cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anedžibas
Anedžibas valdė po Deno, kas patvirtinama rastais antspaudais ir Kaa antspaudu su karalių sąrašu. Kiek jis valdė, nežinoma, tačiau netrumpai − rasti užrašai ant indų su nuorodomis į Sed šventę, kuri švenčiama 30-aisiais faraono valdymo metais.
Manoma, kad Anedžibas buvo palaidotas Um el Kaabo (Umm el-Qa’ab) nekropolyje Abydose šalia kitų pirmosios dinastijos karalių. Palyginus su gretimais kapais, šis kapas yra mažesnis ir blogesnės kokybės su iš dalies išlikusiomis medinėmis grindimis. Sakaroje rastas kapas Nr. 3038, kuris buvo skirtas Anedžibo pareigūnui Nebitkai. Jame (mastaboje) rasta plaušaplyčių laiptuota struktūra, panaši į piramidę, kuri galbūt galėjo pasitarnauti vienu iš prototipų pirmajai laiptuotajai piramidei. Ant kai kurių indų, rastų Abydose, Anedžibo vardas buvo nutrintas ir ant viršaus užrašytas įpėdinio Semerkheto vardas, kas galbūt nurodo buvusią nesantaiką Anedžibo valdymo pabaigoje. Anedžibas yra anksčiausias žinomas karalius, pradėjęs naudoti Nebti karališkojo vardo formą. Kai kurių indų piešiniuose Anedžibas pavaizduotas tarsi statula, kas gali nurodyti, kad tokių buvo iškalta jo valdymo metu, tačiau nei viena nėra rasta. Be Sakaros ir Abydoso, Anedžibo vardo įrašų rasta Heluane.
Čiegis
Čiegis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Velykūnų apylinkė
Velykūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Leliūnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Anykščių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Diktarų apylinkės ir Trumbatiškio apylinkės.
Ąžuolija (Utena)
Ąžuolija – Utenos miesto dalis, esanti į pietus nuo miesto centro, Viešos kairiajame krante. Vakaruose telkšo Vyžuonaitis.
Hapoel Haifa FC
Haifos „Hapoel“ – Izraelio futbolo klubas iš Haifos.
Istorija
Klubo istorija 1924 m.
Žymūs žaidėjai
Klube žaidė šie žymesni futbolininkai: Dudu Aouate, Reuven Atar, Yitzhak Englander, Yochanan Vollach, Robby Young, Giovanni Rosso.
Creative Commons licencijos
Creative Commons licencijos yra autorinių teisių licencijos, 2002 m. gruodžio 16 d. išleistos ne pelno siekiančios JAV organizacijos Creative Commons. Daugelis šių licencijų suteikia naudotojams tam tikras svetimos intelektinės nuosavybės naudojimo „pagrindines teises“, pvz., teisę platinti autorinių teisių saugomą kūrinį neatsiklausus autoriaus. Creative Commons licencijos šiuo metu egzistuoja 43 skirtingose pasaulio jurisdikcijose.
Pagrindinės licencijos
Originaliame šių licencijų komplekte visos pagrindinės kūrybinio darbo naudojimo teisės yra dovanojamos; kiekvienos šių licencijų detalės priklauso nuo pasirinktos versijos, bei apima keturių sąlygų pasirinkimą: right|40px right|40px right|40px right|40px Derinant tarpusavyje šias licencijų sąlygas, galima gauti šešiolika galimų kombinacijų, kurių vienuolika yra galiojančios Creative Commons licencijos. Iš penkių negaliojančių keturios turi elementus „nd“ ir „sa“ ir yra nesuderinamos, o dar viena kombinacija neturi apskritai jokių elementų (tokiu atveju galioja viešojo naudojimo režimas). Penkių iš vienuolikos galiojančių licencijų, stokojančių „Priskyrimo“ elemento, palaipsniui atsisakoma, kadangi absoliučiai daugumai (98 %) licencijų naudotojų šis elementas yra aktualus. Tokiu būdu, lieka šešios naudojamos licencijos:
Wolf 1061c
thumb|400px|Wolf 1061 sistema dailininko įsivaizdavimu Wolf 1061c arba WL 1061c – egzoplaneta, skriejanti apie raudonąją nykštukę Wolf 1061. Planeta yra antroji pagal nuotolį Wolf 1061 sistemoje, jos orbitinis periodas – 17,9 dienos.
Wolf 1061c bei kitos dvi šios sistemos planetos buvo atrastos Naujojo Pietų Velso universiteto mokslininkų komandos ESO („European Southern Observatory“) observatorijos, esančios Čilėje, 3,6 m skersmens teleskopo „Harps“ spektrografu.
Manoma, kad Wolf 1061c galėtų būti tinkama gyvybei, nes, kaip tikimasi, ši planeta turi uolėtą paviršių, joje gali būti vandens. Planeta patenka į Wolf 1061 žvaigždės, kuri yra daug vėsesnė už Saulę, gyvybės zoną. Wolf 1061c didysis pusašis yra 0,084 av, o Wolf 1061 sistemoje gyvybės zona tęsiasi nuo 0,073 iki 0,190 av (optimistiniu vertinimu). Wolf 1061 sistema yra santykinai netoli, už 13,8 šviesmečių, tad Wolf 1061c atradimo metu buvo artimiausia atrasta egzoplaneta, kurioje galimai egzistuoja gyvybė.
Žeimuvėnai
Žeimuvėnai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Upynos.
Čiplytė
Čiplytė - lietuviška moteriškos giminės pavardė (mergautinė pavardė).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Čiplienė (ištekėjusi moteris).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Čiplis.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Ardiškės
Ardiškės – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 7 km nuo Norgeliškių.
Kertauninkai
Kertauninkai – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Žiežmarių.
Eric Djemba-Djemba
Erikas Džemba-Džemba (g. 1981 m. kovo 4 d.) – buvęs Kamerūno futbolininkas, Kamerūno rinktinėje.
Rinktinė
Su Kamerūno rinktine dalyvavo 2002 m. pasaulio futbolo čempionate, 2003 m. Konfederacijų taurėje, 2002, 2004, 2006 Afrikos Tautų taurėse.
Barškutis (gyvatės)
thumb|right|300px|Barškuolės barškutis
Barškutis – gyvačių uodegos raginis darinys, būdingas barškuolėms. Sudarytas iš kelių vienas ant kitų sunertų tvirtų raginių segmentų. Kiekvienas paeiliui atsirandantis segmentas yra susijęs su gyvatės nėrimusi. Barškuolių jaunikliai uodegos gale turi tik didelį apskritą skydelį. Po pirmojo nėrimosi tas skydelis suauga su oda. Po to odos galas sustorėja ir tampa svogūno pavidalo. Po kiekvieno paskesnio nėrimosi atsiranda po vieną segmentą. Dažnai jų būna 6-8, labai retai 10.
Gyvačių amžiaus pagal segmentų skaičių tiksliai nustatyti negalima, kadangi jos gali nertis kelis kartus per metus priklausomai nuo mitybos ir augimo greičio, o barškutis gali lūžti.
Išgąsdinta, taip pat kai būna nerami ar suerzinta, gyvatė susisuka į žiedą, iškelia uodegos galą ir pradeda jį greitai judinti. Vienas į kitą trindamiesi segmentai sukelia gana didelį garsą, kuri galima girdėti net už 30 metrų. Ji perspėja priešininką iš tolo.
