cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gavialas
Šie didžiausi krokodilų šeimos nariai beveik nepasikeitė per 200 mln. metų. Patinas gali sverti iki 200 kg ir būti 6,4 m ilgio nuo snukio iki storos žvynuotos uodegos.
Gavialai gyvena švariame greitai tekančiame vandenyje. Žuvis jie griebia ilgais plonais nasrais, o smulkias žuvis nutveria aštriais dantimis.
ŠMKA II
right|thumb|Šarūno Marčiulionio krepšinio akademijos emblema ŠMKA II - krepšinio klubas iš Vilniaus, žaidžiantis Vilniaus krepšinio čempionato C lygoje. Komandą sudaro Šarūno Marčiulionio krepšinio akademijos auklėtiniai. Komanda buvo įkurta 2007 m. Komandos vyr. treneris Arvydas Menkevičius. Namų rungtynes žaidžia Š.Marčiulionio KA salėje (Raitininkų g. 4a).
Pasiekimai
2009-2010 m. - C lygoje pateko į atkrintamąsias varžybas.
Eigulio būdelė
thumb|right|200px|Eigulio būdelė Lenkijoje Eigulio būdelė – statinys skirtas miškų urėdams, kurie čia gali gyventi ir prižiūrėti girininkijos reikalus. Kai kurios nebenaudojamos eigulių būdelės tampa viešbučiais ar restoranais, kartais tokios būdelės gali būti įvardijamos kaip gyvenvietės.
Konstantina
Konstantina  – miestas Alžyro šiaurės rytuose, 80 km nuo Viduržemio jūros pakrantės, prie Rumelio upės; vilajos centras. Yra tarptautinis oro uostas, eina Alžyro–Tuniso geležinkelis ir plentas. Išvystyta maisto, tekstilės, metalo apdirbimo, mašinų pramonė, amatai (kilimų audimas, odos gaminiai ir kt.). Svarbiausias šalies prekybos grūdais centras. Taip pat prekyba vilna, oda ir kt. Apylinkėse kasama urano rūda.
Mieste yra islamo universitetas, Konstantinos muziejus. Išlikę romėnų pastatų griuvėsiai, yra mečetės, medresės, mauzoliejai, Ahmad-bėjaus rūmai (XIX a.). Miestas apjuostas vidurinių amžių gynybine siena. Konstantinos įžymybė – akmeninis tiltas per Rumelio kanjoną (pastatytas ant romėnų tilto liekanų).
Šarlerua Spirou
Šarlerua Spirou – Belgijos krepšinio klubas.
Konstantina
Istorija
thumb|left|250px|Konstantina 1972 m. Miestas žinomas nuo senovės, Numidijos gyventojai jį vadino Sarim Batim. Vėliau jis priklausė finikiečiams, kurie miestą pavadino Cirta (jų kalba tai reiškė „miestas“).
46 m. pr. m. e. miestas užimtas Romos ir paverstas Naujosios Afrikos (vėliau Numidijos) provincijos administraciniu centru. 311 m. per sukilimą sugriautas. IV amžiuje romėnų atstatytas, pervadintas Konstantino Didžiojo garbei.
V a. Konstantina užimta vandalų, VI a. – Bizantijos, VII a. – arabų, XVI a. pirmoje pusėje – Osmanų imperijos.
1836–1962 m. miestą buvo okupavusi Prancūzija.
1934 m. per musulmonų organizuotą Konstantino pogromą žuvo 34 vietiniai žydai.
Antrojo pasaulinio karo metu, per kampaniją Šiaurės Afrikoje (1942–1943 m.), sąjungininkų pajėgos naudojo Konstantiną ir netoliese esančius Setifo ir kitus miestus kaip strategines bazes.
Kiko vienuolynas
thumb|right|Vidinis Kiko vienuolyno kiemas. thumb|right|Įėjimas į Kiko vienuolyną. thumb|right|Kiko vienuolyno mozaika, vaizduojanti Šv. Mergelę Mariją.
Kiko vienuolynas – turtingiausias ir žinomiausias Kipro vienuolynas, įkurtas XI–XII a. Šv. Mergelės Marijos garbei skirtas vienuolynas yra šiaurės vakarinėje Troodo kalnų dalyje, 1 318 m aukščio viršukalnėje.
Vienuolyne gaminama zivanija (vynuogių degtinė) ir kiti alkoholiniai gėrimai. Kasmet rugsėjo 8 (Šv. Mergelės Marijos gimimo diena) ir rugpjūčio 15 d. (Šv. Mergelės Marijos ėmimo dangun šventė) rengiamos religinės mugės.
Istorija
Vienuolynas buvo įkurtas XI a. pab. – XII a. pr. valdant Bizantijos imperatoriui Aleksijui I Komninui. Tuo metu Kipras priklausė Rytų Romos Imperijai ir imperatorius reguliariai siųsdavo į salą savo vietininkus.
Pasak legendos, dieviška galia apdovanotas Kipro atsiskyrėlis Izaijas stebuklingai išgydė nepagydoma liga sirgusią imperatoriaus dukterį. Kaip atlygio, jis paprašęs Mergelės Marijos ikonos, kurią nutapė apaštalas evangelistas Lukas ir kuri buvo saugoma imperatoriaus rūmuose Konstantinopolyje. Imperatorius išsiuntęs vertingąjį paveikslą į Kiprą ir sumokėjęs už vienuolyno statybą. Vienuolynui buvę priskirti trys kaimai. Ši dovana vėliau buvo patvirtinta imperatoriaus chartija, todėl laikoma, kad vienuolynas įkurtas imperatoriaus nurodymu.
Atsiskyrėlis Izaijas tapo pirmuoju vienuolyno abatu ir parašė vienuolių gyvenimo taisykles.
Vienuolynas kelis kartus sudegė (1365, 1541, 1751 ir 1813 m.), todėl jo pradinė konstrukcija neišliko.
XII–XIII a. vienuolyne buvo parašyta daug rankraščių, kurių dauguma dabar saugomi Prancūzijos Nacionalinėje bibliotekoje, Vatikano bibliotekoje ir kitose Europos bibliotekose. Bizantijos kaligrafijos tradicijos buvo tęsiamos ir Otomanų imperijos laikais.
Būdamas novicijum, šiame vienuolyne tarnavo pirmasis Kipro Respublikos prezidentas arkivyskupas Makarijus III. 1974 m. perversmo metu, Makarijus ketino pasislėpti vienuolyne nuo perversmo vadų, todėl vienuolynas buvo apšaudytas tankų pabūklais.
Makarijaus pageidavimu, jis buvo palaidotas Tronijaus viršukalnėje, už 3 km į vakarus nuo vienuolyno ir netoli savo gimtojo Panajos kaimo.
Paveldas
Pagrindinis vienuolyno pastatas yra bazilika. Jos ikonostazė buvo sukurta XVIII a., o kai kurios ikonos – XVII a. Atstatytosios bažnyčios freskos tapytos neseniai, o kitų vienuolyno pastatų freskos – prieš šimtmetį. Bažnyčioje taip pat yra patalpa, kurioje saugoma didelė ikonų kolekcija.
Turkų valdymo laikais buvo draudžiama varpais kviesti tikinčiuosius maldai. Tik XIX a. pab. buvo pastatyta varpinė su penkiais varpais, kurių didžiausiasis sveria 1 280 kg. Užrašas varpinėje teigia, kad varpus vienuolynui padovanojo Rusijos caras Petras I ir jo žmona Jekaterina.
Vienuolyne yra muziejus, kuriame saugoma senovinių eksponatų kolekcija, ankstyvosios krikščionybės, Bizantijos ir po bizantinių laikų indų, drabužių bei papuošalų kolekcija, ikonų, freskų ir medžio skulptūrų kolekcija, taip pat rankraščių, dokumentų ir knygų kolekcija.
