cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bukasnukis ryklys
Bukasnukiai rykliai paplitę daugelyje tropinių jūrų pakrančių, lagūnų, užutėkių. Paprastai laikosi ne didesniame nei 30 m gylyje. Šie rykliai dažnai įplaukia ir į didesnes tropines upes – Zambezę, Amazonę, Brisbeną, Gango–Bramaputros deltą, Misisipę. Bukasnukiai rykliai gyvena gėlavandeniame Nikaragvos ežere, kurį pasiekia 200 km ilgio San Chuano upe (pakeliui įveikdami slenksčius). Amazonėje bukasnukis ryklys užfiksuotas ties Ikitosu (4000 km aukštyn upe).
Bukasnukiai rykliai maitinasi žuvimis, kitais rykliais (tarp jų ir savo rūšies), vėžliais, delfinais, vėžiagyviais, paukščiais, sausumos žinduoliais. Medžioja dažniausiai pavieniui. Šie rykliai yra itin agresyvūs ir griebia bet kokią potencialią auką. Dėl savo agresyvumo ir gyvenimo greta sausumos, bukasnukiai rykliai yra vieni dažniausiai žmones užpuolančių ryklių.
Krašto naujienos
Krašto naujienos – Vilniaus krašto laikraštis, kurį nuo 2011 m. gegužės 15 d. iki 2012 m. spalio leido VšĮ „Lietuva ant delno". Prieš tai ėjo to paties pavadinimo rajoninis laikraštis.
VšĮ „Lietuva ant delno“ direktorius ir laikraščio vyr. redaktorius buvo Virginijus Martišauskas.
Šiuo metu veikia Vilniaus apskrities internetinė svetainė „Krašto naujienos“. Nuo 2015 m. rugsėjo 25 d. vienintelis leidėjas yra VšĮ „Širvintų spauda”. Įmonės vadovė ir internetinės svetainės vyr. redaktorė Neringa Tuškevičienė.
Nuorodos
Nuo 2015 m. rugsėjo mėn 25 d. vienintelis „Krašto naujienų” leidėjas yra VšĮ „Širvintų spauda”. Vadovė Neringa Tuškevičienė.
Variaratos nacionalinis parkas
Variaratos nacionalinis parkas arba Variratos nacionalinis parkas  – saugoma gamtos teritorija Papua Naujojoje Gvinėjoje, 50 km į pietryčius nuo Port Morsbio, Variaratos plokščiakalnyje. Plotas – 6562 ha. Įkurtas 1967 m.
Nacionaliniame parke saugomas drėgnojo atogrąžų miško plotas aplink Astroleibo kalną. Auga eukaliptai, mirtenės, orchidėjos, paparčiai. Gausu paukščių (įvairios papūgos, rojaus paukščiai, palapinukiniai ir kt.).
PNG (formatas)
thumb thumb|Permatomumo demonstracija PNG – bitų masyvo formatas, kuris suglaudinamas „be nuostolių“. Sukurtas kaip GIF formato pakaitalas – formatas nereikalaujantis patento licencijos.
PNG palaiko paletėmis paremtus 24 bitų (RGB ( spalvų paletės), 32 bitų RGBA ir juodai baltus  vaizdus. PNG buvo sukurtas paveikslėliams kelti į internetą,nepalaiko kitų spalvų erdvių (tokių kaip CMYK).
Formatas sukurtas, kai 1995 m. pradžioje paaiškėjo, kad LZW duomenų suglaudinimo algoritmas, naudotas GIF formate, buvo užpatentuotas kompanijos Unisys. Taip pat buvo ir kitų problemų susijusių su GIF formatu, kurios paskatino PNG kūrimą. Viena jų buvo 256 spalvų limitas, kada jau buvo paplitę kompiuteriai gebantys atvaizduoti žymiai daugiau nei 256 spalvas. Nors GIF palaiko animaciją, buvo nuspręsta, kad PNG turėtų būti „nejudantis“. Giminingas formatas MNG buvo sukurtas specialiai animacijai.
PNG naudoja nepatentuotą duomenų glaudinimo be nuostolių metodą žinomą kaip „deflate“ (zlib/gzlib).
