cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karagvės karalystė
Kultūra
Dabar žinomiausi meniniai Karagvės karalystės kūriniai yra geležies dirbiniai. Dalis jų – praktiški, kiti – simboliniai dirbiniai (kūjai ir „karvės“), kurie siejo karalių su geležies pramone. Karagvės karaliai buvo simboliškai siejami su geležies lydymu ir apdirbimu. Karagvės karaliaus įžengimą į valdžią lydėdavo Nyambatama būgnų mušimas, pamėgdžiojęs kūjų dūžius į priekalą.
Akviliferis
thumb|left|200px|Akviliferis (rekonstrukcija) thumb|right|200px|Akvila – legiono ženklas su ereliu Akviliferis  – vyriausias legiono signiferis Senovės Romoje, legiono ženklo akvilos (vėliavos su ereliu) nešėjas.
Akvila nuo 104 m.p.m.e. buvo universalus legionų simbolis. Iki tol simboliais buvo ir vilkas, šernas, bulius bei žirgas. Akvila buvo svarbiausias legiono simbolis, jo praradimas buvo didžiausia įmanoma negarbė.
Akvilos erelis paprastai būdavo pavaizduotas pakėlęs sparnus ir aprėmintas lauro vainiku, tupintis ant siauro trapecinio pagrindo, kuris būdavo pritvirtintas ieties tipo koto viršuje.
Akviliferio pareigos buvo labai garbingos, laikomos žemesnėmis už centuriono, bet aukštesnėmis už opciono. Akviliferiai buvo duplikarijai – jie gaudavo dvigubą legionieriaus algą.
Akviliferiai, skirtingai negu kiti simbolių nešėjai (pvz., signiferiai), manoma, nenešiodavo žvėrių kailių ir šalmų ar kepurių. Jokiame šias dienas pasiekusiame akviliferių atvaizde ar aprašyme nėra galvos dangalų. Akviliferiai nešiodavo nedidelį apvalų skydą parmą, kuris galėdavo būti nešiojamas prisegtas, kai abi rankas užimdavo vėliava ir ginklas.
FK Sostinės svajotojas
Vilniaus „Sostinės svajotojas“ – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.
Janas Sniadeckis
Jonas Sniadeckis (, 1756 m. rugpjūčio 28 d. Žninas, Kujavijos Pamario vaivadija – 1830 m. lapkričio 21 d. Jašiūnai) – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės astronomas, matematikas, filosofas, pedagogas; Vilniaus Universiteto profesorius, 1807–1815 m. – rektorius.
Biografija
Žnino miestelio aludario ir burmistro sūnus, brolis Andrius Sniadeckis. Mokėsi Jogailos universitete Krokuvoje, tobulinosi Getingene, Leidene, Utrechte. Paryžiaus universitete matematiką studijavo pas Laplasą ir Delamberą.
Dalyvavo Edukacinės komisijos veikloje. Nuo 1781 m.- matematikos ir astronomijos profesorius Krokuvoje. Paskaitas skaitė ne lotyniškai, o lenkiškai, kas tuo metu buvo neįprasta. Propagavo Nikolajaus Koperniko mokymą. 1782 m. inicijavo astronominės observatorijos statybą Krokuvoje. Dėl lėšų stokos idėja realizuota tik 1792 m. 1784 m. kartu su kolegomis sėkmingai eksperimentavo su oro balionu, kuris pakilo į 4700 m aukštį ir ore išsilaikė apie pusvalandį.
Vilniuje
1806–1825 m. Vilniaus universiteto profesorius, 1807–1815 m. rektorius; astronominės observatorijos direktorius. 1811 m. išrinktas Peterburgo mokslų akademijos nariu-korespondentu. Napoleonui užėmus Lietuvos teritoriją, įėjo į prancūzų konroliuojamos Laikinosios vyriausybinės komisijos sudėtį. Ši komisija atliko civilinės administracijos funkcijas Vilniaus, Gardino, Minsko gubernijose ir Baltstogės apskrityje.
Lietuvių literatūroje prasidėjus romantizmo laikotarpiui, pasisakė už klasicizmą, orientaciją į klasikinę senovės graikų ir romėnų literatūrą. Tai padėjo susiformuoti naujai literatūros srovei ir Adomui Mickevičiui.
Pasiekimai
thumb|150 px|left|Sniadeckių ir Balinskių šeimų kapai Jašiūnuose, centre Jono Sniadeckio kapas Lietuvių matematikos terminologijos pradininkas. Siūlė įvesti vieningą fizinių dydžių matavimo sistemą, panašią į šiuolaikinę SI. Sistemiškai stebėjo mažąsias planetas, Saulės ir Mėnulio užtemimus; nustatinėjo Saulės, Mėnulio ir kitų planetų padėtį. 1802 m., nepriklausomai nuo H. Olberso atrado Paladžio asteroidą. Rašė matematikos, filosofijos klausimais, literatūros kritikos straipsnius.
Išleido 34 metų Vilniaus krašto meteorologinių stebėjimų apibendrinimą.
Janas Sniadeckis – didis Švietimo epochos lietuvių mokslininkas, žymiausias XVIII a. – XIX a. lietuvių astronomas. Jo vardu pavadintas krateris Mėnulyje, asteroidas (Sniadeckia), keltas, mokyklos, gatvės, Šalčininkų Jano Sniadeckio gimnazija.
Pukė
Pukė arba Puka (, Puka) – miestas ir savivaldybė šiaurės Albanijoje, Pukės apygardos administracinis centras. 11 069 gyventojai (2011 m. duomenys). Nutolęs 150 km į šiaurę nuo Tiranos. Įsikūręs 838 m virš jūros lygio. Aplink miestą, 400-ų hektarų plote, auga pušys.
Istorija
Antikos laikais vadintas Picarea. Susikūrė IV-II amžiuje pr. m. e. Buvo sunaikintas barbarų. Taip pat buvo žinomas kaip Pezhve. XX a. tapo karinių bazių ir katalikų švietimo centru.
Vilniaus dailės akademijos Telšių dailės fakultetas
Vilniaus dailės akademijos Telšių fakultetas (VDA TF) - Vilniaus dailės akademijos padalinys Telšiuose; fakultetas.
Adresas: Muziejaus g. 29, LT-87356, Telšiai.
Ketvirtasis artilerijos pulkas
thumb|250px|right|Artilerija 1930 m. Ketvirtasis artilerijos pulkas – Lietuvos kariuomenės dalinys, veikęs 1921–1940 m.
Istorija
1921 m. Panemunėje įsteigtas 4-asis artilerijos divizionas, kurį sudarė štabas, 10-oji, 11-oji ir 2-oji haubicų baterijos.
1921 m. rugpjūčio mėn. divizionas performuotas į 4-ąjį artilerijos pulką. Nuo 1923 m. dislokuotas Alytuje, nuo 1926 m. – Vilkaviškyje. 1928 m. suskirstytas į grupes po dvi, vėliau – po tris baterijas. 1934 m. perdislokuotas į Plungę, pulko vadovybė įsikūrė Šiauliuose. 1939 m. apginkluotas 105 mm kalibro haubicomis ir 75 mm kalibro patrankomis. Nuo 1939 m. rugsėjo priklausė Trečiajai pėstininkų divizijai – štabas ir mokomoji baterija buvo Šiauliuose, pirmoji grupė – Tauragėje, antroji grupė – Plungėje, trečioji – Varniuose.
TSRS okupavus Lietuvą 1940 m. rugpjūčio 30 d. pulkas išformuotas.