Vienuolyno bibliotekoje saugoma maždaug 15 000 spaudinių, kurių seniausi siekia XVI a., ir apie 100 graikiškų rankraščių, tarp kurių yra ir X a. pergamentų fragmentų.
Bazilikos šventorius pasiekiamas pro dvejus vartus, esančius pietuose ir rytuose. Bažnyčios pastatą supa kiti vienuolyno pastatai, pastatyti 1700–1755 m.
Šv. Mergelės Marijos ikona
Vienuolyne saugoma viena iš trijų ikonų, priskiriamų evangelistui Lukui. Pagal ją buvo tapomos vėlesnės rytų stačiatikių Šv. Mergelės Marijos ikonos. Tikintieji teigia, kad ikona daro stebuklus. Į ją niekada nežiūrima, nes tikima, kad dėl to galima susilaukti bausmės, todėl ikona beveik visą laiką yra uždengta.
Dimitaras Berbatovas
Dimitaras Berbatovas (g. 1981 m. sausio 30 d.) – futbolininkas, Bulgarijos rinktinės ir Monaco klubo puolėjas.
Tiruvanantapuramas
Tiruvanantapuramas arba Trivandrumas  – miestas pietų Indijoje, Indijos vandenyno pakrantėje; Keralos valstijos sostinė ir didžiausias miestas. Yra tarptautinis oro uostas, jūrų uostas (Vižindžame), geležinkelio stotis. Elektronikos ir aukštųjų tecnhologijų pramonės centras. Taip pat vystoma metalo apdirbimo, chemijos, maisto, tekstilės pramonė. Svarbus turistinis, filmų industrijos centras. Mieste veikia daug universitetų, institutų, tyrimų centrų (tame tarpe Vikram Sarabhai kosmoso centras, biotechnologijų, informacijos valdymo centrai).
Miestas žymus savo paplūdimiais, yra zoologijos sodas, ajurvedos centrai, Kovdiaro rūmai (1915 m.), Kuthira Malika rūmai (XIX a.), Padmanabhasvami šventykla (VI-IX a.), keletas kitų hinduistų šventyklų, Palajam Džuma mečetė (1813 m.), Šv. Marijos katedra (1965 m.).
Istorija
Dar XI a. pr. m. e. Tiruvanantapuramas buvo svarbus prekybinis uostas, prekiavęs prieskoniais, santalu, dramblio kaulu. Ilgą laiką miestas buvo nepriklausomas, valdomas Ay dinastijos. Tuo metu uostą bandė užimti Čola imperija ir Pandijų dinastija. Mirus karaliui Vikramaditjai Varagunai 925 m., Ay dinastijos galia nusilpo ir beveik visas jų valdas užėmė Čera. X a. Čola kelis kartus nusiaubė regioną. XII a. Ay dinastiją prijungė Venadas. Šiuolaikinis Tiruvanantapuramas iškilo kai Martanda Varma įkūrė Travankoro karalystę 1729 m. Tiruvanantapuramas tapo karalystės sostine 1745 m., perkėlus ją iš Padmanabapuramo. Miesto aukso amžius buvo XIX a., valdant maharadžai Svati Tirunaliui. Tiruvanantapuramas tapo svarbiu kultūros, menų, mokslo centru, įkurta vakarietiška ligoninė (1839 m.), observatorija (1837 m.), anglų mokykla (1834 m.), sanskrito, teisės kolegijos. Sri Mulam susirinkimas, įkurtas 1904 m., buvo pirma Indijos demokratiškai išrinkta įstatymų leidybos taryba. Nors britai miesto tiesiogiai nevaldė, jis dalyvavo kovose dėl Indijos nepriklausomybės. Tiruvanantapuramo savivaldybė atsirado 1920 m. ir 1940 m. tapo korporacija. 1947 m. miestas tapo Indijos dalimi, o 1956 m. – sukurtos Keralos valstijos sostine.
Holokė
Holokė − etnografinis kaimas Vengrijoje, 1987 m. įtrauktas į Pasaulio paveldo sąrašą.
Kaimas įsikūręs Nogrado medėje, apie 90 km į šiaurės rytus nuo Budapešto. Visas kaimas yra etnografinis muziejus po atviru dangumi, bet skirtingai nuo kitų tokių pačių muziejų, Holokėje vyksta įprastinis žmonių gyvenimas. Kaimiečiai kruopščiai išsaugojo senas liaudies tradicijas. Taip pat liko išsaugoti liaudies amatai − siuvinėjimas, keramika, drožyba.
Kaimo namai yra tipiški: miegamasis, virtuvė, sandėliukas. Vienas iš gražiausių pastatų šiame kaime yra XIX a. pabaigos Katalikų bažnyčia su jos mediniu smailiaviršūniu bokštu.
Sabiha Gökçen
Pagal turkų šaltinius ir intervių su Sabiha Gökçen manoma, kad jos tėvai Mustafa İzzet Bey ir Hayriye Hanım – etniniai bosniai, tačiau kiti šaltiniai teigia, kad tėvai bovo armėnų kilmės.
Mokėsi lakūno specialybės TSRS. Skraidė 22 skirtingų tipų lėktuvais. Ore praleido daugiau nei 8 000 valandų. Apie 32 valandas praleido kovose ir bombardavimuose.
Jos vardu pavadintas tarptautinis oro uostas šalia Stambulo (Sabiha Gökçen International Airport).
Vienintelė pilotė, kuri pateko į JAV karinių oro pajėgų sudarytą 20 geriausių XX a. lakūnų sąrašą (The 20 Greatest Aviators in History).
Ruta 2
Ruta 2 – valstybinės reikšmės Paragvajaus plentas, oficialiai vadinamas Ruta Nacional N° 2 „Mariscal José Félix Estigarribia“. Jungia šalies sostinę Asunsjoną su šalies šiaurėje, su Kaaguasu departamento sostine Koronel Ovjedu. Ilgis – 132 km. Kelias yra 1-2 eismo juostų į vieną pusę.
Yra 2 mokesčių surinkimo punktai: Ypacarai (38,5 km) ir Coronel Oviedo (125 km).
Gyvenvietės
Svarbesnės gyvenvietės prie kelio:
D.J.McIntosh
D.J. (Dorothy) McIntosh – Kanados rašytoja. Anksčiau redagavo Kanados kriminalinių rašytojų naujienlaiškį. Kanados Mesopotamijos studijų asociacijos narė.
Biografija
Toronto universitete baigė anglų kalbos ir literatūros bakalauro studijas. Šiame mieste ir dabar gyvena.
Pasisakymai
Paklausta kaip „Babilono raganą“ apibūdintų vienu sakiniu, autorė atsakė: Kas sieja senąjį alchemijos mokslą, Senojo Testamento „Pranašų knygas“ ir didžiąją Asirijos imperiją – šią paslaptį turi išsiaiškinti meno kūrinių prekiautojas niujorkietis Džonas Medisonas antraip jis žus.
Jurisdikcija
Jurisdikcija (iurisdictio: ius = teisė + dicere = paž. diktuoti; sakyti) – konkrečios teisės normų sistemos vykdymas, taikymas, turint galimybę teisėtai taikyti teisinę prievartą, jos priemones.
Galiojimas
Jurisdikcija vykdoma įvairiomis formomis, atsižvelgiant į teisės normų galiojimo, santykių reguliavimo ypatumus:
Skikda
Skikda – uostamiestis šiaurės rytiniame Alžyre; vilajos centras. 162,7 tūkst. gyventojų (2007). Išvystyta naftos, chemijos, maisto pramonė.
Istorija
Miestas atsirado finikiečių klestėjimo laikotarpiu, vėliau priklausė Romos imperijai ir vadinosi Rusicade (punų kalba „Ugnies kyšulys“).