Bylos struktūra
Kiekviena PNG byla prasideda tokiais pat baitais 0x84; 0x59; 0x4e; 0x47; 0x0d; 0x0a; 0x1a; 0x0a. Tokia bylos pradžia rašoma tam, kad atidarant netinkamu režimu skaitymas būtų nutraukiamas. Po jų rašomi segmentai iš kurių yra sudaryta likusi byla. Kiekvienas segmentas prasideda 32 bitų sveiku skaičiumi, nurodančiu segmento ilgį simboliais (simbolis yra du baitai; neįskaitant ilgio ir pavadinimo baitų). Po to rašomas segmento pavadinimas, pavyzdžiui, "IDAT" arba "tRNS". Po to, anksčiau nurodytas simbolių skaičius, sudaro segmento turinį. Segmentą užbaigia 8 CRC baitai ir prasideda naujas segmentas. Byla užbaigiama "IEND" segmentu.
Svarbiausi segmentai
Be šių segmentų PNG negali veikti:
Pagalbiniai segmentai
Šie segmentai nurodo papildomą informaciją: Tokių segmentų gali būti ir daugiau. Atidarantys algoritmai dažniausiai būna tolerantiški ir nežinomus segmentus praleidžia
Kildero grafystė
Kildero grafystė ( – „ąžuolo bažnyčia“; ) – vakarinė Airijos grafystė, įkurta 1297 m., Lensteryje, o jos tikslios ribos nustatytos 1832 metais. Sostinė – Neisas, didžiausias miestas – Niubridžas.
thumb|left|240px|Kildero grafystės kraštovaizdis
Al-Ahli SC (Amanas)
Istorija
Klubas įkurtas 1944 m. Turi įvairių sporto rūšių komandas (futbolo, krepšinio, rankinio ir kt.).
Futbolo komanda 8 kartus tapo šalies čempionais: 1947, 1949, 1950, 1951, 1954, 1975, 1978, 1979 m.
2020 m. sezone liko dvyliktoje vietoje ir po sezono perkelti į žemesnį divizioną.
Nuo 2023–2024 m. sezono rungtyniavo aukščiausioje Jordanijos lygoje.
Grigaliūnas
Grigaliūnas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Grigaliūnienė (ištekėjusi moteris) ir Grigaliūnaitė (mergautinė pavardė).
Tabariškiai
Tabariškiai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, netoli kelio, 1 km į vakarus Ringaudų. Stovi Tabariškių Kristaus Karaliaus bažnyčia (nuo 1928 m.), šalia kurios veikia Tabariškių kapinės.
Žymūs žmonės
left|thumb|240px|Tado Ivanausko kapas [[Tabariškių kapinėse (architektai Algimantas Nasvytis ir Vytautas Nasvytis, skulptorius Stepas Šarovas)]]
Daugėliai (Šiauliai)
Daugėliai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Kuršėnų, prie kelio Kuršėnai–Aukštelkė. Šiauriniu pakraščiu eina geležinkelis Šiauliai–Klaipėda, už kurio yra Kuršėnų miesto dalis Daugėliai.
Karlou grafystė
Karlou grafystė  – pietrytinė Airijos grafystė, Lensteryje. Sostinė Karlou, pastatyta ant Barou kranto, turi apie 18 tūkstančių gyventojų. Pro grafyste prateka Sleinis.
Daugėliai (Kuršėnai)
Daugėliai – Kuršėnų miesto dalis, esanti į pietus nuo miesto centro, dešiniajame Ventos krante. Veikia Daugėlių vidurinė mokykla. Telkšo Kuršėnų tvenkinys. Pietiniu Daugėlių pakraščiu eina geležinkelis Šiauliai–Klaipėda, už kurio įsikūręs Daugėlių kaimas.
Gruodžiai
Gruodžiais vadinami kaimai:
Abdelkader Ghezzal
Abdelkaderas Mohamedas Gezalis (1984 m. gruodžio 5 d.) – Alžyro futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje. Italijos klubo AS Bari žaidėjas.
Gimė Prancūzijoje. Karjeros pradžioje žaidė įvairiose regioninių lygų Prancūzijos ir Italijos klubuose. 2008 m. tapo Serie A klubo Siena nariu.
Patekęs į Sienos klubą, Gezalis 2008 m. pakviestas į Alžyro rinktinę. Debiutavo draugiškose varžybose prieš Malį. Labai nesėkmingai debiutavo 2010 m. pasaulio čempionate: pasirodęs po keitimo varžybose su Slovėnija greitai gavo 2 geltonas korteles ir buvo priverstas palikti aikštę.
Balzaminė tuopa
Balzaminė tuopa (Populus balsamifera) – gluosninių (Salicaceae) šeimos, tuopų (Populus) genties lapus metantis medis.