Manoma, kad toks barškuolių evoliucinio proceso prisitaikymas yra susijęs su tuo, kad jų nesutryptų bizonai ir kiti kanopiniai žvėrys.
Blynai
thumb|240px|Lietiniai blynai
Blynai (jidiš בלינצע,, ) – populiarus valgis Rytų Europos šalyse. Pavadinimas kilęs iš senųjų slavų kalbos žodžio mlin 'malti'. Lietuvoje tai tradicinis Užgavėnių patiekalas.
Blynai gaminami paprastai: sumaišoma tešla ir kepama keptuvėje. Yra labai daug įvairių tešlos receptų: tešla gali būti maišoma su miltais, bulvėmis, ar kitokiais pagardais.
Į blynus dažnai dedami įvairūs įdarai: mėsa, žuvis, grybai, daržovės, sūris, varškė, uogienė. Į lietinius įdaras susukamas, kitiems – maišomas su tešla.
Blynai patiekiami su sviestu, grietine, uogiene, jogurtu ir kt.
Pagrobimas (2008 filmas)
Pagrobimas (,, dar žinomas kaip „96 valandos“) – prancūzų 2008 m. veiksmo detektyvinis trileris. Pagrindiniame vaidmenyje – Liam Neeson. Filmą režisavo Pierre Morel, prodiusavo Luc Besson. Filme pasakojama apie buvusį CŽV agentą, kuris turi išgelbėti albanų nusikaltėlių pagrobtą dukrą.
Istorija
Filmą sukūrė prodiuserio ir scenaristo Luc Besson kompanija „EuropaCorp“. Pagrindinio veiksmo filmo herojaus vaidmeniui atlikti pakviestas Liam Neeson. Filmavimo vietos: Los Andželas ir Paryžius. Filmo premjera įvyko Prancūzijoje 2008 m. vasario 28 d. Tarptautinis filmo pavadinimas anglų kalba − „Taken“. Kai kuriose šalyse jo pavadinimas buvo „96 valandos“. Filme yra tipiškų veiksmo filmams smurto, šaudynių, lenktynių epizodų, daug mirties ir kraujo vaizdavimo. Filmas buvo komerciškai sėkmingas. Jo biudžetas siekė 26,5 mln. JAV dolerių, pasaulyje filmas surinko apie 225 mln. JAV dolerių pajamų. 2012 m. lapkričio 3 d. pristatytas filmo tęsinys „Pagrobimas 2“ su tais pačiais aktoriais ir veikėjais, kuriame pasakojama albanų keršto istorija. 2015 m. sukurtas antras tęsinys „Pagrobimas 3“
Siužetas
CŽV agentas Brajanas Milsas (akt. Liam Neeson) kažkada turėjo šeimą, tačiau agento darbas ją sugriovė. Žmona Lenora (akt. Famke Janssen) jį paliko ir ištekėjo už turtuolio Stiuarto. Kartu pasiėmė dukterį Kim (akt. Maggie Grace). Brajanas pasitraukė iš aktyvios tarnybos tam, kad kuo daugiau galėtų turėti galimybių matytis su dukterimi. Jis yra ir mylimas, bet kartu ir nepakenčiamas dėl savo įtarumo ir pavydumo. Kim sukako 17 metų, ji nori pakeliauti po pasaulį. Kartu su drauge Amanda ji nori išvykti į Europą. Brajanas tuo labai susirūpina, nes jis nujaučia, kad gyvendamos Kalifornijoje ir turtingoje aplinkoje, nei buvusi žmona, nei duktė nesupranta, koks gali būti tikrasis pasaulis. Lenora ir Kim jį laiko naivuoliu, kurio paties suvokimą sugriovė buvęs darbas.
Išgavus Brajano leidimą, Kim ir Amanda išvyksta į Paryžių. Kim ignoruoja Brajano perspėjimus ir dar bando jį apgauti, nes tikrasis kelionių maršrutas apima ne vien Paryžiaus muziejus. Paryžiaus oro uoste merginos susipažįsta su padoriu jaunikaičiu. Kartu su juo jos nuvyksta prie išnuomoto būsto ir išduoda buto numerį, bei tai, kad yra vienos. Susirūpinęs Brajanas skambina dukteriai, tačiau kaip tik skambučio metu į butą įsiveržia nepažįstamieji. Jie pagrobia abi merginas. Per telefoną Brajanas išgirsta tik nesuprantamą kalbą ir dukters klyksmą. Įrašęs, ką girdėjęs, ir perdavęs savo draugams, jis iš jų sužino, kad buvo kalbama albaniškai, kad pagrobėjas − albanų gaujos vadas Paryžiuje. Ši gauja užsiima žmonių grobimu ir pardavimu į prostituciją. Brajanas turi 96 valandas tam, kad spėtų surasti dukterį, nes paprastai po tiek laiko pagrobtų asmenų pėdsakai dingsta visam laikui. Brajanui tenka prisiminti savo seną amatą ...
Čirba
Čirba − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Čirbienė (ištekėjusi moteris) ir Čirbaitė (mergautinė pavardė).
Dodge Monaco
Dodge Monaco buvo didelės, bei vidutinės klasės automobilis, kurį gamino koncerno Chrysler dukterinė markė Dodge. Automobilis buvo gaminamas nuo 1965 iki 1978 metų ir vėliau nuo 1990 iki 1992 metų. 200px|left|thumb|1990 m. Dodge Monaco
Bajorų apylinkė (Anykščiai)
Bajorų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Svėdasų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Anykščių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kunigiškių apylinkės ir Svėdasų apylinkės.
BAZ-5922
thumb|BAZ-5921, kovinis BAZ-5922 variantas BAZ-5922 – Baltarusijos (Briansko automobilių gamykla) gamybos ratinė amfibija. Naudojama vežti žmones į apsemtas gyvenvietes, kai nevažiuoja autobusai, ir gelbėjimo operacijose. Sveria 11 t, veža iki 8 t krovinio arba apie 40 keleivių. Ši mašina yra civilinis raketinio komplekso Taškas transporterio (BAZ-5921) variantas.
BAZ-5922 techninės charakteristikos greičiausiai panašios į BAZ-5921 kuri yra triašė amfibija dyzeliniu varikliu, galinti važiuoti iki 70 km/val, plaukti iki 8 km/val ir pati sverdama 17,8 t vežti 7,2 t krovinį iki 650 km (be kuro papildymo).
BAZ-5922 automobiliais naudojasi Šilutės priešgaisrinė gelbėjimo tarnyba. Potvynio metu jos veikia kartu su PTS-M amfibijomis.
Majonezas
Majonezas  – emulsinis maisto produktas, pagamintas riebalų ar augalinio aliejaus pagrindu ir stabilizuotas kiaušinio tryniu (lecitinu) arba kitais emulguojančiais maisto produktais. Majonezas yra aliejingos fazės emulsija vandens fazėje. Konsistencija – nuo tirštos iki želinės. Spalva dažniausiai balta, gali varijuoti iki kreminės ar gelsvos.
thumb|right|160px|Majonezas stiklainyje
Majonezas pagamintas naudoti kuomet reikia sumaišyti tarpusavyje nesimaišančius maisto produktus arba pariebinti konsistenciją įmaišant su padažais ar kitais maisto produktais. Kai kuriose kultūrose grynas majonezas naudojamas ir kaip pigus padažo ar užpilo pakaitalas, skonį suteikiantis ar pakeičiantis produktas liesiems, daržovių ar greito paruošimo patiekalams. Dažnai pateikiamas prie virtų kiaušinių, jaučio liežuvio ar kitos šaltos virtos mėsos.
