cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ronald Reagan
Kino Aktorių Gildijos prezidentas ir televizija
1941 metais Reiganas buvo išrinktas į Kino aktorių gildijos (KAG) direktorių tarybą. Per pirmuosius jo dalyvavimo šioje profesinėje sąjungoje metus Ronaldas neturėjo jokios įtakos gildijos veikloje. Jis tiesiog dalyvaudavo vykdomuosiuose posėdžiuose, klausydamasis, ką kalba labiau patyrę įtakingi gildijos nariai, tarp kurių buvo ir gana žymūs to meto aktoriai. 1946 metais, po demobilizacijos, Ronaldas tapo trečiuoju KAG viceprezidentu. 1947 metais organizaciją sukrėtė viešųjų ir privačių interesų konfliktas, kuris baigėsi šešių KAG direktorių tarybos narių ir paties KAG prezidento atsistatydinimais. Reiganas buvo iškeltas kandidatu priešlaikiniuose KAG prezidento rinkimuose, kuriuos jis ir laimėjo. Vėliau, nuo 1947 iki 1952 metų, jis buvo perrinktas prezidentu penkerius metus iš eilės. Šeštą kartą KAG prezidentu jis buvo išrinktas 1959 metais.
Altayras
Pavadinimas
Kinų mitologijoje – Niu Lang.
Kituose kataloguose – 53 Aquila, HD 187642, HR 7557, BD+08°4236, GCTP 4665.00, GJ 768, LHS 3490, HIP 97649.
Ronald Reagan
Kino Aktorių Gildijos prezidentas ir televizija
Reigano, kaip profesionalaus aktoriaus, paskutinis pasirodymas buvo televizijos seriale „Mirties Slėnio Dienos“ 1964-65 metais.
Santuokos ir vaikai
1949 metais Ronaldas susipažino su aktore Nensė Deivis, kuri vėliau palaikė su Reiganu ryšį kaip su Kino Aktorių Gildijos prezidentu. Jis padėjo jai dėl to, kad jos pavardė atsidūrė Holivudo „juodajame sąraše“ (ją supainiojo su kita bendrapavarde aktore). Nensė aprašė šį jų susitikimą taip: „Nežinau, ar tai buvo meilė iš pirmo žvilgsnio, bet tai buvo malonus suartėjimas“. Reiganas pasipiršo jai viename Los Andželo restorane. Pora susituokė 1952 metų kovo 4 dieną Litl Braun bažnyčioje, San Fernando slėnyje. Susilaukė 2 vaikų: Patricijos (g.1952 spalio 22 d.) ir Rono (g.1958 gegužės 20 d.).
Aprašoma, kad jų santykiai išties buvo artimi ir intymūs. Kai Ronaldas tapo JAV prezidentu, o Nensė pirmąją ledi, jie dažnai demonstravo savo meilę vienas kitam. Prezidento spaudos atstovė pažymėjo: „Jų santykiai niekada nenustojo būti kasdieniais, jie nenustojo rodyti vienas kitam dėmesio ženklų.“ Ronaldas vadino savo žmoną Mamyte, ji vadino jį Roniu.
Kalifornijos gubernatorius (1967–1975)
thumb|150px|left|Ronldas ir Nensė Reiganai švenčia pergalę gubernatoriaus rinkimuose thumb|150px|right|Reiganų susitikimas su tuometiniu prezidentu Ričardu Niksonu (1970 metai)
Kalifornijos respublikonai po šios jo kalbos, sužavėti jo politinėmis nuostatomis ir charizma, 1966 m. iškėlė Reiganą kandidatu į Kalifornijos gubernatoriaus postą. Jo rinkiminėje kampanijoje išsiskyrė dvi pagrindinės temos: „priversti grįžti į darbą dykaduonius, besinaudojančius gerove“ ir „apsivalyti nuo sumaišties Berklio universitete (pacifistinius ir antiglobalistinius protestus)“. R. Reiganas laimėjo prieš pareigas einantį gubernatorių Edmundą Petą-Brauną, kuris pretendavo trečiai kadencijai. 1967 metų sausio 3 dieną Ronaldas davė priesaiką. Reigano gubernatoriaus darbas padėjo suformuoti jo politiką, kurios jis laikėsi vėlesnėje savo politinėje karjeroje, einant prezidento pareigas.
1976 metų prezidentinė kampanija
thumb|150px|right|Ronaldas Reiganas su Džeraldu Fordu respublikonų nacionaliniame suvažiavime 1976 metais 1976 metais Reiganas metė iššūkį pareigas einančiam prezidentui Džeraldui Fordui dėl tapimo Respublikonų partijos kandidatu į prezidentus. Reiganas greitai įtvirtino savo, kaip konservatyvaus kandidato, reputaciją, padedamas, Amerikos Konservatorių Sąjungos, kuri tapo pagrindiniu jo politinio pagrindo komponentu. Dž. Fordas tuo tarpu buvo laikytas daugiau nuosaikių pažiūrų respublikonu.
Nepaisant dviprasmiškos rinkimų eigos – laimint tai vienam, tai kitam kandidatui, viršų vos ne vos paėmė Dž. Fordas su 1184 delegatų balsų prieš 1070 Reiganui atiduotų delegatų balsų. Kalboje, kurioje jis pripažino savo pralaimėjimą, jis pažymėjo branduolinio karo pavojų bei grėsmę, kurią kelia Sovietų Sąjunga. Šiuose rinkimuose respublikonas Dž. Fordas pralaimėjo demokratų kandidatui į prezidentus Džimiui Karteriui.
1980 metų prezidentinė kampanija
thumb|150px|left|Reigano prezidentinė kampanija 1980 metais Pietų Karolinoje 1980 metų prezidentinė kampanija tarp Reigano ir prezidento pareigas einančio Džimio Karterio vyko, kai šalį kamavo vidinės problemos bei tebevykstanti įkaitų krizė Irane. Reigano rinkimų kampanija pabrėžė keletą fundamentalių principų: mažesnius mokesčius ekonomikos stimuliavimui, mažesnį valdžios kišimąsi į žmonių gyvenimus, valstijų teises ir stiprią nacionalinę gynybą.
Tapęs Respublikonų partijos kandidatu į prezidentus, Reiganas pasirinko Džordžą H. W. Bušą savo kandidatu į viceprezidentus. Reiganas laimėjo rinkimus, laimėjęs 44 valstijose ir surinkdamas 489 rinkėjų kolegijos narių balsus, kol tuo tarpu Dž. Karteris surinko 49 balsus, laimėdamas šešiose valstijose ir Vašingtone (sostinėje). Reiganas laimėjo 50,7 % rinkėjų balsų, Karteris 41 %, o nepriklausomas kandidatas Džonas Andersonas (liberalus Respublikonas) gavo 6,7 %. Respublikonai pirmą kartą nuo 1952 metų užėmė Senatą, gaudami 34 parlamento rūmų vietas, tačiau Demokratai išsilaikė daugumoje.
Prezidentavimas 1981–1989
Būdamas prezidentu, Ronaldas Reiganas laikėsi politikos, kuri atspindėjo jo tikėjimą žmogaus asmenine laisve, pakeitė JAV vidaus politiką, įskaitant JAV ekonomiką ir išplėstą kariuomenę, prisidėjo prie Šaltojo karo užbaigimo. „Reigano Revoliucija“, kaip teigia šalininkai, pagyvino Amerikos moralę ir sumažino žmonių priklausomumą nuo valdžios. Būdamas prezidentu, Reiganas rašė dienoraštį, kuriame jis komentavo kasdienius jo prezidentavimo įvykius ir reiškė savo nuomonę apie tuometines problemas. Dienoraštyje dažnai minima jo žmona Nensė. Dienoraštis, pavadinimu „Reigano dienoraščiai“, buvo išleistas 2007 metų gegužę. Jis tapo bestseleriu.