530 m. miestą nusiaubė vandalai. Netrukus jį užėmė bizantiečiai, o nuo VI a. valdė Omejadų kalifatas.
1830 m. Alžyrą okupavo prancūzai. 1838 m. įkurtas dabartinis miestas. XIX–XX a. valdant Prancūzijai, iki 1962 m. vadinosi Filipviliu (Philippeville).
Vermlandas
Vermlando lėnas (SV Värmlands län) – pietvakarių Švedijoje, Vermlando provincijoje. Ribojasi pietuose su Vestra Jotalandu, šiaurėje su Dalarna, ir rytuose su Erebru. Lėnas yra įsikūręs prie Norvegijos sienos. Plotas 17 583 km², 272 773 gyventojų, 15.5 gyv./km². Įkurtas 1779 m. Administracinis centras – Karlstadas (Karlstad).
Savivaldybės
Lėno teritorijoje yra šios savivaldybės (komunos):
Miestai
Tai vienas tankiausiai apgyvendintų regionų visoje Švedijoje. Didžiausi Vermlando miestai yra:
Istorija
Vermlando lėnas sutampa su istorine Vermlando provincija (SV landscap), kultūriniu Skandinavijos regionu, kuris pasižymi savita etnine kultūra ir turi atskirą tapatybę. Šiuo metu jis yra priskiriamas Svealando žemei. Vermlandas minimas seniausioje Švedijos ir Norvegijos istorijoje. Geografiškai jis buvo labai svarbioje dalyje tarp Švedijos Svealando (rytuose) Jotalando (pietuose) ir Rytų Norvegijos Oplandenės regiono (vakaruose). Norvegų legendos teigė, kad šioje šalyje pirmiausia įsitvirtino Inglingai, kilę iš Svealando pajūrio. Svealando karaliaus Ingjaldo III sūnus Olavas Medkirtys užvaldė Vermlandą iškirsdamas gausius čia augusius miškus, ir per žmoną paveldėjo Soliorą toliau vakaruose. Pastarajame užaugęs jo sūnus Ingjaldas paveldėjo Vermlandą. Šiam mirus, Vermlando karaliumi tapo jo brolis Halfdanas Baltieji Kaulai.
Henri de Toulouse-Lautrec
Anri de Tuluz−Lotrekas (Henri de Toulouse-Lautrec, 1864 m. lapkričio 24 d. – 1901 m. rugsėjo 9 d.) – XIX a. pabaigos Prancūzijos dailininkas, vienas iš garsiausių postimpresionizmo atstovų.
Vermlandas
Istorija
Ankstyviausiais laikais (VIII–X a.) Vermlandas buvo laikomas Norvegijos karalystės dalimi, susieta per Inglingų dinastinę liniją. Tačiau nuo XI a. krašto gyventojai pasirinko mokėti duoklę Švedijos karaliui, ir nuo tada pradėta laikyti Jotalando žemės dalimi. Čia suformuota atskira provincija. 1584 m. Karlstadui buvo suteiktos miesto teisės, ir jis tapo provincijos sostine.
Henri de Toulouse-Lautrec
Jo darbai išsiskiria savitu stiliumi, kuriam ypač artimas žmogaus emocijų, aistrų vaizdavimas. Anri de Tuluz-Lotreko (toliau Lotreko) temos – Monmartro rajono, jau nuo 1870 m. tapusio Paryžiaus pasilinksminimų centru, gyvenimas.
Biografija
Anri Mari Reimondas de Tuluz-Lotrekas-Monfa gimė 1864 m. lapkričio 24 d. Albi mieste, aristokratų šeimoje su labai giliomis giminės šaknimis, Hôtel du Bosc rūmuose. Jo tėvas Alfonsas turėjo Tulūzos grafo titulą ir su Lotreko motina Adele buvo kilęs iš tos pačios giminės. Tėvas ir dėdė buvo tapytojai mėgėjai, kurie tapydavo savo medžioklės ir arklių scenas. 1872 m. Lotrekas kartu su motina keliavo į Paryžių, kur įstojo mokytis į Fontano licėjų (dabar Kondorsė licėjus). Jame susipažino ir tapo ilgamečiais draugais su Maurice Joyant, kurio parašyta A. de Tuluz-Lotreko biografija yra svarbus šaltinis apie dailininko gyvenimą. 1875 m. sausį Lotrekas paliko licėjų dėl sveikatos sutrikimų ir apie metus praleido klinikoje prie Paryžiaus. Vėliau gyveno šeimos rūmuose Kamžake, Averone. Jį tapybos ir piešimo apmokė dailininkas Renė Prensto (Rene Princeteau, 1839−1914).
Vermlandas
Istorija
Naikinant Švedijos provincijas ir steigiant lėnus, Vermlandas išlaikė atskirą tapatybę ir kultūrą. Ilgą laiką jis buvo sujungtas su Nerke kaip Nerkės ir Vermlando lėnas, tačiau 1779 m. vėl atskirtas kaip atskiras administracinis vienetas. XVII a. į regioną gausiai migravo suomiai kolonistai, kurių likučiai išlaikė savo kalbą ir kultūrą iki pat XX a. pabaigos.
Henri de Toulouse-Lautrec
Biografija
Dar ankstyvoje jaunystėje, gyvendamas Albi, Lotrekas stebėjo aplinką ir piešė bei lipdė iš molio tai, ką matė. Itin mėgo vaizduoti gyvūnus, arklius, medžioklės scenas, taip pat mėgo piešti portretus. Tačiau aristokratų šeimai tokia profesija nebuvo priimtina, tad jaunuolis buvo spaudžiamas rinktis karininko dalią. Vis dėlto prasta sveikata bei kojų lūžiai 1878 m. ir 1879 m. padėjo būsimajam dailininkui pasirinkti būtent meno kelią. 1878 m. keldamasis nuo kėdės A. de Tuluz-Lotrekas paslydo ir pakrito, susilaužė kairįjį šlaunikaulį. Kitais metais vėl griuvo, susilaužė dešinįjį šlaunikaulį. Traumos sustabdė Lotreko kojų augimą. Jis mokėsi gulėdamas lovoje ir 1881 m. apsigynė bakalauratą Tulūzoje.
1882 m. balandį, patartas savo mokytojo Renė Prensto, A. de Tuluz-Lotrekas įstojo mokytis į akademinio tapytojo Leono Bona studiją. L. Bona Lotreko piešimą pavadino „paprasčiausiai atstumtinu“. Po studijos užsidarymo 1882 m. rugsėjį Lotrekas įstojo į Fernano Kormono studiją Monmartre, kurioje susipažino su grupe jaunų menininkų, tarp kurių Lui Anketenas, Emilis Bernaras, Vincentas van Gogas. Francois Gauzi (1861−1933) tapo ilgamečiu Lotreko draugu. Pas F. Kormoną Lotrekas mokėsi 5 metus, susipažino su impresionistų kūryba, jo tapybos paletė pašviesėjo. Monmartre Lotrekas pasinėrė į vietos pasilinksminimų gyvenimą. Jis gyveno tarp žemosios klasės atstovų. Lotreko paveikslų temos – kabaretų atmosfera, lankytojai, šokėjai, dainininkai, prostitutės ir ypač moterys – raudonplaukės, išraiškingos, spalvingos. Jis susidraugavo su pradedančia tapytoja ir pozuotoja iš provincijos Suzana Valadon (1867−1938). Pora dažnai būdavo matoma kartu porą metų, tačiau Lotrekas su ja išsiskyrė po to, kai Suzana esą pagrasino nusižudyti, jei jis jos neves. Vėliau Lotrekas nebeužmezgė rimtesnių santykių su moterimis. Tam trukdė jo mažaūgė ir neproporcinga figūra.
Vermlandas
Istorija
XIX a. Vermlandas priskirtas Svealando žemei.