Energetiniu požiūriu majonezas gali turėti iki 720 kcal/100 g. Lietuvoje populiarus mažesnio riebumo (apie 200 kcal/100 g) ir pusriebis majonezas (apie 400 kcal/100 g).
Gamyba
Pagrindiniai ingredientai majonezo gamybai – maistiniai augaliniai rafinuoti ir dezodoruoti aliejai, vištų kiaušinių tryniai ar jų milteliai, vanduo, actas, cukrus, valgomoji druska. Skoniui suteikti gali būti naudojama citrinos rūgštis ar citrinų sultys, garstyčios ar kiti prieskoniai, prieskoninės žolelės, daržovės ar jų sultys, gali būti dedama ir pieno produktų bei kitų maisto priedų. Kiti galimi maistiniai priedai – rūgštis ir rūgštingumą reguliuojančios medžiagos, saldikliai, dažikliai, aromato ir skonio stiprikliai, emulsikliai, emulsinimo druskos, krakmolas, konservantai, antioksidantai, stabilizatoriai, tirštikliai (Lietuvoje jų leistinos normos apibrėžtos Lietuvos higienos normos HN 53).
Aliejus ir vanduo turi susijungti į vientisą masę. Tam aliejų reikia suskaidyti į mikro lašelius, kad paviršiaus tempimo jėga neleistų jam vėl susijungti ir atsiskirti nuo skysčio. Į skystį su tryniais ir actu labai lėtai, varvinant ar silpna srovele, pilamas aliejus ir visa masė nuolat plakama. Plaktuvo ašmenims kaskart kertant aliejų, jis suskaidomas į vis mažesnius lašelius, kol jie tampa tokie maži, kad įsimaišo skystyje. Siekiant išgauti stabilią konsistenciją svarbu naudoti ir recepte numatytą tinkamą aliejaus kiekį. Aliejus, suskaidytas į lašelius, linkęs susijungti atgal į vientisą sluoksnį ir atsiskirti nuo skysčio. Emulsikliai šį procesą sustabdo ir stabilizuoja masę. Šviežių kiaušinių tryniuose paprastai būna daugiau lecitino, emulguojančio masę. Majonezas praranda savo konsistenciją esant per žemai arba per aukštai temperatūrai – riebalai atsiskiria nuo skysčio arba masė suskystėja.
Namie paruoštas majonezas skiriasi nuo pagaminto pramoniniu būdu – skonis būna aštresnis, stipresnis. Iš alyvuogių aliejaus pagamintas – truputį karstelėjęs, todėl rekomenduojama alyvuogių aliejų maišyti su riešutų, saulėgrąžų ar kitokiu švelnesnio skonio aliejumi. Taip pagamintas šviežias majonezas laikomas šaldytuve tinkamas naudoti 3–5 dienas.
Rūšys
thumb|160px|[[Aioli su alyvuogėmis]]
Šaltiniai
Majonezas (Rita Sadūnaitė, VMVT Maisto skyriaus vyriausioji gydytoja higienistė; Valstybinė maisto ir veterinarijos tarnyba)
Rivnės sritis
Rivnės sritis ( arba Рівненшина) – Ukrainos sritis esanti šalies šiaurės vakaruose. Rytuose ribojasi su Žytomyro, pietuose su Chmelnyckio ir Ternopilio, pietvakariuose su Lvovo, vakaruose su Voluinės sritimis, šiaurėje su Baltarusija. Administracinis centras – Rivnė.
Geografija
thumb|left|145px|[[Horynės upė]]
Plotas
Srities plotas 20047 km², kas sudaro 3,32 % Ukrainos teritorijos.
Vandens telkiniai
Srityje yra 171 upė ilgesnė nei 10 km. Svarbiausios: Horynė (ilgis srityje 386 km) su intaku Sluče. Kitos didesnės upės – Styrė, Pripetė. Visos upės priklauso Dniepro baseinui.
Regione virš 500 skirtingos kilmės ežerų. Tarp jų – Nobelis, Bilė, Luka, Didysis Počiajivo ir kiti. Pastatyta 31 vandens saugykla, yra virš 300 kūdrų.
Reljefas
Pagal reljefą sritis dalijasi į šiaurinę ir pietinę dalis. Šiaurinė dalis išsidėsčiusi pelkėtoje Polesės žemumoje (vyrauja 140–180 m aukštis, žemiausias aukštis 134 m virš jūros lygio ties Horynės upe). Pietinė srities dalis išsidėsčiusi Voluinės aukštumoje (vyrauja 200–300 m aukštis). Pietines srities sienas siekia Podolės aukštuma, kurioje išsidėsčiusi aukščiausia srities vieta – 372 m.
Istorija
Dabartinės srities teritorija priklauso istoriniam Voluinės regionui.
Dabartinės srities teritorija 1917–1919 m. įėjo į Ukrainos Liaudies Respublikos sudėtį, 1919 m. pavasarį Rivnėjė dirbo ULR vyriausybė. Ukrainiečiams pralaimėjus nepriklausomybės karus, po Rygos sutarties beveik visa srities teritorija atiteko Lenkijai. 1939 m. vakarų Ukrainos teritorijos perduotos Ukrainos Tarybinei Socialistinei Respublikai. Sritis įkurta 1939 m. gruodžio 4 d. Vokiečių okupacijos Antrojo pasaulinio karo metu Rivnė buvo Ukrainos reichkomisariato administraciniu centru. Karo metais srityje aktyviai veikė Ukrainos sukilėlių armijos partizanai. Nuo nacistinių karių sritis išlaisvinta 1944 m. vasario 2 d.
1991 m. gruodžio 1 d. įvyko istorinis referendumas. Visiška dauguma, 95.96 %, pasisakė už Ukrainos pasitraukimą iš TSRS. Šiandien Rivnės sritis – viena Ukrainos sudedamųjų dalių.
Gyventojai
thumb|right|300px|Radyvylivo miestas
2006 m. srityje gyveno 1 154 682 gyventojų ir tai sudarė beveik 2,46 % visų Ukrainos gyventojų. Tarp jų:
Administracinis suskirstymas
Rivnės sritis padalinta į 16 rajonų ir 4 srities pavaldumo miestus.
Srities sienos
Rivnės sritis ribojasi su kitomis sritimis:
Kitomis valstybėmis:
Sienos kirtimo punktai:
Automobilių: Horodyščė(Городище), Prykladnykai (Прикладники); geležinkelio: Udryckas(Удрицьк).
Ekonomika
thumb|300px|Zdolbunivo cemento gamykla Srityje išvystyta chemijos, medžio apdirbimo, statybų medžiagų, metalo apdirbimo, mašinų gamybos, lengvoji bei maisto pramonė. Varašo mieste išsidėsčiusi Rivnės atominė elektrinė.
Ekonomikos rodikliai
Pagal Ukrainos statistikos komiteto duomenis.
Susisiekimas
thumb|300px| Sritį kerta svarbios automobilių tranzito arterijos, geležinkeliai jungiantys Ukrainą, Kaukazą su Europos šalimis. Rivnėje veikia tarptautinis oro uostas.
Švietimas ir kultūra
Srityje veikia 33 skirtingo akreditacijos lygio aukštųjų ir 725 vidurinių mokyklų ir 249 ikimokyklinių įstaigų.