Morfologija
Laja plačiai kiaušiniška, šoninės šakos palinkusios žemyn, kai kurios išsišakojusios beveik stačiu kampu. Žievė lygi, plika, žemutinėje liemens dalyje juosvai pilka, suaižėjusi. Ūgliai rausvai rudi, žvilgantys, apvalūs arba kiek briaunuoti. Pumpurai kiaušiniški, labai smailomis viršūnėmis, žalsvai rudi, lipnūs ir kvapnūs. Lapai paprasti, kotuoti, odiški, kiaušiniški, 5–12 cm ilgio ir 3–8 cm pločio, jų viršutinė pusė tamsiai žalia, žvilganti, apatinė pilka su gelsvomis ir rusvomis dėmelėmis, pradžioje plaukuoti, vėliau pliki, kvapnūs. Žiedai žirginiuose. Kuokeliniai žirginiai 7–10 cm ilgio. Žiede yra 20–30 (40–60) kuokelių. Žiedo žvynelis supleišėjusiais kraštais. Piesteliniai žirginiai dar stambesni – 15–20 cm ilgio. Žydi balandžio – gegužės mėnesį, lapams skleidžiantis arba prieš lapų skleidimąsi. Vaisių dėžutės stambios, žalios, kiaušiniškos, padalytos į 3–4 skyrius, prinoksta gegužės mėnesį arba birželio pradžioje, o netrukus išbyra sėklos. Sėklos su labai plaukuotais skristukais, jas išplatina vėjas. Balzaminė tuopa yra dvinamis augalas. Mediena lengva ir minkšta.
Vegetacija
Dauginasi atžalomis, ataugomis ir sėklomis. Pavasarį lengvai dauginama sumedėjusiomis gyvašakėmis. Auga labai greitai, ypač padauginta gyvašakėmis. Neatspari puviniui. Jau 21–30 metų medelių liemens viduryje atsiranda puvinys, todėl balzaminė tuopa neilgaamžė.
Augavietės
Balzaminė tuopa – nereikli. Atsparios aplinkos taršai, valo ir grynina orą, išskiria daug deguonies. Dekoratyviniu bei ūkiniu atžvilgiu balzaminė tuopa labiau tinkama dykvietėms ir nenaudojamoms teritorijoms apželdinti.
Panaudojimas
Pavasarį brinkstantys pumpurai pasidengia aromatinga derva, kurią renka bitės – tai viena iš bičių pikio sudedamųjų dalių. Mediena naudojama popieriaus, degtukų, įvairių įrankių gamybos pramonėje. Iš šakelių gaminamos vantos. Balzaminės tuopos gydomosios savybės naudojant vantas pirtyje: gerina fizinę būseną; naikina pagirių sindromą; mažina uždegiminius procesus; mažina kaulų skausmus; gydo odos ligas; skatina organizmo valymo procesus; gydo perštinčią odą; nuoviras ar vanduo, kuriame mirko vantos, tinka plaukams perskalauti, juos stiprina ir skatina augimą. Balzaminės tuopos garų negalima naudoti pernelyg daug, jei pasireiškia depresijos požymiai.
Liaudies medicinoje naudojami pumpurai, ūgliai ir lapai. Pumpurai skinami kovo-balandžio mėnesiais, prieš lapų sprogimą. Arčiau šakų viršūnių pumpurai paliekami, kad iš jų galėtų išaugti lapai ir nauji ūgliai. Džiovinami gerai vėdinamoje patalpoje arba džiovykloje, ne aukštesnėje kaip 35 °C temperatūroje. Džiūsta ilgai, dažnai reikia vartyti. Išdžiuvę pumpurai išlieka lipnūs ir kvapnūs. Laikomi medžiaginiuose maišeliuose sausoje gerai vėdinamoje patalpoje. Vartotini dvejus metus. Tuopų pumpuruose yra apie 6 proc. eterinio aliejaus, flavonoidų, galinės ir obuolių rūgščių, glikozidų: salicino ir populino; dervų, aliejaus, vaško, vitaminų, mineralinių, rauginių, antibiotinių ir kitų medžiagų. Pumpurų vandenine ištrauka ir tepalu gydomos odos žaizdos, sutrūkusios rankos ir kojos, nudegimai, podagra, hemorojus, reumatas. Be to, jie skatina plaukų augimą ir šlapimo išsiskyrimą. Pumpurų eterinis aliejus vartojamas parfumerijos, kosmetikos, tualetinio muilo bei balzamo gamyboje.
