cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Afrikos nacionalinis kongresas
Istorija
Įkurtas 1912 m. sausio 8 d. Blumfonteine Pietų Afrikos ir Botsvanos juodųjų afrikiečių darbininkų, kaip atsvaras baltųjų rasistų 1910 m. įkurtai Pietų Afrikos partijai. Iki 1925 m. vadinosi Čiabuvių nacionaliniu kongresu (Native National Congress). Jo iniciatoriais buvo Georgas Moncoja iš Barolongo, Dalindjebo iš Tembuso, Levanika iš Zambijos, Letsis iš Basutolendo. Pirmuoju kongreso pirmininku buvo išrinktas pastorius Džonas Dubas, Generaliniu sekretoriumi žurnalistas Solomonas Platjė.
Kudžis
Geografija
Kudžio miestas yra šiaurės rytinėje Ivatės prefektūros dalyje bei ribojasi su Ramiojo vandenyno skalaujama Kudžio įlanka. Didžioji dalis miesto vidinio ploto yra Kitakamio kalnų ruože. Kai kurios Kudžio pakrantės dalys priklauso Sanriku Fuko nacionaliniam parkui.
Afrikos nacionalinis kongresas
Istorija
ANC nuveikė didžiulį darbą, organizuodama Pietinės Afrikos dalies juodaodžius gyventojus kovai už savo teises bei už kraštų nepriklausomybę. 1928 m. juodieji darbininkai įkūrė Pietų Afrikos Profsąjungų konfederaciją, o 1929 m. kairiosios partijos subūrė Afrikiečių teisių lygą, reikalavusią rinkimų ir kitų žmogaus teisių. 1946 m. buvo įkurtas Pietų Afrikos indų kongresas. Tačiau, kai 1949 m. Nacionalistų partija paskelbė apartheidą oficialia valstybės politika, beveik visos spalvotųjų Pietų Afrikos organizacijos sudarė bendrą frontą.
Žygimantas Jonušas
2014 m. liepos viduryje pasirašė vienerių metų sutartį su Panevėžio „Lietkabelio“ klubu, tačiau sezono viduryje sutartis abipusiu sutarimu buvo nutraukta ir puolėjas persikėlė į Prancūziją, kur žaidžia Avinjono „Grand Avignon–Sorgues“ (Prancūzijos trečioji lyga).
Karjera
Per šešiolika metų negrįžo nė į vieną savo buvusią komandą, kurioje rungtyniavo prieš tai. Sėkmingiausias sezonas – 2004–2005 m., kai Alytaus „Alitos“ ekipai LKL vidutiniškai pelnydavo po 19,3 taško, atkovodavo po 5,7 kamuolio ir atlikdavo po 2,6 rezultatyvaus perdavimo. Ž. Jonušas ilgiausiai rungtyniavo „Eisbaren“, kur praleido trejus metus. Pustrečio sezono jis žaidė kitoje Vokietijos ekipoje – Hageno „Phoenix“ ir dvejus metus gynė „Alitos“ garbę.
Afrikos nacionalinis kongresas
Istorija
Tačiau 1956 m. baltųjų policija suėmė 156 ANK lyderius. 1960 m. buvo uždrausta ANK, 1962 m. Demokratų kongreso veikla, jų lyderiai suimti. 1962 m. rugpjūčio 5 d. buvo suimtas ir vienas iš jaunųjų lyderių Nelsonas Mandela.
Po to ANK nusprendė imtis ginkluotos kovos. 1969 m. balandžio 25 d. Morogore (Tanzanija) vykusioje ANK konferencijoje buvo peržiūrėti kovos prioritetai, sudaryti artimiausių veiksmų ir strateginiai planai, sulaukę ir kitų Afrikos, o ypač Europos šalių palaikymo. Prasidėjo Jungtinių Tautų kampanija prieš apartheidą. Ginkluotoje kovoje padėjo Pietvakarių Afrikos liaudies organizacija SWAPO. Suderinti veiksmai, viso pasaulio palaikymas, demokratijos pradai, atsiradę baltųjų afrikiečių politikoje, 1986 m. ANK atvedė į pergalę.
Kudžis
Klimatas
Kudžio klimatas yra drėgnas, vasaros švelnios, o žiemos vėsios. Vidutinė metinė oro temperatūra Kudžyje yra 9,8 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – 1177,1 mm. Kritulių atžvilgiu drėgniausias mėnuo Kudžyje yra rugsėjis, o sausiausias – sausis. Vidutiniškai temperatūra aukščiausiai pakyla rugpjūčio mėnesį bei žemiausiai nukrenta sausio mėnesį.
Afrikos nacionalinis kongresas
Istorija
1990 m. ANK tapo legalia partija. 1994 m. įvykusiuose demokratiniuose rinkimuose ANK susilaukė įspūdingos pergalės, o partijos lyderis N. Mandela 1994–1999 m. buvo PAR prezidentu. Jam vadovaujant partijai ANK pasuko reformistiniu keliu. Socialistų Internacionalo narys nuo 1999 m. lapkričio 8 d.
Keršiai (Anykščių r.)
Keršiai – ežeras Lietuvoje, Anykščių rajone, 6 km į šiaurės vakarus nuo Balninkų miestelio, Baldono geomorfologiniame draustinyje. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,58 km, plotis – iki 0,26 km. Altitudė 130,5 m. Krantai aukšti, apaugę medžiais. Rytiniu krantu eina riba su Molėtų rajonu. Rytinėje pakrantėje plyti pievos, vakarinėje – stūkso Kreivašonkiškės miškas, įsikūręs Pakeršių kaimas. Šiaurėje atiteka upelis iš už 40 m telkšančio didesnio Keršių ežero. Pietuose išteka upelis link Baldono ežero (Plaštakos upės baseinas).
Kudžis
Ryšiai su Franklinu
1960 m. Franklino miesto meras užmezgė seserinius ryšius su Kudžio miestu. Iki tol abu miestus siejo Frankline užaugusi Tomasina Alen (angl. Thomasine Allen), keliavusi po Japoniją misionieriškais tikslais. Nuo 1915 m. Tomasina pamokslavo įvairiose Japonijos vietose, o 1938 m. atkeliavo į Kudžį, kuriame nugyveno likusį gyvenimą (išskyrus trumpą repatriacijos laikotarpį Antrojo pasaulinio karo metu). Per savo gyvenimą Kudžyje ji įkūrė krikščionišką darželį, ligoninę, koledžą bei bažnyčią. Įtvirtinus Franklino ir Kudžio ryšius Tomasina paskelbta Kudžio garbės piliete.
Ryšiai su Klaipėda
Pirmieji Kudžio ryšiai su Klaipėda užmegzti 1987 m., praėjus penkeriems metams po Kudžio gintaro muziejaus įkūrimo. Oficialiai miestų partnerystė įtvirtinta 1989 m. liepos mėnesį. 1991 m. sausio 13-osios įvykių metu Kudžio miesto meras pasmerkė Sovietų Sąjungos karinius veiksmus Lietuvoje ir pareiškė paramą Lietuvos Nepriklausomybei. 1995 m. Hagoje vykusiame pasaulio savivaldybių kongrese Klaipėdos ir Kudžio miestų bendradarbiavimas buvo įvardintas kaip vienas iš įdomiausių pasaulyje, tikėtasi, jog jis paskatins ir kitus Lietuvos bei Japonijos miestus plėsti ryšius. 1997 m. Kudžio mieste vyko Gintaro festivalis, kuriame buvo demonstruojami eksponatai iš Palangos gintaro muziejaus bei privačių kolekcijų, koncertavo Klaipėdos folkloro kolektyvai. 2002 m. savo veiklą pradėjo pirmasis Japonijoje lietuviškų patiekalų restoranas „Gintaras“.