Turizmas
thumb|300px|left|[[Dubno pilis]]
Sodybos
Sodybomis vadinami kaimai:
Motina
Motina (t. p. mama, mamytė, motulė, motutė, močia ir kt.) – moteris, turinti vaikų. Motina vadinama vaiką pagimdžiusį, jį žindanti, globojanti moteris. Moteris, atliekanti biologinės motinos socialinę paskirtį vadinama įmote (įvaikinimo atveju) arba pamote (vaikui gyvenant su nauja tėvo sutuoktine).
Ankstyvuoju kūdikystės laikotarpiu tarp motinos ir vaiko paprastai išsivysto prieraišumas ir meilė. Motinos meilė svarbi vaiko psichikos vystymuisi, jausminei raidai. Visapusiškos motiniškos meilės stygius ankstyvoje vaikystėje dažnai nulemia šizofreniją, psichopatiją, perdėtą nerimastingumą ir kitas psichologines ydas. Svarbus yra ne tik motinos fizinis rūpinimasis vaiku, bet ir jausminis – motinos irzlumas, šaltumas, nekantrumas tiesiogiai veikia vaiko pasąmonę ir neleidžia pajausti visapusiškos globos. Pasak psichiatrų, kūdikystėje ir ankstyvoje vaikystėje vaikas turėtų patirti šiltus, jaukius ir nenutrūkstamus santykius su savo motina, kurie abiem pusėms teiktų pasitenkinimą ir džiaugsmą.
Mitinė-religinė simbolika
Motina – visuotinis sibolis pasaulio kultūrose. Motina – tai archetipinė moteris, visos gyvasties pradas,  primum mobile ir pirminė pilnatvė, sutalpinanti visas esmes. Ji simbolizuoja visus kosminės gyvybės tarpsnius, apjungia tiek dangiškąją, tiek chtoninę plotmę. Kaip vaisingumo įsikūnijimas, motina metaforiškai lyginama su žeme, gamta, karve (indų tradicijoje), mėnuliu (Viduržemio jūros srityje), gėle (lelija, rože, lotosu). Motinos įsčios – tiek visa ko pradas, tiek mirties žiomenys. Motinos prigimtis dvejopa – ji ir gimdytoja, ir margintoja: viena vertus ji – maitintoja, gynėja, užuovėja, šiluma, tačiau tuo pat metu – baisinga naikinančioji galia, rudikė. Ji – visa ko gimdytoja ir kapas. Ilgą laiką pasaulyje gyvavo paprotys mirusįjį laidoti žemėn suriestą tarsi gemalą – taip kapo duobė prilyginta mirties ir atgimimo įsčiomis.
Mituose, religinėje sąmonėje motinos archetipas išryškėja per Deivės-Motinos simboliką. Tokia deivė laikoma visos kūrinijos gimdytoja arba Dievo motina (dažnai ir vaizduojama kaip madona, žindanti Dievą-kūdikį). Ryškūs šio archetipo pavyzdžiai – krikščionių Marija, egiptiečių Izidė, graikų Demetra, indų Parvatė, Mesopotamijos Ištar.
Dvasiškai motina – archetipinė pilnatvė, savimi pakankama ir iš savęs pilnoji, mergelė, gimdanti sūnų – Šviesą. Motina – išminties metafora, pirminis slėpinys. Su motina religinėje sąmonėje tapatinama visa, kas yra pagrindas, įsčios, erdvė kam rastis: su motina tapatinama bažnyčia, šventykla, šventasis tekstas, garsas.
Uterqüe
thumb|right|230px|„Uterqüe“ parduotuvė [[Honkongas|Honkonge]]
Plėtra
Parduotuvėse yra pardavinėjami daugiausiai moteriški aksesuarai bei įvairios aprangos detalės, įskaitant krepšius, rankines, papuošalus, skrybeles ir pan.; taip pat batai ir drabužiai. 2014 m. vasarą kompanija turėjo daugiau nei 100 „Uterqüe“ parduotuvių, esančių 19-oje šalių. Parduotuvėse dirbo 800 darbuotojų, o 2013 m. kompanijos ataskaitos duomenimis pardavimai siekė 71 mln. eurų.
„Uterqüe“ parduotuvės įsikūrusios keliose dešimtyse pasaulio šalių: Ispanijoje, Graikijoje, Portugalijoje, Belgijoje, Rusijoje, Meksikoje, taip pat daugelyje Artimųjų Rytų šalių, įskaitant Saudo Arabiją, Kuveitą, Jordaniją.
Beveik visos bendrovei priklausančios parduotuvės yra valdomos ir priklauso pačiai „Inditex“ įmonei; franšizės principu valdomos tik tos parduotuvės, įsikūrusios šalyse, kuriose korporacinė nuosavybė negali priklausyti užsienio valstybėms (pvz., Viduriniųjų Rytų regiono šalyse).
Parduotuvių centrinė būstinė yra įsikūrusi Torderos mieste, Katalonijoje, skirtingai nei „Uterqüe“ valdanti kompanija „Inditex“, kurios būstinė yra Galisijoje.
Parduotuvės
Internetinės „Uterqüe“ parduotuvės veikia 11-oje šalių.
POSIX
POSIX – bendras vardas IEEE specifikuotų susijusių standartų rinkiniui, skirtų apibrėžti API (liet. Aplikacijų programavimo sąsaja) taikomųjų programų suderinamumui tarp įvairių UNIX operacinių sistemų variantų užtikrinti. Jie yra oficialiai nustatyti kaip IEEE 1003 standartas ir tarptautinių standartų vardas ISO/IEC 9945. Standartai pasirodė iš projekto, atsiradusio apie 1985 m. POSIX terminas buvo pasiūlytas Ričardo Stalmano, atsakant į IEEE pageidavimą sukurti įsimenamą vardą; iki tol standartizacijos pastangos buvo vadinamos IEEE-IX. POSIX išsišifruoja Portable Operating System Interface (liet. Perkeliamoji operacinės sistemos sąsaja). X termino pabaigoje pabrėžia UNIX API paveldą.
Uterqüe
Parduotuvės
2014 m. sausio 31 d. duomenimis „Uterqüe“ parduotuvės veikė keturiuose žemynuose: (skliausteliuose – parduotuvių skaičius)
Europa: (32),  (7),  (5),  (4),  (2),  (1) ;
POSIX
Apžvalga
POSIX nusako sąsają tarp operacinės sistemos ir vartotojo bei programinės įrangos 15-koje skirtingų dokumentų. Standartinė vartotojo komandinė eilutė ir scenarijų sąsaja bendrai įgyvendinta su Korn apvalkalu. Taip pat į standartą įeina tokios vartotojo lygio programos, servisai ir įrankiai kaip awk, echo, ed ir šimtai kitų. Programinio lygio servisai reikalauja failinių, terminalinių ir tinklinių įvedimo/išvedimo (I/O) servisų. Šiuo metu POSIX dokumentacija padalyta į tris dalis: POSIX standartų testavimo rinkinys vadinamas PCTS arba POSIX Confromance Test Suite (POSIX atitikimo testų rinkinys).
Uterqüe
Parduotuvės
Amerika: (10) ;
POSIX
Single UNIX Specification
Dėl to, kad priėjimas prie POSIX standartų yra mokamas ir gana brangus, buvo sukurtas alternatyvus atviras standartas SUS (Single UNIX Specification). Jis yra lengvai prieinamas, priima kiekvieno indėlį ir dokumentacija be vargo pasiekiama internetu.