Henri de Toulouse-Lautrec
Biografija
Savo draugų Natansonų namuose 1897 m. vasarą Lotrekas kambaryje pradėjo matyti milžiniškus vorus ir šovė į juos iš revolverio. Po haliucinacijų einant Paryžiaus gatvėmis Lotrekas su šeimos pagalba praleido tris mėnesius klinikoje. Tarp 1900 m. spalio ir 1901 m. balandžio dailininkas gyveno Bordo, jo sveikata buvo pasitaisiusi, tačiau vėliau jis vėl pradėjo girtuokliauti. 1901 m. vasarį jį ištiko širdies smūgis, po kurio Lotrekas liko dalinai paralyžuotas. Nujausdamas artėjančią mirtį Lotrekas sudarinėjo savo studijos inventorių, ruošėsi retrospektyvinei parodai. Jis grįžo į šeimos Malromė pilį Žirondoje, kur mirė ant motinos rankų 1901 m. rugsėjo 9 d. Palaidotas Cimetière de Verdelais netoli Malromė pilies. Albi mieste yra įsteigtas A. de Tuluz-Lotreko muziejus.
Peikšteniai
Istorija
Peikšteniai istorijos šaltiniuose paminėti 1645 m. 1949-1992 m. kolūkio „Laisvoji žemė“ gyvenvietė.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Dava
Dava (angliškai Dawah) - Islamo religijoje žodis reiškiantis kvietimą  atsiversti į islamą. Musulmonai žodžiu dava dažniausiai įvardyja misionierišką veiklą. Kartais vartojamas dava sinonimas yra tablygh, reiškiantis skleidimą.
Istorinis kontekstas
Nors žodis dažnai mininimas Korane, tačiau Korane nėra tikslių žodžio prasmių, paaiškinančių davos vietą musulmonų doktrinoje. Nėra ir faktų, kad Mohamedas būtų jį tiksliai išaiškinęs. Musulmonų akimis, Mohamedas buvo misionierius par excellence. Po Mohamedo mirties jo misiją perėmė jo sekėjai, musulmonai, kurie laikui bėgant ne tik ją tęsė, bet ir išplėtojo į daugiabriaunę musulmonišką misionieriavimo tradiciją.
Visgi istoriniai šaltiniai rodo, kad musulmonai ne iš karto ėmėsi misionieriškos veiklos. Per sparčius VII amžiaus antroje pusėje vykusius Bizantijos ir Persijos žemių užkariavimus, vėliau VIII amžiuje ir Šiaurės Afrikoje, ir Centrinėje Azijoje, jie beveik neskelbė islamo privalumų prieš kitas religijas vietos nemusulmonams. Pirmos užkariautų kraštų vietos gyventojų atsivertimo į islamą bangos VIII amžiuje nusirito, dar praktiškai neprasidėjus sąmoningai mulsulmonų misionieriškai veiklai.
Misionieriška musulmonų veikla nukreipta į nemusulmonus. Nors musulmonai per amžius kvietė nemusulmonus pasirinkti islamą, iš pat pradžių tai darė pavieniai individai ir mažos grupelės.
Šiuolaikinė dava
Šiuolaikinė užbendruomeninė dava yra dviejų tipų: nevyriausybinė ir valdžios remiama. Pastaroji reiškiasi tokių tarptautinių organizacijų kaip Pasaulinė musulmonų lyga, Pasaulinė islamiškosios davos bendrija, Islamo konferencijos organizacija, Pasaulinė musulmoniško jaunimo asociacija forma ir veikla. Šios organizacijos užbendruomeninę dava daugiausiai vykdo finansuodamos antrinių institucijų šviečiamąją ir leidybinę veiklą.
Lyngby BK
Liungbiu BK – Danijos futbolo klubas iš Kopenhagos priemiesčio Liungbiu.
Dava
Šiuolaikinė dava
"Achmadija" “ir "Tablighi džamat" yra apolitinių musulmonų judėjimų, užsiimančių dava bendruomenėse visame pasaulye, pavyzdžiai.
Dvi geriausiai žinomos nevyriausybinės vietinės atstovės nemusulmonų pasaulyje - islamo bendruomenė Šiaurės Amerikoje  ir „Islamo fondas“ Leisesteryje, Jungtinėje Karalystėje. Šios organizacijos vengia tiesiogii įsitraukti į politinius reikalus ir labiau reiškiasi socialiniu lygmeniu. Jų sąlyginė sėkmė rodo, kad dava iš tiesų atėjo į Vakarus. Kitos, maženės organizacijos, funkcionuoja faktiškai visur.
Lyngby BK
Istorija
Klubas įkurtas 1921 m.
Kena (reikšmės)
Kena vadinama:
Umancas
thumb|right|200px|Raudona sala – tai Umancas, esantis tarp [[Riugenas|Riugeno ir Hidenzės salų.]] Umancas – Vokietijai (Meklenburgas-Priešakinė Pomeranija) priklausanti maža Baltijos jūros sala. Umanco plotas yra 20 km². Umancas kartu su Riugenu ir Hidenze yra vieno Riugeno rajono sudedamosios dalys.
Umancas yra Priešakinės Pomeranijos Užutėkių nacionalinio parko dalis.
Saulius Siparis
Saulius Siparis (g. 1958 m. gruodžio 15 d. Kaune) – Lietuvos kino ir teatro aktorius.
Tėvai – operos solistas Rimantas Siparis ir aktorė Marija Rasteikaitė.
Paprūdžiai (Kelmė)
Paprūdžiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės rytus nuo Grinių, prie magistralinio kelio. Pro kaimą teka kairysis Kražantės intakas Laukė, vakarų pusėje auga Paprūdžių miškas. Iki 2009 m. veikė Paprūdžių pagrindinė mokykla.
Filialas
Filialas ( – „dukterinis“) – atskiras juridinio asmens padalinys, geografiškai esantis kitoje vietoje, negu pagrindinė juridinio asmens būstinė ir vykdantis jo funkcijas ar jų dalį, tarp jų ir atstovavimo funkcijas.
Filialai nėra atskiri juridiniai asmenys. Jie valdo jiems steigėjo patikėtą turtą ir vykdo veiklą savo įgaliojimų ribose. Filialų vadovai skiriami juridinio asmens ir veikia savo įgaliojimų ribose. Filialai gali turėti savo apskaitą, nuostatus, banko sąskaitą.
Filialų steigimo priežastys
Filialai dažniausiai steigiami siekiant išvengti rizikos visos įmonės mastu, stengiantis išplėsti juridinio asmens geografinę teritoriją ir taip užimti kuo didesnę dalį rinkoje, taip pat dėl teisinių ir kitokių priežasčių.
Garni šventykla
thumb|250px|Garni šventykla
Garni šventykla  – senovės romėnų šventykla Armėnijoje, Kotaiko srityje, 28 km į pietryčius nuo Jerevano, Azato slėnyje (Garni tarpeklyje), netoli Garni miestelio.
Šventyklą I a. m. e. mini romėnų istorikas Tacitas. Ją pastatė Armėnijos karalius Tiridatas I. Įrengta sunkiai pasiekiamoje, skardžių apsuptoje vietoje. Manoma, kad ji buvo skirta saulės dievui Mitrai. Pastatyta helenistinės architektūros stiliumi, papuošta mozaikomis. Aplink šventyklą buvo įrengta galinga tvirtovė.
1386 m. statinį nuniokojo Timūras. 1679 m. šventykla sugriuvo žemės drebėjimo metu. 1909 m. pradėti kasinėjimo darbai, o 1975 m. Garni šventykla atstatyta.