Skirnas
Skirnas  – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje (Zarasų rajone) ir pietryčių Latvijoje (Aukštutinės Dauguvos savivaldybėje, Demenės valsčiuje), 6 km į rytus nuo Turmanto, 0,8 km į šiaurę nuo Drūkšių ežero šiaurinio kranto. Išdrikęs iš šiaurės į pietus 2,2 km, plotis iki 0,55 km. Altitudė 142,2 m. Lietuvoje yra 50,3 ha ežero. Būdingi aukšti, statūs krantai. Yra 2 salos Lietuvos pusėje, kurių bendras plotas 0,23 ha (0,16 ha ir 0,07 ha). Iš pietų prieina Tilžės miškas (siekia Tilžės geomorfologinio draustinio pakraštys), iš pietryčių – Navikų ir Skirno miškai, kitose pakrantėse daugiausia plyti pievos ir dirbami laukai. Vakaruose išteka Kumpotės intakas Skirna link Kimbartiškių ežero.
Švytėjimas (filmas)
Švytėjimas (angl. The Shining) – 1980 m. psichologinis siaubo filmas, sukurtas režisieriaus Stanley Kubricko pagal to paties pavadinimo Stepheno Kingo 1977 m. romaną. Pagrindinius vaidmenis atlieka Jakcas Nicholsonas, Shelley Duvall, Danny Lloyd ir Scatman Crothersas.
Siužetas
Filme pasakojama istorija apie tai, kaip rašytojas, Jack Torrance (Jack Nicholson), su savo šeima sutinka kelis mėnesius gyventi viešbutyje Kolorado kalnuose ir jį prižiūrėti. Viešbutis žiemos laikotarpiu nedirba ir yra užpustomas. Rašytojo mažametis sūnus turi ekstrasensinių savybių. Jis sueina į kontaktą su viešbučio virėju, kuris šeimą priima viešbutyje, viską aprodo ir išvyksta. Šį ryšį pastarasis vadina švytėjimu. Jo metu jie abu gali matyti praeities ar ateities įvykius. Kuomet viešbutis tampa užpustytas, Jacką apsėda viešbučio praeities vaiduokliai ir jis pradeda medžioti savo šeimą, norėdamas juos nužudyti.
Aktoriai
(aktorius – vaidmuo)
Skirnas
Pavadinimas siejamas su šaknimis sker-, skir-: skeryčioti („mosuoti rankomis“), skerloti („subirti į šipulius“), skerla („atplaiša, šukė“).
Švytėjimas (filmas)
Vertinimas
Iš pradžių filmas nesulaukė teigiamų kritikų pasisakymų, tačiau žiūrovams jis sukėlė susidomėjimą visame pasaulyje. Vėliau ir kritikai filmą ėmė vertinti palankiau. Šiuo metu filmas laikomas vienu iš siaubo filmų žanro klasikinių kūrinių.
Knygos autorius S. Kingas gana kritiškai atsiliepė apie filmą. Geresnius įvertinimus rašytojas skyrė 1997 m. miniserialui Švytėjimas, kurio kūrime dalyvavo ir jis pats.
KKS Lech Poznań
Poznanės „Lech“ – Lenkijos futbolo klubas iš Poznanės. Pavadintas legendinio Lenkijos įkūrėjo Lecho vardu.
thumb|290px|[[Miesto stadionas (Poznanė)|Miesto stadionas, Poznanė]]
Istorija
Geriausių rezultatų klubas pasiekė XX a. 9-10 dešimtmečiais. 2006 m. prie klubo prijungtas Amica Wronki klubas.
Stasys Kudirka
Biografija
1930 m. pradėjo dirbti Kauno klinikų Medicinos fakulteto chirurgijos klinikoje subasistentu be atlygio. 1930–1934 m. čia dirbo gydytoju ordinatoriumi vadovaujant Vladui Kuzmai. Nuo VDU baigimo chirurgijos klinikoje darė ligonių rentgenogramas. 1934 m. gavo Sveikatos departamento leidimą atidaryti ir laikyti rentgeno kabinetą. Dirbdamas klinikoje aktyviai operavo, rinko, sistemino stebėjimų duomenis, spausdinosi to meto medicininėje spaudoje.
KKS Lech Poznań
Sudėtis
2023 m. liepos 27 d.:
Stasys Kudirka
Biografija
Apskrities ligoninei S. Kudirka vadovavo 1939–1942 ir 1945–1963 m. Pertraukoje tarp šių pareigų dirbo adjunktu Vilniaus universiteto Medicinos fakultete, dėstė topografinės anatomijos ir ligonių slaugos kursą, vedė praktinius užsiėmimus. S.Kudirka savarankiškai atlikdavo daugybę sudėtingų operacijų. Jis rinko ir sistemino operacijų duomenis, rašėsi pastabas apie Bazedovo ligą, ketino rašyti mokslinį darbą.
S. Kudirka operuodavo tik su „jodo pirštinėmis“: pusę valandos plaudavo rankas šepečiais, paskui dezinfekuodavo jas sublimato tirpalu ir ištepdavo jodu. Taip dezinfekuotomis rankomis chirurgas darė visas pilvo organų, krūties abliacijas, „varlės kojos“ operacijas. Per savo gyvenimą jis iš viso atliko apie 35 tūkst. operacijų. 1939 m. pirmasis perpylė kraują tiesiai iš donoro recipientui.
Iš ligoninės vadovo pareigų pasitraukė dėl sveikatos problemų 1963 m. o 1964 m. atsisakė chirurgijos skyriaus vedėjo pareigų, liko skyriuje iki 1974 m. vien konsultantu. 1974 m. smarkiai pablogėjo sveikata, sunkiai bevaikščiojo – kamavo osteochondrozė (kaulų išretėjimas). 1976 m. susirgo gelta ir buvo paguldytas į Daugų infekcinę ligoninę, o įtarus kasos auglį – pervežtas į Kauno klinikas. Mirė 1976 m. vasario 19 d. Autopsija patvirtino: laiku nepašalintas nedidelis auglys sukėlė mechaninę geltą.
1958 m. S. Kudirkai suteiktas LTSR nusipelniusio gydytojo vardas. Laisvalaikiu mėgo sodininkauti, buvo bitininku, medžiotoju, dainavo chore.
Brazilijos Šiaurės regionas
thumb|Brazilijos Šiaurės regionas Brazilijos Šiaurės regionas:
Zita Kėvalaitytė
Zita Kėvalaitytė-Visockienė (1922 m. vasario 1 d. Kaunas – 2002 m. liepos 1 d. Čikaga) – Lietuvos teatro aktorė, režisierė.
Biografija
1940 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo žurnalistiką. 1940–1944 m. vaidino Kauno jaunojo žiūrovo teatre. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, Augsburge dalyvavo lietuvių dramos teatro vaidinimuose, literatūriniuose vakaruose. 1949 m. persikėlė į JAV. Čikagoje dalyvavo Scenos darbuotojų sąjungos veikloje. Režisavo dramos spektaklių, operečių, operą.
Įmonės kolektyvinė sutartis
Įmonės kolektyvinė sutartis – darbdavio ir darbuotojų susitarimas darbo teisinių santykių srityje. Lietuvoje – rašytinis susitarimas tarp darbdavio ir įmonės darbuotojų kolektyvo dėl darbo, darbo apmokėjimo ir kitų socialinių bei ekonominių sąlygų. Lietuvoje ji sudaroma visų rūšių įmonėse, įstaigose, organizacijose.