Uterqüe
Parduotuvės
Azija: (3),  (2),  (2),  (2),  (2),  (1),  (1) ;
POSIX
Versijos
POSIX turi keletą standarto „atnaujinimų“:
Dirvinė mažuolė
Dirvinė mažuolė (Aphanes arvensis) – erškėtinių šeimos mažuolių (Aphanes) genties augalų rūšis.
Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Denas
thumb| Denas, smogiantis priešui Denas (Devenas) – penktasis pirmosios Egipto dinastijos faraonas. Valdė tarp apie 2950−2850 m. pr. m. e. Jo valdymas buvo ilgas, tačiau neaišku, kiek truko. Pagal Manetoną, jis valdė 20 metų. Egiptologai nutęsia jo valdymą iki 40−45 metų.
Denas tikriausiai valdė po motinos Merneitės, kuri buvo koregentė dėl Deno jauno amžiaus. Kapai, su kuriais siejamas Denas, rasti Abidose ir Sakaroje. Jie abu turi žemėjantį laiptuotą įėjimą į laidojimą patalpą ir yra ankstyviausi tokio tipo kapai Senovės Egipte. Ši architektūrinė naujovė leido kapus pripildyti provizija pomirtiniam gyvenimui faraono gyvenimo metu ir kartu būti sandėliais gėrybių pertekliui. Metraščiuose minimi mūšiai su beduinų gentimis Sinajuje. Jo kape Abidose buvo rastos 20 kaulo lentelių, iš kurių 18 rado Flindersas Pytris 1900 m. po Émile Amélineau kasinėjimų. Jose Denas pavaizduotas pirmuoju faraonu, kuris nešiojo dvigubą Aukštutinio ir Žemutinio Egipto karaliaus karūną, naudojo bendrą Aukštutinio ir Žemutinio Egipto karaliaus titulą bei vedė ritualą, kuris turi panašumų su vėlesne Sed švente. Kitoje lentelėje pavaizduotas Denas, smogiantis azijietiškų bruožų priešininkui, kas nurodo galbūt tikrą, o gal tik ritualinį egiptiečių norą kontroliuoti Palestiną.
Palermo akmens įrašuose paminėtas gyventojų surašymas, kuris galbūt buvo palydėtas administracinės reformos − tuo galbūt paaiškinama valdininkų kapų gausa. Bent penkiuose įrašuose paminėta Deno karinė veikla pietinėje Palestinoje. Be to, aptikti bent 76 obektai, importuoti iš Sirijos-Palestinos regiono, kas rodo intensyvius egiptiečių kontaktus su Sirijos-Palestinos gyventojais. Palermo akmenyje minimos kelionės į šventas vietas, naujos šventyklos „Visų dievų sostai“ įsteigimas. Mafdet kultas neįprastai ryškus. Vizirio ar kanclerio Hemakos kape rasti patys anksčiausi išlikę Egipto papirusai. Objektų su Deno vardu rasta po Džoserio piramide esančiuose požeminiuose tuneliuose.
Afrikos vergų prekyba
Afrikos vergų prekyba – vergų prekyba, paplitusi Afrikos žemyne nuo seniausių laikų iki dabar. Šis terminas apima tiek prekybą, paplitusią žemyno viduje, tiek prekybą, vykusią iš Juodosios Afrikos į kitus pasaulio regionus.
Vergovė Afrikos visuomenėse
Vietinės į pietus nuo Sacharos esančios Afrikos visuomenės, kaip ir dauguma kitų istorinių pasaulio visuomenių, propagavo vergovę. Visose istorinėse valstybėse vergai buvo svarbus ūkinis pagrindas. Apskaičiuojama, kad kai kuriose Afrikos teritorijose vergai sudarydavo tokią dalį visų gyventojų: Tradicinėse Afrikos visuomenėse vergai nebuvo traktuojami kaip beteisiai. Skirtumas tarp vergų ir laisvųjų valstiečių buvo labai nedidelis. Vergai turėjo mokėti duoklę, dirbti šeimininkui privalomus darbus, bet jų įsitikinimai ir laisvė nebuvo varžomi. Vergai buvo daugiau visuomenės kasta su savo prievolėmis, negu kad visiškai priklausomas šeimininko žaislas.
Neretai vergai gaudavo atlyginimą ir galėdavo kaupti turtą. Jie galėdavo įgyti laisvę. Afrikoje žinoma daug atvejų kai buvę vergai iškildavo visuomenėje, netgi tapti valdovais (pvz., Džadža).
Finikiečių ir islamo vergų prekyba
thumb|200px|left|Svarbiausios Afrikos valstybės ir islamo vergų prekybos keliai XIII a.
Tačiau šie senieji vergų prekybos atvejai buvo daugiau sporadiški. Tikroji vergų prekyba prasidėjo apie X a., kuomet Sacharoje paplito kupranugaris, leidęs įveikti tolimus atstumus ir gabenti didelius krovinius. Yra apskaičiuota, kad nuo tada iki XIX a. Sacharos keliais kasmet buvo gabenama apie 6-7 tūkst. vergų. Dauguma jų buvo skirti tarnauti namuose ir armijoje (kaip kariai), o ne dirbti plantacijose. Dėl to didesnis vergų skaičius buvo moterys, o ne vyrai, kurios būdavo paverčiamos haremų vergėmis. Neretai vyrai buvo verčiami eunuchais, kad tarnautų haremuose.
XIX a. ši vergų prekyba dar suintensyvėjo. Kai kurios Sahelio valstybės (pvz., Bornu) gyveno daugiausia iš vergų prekybos, pardavinėdami musulmonų pirkliams pagautus vergus.
thumb|250px|Vergai, gabenami į Rytinę Afrikos pakrantę Kitas musulmonų inicijuota vergų prekyba vyko per Indijos vandenyną. Nuo IX a. rytinėse Afrikos pakrantėse susiformavę Suahelių civilizacijos miestai-valstybės aptarnaudavo arabų pirklius, parūpindami vergus iš krašto gilumos. Manoma, kad iš pradžių šios prekybos mastai buvo labai nedideli – vos keli tūkstančiai vergų per metus.
Vėliau, Artimuosiuose Rytuose atsirandant plantaciniam ūkiui, vergų paklausa augo. Jos didžiausia viršūnė buvo XIX a., kuomet pakrantėse įsigalėjo Zanzibaro sultonatas, masiškai tiekęs vergus musulmoniškai Azijai. Manoma, kad kasmet per Zanzibarą buvo parduodama 50,000 vergų. Livingstonas apskaičiavo, kad apie 80,000 jų žūdavo dar nepasiekę pakrantės, gabenami iš Afrikos gilumos.
Manoma, kad Arabų vergų prekybos metu VII–XIX a. iš Afrikos buvo išgabenta 11-17 mln. gyventojų.
Atlanto vergų prekyba
thumb|200px|Vergų išdėstymas laive, gabenant per Atlantą. Tose kelionėse mirdavo daugybės vergų.
Atlanto vergų prekyba ėmė formuotis XV a., per Didžiuosius geografinius atradimus Europos šalims užvaldžius Amerikos teritorijas. Naujosioms kolonijoms reikėjo daug darbo jėgos, o vietiniai indėnai tam nelabai tiko. Iš pradžių, užmezgant kontaktus su Afrikos visuomenėmis, europiečius (portugalus) domino daugiausia egzotinių prekių (aukso, dramblio kaulo) prekyba. Pirmieji vergai iš Afrikos buvo naudojami portugalų kolonizuotoje negyvenamoje San Tomės saloje, kur pradėtas cukranendrių auginimas. Pirmieji Afrikos vergai Naująjį Pasaulį pasiekė 1501 m.