Margavonės ežeras
Margavonės ežeras arba Rimščikas – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, 7 km į šiaurės vakarus nuo Kazitiškio, 0,12 km į vakarus nuo Ažvinčio ežero. Ilgis rytų – vakarų kryptimi 0,67 km, plotis iki 0,27 km. Altitudė 165,3 m. Krantai žemi, pietuose ir vakaruose pelkėti, apaugę mišku – ežerą supa Minčios miškas. Rytuose Margavonės ežeras A-1 upeliu jungiasi su Ažvinčiu (Dysnos upės baseinas). Šiaurėje įsikūręs Švedriškės kaimas. Rytine pakrante eina kelias.
Chetafė
Chetafė – miestas centrinėje Ispanijoje, Madrido aglomeracijos pietinėje dalyje, 12 km nuo Madrido senamiesčio. Svarbus pramoninis (daugiausia aviacijos) ir prekybinis centras. Chetafėje įsikūręs karinis oro uostas. Su Madridu Chetafę jungia greitkeliai ir metropolitenas. Mieste yra Cerro de los Ángeles kalva ir paminklas, žymintis Ispanijos geografinį centrą. Yra universitetas.
Bruce Dickinson
thumb|250px|Bruce Dickinson 1999 m. koncerte [[Štutgartas|Štutgarte]] Bruce Dickinson (Paul Bruce Dickinson, g. 1958 m. rugpjūčio 7 d. Worksopo miestelyje) – britų grupės Iron Maiden frontmenas ir vokalistas, nuo 1990 metų pradėjęs ir solo karjerą.
Aistiškiai
Aistiškiai – kaimas Kalvarijos savivaldybės vakaruose, 7 km į vakarus nuo Akmenynų ir 9 km į pietus nuo Bartninkų, prie Aistos upelio ir pagrindinio kelio. Seniūnaitijos centras. Veikia Akmenynų mokyklos skyrius, biblioteka. Už 2 km į vakarus stūkso Vidgirių kalva (259 m).
Etimologija
Kaimo vardas – vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo čia pratekančio Aistos upelio.
Shaun Murphy
Šonas Merfis (g. 1982 m. rugpjūčio 10 d. Nortamptone, Anglija) – profesionalus anglų snukerio žaidėjas ir 2005 m. pasaulio angliškojo biliardo čempionas. Tapęs profesionalu 2001 metais, Merfis per karjerą padarė daugiau kaip 600 šimtinių serijų ir 7 maksimalius breikus. Jo pergalė pasaulio čempionate buvo laikoma staigmena, nes jis į turnyrą pateko tik per atrankas. Merfis iš viso turi 11 reitinginių titulų. 2019 m. pasaulio snukerio čempionato pirmame raunde rezultatu 10-0 įveikė Luo Honghao, tapdamas antru žaidėju, iškovojusiu pergalę tokiu dideliu skirtumu.
Prancūzijos futbolo varžybos 1962–1963 m.
Prancūzijos futbolo varžybos 1962–1963 m.
Kiaukliai (reikšmės)
Kiaukliais vadinami:
Naukritai
Naukritai arba Aliochinas (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Алёхино) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Domnovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Notangos žemės kaimo pavadinimas Nukeritai prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Frydlando apskrities Didžiosios Saluvos valsčiaus kaimas, Bėgių dvaro dalis. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Frydlando rajono, vėliau Pravdinsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Domnovo apylinkės kaimas.
Trumpasnapė žąsis
Trumpasnapė žąsis (Anser brachyrhynchus) – žąsinių (Anseriformes) būrio paukštis.
Lietuvoje labai retai aptinkama migracijų metu.
Kiškiai (reikšmės)
Žodis kiškiai reiškia:
Urnėžių tvenkinys
Urnėžių tvenkinys – tvenkinys Kėdainių rajone, 2 km į pietus nuo Dotnuvos, tarp Ąžuolaičių vakaruose ir Urnėžių rytuose. Susidaręs patvenkus Jaugilos upę (Smilgos intakas) 7,6 km nuo jos žiočių. Ilgis iš šiaurės į pietus 2 km, plotis iki 0,17 km. Altitudė 56,5 m. Krantai neaukšti, daugiausia apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Aplinkui plyti dirbami laukai. Šiaurinėje ir pietinėje pakrantėse stūkso miškeliai. Į pietus įsikūręs Pikelių kaimas.
Karališkasis laumžirgis
Karališkasis laumžirgis (Anax parthenope) – laumžirgių (Aeshnidae) šeimos vabzdys. Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą. Tai išnykstanti pietinė rūšis, ikiledynmečio reliktas.
Urnėžių tvenkinys
Debitas:
Karališkasis laumžirgis
Lietuvoje rastas Vilniuje (prie Žaliųjų ežerų), Varėnos, Lazdijų raj. ir kt. Lervos gyvena stovinčio vandens ir pratakiuose telkiniuose, tarp povandeninių augalų. Plėšrios, vystosi 1-2 metus. Suaugėliai skraido liepos – rugpjūčio mėn. Geri lakūnai, skrenda toli nuo vandens. Minta vabzdžiais.
Jurgis Stanislovas Sapiega
Jurgis Stanislovas Sapiega (1668 m. lapkričio 12 d. – 1732 m. spalio 12 d. Varšuvoje) – LDK didikas, Sapiegų giminės atstovas, Abiejų Tautų Respublikos valstybės veikėjas.
Urnėžių tvenkinys
Tvenkinio atabradas tankiai apaugęs siauralapiais švendrais. Jų sąžalynuose gyvena garniai, kirai, gulbės, krakšlės.
Papieviai
Papieviai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 6 km į pietvakarius nuo seniūnijos centro Šateikių, Mišupės kairiajame krante. Kaime yra Šateikių geležinkelio stotis.
Jurgis Stanislovas Sapiega
Biografija
Vilniaus vaivados ir Lietuvos didžiojo etmono Povilo Jono Sapiegos sūnus. Mykolo Pranciškaus ir Aleksandro Povilo Sapiegų brolis.
Papieviai
Istorija
Kaime aptiktas laivinis kovos kirvis leidžia teigti, kad pirmieji gyventojai Papieviuose pasirodė prieš 3,5 tūkst. metų.
Jurgis Stanislovas Sapiega
Biografija
1683–1684 m. mokėsi Branevo jėzuitų kolegijoje. Nuo 1684 m. kavalerijos rotmistras. 1695 ir 1696 m. dalyvavo susirėmimuose su Sapiegų priešininkais Naugarduke ir Žemaičių seniūnijoje. Sapiegoms praradus Lietuvoje įtaką, 1702 m. rėmė Švedijos karalių Karolį XII, o 1705–1709 m. – švedų sąjungininką Lenkijos karalių ir Lietuvos didįjį kunigaikštį Stanislovą Leščinskį. 1710–1713 m. gyveno Prūsijos karalystėje. Grįžęs į tėvynę, rūpinosi savo dvarais.
Papieviai
Istorija
Papievių kaimas susiformavo XVI a., valakų reformos metu. Jo valstiečių dvasiniu gyvenimu iš pradžių rūpinosi Salantų, o nuo XVII a. vidurio – Kartenos parapijos kunigai. Apie 1776 m. pastačius bažnyčią Šateikiuose, jie buvo priskirti jos globai.
Bendruomenių tragedija
Bendruomenių tragedija – reiškiniai, kai asmeniniai interesai mažina visuotinę gerovę. Dažniausiai siejama su bendro turto išeikvojimu.
Jurgis Stanislovas Sapiega
Valstybės tarnyba
1686 m. Lietuvos didysis pastalininkis, nuo lapkričio mėn. – stalininkas.
Bendruomenių tragedija
Termino kilmė
Terminas pirmą kartą buvo pavartotas Viljamo Fosterio Lojdo 1833 m. knygoje apie gyventojus. Toliau terminą pagarsino ir išplėtė Garretas Hardinas, 1968 m. žurnale „Science“ išspausdintoje apybraižoje „Bendruomenių tragedija“. Pabrėžiama, kad sąvoka „bendruomenių tragedija“ yra metafora, o ne reiškinį tiksliai apibūdinantis terminas.