Pirmoji kadencija, 1981–1985
thumb|150px|right|Reiganai mojuoja iš važiuojančio limuzino po inauguracijos Iki šių dienų Ronaldas Reiganas yra antrasis vyriausias JAV prezidentu išrinktas žmogus. Pirmosios inauguracijos kalboje, kurią jis pasakė 1981 metų sausio 20 dieną, prezidentas pabrėžė šalies ekonominį silpnumą ir svyravimus sakydamas, kad „valdžia neišspręs problemų, valdžia ir yra problema“.
Reigano prezidentavimas prasidėjo dramatiškai: Reiganui sakant inauguracinę kalbą, buvo paleisti 52 JAV įkaitai, 444 dienas laikyti Irano nelaisvėje.
Pasikėsinimas
1981 metų kovo 30 dieną, Reiganas kartu su savo spaudos atstovu ir kitais dviem žmonėmis buvo pašauti tariamo samdomo žudiko Džono Hinklio jaunesniojo. Kulka, per mažiau nei colį nepataikiusi į širdį, pervėrė Ronaldo kairįjį plautį. Jis pradėjo kosėti krauju jau limuzine, todėl buvo skubiai nuvežtas į Džordžo Vašingtono universitetinę ligoninę, kur jam buvo nustatytas plaučio kolapsas (išsekimas). Jam buvo atlikta skubi operacija, kurios metu iš jo kūno buvo pašalinta kulka. Operacinėje Reiganas juokavo su chirurgais: „Tikiuosi, jūs visi esat respublikonai“. Nors taip nebuvo, chirurgas Džozefas Džioradano atsakė: „Šiandien, pone Prezidente, mes visi esame respublikonai“.
Kulka buvo išimta, operacija, kaip manyta, buvo sėkminga. Tačiau vėliau buvo nustatyta, kad prezidento gyvybė buvo rimtame pavojuje dėl staigaus kraujo netekimo ir sunkių kvėpavimo sutrikimų. Reiganas sugebėjo rimtą problemą paversti linksma: kai Nensė Reigan atėjo jo aplankyti pirmą kartą, jis jai pasakė: „Brangioji, aš pamiršau pasilenkti (turima omenyje staigų pasilenkimą bokse norint išvengti smūgio)“.
Prezidentas buvo išrašytas iš ligoninės balandžio 11 dieną. Ronaldas pasveiko palyginti greitai, taip tapdamas pirmuoju pareigas einančiu prezidentu, išgyvenusiu pasikėsinimą į gyvybę. Šis įvykis gan ženkliai paveikė Reigano populiarumą. Apklausos rodė, kad jo populiarumas buvo maždaug 73 %. Reiganas tikėjo, jog Dievas pasigailėjo jo gyvybės, kad jis galėtų įgyvendinti savo tikslą.
Skrydžių kontrolės darbuotojų streikas
Praėjus nedaug laiko, kai Reiganas pradėjo darbą, federalinės oro kontrolės tarnybos darbuotojai pradėjo streiką, pažeisdami reglamentą, kuriuo valstybės tarnybų sąjungoms yra draudžiama streikuoti. Pavadindamas situaciją nepaprastąja, Reiganas surengė spaudos konferenciją Baltųjų Rūmų Rožių Sode, kur jis pareiškė, kad jei oro kontrolės darbuotojai negrįš prie darbo per 48 valandas, jie bus atleisti, o jų darbo sutartys bus nutrauktos. Nepaisant kai kurių Reigano kabineto narių baimės dėl potencialios neigiamos politinės reakcijos, rugpjūčio 5 dieną Reiganas atleido 11,345 streikuojančius oro kontrolės darbuotojus, kurie nepakluso įsakymui grįžti į darbą. Pasak Čarlzo Kreiverio, Džordžo Vašingtono teisės universiteto darbo teisės profesoriaus, toks žingsnis leido amerikiečiams kitaip pažvelgti į Reiganą, kuris privačių darbdavių bendruomenei davė suprasti, kad viskas bus gerai, jei jie sukils prieš profesines sąjungas.
„Reiganomika“ ir ekonomika
Reiganui pradėjus eiti prezidento pareigas, JAV infliacijos rodiklis buvo ties 11,83 % riba, nedarbingumo rodiklis ties 7,5 % atžyma. Reiganas vykdė politiką, paremtą mokesčių mažinimo ekonomine strategija, propagavo klasikinį liberalizmą, siekdamas pagyvinti ekonomiką visuotiniais ir plačiais mokesčių mažinimais. „Reiganomika“ buvo plačiai diskutuojama. Jos šalininkai pabrėžė pagėrėjimus tam tikruose pagrindiniuose ekonomikos rodikliuose, teigdami, kad „Reiganomika“ buvo sėkminga. O kritikai pabrėžė, kad dėl tokios ekonominės politikos žymiai išaugo federalinio biudžeto deficitas ir valstybės skolos. Reigano „taikos per jėgą“ politika baigėsi rekordiniu saugumo infrastruktūros kūrimu 1981–1985 metais.
Reigano prezidentavimo laikotarpiu, federalinių mokesčių įplaukų rodiklis žymiai sumažėjo, pasirašius dvipartinį 1981 metų Ekonomikos atgaivinimo mokesčių aktą. Bendrojo vidaus produkto (BVP) augimas stipriai pagerėjo po 1982 metų recesijos. Per aštuonerius Reigano prezidentavimo metus BVP nuolat augo 3,4 % kasmet. Nedarbingumas pasiekė 10,8 % ribą 1982 metų gruodį, aukščiau nei bet kada nuo Didžiosios ekonominės krizės metų (1929–1933), tačiau per likusį Reigano prezidentavimo laikotarpį nedarbingumas tik mažėjo. Buvo sukurta 16 milijonų naujų darbo vietų, o infliacija žymiai sumažėjo. Reiganas taip pat ištaisė mokesčių kodeksą, pasirašydamas dvipartinį 1986 metų Mokesčių Reformos aktą.
Buvo iškilę abejonių, kad Reigano politika atnešė daugiau naudos turtingiesiems, nei vargingai gyvenantiems žmonėms, todėl daugelis nepasiturinčių žmonių, taip pat tautinės mažumos manė, kad Reiganas yra abejingas jų pastangoms. Norint padengti biudžeto deficitus, JAV turėjo skolintis pinigų tiek šalies viduje, tiek užsienyje, o tai padidino valstybinę skolą nuo 700 milijardų JAV dolerių iki 3 trilijonų JAV dolerių. Reiganas naujas skolas pavadino „didžiausiu jo prezidentavimo nusivylimu“. Yra teigiama, kad dėl skolų ir kasmetinių biudžeto deficitų Reigano įpėdinis Džordžas H. W. Bušas sulaužė savo prezidentinės kampanijos pažadus ir padidino mokesčius.
Libanas ir Grenada, 1983
thumb|160px|left|Reiganas diskutuoja apie Grenados įvykius su Dominikos respublikos premjere. 1983 metų spalio 23 amerikiečių taikdarių pajėgos Beirute, neseniai dislokuotos Ronaldo Reigano, dalis tarptautinių ginkluotųjų pajėgų Libano pilietinio karo metu, buvo užpultos savižudžių sprogdintojų. Šis išpuolis nusinešė 241 amerikiečio kario gyvybę. Reiganas pavadino ataką niekinga ir pažadėjo neišvesti karinių pajėgų iš Libano. Buvo suplanuota atakuoti Šeiko Abdulos barakus Balbeke Hezbollah kovotojų treniruočių stovyklą Libane, bet misija vėliau buvo atšaukta. 1984 metų vasario 7 dieną prezidentas Ronaldas Reiganas jūrų pėstininkams įsakė pradėti pasitraukimą iš Libano.