Togas
Ekonomika
Žemės ūkis yra pagrindinė Togo veikla, kurioje dirba apie 60 % visos darbo jėgos. Pagrindinė žemės ūkio produkcija yra manijokai, soros, kukurūzai, ryžiai, sorgai, ankštiniai augalai, bei batatai. Pagrindinė pelno žemės ūkio produkcija yra kava, kakava, produktai iš palmių, medvilnė, riešutai. Auginamos avys, ožkos, galvijai, kiaulės.
Togo ekonomikai svarbi žvejyba. Didelio masto fosfatų kasyba vyksta Akumapės mieste yra svarbiausias Togo verslas. Taip pat kasami maži kiekiai chromo, boksitų, klinčių, geležies. Šalyje eksploatuojami maži marmuro karjierai.
Keli šalies gamintojai prekiauja maisto produktais, alkoholiniais gėrimais, drabužiais, avalyne, baldais. Fosfatų, cemento, bei rankų darbo daiktais prekyba yra svarbi Togo ekonomikai.
Togo importas dažniausiai būna didesnis už eksportą. Importuojamos prekės, tokios kaip įvairūs įrengimai, plataus vartojimo prekės, naftos produktai. Eksportuojami fosfatai, medvilnė, kakava, kava.
Togo mainų partneriai yra Gana, Kinija, Prancūzija, Kanada.
Demografija
miniatiūra|Togo moterys [[Sokodé mieste.]]
Etninės grupės
Togo afrikinė populiacija dalinama į maždaug 40 etninių grupių, iš kurių didžiausios yra eviai gyvenantys šalies pietuose (46 %) ir kabajai gyvenantys šiaurėje (22 %). Didžiausia gyventojų koncentracija yra pietinėje šalies dalyje, kur gyvena eviai ir genai. Ties Atakpamės miestu koncentruojasi jorubų etninė subgrupė ifiai (3,2 %). Vidurinė šalies dalis (Centrinis regionas) – labai retai gyvenama (apie 10 % šalies gyventojų), tačiau pasižymi ypač didele etnine įvairove. Čia didžiausia etninė grupė – akeba-akposso (3,8 %). Šiauriniame Toge gyvena gurmai (16,1 %), basari, kotokoli, čokosi ir kitos tautelės. Ne afrikiečiai sudaro 9,9 % šalies gyventojų.
Religija
Dauguma togiečių išpažįsta vietinius tikėjimus (51 %), taip pat yra daug krikščionių (29 %) ir musulmonų (20 %)
Kultūra
Togo kultūrą labai įtakoja daug vietinių genčių, tarp kurių didžiausią yra eve. Tarp kitų galima pažymėti mina, tem, čamba ir kabre tautas.
Oiciali Togo kalba yra Prancūzų kalba, tačiau vietiniai kalba ir kitomis Gbe kalbų šeimos kalbomis - eve, mina ir aja.
Eve žmonės žimomi dėl savo garsiųjų ibeji skulptūrų. Šalis turi daug liaudies muzikos tradicijų, nes kiekviena atskira ten gyvenanti gentis gali pasigirti savitu muzikos stiliumi.
Sportas
thumb|right|200px|Vienas žymiausių Togo futbolininkų [[Emmanuel Adebayor]]
Dalyvavimas olimpinėse žaidynėse
Togas siunčia savo sportininkus į kiekvienas vasaros olimpines žaidynes nuo 1972 m. 2008 m. Togas pelnė savo vienintelį medalį vienoje kanojų rungtyje.
Futbolas
Kaip ir visoje Afrikoje, Toge yra populiariausias futbolas. Togo vyrų futbolo rinktinė 2006 m. pirmą kartą istorijoje pateko į pasaulio futbolo čempionatą. 2010 m. rinktinė pateko į 2010 m. Afrikos Tautų taurės turnyrą Angoloje, tačiau likus dienai iki čempionato pradžios Togo rinktinės autobusą apšaudė Kabindos teroristai, keli žaidėjai sužaloti, žuvo trenerio asistentas, autobuso vairuotojas ir rinktinės atstovas spaudai. Rinktinė iš turnyro pasitraukė.
Iš Togo yra kilę keli žymūs visame pasaulyje futbolo žaidėjai - Emmanuel Adebayor (kuris pasitraukė iš rinktinės 2010 m. balandžio 12 d.), Mohamed Kader ir Alaixys Romao.
II amžius
Antrasis mūsų eros amžius – šimto metų laikotarpis, prasidėjęs 101 metų sausio 1 dieną ir pasibaigęs 200 metų gruodžio 31 dieną.
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis pr. m. e. – 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis
Amžiai: I amžius – II amžius – III amžius
Upytė (Tatula)
Upytė – upė šiaurės Lietuvoje, Pasvalio ir Biržų rajonuose; Tatulos kairysis intakas (Mūšos baseinas). Prasideda 9 km į pietvakarius nuo Vabalninko, Porijų apylinkėse. Aukštupyje teka Purvių-Guodžių durpyno pakraščiu. Teka daugiausia šiaurės kryptimi, žemupyje teka į šiaurės vakarus. Įteka į Tatulą 11 km nuo jos žiočių, greta Kirdonių.
Intakai: Mažoji Upytė (kairysis), Ringožys (dešinysis).
Vidutinis upės nuolydis – 62 cm/km. Gyvenvietės prie Upytės: Severiškis, Šukionys, Ruopiškiai, Gulbinėnai, Sodeliai, Paringužiai, Gulbinai.
Upėvardis kildinamas nuo žodžio upė („vandens srautas“).
Zdrodi Novė
Zdrodi Novė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Posventnės valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurės vakarus nuo Pošvientnės ir apie 32 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaime yra Zdrodi Novės geležinkelio stotelė. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Surdegio Šv. Dvasios cerkvė
'''Surdegio Šv. Dvasios cerkvė''' – buvusi stačiatikių cerkvė Anykščių rajone, Surdegio miestelyje. 1918 m. paversta katalikų bažnyčia, vėliau pakeičiant jos išvaizdą (nuimtas vienas bokštas, pertvarkytas interjeras).
Šiuo metu išlikę buvusio Surdegio stačiatikių Šv. Dvasios vyrų vienuolyno pastatai, atnaujinta šventoriuje stovinti Dievo Motinos ikonos koplyčia.
Istorija
1510 m. vietos dvarininkas bajoras Bogdanas Staveckis pastatė medinę cerkvę. Pagal padavimą, 1530 m. rugpjūčio 15 d. virš šalia šios cerkvės tryškusio šaltinio apsireiškusi Švč. Mergelė Marija. Šio įvykio garbei Biržų seniūnas Aleksejus Fiodorovičius pastatė Švč. Trejybės cerkvę. Spaudoje minima, kad 1614 m. Surdegyje tikrai buvo rusas šventikas (popas). 1625 m. (kitais duomenimis, 1612 m.) vietoj medinės buvo pradėta statyti nauja mūrinė cerkvė. Statyba užbaigta 1636 m. 1625–1636 m. buvo pastatyti mūriniai vienuolyno rūmai. Cerkvėje saugota stačiatikių stebuklinga laikyta Surdegio Dievo Motinos ikona.
1807 m. pastatytame vienuolyno vyresniojo gyvenamajame pastate įsikūrė kita, vadinamoji namų Mergelės Marijos Ėmimo į dangų cerkvė. 1812 m. vietoj sunykusios mūrinės cerkvės, kurį laiką buvusios parapine, buvo pastatyta nauja – Šv. Dvasios cerkvė (dabar – Surdegio Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia).
Kovos spaustuvė
Kovos spaustuvė – LKP CK pogrindinė spaustuvė, veikusi 1927–1928 m. ir 1934–1937 m. Kaune ir Yliškėse.