Brazilijoje ir kitose Amerikos vietos klestint plantaciniam ūkiui, Afrikos vergų paklausa augo labai sparčiai. Daugiausia jų buvo įvežta į Portugalijos kolonijas Brazilijoje, Naująją Ispaniją, Karibų salas. Didžiausio masto vergų prekyba pasiekė XVIII a. Naujajame pasaulyje Afrikos vergai labai stipriai pakeitė vietos gyventojų sudėtį. Iki dabar daugybės Karibų salų gyventojai yra juodaodžiai.
Svarbiausi Afrikos regionai dalyvavę Atlanto vergų prekyboje buvo prie Afrikos vakarinių pakrančių. Anksčiausiai portugalai santykius užmezgė su Benino civilizacija ir Kongo civilizacija. Kadangi šiose visuomenėse buvo paplitusi praktika dovanoti svečiams vergus, keletas vergų buvo padovanoti portugalams. Vėliau portugalai juos ėmė gaudyti patys, taip sugadindami savo santykius su vietos visuomenėmis.
Tačiau tai nepabaigė vergų prekybos. Atvirkščiai, vietinės visuomenės vis labiau įsitraukė į vergų prekybą, gaudami iš jos ekonominį pelną. Pvz., dėl vergų prekybos Benino civilizacijos visuomenės labai stipriai kito. Čia susiformavo prekybiniai pajūrio miestai-valstybės (Vergų krantas, Aukso krantas, Dualai ir kt.), bendraujantys su europiečiais, o krašto gilumoje susiformavo galingos imperijos (Dahomėja, Ašantis, Benino karalystė, Aro konfederacija ir kt.), kurių tikslas buvo gaudyti vergus ir tiekti juos į pajūrį.
Kitas svarbus Afrikos vergų prekybos regionas buvo dabartiniame Senegale, Gambijoje ir Siera Leonėje. Čia prekyba užsiiminėjo daugiausia Prancūzija ir Britų imperija.
Manoma, kad tarp 1650 ir 1900 Atlanto vergų prekybos metu iš Afrikos buvo išvežta apie 10.24 mln. gyventojų.
Vergų prekybos panaikinimas
Tiek Afrikos, tiek Europos visuomenėse kilo didelis pasipriešinimas vergų prekybos draudimui, kuris sunaikino per amžius susiklosčiusius ekonominius pagrindus. Britams neretai jėga įdiegus naująsias taisykles, Afrikos valstybių valdovai irgi pasirašė vergų prekybos panaikinimo sutartis ir turėjo ieškoti naujų pajamų šaltinių.
Nepaisant to, kad Atlanto vergų prekyba tokiu būdu buvo sustabdyta, musulmoniškoji vergų prekyba tęsėsi ir netgi dar labiau sustiprėjo (kadangi nebeliko konkurencijos). Britų imperijos laivų reidai Indijos vandenyne per XIX a. sugebėjo pažaboti ir šią prekybą.
Vergovės panaikinimas pačiose Afrikos visuomenėse tapo įmanomas tik pasidalijus Afriką tarp kolonijinių imperijų XIX a. pabaigoje. Tačiau procesas vyko, ir vyksta, labai lėtai. Kai kuriose valstybėse, pvz., Etiopijoje, vergovė buvo oficialiai panaikinta. Nepaisant to, daugumoje tradicinių Afrikos visuomenių vergovė išlieka. Viena sudėtingiausių padėčių yra Mauritanijoje, kurios kai kuriais apskaičiavimais netgi 20 procentų gyventojų yra vergai.
Panemunio apylinkė
Panemunio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Kervelinė
Kervelinė – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Mukulių.
Gubernija (reikšmės)
Žodis gubernija reiškia:
Cugas
Сugas – Šveicarijos miestas centrinėje šalies dalyje, Cugo kantono sostinė. Miestas įsikūręs prie Cugo ežero.
thumb|left|200 px
Kauno vandenys
thumb|250px|right|Kauno vandenys miniatiūra|right|250px|Nuotekų valykla [[Marva|Marvoje]] UAB Kauno vandenys – vandens tiekėjas Kaune. Steigėjas Kauno miesto savivaldybės taryba. Buveinės adresas – Aukštaičių g. 43, LT-44158 Kaunas.
Įmonės simbolis – prie pastato stovinti skulptūra „Vandens nešėja“ (skulptorius Bronius Pundzius, 1939 m.), pavaizduota ir įmonės emblemoje.
Istorija
1995 m. birželio 1 d. Kauno miesto valdybos potvarkiu Nr.29 reorganizuota Kauno valstybinė vandens tiekimo įmonė, įsteigta UAB „Kauno vandenys“.
2006 m. eksploatavo 1109,7 km geriamojo vandens tinklų, 940,1 km buitinių ir lietaus nuotekų tinklų. Taip pat 7 vandenvietes ir 2 vandens gerinimo įrenginius, 9 antro ir 45 trečio vandens pakėlimo siurblines ir 50 nuotekų perpumpavimo siurblinių, 20 švaraus vandens rezervuarų, modernią nuotekų valyklą. Per parą iš požeminių vandens šaltinių išgaunama 66 600 m³ vandens, perpumpuojama 65 800 m³ vandens ir 59 300 m³ nuotekų (2006 m.). Bendrovė išgavo ir patiekė 24 mln. kub. m. vandens (2006 m.).
Erdvėlaivio kariai
Erdvėlaivio kariai  – 1997 m. JAV mokslinės fantastikos filmas, paremtas to paties pavadinimo Robert A. Heinlein knyga. Filmas turėjo du tęsinius „Erdvėlaivio kariai 2: federacijos didvyris“ ir „Erdvėlaivio kariai 3: plėšikas“. Filme pasakojama apie žmonijos ir milžiniškų vabalų tarpžvaigždinį karą.
Kidulių seniūnija
Kidulių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Šakių rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje.
Geografija
Šiaurinėje dalyje ribojasi su Nemunu, rytinėje dalyje su Gelgaudiškio seniūnija, vakarinėje dalyje su Sudargo seniūnija, o pietinė seniūnijos dalis ribojasi su Baltkojų ir Liaušių miškais. Kidulių seniūnijos centras – Šiaudinė. Pagrindinis miestelis Kiduliai įsikūręs vaizdingame kairiajame Nemuno krante, priešais Jurbarką. Gyvenvietę sudaro susijungę keli kaimai: Kiduliai, Kukarskė, Judriai, Šiaudinė ir Kaimelis. Šios vietovės, besitęsiančios panemunėmis daugiau kaip 3 km, yra pačiame Nemuno slėnio pakilime. Seniūnijos teritoriją kerta respublikinės reikšmės kelias. Jurbarko tiltas, vienas iš ilgiausių tiltų per Nemuną, ties Kiduliais jungia Suvalkiją su Žemaitija.
Kidulių seniūnijos plotas – 12405 ha, tame skaičiuje – 1520 ha miškų ir 51,6 ha vandens tvenkinių. Kaimelio kaime yra Kaimelio Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įkurtos 7 seniūnaitijos:
Henrikas Černiauskas
Henrikas Černiauskas (1921 m. sausio 14 d. Dotnuvoje, Kėdainių apskritis – 2009 m. vasario 5 d. Akademijoje, Kėdainių r.) – Lietuvos agronomas selekcininkas, biomedicinos mokslų daktaras.