Papieviai
Istorija
1846 m. Papieviuose buvo 10 sodybų. XIX a. antroje pusėje kaimas priklausė Aleksandravo, tarpukariu – Stropelių seniūnijai. 1923 m. kaime buvo 16 ūkių. 1938 m. pravesta žemės reforma, kurios metu kaimas išskirstytas į vienkieminius ūkius.
Bendruomenių tragedija
Apibūdinimas
Bendruomenių tragedija pasireiškia, kai laisvas priėjimas prie bendrų išteklių pasmerkia juos sunaikinimui dėl besaikio naudojimo. Kadangi išteklių teikiama nauda yra asmeninio pobūdžio, kiekvienas asmuo yra suinteresuotas naudotis jais kuo daugiau; tuo tarpu naudojimosi sąnaudos yra paskirstomos tarp visų asmenų, kuriems prieinami šie ištekliai, nors ne visi jais naudojasi arba naudojasi nevienodai.
Jurgis Stanislovas Sapiega
Valstybės tarnyba
1690, 1693 ir 1695 m. Seimo deputatas.
Papieviai
Istorija
Po karo iš Papievių ištremta Augustino Drungilo 4 asmenų šeima, kurios galva mirė tremtyje. 1950 m. Papieviai buvo prijungti prie Salantų rajono Šateikių apylinkės, kuri 1959 m. priskirta Plungės rajonui. Pradėjus steigti kolūkius, valstiečių žemės prievarta buvo prijungtos prie Šalyno tarybinio ūkio, kuris vėliau pavadintas Šateikių tarybiniu ūkiu. Sovietmečiu kaime buvo atidaryta neilgai veikusi pradinė mokykla, kurioje 1958 m. mokytojavo Jadvyga Čiuldaitė ir Vlada Onaitytė.
Bendruomenių tragedija
Pavyzdys
G. Hardino pateikiamas pavyzdys: kaimo bendruomenė turi tik vieną ganyklą, kurioje visi bendruomenės nariai gali ganyti savo gyvulius neribotai. Kuo daugiau ganoma, tuo mažiau žolės auga ganykloje ir atitinkamai mažėja nauda, kurią galima gauti iš gyvulininkystės.
Jurgis Stanislovas Sapiega
Šeima ir vaikai
Jurgis Stanislovas Sapiega buvo vedęs du kartus. 1685 metais pirmą kartą vedė kunigaikštytę Izabelę Eleną Palubinską (m. 1721), Lietuvos didžiojo maršalkos ir Žematijos generalinio seniūno Aleksandro Hilario Palubinskio (1626−1679) ir Sofijos Konstancijos Valadkovič dukterį. Vaikai:
1724 metais vedė antrą kartą Teodorą Soltyk (m. 1774). Vaikai:
Bendruomenių tragedija
Pavyzdys
Bendruomenių tragediją nulemia žmogaus prigimtis teikti pirmenybę asmeniniams interesams bei bendro turto naudojimo charakteristika: veiksmo naudos ir tos naudos kainos, tenkančios individualiam asmeniui, neatitikimas.
Sprendimo būdai
Galimi tokie bendruomenių tragedijos sprendimo būdai:
G. Hardinas teigė, kad bendruomenių tragediją išspręsti galima tik įvedant atitinkamus įstatymus.
Bendruomenių tragedija dabartiniais laikais
Bendruomenių tragedijos pavyzdžių dabartinėje visuomenėje galima rasti labai daug. „Bendro turto“ kategorijai gali būti priskiriama viskas, kas nėra privati nuosavybė: (oras, valstybei priklausantys objektai, atmosfera) ir viskas, kas prieinama santykinai nemokamai (valstybinės socialinės paslaugos). Aktualiausios problemos yra susijusios su viešųjų paslaugų sąnaudomis, gamtos išteklių sunaudojimu, aplinkos teršimu.
Bendruomenių tragedijos atitikmuo sociologijoje – paskirstytos atsakomybės fenomenas.
Informacinėje visuomenėje atsiranda bendruomenių, kur bendrai kuriamas bei vartojamas resursas yra informacija (atviro kodo programuotojų bendruomenės, Vikipedija ir pan). Šiuo atveju minėta tragedija beveik arba ir visiškai nepasireiškia, nes aktyviai kitų darbu besinaudojantys bet neprisidedantys nariai, kad ir nelabai naudingi, nėra ir kenksmingi. Egoistinė prigimtis galbūt skatintų prie tokių projektų jokiu būdu neprisidėti, tačiau viso pasaulio mastu dėl įvairių priežasčių prisidedančių atsiranda pakankamai. Didesnį pavojų kelia nuolat besikartojančios įvairių grupių pastangos perimti bendrai sukurtas vertybes į savo rankas (tarkm, SCO procesai). Šiai grėsmei sumažinti bendruomenės naudoja bendrą turtą saugančias licenzijas (LGPL, GFDL, GPL) bei itin rūpinasi savo veiklos legalumu (kad bendras turtas netaptų kam nors priteistas kaip kompensacija).
Kritika
Hardino teiginiai neretai naudojami kaip argumentas privatizuoti bendrai naudojamus resursus, teigiant, jog tuomet jie bus geriau saugomi ir taupiau naudojami. Tačiau jei bendras turtas jau buvo tvarkomas bei reguliuojamas kokiomis nors taisyklėmis bei institucijomis, tokia privatizacija daugelį kartų yra atvedusi prie prastesnio, mažiau efektyvaus resursų naudojimo. Todėl kartais teigiama, jog Hardino teiginiai teisingi tik tokiems bendriems resursams, kurių naudojimo tvarkymu niekas visiškai nesirūpina. Padėtis, kuomet savininkas turtą tvarko prasčiau nei tvarkytų bendruomenė, vadinama antibendruomenių tragedija. Antibendruomenių tragedija pasitaiko patentų srityje, kuomet visuomenei reikalingam produktui reikia tiek daug įvairių savininkų rankose esančių patentuotų technologijų, jog dėl per didelių licenzijavimo išlaidų nė vienam savininkui neapsimoka jo gaminti (mokesčiai už patentus sudaro apie 20 dolerių net ir pigaus DVD grotuvo kainos). Ji taip pat buvo stebima posovietiniu laikotarpiu po privatizacijos, kuomet nepaisant didelių nenaudojamų plotų esančiose parduotuvėse dauguma pradedančių verslininkų (konkurentų) ten įsileisti nebuvo ir statėsi daug prastesnės kokybės kioskus.
Melijiniai
Melijiniai (Meliaceae) – muileniečių (Sapindales) eilės žiedinių augalų šeima, kurią sudaro daugiausia medžiai ir krūmai.
Lapai pražanginiai, dažnai plunksniški, be prielapio. Žiedai susitelkę į šluoteles, varpas, kekes. Dauguma rūšių visžalės, tačiau dalis meta lapus sausuoju laikotarpiu.
Kazio Varnelio namai-muziejus
Kazio Varnelio namai-muziejus − Lietuvos nacionalinio muziejaus filialas Vilniuje. Adresas Didžioji g. 26. Muziejus įkurtas išeivijos dailininko Kazio Varnelio kolekcijos pagrindu. 2003 m. jis tapo Lietuvos nacionalinio muziejaus filialu.
Melijiniai
Gentys
Šeimoje yra ~50 genčių ir 550 rūšių, paplitusių pasaulio tropikuose.
Kazio Varnelio namai-muziejus
Kolekcija
Kazys Varnelis žinomas ne tik kaip dailininkas, bet ir kaip kolekcininkas, bibliofilas. Dar būdamas studentu, jis keliavo po Žemaitiją ir rinko liaudies meno dirbinius, juos fotografavo bei piešė. Karo metais dirbant Bažnytinės dailės muziejaus direktoriumi Kaune, K. Varnelis įgijo ir daugiau būsimam kolekcininkui reikalingos patirties.