Istorija
Buvo kilnojama iš vienos vietos į kitą, likviduojama. Spausdino komunistinius leidinius:
Svaigusis kvaitulis
Svaigusis kvaitulis (Banisteriopsis caapi) – malpigijinių (Malpighiaceae) šeimos lianų rūšis. Paplitusi Pietų Amerikos selvoje.
Svaigusis kvaitulis vietinių indėnų nuo seno naudojamas haliucinogeninio nuoviro ajahuaskos gamybai. Šis gėrimas naudojamas šamanistinuose ritualuose, bei organizmo valymui. Turi daug alkaloidų: harmino, harmalino, tetrahidroharmino.
Mokslinėje klasifikacijoje išskiriami du svaigiojo kvaitulio varietai (Banisteriopsis caapi var. caupuri ir Banisteriopsis caapi var. tukunaka), tačiau vietiniai šamanai ir žolininkai turi plačią augalo skirstymo sistemą. Manoma, kad pagal kai kuriuos išorinius bruožus (pvz., spalva) preparato stiprumas skirtingas ir matomos skirtingos haliucinacijos.
Augalas vietinių vadinamas Ayahuasca, Caapi, Yage ir reiškia „dvasių liana“.
Aleksandras Gercenas
Aleksandras Gercenas (slapyvardis – „Iskander") (, 1812 m. balandžio 6 d. – 1870 m. sausio 21 d.) – rusų publicistas-revoliucionierius, rašytojas, filosofas, vienas socializmo pradininkų, baudžiavos panaikinimo iniciatorius, aktyvus monarchinės santvarkos kritikas. Provakarietiškų pažiūrų.
Pirmo necenzūruoto rusų savaitinio laikraščio „Kolokol“ (1857–1867 m.) leidėjas. Gyvendamas emigracijoje atvirai palaikė 1863 m. sukilimą, kas sukėlė daugumos rusų intelektualų nusivylimą.
Ankstyvieji gyvenimo metai
thumb|150 px|left|Aleksandras Gercenas jaunystėje
Aleksandras Gercenas gimė 1812 m. balandžio 6 d. Maskvoje, turtingo rusų dvarininko Ivano Jakovlevo ir vokietės Henrietos Vilhelminos Luizos Haag šeimoje. Namas, kuriame jis gimė, šiuo metu priklauso Maksimo Gorkio vardo literatūros institutui. Gercenas gimė likus mėnesiui iki 1812 m. Napoleono invazijos į Maskvą ir miesto gaisro. Jis buvo nesantuokinis sūnus, kadangi tuo metu Ivanas Jakovlevas ir Henrieta Haag buvo nesusituokę. Pavardę „Gercenas", kildinamą iš žodžio „širdis", berniukui sugalvojo tėvas.
Jaunystėje Aleksandas Gercenas gavo įprastą bajoro išsilavinimą. Jis daug skaitė, domėjosi teatru. Jaunajam Gercenui įspūdį paliko prancūzų romanai, Bomaršė komedijos, Gėtės, Šilerio kūryba. 1825 m. įvykus dekabristų sukilimui A.Gercenas buvo sukrėstas imperatoriaus Nikolajaus I veiksmų, todėl prisiekė ginti dekabristų keliamas idėjas. 1829 m. Aleksandras Gercenas įstojo ir studijavo Maskvos universitete fiziką ir matematiką.
1834 m. A. Gercenas ir jo bičiulis Nikolajus Ogariovas buvo areštuoti ir teisiami už dalyvavimą anticarinėje demonstracijoje, kurioje buvo deklamuojami prieš imperiją nukreipti Sokolovskio eilėraščiai. A.Gercenas buvo pripažintas kaltu, 1835 m. ištremtas į Permę, kurioje bendravo su lenkų tremtiniais (tarp jų ir vienu iš 1863 m. sukilimo vadų Lietuvoje Zigmantu Sierakausku). Vėliau A. Gercenas buvo perkeltas į Viatką. Čia pasiliko iki 1837 m. Iš Viatkos jam buvo leista išvykti, užtarus besilankančiam Viatkoje caro sūnui, didžiajam kunigaikščiui Aleksandrui (vėliau tapusiam caru Aleksandru II) pagal poeto Žukovskio, lydėjusio kunigaikštį, prašymą. A. Gercenas išvyko gyventi į Vladimirą, kuriame dirbo miesto oficialiojo laikraščio redaktoriumi.
1840 m. A. Gercenui buvo leista grįžti į Maskvą. 1840 m. gegužės mėn. jis persikėlė gyventi į Sankt Peterburgą, kur, tėvui reikalaujant, stojo į tarnybą Vidaus reikalų ministerijoje. 1841 m. liepos mėn. dėl viename laiške surašytos aštrios kritikos policijai A.Gercenas buvo išsiųstas Novgorodą, kur tarnavo gubernijos valdyboje iki 1842 m. liepos mėn. Vėliau apsigyveno Maskvoje, tačiau dažnai vykdavo į Sankt Peterburgą, kur dalyvaudavo Visariono Belinskio draugijos veikloje. 1847 m. mirus tėvui, A.Gercenas su šeima paliko Rusiją.
Veikla emigracijoje
thumb|200 px|left|Aleksandras Gercenas apie 1861 m.
1849 m. birželio 13 d. Paryžiuje A. Gercenas dalyvavo demonstracijoje, nukreiptoje prieš Romos ekspediciją, kurią pasiuntė Prancūzijos vyriausybė ginti popiežių nuo Italijos revoliucijos. Pasklidus demonstracijai, prasidėjo areštai, ir Gercenas, pasinaudojęs nežinomo rumuno pasu, pabėgo į Šveicariją, o iš ten į Nicą, tuomet priklausiusią Sardinijos karalystei.
Šiuo laikotarpiu A.Gercenas įsitraukė į radikalių emigrantų būrį, susibūrusį Šveicarijoje po revoliucijos pralaimėjimo Europoje. Čia susipažino su Džiuzepe Garibaldžiu. 1849 m. liepos mėn. Rusijos caras Nikolajus I areštavo visą Rusijoje paliktą A. Gerceno, kaip revoliucionieriaus, ir jo motinos turtą. Po to areštuotas turtas buvo įkeistas bankininkui Rotšildui, tačiau šis, derėdamasis dėl paskolos Rusijai, pasiekė, jog imperatoriaus įsaku uždėtas areštas Aleksandro Gerceno turtui būtų panaikintas. Aleksandras Gercenas su žmona Natalija susilaukė keturių vaikų. Po daugybės šeimos tragedijų, kurios ištiko Gercenų šeimą Nicoje (žmonos išdavystė su vokiečių poetu Hervegu (vok. Georg Friedrich Rudolph Theodor Herwegh), 1851 m. motinos ir sūnaus mirtis laivo katastrofoje, žmonos ir naujagimio mirtis), A.Gercenas persikėlė gyventi į Londoną, kur įkūrė „Вольную русскую типографию“, norėdamas spausdinti uždraustas publikacijas. Leido almanachą „Полярная звезда“ (1855–1868 m.). Nuo 1857 m. kartu su Nikolajumi Ogariovu išleido savaitinį laikraštį „Kolokol“.
Aleksandras Gercenas mirė nuo plaučių uždegimo 1870 m. sausio 9 d. Paryžiuje, kur atvyko dėl šeimos reikalų. Iš pradžių jis buvo palaidotas Paryžiuje, Per Lašezo kapinėse, vėliau jo pelenai buvo perkelti ir palaidoti Nicoje.
Liesnosios
Liesnosios – viensėdis Kupiškio rajono savivaldybėje, 14 km nuo Aukštupėnų.