Gintautas Mažeikis
Gintautas Mažeikis (g. 1964 m. sausio 14 d. Vorkutoje, Rusija) – Lietuvos filosofas, kultūros teoretikas, antropologas, filosofijos profesorius.
Biografija
1972–1975 mokėsi Lingailių pradinėje mokykloje (Šiaulių rajonas), o 1975 - 1979 m. mokėsi Šiaulių 4-ojoje 8-metėje mokykloje, 1979–1983 m. Šiaulių K. Didžiulio politechnikume. 1983-1986 atliko privalomą karinę tarnybą TSRS Šiaurės laivyne (Kolos flotilijoje). 1986–1991 m. studijavo Leningrado valstybiniame universitete, Rusijoje, Filosofijos fakultete, 1992–1996 m. Vilniaus universiteto doktarantūroje ir apgynė disertaciją tema "Renesanso simbolinis mąstymas". 1991–1992 m. dirbo Vilniaus universiteto Filosofijos fakultete. 1992–2008 m. Šiaulių universiteto Humanitarinio fakulteto dėstytojas, 1998–2008 m. Filosofijos katedros vedėjas. Nuo 2000-2008 m. pirmojo Lietuvoje Kultūrinės antropologijos centro Šiaulių universitete įkūrėjas ir direktorius. Nuo 2005 m. filosofijos profesorius. Nuo 2004_2008 m. Šiaulių universiteto žurnalo „INTER – Studia humanitis“ vyr. redaktorius. 2008 m. Vilniaus universitete Filosofijos fakultete apgynė habilitacijos procedūrą tema: "Socialinio dalyvavymo konstravimas: filosofinė antropologinė analizė ir kritika". Nuo 2008 m. Vytauto Didžiojo universiteto Socialinės ir politinės teorijos katedros vedėjas,magistro programos "Socialinė ir politinė kritika" įkūrėjas ir kuratorius, bendros Vytauto Didžiojo universiteto, Lietuvos kultūros tyrimų instituto, Europos humanitarinio universiteto Filosofijos doktorantūros komiteto pirminikas (nuo 2011 m.). Vizituojantis profesorius daugelio pasaulio ir Lietuvos universitetų.
Mokslinė veikla
Mokslinės veiklos sritys: filosofija ir kritinė teorija. Kritinės teorijos ir tyrimų lauke jo interesai aprėpia politinę antropologiją, ugdymo hermeneutiką, politinę komunikaciją ir propagandą, postmodernią filosofinę antropologiją. Mokslinių interesų sritys: filosofinė simbolinių mąstymo formų ir funkcijų kritika, propagandos analizė ir kritika, kūrybinių industrijų analizė ir kritika, politinės antropologijos tyrimai. Jo dėstomi dalykai universitetuose: „Šiuolaikinė socialinė ir politinė filosofija“, „Šiuolaikinė politinė antropologija“, „Propagandos analizė“, „Kūrybinių industrijų kritikos seminarai“ ir „Filosofiniai politinės lyderystės modeliai“. Taip pat filosofijos ir sociokultūrės antropologijos jungtys autoriaus diskutuojamos ir dėstomos Šiaulių, Vilniaus, Vytauto Didžiojo bei kituose Lietuvos, užsienio universitetuose. Autorius yra paskelbęs jau daugiau nei 60 mokslo straipsnių Lietuvos ir užsienio leidiniuose. Kelių monografijų autorius.