Biografija
1947 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1946–1956 m. Dotnuvos selekcijos stoties mokslinis bendradarbis, 1954–1956 m. direktoriaus pavaduotojas. 1956–1992 m. dirbo Žemdirbystės institute: 1956–1958 m. ir 1962–1966 m. Selekcijos ir sėklininkystės skyriaus vedėjas, 1958–1962 m. ir 1966–1984 m. direktoriaus pavaduotojas mokslo reikalams, 1972–1984 m. dar ir Pašarinių kultūrų selekcijos centro vadovas, 1984–1988 m. Varpinių žolių selekcijos laboratorijos vedėjas. 1958 m. žemės ūkio mokslų kandidatas.
1961–1964 m. kandidatas į LKP CK narius. 1961–1983 m. Žemės ūkio mokslinės techninės draugijos žemdirbystės sekcijos pirmininkas.
Mokslinė veikla
Mokslinio darbo kryptis – daugiamečių pašarinių žolių selekcija ir sėklininkystė. Su kitais sukūrė 18 daugiamečių pašarinių žolių veislių, raudonųjų dobilų, rausvųjų dobilų, baltųjų dobilų, pievinių miglių, raudonųjų eraičinų.
Mičionių apylinkė
Mičionių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Debeikių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Anykščių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Leliūnų apylinkės.
Ardiškiai
Ardiškiai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Blinstrubiškių.
Gureliai
Gureliais vadinama:
Akušeris
Akušeris  – sveikatos priežiūros specialistas, kuris rūpinasi nėščiomis moterimis, šeimomis, auginančiomis vaikus, teikia akušerinę pagalbą per gimdymą ir pogimdyminiu laikotarpiu, slaugo motiną ir naujagimį, dirba sanitarinio švietimo darbą.
Darbo pobūdis
Prireikus gali:
Asmeninės savybės
Akušeris turi būti atsakingas, pasitikintis savimi, paslaugus, gebėti dirbti kritinėse situacijose. Svarbi greita reakcija, fizinė ištvermė, gera judesių koordinacija. Šio darbo negali dirbti žmonės, sergantys odos, infekcinėmis ligomis, taip pat turintys didelių regos ir klausos sutrikimų.
Darbo vieta
Akušerio diplomą turintys gali dirbti akušeriu, gydytojo ginekologo akušerio asistentu, konsultacijos priimamojo registratoriumi.
Akušeris dirba valstybiniuose ir privačiuose asmens sveikatos priežiūros sektoriuose: šeimos centruose, šeimos klinikose, viešųjų įstaigų ligoninių akušeriniuose ginekologiniuose skyriuose, gimdymo namuose, moterų konsultacijose.
Akušerių darbas yra pamaininis, tenka dirbti naktimis, savaitgaliais ir švenčių dienomis, nes ligoninėse ir stacionarinėse klinikose gimdyvėms ir naujagimiams reikalinga nuolatinė priežiūra. Moterų konsultacijų akušeris dirba reguliarias darbo valandas.
Būsimieji akušeriai studijuodami be bendrųjų ir bendrųjų biologijos ir medicinos disciplinų studijuoja specialiuosius dalykus:
Latvių legionas
Latvių legionas – latvių SS savanorių legionas, Vokietijos kariuomenės latvių karinis junginys per Antrąjį pasaulinį karą.
Istorija
Įkurtas 1943 m. sausio mėn. Buvo sukomplektuota Latvių SS savanorių divizija (nuo 1943 m. spalio 15 d. latvių SS savanorių divizija, nuo 1944 m. birželio 15 d. Waffen SS grenadierių divizija) ir Latvių SS legionas (nuo 1943 m. kovo mėn. – Latvių SS savanorių brigada, nuo 1943 m. spalio 2 d. latvių SS savanorių brigada, nuo 1944 m. gegužės 19 m. Waffen SS grenadierių divizija). Šių karinių junginių aukščiausi vadai ir štabų viršininkai buvo vokiečių karininkai. Latviai buvo pulkų, batalionų, kuopų vadais. Latvių legiono generaliniu inspektoriumi paskirtas generolas R. Bangerskis, štabo viršininku – pulkininkas A. Plensneris.
Kovos
Nuo 1943 m. kovo mėn. Latvių legiono daliniai kovojo su SSRS kariuomene prie Leningrado, Volchovo, Velikajos, Opočkos ir kitur. 1944 m. liepos mėn. jie atsitraukė į Latviją. 19-oji divizija iki 1944 m. spalio kovėsi Vidžemėje prie Lubanos, Cesvainės, Skujenės, Morės, t. p. Kuršo katile – čia žuvo apie 3500 karių. 1945 m. kovo mėn. divizija buvo papildyta apie 2500 tuo metu Vokietijoje dislokuotos 15-osios divizijos karių. 19-ojoje divizijoje 1945 m. gegužės mėn. buvo apie 5200 karių. Dalis jų pasitraukė į Vokietiją arba Švediją, dalis tapo partizanais, kiti pateko į SSRS kariuomenės nelaisvę. 15-oji divizija 1945 m. sausio-kovo mėn. kovojo Vakarų Pomeranijoje. 1945 m. balandžio-gegužės mėn. daug legiono karių pasidavė į nelaisvę sąjungininkams.
Senoji Kauno obelis
Senoji Kauno obelis – botaninis gamtos paveldo objektas, 1960 metais paskelbtas saugomu. Auga Kaune, Kazliškiuose (Aleksoto sen.), Senosios Obels g. 18, privačiame sklype šalia gyvenamojo namo. Medis pažymėtas informaciniu stendu, lankomas aplinkosaugininkų, sausmečiu palaistomas. miniatiūra|220px|left|2018 m. pavasarį miniatiūra|220px|left|2019 m. pavasarį
Duomenys
Medžio rūšis – miškinė obelis (Malus sylvestris (L.) Mill.). 2018 m. Saugomų teritorijų valstybės kadastro duomenimis, vienintelė saugoma obelis Lietuvoje.
Obels kamieno apimtis 1,3 metro aukštyje – 285 cm, amžius – apie 360 metų, medžio aukštis – 8 m. Šiuo metu gyvybingos tik kelios obels šakos, tačiau jos pasidengia vešlia lapija, veda vaisius, o kamieną apraizgo vijoklinės žydinčios pupelės. Obelis pramečiuoja – žydi ir veda vaisius kas antrus metus. Vaismedyje įkelti keli inkilai. Dabartinio kamieno su didžiule dreve apimtis mažesnė, nes prieš kelerius metus per vėtrą nulūžo viena stambi šaka.
Istorija
Buvusiame Kazliškių kaime šios sodybos šeimininkai 1960 m. ketino nupjauti šalia augusią ir trukdžiusią seną obelį statyti sandėliuką. Vienai iš negausių vietinių gyventojų prasitarus, kad obelis mena čia gyvenusį jos prosenelį, šeimininkai nutarė ją išsaugoti. Tais pačiais metais į sodybą atvažiavę gamtosaugininkai ant akmens šalia obels pritvirtino metalinę lentelę su įrašu, kad senoji obelis – gamtos paminklas, kuriam tuomet buvo apie 300 metų.