1983 metų spalio 25 dieną, po užpuolimo praėjus dviem dienoms, Reiganas įsakė JAV pajėgoms įsiveržti į Grenadą, kur 1979 metais po perversmo į valdžią atėjusi Marksistų-Leninistų vyriausybė susivienijo su SSRS ir Kuba. Prezidentas Reiganas pabrėžė regioninę grėsmę, kurią kelia SSRS ir Kubos karinių pajėgų telkimas Karibų regione. Pirmoji didelė karinė operacija po Vietnamo karo, surengta JAV karinių pajėgų, truko keletą dienų. JAV laimėjo. 19 JAV karių žuvo, 116 buvo sužeista. Gruodžio viduryje, kai buvo paskirta nauja vyriausybė, JAV pajėgos iš Grenados pasitraukė.
Šaltojo karo paaštrėjimas
Reiganas paaštrino Šaltąjį karą, visiškai panaikindamas tarptautinių santykių įtampos mažinimo politiką. Imtis tokio žingsnio paskatino Sovietų invazija į Afganistaną. Reiganas įsakė masiškai kurti ir telkti JAV kariuomenės bazes. Prezidentas įgyvendino naują politiką SSRS atžvilgiu: atgaivindamas ginklų programas, atšauktas prezidento Karterio administracijos. Reigano administracija sukūrė tarpkontinentinę balistinę raketą MX „Peacekeeper“ ir dislokavo Peršingo vidutinio nuotolio raketas Vakarų Vokietijoje (VFR), taip atsakydama į Sovietų Sąjungos vidutinio nuotolio balistinių raketų dislokavimą.
Kartu su britų ministre pirmininke Margaret Tečer, Reiganas ideologiniu požiūriu pasmerkė Sovietų Sąjungą. Britų parlamente 1982 metų birželio 8 dieną pasakytoje kalboje, Reiganas pasakė, kad „laisvės ir demokratijos ėjimas pirmyn paliks marksizmą – leninizmą istorijos pelenų krūvoje“. 1983 metų kovo 3 dieną jis taip pat numatė komunizmo žlugimą, sakydamas, kad „Komunizmas yra tik dar kitas liūdnas ir keistas žmonijos istorijos puslapis, kuris jau yra baigiamas rašyti.“ Kalboje, pasakytoje 1983 metų kovo 8 dieną Nacionalinėje Evangelikų Asociacijoje, Reiganas pavadino Sovietų Sąjungą „blogio imperija“ :
1983 metų rugsėjo 1 dieną, po to, kai sovietų naikintuvai numušė Korėjos oro linijų lėktuvą su 269 žmonėmis, tarp kurių buvo ir JAV kongresmenas Laris Makdonaldas, Reiganas palygino įvykį su skerdynėmis ir pareiškė, kad sovietai atsisuko „prieš visą pasaulį ir moralinius principus, kurie visur lydi žmonių tarpusavio santykius.“ Prezidento Reigano administracija į incidentą atsakė sustabdydama sovietų keleivinius oro skrydžius į JAV ir nutraukdama keletą susitarimų su Sovietų Sąjunga, kas finansiškai pakenkė SSRS.
Laikydamasi politikos, dar žinomos pavadinimu Reigano doktrina, Reigano administracija atvirai ir užslėptai teikė pagalbą antikomunistiniams pasipriešinimo judėjimams. Norėta sunaikinti sovietų remiamus komunistinius režimus Afrikoje, Azijoje ir Lotynų Amerikoje. SSRS karo Afganistane metu, Reiganas padėjo mudžechedinų pajėgoms, kovojusioms prieš Tarybinę armiją. Prezidento Reigano užslėpta veiksmų programa vertinama teigimai, mat ji padėjo užbaigti Sovietų okupaciją Afganistane.
Kritikai apibūdiną Reigano užsienio politiką agresyvia, imperialistine, priekaištauja dėl karo kurstymo. Tačiau valdantys Amerikos konservatoriai gynė tokią politiką, kuri buvo būtina JAV apsaugos interesų gynybai. Tokia politika tęsėsi tol, kol į valdžią SSRS neatėjo reformatorius Michailas Gorbačiovas, vykdęs naują atvirumo (glasnost) ir pertvarkos (perestroika) politiką.
1984 metų prezidentinė kampanija
thumb|250px|right|[[1984 metų JAV prezidento rinkimai|1984 metų prezidento rinkimai JAV: raudonose valstijose laimėjo Reiganas, mėlynose  – Mondeilas]] 1984 metais Reiganas sutiko būti iškeltu Respublikonų kandidatu į prezidentus. Savo kalboje jis paskelbė, kad tai yra „dar vienas rytas Amerikoje“, tarp kitų dalykų užsimindamas ir apie atsigaunančią ekonomiką ir gerą JAV atletų pasirodymą Los Andželo vasaros Olimpinėse žaidynėse. Reiganas tapo pirmuoju JAV prezidentu atidariusiu Olimpines žaidynes, vykusias JAV.
Reigano oponentas 1984 metų prezidento rinkimuose buvo buvęs JAV viceprezidentas Volteris Mondeilas. Dėl garbaus Reigano amžiaus ir jo silpno pasirodymo pirmuosiuose rinkimų debatuose, buvo suabejota, ar jis sugebės būti prezidentu dar vieną kadenciją. Reiganas atsirevanšavo antruosiuose debatuose, sąmojingai atsakydamas į klausimą apie savo amžių :
Tai sukėlė plojimus ir juoką net tik iš publikos pusės, bet ir iš paties Mondeilo.
Rusijos Federacijos gynybos ministerija
thumb|right|300px|RF Gynybos ministerijos emblema Rusijos Federacijos Gynybos ministerija (RF GM, ) – Rusijos Federacijos vykdomosios valdžios federalinė institucija (ministerija), vykdanti valstybės politiką ir valstybės valdymą gynybos srityje, koordinuojanti kitų federalinių ministerijų bei institucijų ir Rusijos Federacijos subjektų vykdomosios valdžios organų veiklą gynybos srityje. Ministerija įkurta 1991 m. rugpjūčio 20 d. RF GM būstinė yra Maskvoje, Znamenkos gatvėje 19.
Ministerijai vadovauja RF gynybos ministras, kurį RF vyriausybės pirmininko teikimu skiria ir atleidžia RF prezidentas. Gynybos ministras – Sergejus Šoigu. Generalinio štabo viršininkas – armijos generolas Nikolajus Makarovas.
Ronald Reagan
1984 metų prezidentinė kampanija
Tų metų lapkritį Reiganas buvo triuškinančiu rezultatu perrinktas prezidentu, laimėdamas 49 valstijose iš 50. Mondeilas sugebėjo laimėti tik gimtojoje Minesotoje (3800-ais balsų) ir Kolumbijos apygardoje (Vašingtone). Reiganas Laimėjo 525 rinkėjų kolegijos narių balsus, daugiausiai nei bet kuris kitas kandidatas per visą JAV istoriją. Reiganas surinko 58,8 % rinkėjų balsų, Mondeilas – 40,6 %.
Antroji kadencija, 1985–1989
Ronaldas Reiganas buvo prisaikdintas prezidentu antrajai kadencijai 1985 metų sausio 20 dieną privačioje ceremonijoje Baltuosiuose rūmuose. Vieša ceremonija įvyko Kapitolijaus rotondoje kitą dieną. Kadangi sausio 20 dieną buvo sekmadienis, nevyko jokios viešos šventės. Sausio 21 diena buvo viena šalčiausių dienų Vašingtono istorijoje, todėl dėl itin žemos temperatūros ir didelio iškritusio sniego kiekio, inauguracijos iškilmės ir šventė vyko Kapitolijaus viduje.