Laužiškio piliakalnis
Laužiškio piliakalnis su gyvenviete – piliakalnis ir gyvenvietė Širvintų rajono savivaldybės teritorijoje, Laužiškio kaime, Zibalų seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Širvintos – Giedraičiai pervažiavus Širvintą, ant kalno pasukus į kairę šiaurėn ir nežymiu lauko keliuku pavažiavus 300 m – yra kairėje, už nedidelės griovos, nepasiekus sodybos.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Širvintos kairiajame krante. Aikštelė keturkampė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 32x25 m dydžio. Ji buvusi apjuosta pylimu, kuris geriausiai išliko rytiniame ir pietiniame pakraščiuose, kur yra 1-3 m aukščio (aukščiausias rytų pusėje), 10-15 m pločio. Čia piliakalnio 7,5 m aukščio šlaitai leidžiasi į 15 m pločio, 3,5 m gylio griovį. Šlaitai statūs, 7-13 m aukščio.
Piliakalnio vakarinis ir šiaurinis pakraščiai nuslinkę, pylimas ir aikštelė apardyti duobių. 2001-2005 m. sustabdyta piliakalnio erozija, užpiltos duobės, pietrytiniame šlaite įrengti laiptai. Piliakalnis apaugęs pavieniais medžiais, likusiais iškirtus ant jo augusį mišką.
Į rytus ir pietus nuo piliakalnio, 0,7 ha plote yra papėdės gyvenvietė.
Tyrimai
1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. 2001–2003 m. Gintautas Zabiela ištyrė piliakalnio aikštelės šiaurinį kraštą bei išlikusias šiaurinio šlaito dalis, padarė rytinio pylimo pjūvį - iš viso tyrinėtas 339 m² plotas.
Piliakalnyje aptikti 3 skirtingų laikotarpių kultūriniai sluoksniai. Apatinis 30 cm storio sluoksnis datuojamas I a. – II a. Jam priklauso geležiniai peiliai-pjautuvėliai, ylos, smeigtukai, moliniai svoreliai, verpstukų, tiglių fragmentai, brūkšniuotoji keramika, gyvulių kaulai. Tuo laiku šiauriniame šlaite buvo įrengtas 1,4 m pločio kelias į aikštelę. Rytiniame krašte aikštelė buvo įtvirtinta iškasus 5 m pločio, 1,1 m gylio griovį, šalia kurio stovėjo mediniai pastatai, kurie mažiausiai tris kartus degė. Po paskutinio gaisro griovys užpiltas, o jo vietoje suplūktas 0,65 m aukščio, 3 m pločio pylimas. Šalia jo stovėjo stulpinės konstrukcijos gynybinė siena.
XVII a. – XVIII a. piliakalnyje stovėjo medinis pastatas su kokline krosnimi - greičiausiai dvarelis; rasta žiestos keramikos, koklių, geležinių vinių.
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Dirvoniškis (Rokiškis)
Dirvoniškis – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Pandėlio.
Kova (Jelgava)
Kova – organizacijos „Draugas“ laikraštis, išėjęs 1905 m. vasario 2 d. Jelgavoje.
Istorija
Daugintas hektografu. Išėjo vienas numeris, skirtas Kruvinojo sekmadienio įvykiams Peterburge.
Redaktorius Vincas Kapsukas.
Jang Jae Ho
thumb|250px|right|Jang Jae Ho spaudos konferencijoje, skirtoje paskelbti apie sutarties su WeMade Entertainment pasirašymą. 2009 m. Jang Jae Ho (g. 1986 m. gruodžio 16 d.), žinomas pseudonimu Spirit Moon ar trumpiau tiesiog Moon (Mėnulis) – profesionalus kompiuterinio realaus laiko strategijos žaidimų Warcraft 3 ir StarCraft 2 žaidėjas iš Pietų Korėjos. Jis yra penkiskart Warcraft III pasaulio čempionas, tris sykius laimėjęs Pietų Korėjos televizijos turnyrus, keturis kart MBCGame organizuotų World War turnyrų čempionas. Žaidžia Night Elves rase Warcraft III ir zerg – StarCraft II.
Moon yra žinomas ir dėl išradingų strategijų. Didelė dalis šiuo metu plačiai paplitusių Night Elf žaidimo būdų yra sugalvoti ir pirmą syk panaudoti jo.
Nuo 2009 m. Jang Jae Ho žaidė profesionalioje WeMade FOX komandoje, priklausančioje WeMade Entertainment kompiuterinių žaidimų kompanijai, iki pat šios uždarymo 2011 m. Jis buvo pasirašęs kontraktą trejiems metams už 700 milijonų vonų (apie 585 627 JAV dolerių). Jo atlyginimas tuo metu buvo antras pagal dydį tarp profesionalių žaidėjų Pietų Korėjoje.
Nuo 2010 m. Jang Jae Ho pradėjo dalyvauti ir profesionaliose StarCraft 2 varžybose. 2012 m. sausio 18 d. buvo oficialiai paskelbta, kad jis pasirašo sutartį su tarptautine Fnatic MSI komanda ir profesionaliai žais tik StarCraft 2 Tačiau 2012 m. pabaigoje vis tiek dalyvavo World Cyber Games Warcraft III varžybose, kur užėmė ketvirtąją vietą. 2012 m. gruodžio 11 d. atleistas iš Fnatic StarCraft 2 komandos dėl nepatenkinamų StarCraft 2 rezultatų.
2008 m. prieš Pekino Olimpines žaidynes Jang Jae Ho kartu su Li Xiaofeng Pekine nešė olimpinį deglą.
Zubovų rūmai
Zubovų rūmai (arba Didždvaris) – pastatas Šiauliuose, Aušros al. 50. Šiuo metu čia veikia Šiaulių universiteto Menų fakultetas.
Gledičija
Gledičija (Gleditsia) – pupiečių (Fabales) eilės pupinių (Fabaceae) šeimos augalų gentis.
Zubovų rūmai
Istorija
Didesnė dalis rūmų pastatų buvo statyti po 1765 m., kai Šiaulių ekonomijos administratoriumi paskirtas Antanas Tyzenhauzas. Naujai suprojektuotas dvaro sodybos išplanavimas buvo parengtas (kaip ir pats miestas) klasicizmo stiliuje (stačiakampio struktūra), o beveik visa Joniškio gatvė buvo nugriauta.
Gledičija
Augalų morfologija
Priklauso medžiai su stambiais dygliais.
Už geresnę Latviją
Už geresnę Latviją!  – dešinioji Latvijos partija-susivienijimas. Įkurta 2010 m. balandžio 22 d. susijungus Tautos partijai ir LPP/LC. X Saeimoje laimėjo 8 vietas.
Gledičija
Rūšys
Gentyje yra 12 rūšių:
Lietuvos gledičijos
Lietuvoje reta:
Zubovų rūmai
Senieji rūmai
Nėra tikslių žinių, kada parke iškilo Šiaulių ekonomijos rūmai, kuriuos projektavo, matyt, pats D. Sakas. Jie stovėjo alėjos, kuria baigėsi Skersinė gatvė, gale, ant kalniuko. 1786 ir 1789 m. Šiaulių ekonomijos inventoriuje pažymėta, kad dviaukštė mūrinė ekonomijos administratoriaus rezidencija jau stovi. Greta jos, abipus žiedo karietoms privažiuoti, dar nebaigti du dviaukščiai mūriniai gyvenamieji pastatai. Tiesa, 1780 m. Antanas Tyzenhauzas, bankrutavus jo įsteigtoms manufaktūroms, apkaltintas valstybės lėšų švaistymu, buvo pašalintas iš pareigų, todėl, matyt, jam šiuose rūmuose apsistoti nebeteko.
