomas turizmas. Kasmet mieste vyksta Señor de Ánimas šventė.
Keorlas
Keorlas (m. 625 ) – Mersijos karalius (606 – apie 625 m.). Tikėtina, Kinemundo sūnus ir Kreodo anūkas.
606 metais Keorlas tapo karaliumi, pakeitęs Mersijos soste sėdėjusį Pybą. Keorlas minimas kronikose tik jo dukros Kinesburgos santuokos su Edvinu kontekste, būsimu Nortumbrijos karaliumi, kuris slapstėsi pas jį ištrėmimo metu.
Apie 625 metus Keorlas mirė ir sostą paveldėjo Penda, galimas jo pusbrolis.
Trakijos jūra
thumb|250px|Egėjo jūros žemėlapis. Trakijos jūra – viršuje.
Trakijos jūra – Egėjo jūros šiauriausia dalis. Ribojasi su Makedonija, Trakija, Turkija. Į Trakijos jūrą įteka Mesta ir Marica. Plotas siekia 5 441 km².
Per Dardanelų sąsiaurį, Marmuro jūrą ir Bosforo sąsiaurį susisiekia su Juodąja jūra.
Vengrijos darbininkų partija
Vengrijos darbininkų partija (VDP) (, MDP) – valdančioji Vengrijos komunistų partija 1948-1956 m.
Partija susikūrė susijungus Vengrijos komunistų partijai ir Vengrijos socialdemokratų partijai. Iš pažiūros tai buvo lygiavertė sąjunga, tačiau iš tikrųjų susijungimas įvyko dėl didžiulio Vengrijos komunistų ir Sovietų Sąjungos spaudimo socialdemokratams. Keletas socialdemokratų, kurie nebuvo nustumti į šalį dėl komunistų „saliamio“ taktikos, po susijungimo greitai buvo išstumti, todėl partija iš esmės tapo MKP su nauju pavadinimu. Iki 1956 m. jai vadovavo Matjašas Rakošis, tais pačiais metais tris mėnesius – Erne Gere, o galiausiai iki partijos išformavimo – Janošas Kadaras. Kitoms nedidelėms vengrų politinėms partijoms iki 1949 m. pabaigos buvo leista veikti kaip nepriklausomoms koalicinėms partijoms, tačiau jos buvo visiškai pavaldžios VDP.
Per 1956-ųjų Vengrijos revoliuciją, komunistų ratas aplink J. Kadarą ir Imrę Nadį partiją pertvarkė į Vengrijos socialistinę darbininkų partiją. Naujoji I. Nadžio vyriausybė pareiškė, kad sukilimą vertins ne kaip kontrrevoliucinį, o kaip „didį, nacionalinį ir demokratinį įvykį“, ir paleido Valstybės saugumo policiją. Vengrijos pareiškimas tapti neutralia ir pasitraukti iš Varšuvos sutarties organizacijos, 1956 m. lapkričio 4 d. sukėlė antrąją Sovietų Sąjungos intervenciją. Po 1956 m. lapkričio 8 d. J. Kadaro vadovaujama MSZMP visiškai palaikė Sovietų Sąjungą.
Džimis Neutronas: Genialus berniukas
Džimis Neutronas: Genialus berniukas – 2001 m. JAV kompiuterinės animacijos mokslinės fantastikos komedija. Filmą režisavo John A. Davis. Jį įgarsina Debi Derryberry, Patrick Stewart, Martin Short, Rob Paulsen ir Jeffrey Garcia. Jame pasakoja apie Džimį Neutroną – supergenialų intelektą turintį moksleivį, kuris turi išgelbėti visus savo gimtojo miesto tėvus nuo į kiaušinius panašių ateivių rasės.
Filmas, kurį palaikė stipri išankstinė kampanija, sulaukė sėkmės ir visame pasaulyje uždirbo 103 milijonus dolerių, o jo biudžetas siekė 30 milijonų dolerių. Jis sulaukė daugiausiai teigiamų atsiliepimų dėl savo personažų, humoro, įgarsinimo, žavesio, linksmumo ir šmaikštumo. 2001 m. filmas buvo nominuotas pirmajam Oskarui už geriausią metų animacinį filmą.
Marokiečiai
Marokiečiai (, berb. ⵉⵎⵖⵔⵉⴱⵉⵢⵏ = Imaɣribiyn) – Afrikos tauta, susidariusi Maroko valstybėje. >36 mln. gyvena Maroke, taip pat turi didelę diasporą Europoje (Prancūzijoje, Ispanijoje, Belgijoje, Nyderlanduose, Vokietijoje), Artimuosiuose Rytuose (Izraelyje, Saudo Arabijoje, Jungtiniuose Arabų Emyratuose), Šiaurės Amerikoje (JAV, Kanadoje). Marokiečių nacija susideda iš Maroko arabų bei senųjų krašto gyventojų berberų. Vartoja arabų kalbą (marokiečių, hasanijų tarmės) bei berberų kalbas (šilhų, Rifo berberų, Vid. Atlaso). Tikintieji – musulmonai sunitai.
thumb|left|240px|Etnolingvistinis marokiečių pasiskirstymas 1973 m. thumb|left|240px|Marokiečių diaspora pasaulyje