cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Augustinas Voldemaras
Opozicijoje
Pasižymėjo arogancija ir valdingumu. Įsitraukė į radikalios sukarintos organizacijos „Geležinis vilkas“ organizavimą. 1929 m. rugsėjo 23 d. A. Smetonos nušalintas nuo ministro pirmininko bei užsienio reikalų ministro pareigų. 1930 m. liepos mėn. internuotas Plateliuose. Vėliau policijos prižiūrimas gyveno Zarasuose. Pogrindyje rengė valstybinį perversmą.
1934 m. birželio 7-8 d. nepavykusio karinio pučo dalyvis, nuteistas 12 metų sunkiųjų darbų kalėjimo, buvo laikomas Utenos arešto namuose. 1938 m. vasario 16 d. paleistas iš kalėjimo su sąlyga, kad išvyks į užsienį. Išvyko į Prancūziją, bet 1939 m. rugpjūčio 27 d. nusprendė grįžti į Lietuvą. Tik kirtęs Lietuvos sieną buvo sulaikytas ir apgyvendintas Zarasų mieste bei prižiūrimas policijos. 1940 m. sausio mėn. vėl ištremtas į užsienį.
Sovietinė okupacija
1941 m., naktį iš birželio 26 į 27 d., Voldemarai buvo suimti, tardomi. A. Voldemaras buvo verčiamas prisipažinti, kad yra Vokietijos žvalgybos agentas. 1941 m. lapkričio mėn. jo tardymas buvo baigtas, byla perduota NKVD Ypatingajam pasitarimui. A. Voldemaras laukė nuosprendžio Ordžonikidzės kalėjime, tačiau frontui artėjant prie Šiaurės Kaukazo, 1942 m. rugpjūčio mėn. jis pervežtas į Maskvos Butyrkų kalėjimą. 1942 m. gruodžio 16 d. A. Voldemaras išsekęs mirė Butyrkų kalėjimo ligoninėje. Žmona Matilda mirė 1942 m. rugpjūčio 25 d. Kislovodsko kalėjime.
Kūryba
Bendradarbiavo spaudoje, parašė mokslo darbų socialinėmis, istorinėmis, kultūrinėmis temomis, politinių straipsnių, vertė grožinę literatūrą. Kai kurie jo darbai buvo vertinami prieštaringai, netgi uždrausti. Laisvai kalbėjo prancūzų, vokiečių, anglų, rusų, švedų, italų, lenkų kalbomis, be to, mokėjo senąsias lotynų, graikų ir hebrajų kalbas, galėjo skaityti ir kitomis Europos kalbomis.
Juozas Demskis
Juozas Demskis (1883 m. kovo 7 d. Naudvaryje – 1943 m. birželio 13 d. Tiumenėje) – Lietuvos komunistinio judėjimo veikėjas.
Biografija
1907–1909 m. kalintas. 1909–1912 m. gyveno JAV, priklausė Lietuvos socialistų sąjungai. 1912 m. grįžo į Lietuvą. Nuo 1918 m. dalyvavo LKP veikloje, už tai kalintas. 1940 m. Liaudies Seimo narys. 1941 m. pasitraukė į Rusiją.
Nepasitenkinimas
Nepasitenkinimas (, ; kančia) – pamatinė budizmo sąvoka minima Keturiose tauriosiose tiesose, pirmoji iš jų, ypač svarbi budistų pasaulėžiūrai.
Iškiriamas nepasitenkinimas susijęs su:
Toks nepasitenkinimo sklidinas gyvenimo suvokimas leidžia prie nieko neprisirišti ir patirti aukščiausią laimę, nirvaną (paramam sukham).
Belgijos futbolo varžybos 1904–1905 m.
Belgijos futbolo varžybos 1904–1905 m.
Verenigingas
Verenigingas (angl., afrik.: Vereeniging) – miestas Pietų Afrikos Respublikoje, Gautengo provincijoje, prie Valio upės. 350 tūkst. gyventojų. Miesto pavadinimas afrikanų k. reiškia „sąjunga, asociacija“.
Verenigingas įkurtas 1892 m. 1902 m. gegužės 31 d. čia pasirašyta Verenigingo taikos sutartis, užbaigusi Antrąjį Būrų karą. Svarbus pramonės centras: geležies, plieno, vamzdžių gamybos, statybinių medžiagų pramonė. Akmens anglių, molio, silicio gavyba. Yra kelios šiluminės elektrinės.
Erebru
Erebru – miestas pietų Švedijoje, Nerkės provincijoje, į vakarus nuo Stokholmo.
Istorija
Miesto teisės suteiktos 1404 m.
Sportas
Mieste 1958 m. vyko VI pasaulio futbolo čempionato rungtynės.
Renault R29
Renault R29 – Formulės 1 automobilis, 2009 m. sezone naudojamas Renault ekipos.
Pirmą kartą viešumoje automobilis pasirodė sausio 19 d. Algarvės žiede Portugalijoje.
Nuo sausio 19 iki sausio 22 d. ekipa dalyvavo bandymuose. Pirmas dvi dienas už automobilio vairo sėdėjo brazilas N. Piquet jaunesnysis, kitas dvi – ispanas F. Alonso.
Po Vengrijos GP iš ekipos buvo atleistas Piquet, o vietoj jo komandoje debiutavo prancūzas Romainas Grosjeanas.
Formulės 1 rezultatai
‡ Buvo skirti tik pusė taškų, nes lenktynės buvo nutrauktos neįveikus 75 % distancijos.
Euboja (mitologija)
Euboja vadinamos keturios moterys graikų mitologijoje:
Gernsio herbas
thumb|right|200px|Gernsio herbas Gernsio herbas – oficialus Gernsio kaip politinio vieneto simbolis.
Herbą sudaro skydas su trimis auksiniais mėlynai ginkluotais einančiais liūtais raudoname lauke, skydo viršuje – auksinė šakelė su lapais.
Panašius herbus turi Normandija, Džersis, Anglija:
Klovainių herbas
Klovainių herbas – Klovainių miestelio ir seniūnijos heraldinis atributas.
Aprašas
Herbo skydo auksiniame lauke šėlstantis mėlynas žirgas su raudonais pakinktais.
Žirgas – saulės ir dangaus, visų išmintingųjų jėgų džiaugsmo ir pergalės simbolis, įkūnijantis jaunystę, jėgą ir vyriškumą.
Istorija
Istorinio herbo miestelis neturėjo. Heraldikos komisijoje svarstant herbo simboliką, buvo atsižvelgta į vietinių gyventojų pasakojimą apie miestelio vardo kilmės legendą: esą miestelio vardas kilęs nuo žirgo „kloniojimosi“ einant per laukus. Žirgai buvo mėgstami ir Karpio dvare, garsėjusiame didžiulėmis arklidėmis. Žmonių pasakojimai apie žirgo viziją tekant saulei, prisiminimai apie kadaise pro Klovainius ėjusį Kauno-Rygos traktą, kai Klovainiuose buvo keičiami pašto karietų ir prekybos diližanų arkliai, lėmė, kad heraldikos ženklo simboliu tapo žirgas.
Herbas patvirtinas 1997 m. kovo 19 d. Prezidento dekretu. Etalono autorius – Juozas Galkus.
Janina Degutytė
thumb|180px|J. Degutytės kapas [[Antakalnio kapinėse]] Janina Degutytė (1928 m. liepos 6/8 d. Kaune – 1990 m. vasario 8 d. Vilniuje)  – lietuvių poetė, vėlyvosios lyrikos romantikė, eilėraščių vaikams autorė.