Rusijos Federacijos gynybos ministerija
2009 m. biudžetas – 1376,5 mlrd. rublių.
Ronald Reagan
Antroji kadencija, 1985–1989
thumb|180px|left|Reiganas prisaikdinamas antrajai kadencijai 1985 metais Reiganas kartu su VFR kancleriu Helmutu Koliu aplankė vokiečių karių kapines Bitburge, kur padėjo vainiką. Buvo nustatyta, kad kapinėse buvo palaidoti 49 Waffen-SS nariai. Reiganas padarė pareiškimą, kuriame jis nacių karius, palaidotus tose kapinėse, pavadino aukomis, kas sukėlė sąmyšį, nes manyta, kad Reiganas sulygino SS karius su Holokausto aukomis. Pat Buchanan, Reigano administracijos komunikacijų vadovas, teigė, kad Reiganas buvo klaidingai suprastas. Tada Reiganas buvo primygtinai raginamas atšaukti savo vizitą, tačiau prezidentas atsakė, kad tai būtų neteisinga neištesėti pažado, duoto kancleriui Koliui.
Rusijos Federacijos gynybos ministerija
RF Gynybos ministerija yra centrinis organas, valdantis Rusijos ginkluotąsias pajėgas, tačiau jai nepriklauso:
Ronald Reagan
Antroji kadencija, 1985–1989
Reigano administracija buvo kritikuota dėl jos per daug lėtos reakcijos į ŽIV/AIDS epidemiją. Tūkstančiams žmonių užsikrėtus virusu, Reiganas nedidino finansavimo medicininiams eksperimentams, kad būtų išrasti vaistai, o nuvertino situaciją. Reiganas pripažino, kad AIDS yra didelė problema tik 1987 metų gegužės 31 dieną trečiojoje tarptautinėje AIDS konferencijoje Vašingtone.
Rusijos Federacijos gynybos ministerija
Struktūra
Įvairius padalinius kuruoja atskiri gynybos ministro pavaduotojai. Struktūra pateikta pagal šį paskirstymą :
Ronald Reagan
Kova su narkotikais
Antrosios kadencijos viduryje, Reiganas paskelbė griežtesnę politiką prieš narkotikus. Jis sakė, kad „narkotikai kelia grėsmę visuomenei“ ir pažadėjo kovoti už mokyklas ir darbovietes be narkotikų. Taip pat buvo išplėstas narkomanų gydymas, įvesti griežtesni įstatymai, uždrausti narkotikai, informuojama apie narkotikų žalą sveiktai ir visuomenei.
1986 metų spalio 27 dieną Reiganas pasirašė įstatymų bilį, kuriuo buvo skiriami 1,7 milijardai JAV dolerių kovai su narkotikais. Šis bilis taip pat apibrėžė privalomas minimalias bausmes už nusikaltimus, susijusius su narkotikais. Įstatymų rinkinys buvo kritikuotas už neramumų kalinių tarpe skatinimą, mat skyrėsi bausmės už nusikaltimus, susijusius su paprastuoju (miltelių formos) kokainu, ir už nusikaltimus, susijusius su rūkomuoju kokainu. Kritikai kaltino, kad administracijos politika iš tikrųjų labai nedaug sumažino narkotikų prieinamumą ar nusikaltimus gatvėse, o tai Amerikos bendruomenei kainavo ne tik daug pinigų, bet ir daug gyvybių. Šios politikos šalininkai pabrėžė sėkmę mažinant narkotikų vartojimą paauglių tarpe.
Prezidento žmonai Nensei Reigan kova prieš narkotikus tapo pagrindiniu prioritetu, todėl ji sukūrė kampaniją „Just Say No“ („Tiesiog pasakyk ne“) prieš narkotikų vartojimą, norėdama atkalbėti vaikus ir paauglius nuo narkotikų, kaip pasilinksminimo priemonės, vartojimo. Ponia Reigan aplankė 65 miestus 33 JAV valstijose, kalbėdama apie narkotikų ir alkoholio pavojų.
Kosminio laivo „Challenger“ katastrofa
thumb|200px|right|Ronaldas Reiganas kreipėsi į tautą po erdvėlaivio „Challenger“ katastrofos 1986 metų sausio 28 dieną įvykęs kosminio erdvėlaivio „Challenger“ iširimas į dalis tapo pagrindiniu Reigano prezidentavimo momentu. Erdvėlaivis iširo, praėjus 73 sekundėms po pakilimo, ir visi 7 juo skridę astronautai žuvo. Tarp aukų buvo ir Christa McAuliffe, turėjusi tapti pirmąja mokytoja kosmose.
Tragedijos naktį prezidentas Reiganas perskaitė kalbą, kurioje buvo sakoma :
Libijos bombardavimas
JAV ir Libijos santykiai Reigano prezidentavimo laikotarpiu buvo labai įtempti nuo Sidros įlankos incidento 1981 metais. Įtampa dar labiau išaugo 1986 metų rugpjūčio pradžioje, kai vienoje Berlyno diskotekoje sprogo bomba. Teroro akto metu žuvo 63 JAV karinių pajėgų darbuotojai ir vienas karys. Remdamasis tuo, kad yra „nenuginčijamų įrodymų“, kad Libija vadovavo teroristiniam sprogdinimui, Reiganas leido panaudoti jėgą prieš šią šalį. Vėlų 1986 metų balandžio 15 dienos vakarą JAV įvykdė eilę oro atakų virš Libijos objektų. Atakos buvo inicijuotos, norint sustabdyti Libijos lyderio Muamaro Kadafio galimybes skleisti terorizmą, siūlant jam pakeisti savo nusikalstamą elgesį.
Prezidentas kreipėsi į tautą iš prezidentūros po to, kai buvo pradėtos atakos, teigdamas, kad „Kai mūsų piliečiai yra užpuolami priešiškų režimų, kurioje nors pasaulio vietoje, mes visada reaguosime į tai tol, kol aš esu prezidentas. “ Reiganas pateisino atakas, kaltindamas Libiją esant tiesiogiai atsakingą už terorizmą, nukreiptą prieš JAV.
Irano-Kontros skandalas
1986 metais prezidento administraciją sukrėtė skandalas, kilęs dėl pajamų, gautų slaptai parduodant ginklus Iranui, panaudojimo finansuojant Nikaragvos Kontras (kontrrevoliucionierius), nors tai aiškiai buvo uždrausta įstatymu. Irano-Kontros skandalas tapo didžiausiu politiniu skandalu 9-ajame dešimtmetyje. Tarptautinio teismo teisėjas, kuris turėjo išspręsti kilusį ginčą, nusprendė, kad JAV pažeidė tarptautinę teisę Nikaragvoje, nes kišosi į kitų šalių reikalus.
Prezidentas Reiganas prisipažino nieko nežinojęs apie sąmokslo egzistavimą. Jis paskyrė du respublikonus ir vieną demokratų partijos atstovą (Tauerio komisija) ištirti susidariusią situaciją. Komisija nerado jokių tiesioginių įrodymu, kad Reiganas žinojo apie programą, tačiau Reiganas buvo labai kritikuotas dėl nesugebėjimo sutramdyti savo personalo, kas leido neteisėtai panaudoti lėšas. Atskirame Kongreso pranešime buvo padaryta išvada, kad „prezidentas Reiganas turėtų žinoti, ką daro jo nacionalinio saugumo patarėjai“. Reigano populiarumas sumažėjo nuo 67 % iki 46 % mažiau nei per savaitę. Tai yra didžiausias ir greičiausias prezidento populiarumo sumažėjimas per visą JAV istoriją. Keturiolikai Reigano personalo narių buvo pateikti kaltinimai, 11 iš jų buvo pripažinti kaltais.