Šalia rūmų buvo įrengtas stačiakampio plano parkas su vaismedžių sodu šiaurės vakarų pusėje. Inventoriuje suskaičiuota, kad dvaro sode augo 192 obelys, 39 kriaušės, 21 trešnė, 7 slyvos, jo pakraščiuose 63 liepos.
Ant rytinės dvaro ir miesto ribos dvaro žemėje pastatyti akmeniniai tvartai, namai dvaro tarnautojams ir darbininkams, arklidės (dabar Šiaulių apygardos teismas) su žirgų maniežu ir kiti ūkiniai pastatai. Sklypuose tarp dvaro ir turgaus aikštės buvo statomi namai amatininkams, o naujai nutiestoje Mintaujos (dabar Vilniaus) gatvėje jau 1783 m. stovėjo 26 mūriniai, 32 mediniai su fasadine mūro siena ir 6 mediniai namai. Šia gatve ėjo ir pietvakarinė dvaro riba, iki jos nuo dvaro rūmų vedė dabartinė Kaštonų alėja, kuri taip pat baigėsi klasikinio stiliaus vartais.
Zubovų valdymas
Po Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1795 m. Rusijos imperatorė Jekaterina II Šiaulių ekonomiją su centriniu dvaru atidavė savo favoritui, vienam iš Respublikos padalijimo iniciatorių Platonui Zubovui. 1807 m. birželio 14 d. Napoleonas Prūsijoje sumušė generolo Beningseno vadovaujamos rusų kariuomenės pajėgas. Išgąsdintas caras Aleksandras I, kunigaikštis Kurakinas ir kiti didžiūnai, laikinai apsigyvenę Šiauliuose, Didždvario rūmuose laukė diplomatinio karo tarp abiejų valdovų pabaigos. Tik, kai Aleksandras I, siekdamas išlaikyti sostą ir baudžiavinę santvarką, padarė daugybę nuolaidų, Napoleonas pasiūlė susitikti prie neutralaus Nemuno. Susitikimas baigėsi Tilžės taika. 1812 m. Tėvynės karo išvakarėse Aleksandras I vėl lankėsi Šiauliuose.
Platonui Zubovui mirus Šiaulių ekonomiją kurį laiką valdė jo brolis Valerijonas bei šio vaikai Aleksandras ir Platonas Zubovai, tačiau rūmuose jie negyveno. 1827 m. po teismų Šiaulių, Joniškio ir kitus dvarus Lietuvoje paveldėjo Platono Zubovo brolis, Rusijos kariuomenės generolas majoras Dmitrijus Zubovas. Vėliau dvarus valdė Nikolajus Zubovas (1832–1898), jo sūnus Vladimiras Zubovas (1862–1933).
Naujasis Didždvaris
thumb|2010 m. atliekami archeologiniai tyrimai Didždvaryje atskleidė nemažai nežinotų faktų thumb|Didždvario parkas Didždvario vasaros rezidenciją (dabar Šiaulių universiteto Menų fakultetas) pradėjo statyti Dmitrijus Zubovas, nes senieji rūmai nebetiko nuolatiniam gyvenimui. Žiemą Zubovai gyveno Ginkūnų ir kituose dvaruose.
Zubovų nuo dvaro valdos atrėžtame ir dovanotame sklype, iš jų plytinėse Gubernijoje ir Aleksandrijoje pagamintų plytų 1898 m. pastatytame pastate įsikūrė mergaičių gimnazija (dabar Didždvario gimnazija).
Buvo rekonstruotas ir Didždvario parkas, kuris per visą XX a. buvo taisyklingos stačiakampio formos, o amžiaus pabaigoje tapo artimas angliškam laisvo išplanavimo stiliui. 1837–1845 m. parkas užėmė 8 dešimtines žemės. Miestiečiams buvo leidžiama laisvai pasivaikščioti po parką. 1921 m. 3,6 ha parkas ir Kaštonų alėja oficialiai padovanoti Šiaulių miesto savivaldybei. 1930 m. prie parko prijungtas dar vienas 7260 m² žemės sklypas, kuriame įrengti 2 teniso kortai, vaikų žaidimo aikštelės ir vasaros teatras.
Zubovams nustojus Didždvaryje gyventi, pastatai buvo rekonstruoti ir pritaikyti įstaigoms. 1923 m. dvaro pastatuose buvo įsteigtas Aušros muziejus, įsikūrė „Kultūros“ bendrovė. 1926 m., tiesiant toliau Aušros alėją, nugriauti nebenaudojami Ekonomijos rūmai, o 1934 m. ir dvaro vartai.
Politikos ir kultūros židinys
1874 m. Šiaulių gimnazijos kairiųjų gimnazistų būrelis, vadovaujamas Jono Bielskio, suorganizavo slaptą nelegalios literatūros biblioteką. Biblioteką knygomis rėmusi Aleksandra Zubovienė, o kai policijai pradėjus domėtis moksleivių veikla bibliotekai pradėjo grėsti pavojus, priėmė ją į savo kambarius rūmuose. Iš vieno gimnazistų buto knygas vaikišku vežimėliu, pakinkytu mažu arkliuku poniu pervežė Zubovienės vaikai Olga ir Dimitrijus. Knygų iš dabar jau saugios bibliotekos, skaitytojams parūpindavo gimnazistas Vladimiras Zubovas.
1900 m. balandžio 14 d. vidaus reikalų ministrui patvirtinus visuomeninės bibliotekos draugijos įstatus bibliotekos skaitykla buvo atidaryta pačiuose Didždvario rūmuose antrame aukšte. V. Zubovas bibliotekai perdavė Šiaulių ekonomijos archyvą ir visą savo biblioteką. Dar 2000 knygų padovanojo Peterburgo knygų leidėja P. Popova. 1913 m. ši biblioteka jau turėjo 9270 tomų mokslinės ir grožinės literatūros, joje per metus lankydavosi iki 9000 skaitytojų.
1907 m. Vladimiras Zubovas buvo sumanęs leisti dienraštį „Spindulys“, tačiau negavo gubernatoriaus leidimo.
Gyventojai
Dvare ir jo pastatuose kaip Zubovų dvaro darbuotojai, tarnautojai gimnazijos moksleiviai ar Zubovų vaikų mokytojai gyveno:
Krivinskų ežerėlis
Krivinskų ežerėlis arba Kreivių ežeras – ežeras Lietuvoje, Anykščių rajone, 5 km į šiaurės vakarus nuo Anykščių. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,17 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 89,4 m. Krantai žemi, pelkėti, vietomis apaugę krūmais. Pakrantės aukštokos, aplinkui plyti pievos. Pietryčiuose išteka Valaukio upelis link Šventosios upės. Pietinėje pakrantėje įsikūręs Krivinskų kaimas.
Laplandija (reikšmės)
Žodis Laplandija reiškia:
Jasavos salos
thumb|250px|Jasavos salos. Jalobio įlanka Vajos saloje
Jasavos salos  – salų grandinė Fidžio salyne, į šiaurės vakarus nuo Viti Levu salos. Salyną sudaro apie 20 vulkaninių salų, išsidriekusių šiaurės rytų kryptimi 80 km ilgio linija. Plotas 135 km². Salos kalnuotos, 250–600 m aukščio. Salas skiria labai siauri sąsiauriai, kai kurias jungia nerijos. Didžiausia sala – Jasava (32 km²), kitos didesnės salos – Nakula, Matakava Levu, Nanuja Levu, Jangeta, Navitis, Vaja, Vajaseva.
Jasavos salos įeina į Vakarinį Fidžio padalinį. Jasavos saloje yra lėktuvų pakilimo takas. Administracinis salyno centras – Jasavairara (Jasavos saloje). Verčiamasi turizmu, žemės ūkiu.