Biografija
Gimė 1928 m. liepos 8 d. (dokumentuose įrašyta 6 diena) Žemuosiuose Šančiuose. Keletą metų su tėvais gyveno Kėdainiuose, Telšiuose. Nuo jaunystės turėjo sveikatos problemų. Motiną pasiglemžė alkoholizmas.
Pirmieji eilėraščiai išspausdinti „Jaunimo gretose“. 1958 m. priimta į Rašytojų sąjungą, dar nepasirodžius pirmajam rinkiniui. Pirmieji eilėraščių rinkiniai, R. M. Rilkės, M. Cvetajevos kūrinių vertimai, išleisti 1959–1960 m. Ilgą laiką gyveno Antakalnyje, Antakalnio kapinėse ir palaidota.
Poezijos pavasario laureatė (1968), Valstybinės premijos laureatė (1968).
Kūryba
Išleido poezijos rinkinius:
Vigadka (Ignalina)
Vigadka – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 8 km nuo Ceikinių.
Onegos įlanka
thumb|300px|Baltoji jūra
Asalnai
Asalnai – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, Aukštaitijos nacionaliniame parke, apie 5,5 km į vakarus nuo Ignalinos. Ežero dubuo sudėtingos kilmės. Jis susidarė keliose susikertančiose rinose ir ledo luistų guolyje. Ežeras netaisyklingos formos. Jį sudaro ilga šaka pietryčiuose, plati įlanka šiaurėje ir atskira ežero dalis, kurią su Asalnų ežeru jungia protaka, vadinama Asalnykščiu (vakaruose). Ilgis iš vakarų į pietryčius 3,7, didžiausias plotis 2,09 km. Altitudė 138,5 m.
Onegos įlanka
Onegos įlanka – įlanka Baltosios jūros pietinėje dalyje, į pietvakarius nuo Archangelsko. Nusitęsus iš pietryčių į šiaurės vakarus. Ilgis – 185 km. Plotis – 50–100 km. Didžiausias gylis – 36 m. Vidutinis – 16 m.
Asalnai
Kranto linija labai vingiuota, jos ilgis 14,74 km. Šiaurinis krantas aukštas, smėlingas, apaugęs pušynu kuriame auga labai dekoratyvūs smėlėtų pušynų augalai, į Raudonąją knygą įrašyti tamsialapiai skiautalūpiai ir siauralapės smiltės. vakarų – aukštas, molingas. Vandens telkinio nendrynuose peri ausuotieji kragai, laukiai, didžiosios antys, klykuolės, dančiasnapiai, nendrinės lingės ir gulbės nebylės. Ežerą iš šiaurės, rytų ir pietų supa miškai (Linkmenų, Pabiržės raisto miškai). Dugnas duobėtas, pietrytinėje įlankoje beveik lygus.
Onegos įlanka
Įteka Onegos, Kemės, Vygo upės. Įlankoje baigiasi Baltosios ir Baltijos jūrų kanalas. Prie įlankos išsidėstę Kemo, Onegos ir Belomorsko miestai. Įlankoje – Solovkų salos, Kijaus sala.
Asalnai
Ežero šiaurės rytinėje pusėje yra Asalnų hidrografinis draustinis. Jame saugomi Asalnų ir Dringykščio ežerai bei pietvakarinės Dringio ežero įlankos ir jų apyežeriai, unikalus ir ypač vaizdingas ežerų įlankų bei protakų hidrografinis kompleksas su apyežeryje esančiomis saugomų augalų ir gyvūnų rūšių buveinėmis. Šiaurės rytiniame Asalnų ežero pusiasalyje galima rasti gamtos paminklą – Asalnų pušį.
Šiaurės vakaruose Asalnų ežeras jungiasi 120 m sąsiauriu su Asalnykščio, pietryčiuose 150 m sąsiauriu – su Lūšių ežeru (Žeimenos upės baseinas). Į pietrytinę įlanką iš Dringykščio ežero atiteka Dringykščios (Dringės) upelis. Prie Asalnų esantys kaimai: Pabiržė, Meironys, Puziniškis. Šiaurinėje pakrantėje yra įrengta stovyklavietė.
Etimologija
Ežerėvardis Asalnaĩ kildinamas nuo žodžio asys („asiūklis“).
thumb|center|500px|Ežero panorama
Lietuva 2008 m. Eurovizijoje
Atranka į Euroviziją 2008 m. Lietuvoje vyko 3 pusfinalių ir finalo sistema. Iš trijų pusfinalių žiūrovai ir komisija išrinko po 4 dalyvius, kurie keliavo į finalą. Tiesiai į finalą deleguota Julija Ritčik ir Aistė Pilvelytė. Finale žiūrovai iš 14 kandidatų išrinko nugalėtoją. Juo tapo Jeronimas Milius, atlikęs roko baladę „Nomads in the Night“ ir 400 balsų persvara aplenkęs antroje vietoje likusią Aistę Pilvelytę.
Finalas
Atlikėjai finale, kuris įvyko vasario 2 dieną, pasirodė tokia eilės tvarka:
Eurovizijoje
Lietuva dalyvavo antrajame konkurso pusfinalyje, kuis vyko 2008 m. gegužės 22 dieną. Pusfinalyje jis užėmė 16 vietą ir nepateko į finalą.
Paįstrio herbas
Paįstrio herbas – Paįstrio kaimo ir seniūnijos heraldinis atributas.
Aprašas
Mėlyname lauke virš nuleistos banguotos sidabrinės juostos iš 6 banguotų juostelių stovi trys sidabriniai koplytstulpiai trikampiais sujungtais stogeliais, nuo kurių ant ilgų auksinių virvučių kabo kiekviename stogelio šone po du auksinius varpelius.
Istorija
Paįstrio herbas patvirtintas 2007 m. liepos 11 d. Prezidento dekretu. Herbo autorius – dailininkas Arvydas Každailis. Kurį laiką Paįstrio herbą naudojo ir visa Panevėžio seniūnija, kuriai iki 2010 m. priklausė ir Paįstrys.
Džersio herbas
Džersio herbas  – oficialus Džersio kaip politinio vieneto simbolis. Herbą sudaro skydas su trimis auksiniais juodai ginkluotais einančiais liūtais raudoname lauke.
Panašius herbus turi Normandija, Gernsis ir Anglija.
Pranas Eidukaitis
Pranas Eidukaitis (1878 m. spalio 16 d. Vaitkabaliuose – 1941 m. liepos 14 d. Vištytyje) – Lietuvos komunistinio judėjimo veikėjas.
Biografija
1906, 1908, 1913 ir 1936–1938 m. kalintas. 1940 m. Liaudies Seimo, o 1941 m. – LTSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo narys.
Milicijos vyriausiasis direktorius
Milicijos vyriausiasis direktorius – specialusis aukščiausiojo TSRS milicijos personalo laipsnis 1936-1943 m. Atitiko pirmo rango valstybės saugumo komisarą (NKVD sistema), pirmo rango komandarmą Raudonojoje Armijoje ir pirmo rango laivyno flagmaną kariniame laivyne. Šis laipsnis atitiko dabartinį karinį laipsnį armijos generolas.
Milicijos laipsnių sistemoje žemesnis laipsnis buvo milicijos direktorius, o aukštesnio laipsnio nebuvo.
Laipsnio istorija
Milicijos vyriausiojo direktoriaus laipsnis TSRS NKVD darbininkų ir valstiečių milicijos sistemoje buvo įvestas 1936 m. balandžio 26 d. TSRS CVK ir TSRS LKT nutarimu, kuris buvo paskelbtas 1936 m. gegužės 5 d. NKVD įsakymu Nr. 157.
Ši laipsnių sistema veikė iki 1943 m. vasario 9 d., kai TSRS AT Prezidiumo nutarimu „Apie NKVD ir milicijos organų vadovaujančio personalo laipsnius“ (О званиях начальствующего состава органов НКВД и милиции) buvo įvesta nauja specialiųjų laipsnių sistema, atitikusi kariuomenės laipsnius.