1986 metais Tarptautiniame teisingumo teisme Jungtinės Amerikos Valstijos buvo pripažintos kaltomis už karo nusikaltimus Nikaragvoje.
Šaltojo karo pabaiga
thumb|160px|right|Ronaldas Reiganas kalbėdamas Berlyne paragino Michailą Gorbačiovą „nuversti Berlyno sieną“ Iki XX amžiaus 9 dešimtmečio pradžios SSRS sukūrė daugiau karinio arsenalo nei JAV, nes anksčiau JAV pasikliovė savo ginklų kokybiniu pranašumu. Po Reigano įsakytos karinės infrastruktūros plėtros, Sovietų Sąjunga daugiau drastiškai nebedidino savo ginkluotės. Milžiniškos karinės išlaidos, kartu su kolektyvizuotu žemės ūkiu, neveiksminga planine gamyba, buvo didelė našta Sovietų ekonomikai. Tuo pat metu Reigano administracija įtikino Saudo Arabiją padidinti naftos gavybą, todėl 1985 metais naftos kainos krito net 3 kartus, o juk nafta buvo pagrindinis SSRS eksporto pajamų šaltinis. Visi šie faktoriai privedė prie Sovietų Sąjungos ekonomikos sąstingio Gorbačiovo valdymo metu.
thumb|160px|left|Reiganas ir Gorbačiovas pasirašo branduolinio nusiginklavimo sutartį Ronaldas Reiganas suprato, kad su Michailo Gorbačiovo atėjimu į valdžią gali daug kas pasikeisti. Todėl Reiganas perėjo prie diplomatijos, taip norėdamas paskatinti Sovietų lyderį siekti esminio ginklų mažinimo susitarimo. Gorbačiovas sutiko susitikti su Reiganu keturiose viršūnių konferencijose visame pasaulyje: visų pirma, Ženevoje (Šveicarija), antrą kartą Islandijos sotinėje Reikjavike, trečią kartą Vašingtone, ir paskutinį kartą Maskvoje. Reiganas manė, kad jei jis įtikintų sovietus siekti daugiau demokratijos ir žodžio laivės, tai privestų prie reformų ir komunizmo žlugimo.
1987 metų birželio 12 dieną, kalbėdamas prie Berlyno sienos, Reiganas kvietė Michailą Gorbačiovą eiti toliau :
Prieš atvykdamas į Vašingtoną trečiajam viršūnių susitikimui 1987 metais, Gorbačiovas pranešė apie savo ketinimus siekti svarbaus nusiginklavimo susitarimo. Vakarų diplomatai pranešė, kad Gorbačiovas siūlo dideles nuolaidas JAV, taip pat politikos pokyčius Rytų Europoje, jei šalys pasirašys nusiginklavimo susitarimą. Gorbačiovas ir Reiganas pasirašė vidutinio nuotolio branduolinių ginklų sutartį Baltuosiuose Rūmuose. Pagal šią sutartį abi šalys susitarė sunaikinti visą susitartos rūšies ginklų arsenalą.
Berlyno siena buvo nugriauta 1989 metais. Po dvejų metų žlugo Sovietų Sąjunga.
Sveikata ir savijauta
1985 metų birželio 13 d. Reiganui buvo atlikta operacija, kurios metu buvo iš jo gaubtinės žarnos buvo pašalinti vėžiniai polipai. Pirmą kartą buvo pasinaudota 25-ąja JAV konstitucijos pataisa (JAV prezidentui negalint eiti pareigų, jo pareigas laikinai užima viceprezidentas). Operacija truko mažiau nei 3 valandas ir buvo sėkminga. Reiganas atgavo savo kaip prezidento galias kiek vėliau tądien. Tų pačių metų rugpjūtį Reiganui taip pat buvo atlikta operacija, kurios metu nuo jo nosies buvo pašalintos vėžinės odos ląstelės. Spalį buvo aptiktos papildomos vėžinės odos ląstelės, kurios taip pat buvo pašalintos.
Po dvejų metų, sausio 5-ąją dieną, Reiganui buvo atlikta operacija dėl padidėjusios prostatos. Tai sukėlė dar didesnį visuomenės susirūpinimą dėl jo sveikatos. Jokių vėžinių darinių nebuvo rasta. Tų pačių metų liepą Reiganui buvo atlikta trečioji vėžinių odos ląstelių pašalinimo nuo jo nosies operacija.
Savo prezidentavimo pradžioje Reiganas dešinėje ausyje nešiojo pagal užsakymą pagamintą, technologiškai modernų klausos aparatą. Kiek vėliau klausos aparato prireikė ir kairiajai ausiai. Reigano sprendimas išeiti su klausos aparatu į viešumą pagerino jų prekybą.
Poprezidentiniai metai, 1989–2004
thumb|200px|right|Ronaldas ir Nensė Reiganai Los Andžele 1990 metais 1989 metais, pasibaigus Reigano antrajai kadencijai, jis su žmona penkerius metus kas keletą mėnesių keliaudavo į savo rančą Santa Barbaroje. Jie reguliariai lankėsi bažnyčioje ir kartais pasirodydavo Respublikonų partijos vardu, įskaitant ir kalbą, pasakyta 1992 metais nacionaliniame Respublikonų partijos suvažiavime. Kiek anksčiau, 1991 metų lapkričio 4 dieną, buvo atidaryta Ronaldo Reigano prezidentinė biblioteka. Vienoje viešoje ceremonijoje dalyvavo 5 JAV prezidentai (tarp jų ir Reiganas), pažymėdami pirmą kartą, kai 5 JAV prezidentai susirinko vienoje vietoje (vėliau tai tapo tradicija). Ronaldas Reiganas ir toliau viešai reiškė savo nuomonę svarbiais šaliai klausimais. 1992 metais Ronaldas Reiganas įsteigė Ronaldo Reigano Laisvės Apdovanojimą kartu su naujai sukurtu Ronaldo Reigano prezidentiniu fondu. Reiganas paskutinį kartą viešai pasakė kalbą 1994 metų vasario 3 dieną. Jo paskutinis svarbus pasirodymas viešumoje įvyko 1994 metų balandžio 27 dieną Prezidento Ričardo Niksono laidotuvėse.
Pranešimas ir reakcija
1994 metų rugpjūčio mėnesį, sulaukus 83 metų amžiaus, Ronaldui Reiganui buvo diagnozuota Alzhaimerio liga, nepagydomas neurologinis sutrikimas, kuris sukelia smegenų ląstelių mirtį. Lapkričio mėnesį Ronaldas Reiganas informavo apie tai tautą ranka rašytame laiške :
Po ligos diagnozės Reiganų namus Kalifornijoje pasipylė palaikymo laiškai. Buvo spėliojama, kaip ilgai Reiganas demonstravo ligos požymius. Buvęs CBS Baltųjų Rūmų spaudos korespondentas atsimena interviu, kai išsiblaškęs Reiganas atrodė, kad net nesupranta, kad kažkas kitas yra kambaryje. Tačiau reporteris tiesiog pamanė, kad tai senatvės požymiai. Gydytojas Lawrence K. Altman, dirbęs New York Times reporteriu, pažymėjo, kad riba tarp paprasto užmaršumo ir prasidedančios Alzhaimerio ligos gali būti labai neaiški. Taip pat visi keturi Reigano Baltųjų Rūmų gydytojai, teigė, kad Reiganui būnant prezidentu nepasireiškė jokie Alzhaimerio ligos požymiai. Daktaras Džonas Batonas, Reigano tiesioginis gydytojas 1984–1989 metais, sakė, kad prezidentui nepasireiškė absoliučiai jokie silpnaprotystės ar Alzhaimerio ligos simptomai. Tačiau kartais Reiganui užeidavo užmaršumo priepuoliai. Kartą, susitikdamas su Japonijos ministru pirmininku Yasuhiro Nakasone, jis keletą kartų paminėdavo ne viceprezidentą Bušą, o ministrą pirmininką Bušą. Tačiau Reigano gydytojai pažymėjo, kad prezidentui Alzhaimerio ligos simptomai pradėjo reikštis tik 1992 metų pabaigoje – 1993 metais. Kiti prezidento Reigano personalo nariai, buvę padėjėjai ir draugai sakė, kad jam būnant prezidentu, jie nepastebėjo jokių Alzhaimerio ligos požymių.