1789 m. salas pasiekė britų jūrininkas William Bligh. XIX a. Jasavos salos kentėjo nuo Tongos piratų antpuolių.
Stačioji korifanta
Stačioji korifanta (Coryphantha erecta) – kaktusinių (Cactaceae) šeimos augalas. Stiebas cilindriškas, 30 cm aukščio ir 6-8 cm skermens, su gumburėliais. Ant kiekvieno gumburėlio viršaus yra 8-14 kraštinių ir 2-4 centriniai dygliai, kurie išauga iš kuokštelio, vadinamo areole. Žiedai šviesiai geltoni.
Liesonys
Liesonys – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Rokiškio.
Zdrodi Starė
Zdrodi Starė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Posventnės valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurės vakarus nuo Pošvientnės ir apie 31 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Vladas Didžiokas
Vladas Didžiokas (1889 m. rugsėjo 1 d. Vilnius – 1942 m. spalio 7 d. Kaunas) – Lietuvos tapytojas, grafikas, scenografas.
Biografija
Žmona Barbora Didžiokienė. Mokėsi Vilniuje privačioje realinėje gimnazijoje ir I. Trutnevo piešimo mokykloje. 1911–1915 m. studijavo Sankt Peterburgo A. Štiglico techninio piešimo mokykloje, 1917–1918 m. mokėsi Peterburgo dailės akademijoje.
1918 m. grįžo į Vilnių. 1919 m. persikėlė į Kauną. 1920 m. išvyko į Rusiją, buvo suimtas. 1921 m. grįžo į Lietuvą, dirbo scenografu Kauno teatruose. 1922–1940 m. dėstė Kauno meno mokykloje.
Kūryba
Sukūrė litografijų („Autoportretas“ 1923 m., Žmonos portretas 1924 m.), scenovaizdžių, nutapė psichologinių portretų („Juozas Tallat-Kelpša“, „Juozapas Albinas Herbačiauskas“, abu 1925 m., „Antanas Sodeika“, „Marijona Rakauskaitė Karmen rolėje“, abu 1926 m.), peizažų („Ronžė“, 1926 m., „Bitynas“ 1938 m.). Kūriniai apibendrintų formų, ryškių spalvų.
Mikalojus Tiškevičius Logoiskis II
Mikalojus Tiškevičius Logoiskis II (, 1829 m. Žemojoje Panemunėje – (?) m.) – Lietuvos bajoras, didikas, Lelijos herbo grafas.
Šeima
1844 m. vedė, žmona Marija Tiškevičiūtė, Mikalojaus Tiškevičiaus duktė, su ja vaikų neturėjo.
Rusijos imperijos kariuomenės karininkas.
Pūslinė
thumb|Pūslinė. Pūslinė – styginis liaudies muzikos instrumentas. Gaminamas iš medinės lazdos, išpūstos kiaulės pūslės ir žarnos arba virvelės. Pūslinė gali turėti 1-3 stygas.
Gianni Infantino
Biografija
G. Infantino gimė Šveicarijoje, yra italų kilmės. Pagal išsilavinimą teisininkas, baigęs Fribūro universitetą, turi advokato diplomą. Gimtosios kalbos – italų, prancūzų, Šveicarijos vokiečių, taip pat moka anglų, ispanų, portugalų, arabų kalbas. Vedęs, turi 4 vaikus. Buvęs UEFA generalinis sekretorius, plačiai žinomas dėl savo dalyvavimo UEFA burtų traukimo ceremonijose.
Suicide DJs
Suicide DJs – avangardo grupė iš Vilniaus, susikūrusi 2007 m. vasarą. Yra gavusi „Pravda“ apdovanojimą kaip geriausia nauja grupė. 2008 m. spalio 31 d. pristatė debiutinį albumą „Animation (…)“.
Šio albumo pavadinimas yra įregistruotas Lietuvos rekordų knygoje (nuo 2009 m.). Pilną albumo pavadinimą sudaro 156 žodžiai: „Animation arba išsvajota kelionė mintimis tenai, kur nepripažintose erdvėse savo spindulius slepia chaoso deimantas ir skvarbus samurajaus žvilgsnis seka kiekvieną šeško judesį, o visos istorijos turi laimingą pabaigą; kaip ir ta, kai sulig paskutiniu oro gurkšniu įsmeigus pirštą į dangų buvo ištarta „Dieve, leisk pabaigt“ ir sąmonę pripildė visaapimančios harmonijos suvokimas, kuris smelkdamasis į pasaulio esmę užmigdė bei pažadino tave užliejantį prastos kokybės nuoširdžios muzikos skambesį, sumišusį su tolimų žodžių aidais, tolydžio stiprėjantį ir pavirstantį galinga bz šėšėlių lavina, sugrįžtančia į tavo sąmonę pirmu pasitaikiusiu impulsu apie tai, kad žodžiai taip pat turi pojūčius, įsiklausyk, kaip verkia skiemuo neteisingai kirčiuojamas, ir kai jau laikas išeit, pakeliui atgal į realybę tu jauti, kad viskas aplink iš tiesų priklauso tau ir atsirado dėl tavęs, ir tai yra nepakartojama, ir kad kiekviena meilė turi atsaką, todėl to jausmo didybė paskandina tave, bet prieš paskęstant tau šmėkšteli, kad visa tai galbūt tėra tik greitai besikeičiantys vaizdai, sudarantys savotišką judesio iliuziją“.
2008 m. birželio 17 d. „Suicide DJs“ koncertavo kartu su amerikiečių duetu „Sparks“ Vilniuje.
Žinomiausiais grupės kūriniais tapo dainos „Saugiai“, „The Samurai Song“, „Final Shot“ bei „Time to Leave“. Dainai „Sea Boat“ grupė nufilmavo animacinį vaizdo klipą (režisierius Tadas Vidmantas). 2010 m. grupė „Suicide DJs“ nutraukė savo koncertinę ir kūrybinę veiklą, tačiau grupė „Stipriai kitaip“ savo veiklą tęsia ir toliau. 2013 m. grupė oficialiai paskelbė apie savo sugrįžimą į muzikos pasaulį.
Nariai
Vidas Bareikis, Ainis Storpirštis ir Pranas Dapšauskas yra kitos grupės „Stipriai Kitaip“ nariai.
Lanskapralas
Lanskapralas  – kareivio karinis laipsnis kai kuriose pasaulio kariuomenėse ir kai kuriose policijos pajėgose, žemesnis už kapralo, bet aukštesnis už eilinius. Atitinka NATO rangą OR-3
Etimologija
Manoma, kad kilo iš  (iš  'sulūžusi ietis' ir 'patyręs kareivis') +  'kapralas'.
Australija ir Naujoji Zelandija
Artilerijoje šį laipsnį atitinka lansbombardyras. Australijos oro pajėgose yra Australijos kariniame jūrų laivyne analogiškų laipsnių nėra.
Australijoje anksčiau buvo praktiškai to paties lygio laipsnis antrasis kapralas. Tačiau antrieji kapralai jau būdavo priskiriami normaliems puskarininkiams.
Kanada
Kanados ginkluotosiose pajėgose lanskapralo laipsnio nėra nuo 1968 m. Treniruoto eilinio laipsnis priskirtas rangui OR-3, šie kareiviai turi viengubą ševroną, bet nėra vadovaujantys. Pagal vadovavimo galią ankstesniuosius lanskapralus atitinka masterkapralai (, rangas OR-5), kurie paprastai būna pėstininkų skyriaus vado pavaduotojai.
Singapūras
Singapūro ginkluotosiose pajėgose lanskapralas (LCP) yra vyresnis už pirmos klasės eilinį ir jaunesnis už kapralą.