Laipsnis niekam nebuvo suteiktas.
Antonov An-2
thumb|right|275px|Lėktuvo An-2 pilotų kabina Antonov An-2 (rusiška pravardė кукурузник 'kukurūzininkas'; paveldėta iš Polikarpov Po-2; pagal NATO koduotę Colt) – ypač patvarus, lengvas, vienmotoris lėktuvas, biplanas, sukurtas Antonov konstruktorių biuro. Jis naudojamas lengviems kroviniams vežti, žemės ūkio darbams, parašiutiniams šuoliams. Lėktuvas gali skraidinti iki 12 keleivių.
Gineso rekordų knyga tvirtina, kad An-2 yra didžiausias vienmotoris biplanas, o jo gamyba yra pati ilgiausia lėktuvų gamyba, trukusi 70 metus.
1947 metais rugpjūčio 31 d. šis lėktuvas pirmą kartą pakilo į orą. Jį pilotavo lakūnas-bandytojas P. Volodinas. 1947 m. gruodžio mėn. prasidėjo valstybiniai bandymai, kurie truko iki 1948 m. kovo mėnesio. Tais pačiais metais liepos mėn. buvo baigtas antro prototipo su AŠ-21 varikliu bandymai. 1948 metais rugpjūčio 23 dieną An-2 pavadintas lėktuvas buvo priimtas į KOP ginkluotę. Serijinis An-2 (transportinis lėktuvas) pakilo 1949 metų rugsėjo 6 dieną.
Iki 1960 m. serijinė gamyba buvo vykdoma SSRS, kurios metu buvo pagaminta daugiau kaip 5000 lėktuvų. Vėliau pagal Antonovo konstruktorių biuro licenziją An-2 buvo gaminami Kinijoje (1957–1992 m. buvo pagaminta daugiau kaip 950 vienetų pavadinimais Nanchang Y-5, Shijiazhuang Y-15 (turbostraigtinis variantas), Shijiazhuang Y-5A) ir PZL gamykloje Lenkijoje (1960–1992 m. pagaminta apie 12 tūkst. vienetų, iš kurių 10440 pristatyta į SSRS ir NVS šalis).
Puerto Riko futbolo čempionatas
Puerto Riko futbolo lyga – aukščiausioji Puerto Riko futbolo lyga. Pirmoji unifikuota futbolo lyga salos istorijoje.
Istorija
Dabartinė futbolo lyga pakeitė prieš tai buvusį Nacionalinį čempionatą.
Futbolo lyga įkurta 2008 m. gegužės 14 d. Pirmosios rungtynės sužaistos 2008 m. birželio 28 d., o baigėsi spalio mėnesį. Buvo sužaistos 56 rungtynės.
2009 m. lyga buvo padalinta į Apertura ir Clausura. Apertura žaidžiama nuo rugsėjo iki gruodžio mėn., tuo tarpu Clausura nuo sausio iki balandžio mėn.
Pandžabas
''Šiame straipsnyje aptariamas istorinis regionas. Straipsnį apie Pandžabo valstiją Indijoje galima rasti čia, o apie Pandžabo provinciją Pakistane – čia
Pandžabas (arabų raštu: پنجاب, gurmukhi: ਪੰਜਾਬ) – istorinis Pietų Azijos subregionas, Indo aukštupyje, šiuo metu politiškai padalintas tarp Indijos ir Pakistano. Jame vyrauja pandžabų tauta.
Šiuo metu jis padalintas tarp šių administracinių vienetų: Pandžabo, Čandigarho ir dalies Himačal Pradešo valstijų Indijoje; ir Pandžabo provincijos Pakistane. Kartais Pandžabui priskiriamos ir Harjanos bei Delio valstijos Indijoje.
Blindė
Blindė (Salix caprea) – gluosninių augalų šeimos daugiametis medis ar krūmas.
Pandžabas
Geografija
thumb|left|Pandžabo upės Pandžabo pavadinimas kilęs iš persų kalbos ir reiškia „penkios upės“. Tai apibūdina krašto geografiją: ji apima derlingas žemumas vidurio Pakistane ir šiaurės vakarų Indijoje, per kurias teka 5 didelės upės, pietuose sutekančios į Indo upę. Tai yra: Indas, Činabas, Dželamas, Ravis ir Satledžas.
Tarp šių upių yra tarpupiai (doabai), kurių kiekvienas irgi turi pavadinimą: Sind Sagaro doabas (tarp Indo ir Džhelumo), Džečo doabas (tarp Dželamo ir Činabo), Rečna doabas (tarp Činabo ir Ravio), Bari doabas (tarp Ravio ir Satledžo), Bist doabas (tarp Beaso ir Satledžo). Žemumos į rytus nuo Satledžo (iki Džamnos upės) dar neformaliai vadinamos Delio doabu.
Blindė
Paplitimas ir augavietės
Paplitusi Europoje, Vakarų, bei Vidurinėje Azijoje. Natūraliai gamtoje paplitusi ir Lietuvoje, tai vietinė Lietuvos augalų rūšis. Labai dažna miškuose, kirtimuose, jaunuolynuose, paupiuose, drėgnokose pievose. Kartais auginama prie sodybų.
Pandžabas
Geografija
Šiaurėje regioną uždaro Pir Pandžalo kalnai ir Himalajai, už kurių yra Kašmyro slėnis ir Ladakas. Vakaruose regionas kyla į Karakorumo kalnagūbrį ir Irano kalnyną (Puštunistaną). Šiauriausias Pandžabo kampas Indo ir Kabulo upės senovėje buvo vadinamas Gandhara. Rytuose Pandžabas driekiasi iki pat Džamnos upės. Pietvakariuose jis susisiekia su Sindhu, pietuose – su Radžastanu.
Blindė
Morfologija
left|200px|Blindės morfologija Dvinamis augalas auga kaip neaukštas medis, rečiau kaip krūmas iki 2-12 m, retai iki 22 m aukščio. Laja plačiai kiaušiniška arba skėtiška. Žievė pilkai žalia, lygi, apatinėje liemens dalyje suaižėjusi. Pumpurus dengia tik vienas žvynelis. Lapai elipsiški, nusmailėję, 5-18 cm ilgio ir 3-8 cm pločio, lygiais arba dantytais kraštais, su trumpa, dažnai atgal atsilenkusia raukšlėta viršūne, postoriai, pilkai žalia viršutine ir balsva plaukuota apatine puse; prielapiai dantyti. Žiedai vienalyčiai, susitelkę į stačius, stambius žirginius, iš pradžių apaugę švelniais baltais plaukeliais, vėliau gelsvi, kvapūs. Kuokeliniai žirginiai 5-6 cm ilgio ir apie 2 cm skersmens, gausiažiedžiai. Žiedas be apyžiedžio, kuokeliai du, su gelsvomis apvaliomis dulkinėmis, kuriose subręsta daug žiedadulkių. Piesteliniai žirginiai iš pradžių kotuoti, cilindriški, augalams žydint apie 6 cm ilgio, o vaisiams bręstant dar labiau pailgėja. Žiedai taip pat be apyžiedžio. Piestelė ilgakotė, mezginė trumpu liemenėliu, purka geltona. Žieduose gausu nektaro. Vaisius – dėžutė; sėklos su baltų plaukelių kuokšteliais, smulkios.