1989 metų liepą, Reiganas patyrė galvos traumą. Meksikoje jis nukrito nuo arklio. Reiganui buvo diagnozuota subduralinis vidinis kraujavimas, kuris tais pačiais metais buvo chirurginiu būdu išgydytas. Nensė Reigan tvirtino, kad šis nelaimingas atsitikimas pagreitino Alzhaimerio ligos pradžią, tačiau, kaip teigė Reigano gydytojai, tai nėra galutinai patvirtinta.
Mirtis
thumb|160px|right Reiganas mirė 2004 metų birželio 5 dieną savo namuose Kalifornijos valstijoje. Praėjus nedaug laiko po jo mirties, Nensė Reigan parengė pranešimą :
Prezidentas Džordžas V. Bušas paskelbė birželio 11 dieną nacionaline gedulo diena. Tarptautiniai užuojautos pranešimai ėmė plūsti iš viso pasaulio. Reigano kūnas buvo nugabentas į Kingsley ir Gates laidojimo rūmus, prie kurių žmonės galėjo pagerbti mirusįjį, ant žolės padedami gėlių ir Amerikos vėliavų. Birželio 7 dieną Reigano kūnas buvo nugabentas į Ronaldo Reigano prezidentinę biblioteką, kur Reigano šeimos nariai dalyvavo trumpose laidotuvių pamaldose. Reigano kūnas iki birželio 9 dienos gulėjo ramybėje bibliotekos salėje, kur daugiau nei 100 000 žmonių buvo atėję pareikšti jam pagarbą. Birželio 9 dieną, Reigano kūnas buvo nuskraidintas į sostinę Vašingtoną, kur 104 684 žmonės turėjo progą praeiti pro Reigano karstą. thumb|180px|right| Michailas Gorbačiovas (kairėje), Brian Mulroney (centre) ir Margaret Tečer (dešinėje) Reigano laidotuvėse
Birželio 11 dieną Vašingtono Nacionalinėje Katedroje įvyko valstybinės laidotuvės, kurioms vadovavo prezidentas Džordžas Bušas. Buvusi Jungtinės Karalystės ministrė pirmininkė Margaret Tečer, buvęs Kanados ministras pirmininkas Brianas Mulroney, ir abu prezidentai Bušai perskaitė panegirikas. Laidotuvėse taip pat lankėsi Michailas Gorbačiovas, ir daugelis pasaulio lyderių, tarp kurių buvo Jungtinės Karalystės premjeras Tonis Bleras, Vokietijos kancleris Gerhardas Šrioderis, Italijos premjeras Silvio Berluskonis, ir laikinieji Afganistano ir Irako prezidentai – Hamidas Karzajus ir Ghazi al-Yawer.
Reigano paminkliniame akmenyje yra išraižyti žodžiai, kuriuos jis pasakė Ronaldo Reigano prezidentinės bibliotekos atidaryme :
Palikimas
Į Reigano palikimą yra žiūrima gan įvairiai. Reigano rėmėjai pabrėžia efektyvesnę ir klestinčią ekonomiką ir taikią Šaltojo karo pabaigą, o jo kritikai tikina, kad jo ekonominė politika sukėlė didžiulius biudžeto deficitus, kas lėmė keturis kartus išaugusią valstybinę skolą, ir tai, kad Irano-Kontros skandalas sumažino Amerikos patikimumą. Praėjus kuriam laikui, į Reiganą buvo pradėta žiūrėti daug pozityviau, todėl, pagal apklausas, jis yra vienas iš labiausiai vertinamų JAV prezidentų.
Edwin Feulner, Palikimo Fondo prezidentas, sakė, kad Reiganas „padėjo sukurti saugesnį, laisvesnį pasaulį“, o apie ekonominę politiką pridūrė, kad „Reiganas sumažino nerimą amerikiečiu tarpe ir privertė JAV piliečius vėl patikėti savo (geru) likimu.“ Tačiau Markas Veisbrotas, vienas iš ekonomikos ir politikos tyrimų centro vadovų, teigia, kad Reigano ekonominė politika buvo beveik visiška nesėkmė.
Šaltasis karas
thumb|200px|left| Michailas Gorbačiovas ir Ronaldas Reiganas ilsisi Reiganų rančoje 1992 metais Šaltasis karas daugiau nei keturis dešimtmečius buvo didžiausiais politinis ir ekonominis konfliktas visame pasaulyje, tačiau dviejų supervalstybių konfrontacija Reigano prezidentavimo pabaigoje žymiai sumažėjo. Reigano vaidmens svarbumas užbaigiant Šaltąjį karą paskatino aršius debatus. Daugelis sutinka, kad Reigano politika prisidėjo prie SSRS žlugimo, tačiau vis ar yra diskutuojama jo vaidmens svarba. Daugelis mano, kad Reigano gynybos politika, bekompromisė retorika prieš Sovietų Sąjungą ir komunizmą, taip pat ir viršūnių susitikimai su generaliniu sekretoriumi M. Gorbačiovu, suvaidino svarbų vaidmenį užbaigiant karą.
Reiganas buvo išskirtinis tarp JAV prezidentų, valdžiausių po II pasaulinio karo, nes jis buvo įsitikinęs, kad Sovietų Sąjungą būtų galima lengviau nugalėti nei vesti su jomis derybas. Tačiau jo retorika gan įvairiai veikė tautą. Ph. D. Jeffery W. Knopf sako, kad „blogiečių“ etiketė sovietams nedarė jokios įtakos, tačiau padrąsino Rytų Europos piliečius priešintis komunizmui. Kiti teigia, kad Reiganas išties neturėjo jokios įtakos užbaigiant Šaltąjį karą, mat komunizmo vidinė silpnybė buvo akivaizdi, ir SSRS būtų subyrėjusi pati, nepriklausomai nuo to, kas būtų buvęs JAV prezidentu. Prezidento Hario Trumeno varžymo politika taip pat yra vadinama jėga, atsakinga už komunizmo žlugimą. Sakoma, kad pačios Sovietų Sąjungos invazija į Afganistaną pakirto sovietinę sistemą.
SSRS generalinis sekretorius Michailas Gorbačiovas apie savo varžovą yra sakęs: „Jis [Reiganas] buvo žmogus, reikalingas užbaigiant Šaltąjį karą“. Tačiau, pasak jo, savo kadencijos pradžioje Reiganas buvo jėgos šalininkas. Gorbačiovas nepripažįsta nei pergalės, nei pralaimėjimo Šaltajame kare, teigia, kad karas baigėsi taikiai, lygiosiomis, ir kad Reigano aštri retorika jo neįbaugino. Margaret Tečer, buvusi Didžiosios Britanijos premjerė, apie Reiganą sakė :
Buvęs Lenkijos prezidentas Lechas Valensa pripažino, kad „Reiganas buvo vienas iš pasaulio lyderių, kuris labai daug prisidėjo prie komunizmo žlugimo. “
Barbadosas
Barbadòsas  – valstybė-sala Vest Indijoje, Mažųjų Antilų salose tarp Karibų jūros ir Atlanto vandenyno.