Lanskapralas kaip ir kapralas nėra specialisto laipsnis, lanskapralo laipsnis nėra vadovaujančio kareivio laipsnis. Tiesa, lanskapralai gali būti skiriami skyriaus vado pavaduotoju. Singapūro lanskapralai šį laipsnį paprastai gauna savo dvejų metų tarnybos viduryje.
Lanskapralo skiriamasis ženklas yra viengubas ševronas smaigaliu žemyn su lanku virš jo (panašus į apverstą JAV pirmos klasės eilinio antsiuvą).
D. Britanija
thumb|250px|Rytų Sario pulko lanskapralas su Tompsono pistoletu kulkosvaidžiu M1928 (1940 m. lapkritis). D. Britanijos ginkluotosiose pajėgose lanskapralas (santrumpa LCpl, seniau – L/Cpl) yra žemiausias D. Britanijos armijos ir jūrų pėstininkų puskarininkio laipsnis (NATO rangas OR-3), vyresnis už eilinį ir jaunesnis už kapralą. 2010 m. balandžio 1 d. lanskapralo laipsnis imtas naudoti Karališkųjų oro pajėgų pulke (RAF Regiment), kuris užsiima aerodromų apsauga.
Skiriamasis ženklas yra viengubas ševronas, dėvimas ant abiejų rankovių ar antpečių. Tačiau Pėsčiosios gvardijos (Foot Guards), Garbės artilerijos kuopos (Honourable Artillery Company), 1-ojo Karalienės dragūnų gvardijos pulko (1st The Queen’s Dragoon Guards) ir Karalienės karališkųjų husarų (The Queen’s Royal Hussars) lanskapralai turi dvigubus ševronus, o Dvaro kavalerijos (Household Cavalry) turi dvigubus ševronus su karūna virš jų.
Sadukiejai
Sadukiejai (Zadokiejai) – Sadoko palikuonys, judėjų sekta, susikūrusi II a. pr. m. e. ir egzistavusi iki I a.
Vėliau sadukiejai tapo Izraelio politine partija, nepripažįstančia Tanache paminėto prisikėlimo iš numirusiųjų, angelų ir sielų egzistavimo, bet pripažįstanti visus kitus Tanacho ritualus bei tiesas.
Lanskapralas
D. Britanija
Karališkoji artilerija naudoja lansbombardyro (lance-bombardier) laipsnį. Napoleono karų metu buvo naudotas laipsnis rinktinis vyras, kuris buvo lanskapralo laipsnio pirmtakas.
Liuksemburgo futbolo varžybos 1916–1917 m.
Liuksemburgo futbolo varžybos 1916–1917 m.
Lanskapralas
D. Britanija
Lanskapralų žargoninis pavadinimas yra lance jack. Į lanskapralus paprastai kreipiasi „kaprale“.
Sadukiejai
Sadukiejams atstovavo Jeruzalės diduomenė, dvasininkų aristokratijos ideologai. Nuo fariziejų skyrėsi tiktai kitokiu kai kurių religinių klausimų traktavimu: jie tikėjo laisva žmogaus valia, reikalavo griežtai laikytis rašytų įstatymų, nepripažino kūno prisikėlimo iš numirusių.
Sadukiejai laikėsi nusistatymo „Dantis už dantį, akis už akį“ keršto tradicijų, tačiau fariziejai, tikėję nuodėmių atleidimu, tam prieštaravo.
Lanskapralas
D. Britanija
Iki 1961 m. kareiviams lanskapralo laipsnį suteikdavo vadas, kai eilinis eidavo puskarininkio pareigas. Šį laipsnį vadas taip pat lengvai galėdavo ir atimti. Tuo tarpu atimti kapralo laipsnį galėdavo tik karo teismas.
Pėstininkų daliniuose lanskapralai paprastai būna skyriaus vado pavaduotojai ir paprastai vadovauja delta grandžiai. Lanskapralo laipsnį paprastai turi ir tokie specialistai, kaip klerkai, vairuotojai, ryšininkai, kulkosvaidininkai ir minosvaidininkai.
III amžius
Trečiasis mūsų eros amžius – šimto metų laikotarpis, prasidėjęs 201 metų sausio 1 dieną ir pasibaigęs 300 metų gruodžio 31 dieną.
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis pr. m. e. – 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis
Amžiai: II amžius – III amžius – IV amžius
Nikolajus Bulganinas
Nikolajus Bulganinas (, 1895 m. birželio 11 d. – 1975 m. vasario 24 d.) – SSRS valstybės veikėjas.
Biografija
Nuo 1934 m. SSKP CK, nuo 1948 m. CK politinio biuro (nuo 1952 m. prezidiumo) narys. Po J. Stalino mirties (1953 m.) parėmė Nikitą Chruščiovą, kuris tapo SSKP CK I sekretoriumi. Nuo 1955 m. SSRS Ministrų Tarybos Pirmininkas.
1957 m. prisidėjo prie N. Chruščiovą nušalinti siekiančios vadinamosios antipartinės grupės (Georgijus Malenkovas, Viačeslavas Molotovas, Lazaris Kaganovičius ir kt.). Dėl to 1958 m. atleistas iš Ministrų Tarybos pirmininko pareigų, pašalintas iš Centro Komiteto prezidiumo, pažemintas jo karinis laipsnis. 1961 m. pašalintas iš Centro Komiteto ir pasitraukė iš politinio gyvenimo.
San Ignasio de Velaskas
San Ignasio de Velaskas  – miestas pietryčių Bolivijoje, Santa Kruso departamente, 476 km į šiaurės rytus nuo Santa Kruso, netoli Paragua upės ištakų. Chosė Migelio de Velasko provincijos centras. 23,6 tūkst. gyventojų (2005 m.). Vyskupijos centras. Šalia San Ignasijaus telkšo Guapomo tvenkinys.
Julius Petraitis
Julius Petraitis (g. 1905 m.) – Lietuvos lengvaatletis, olimpietis.
Biografija
1928 m. vasaros olimpinėse žaidynėse atstovavo Lietuvos rinktinei lengvosios atletikos 5000 m bėgime. Savo grupėje tarp keturiolikos startavusių sportininkų Petraitis atbėgo dešimtas ir galutinėje įskaitoje užėmė dvidešimt septintą vietą.
Kas girdėt?
Kas girdėt? – visuomenės, politikos ir literatūros katalikiškos orientacijos laikraštis, leistas 1925 m. Marijampolėje.
Istorija
Ėjo kartą per savaitę. Spausdino Šešupės spaustuvė. Leido priedą „Blaivybės garsas“. Išėjo 15 numerių.
Informavo apie svarbiausius Lietuvos ir pasaulio įvykius, Marijampolės apylinkių gyvenimą.
Bendradarbiavo Motiejus Endziulaitis, Vladas Mažonas, Vladas Raulinaitis, Justinas Staugaitis, Jonas Totoraitis ir kt. Atsakingasis redaktorius ir leidėjas Jonas Kedys.
Džiojas
Džiojas  – miestas Kioto prefektūroje, Japonijoje. Čia gyvena apie 80,8 tūkst. gyventojų.
Miestas įkurtas 1972 m. gegužės 3 d.
Simboliai
Oficiali miesto gėlė – Iris ensata, medis – japoninis abrikosas.
Švenčionių rajono savivaldybės taryba 2007–2011 m.
Švenčionių rajono savivaldybės taryba – Švenčionių rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal proporcinę rinkimų sistemą ir Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. 2007 m. vasario 25 d. vykusių rinkimų rezultatai Vyriausiosios rinkimų komisijos sprendimu (8 nariai balsavo UŽ, 2 – PRIEŠ), už šiurkščius rinkimų įstatymo pažeidimus pripažinti negaliojančiais.