Lietuva
Lietuvoje atitinkamas sutartis reglamentuoja LR darbo kodeksas (IX skyrius „Įmonės kolektyvinė sutartis“).
Sudarymo sritis
Įmonėje sudaryta kolektyvinė sutartis taikoma visiems tos įmonės darbuotojams. Įmonės filialuose, atstovybėse ir struktūriniuose padaliniuose gali būti sudaromos kolektyvinės sutartys įmonės kolektyvinės sutarties nustatyta tvarka ir neviršijant tos kolektyvinės sutarties apibrėžtų ribų. Įmonės kolektyvinių sutarčių sudarymo krašto apsaugos, policijos ir valstybės viešojo administravimo tarnybose ypatumus nustato įstatymai, reglamentuojantys tų tarnybų veiklą (LR DK 59 str.).
Šalys
Įmonės kolektyvinės sutarties šalys yra įmonės darbuotojų kolektyvas ir darbdavys, kuriems, sudarant šią sutartį, atstovauja įmonėje veikianti profesinė sąjunga ir įmonės vadovas arba įgalioti administracijos pareigūnai. Jeigu įmonėje veikia kelios profesinės sąjungos, įmonės kolektyvinę sutartį sudaro jungtinė profesinių sąjungų atstovybė ir darbdavys. Jungtinė profesinių sąjungų atstovybė sudaroma profesinių sąjungų susitarimu. Profesinėms sąjungoms nesusitarus dėl jungtinės atstovybės sudarymo, sprendimą dėl atstovavimo priima darbuotojų susirinkimas (konferencija). Jeigu įmonėje nėra veikiančios profesinės sąjungos ir jeigu darbuotojų kolektyvo susirinkimas darbuotojų atstovavimo ir gynimo funkcijos neperdavė atitinkamos ekonominės veiklos šakos profesinei sąjungai, kolektyvinė sutartis gali būti sudaroma tarp darbdavio ir darbo tarybos vadovaujantis šiame skyriuje nustatytomis kolektyvinių sutarčių sudarymo nuostatomis (LR DK 60 str.).
Turinys
Įmonės kolektyvinėje sutartyje šalys nustato darbo, profesines, socialines ir ekonomines sąlygas bei garantijas, kurios nėra reglamentuotos įstatymų, kitų norminių teisės aktų ar nacionalinės, šakos ir teritorinės kolektyvinės sutarties arba kurios jiems neprieštarauja ir neblogina darbuotojų padėties (LR DK 61 str. 1 d.).
Į įmonės kolektyvinę sutartį gali būti įtraukiamos šios sąlygos (LR DK 61 str. 2 d.):
Projekto rengimas ir svarstymas
Įmonės kolektyvinės sutarties projektui rengti šalys paritetiniais pagrindais sudaro komisiją. Komisijos sudėtis nurodoma šalių susitarimo protokole. Protokolo pasirašymo data laikoma kolektyvinių derybų pradžia. Pradėdamos derybas šalys aptaria, kokią jos pateiks informaciją, jos pateikimo terminus, įmonės kolektyvinės sutarties projekto rengimo tvarką bei jo parengimo terminus.
Jei nesusitariama dėl privalomos pateikti informacijos, projekto rengimo tvarkos, derybų terminų, įmonės kolektyvinės sutarties turinio, surašomas nesutarimų protokolas. Jame nurodomos šalių siūlomos priemonės, būtinos nesutarimų priežastims pašalinti, ir nustatomas derybų atnaujinimo terminas.
Šalių suderintas įmonės kolektyvinės sutarties projektas pateikiamas svarstyti darbuotojų susirinkimui (konferencijai). Jei šis nepritaria pateiktam projektui, tai šalių atstovai, atsižvelgdami į nurodytas pastabas ir pasiūlymus, jį pataiso bei papildo ir per penkiolika dienų pakartotinai pateikia darbuotojų susirinkimui (konferencijai) svarstyti. Jei darbuotojų susirinkimas (konferencija) pritaria kolektyvinės sutarties projektui, šalių atstovai ne vėliau kaip per 3 dienas kolektyvinę sutartį pasirašo. Pakartotinio svarstymo metu nepritarus kolektyvinės sutarties projektui, darbuotojų susirinkimas (konferencija) priima sprendimą pradėti kolektyvines derybas iš naujo arba inicijuoti kolektyvinį ginčą.
Darbuotojų susirinkimas yra teisėtas, jeigu jame dalyvauja ne mažiau kaip pusė įmonės (struktūrinio padalinio) darbuotojų, o konferencijoje – ne mažiau kaip 2/3 delegatų. Jeigu į susirinkimą (konferenciją) nesusirenka nurodytas darbuotojų (delegatų) skaičius, tai ne vėliau kaip per 5 dienas turi būti sušauktas pakartotinis darbuotojų susirinkimas (konferencija). Susirinkimas laikomas teisėtu, jeigu jame dalyvavo ketvirtadalis darbuotojų, o konferencija – jeigu joje dalyvavo pusė delegatų.
Įmonės kolektyvinėje sutartyje nustatyta tvarka darbuotojų susirinkimas gali būti šaukiamas įmonės struktūriniuose padaliniuose. Balsavimų rezultatai nustatomi pagal šiuose susirinkimuose gautų balsų skaičių.
Jošinori Muto
Nacionalinėje komandoje žaidė 2014–2015 m., su ja dalyvavo 2015 m. AFC Azijos taurės turnyre.
Įmonės kolektyvinė sutartis
Projekto rengimas ir svarstymas
Sprendimai priimami darbuotojų susirinkimo (konferencijos delegatų) nuožiūra slaptu ar atviru balsavimu dalyvaujančiųjų balsų dauguma.
==
Pakeitimai ir papildymai, nutraukimas
Įmonės kolektyvinės sutarties pakeitimo ar papildymo tvarka nustatoma įmonės kolektyvinėje sutartyje. Jeigu ši tvarka nebuvo nustatyta, įmonės kolektyvinės sutarties pakeitimai ir papildymai daromi ta pačia tvarka, kaip sudaroma pati sutartis.
Įmonės kolektyvinę sutartį joje nustatytais atvejais ir tvarka gali nutraukti bet kuri šalis, perspėjusi kitą šalį ne vėliau kaip prieš tris mėnesius. įmonės kolektyvinę sutartį draudžiama nutraukti anksčiau negu po šešių mėnesių nuo įmonės kolektyvinės sutarties įsigaliojimo.
Vykdymo kontrolė, ginčų sprendimas
Įmonės kolektyvinės sutarties įsipareigojimų vykdymą kontroliuoja šalių atstovai, taip pat įstatymų įgaliotos institucijos. Įmonės kolektyvinės sutarties šalių atstovai atsiskaito darbuotojų susirinkimui (konferencijai), kaip vykdoma įmonės kolektyvinė sutartis. Atsiskaitymo tvarka ir terminai nustatomi sutartyje.
Ginčai, kylantys per derybas dėl įmonės kolektyvinės sutarties sudarymo, taip pat ginčai dėl kolektyvinės sutarties nevykdymo ar netinkamo vykdymo, dėl kurio yra pažeidžiami kolektyviniai darbuotojų interesai ir (ar) teisės, sprendžiami šio Kodekso X skyriuje nustatyta tvarka. Ginčai tarp atskirų darbuotojų ir darbdavio dėl įmonės kolektyvinės sutarties normatyvinių nuostatų nevykdymo ar netinkamo vykdymo sprendžiami individualių darbo ginčų nagrinėjimo tvarka (LR DK XIX skyrius).