Ronald Reagan
Vidaus ir politinis palikimas
Ronaldas Reiganas performavo respublikonų partiją, davė pradžią moderniajam konservatorių judėjimui ir pakeitė JAV politinę dinamiką. Reigano valdymo metais daugiau žmonių balsavo už respublikonus. Pasak CNN vyriausiojo politiko analitiko Bilo Šnaiderio, „visa respublikonų partija eina viena, Reigano nubrėžta politikos linija.“
Už 1994 metų respublikonų revoliuciją, kai respublikonai laimėjo ir rinkimus į Atstovų rūmus, ir į Senatą, galima dėkoti tik Reiganui. Taip pat teigiama, kad Reiganas yra atsakingas už abiejų Džordžų Bušų išrinkimą prezidentais. Reigano valdymo laikotarpiu buvo atstatytas prezidento institucijos prestižas ir pasitikėjimas, kuriuos sugriovė Votergeito skandalas ir ekonominiai sunkumai.
Barbadosas
Istorija
Dar žiūrėkite: Karibų jūros regiono istorija, Britų Vakarų Indijos
Ronald Reagan
Vidaus ir politinis palikimas
Reiganas tapo simboline figūra respublikonų partijoje. Jo politika ir įsitikinimais dažnai rėmėsi kiti respublikonų partijos kandidatai į prezidentus. 2008 metų respublikonų kandidatai į prezidentus buvo ne išimtis. Jie tapatino save su Reiganu preliminariuose rinkimuose, netgi imitavo jo politinės kampanijos strategiją. Respublikonų kandidatas į prezidentus Džonas Makeinas (John McCain) dažnai pabrėždavo, kad jis kandidatuoja į prezidentus „kaip pėsčias Reigano revoliucijos karys “.
Barbadosas
Istorija
1518 m. indėnų gyvenamą Barbadoso salą užėmė ispanai. 1605 m. salą užėmė anglai, 1625 m. sala tapo Didžiosios Britanijos kolonija. Pradėtos kurti tabako, o nuo XVII a. vidurio – cukranendrių plantacijos. 1628 m. pradėtas statyti Bridžtaunas.
Darbams buvo gabenami juodaodžiai iš Afrikos. 1816 m. čia vyko vergų sukilimas. 1834 m. Barbadose buvo panaikinta vergovė, bet kova prieš britų valdžią stiprėjo. 1876 m. sukilimas reikalavęs federacijos (su kitomis britų kolonijomis) buvo numalšintas. XX a. pirmoje pusėje Barbadose sustiprėjo kova dėl nepriklausomybės.
Ronald Reagan
Kultūrinis ir politinis įvaizdis
Pasak straipsnių autoriaus Chuck Raasch, „Reiganas transformavo Amerikos prezidento instituciją taip, kaip galėjo padaryti tik nedaugelis.“ Jis pertvarkė tų laikų politinę darbotvarkę, propaguodamas mažesnius mokesčius, remdamasis liberalios ekonomikos filosofija, stiprindamas kariuomenę. Jo vaidmuo Šaltajame kare sustiprino jo, kaip kitokio lyderio, įvaizdį. Reiganas kaip prezidentas neturėjo aukščiausių palankios nuomonės reitingų, bet jo populiarumas išaugo nuo 1989 metų, jam jau nebūnant prezidentu. 2001 ir 2007 metų apklausose, žurnalistai, paklausti, kas, jų manymų, buvo geriausias JAV prezidentas, duodavo Reiganui pirmą arba antrą vietas. Sienos koledže 200 apklaustų istorikų Reiganą vis dėlto įvertino tik kaip šešioliktą (iš 42) geriausią JAV prezidentą.
Visuomenės reakcija į Reiganą visada buvo labai įvairi. Seniausias prezidentas buvo remiamas jaunų balsuotojų, tačiau jis nebuvo mėgiamas tautinių mažumų, ypač Afro-amerikiečių. Reiganas savo rinkinėse kampanijose ir prezidentavimo laikotarpiu pabrėždavo šeimos vertybes, nors jis buvo pirmasis prezidentas, kuris buvo išsiskyręs. Reiganas mėgo šmaikštauti, ypač jis buvo garsus istorijų pasakotojas. Daugelis jo pokštų ir sąmojų buvo vadinami „klasiškais sąmojais“. Buvęs Reigano padėjėjas Deividas Gergenas sakė, kad „tai Reigano humoras padarė jį visų mylimu prezidentu.“
Barbadosas
Istorija
1950 m. įvesta visuotinių rinkimų teisė. 1958–1962 m. Barbadosas buvo Vest Indijos federacijos dalimi. 1966 m. Barbadosas paskelbė nepriklausomybę nuo Didžiosios Britanijos, tačiau liko Tautų Sandraugos dalimi.
Politinė sistema
miniatiūra|kairėje|Barbadoso žmonės: pirmoji prezidentė Sandra Mason
Valdymo forma – iki 2021 m lapkričio 30 dienos buvo konstitucinė monarchija. Šalies vadovas – Didžiosios Britanijos karalienė Elžbieta II, kuriai šalyje atstovavo generalgubernatorius. Nuo 2021 metų lapkričio 30 dienos Barbadosas pasiskelbė respublika.
Įstatymų leidžiamoji valdžia yra dvejų rūmų parlamentas, sudarytas iš aukštesniųjų rūmų – Senato ir žemesniųjų – Nacionalinės Asamblėjos. Senatą sudaro 21 narys, skiriami ministro pirmininko ir opozicijos lyderio, o Nacionalinę Asamblėją – 30 narių, renkamų visuotiniu balsavimu, penkeriems metams. Nuo 2018 m. šalies premjero pareigas eina Mia Mottley.
Vyriausybė yra skiriama Barbadoso prezidento, o vyriausybės vadovo pareigas eina Premjeras.
Administraciniu požiūriu šalis yra susikirstyta į 11 apygardų.
Barbadose vyrauja dvipartinė sistema. Barbadoso leiboristų partija (BLP) – seniausia politinė šalies partija, įkurta 1938 m. Grantlo Adamso ir Demokratinė darbo partija. 2018 m. rinkimų manifestas įvardintas tolimesnis biudžeto deficito mažinimas ir valstybės skolų, kontrolės mažinimą, dėka kapitalo ir mokesčių už energetiką gavimo, taip pat užtikrinti pilną gyventojų užimtumą. BLP orientuojasi į patrauklias kapitalo investicijas, sukuriant naujas įmones, išplečiant eksportą, suteikiant mokesčių lengvatas turizmui ir tarptautiniam verslui, taip pat aprūpinant Barbadosą darbo jėga. Kita partija – 1956 m. įkurta Barbadoso darbo partija (BDP) yra centro kairės pakraipos, nors deklaruoja britų liberalizmo idėjų tęstinumą.
Nuo nepriklausomybės paskelbimo DLP valdė 1966–1976, 1986–1994, 2008–2018 m.; BDP – 1976–1986, 1994–2008 ir nuo 2018 m.
Barbadose užregistruojama daug tarptautinių kompanijų, jų mokesčių įplaukos sudaro nemažą dalį šalies biudžeto.
Administracinis suskirstymas
thumb Barbadosas suskirstytas į 11 parapijų:
Geografija
Barbadosas vadinamas „mažąja Anglija“, nes saloje laikomasi britų papročių ir yra daug tradicinių angliškų pastatų.
Klimatas tropinis pasatinis; karštas ir drėgnas. Vidutinė mėnesio oro temperatūra 25–27 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – 1400 mm. Dažni uraganai.