Pandžabas
Demografija
thumb|left|Pandžabų kalbos tarmės Pandžabas – vienas derlingiausių pasaulio regionų, o kartu ir vienas tankiausiai gyvenamų. Visame regione, tiek Indijoje, tiek Pakistane, gyvena daugiau nei 150 mln. gyventojų. Dauguma jų yra etniniai pandžabai ir kalba įvairiais pandžabų kalbos dialektais. Šie dialektai žymi atskirus kultūrinius Pandžabo regionus. Didžiausias ir svarbiausias jų – Madžhi, kur kalbama standartine pandžabi ir yra svarbiausi istoriniai Pandžabo miestai Lahoras ir Amritsaras.
Blindė
Morfologija
Žydi balandžio mėn., prieš skleidžiantis lapams. Dauginasi sėklomis. Išgyvena apie 60 metų. Šviesamėgė. Atspari šalčiui ir sausrai.
Panaudojimas
Augalas medingas. Žievėje yra 16-21 % rauginių medžiagų, salicilo. Iš žievės gaminami juodi dažai. Mediena vartojama malkoms, įvairiems drožiniams, celiuliozės gamybai
Belgijos futbolo varžybos 1905–1906 m.
Belgijos futbolo varžybos 1905–1906 m.
Pandžabas
Istorija
Pagrindinis straipsnis: Pandžabo istorija
Blindė
Lietuvių mitologija
T. Narbutas, L. Jucevičius ir J. I. Kraševskis mini ypač vaisingą lietuvių mitologijoje moterį. Ši moteris galėjusi gimdyti iš bet kurios kūno dalies, kojų, rankų ir pan. Pati Žemė pradėjo jai pavydėti vaisingumo, todėl ją pavertusi medžiu, blinde. Pagal T. Narbutą, jo laikais ties blinde būdavo atliekamos ištekėjusių moterų apeigos. Nors tautosakoje tokio motyvo nėra, tačiau gausu mitologinių sakmių apie medžiais paverstus žmones.
Pandžabas
Istorija
Pandžabo istorija prasideda III–II tūkst. pr. m. e., kuomet čia suklestėjo Indo civilizacija. Pandžabe paplito jos atmaina – Harapos kultūra (gretimame Sindhe tuo tarpu klestėjo Mohendžo Daras). II tūkst. pr. m. e., kuomet Pandžabą apgyvendino arijai, Pandžabas buvo žinomas kaip Sapta Sindhu. Čia formavosi ankstyvosios gentinės valstybėlės – džanapados. Ilgainiui svarbiausia tarp jų tapo Gandhara, buvusi šiauriausiame Pandžabo kampe, turėjusi susisiekimą su vakarų kraštais.
Blindė
Literatūra
Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 150 psl.
Pandžabas
Istorija
Nuo II tūkst pr. m. e. pabaigos čia suklestėjo vedinė civilizacija ir galingos valstybės, tokios kaip Kuru, Gandhara. Ilgainiui Gandharos regionas tapo vienu svarbiausių kultūros ir politikos centrų Indijoje. Čia nuolat keitėsi valstybės ir kultūros.
Benediktas Labėnas
Benediktas Labėnas-Kariūnas (1918 m. vasario 20 d. Staidaruose, Lazdijų raj. – 1949 m. kovo 7 d. Kalesninkų miške) – Lietuvos partizanas, literatas.
Biografija
1939 m. baigė Lazdijų gimnaziją. Pirmosios sovietų okupacijos metu (1940 m. spalio 1 d.) jis baigė Kauno karo mokyklą.
Plutonas
Plutonas gali reikšti:
Benediktas Labėnas
Biografija
Nacių okupacijos metais tarnavo Lietuvos saugumo policijos Vilniaus apygardoje (apygardos vadovas Aleksandras Lileikis), 1943 m. įstojo į 3-iąjį lietuvių statybos batalioną.
1944 m. Vokietijoje, Drezdeno mieste, buvo sutelktas lietuvių karininkų rezervas – tarp šių karininkų buvo ir B. Labėnas. 1944 m. gruodžio 7 d. kartu su 11 karininkų jis buvo pasiųstas į Liepojos (Latvija) apsupimą. Karui baigiantis, prie Tukumo pateko į sovietų nelaisvę ir kartu su vokiečiais belaisviais buvo išvežtas į Komsomolską prie Amūro (Sevvostlagas) Chabarovsko kr. Po pusantrų metų buvo paleistas, grįžo į Lietuvą.
B. Labėnas buvo literatas. Jo poezijos ir prozos darbai buvo spausdinami „Jaunojoje Lietuvoje“, „Mokslo dienose“, „Karyje“ ir kt. leidiniuose. Partizano Kariūno artimųjų išsaugota jo literatūrinė kūryba 2000 m. išleista knygoje „Žygiuojanti tauta“.
Kazimieras Aleksandras Pociejus
Kazimieras Aleksandras Pociejus (1666 m. kovo 14 d. – 1728 m. birželio 10 d.) – LDK valstybinis ir karinis veikėjas, Trakų vėliavininkas (1692–1700 m.), Vitebsko (1700–1703 m.) ir Trakų kaštelionas (1703–1705 m.), Vitebsko vaivada (1705–1728 m.), Rohačovo, Suražo ir Žiežmarių seniūnas.
Biografija
Lietuvos bajorų Pociejų giminės atstovas, herbo „Waga“ savininkas. Vitebsko vaivados Leonardo Gabrieliaus Pociejaus (1632–1695) ir Reginos Oginskaitės jaunesnysis sūnus, Trakų stalininko ir tijūno, kunigaikščio Leono Samuelio Oginskio (apie 1595–1657). Vyresnysis brolis – Vilniaus kaštelionas ir Lietuvos didysis etmonas Liudvikas Pociejus (1664–1730).
1692 metais Kazimieras Aleksandras Pociejus gavo Trakų vėliavininko pareigybę, 1700 metais buvo paskirtas Vitebsko kaštelionu, 1703 metais tapo Trakų kaštelionu. 1705 metais gavo Vitebsko vaivados pareigybę.
Pilietinio karo metu Kazimieras Aleksandras Pociejus palaikė respublikonus, Sapiegų priešininkus. LDK armijos konfederacijos prieš Sapiegas 1696 metais ir Valkininkų mūšio 1700 metais dalyvis. 1701 metų sausį vadovaujant bajorų įgulai sumušė Sapiegų 16 raitelių įgulų ir valstiečių būrius, surinktus ir apginkluotus Sapiegų.
Palaikė Lenkijos karaliaus Augusto Stipriojo politiką, siekiančio nustatyti absoliučią tvarką ATR. Sandomiro konfederacijos dalyvis, Rusijos šalininkas kovoje prieš Švedijos karalių Karolį XII. 1708 metais laikinai perėjo į Stanislovo Leščinskio pusę, Švedijos statytinį. 1709 metais vėl prisijungė prie Augusto II.
Šeima ir vaikai
Buvo vedęs du kartus. Apie 1707 metais pirma santuoka buvo Ana Tereze Letov (m. po 1712), antra santuoka buvo su Pranciška Chaleckaite (apie 1682–1774). Vaikai:
Vigadka (Molėtai)
Vigadka – viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Giedraičių.
Dodge Dynasty
Dodge Dynasty buvo priekiniais ratais varomas sedanas, kurį Dodge pristatė 1987 metais kaip 1988 modelį. Automobilis pakeitė Dodge Diplomat kaip Dodge vidutinio dydžio automobilį. Dodge Dynasty dvynys buvo Chrysler New Yorker, abu automobiliai buvo gaminami ant Chrysler C platformos. Kanadoje automobilis buvo pardavinėjamas kaip Chrysler Dynasty. Dynasty taip pat buvo panašus į Chrysler Imperial kuris buvo gaminamas nuo 1990 iki 1993 metų ir buvo gaminamas ant tos pačios ištemptos šasi kaip ir Chrysler Fifth Avenue. Automobilio gamyba buvo sustabdyta 1993 metų gegužės 28 diena.