Kusai (Pilkalnio apskritis)
Kusai arba Vesnovas, (, nuo 1928 m. Kussen, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, 11 km į vakarus nuo Pilkalnio, prie Kusupės, Krasnoznamensko rajone, nuo 2008 m. Vesnovo kaimo gyvenvietės centras.
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Kusų kaimo bendruomenė 1933–1936 m. Minimi nuo 1540 m. Cussey, Cussunkiem, Cussen, vėliau Kussen pavadinimais. Vietovardis pavardinės kilmės (liet. Kusa, Kusas, Kusys, prūs. Kusse) arba pagal vandenvardį (Kusupė). Gyvenvietė ėmė plėstis įsteigus valstybės dvarą. 1580 m. atidaryta pradžios mokykla. 1586 m. pastatyta evangelikų liuteronų bažnyčia. 1736 m. Kusų kaime gyveno 1 zalcburgiečių, 17 vokiečių ir 3 lietuvių šeimos, dvare – 2 zalcburgiečių ir 3 vokiečių šeimos. 1785 m. Kusai buvo bažnytkaimis ir palivarkas su 2 vėjo malūnais ir 54 ugniakurais (gyvenamaisiais pastatais), 1822 m. – bažnytkaimis ir palivarkas su 2 vėjo malūnais ir 412 gyventojų. 1854 m. Kusų bažnytkaimyje ir dvare buvo 69 gyvenamieji pastatai ir 500 gyventojų.
1879 m. Kusų dvaras valdė 232 ha žemės, iš jų 191 ha ariamos, 32 ha pievų ir ganyklų, 1 ha miško. 1723–1818 m. priklausė Įsruties apskričiai, buvo Kusų domenų valsčiaus centras, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Kusų valsčiaus centras. Valsčiaus sudėtyje be kitų savivaldybių buvo ir Kusų kaimo bendruomenė bei dvaro apygarda; 1928 m. dvaro apygarda prijungta prie kaimo bendruomenės. XX a. pr. Kusuose veikė pradžios mokykla, paštas, 2 vėjo malūnai, pieninė, svečių namai. Kusai garsėjo dideliais medžiais: prie bažnyčios augo 4 m apimties kamieno klevas, dvaro ir klebonijos soduose – ąžuolas ir liepos.
Prie miestelio sovietinė valdžia įsteigė Dobrovolsko konclagerį, kuriame kalinta apie 3300 senųjų krašto gyventojų. XX a. antroje pusėje bažnytkaimis ir dvaras suniokoti, prie Kusų buvęs nadruvių pilkapynas suardytas.
Gyventojai
1539 m. kaime, pasak dokumento, gyveno 9 činšininkai, 1 kampininkas, 2 tarnai ir 2 samdiniai. Iki XVIII a. pradžios didžiosios vokiečių kolonizacijos beveik visi Kusų ir apylinkių gyventojai buvo lietuvininkai. Po jos, 1736 m. dešimtyje iš 15 Pilkalnio apskrities Kusų valsčiaus kaimų apsigyveno 64 kolonistų šeimos, lietuvininkų buvo 81 šeima (55,9 %). 1878 m. iš 5519 parapijiečių trečdalis (apie 1840 žmonių) save laikė lietuviais, 1902 m. jų liko 5,1 % (300 žm.). Dar 1921 m. pamaldos lietuvių kalba vykdavo 5 kartus per metus, nors konfirmacija lietuvių kalba nutraukta 1880 m.
Žymūs žmonės
Kusuose dirbo arba gimė lietuvių raštijai nusipelnę dvasininkai:
Apylinkė
Iki 2008 m. Vesnovo apylinkės (Весновский cовет) centras; apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės:
Bažnyčia ir parapija
thumb|Bažnyčios pastatas 1992 m. thumb|Bažnyčios griuvėsiai 2016 m. 1565 m. pastatyta medinė fachverkinė bažnyčia su bokštu. 1743 m. bažnyčia perstatyta iš plytų ir lauko akmenų; bokštas liko medinis. 1790 m. rekonstruota: padidintas plotas (38 m ilgio, 12,5 m pločio), pietinės sienos vidury pristatytas prieangis, sutvirtintas bokštas. Bokšto smaigalį puošė vėtrungė su bažnyčios perstatymo iniciatoriaus Frydricho Didžiojo inicialais „FR” ir data „1742”. Bažnyčios šoninės sienos turėjo po 7 langus, galinėje sienoje abipus altoriaus buvo dar po langą. Interjeras su plokščiomis lubomis ir galerijomis abejuose šonuose; abi galerijas ramstė po 7 kolonas. Turėjo vargonus (pagaminti XVIII a. pr. vargonų meistro Johano Džošua Mozengelio (Johann Josua Mosengel) ir du varpus.
Sovietmečiu paversta sandėliu, sunyko. XX a. pab. ar XXI a. pr. įgriuvo stogas, XXI a. pr. – frontoninė siena.
Kusų parapija įkurta XVI a., 1818 m. buvo viena iš septynių parapijų, sudariusių naujai įkurtą Pilkalnio apskritį. 1939 m. Kusų parapijai priklausė kaimai ir dvarai:
Helsinkio universiteto biblioteka
thumb|260px|Helsinkio universiteto biblioteka Helsinkio universiteto biblioteka – Suomijos nacionalinė biblioteka, didžiausia Suomijos biblioteka.
Istorija
Helsinkio universiteto biblioteka įkurta 1640 m. kartu su Karališkąja Turku akademija (dab. Helsinkio universitetas). 1827 m. biblioteka, turėjusi apie 40 000 tomų, sudegė per Turku miesto gaisrą, išliko apie 800 tomų. 1828 m. kartu su akademija perkelta į Helsinkį.
Vilniaus švietimo apygardos informacinė knyga
Pamiatnaja knižka Vilenskogo učebnogo okruga ( – Vilniaus švietimo apygardos informacinė knyga) – metraštis, leistas 1874–1915 m. Vilniuje rusų kalba.
Istorija
Leido Vilniaus švietimo apygardos valdyba. 1882–1900 m. ėjo kaip mėnesinio leidinio „Cirkuliar po Vilenskomu učebnomu okrugu“ priedas.
Jonas Krikštytojas
thumb|200px|Jono Krikštytojo krikštijimo vieta
Jonas Krikštytojas ( tar. Johanan Ha’Matbil) – žydų pamokslautojas ir pranašas, kuris, pasak Biblijos, Jordano upėje (Al Maghtase) pakrikštijo Kristų.
Nepriklausoma Lietuva
Nepriklausoma Lietuva:
Jonas Krikštytojas
Gimė Šventyklos kunigo Zacharijo ir Elzbietos šeimoje. Prieš jam gimstant, angelas Gabrielius perspėjo Zachariją, šventykloje aukojantį smilkalus, kad jam gims sūnus su Elijo dvasia ir galybe. Jis žengs pirma Viešpaties, kreipdamas tėvų širdis į vaikus ir įkvėpdamas neklusniems teisiųjų nusiteikimą, kad parengtų Viešpačiui tobulą tautą. Tuo Zacharijas nepatikėjo, todėl iki Jono Krikštytojo gimimo buvo praradęs kalbą.
Gužai (Biržai)
Istorija
1956–1992 m. kolūkio „Švyturys“ gyvenvietė.
Klenbuterolis
miniatiūra Klenbuterolis – simpatometinis aminas naudojamas sergančių kvėpavimo takų sutrikimais.