Kolekciją sudaro įvairūs rinkiniai: senoji grafika, tapyba, skulptūra, renesanso bei vėlesnių epochų baldai, Rytų meno kolekcija, žemėlapiai, bibliofilinių leidinių bei senosios lituanistikos rinkinių biblioteka.
Lietuvai atkūrus nepriklausomybę, 1998 m. K. Varnelis grįžo į Lietuvą, atsiveždamas savo kolekciją. Jos pagrindu Vilniuje buvo įsteigtas Kazio Varnelio muziejus. 2003 m. jo kolekcijai suteiktas nacionalinis statusas, jis tapo Lietuvos nacionalinio muziejaus filialu „Kazio Varnelio namai-muziejus“.
Muziejaus pastatas
„Kazio Varnelio namai-muziejus" įsikūręs Didžiojoje gatvėje, vienuose iš seniausių Rotušės aikštėje išlikusių mūrinių pastatų – Mažosios gildijos ir Masalskio namuose.
Mažosios gildijos namas ilgą laiką priklausė pirklių Mamoničių giminei, nuo 1608 m. – Vilniaus miesto pirklių brolijai. Pastate buvo prekių sandėliai, amatininkų dirbtuvėlės, užeigos. 1828 m. įsikūrė „Žalioji vaistinė“. Pastatas buvo ne kartą rekonstruojamas, pristatomos papildomos patalpos. 1944 metais gerokai nukentėjo, 1957 m. atstatytas, čia ilgą laiką veikė neišvaizdi audinių parduotuvė, buvo įrengti butai.
Greta esantis, vadinamas Masalskio namas stovi XVI a. susiformavusiame kvartale, 1645 m. priklausė Masalskių giminei, vėliau atiteko Tšeckiams, Čechavičiams, priklausė kitiems savininkams. Gerokai nukentėjo per didijį Vilniaus gaisrą 1749 m. Ilgainiui čia taip pat veikė parduotuvėlės, buvo įrengti butai.
Nuo 1985-ųjų metų buvo vykdoma šių dviejų pastatų rekonstrukcija, o 1993 m. Vilniaus miesto taryba nutarė skirti juos Kazio Varnelio muziejaus įkūrimui.
Ekspozicija
Šio muziejaus ekspozicija išdėstyta nedidelėse salėse, kuriose gausu senosios gotikinės architektūros detalių, suformuotos istorinės grafikos ir Vakarų Europos skulptūros ekspozicijos. Jas papildo renesansinių, barokinių baldų ansambliai ir K. Varnelio abstrakcijos.
Grafika ir kartografija
Grafikos rinkinius galima suskirstyti į dvi dideles grupes. Pirmąją sudaro Lietuvos ir Lenkijos valdovų, didikų istoriniai portretai. Tai originali ir ikonografijai ypač svarbi XVII–XVIII a. grafika. Kita grupė – didžiųjų Vakarų Europos grafikos meistrų kūriniai: A. Diurerio graviūra „Šv. Eustachijus“, didžiojo ispano Francisco Goya, žymiausio XVIII a. italų grafiko Giovanni Battista Piranesio šedevrai. Išsiskiria raižinių ciklas, vaizduojantis užfiksuotus istorinius lietuvių mūšius su švedais, bei Jonušo Radvilos kariuomenės artilerijos kapitono Kristupo Eigirdo sudaryti mūšių su kazokais planai.
Tapyba
Tapybos kolekcijoje vykusiai parinkti kūriniai, atspindintys renesanso, baroko, neoklasicizmo stilių tendencijas, aliejinės tapybos raidą Italijoje, Prancūzijoje, JAV. Eksponuojami portretai, peizažai, žanrinė ir religinio turinio tapyba. Eksponuojami du žymiajam Vilniaus tapytojui Jonui Rustemui (1762–1835) priskiriami portretai, perteikiantys XIX a. pradžios romantizmo dvasią.
Skulptūra ir keramika
Skulptūros kolekcijoje išsiskiria du rinkiniai, kuriuos sudaro marmuro biustai ir bronzos liejiniai, daugiausia sukurti XVIII–XIX a. prancūzų ir anglų skulptorių. Bronzos kolekcijoje vyrauja XIX a. žanrinių kompozicijų pavyzdžiai, secesijos periodo skulptūros, Paryžiaus salonui būdingi kūriniai.
Keramikos rinkinyje išskirtinę vietą užima italų majolikos kolekcija, kurią sudaro profesionalų ir liaudies meistrų kūriniai. XVIII–XIX a. Europos porceliano rinkinyje išsiskiria žanrinės rokoko ir neoklasicizmo stilių statulėlės.
Rytų meno kolekcija ir istoriniai baldai
Derinami taikliai parinkti įvairių epochų bei įvairia technika sukurti darbai: japonų Ukiyo mokyklos spalvoti medžio raižiniai, tapyba ant ryžių popieriaus ir šilko, japonų kaligrafija, porcelianas, bronziniai indai. Įspūdingiausias šioje kolekcijoje yra Budos šventę vaizduojantis nuspalvintas XIV a. medžio raižinys.
Turtingas baldų rinkinys kryptingai sudarytas iš autentiškų baldų, nuosekliai atspindinčių skirtingas epochas bei stilius nuo renesanso iki XX a. modernizmo. Mažosios gildijos interjeruose – autentiškoje istorinėje aplinkoje eksponuojama viena didžiausių Lietuvoje italų renesanso baldų kolekcija ne tik pristato to laiko baldų stilių, bet ir sukuria charakteringą istorinį ansamblį.
Biblioteka
Neatsiejama kolekcijos dalis – beveik 7 tūkstančių tomų biblioteka. Ji buvo formuojama kartu su senosios dailės rinkiniais ir sutapo su paties K. Varnelio kūrybos raida. Todėl didesniąją jos dalį sudaro meno albumai, dailės ir architektūros istorijos studijos. Yra knygų, įeinančių į pasaulio gražiausiųjų knygų „aukso fondą“. Jo sukaupta vertinga knygotyrinė literatūra: leidiniai apie bibliofiliją, kolekcionavimą, knygos istoriją.
Paprastasis varpenis
Paprastasis varpenis (Botrychium lunaria) – driežlielinių (Ophioglossacea) šeimos varpenių (Botrychium) genties augalas. Priklauso sporinių induočių grupei. Įprastai auga šlaituose, pievose, pamiškėse, retmiškiuose, žvyringame, molingame dirvožemyje; Lietuvoje apyretis
Morfologija ir anatomija
Šios genties paparčiai yra palyginti maži, nuo 5 iki 30 centimetrų, su požeminių šakniastiebiu, iš kurio paprastai auga vienas lapas. Stiebas paprastai yra trumpas, mėsingas ir be šakų. Varpenio požeminių stiebų struktūra iš esmės yra sifonostelinė. Šaknų sistema nėra gerai išvystyta – varpenis turi kelias silpnai šakotas, mėsingas šaknis, apaugusias mikoriziniais grybais (Glomus sp.). Lapas dimorfinis, sudarytas iš sporifikuojančios ir vegetatyvinės dalies. Vegetatyvinė lapo dalis bekotė, plunksniška, su 2–9 pusmėnulio formos segmentais. Generatyvinė lapo dalis 2–3 kartus plunksniška. Morfologija gali skirtis priklausomai nuo ekologinių sąlygų ir augalo amžiaus.