Ekonomika
miniatiūra|kairėje|Vieno žymiausių Barbadoso žemės ūkio produktų – romo Mount Gay – gamykla Barbadoso ekonomika – mišri. Ženklią jos dalį sudaro cukranendrių produkcijos – romo (2019 m. – 11% viso eksporto), cukraus, melasos eksportas. Kitą dalį eksporto sudaro drabužiai, baldai, elektros ir elektriniai prietaisai, gaminiai iš plastiko, laivai, paslaugos. Paplitusi žvejyba. Eksploatuojami naftos ir gamtinių dujų telkiniai. Turizmas Barbadose duoda daugiau pajamų nei cukraus gamyba. Barbadose veikia trečia didžiausia vertybinių popierių birža Karibų jūros regione.
Pagal vienam gyventojui BVP tenkantį Barbadosas pasaulyje 2015 m. užėmė 51 vietą, jis priskiriamas aukšto žmogiškojo išsivystymo lygio šalių grupei. Nepaisant to, 2012 m. atlikto tyrimo duomenimis, 20% šalies gyventojų gyveno skurde, 10% – susidurdavo su ženkliais sunkumais norėdami patenkinti kasdienius poreikius.
Turizmo pajamos šalyje sumažėjo 2001–2002 m. laikotarpiu dėl 2001 m. rugsėjo 11 d. teroristinio išpuolio JAV. 2003 m. pajamos stabilizavosi, o nuo 2004 m. nuolat auga.
Manoma, kad 2006-ieji šaliai buvo didžiausių statybų metai, nes tuo metu buvo baigti vieni didžiausių šalies istorijoje statybų projektai.
Valiuta
Piniginis vienetas – Barbadoso doleris; vienas doleris lygus 100 centų. Nors saloje priimami ir Amerikos bei Kanados doleriai, tačiau vietinė valiuta turi nedidelių privalumų.
Galima naudotis kreditinėmis kortelėmis – American Express, Discover Card, Diners Club, MasterCard, Visa, Barclaycard, Cardblansh, Eurocard, kurias priima apmokėjimui daugelyje salos vietų, turistiniai čekiai – visuose bankuose ir daugelyje viešbučių.
Norint išvengti papildomų pinigų keitimo operacijų, turistams rekomenduojama turėti JAV dolerių arba svarų sterlingų.
Gyventojai
1927 m. gyveno 170 000 gyventojų, iš jų 90 proc. juodaodžiai ir mulatai.
2009 m. duomenimis, šalyje gyveno 284 589 gyventojai (180 vieta pasaulyje). Beveik 90 % gyventojų yra kilę iš Afrikos. Kitą dalį sudaro žmonės kilę iš tokių šalių kaip Jungtinė Karalystė, Airija, Kinija, Indija, JAV ir Kanada.
Vidutinė gyvenimo trukmė Barbadose yra 77 metai. Kartu su Kinija, Barbadosas yra didžiausią šimtamečių gyventojų nuošimtį turinti šalis.
Šalies gyventojų raštingumas JTO duomenimis nuo 1984 m. siekia 100%, kitų šaltinių duomenimis – tiek vyrų tiek moterų raštingumo lygis 2020 m. buvo po 99,6 %.
Oficiali Barbadoso kalba yra anglų kalba. Tačiau vietiniai kalba tam tikra sava tartimi, vadinama barbadoso-anglų kalba.
Pagrindinė religija – krikščionybė. Apie 67% gyventojų išpažįsta protestantizmą (anglikonai – 40%, metodistai – 7%, kiti 20%), 4% – katalikai, 12% – kitų tikėjimų, 17% – netikintys.
Vieni žymiausių Barbadose gimusių žmonių yra lengvaatletis Obadele Thompsonas, futbolininkai Ashley Cole ir Theo Walcottas, dainininkė Rihanna.
Kultūra
miniatiūra|Iš Barbadoso kilusi dainininkė [[Rihanna]]
Sportas
Kaip ir visose Karibų regiono šalyse, kurias buvo kolonizavusi Didžioji Britanija, Barbadose labai populiarus kriketas. Šalies kriketo komanda žaidžia jungtinėje 15 Karibų regiono šalių Vest Indijos kriketo lygoje. Barbadose vyko 2007 m. pasaulio kriketo čempionato finalinės rungtynės.
Olimpinis sprinto čempionas Obadele Thompson, gimęs Barbadose, populiarina šalyje lengvąją atletiką.
Taip pat šalyje populiarumą įgauna kitos sporto šakos – krepšinis, tinklinis, netbolas.
Jemeno ryšiai
Jemeno ryšiai ir komunikacijos:
Šalies kodas – 967
Italijos futbolo supertaurė
Italijos futbolo supertaurė – trofėjus, dėl kurio nuo 1988 m. varžosi šalies ir. Rungtynės paprastai vyksta rugpjūtį, prieš prasidedant naujajam futbolo sezonui. 9 kartus supertaurę yra laimėjęs Juventus, po 7 kartus tai padarė AC Milan ir Internazionale Milano.
Žilė
Žilė (Senecio) – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis. Genties pavadinimas iš lotynų k. žodžio senex – senelis, žilas; graižas su baltais vaisių skristukais atrodo kaip su žilais plaukais. Tai vienmečiai, dvimečiai arba daugiamečiai žoliniai augalai, o tropikuose ir medžiai arba krūmai. Graižai susitelkę į šluoteles arba kekes. Žiedai geltoni, oranžiniai, rausvi.
Gentyje apie 2000 rūšių, išplitusių visame žemės rutulyje, daugiausia Pietų Afrikoje, Viduržemio pajūrio srityje, Azijoje ir Amerikoje. Lietuvoje auga 9 rūšys:
Banaba
thumb|250px|Banaba iš palydovo Banaba, Ošeno sala (Ocean Island) – sala Kiribatyje, Gilberto salose. Tai vienintelė Kiribačio sala, kuri nėra atolas. Banabos plotas 5 km², aukštis iki 81 m (aukščiausia šalies vieta). Banaba, kartu su Nauru ir Makatea yra Ramiojo vandenyno salos, kuriose buvo išgaunami fosfatai.
Pasak Banabos legendų, salą apgyvendino Ta Aka klano melaneziečiai. Tik vėliau čia atsikraustė žmonės iš Kiribačio. 1900 m. prasidėjo fosfatų trąšoms gaminti gavyba. Ji truko iki 1979 m. Dėl gavybos nuniokota 90 % salos paviršiaus. 1942–1945 m. Banabą buvo okupavusi Japonija. Po 1945 m. britų pareigūnai, valdę salą, daugumą salos gyventojų iškeldino į Rabi salą, kuri dabar priklauso Fidžiui. Kasyboms pasibaigus, dalis gyventojų grįžo į Banabą. 2001 m. saloje gyveno ~200 gyventojų (Anterino, Umvos, Tabevos kaimuose).
Emiliano Zapata
miniatiūra Emilianas Sapata Salasaras (1879 m. rugpjūčio 8 d. – 1919 m. birželio 10 d.) buvo pagrindinė figūra Meksikos revoliucijoje, kuri prasidėjo 1910, ir kuri pradžioje buvo nukreipta prieš prezidentą Porfirijų Diasą. Jis suformavo svarbią revoliucinę jėgą, Pietų išlaisvinimo kariuomenę, ir jai vadovavo.
BM-21A BelGrad
BM-21A BelGrad – 122 mm kalibro 40 vamzdžių Baltarusijos reaktyvinė salvinė kovos mašina, modernizuotas tarybinės salvinės sistemos BM-21 Grad variantas.
Bandymus praėjo 1997 m., į Baltarusijos kariuomenės ginkluotę priimta 2001 m. Pradinis pavadinimas buvo BM-21 Grad-1A (БМ-21 Град-1А).
Salvės trukmė - 20 s. Šaudymo nuotolis - nuo 1,6 km iki 20,75 km.