Jungtinėje Karalystėje šis vaistas licenzijuotas gydyti kvėpavimo takų ligas arkliams ir gyvulininkystėje. Pastebėta kad gyvūnai pasidaro stambesni, priauga daugiau raumenų masės, mažiau kūno riebalų.
Dopingas
Klenbuterolis nėra anabolinis androgeninis steroidas, tačiau jis gali sukelti panašius efektus. Tarptautinis olimpinis komitetas jį uždraudė dėl jo anabolinių savybių.
2006 m. Lietuvos krepšininko Audriaus Mineikio dopingo testas parodė, jog jis vartojo klenbuterolį. Tai pirmoji dopingo byla Lietuvoje, kurioje buvo vartotas šis preparatas.
Mis Pasaulis 1980
Mis Pasaulis 1980 – 30-oji konkurso Mis Pasaulis ceremonija, vykusi Londone. Konkurso nugalėtoja tapo Kimberley Santos iš Guamo. Ceremonijos metu laimėtoja tapo Gabriella Brum iš Vokietijos, bet vėliau dalyvė atsisakė karūnos ir perleido ją 1 vicemis iš Guamo.
1080° Snowboarding
1080° Snowboarding, dar žinomas tiesiog kaip 1080° – snieglenčių sporto kompiuterinis žaidimas, sukurtas ir išleistas „Nintendo“. Nintendo 64 versija pasirodė 1998 m. vasario 28 d. 2008 m. žaidimas buvo pritaikytas ir Wii konsolei (žaidimą galima įsigyti pasinaudojant internetine Virtual Console paslauga). Žaidėjas valdo vieną iš penkių galimų snieglentininkų trečiojo asmens perspektyvos būdu, suderindamas mygtukų kombinacijas įvairiems šuoliams ir triukams atlikti aštuoniuose žaidimo lygiuose.
Žaidimas sukurtas per kiek daugiau nei devynis mėnesius, pelnė Interaktyvių menų ir mokslo akademijos apdovanojimą. Parduota per 1 mln. žaidimo vnt., 2003 m. lapkričio 28 d. išleistas tęsinys – 1080° Avalanche, skirtas Nintendo GameCube konsolei.
Imaginiferis
Imaginiferis – signiferis Romos imperijos kariuomenėje, kuris nešdavo imagą  – imperatoriaus atvaizdą.
Vilkaviškio rajono apylinkės teismas
Adresas: Vilniaus g. 9, LT-70145 Vilkaviškis.
Apeliacinė instancija – Kauno apygardos teismas (KAT).
Imaginiferis
Imaginiferio pareigybė kohortose atsirado valdant Augustui, kai pirmą kartą buvo įvestas imperatoriaus kultas.
Senasis Dolistovas
Senasis Dolistovas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Jasvilų valsčiuje, 19 km į šiaurės rytus nuo Monkų ir 51 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas yra šalia Bebro upės. Per kaimą eina vaivadijos kelias Nr. DW670.
Imaginiferis
Imagas būdavo metalinis trimatis imperatoriaus portretas, kurį nešdavo pirmojoje legiono kohortoje.
Senasis Dolistovas
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė LDK. Rašytiniuose šaltiniuose mimima kad dar Kazimiero Jogailaičio valdymo laikais kaime veikė katalikų parapija. Stare Dolistovo Šv. Lauryno parapija įkurta 1500 m. vasario 6 dieną. XVIII a. kaime pastatyta Stare Dolistovo Šv. Lauryno bažnyčia. XIX a. čia buvo 4 kaimai – Dolistowo Nowe, Dolistowo Stare, Dolistowo Poduchowne ir Dolistowo Kolonialne, priklausę Balstogės apskrities Jasvilų valsčiui.
1919–1939 m. kaimas priklausė Dolistovo valsčiui.
Jonas Liaučius
Jonas Liaučius (g. 1947 m. sausio 15 d. Palaižupėje, Mažeikių raj.) – teisininkas, Lietuvos politinis veikėjas, Nepriklausomos valstybės atkūrimo akto signataras.
Biografija
1954–1962 m. mokėsi Laižuvos septynmetėje mokykloje, 1965 m. baigė Mažeikių vidurinę mokyklą, 1969–1974 m. studijavo Vilniaus universiteto Teisės fakultete.
1965–1966 m. miškų ūkio darbininkas, spirito krakmolo fabriko darbininkas Latvijoje, 1966–1968 m. tarnavo tarybinėje armijoje, 1968–1969 m. mokytojas Mažeikių rajone, 1970–1974 m. Vilniaus priešgaisrinės apsaugos dalinio ugniagesys, 1974–1978 m. socialinės apsaugos ministro padėjėjas juriskonsultas. 1978–1990 m. advokatas Panevėžyje, 1990–1992 m. Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos deputatas, Nepriklausomos valstybės atkūrimo akto signataras, Krašto apsaugos komisijos pirmininkas. 1992–1998 m. advokatas Panevėžyje. 1998–1999 m. Klaipėdos apylinkės teismo teisėjas, 1999–2004 m. Valstybės kontrolierius. Nuo 2005 m. advokatas Vilniuje.
Nuo 1988 m. liepos mėn. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Panevėžio iniciatyvinės grupės narys, Panevėžio tarybos pirmininko pavaduotojas. Nuo 1994 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 1996–1999 m. Panevėžio skyriaus pirmininkas, LSDP tarybos narys.
1995-1997 m. ir 1997–2000 m. Panevėžio miesto savivaldybės tarybos narys.
Brazilijos Vidurio vakarų regionas
thumb|300px|Ribos žemėlapyje Brazilijos Vidurio vakarų regionas: šiaurės rytuose ir rytuose; tropinis rytuose ir vakaruose; pusiaujo šiaurėje
Mockava
Istorija
Mockava Punsko parapijos kaimų sąrašuose minima nuo 1744 m. Vietovė atsirado anksčiau už Sangrūdą. XIX a. 1-ojoje pusėje iki 1842 m. priklausė rusų generolui Suvorovui, po jo mirties drauge su Sangrūda perėjo pulkininkui K. Svidai. Prie dvaro buvo kaimas Mockai. Mockavoje 1868 m. rusai įkūrė Mockavos valsčiaus centrą, arklių sustojimo punktą ir smuklę. XIX a. pabaigoje veikė pradinė mokykla.
Nepriklausomybės pradžioje apie 1919 m. Mockavos valsčius buvo panaikintas ir buvusiuose valsčiaus valdybos namuose įkurdinta mokykla. Apie 1922–1925 m. Mockavos dvaras, kurį tuo metu valdė ponas Svida, buvo išparceliuotas. Žemės atiteko naujai parapijai. Dvare Svida turėjo biblioteką. Po tėvo mirties Mockų dvarą valdė jo sūnus verslininkas Karolis Svida. Prieš Antrąjį pasaulinį karą Mockavos-Mockų apylinkėse buvo 40 ūkių ir gyveno apie 250 gyventojų. Pokario metais apylinkėse veikė Tauro apygardos, Vytauto partizanų rinktinės partizanai.
1956 m. įkurta Mockų biblioteka.
Žymūs žmonės
Mockavoje gimė:
Skenektadis
Skenektadis  – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Niujorko valstijos vidurinėje dalyje, prie Mohoko upės. Apygardos centras. Drauge su Olbanio ir Trojos miestais sudaro aglomeraciją (870 tūkst. gyv.). Yra „General Electric“ būstinė. Yra 1858 m. statytas Noto memorialas, rotušė, technologijų muziejus, teatras, XVIII–XIX a. architektūros.