1681 m.
1681 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Jonikaičiai (Klaipėda)
Jonikaičiai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 9 km nuo Veiviržėnų, 6 km nuo Judrėnų, 7 km į šiaurės rytus nuo Švėkšnos. Vakariniu pakraščiu teka upelis Judrė. Ribojasi su Vainotiškės, Šalpėnų, Kurmių, Kidulių kaimais.
Etimologija
Kaimo pavadinimas kilęs nuo pavardės Jonikas ar Jonikaitis.
Istorija
1644 m. Švėkšnos dvaro inventoriuje minima Jonikaičio tarnystė (sluzba Jonikayciow) Matutaičių vaitystėje (Woytowstwo Matutayciowe). Gyveno 10 šeimų. 1695 m. – „sluzba Jonikayciow“ Augilo vaitystėje (Woytowstwo Awgilowe) įrašyta 11 šeimų. 1737 m. Švėkšnos bažnyčios katalikų registracijos knygoje įrašytos 12 šeimų, kuriose gyveno 108 žmonės. 1820 m., padalijus Švėkšnos dvaro valdą, Jonikaičių kaimas atiteko grafui Jurgiui Pliateriui, Gedminaičių dvaro savininkui. 1846 m. bažnyčios sudarytame sąraše minimos 12 šeimų, kuriose gyveno 108 žmonės. 1923 m. Jonikaičių kaime buvo 23 ūkiai, kuriuose buvo 98 gyventojai. Iki 1950 m. kaimas priklausė Švėkšnos valsčiui, vėliau – Šalpėnų, Judrėnų, Veiviržėnų apylinkėm. Kaime 1954–1960 m. veikė Kurmių septynmetė mokykla.
Linas ir Simona
thumb||right|200px||Linas ir Simona Eurovizijoje 2004 m. Linas and Simona – pop muzikos duetas, atstovęs Lietuvą 2004 m. Eurovizijoje su daina What's Happened to Your Love? ir pusfinalyje užėmęs 16 vietą. Sudaro Linas Adomaitis ir Simona Jakubėnaitė. Vėliau taip pat įrašė keletą dainų drauge.
Stanislovas Moniuška
thumb|250px|Stanislovo Moniuškos paminklas Vilniuje thumb|250px|Stanislovo Moniuškos kapas Povonzkų kapinėse thumb|250px|Atminimo lenta Vilniuje, Vokiečių g. 26 thumb|250px|[[Varšuva|Varšuvos Centrinė geležinkelio stotis pavadinta kompozitoriaus vardu]]
Stanislovas Moniuška (, 1819 m. gegužės 5 d. Ubelė prie Minsko – 1872 m. birželio 4 d. Varšuva, palaidotas Povonzkų kapinėse) – lenkų kompozitorius, dirigentas. Vienas ryškiausių lenkų muzikos romantizmo kūrėjų greta F. F. Šopeno.
Biografija
1827–1830 m. mokėsi muzikos Varšuvoje pas A. Frejerį, 1837–1840 m. – Berlyne pas K. Rungenhageną. 1840–1858 m. gyveno Vilniuje. 1840–1842 m. Šv. Jonų bažnyčios vargonininkas, kelerius metus Vilniaus miesto teatro orkestro dirigentas, privačiai mokė muzikos (tarp mokinių – Cezaris Kiuji, Janas Karlovičius). Aktyviai dalyvavo miesto muzikiniame gyvenime, būrė mėgėjų ansamblius, rengė koncertus, vadovavo paties 1854 m. įkurtai Šv. Cecilijos draugijai, rūpinosi natų leidyba.
Vilniuje sukūrė kantatas lietuviška tematika „Milda“, „Nijolė“, „Namų dainyno“ dainų (I–VI sąs.), 4 „Aušros Vartų litanijas“, sceninių kūrinių. 1848 m. sausio 1 d. miesto rotušėje įvyko operos „Halka“ premjera (I redakcija, koncertinis atlikimas, dirigavo pats S. Moniuška), 1854 m. vasario 28 d. ten pat opera pastatyta scenoje. 1849 m. Sankt Peterburge dirigavo kantatą „Milda“ ir fantastinę uvertiūrą „Pasaka“, sulaukė palankių vertinimų. 1846 m., 1847 m., 1851 m. lankėsi Varšuvoje, užmezgė ryšius su lenkų rašytojais, kompozitoriais, rūpinosi „Halkos“ premjera Didžiajame teatre – ten 1858 m. sausio 1 d. pastatyta II redakcija, 1858 m. pakviestas dirbti šio teatro dirigentu, su šeima persikėlė į Varšuvą. 1858 m. keliavo po Vakarų Europą – Veimare susipažino su F. Listu, Prahoje – su B. Smetana. 1861 m. Paryžiuje susitiko su D. Rosiniu, Š. Guno ir D. F. Oberu. Nuo 1864 m. dėstė Varšuvos muzikos institute.
Kūryba
Sukūrė operų, operečių, baletų, kantatų, baladę, mišių, uvertiūrų, styginių kvartetų, polonezų, polkų, mazurkų ir kiti kūrinių fortepijonui, apie 300 dainų balsui ir fortepijonui. Muzika romantiška, lyriška, grindžiama lenkų muzikinio folkloro ritmais, liaudies dainų intonacijomis.
Glikogenas
thumb|300px|Glikogeno struktūra Glikogenas – polisacharidas (angliavandenis), kurį gyvūnų organizmai kaip energijos atsargas didžiąją dalį kaupia raumenyse ir apie 10 % kepenyse.
Glikogeno struktūra panaši į amilopektino, tačiau jis yra šakotesnis. Molekulinė masė siekia keletą milijonų Da. Glikogeno molekulėje yra vienas redukuojantysis galas ir daug neredukuojančiųjų. Tai yra polimeras, sudarytas iš gliukozės liekanų, kuris gali būti suskaldytas į gliukozės molekules, kai reikia energijos. Dauguma liekanų yra sujungtos α-1,4-glikozidiniu ryšiu, o šakos sukuriamos α-1,6-glikozidiniu ryšiu.
Glikogenas dar vadinamas gyvuliniu krakmolu: kaip augalai kaupia krakmolą, taip gyvūnai glikogeną kaupia kaip energijos atsargas. Energetiniu požiūriu, lyginant su triacilgliceroliais, glikogenas yra mažiau efektyvus: jį oksidavus gaunama 4,0 kcal/g, o triacilglicerolius – 9,2 kcal/g.
Belgijos futbolo varžybos 1906–1907 m.
Belgijos futbolo varžybos 1906–1907 m.
Cukrus
thumb|Cukrūs: (v.k.) Baltasis rafinuotas cukrus (v.d.) Nerafinuotas cukrus (a.k.) Karamelizuotas (rudasis) cukrus (a.d.) Neapdorotos smulkintos cukranendrės thumb|Baltojo cukraus gabalėliai thumb|Rudojo cukraus kristalai „Kandis“
Cukrus, sacharozė – vandenyje tirpus saldaus skonio sacharidas. Vidutinis kaloringumas − 377 kcal/100g. Dažniausiai gaminamas iš cukrinių runkelių, cukranendrių.
Žodis cukrus neturi daugiskaitos, tačiau turi bendrinę reikšmę – 'vandenyje tirpus saldaus skonio sacharidas', į kurią įeina saldaus skonio monosacharidai, disacharidai bei oligosacharidai. Šia prasme turi ir daugiskaitą cukrūs, kuris reiškia keletą skirtingų tirpių vandenyje saldaus skonio sacharidų.