DreamHack
thumb|250px|right|Nuotrauka iš Dreamhack Winter 2004 DreamHack – didžiausias pasaulio kompiuterių festivalis ir kompiuterinių žaidimų turnyras, su gyvais koncertais bei varžybomis. „DreamHack“ organizuojamas dusyk per metus Elmia parodų ir konventų centre Jonšiopinge (Švedija). 2007 m. „DreamHack“ buvo apdovanotas Jonšiopingo municipaliteto garbės diplomu už reikšmę miesto ekonomikai, kultūrai, švietimui ir vietinei bendruomenei.
Paprastasis varpenis
Gyvenimo ciklas
Vasarą sporangės subręsta ir atsiveria per skersinį plyšį, išbarstydama tūkstančius sporų; dauguma jų nusėda šalia augalo, daugelis jų būna išsklaidytos vėjo ar išplatintos gyvūnų. Tam, kad sporos sudygtų ir išsivystytų į subrendusį gametofitą, jos turi atsirasti giliai dirvožemyje ir pradinių vystymosi stadijų gametofitas būti užkrėstas endomikorizinio grybo (Glomus sp.), kad galėtų tęsti augimą. Gametofitai (haploidinė karta) neturi chlorofilo, todėl naudoja grybo pagamintas medžiagas, kaip mitybos šaltinį. Gametofitas yra balkšvos ar rusvos spalvos, mažas, mėsingas ir įvairaus pavidalo – nuo ovalios iki stačiakampės cilindrinės formos ir didžiąją jo paviršiaus dalį dengia rizoidai. Suaugus gametofitui, viršutinėje jo pusėje išsivysto archegonės ir antheridžiai. Lytinės brandos metu anteridis išskiria spermatozoidus, kurie plaukia į archegonę ir susijungia su kiaušialąste. Embrionas yra diploidinės sporofito kartos pradžia. Jaunas sporofitas lėtai auga ir, panašiai kaip gametofitas, maisto medžiagas gauna iš endomikorizinio grybo. Turi praeiti keleri metai, kol augalas yra pakankamai didelis, kad virš žemės galėtų atsirasti lapas. Pirmieji jauno sporofito lapai yra mažesni nei labiau subrendusių augalų lapai. Subrendęs sporofitas per metus vėlyvą pavasarį ir vasaros pradžioje duoda vieną antžeminį lapą; retkarčiais augalas gali būti neaktyvus vienerius ar daugiau metų (antrinis ramybės laikotarpis). Sporangei subrendus, jos keičia spalvą iš žalios į geltoną arba oranžinę ir pagaliau išskiria sporas. Išleidus sporas, segmentai išdžiūsta, pasidaro rudi ir nudžiūsta. Priklausomai nuo rūšies ir buveinės, nuo vasaros vidurio iki rudens vidurio lapo fragmentus galima rasti suyrančius ant žemės, vis dar pritvirtintus prie stiebo viršūnės.
DreamHack
Renginiai
Du pagrindiniai „DreamHack“ renginiai yra „DreamHack Winter“ (žiemos) ir „DreamHack Summer“ (vasaros). Kiekvienas trunka apie 72 valandas (keturias dienas), programa vyksta kiekvieną dieną visą dieną. Vidutinis dalyvių amžius yra 16 – 17 metų, dalyvauja žmonės iš viso pasaulio. 2011 m. „DreamHack“ Winter dalyvių skaičius siekė beveik 21 000, o darbuotojų (savanorių) – apie 500.
Kiekviename renginyje pagrindinės programos yra penkios: elektroninis sportas, skaitmeninio meno konkursas, parodos, koncertas ir festivalis.
Paprastasis varpenis
Paplitimas ir ekologija
Cirkumpoliarinė, temperatinė, vasaržalė rūšis. Yra paplitę beveik visoje Europoje, Azijoje bei Šiaurės Amerikoje. Aptinkamas Pietų Amerikoje, Australijoje bei Naujoje Zelandijoje. Nors kai kurie varpenių gentys yra aiškiai siejami su miškų bendruomenėmis, dauguma jų linkę augti gerai nusausintose atvirose vietose, tokiose kaip paplūdimio pievos, laukai, subalpinės ir alpinės pievos.
DreamHack
Renginiai
„Festivalis“ yra laisva programa, kurioje kiekvienas dalyvis gauna vietos, stalą, kėdę, elektros ir interneto jungtis, kur gali prisijungti savo atsineštus kompiuterius.
Paprastasis varpenis
Paplitimas ir ekologija
Varpeniai dažniausiai siejami su gamtos ir žmonių sukeliamais trikdžiais, augantys lavinų pievose, lietaus šlaituose, neseniai nuvalytose vietose, pakelėse, oro juostose, ganyklose ir kai kuriose kasybos veiklos vietose.
DreamHack
Renginiai
„DreamHack“ yra vienas reikšmingiausių turnyrų elektroniniame sporte. Profesionaliose StarCraft II varžybose dalyvauja aukščiausio lygio žaidėjai iš viso pasaulio, o jų finalai yra transliuojami Švedijos Nacionalinės televizijos. Žiūrovų skaičiaus rekordas yra 1,7 milijono. Neskaitant StarCraft 2, yra ar buvo organizuojamos ir Quake Live, Counter-Strike, Heroes of Newereth, League of Legends, Dota 2, Battlefield 3, Super Street Fighter IV profesionalios varžybos. Norintys dalyviai dažnai organizuojasi ir neoficialius kitų žaidimų turnyrus. Bendras biudžetas prizams siekia 2 milijonus kronų.
Parodų srity įvairios su kompiuteriais susijusios įmonės pristato savo produktus. Dažni naujų kompiuterinių žaidimų pristatymai, kartais vyksta paskaitos ir seminarai, pardavinėjamos kompiuterinės prekės.
Istorija
„DreamHack“ pradėtas organizuoti XX a. devintojo dešimtmečio pradžioje kaip nedidelis draugų ir bendramokslių sambūris Malungo mokyklos rūsyje. 1994 m. renginys persikėlė į mokyklos kavinę ir tapo viena didžiausių apylinkės „demoparty“ bei „LAN party“.
1997 m. „DreamHack“ organizuotas „Kupolen“ arenoje Burlengėje, tuo metu tai buvo didžiausias Švedijos ir trečias pagal dydį Skandinavijos „LAN party“.
Nuo 2001 m. „DreamHack“ organizuojamas Elmos centre Jonšiopinge. Nuo 2002 m. vietoje vieno renginio per metus buvo pradėti organizuoti du: vasarą ir žiemą. Iš pradžių vasarinis buvo labiau orientuotas į žaidimų varžybas, o žieminis – į demosceną, šiuo metu skirtumo nebeliko.
Nuo 2007 metų pradėtas organizuoti ir trečiasis, mažesnis renginys, paprastai vasaros viduryje ar antroje pusėje. Šiuo metu jis dažniausiai vyksta Valensijoje (Ispanija).
Nuo 2012 m. „DreamHack“ bendradarbiauja su Major League Gaming ir Electronic Sports League siekdami skatinti elektroninio sporto vystymąsi visame pasaulyje. Buvo sukurta bendra „DreamHack“ ir MLG reitingų sistema ir kt.
Dalarna
Dalarnos lėnas (SV Dalarnas län) – lėnas vidurio Švedijoje, beveik sutampa su Dalarnos istorine sritimi. Ribojasi pietuose su Vermlandu, Erebru ir Vestmanlandu, rytuose su Jevleborgu, šiaurėje su Jemtlandu, vakaruose su Norvegijos Inlando ir Triondelago apskritimis. Plotas 28 029 km² (2015 m.), 287 966 gyventojai (2019 m.). Įkurtas 1647 m., iki 1997 m. vadintas Koparbergo lėnu. Administracinis centras – Faliunas.
Savivaldybės
Lėno teritorijoje yra šios savivaldybės (komunos):
Miestai
Didžiausi Dalarnos miestai yra (gyv. sk., 2018 m. gruodžio 31 d. duomenys):