Istorija
Skenektadis įkurtas 1661 m. mohaukų žemėse. Jo pavadinimas (skahnéhtati) mohaukų kalba reiškia „anapus pušų“. XIX a. tapo svarbiu pramonės centru.
Nuo XX a. pr. Skenektadyje apsigyveno lietuvių. 1958 m. jų buvo ~150. Buvo įsikūręs Amerikos lietuvių darbininkų literatūros draugijos XIV apskrities centras. Veikė dar keletas kuopų, draugijų.
Steroidai
Steroidai sudaryti iš keturių susijungusių anglies atomų žiedų, besiskiriančių vienas nuo kito funkcinėmis grupėmis (pvz., testosteronas, cholesterolis). Jų struktūra šiek tiek skiriasi nuo trigliceridų. Steroidų randama augaluose, mėsoje, taip pat - gaminasi žmogaus organizme. Augalai turi nedaug steroidų, bet jie nelabai gerai pasisavinami ir manoma, kad jie blokuoja cholesterolio pasisavinimą. Cholesterolis atlieka ląstelių membranų struktūrizavimo vaidmenį, o steroidiniai hormonai perduoda įvairius signalus organizmo viduje, dėl savo hidrofobinės (tirpdami riebaluose, tai yra - ir membranose) prigimties lengvai patekdami į visas ląsteles.
Starovola
Starovola  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Jasvilų valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Bokalyktagas
Bokalyktagas arba Marko Polo kalnagūbris – kalnų grandinė rytų Kunluno kalnuose. Driekiasi vakarų Kinijoje, Činghai provincijoje. Ilgis ~350 km. Aukštis siekia iki 6300 m. Sudarytas daugiausia iš granito ir metamorfinių uolienų. Lengvai išraižytas, šlaitai padengti atlikuonine medžiaga. Būdingos aukštikalnių dykumos, yra sniegynų ir ledynų.
Vakariniame Bokalyktago gale, ties Altyntago pradžia (Sindziange) stūkso Monomacho Kepurė (arba Čong Karlyktagas), kurio aukštis 6860 m. Dalyje sistematikų jis įtraukiamas į Bokalyktago sudėtį (tokiu atveju yra jo aukščiausia vieta). Rytuose kalnagūbrį kerta Pekino–Lasos plentas ir Činghajaus-Tibeto geležinkelis (eina Kunluno tuneliu). Toliau rytuose pereina į Burchan Budos ir Bajan Chara Ulos kalnagūbrius.
Katyčių seniūnija
Katyčių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Šilutės rajono savivaldybės pietryčiuose.
Katyčių seniūnijos istoriniai paminklai: 26 evangelikų liuteronų senosios kapinės, XVII-XVIII a. karinių įtvirtinimų liekanos, Akmeniškių piliakalnis, Stubrių mokyklos statinių kompleksas (1910 m.). Akmeniškių ąžuolas (aukštis – 23 m, kamieno apimtis – 4,20 m).
Geografija
Katyčių seniūnija ribojasi su Usėnų, Ž. Naumiesčio, Vainuto (visos Šilutės raj. sav.), Pagėgių, Stoniškių (abi Pagėgių savivaldybė) seniūnijomis. Upės – Šyša, Veižas, Kamona.
Istorija
Katyčių seniūnijos vietovės minimos XIV a. kryžiuočių žygiaraščiuose. Pagal Melno sutartį (1422 m.) dalis dabartinės Katyčių seniūnijos teritorijos priklausė LDK, bet ją 1533 m. užgrobė Prūsija. Katyčių seniūnija yra taip vadinamoje Mažosios Lietuvos teritorijoje (nuo 1919 m. – Klaipėdos kraštas).
Jau nuo XVI a. buvo kuriami dvarai. XIX a. pirmoje pusėje panaikinta baudžiava, įkurtas Katyčių valsčius. Gyventojai išskirstyti į viensėdijas. Buvo steigiamos pradžios mokyklos, statomi vėjo malūnai Akmeniškiuose, Krauleidžiuose, Laugaliuose ir kt. XVII a. Katyčiuose minima parapinė mokykla, XVIII a. pradžios mokykla veikė Laugaliuose ir kt. Laugaliuose buvo perėjimo punktas ir muitinė. 1905 m. Katyčių seniūnijos teritorijoje daugiausia gyveno lietuvininkai, pvz., Laugaliuose – 80 proc., Kekeršuose – 86 proc., Kažemėkuose – 72 proc. ir kitur, tik Katyčiuose – 30 proc.
Lietuvių tautinis judėjimas Katyčių seniūnijos teritorijoje ėmė reikštis XX a. pradžioje. Tilžės lietuviai dažnai lankė Katyčius su savo choru, atvykdavo paskaitininkai. Katyčiuose buvo įsteigta „Vainiko“ draugija, kuri veikė iki 1939 m.
Teritorinė kolektyvinė sutartis
Teritorinė kolektyvinė sutartis (toliau - TKS) - kolektyvinė sutartis, galiojanti tam tikroje teritorijoje ir nustatanti tam tikrų darbo, socialinių ir ekonominių problemų, kurios turi teritorinių ypatumų, sprendimo sąlygas. Sudaryta atitinkamų kolektyvinių darbo santykių subjektų.
Lietuva
Teritorinėje kolektyvinėje sutartyje paprastai nustatoma (LR DK 50 str. 4 d.) :
Katyčių seniūnija
Istorija
Katyčių seniūnijos teritorija 1920–1939 m. priklausė Katyčių valsčiui, 1939–1945 m. – Vokietijos Rytų Prūsijos provincijos Gumbinės apygardai, 1945–1954 m. – Stubrių ir Katyčių valsčiams (nuo 1950 m. vadinti apylinkėmis), 1954–1977 m. – Katyčių apylinkei, 1977–1995 m. – Usėnų apylinkei.
Teritorinė kolektyvinė sutartis
Vokietija
Teritorinė kolektyvinė sutartis visada apima bent vieną, neretai - daugelį ūkio šakų (metalo perdirbimo pramonė, mažmeninė prekyba etc.). Dažnai ji yra tas pats kaip ir Lietuvoje taip vadinamoji šakos kolektyvinė sutartis. TKS galioja visiems atitinkamos šakos atitinkamoje teritorinės kolektyvinės sutarties teritorijoje darbdaviams, priklausantiems darbdavių susivienijimui, sudarančiam atitinkamą TKS. Įmonės, nepriklausančios darbdavių susivienijimui, nėra saistomos TKS.
Katyčių seniūnija
Istorija
Po II pasaulinio karo labai pasikeitė seniūnijos gyventojai – daugelis artėjant frontui pasitraukė į Vakarus, jų vietas užėmė ateiviai iš įvairių Lietuvos vietovių. Pradėjo veikti pradinės mokyklos Antšyšiuose, Kežemėkuose, Krauleidžiuose, Stubriuose, Skersviečiuose, Versmininkuose ir kitur.
Teritorinė kolektyvinė sutartis
Vokietija
Vis labiau plinta TKS su apsauginėmis išlygomis, numatančios išimtines situacijas, kai gali būti nukrypstama nuo TKS arba jų nesilaikoma, sudarant galimybę pakeisti TKS sąlygas ir kt.