Valgomasis cukrus
Valgomasis cukrus vartojamas įvairiais pavidalais:
Panaudojimas
Cukrus sustiprina natūralų vaisių, uogų, daržovių skonį ir kvapą. Kaip saldiklis jis naudojamas daugelyje maisto produktų: uogienei, sultims, vaisvandeniams bei kitiems gėrimais, saldumynams, kepiniams ir konservams, su juo gaminamos saldžios sriubos ir padažai, pusgaminiai. Presavimo išspaudos (bagasa) naudojamos kurui, o melasa dažniausiai fermentacijos pramonėje (pvz., romui gaminti).
Cukraus poveikis
Cukrus yra lengvai įsisavinamas greito atpalaidavimo energijos šaltinis, tačiau neturi nei vitaminų, nei mineralinių medžiagų. Su cukrumis gautas energijos perteklius paverčiamas ir saugomas riebalų pavidalu, todėl vartojant per daug cukraus gali išsivystyti nutukimas ar kiti medžiagų apykaitos sutrikimai. Viršsvoris apsunkina širdies darbą, gali paskatinti ir senatvės diabeto bei Alzheimerio ligos išsivystymą. Kitų tyrimų išvadose minimas cukraus suvartojimo sąryšis su ADHD. Vartojant per daug gali sukelti priklausomybę abstinencijos simptomais panašią į kokaino dėl panašaus poveikio centrinei nervų sistemai. Esant priklausomybei maistas ar gėrimai be pridėtinio cukraus ar mažai saldinti produktai atrodo beskoniai. Sutrikimui toliau progresuojant − vimdo ar kelia šleikštulį, pridėtinio cukraus poreikis vis didėja.
Suvalgius maisto turinčio cukrų, kasa pagamina daugiau hormono insulino, kuris reikalingas aminorūgščiai triptofanui iš kraujo patekti į smegenų ląsteles, kur ši medžiaga stimuliuoja serotonino gamybą.
Cukrus kenkia dantims – burnos ertmėje esančios bakterijos cukrų naudoja kaip maistą ir gamina iš jo rūgštis, kurios tirpdo dantų emalį, sukelia ėduonį (kariesą).
Vietoje cukraus gali būti vartojami cukraus pakaitalai – sorbitolis ir ksilitolis. Sorbitolis 2 kartus mažiau saldus, o ksilitolis 2 kartus saldesnis už sacharozę.
Saugi suvartojimo norma
Energija gaunama iš maisto ar gėrimų pagamintų pridėtinio cukraus ar riebalų pagrindu dar vadinama "tuščiomis kalorijomis", kadangi juose mažai arba nėra kitų svarbių maisto medžiagų, kurias organizmas prisitaikęs natūraliai proporcingai gauti kartu − vitaminų, mineralų, baltymų, skaidulų, aminorūgščių.
Siekiant maitintis sveikai bei išlaikyti proporcingą kūno svorį bei formas, suvartojami maisto medžiagų kiekiai turėtų būti subalansuoti pagal konkretaus žmogaus amžių bei gyvenimo būdą. Mažai fiziškai aktyviems žmonėms vartojant per daug "tuščių kalorijų" maisto gali išsivystyti įvairių sveikatos problemų, tačiau fiziškai labai aktyviems žmonėms reikia žymiai daugiau grynos energijos, todėl šie gali suvartoti didesnį tokio maisto kiekį be neigiamų pasekmių.
Pasaulio Sveikatos Organizacija rekomenduoja vaikams bei suaugusiems apriboti cukraus suvartojimą iki 10% nuo visos gaunamos energijos. Apribojus žemiau 5% ribos pastebimas papildomas teigiamas efektas sveikatai, ypatingai susijęs su dantų būkle.
Žemiau pateikta orientacinė lentelė su viršutine saugia "tuščių kalorijų" norma asmenims, kurie per dieną fiziškai aktyvūs būna apie 30 minučių.
Istorija
Dar VI a. pr. m. e. vienas iš Aleksandro Makedoniečio admirolų savo žygių dienoraštyje rašė, kad Indijoje auga tokios švendrės, kurios be bičių neša medų. Manoma, kad jis aprašė sirupą, kurį vietiniai gyventojai gaudavo iš cukrašvendrių ir kuriuo gardino maisto produktus.
Tačiau pirmasis cukrus pagamintas Persijoje tik mūsų eros VI amžiuje, tuo metu tai buvo prabangus produktas. Vėliau, plečiant cukrašvendrių auginimo plotus, cukrus tapo pigesnis, pradėtas gaminti Europoje. Po Amerikos kolonizacijos cukrašvendrės atvežtos į Naująjį Pasaulį, kur pradėtos masiškai auginti, užtikrinant pigios žaliavos tiekimą Europos cukraus fabrikams.
Iki XIX a. Napoleono žygių Europoje buvo naudojamos tik atvežtinės žaliavos, bet karo metu anglams užblokavus jūrų kelius pradėti auginti cukriniai runkeliai, taip pat kaupiantys cukrų. 1802 m. dabartinės Vokietijos žemėse pastatytas pirmasis iš cukrinių runkelių produktą gaminantis fabrikas, netrukus tokie fabrikai paplito Europoje. Iki 1855 m. cukrus daugiausiai buvo gaminamas iš cukranendrių, o nuo 1890 m. – iš cukrinių runkelių. Lietuvoje pirmasis cukraus fabrikas pastatytas 1931 m. Marijampolėje.
Įdomūs faktai
Žmogus per metus vidutiniškai suvalgo 36 kg cukraus: 6 kg gauna tiesiogiai, likusius 30 kg – kartu su gėrimais, saldumynais, sausais pusryčiais ir kitais maisto produktais bei patiekalais. Per dieną tai apytiksliai tiek, kiek gaunama iš vieno cukrinio runkelio.
Eksperimentai su žiurkėmis parodė, jog rudasis cukrus ilgina šių gyvūnų gyvenimo trukmę.
Aleutų įduba
thumb|260px|Aleutų įduba
Aleutų įduba – povandeninė įduba Ramiojo vandenyno šiaurėje, nusidriekusi palei pietinį Aleutų salų pakraštį. Ilgis ~4000 km, vidutinis plotis 50 km. Giliausia vieta – 7855 m. Sudariusi ties Ramiojo vandenyno iš Šiaurės Amerikos tektoninių plokščių sandūra.
Ventrologija
thumb|250px|right|JAV ventrologas Edgaras Bergenas su savo garsiuoju pašnekovu-marionete Čarliu Makarčiu filme [[Stage Door Canteen (1943).]] Ventrologija, arba pilvakalbystė (lot. „venter“ – pilvas, „logos“ – žodis) – kalbėjimo menas beveik nejudinant lūpų, be artikuliacijos. Cirke – vienas iš retesnių nepagrindinių žanrų.
Artistas pilvakalbystės meno pasiekdavo po ilgų treniruočių, vaidinimą (dažniausiai komišką) paruošdavo kaip dialogą su lėle arba gyvūnu (pvz., šunimi). Ventrologų pasirodymai cirko, teatro ar kabareto scenose žinomi nuo XVIII amžiaus Austrijoje, Prancūzijoje, tapo populiarūs XIX a. – JAV, Indijoje, Rusijoje ir kt. Apie pilvakalbius Lietuvos cirkų arenose nėra duomenų.
Joniliškės
Joniliškės – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Kruonio, prie Limšiaus upelio ir kelio. Yra kapinės.
Istorija
Joniliškių kaimas paminėtas 1769 m. Kalvių parapijos krikšto metrikų registracijos knygoje. 1775 m. kaime buvo 5 sodybos ir karčema. Apie 1866 m. kaime gyveno 11 stačiatikių ir 59 katalikai. 1931 m. išskirstytas į vienkiemius.
Vigadka (Švenčionys)
Vigadka – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Švenčionių, prie kelio.