Partijos
2007 m. vasario 25 d. rinkimuose dalyvavusios partijos gavo vietų:
Tarybos nariai
2007 m. vasario 25 d. vykusių rinkimų rezultatai:
Veikla
Pirmasis posėdis įvyko 2007 m. balandžio 10 d. Meru išrinktas Vytautas Vigelis, mero pavaduotojais Vaidotas Prunskus ir Raja Krupenina. Administracijos direktore paskirta Vida Rastenienė, jos pavaduotoja Elena Kliukaitė.
FC Trinity Zlín
Zlyno „Trinity“, o ankstesniais metais buvo žinomas kaip Zlyno „Fastav“ – Čekijos futbolo klubas iš Zlyno.
Istorija
Įkurtas 1919 m. 2012 m. pervadintas į FC Fastav. 2016–2017 m. Čekijos futbolo taurės turnyro nugalėtojas.
Nuo 2022–2023 m. sezono imtas naudoti Trinity pavadinimas, nes klubo pagrindiniu rėmėju tapo Trinity Bank.
Botsvana
Botsvana (oficialiai Botsvanos Respublika) – valstybė Pietų Afrikoje. Ribojasi su Pietų Afrikos Respublika pietuose, Namibija vakaruose, Zambija šiaurėje ir Zimbabve šiaurės rytuose.
Istorija
Iki europiečių atvykimo apie 200–500 m., bantų tautos, kurios kilo iš Katangos provincijos regiono, perėjo per Limpopo upę, ir apsigyveno teritorijoje, kuri šiomis dienomis žinoma kaip pietų Afrika. Buvo dvi emigracijos bangos; Ngunu ir soto-tsvana. Ankstesni emigrantai apsigyveno rytinėje dalyje, o vėlesni – teritorijoje, kuri šiuo metu yra žinoma kaip Haiveldas – didelė ir santykinai aukšta teritorija pietų Afrikoje. Iki 1000 m. bantai kolonizavo beveik visą pietų Afriką, gali būti, kad iki olandų kolonizacijos kur dabar, yra Kapo ir Šiaurės Kapo provincijos buvo koisanų tautos gyvenvietės.
Devyniolikto amžiaus gale įvyko kariniai konfliktai tarp Botsvanos šonų gyventojų ir ndebelų tautos, kuri migravo iš Kalahario dykumos. Padėtį blogino ir būrų ekspansija iš Transvalio. 1885 m. Botsvana tapo Jungtinės Karalystės protektoratu Bečuanalandu. 1964 m. teritorija gavo autonomiją, o po dvejų metų – nepriklausomybę.
Politinė sistema
Botsvana yra parlamentinė respublika, daugiapartinė konstitucinė monarchija. Valdžia yra suskirstyta į tris dalis:
Botsvanos politikai būdingas modernumo ir tradicijų suderinimas, taip pat efektyvus etninių bendruomenių atstovavimas. Šios valdžios institucijos padeda palaikyti taiką, bei draugiškus santykius tarp daugumos ir mažumų. Tradicinių lyderių galia buvo ribojama papročių ir įstatymų. Todėl sakoma, kad ši šalis turi ikikolonijinės demokratijos tradicijas.
Administracinis suskirstymas
thumb|left|240px Pagrindinis straipsnis: Botsvanos rajonai
Mančiušėnų piliakalnis
Mančiušėnų piliakalnis – piliakalnis Širvintų rajono savivaldybės teritorijoje, Mančiušėnų kaime, Gelvonų seniūnija. Pasiekiamas keliu Gelvonai – Mančiušėnai, Mančiušėnų pradžioje, už buvusių sandėlių pavažiavus į kairę pietuosna 100 m.
Botsvana
Administracinis suskirstymas
Botsvana administraciškai suskirstyta į 9 rajonus (Districts). Šie savo ruožtu skirstomi į parajonius (iš viso yra 28).
Kova (1920)
miniatiūra|Laikraščio „Kova“ 2-ojo numerio viršelis (1920 m.) Kova – JAV Lietuvių komunistų sąjungos nelegalus laikraštis, ėjęs 1920–1922 m. Niujorke.
Mančiušėnų piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Širvintos dešiniojo kranto slėnio pakraštyje esančios kalvos vakarinėje dalyje. Aikštelė keturkampė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 25x15 m dydžio. Jos rytiniame gale yra 10 m ilgio, 1 m aukščio, 18 m pločio pylimas, kurio 2 m išorinis šlaitas leidžiasi į 17 m pločio, 0,5 m gylio griovį. Šlaitai statūs, 16 m aukščio.
Botsvana
Geografija
Botsvana yra sausumos valstybė įsikūrusi pietų Afrikoje, šiauriau nuo Pietų Afrikos respublikos. Botsvana užima 600 370 km² ploto, iš kurių 585 000 km² yra žemė. Botsvana turi 4013 km sienų, iš kurių 1360 km ribojasi su Namibija, 1840 km su Pietų Afrikos respublika, 813 km Zimbabve ir 2 km su Zambija. Labiausiai apgyvendinta yra rytų Botsvana.
Mančiušėnų piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis apardytas žvyrduobės, arimų, per jį einančios elektros linijos. Piliakalnyje rastas akmeninis kirvelis. Piliakalnyje augę lapuočiai smarkiai išretinti, pietinis šlaitas dirvonuoja.
Botsvana
Geografija
Didžiąją šalies dalį užima Kalahario dykynė. Upės priklauso Limpopo baseinui, o šiaurėje plyti Okavango pelkynių plotai. Sausringuose plotuose yra druskožemių (Makgadikgadis). Būdingos savanos ir pusdykumės.
Kova (1920)
Istorija
Spausdino informaciją apie šios sąjungos veiklą, JAV komunistų judėjimą.
Botsvana
Geografija
Klimatas subtropinis, šiaurėje tropinis. Vidutinė sausio temperatūra 21–27 °C, liepos ~16 °C. Šiaurėje ir rytuose per metus iškrenta 500–600 mm, vidinėse Kalahario srityse – mažiau nei 250 mm.
Mančiušėnų piliakalnis
Piliakalnis
Į pietvakarius nuo piliakalnio, 0,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta brūkšniuotos keramikos.
Botsvana
Ekonomika
thumb|200px|right|Jwaneng [[deimantas|deimantų kasykla šiuo metu yra turtingiausia deimantų kasykla pasaulyje.]] Galvijų auginimas ir jautienos eksportavimas, bei žemdirbystė yra pagrindinės žemės ūkio šakos. Šalies ekonomika ankstesniais laikais priklausė nuo galvijų ir jų mėsos eksportavimo į kitas šalis. Šalyje trūksta vandens, drėkinimo sistemų, todėl maža dalis žemių yra įdirbama. Pagrindiniai žemės ūkio pelno produktai yra kukurūzai, sorgai, soros, pupelės. Pagrindiniai žemės ūkio produktai yra medvilnė, riešutai, saulėgrąžos.
Kasyba tapo svarbiausia šalies ekonomikos šaka. Šalyje yra mangano, nedaug aukso, asbesto, gan dideli deimantų, anglies, nikelio, vario, druskos, kalcinuotosios sodos, stibio, plutonio, platinos telkiniai. Tik nuo XX a. septintojo dešimtmečio atradus ir vėliau pradėjus eksportuoti naudingąsias iškasenas, šalis tapo eksporto ašimi. Ypač prie to prisidėjo deimantų gavyba, kuri paskatino staigią ekonomikos plėtrą. Pajamos iš deimantų leido finansuoti geresnes sveikatos apsaugos ir švietimo sistemas. Šalies ekonominis augimas, paskelbus nepriklausomybę, buvo bene didžiausias pasaulyje.
Mančiušėnų piliakalnis
Tyrimai
1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 15000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 729000 m².