Katyčių seniūnija
Istorija
Įkurti „Salomėjos Nėries“, „Laimės“ kolūkiai, vėliau jų pagrindu – „Katyčių“ tarybinis ūkis (vėliau pervadintas į „Katyčių paukštininkystės“ t. ū.), kuris turėjo 6250 ha žemės, laikė 2363 galvijus, 68 tūkstančius vištų, augino 1630 ha javų, 50 ha bulvių (1990 m.). 1992 m. jo pagrindu susikūrė 10 žemės ūkio bendrovių, kurios po kelerių metų iširo. Pastaruoju metu žemdirbiai ūkininkauja individualiai, kai kurie plėtoja netradicinius verslus – augina krienas ir kt.
1995 m. birželio 29 d. iš Usėnų apylinkės dalies įsteigta Katyčių seniūnija.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 3 seniūnaitijos:
Čingas
Čingas  – ugnikalnis Gvatemaloje (Chutiapos departamente) ir Salvadore (Santa Anos departamente). Aukštis 1775 m.
Brazilijos Šiaurės rytų regionas
thumb|200px|Brazilijos Šiaurės rytų regionas
Brazilijos Šiaurės rytų regionas:
Jurbarko rajono apylinkės teismas
Jurbarko rajono apylinkės teismas – apylinkės teismas pietvakarių Lietuvoje. Teritorija – Jurbarko rajono savivaldybė. Dirba 4 teisėjai.
Adresas: Vytauto Didžiojo g. 21, Jurbarkas, LT-74130.
Apeliacinė instancija – Kauno apygardos teismas (KAT).
Petropolis
Petropolis  – miestas pietryčių Brazilijoje, Rio de Žaneiro valstijoje, 65 km nuo Rio de Žaneiro, Organoso kalnuose, prie Kitandinjos ir Piabanjos upių. Yra geležinkelis į Rio de Žaneirą. Tekstilės, maisto, odos ir avalynės pramonė. Populiarus turistinis centras. Veikia universitetas, mokslinio programavimo laboratorija, teatras. Yra neogotikinė katedra su karališkuoju mauzoliejumi, Vasaros rūmai (dabar imperatoriškasis muziejus), Krištolo rūmai, įvairios XIX–XX a. vilos ir rūmai.
Istorija
Miestas įkurtas 1843 m., kuomet Brazilijos imperatorius Pedras II čia įkūrė vasaros rezidenciją (jo garbei pavadintas ir pats miestas). Į Petropolį padėjo keltis Brazilijos aristokratija, mieste pastatyta daug europietiškos architektūros (ypač vokiškos) pastatų. 1894–1902 m. Petropolis buvo Rio de Žaneiro valstijos sostine. Vėliau, paskelbus Brazilijos respubliką, Petropolis išliko populiaria valstybės vadovų poilsiaviete, tarptautinių konferencijų vieta.
National Bank of Pakistan FC
Istorija
Klubo ištakos siekia ? m.
Sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
Želsvos progimnazija
Marijampolės savivaldybės Želsvos progimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Marijampolės savivaldybėje, Želsvoje, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190379088. Steigėjas Marijampolės savivaldybės taryba.
Istorija
miniatiūra|250px|left|Stadionas
Gyventojams reikalaujant 1918 m. Želsvoje buvo įsteigta mokykla. XX a. tarpukariu buvo pradinė ir ne kartą keitė savo vietą. Po II pasaulinio karo suformuotos 5-os, vėliau ir aukštesnės klasės, mokykla plėtėsi, 1986 m. tapo devynmete mokykla, vėliau – pagrindine. 2004 m. mokykla renovuota. 2020 m. rugsėjo 1 d. tapo progimnazija.
Donelaičio memorialinis muziejus
thumb|Ekspozicijos fragmentas miniatiūra|Muziejui priklausanti liuteronų bažnyčia
Donelaičio memorialinis muziejus – muziejus Tolminkiemyje, nuo 1946 m. , Karaliaučiaus istorijos ir meno muziejaus filialas, įkurtas 1979 m. ir skirtas lietuvių literatūros vieno iš pradininkų, liuteronų kunigo Kristijono Donelaičio atminimui.
Muziejui priklauso buvusi Tolminkiemio evangelikų liuteronų bažnyčia, klebonija, našlių namo (visi mūro pastatai pastatydinti K. Donelaičio rūpesčiu) bei klebonijos ūkinių pastatų pamatai, šulinys, šventoriaus mūro tvora, kapinių liekanos, K. Donelaičio atminimo akmuo.
Istorija
Muziejaus pastatų atstatymo ir restauravimo projekto autorius Kazys Napoleonas Kitkauskas. Lietuvos valdžios ir visuomenės pastangomis bei lėšomis 1971–1979 m. atstatyta 1950 m. nugriauta bažnyčia. Nuolatinė K. Donelaičiui ir Tolminkiemio parapijai skirta ekspozicija įrengta pagrindinėje 290 m² salėje, šoninėse galerijose – kilnojamoji ekspozicija. Pastato rytinėje dalyje po grindimis išbetonuota kripta, kurioje 1979 m. birželio 14 d. perlaidoti poeto palaikai.
Klebonija iki Antrojo pasaulinio karo išliko be žymesnių perstatymų, tik 1887 m. šiaudų stogas pakeistas į čerpių. Iškeldinus gyventojus 1987–1988 m. ji restauruota, nuo 1997 m. įrengiama muziejinė ekspozicija (6 patalpos). Našlių namas sugriautas per Antrąjį pasaulinį karą. Pamatų liekanos atkastos 1988 m., 1997 m. konservuotos ir apsaugotos betono plokšte. Mūro tvora restauruota 1977–1978 m. Šventoriaus rytinėje ir pietinėje dalyje yra buvusios kapinės. Į šiaurės vakarus nuo klebonijos yra išlikęs XIX a. išmūrytas šulinys.
1964 m. minint Tolminkiemio parapijos kunigo poeto K. Donelaičio gimimo 250 metų priešais bažnyčios fasadą pastatytas memorialinis akmuo (autorius architektas Sigitas Benjaminas Lasavickas). Kuriant muziejų ypač daug pasidarbavo talkininkai iš Lietuvos – vilniškis kraštotyros klubas „Alkas“, įvairių mokyklų moksleiviai, studentai. Daug žmonių atvyksta į kasmet rengiamas muziejaus aplinkos tvarkymo talkas.
2021 m. muziejus buvo atidarytas po restauracijos.
Medeikonys (Prienai)
Medeikonys – buvęs kaimas Prienų rajono savivaldybėje, netoli Jiezno.
Istorija
2017 m. kaimas buvo panaikintas.
Stožnovas
Stožnovas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Jasvilų valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 14 km į šiaurės rytus nuo Monkų ir 46 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Jonas Valaitis (1922)
Jonas Valaitis (1922 m. spalio 25 d. Marijampolėje – 2006 m. gruodžio 19 d. Vilniuje) – Lietuvos gydytojas, JAV lietuvių visuomenės ir politinis veikėjas.
Biografija
1940 m. baigė Kauno „Aušros“ berniukų gimnaziją, 1940–1943 m. studijavo mediciną Vytauto Didžiojo universitete, 1946 m. baigė Tiubingeno universitetą, medicinos daktaras.
1949 m. persikėlė į JAV. 1951 m. išlaikė valstybinius egzaminus ir užsiėmė gydytojo praktika. Nuo 1951 m. patologijos asistentas Veteranų ligoninėje, kartu dėstė patologiją Ilinojaus universitete, nuo 1960 m. profesorius, Lutheran General Hospital ligoninės vyr. patologas ir laboratorijos direktorius. JAV klinikinės patologijos asociacijos prezidentas.