Skiautalūpis
Skiautalūpis (Epipactis) – gegužraibinių (Orchidaceae) šeimos augalų gentis. Daugiamečiai šakniastiebius turintys augalai, kurių stiebas daugiau ar mažiau išsilenkęs, su atokiai iššsidėsčiusiais lapais. Žiedai sukrauti vienašonėse kekėse. Žydi VI-VIII mėn. Auga pelkėtose vietose: pievose, krūmuose, miškuose, kartais pasitaiko ir apysausėse ar net ir visai sausose vietose, taip pat lapuočių ir mišriuose miškuose.
Iš viso žinoma apie 10 rūšių, paplitusių Šiaurės pusrutulio vidutinio klimato juostoje. Lietuvoje auga keturios rūšys:
Juozas Olekas
Juozas Olekas (g. 1955 m. spalio 30 d. Bolšoj Ungut, Krasnojarsko kraštas, Rusija) – gydytojas mikrochirurgas, Lietuvos visuomenės ir politinis veikėjas.
Biografija
1980–1988 m. Vilniaus universitetinės Raudonojo kryžiaus ligoninės gydytojas, 1982–1989 m. VU mikrochirurgijos centro laboratorijos vyr. mokslinis bendradarbis.
1988–1990 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Seimo narys. 1989–1990 m. nuo Suvalkijos išrinktas SSRS Aukščiausios tarybos deputatu. Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, nuo 1990 m. kovo 23 d. iki 1992 m. pabaigos – LR sveikatos apsaugos ministras, LDDP laimėjus rinkimus atsisakė dirbti vyriausybėje.
1992–1993 m. VU Plastinės chirurgijos klinikos vyr. mokslinis bendradarbis, Pasaulinės sveikatos organizacijos Europos regioninio biuro organizacinės komisijos narys. 1993–1994 m. Vilniaus greitosios pagalbos universitetinės ligoninės Plastinės chirurgijos ir traumatologijos skyriaus vedėjas, 1994–1997 m. VU „Žalgirio“ ligoninės vyr. gydytojas, VU Medicinos fakulteto Stomatologijos klinikos docentas.
Nuo 1989 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, nuo 1990 m. LSDP tarybos narys, nuo 1999 m. gegužės 29 d. LSDP pirmininko pavaduotojas.
1996–2019 m. Seimo narys. Nuo 2019 m. Europos Parlamento narys.
2003–2004 m. sveikatos apsaugos ministras, nuo 2006 m. krašto apsaugos ministras. Nuo 2000 m. spalio mėn. iki 2001 m. liepos mėn. Seimo socialdemokratinės koalicijos frakcijos seniūno pavaduotojas, vėliau, iki 2003 m. birželio mėn. ir nuo 2004 m. gruodžio mėn. iki 2006 m. liepos mėn. LSDP frakcijos seniūnas. 2006–2008 m. ir 2012–2016 m. krašto apsaugos ministras.
1997–2002 m. Lietuvos profesinių sąjungų centro pirmininkas. 1987 m. valstybinės premijos laureatas, Medikų kolegijos tarybos pirmininkas, Rotary klubo narys, UNICEF Lietuvos komiteto pirmininko pavaduotojas, Tarptautinės veido ir žandikaulių chirurgijos asociacijos narys. Baltijos visuomenės sveikatos instituto prezidentas. Lietuvos gatvės vaikų futbolo federacijos garbės prezidentas. Daugelio racionalizacinių pasiūlymų ir straipsnių autorius.
2019 m. išrinktas į Europos Parlamentą.
Kita veikla
1999 m. greitkelyje Kaunas-Vilnius mirtinai sužalojo du pėsčiuosius, tačiau atsakomybės pavyko išvengti. 2003 m. pritarė antikonstituciniam „Alitos“ gamyklos privatizavimui. 2004, 2016 m. minimas korupcijos skandaluose.
Robertas Antinis
Robertas Antinis:
Joninės (Vilnius)
Joninės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 6 km nuo Buivydžių.
Meno salos herbas
thumb|right|200px|Meno salos herbas Meno salos herbas – Meno salos kaip politinio vieneto oficialus simbolis.
Dabartinis Meno salos herbas priimtas 1996 m. rugpjūčio 12 d.
Sakalas susijęs su salos istorija. Anglijos karalius Henrikas IV atidavė salą serui Džonui Stenliui (John Stanley) su sąlyga, kad šis jam prisieks ir jam, o vėliau kiekvienam būsimam Anglijos karaliui jo karūnavimo dieną padovanos du medžioklinius sakalus keleivius. Ši tradicija tęsėsi iki Jurgio IV karūnavimo 1822 m.
Varnas yra susijęs su meniečių legendomis.
Virš skydo yra šv. Edvardo karūna, kuri nurodo D. Britanijos karalių valdžią saloje.
1682 m.
1682 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Vigarai
Vigarai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Obelių.
Elton John
Seras Eltonas Džonas (Sir Elton Hercules John; tikrasis vardas Reginald Kenneth Dwight; g. 1947 m. kovo 25 d. Pineryje, Midlsekse, Anglija) – Jungtinės Karalystės populiariosios muzikos atlikėjas, pianistas ir kompozitorius. Nuo pat 1967-ųjų kuria muziką su savo dainų tekstų autoriumi Bernie Taupin. Bendrai jiedu parašė daugiau kaip 30 albumų. Eltonas yra pardavęs daugiau nei 300 milijonų visų įrašų kopijų, dėl ko laikomas vienas sėkmingiausių ir daugiausiai uždirbančių atlikėjų visame pasaulyje. Daugiau kaip 50 jo dainų yra patekusios į Top 40, įskaitant net septynis iš eilės albumus, kurie Jungtinėse Valstijose pasiekė pirmąsias vietas. Jo singlo „Candle in the Wind“, skirto 1997-aisiais pagerbti princesę Dianą per jos laidotuves, kopijų buvo parduota daugiau kaip 33 milijonų – tai pats perkamiausias singlas Jungtinėje Karalystėje bei Jungtinėse Valstijoje. 1998 m. dainininkui suteiktas sero titulas.
2018 m. paskelbė apie paskutinį savo turą, prieš atsistatydinimą. Šis turas, nominuojamas egzotiškiausiu, ekstravagantiškiausiu paskutiniuoju Eltono Džono turu, po daugiau nei pusę amžiaus atlikėjas vėl grįžta į savas vėžes baigdamas savo muzikinę karjerą ir finišuodamas kaip vienas žymiausių pasaulio dainų kūrėjų ir atlikėjų. Pavadinimą šiam turui Eltonas išrinko pagerbiant jo albumą „Goodbye Yellow Brick Road“. Šis turas prasidėjo nuo 2018 m. rugsėjo 8 d. ir žada trukti apie trejus metus.
2019 m. gegužę kino teatruose pasirodė biografinis Eltono Džono filmas, pavadinimu „Rocketman“, kurio kūrimu apsiėmė „Paramount Pictures“. Filmą režisavo tas pats režisierius Dexter Fletcher, dirbęs su Queen filmu „Bohemijos rapsodija“. Pagrindinį vaidmenį atlieka Taron Egerton'as, įkūnijęs Eltoną Džoną. 2019 m. gegužę kartu su Taron'u jis įrašo dainą „(I'm Gonna) Love Me Again“, skirtą filmui. Spalio 15 d. išleido savo pirmąją oficialią autobiografinę knygą, pavadinimu „Me“.