Suvainiškio apylinkė
Suvainiškio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Panemunio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pandėlio rajonui. 1954 m. prijungta dalis Naujasodės apylinkės ir dalis Čedasų apylinkės, o dalis Suvainiškio apylinkės prijungta prie Aukštadvario apylinkės. 1960 m. prijungta dalis Aukštadvario apylinkės. 1975 m. sausio 29 d. Suvainiškio apylinkė prijungta prie Panemunio apylinkės.
Aknysčių apylinkė
Aknysčių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Debeikių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Anykščių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Leliūnų apylinkės.
Semerkhetas
thumb|180px|Semerkheto stela Semerkhetas – septintasis pirmosios Egipto dinastijos faraonas. Manoma, kad valdė 9 metus. Jo pirmtakas buvo Anedžibas. Apie Semerkhetą mažai žinoma, daugiausia sužinota iš kelių artefaktų. Tikriausiai palaidotas Um el Kaabo (Umm el-Qa’ab) karališkame nekropolyje, kape „u“ Abydose.
Semerkhetas paminėtas Palermo akmens įrašuose ir Manetono, kuris jį vadino vardu Semempsesas, kas galbūt išvesta iš kito karaliaus vardo − Semenptahas. Tai, kad ant rastų indų Semerkheto vardas užrašytas virš nutrintų pirmtako Anedžibo vardų, gali nurodyti, kad karalius bandė įtvirtinti savo teisę į sostą, kuri tikriausiai nebuvo labai tvirta. Semerkheto kapas yra didesnis už Anedžibo, kas galbūt irgi buvo padaryta sąmoningai. Semerkhetas tikriausiai buvo trumpiausiai valdęs pirmosios dinastijos valdovas. Palermo akmens Kairo fragmentuose paminėti aštuoni su pusę jo valdymo metų. Deja, įrašai mini tik ceremoninius karaliaus veiksmus ir jokios reikšmingos informacijos apie jo valdymą nepateikta. Iš jo valdymo nežinomi valdininkų kapai Sakaroje, kas tikriausiai nurodo, kad visi jie pergyveno trumpai valdžiusį karalių. Semerkheto kapo palydoviniai kapai yra labai arti, kas gali rodyti, kad juose karaliaus tarnai ir galbūt haremo moterys buvo palaidoti (paaukoti) tuo pat metu kaip karalius, nes tikriausiai buvo uždengti viena struktūra. Vienintelis reikšmingas radinys iš Semerkheto valdymo laikų yra viena iš dviejų juodo granito stelų, stovėjusi prieš jo kapą, kurią 1899 m. rado Émile Amélineau.
Dviragis agaras
Dviragis agaras (Trapa bicornis) – agarinių (Trapaceae) šeimos agarų (Trapa) genties augalų rūšis.
Sarpsborg 08 FF
Sarpsborgo FF – Norvegijos futbolo klubas iš Sarpsborgo.
Istorija
Naujasis klubas įkurtas 2008 m. Prieš tai ilgus metus mieste veikė kitas klubas.
Algirdas Vrubliauskas (1966)
Algirdas Vrubliauskas (g. 1966 m. gegužės 5 d. Junčionyse, Alytaus rajonas) – veterinarijos gydytojas, Lietuvos ir Alytaus rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1992 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, veterinarijos gydytojas. 2002 m. baigė Kauno technologijos universitetą, vadybos mokslų magistras.
1992–1994 m. dirbo Mikolavo žemės ūkio bendrovėje veterinarijos gydytoju, 1994–1995 m. veterinarijos paslaugų individualioje įmonėje. 1995–1997 m. Alytaus rajono savivaldybės Pivašiūnų seniūnijos seniūnas. 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2004 m. ir 2007–2023 m. Alytaus rajono savivaldybės meras. 2004–2007 m. Seimo narys.
Tėvynės sąjungos, nuo 2008 m. partijos Tėvynės sąjunga-Lietuvos krikščionys demokratai narys, TS-LKD partijos tarybos narys, TS-LKD Alytaus rajono skyriaus pirmininkas.
1997–2004 m. ir nuo 2007 m. Alytaus rajono savivaldybės tarybos narys.
Lietuvos veterinarijos gydytojų sąjungos narys, Lietuvos medžiotojų draugijos narys, Rotary klubo narys.
Žmona Vida, vaikai Laura, Karolis.
Škotijos futbolo varžybos 1993–1994 m.
Škotijos futbolo varžybos 1993–1994 m.
Finalo rungtynės
-
Vincas Steponaitis
Vincas Steponaitis (1904 m. spalio 1 d. Paprūdžiuose, Pilviškių valsčius, Vilkaviškio apskritis – 1966 m. liepos 31 d. Bostone, JAV) – Lietuvos žurnalistas, feljetonistas, prozininkas.
Biografija
Iš Marijampolės gimnazijos savanoriu išėjo į Lietuvos kariuomenę, vėliau eksternu išlaikė brandos egzaminus, įgijęs aukštąjį mokslą, tarnavo Žemės banke. Bendradarbiavo leidiniuose „Lietuva“, „Meno kultūra“, „Diena“, „Lietuvos aidas“, „Rytas“ ir kt. Rašė feljetonus. 1949 m. išvyko į JAV, bendradarbiavo „Dirvoje“, pasirašydavo V. Skinka.
Zigmundas Černiauskas
Zigmundas Černiauskas (g. 1933 m. gegužės 22 d. Rygoje) – Lietuvos cirko artistas.
Biografija
miniatiūra|220px|right|Antkapinis šeimos paminklas: Francas, Reimundas, Vita, Zigmundas Motina Otilija Kaluževičienė. K. Kaluževičiaus mokinys. Nuo 1937 m. Lietuvos cirko, 1960–1966 m. trupės „Vilnius“, 1966–1979 m. TSRS cirko trupių artistas. Akrobatas, žonglierius, ekvilibristas. Cirko triukus nuo 1949 m. daugiausia atlikdavo su žmona Vita Černiauskiene.
Gastrolėse aplankyta Lenkija, 1964 m., Meksika, 1968 m., Austrija, 1971 m., Japonija, 1972 m., Argentina, Brazilija, 1974 m.
Palaidotas Kauno Eigulių kapinėse.
Der Funk
Der Funk  – komunistinis leidinys, išėjęs 1922 m. rugsėjo 14 d. Kaune jidiš kalba.
Istorija
Rašė apie rinkimus į Pirmąjį Seimą, ragino balsuoti už kuopininkus. Oficialusis redaktorius Zelmanas Minkovas, faktiškai redagavo Borisas Oršanskis.
Alisė Laua
Alisė Laua (, 1914 m. vasario 2 d. Ryga – 1994 m. balandžio 29 d. ten pat) – latvių kalbininkė, humanitarinių mokslų daktarė.
Biografija
1934 m. baigusi Rygos mokytojų institutą mokytojavo. 1951 m. baigė Latvijos universitetą, 1954 m. filologijos mokslų kandidatė.
1954–1981 m. Latvijos universiteto dėstytoja, docentė, 1964–1976 m. Latvių kalbos katedros vedėja.
Moklsinė veikla
Daugiausia tyrinėjo latvių kalbos fonetiką, frazeologiją, žodyną, rašybos ir tarties problemas. Su kitais parašė mokomųjų knygų mokykloms.
Kolno mūšis
Kolno mūšis - 1794 m. sukilimo metu įvykęs mūšis prie Kolno miesto tarp sukilėlių ir Prūsijos karalystės kariuomenės.