1946 m. Tiubingene – vienas iš „Šviesos“ sambūrio steigėjų, vėliau – „Santaros-Šviesos“ federacijos pirmininkas. Lietuvių Fondo valdybos ir tarybos pirmininkas, nuo 1992 m. Fondo Garbės komiteto pirmininkas.
1961–1962 m. Ilinojaus lietuvių gydytojų draugijos pirmininkas. 1982–1983 m. Pasaulio lietuvių gydytojų sąjungos pirmininkas. 1981–1983 m. Amerikos lietuvių tarybos (ALT) vicepirmininkas.
Nuo 1963 m. Amerikos lietuvių socialistų sąjungos (ALSS) CK narys, Čikagos organizacijos pirmininkas. Nuo 1965 m. gruodžio 20 d. – Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) Užsienio delegatūros tarybos narys, 1967 m. rugsėjo 16 d. išrinktas LSDP UD iždininku. 1992 m. dalyvavo LSDP XVI suvažiavime.
Poetas, vertėjas, taip pat kelių mokslinių studijų autorius. 2006 m. gruodžio 28 d. palaidotas Čikagos Šv. Kazimiero kapinėse.
Scorpions
miniatiūra|300px|The Scorpions Millennium Collection albumo viršelis Scorpions – sunkiojo roko grupė kilusi iš Hanoverio, Vokietija. Labiausiai išgarsėjusi aštuntajame dešimtmetyje.
Biografija
1965 metais gitaristas Rudolfas Šenkeris (Rudolf Schenker) nusprendė sukurti grupę. Reikalai pajudėjo 1969, kuomet R. Šenkerio jaunesnysis brolis Michaelis (Michael Schenker) ir vokalistas Klausas Maineris (Klaus Meine) prisijungė prie grupės. Tačiau vėliau Michaelis su savo gitaristu ir būgnininku paliko grupę, o Rudolfas ir Klausas prisijungė prie grupės pavadinimu „Dawn Road“, kurią sudarė Frencis Buholcas (Francis Buchholz) (bosinė gitara), Uli Rot (Uli Roth) (gitara) ir Jogenas Rozentalis (Jürgen Rosenthal) (būgnai). Kartu jie nusprendė pavadinti šią naują grupę „Scorpions“, kurios pavadinimas būtų lengvai atsimenamas ir suprantamas ne tik Vokietijoje. Jų pirmas albumas pavadinimu „Lonesome Crow“ buvo išleistas 1972 metais, tuo laikotarpiu, kuomet Michaelis Šenkeris nusprendė pereiti į grupę „UFO“. 1982 m. „Blackout“ albumo pristatyme jie koncertavo 1 milijonui žiūrovų. 1983 metais „Scorpions“ dalyvavo US-Festival San Bernandino slėnyje, Kalifornijoje, kuriame jie koncertavo 325 000 žmonių publikai, Leningrade (350 000 asmenų publikai) ir šio turo metu svečiavosi Kremliuje pas M. Gorbačiovą. Žurnalas „Rolling Stone“ pavadino grupę sunkiojo metalo herojais. „Scorpions“ įeina į geriausių pasaulio roko grupių 30-tuką, o baladė „Still Loving You“ tapo tarptautiniu roko himnu ir parduota beveik 2 milijonų tiražu vien tik Prancūzijoje. Grupė koncertavo beveik visose pasaulio šalyse ir apgynė savo teisę vadintis geriausia sunkiojo roko grupe. „Scorpions“ jau turi du „World Music Awards“ apdovanojimus ir nuo 1972 m. beveik kasmet išleidžia po albumą. Šiuo metu jų išleista jau 20.
Buvę nariai
1973-1977 m.
1978-1992 m.
1993-2005 m.
Diskografija
Albumai : DVD & VHS :
Itabašis
Itabašis  – viena iš 23 Tokijo seniūnijų.
Čia gyvena apie 531,8 tūkst. gyventojų.
Istorija
Seniūnija buvo įkurta 1932 m. spalio 1 d., sujungus 9 savivaldybes, priklausiusias Šiaurės Tošimos apskričiai. Specialiąja seniūnija ji tapo 1947 m. gegužės 3 d., o tų pačių metų rugpjūčio 1 d. nuo Itabašio buvo atskirta Nerima.
Geografija
Ribojasi su Saitamos prefektūroje esančiais Vako ir Todo miestais ir Nerimos, Tošimos ir Kitos seniūnijomis.
Simboliai
Oficiali gėlė – lenktoji plukė (Anemone flaccida), medis – japoninis skirpstulas (Zelkova serrata), paukštis – baltoji kielė (Motacilla alba).
Nuorodos
thumb|left|Itabašis Tokijo prefektūroje
Ieškomas (2009 filmas)
Ieškomas – 2009 m. Indijos veiksmo kriminalinis filmas. Tai Bolivudo kriminalinis filmas, kuriame veiksmas vyksta Mumbajuje. Gaujos ir korumpuoti policininkai kovoja tarpusavyje dėl įtakos, iki kol pasirodo Radhe, kuris pradeda vykdyti savo teisingumą.
Masaaki Higašiguči
Masaakis Higašigučis (, g. 1986 m. gegužės 12 d.) – japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2015–2016 m., su ja dalyvavo 2015 m. AFC Azijos taurės turnyre.
Panevėžio apygardos balsas
thumb|300px|
Panevėžio apygardos balsas – Lietuvių nacionalistų partijos savaitraštis, ėjęs nuo 1941 m. rugpjūčio mėn. iki 1944 m. gegužės mėn. Panevėžyje.
Istorija
Panevėžio apskrities laikraštis. Pakeitė savaitraštį „Panevėžietis“, kuris buvo pradėtas leisti 1941 m. birželio mėn. ir iki Nr. 9 vadinosi „Išlaisvintas panevėžietis“ (jo redakcijos vadovas buvo Petras Balčiūnas).
Skauduliškių ežeras
Skauduliškių ežeras – ežeras rytų Lietuvoje, Vilniaus rajone, 6,5 km į pietryčius nuo Maišiagalos, 6 km į šiaurės vakarus nuo Riešės. Ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus 0,9 km, plotis iki 0,53 km. Altitudė 153,6 m. Krantai daugiausia žemi, vakarinis ir pietinis – aukšti, apaugę medžiais ir krūmais. Iš pietvakarių prieina Leibutkos miškas. .
Aplink Skauduliškių ežerą įsikūrusios Skauduliškės ir Kalikstiškės (kolektyviniai sodai). Rytine pakrante eina kelias Nr.5257 (Giedraitiškės - Skauduliškės). Šiaurvakarinėje pakrantėje įrengtas paplūdimys. Pietinėje pakrantėje veikia kaimo turizmo sodyba.
Ežero pavadinimas kilo nuo kaimo pavadinimo.
FK Maistas Kaunas
Kauno „Maistas“ – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Kauno.
Istorija
Klubas įkurtas prie „Kauno maisto“ fabriko, kuris veikė Kaune 1923–1940 m. Ilgainiui prie šio fabriko skyrių įkurti MSK Klaipėda, MSK Tauragė ir MSK Panevėžys klubai. Tai nebuvo grynai darbininkų klubas, bet buvo pirmasis įmonės futbolo klubas. 1935 m. klubas leido savo laikraštį „MSK sporto naujienos“.
Klubas atkurtas sovietmečiu, tačiau XX a. pabaigoje iširo.
Ray Allen
Volteris Rėjus Alenas (g. 1975 m. liepos 20 d. Mersedoje, Kalifornijoje, JAV) – buvęs amerikiečių krepšininkas.