Ankstyvasis gyvenimas
Eltono tikrasis vardas – Reginaldas Kenetas Dvaitas, jis gimė 1947 m. kovo 25 d. Pineryje, Midlsekse (Anglija). Jis buvo vyriausias Stanley Dwight (m. 1991) ir vienintelis Sheila Eileen (m. 2017) vaikas. Reginaldą užaugino seneliai iš motinos pusės tarybų namuose. Jo tėvai susituokė 1945 m., kuomet persikėlė į netoliese esantį bendrąjį namą. Mokėsi Pinner Wood Junior School, Reddiford School ir Pinner County Grammar School, bet metė mokyklą būdamas 17-kos, kad galėtų daugiau skirti dėmesio muzikiniai karjerai. Kuomet jis pradėjo rimčiau žiūrėti į muzikinę karjerą, jo tėvas, kuris tarnavo Karališkose oro pajėgose, bandė nukreipti jį į bankininkystę. Eltonas teigia, kad jo pašėlę pasirodymai ir kostiumai buvo atsakas į jo suvaržytą vaikystę. Nors kita vertus, abu tėvai turėjo ryšį su muzika, jie pirkdavo ano meto atlikėjų albumus, o pats Eltonas prisimena kaip 1956 m. jį patraukė rokenrolas, kuomet motina nupirko Elvio Preslio bei Bill Haley & His Comets įrašų.
Eltonas Džonas pradėjo groti savo senelės pianinu dar būdamas visai mažas, o dar nepraėjus nei metams, jo motina išgirdo jį grojant Winifred Atwell`os „The Skater's Waltz“ pagal savo klausą. Pasirodęs per vakarėlius ir šeimos susitikimus, dar būdamas 7-erių Eltonas pradėjo lankyti pianino pamokas. Būdamas 11-kos jis gavo stipendijos paramą mokytis Karališkoje muzikos akademijoje. Pasak jo mokytojo, Eltonas lyg koks gramofonas sugebėjo gerai atkartoti keturių puslapių ilgio Georgo Frydricho Hendelio kūrinį, kurį išgirdo tik pirmą kartą. Kitus penkerius metus jis lankė šeštadienio pamokas akademijoje, centriniame Londone, ir pripažino, kad jam tikrai patiko groti Frederiko Šopeno bei Johano Sebastiano Bacho kūrinius, taipogi giedoti chore, bet nebuvo toks uolus klasikinėje muzikoje. Kaip jis teigia, jis buvo iš tų mokinių, kurie galėdavo atlaidžiau žiūrėt į mokslus, bet išlaikyti gerus pažymius. Kartais Eltonas praleisdavo pamokas ir vietoj to važinėdavosi Londono metro. Jo motina, nors ir buvo griežtoka, buvo džiugesnė nei jo tėvas ir buvo gerai nusiteikusi. Dėl to, kad Eltono tėvo visiškai nedomino jo muzikiniai užsiėmimai ir pats dažnai nesimatydavo su savo sūnumi, Eltonas buvo auginamas savo motinos bei senelės iš motinos pusės. Kai jo tėvas grįždavo namo, jis dažnai bardavosi su jo motina, kas Eltoną labai neigiamai paveikdavo. Deja, kai jam buvo keturiolika, jo tėvai išsiskyrė. Jo motina Sheila tada susituokė su vietiniu tapytoju Fred Farebrother, kuris buvo rūpestingas ir palaikantis. Eltonas jį vadino „Derf“ (jo vardas nuo galo). Vėliau jie persikėlė į butą, esantį netoli nuo pastarųjų namų. Būtent čia Eltonas pradėjo kurti dainas, kurios vedė jį į roko žvaigždės kelią. Iš tikrųjų jis čia gyveno iki pat ketvirtojo albumo.
Nuo baro pianisto iki „Bluesology“ (1962–1969)
Būdamas penkiolikos, savo motinos ir patėvio padedamas, Eltonas savaitgaliais pradėjo groti pianinu netolimame bare „Northwood Hills Hotel“, kur turėjo naktimis groti nuo ketvirtadienio iki sekmadienio. Bare jis buvo žinomas kaip tiesiog „Regis“ ir grodavo standartinius populiarius kūrinius, įskaitant ir Jim Reeves bei Ray Charles dainas, be to kai kurias dainas jis parašydavo ir pats. Nors „Regis“ ir turėjo gerą regėjimą, jis pradėjo nešioti netikrus akinius su pastorintais viršutiniais rėmais tam, kad būtų panašesnis į Buddy Holly. 1962 m. Eltonas su draugais įkūrė grupę, pavadinimu „Bluesology“. Būdamas grupėje Eltonas skirstydavo laiką, kada groti naktimis viešbučiuose ir kada dirbti kartu su grupe. 1960-ųjų viduryje „Bluesology“ jau prisidėdavo prie tokių amerikiečių ritmenbliuzo bei soulo muzikantų kaip „the Isley Brothers“, Major Lance bei „Patti LaBelle and the Bluebelles“. 1966 m. „Bluesology“ tapo atlikėjo Long John Baldry pritariamąja grupe.
1967 m. Eltonas sutiko dalyvauti apklausoje, kurią rengė britiškas žurnalas „New Musical Express“. Jų pirmajame susitikime, Eltonas gavo vokelį su tekstais, kuriuos parašė Bernie Taupin, kuris taip pat sutiko čia dalyvauti. Eltonas sukūrė muziką Bernio tekstams ir jam nusiuntė. Nuo to laiko prasidėjo judviejų partnerystė, kuri tęsiasi iki pat šiol. Kai jie 1967 m. pirmąkart susitiko, šie įrašė judviejų pirmąją dainą „Scarecrow“. Po šešių mėnesių tuo metu buvęs Reginaldas Dvaitas pradėjo vadintis „Eltonu Džonu“, kurio vardas kilo iš dviejų „Bluesology“ narių – Elton Dean bei Long John Baldry. Oficialiai vardą jis pasikeitė į „Elton Hercules John“ tik 1972 m. sausio 7 d. 1968 m. Eltonas Džonas ir Bernis Taupinas, kaip kolegos, prisijungė prie Dick James'o „DJM Records“ įrašų studijos, kur ten dirbo dainų kūrėjais ir dvejus metus rašė dainas įvairiems atlikėjams, tarp jų Roger Cook bei Lulu. Bernis maždaug valandą rašydavo tekstus, o Eltonas per pusvalandį sukurdavo melodiją.
„Empty Sky“ — „Goodbye Yellow Brick Road“
miniatiūra|270x270px|Eltonas Džonas koncerto 1971 m. metu Muzikos leidėjo Steve Brown patartas, Eltonas su Berniu pradeda kurti sudėtingesnes dainas, kurias įrašinėja ir atlieka pats Eltonas. Pirmoji daina buvo „I've Been Loving You“, kurią prodiusavo Caleb Quaye, buvęs „Bluesology“ gitaristas. 1969 m. Quaye, būgnininkas Roger Pope bei bosistas Tony Murray su Eltonu Džonu įrašė dar vieną jų singlą „Lady Samantha“. Galų gale jie įrašė ir visą albumą, kuris tapo Eltono debiutiniu, pavadinę jį „Empty Sky“, nors jis ir nesusilaukė didelės sėkmės. Kitas jų albumas „Elton John“ pradedamas kurti kitais metais, į jo kūrimą įsiterpia ir aranžuotojas Paul Buckmaster'is, jo dėka albumas įgauna simfoninio roko ir gospelo akcentą. Pirmasis albumo singlas „Border Song“ Billboard Hot 100 sąraše pajėgia užkopti tik į 92-ąją vietą. Kita vertus, antrasis singlas „Your Song“ tampa jo pirmuoju hitu, užimdamas 7-ą vietą UK Singles Chart sąraše ir 8-ą vietą Amerikoje. Nors iš esmės pats albumas tapo jo pirmuoju hitiniu albumu, užėmęs 4-ą vietą Billboard 200 ir 5-ą vietą UK Albums Chart sąrašuose.