Veikla
Pagrindinė veikla:dalyvavimas pilietiniuose, meniniuose, antropologiniuose, religiniuose renginiuose, jų organizavimas. Gintautas Mažeikis dalyvavo daugiau nei 15 kartų tarptautinėse mokslo konferencijose įvairiose pasaulio šalyse. Taip pat dalyvavo tarptautiniuose mokslo projektuose: „Baltijos tautos“ (1999–2004 m.), „Universiteto ir bendruomenės santykių vystymas Baltijos šalyse“ (2001–2003 m.), „Pilietiškumo ir kooperacijos plėtra Šiaulių universitete kaip vietinės demokratijos programos dalis“ (2004 m.), „Euroregiono „Nemunas“ Alytaus (Lietuva) ir Suvalkų, Augustavo, Seinų (Lenkija) kūrybinių industrijų žemėlapis“ (2006 m.). Dalyvavo ir respublikos ES fondų arba VMSF remiamuose projektuose: „Visuomenė ir gyvenimo stiliai: socialinės harmonijos link“ (2003–2006 m.), „Kūrybinės industrijos Alytaus ir Utenos apskrityse“, „Naujų žinių ir aktyvaus neįgaliųjų bei jų šeimų socialinio dalyvavimo strategijų ir metodų kūrimas“ (2004–2005 m.), „Lyčių studijos ir tyrimai: sąvokų žodynas“ (2004–2006 m.), „Ekonominio augimo kūrybinių industrijų ir kūrybinių klasterių vystymą Alytaus\Lietuvos\Lenkijos regionuose“ (2006–2007 m.), „Sėkmingos studentų karjeros plėtotė diegiant inovatyvų kooperuotų studijų metodą (KOOPERIA)“ (2007–2008 m.). Šiuo metu vykdo „Propagandos istorijos ir įtikinėjimo technologijų“ tyrimus. Vadovavo disertacijai (VDA) ir vadovauja disertaciniam darbui (VDA). Buvo 4 humanitarinių mokslų disertacijų oponentas ir tarybos narys, 4 socialinių mokslų disertacijų oponentas ir tarybos narys, 2 habilitacijos procedūrų komisijos narys, parengtų ir patvirtintų bakalaurinių, taip pat magistrinių studijų programų rengimo gr. pirmininkas.
Filosofiniai samprotavimai
G. Mažeikis mano, kad žmogus, kuris sako, kad yra laisvas be dramos, meluoja. Nepakankamas dėmesys kultūrai – reali grėsmė pačiai valstybei. Moralė gali naikinti kultūrą ir atvirkščiai. Jo moto: vadovautis proceso, konflikto ir veiksmo paradigmomis.
„Filosofinės antropologijos pragmatika ir analitika“
G. Mažeikio monografijoje „Filosofinės antropologijos pragmatika ir analitika“ dėstoma filosofinės antropologijos istorija, pragmatizmo ir neopragmatizmo santykis su filosofine antropologija, taikomosios filosofijos ir antropologijos aspektai bei jų santykis su moderniomis ontologijos ir gnoseologijos problemomis. Knygoje plėtojama diskusija tarp postmodernios filosofijos ir simbolinės bei interpretacinės sociokultūrinės antropologijos, aptariamos šias disciplinas siejančios problemos. Autorius pateikia analitinės antropologijos apibūdinimą, analizuoja subkultūras, lokalinį žinojimą, neošamanizmą, susvetimėjimo ir kultūrinės vaizduotės problemas. Knygoje diskutuojama apie šiuolaikines Lietuvos ir pasaulio aktualijas, susijusias su tradicijų deformacijomis, su subjekto fragmentacija, su vaizduotės industrijos įsigalėjimu bei maginio, simbolinio ir ideologinio mąstymo transformacijomis.
Veru
Mašinų, lengvoji, maisto, medienos apdirbimo pramonė. Yra veru kalbos ir kultūros institutas.
Istorija
Veru įkurtas 1784 m. rugpjūčio 21 d. pagal Rusijos carienės Jekaterinos II nurodymą.
Žymūs žmonės
Veru mieste 1833–1877 m. gyveno estų liaudies epo „Kalevipoeg“ autorius Friedrich Reinhold Kreutzwald.
Varnos įlanka
thumb|250px|Varnos įlanka ir Galatos kyšulys Varnos įlanka  – Juodosios jūros vakarinės dalies įlanka ties Bulgarijos krantais. Ilgis 3 km, plotis ties išėjimu 7 km, gylis 10–18 m. Užšąla tik speigingų žiemų metu. Vakarinis krantas lėkštas, šiaurinis ir pietinis – statūs. Jungiasi su Varnos ir Beloslavo ežerais.
Prie įlankos įsikūręs Varnos uostas.
Gruodžiai (Molėtai)
Gruodžiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 7,5 km į rytus nuo Balninkų. Kaimas stovi abiejose kelio pusėse, šalia Gruodžių ežero. Kaime taip pat yra senos kapinės.
Dvigarsis
Dvigarsis – kalbos garsas, sudarytas iš to paties skiemens garsų, kurie tariami sudaro glaudų junginį. Šis terminas apima tiek grynuosius dvibalsius (kurie laikytini dvigarsių atmaina), tiek mišriuosius dvigarsius. Kartais prie dvigarsių priskiriamos ir afrikatos.
Lietuvių kalba
Pasikeitus žodžių riboms ir kintant morfemoms, gali pasitaikyti antrinių, vėliau susidariusių mišriųjų dvigarsių arba trigarsių: tolti (plg. tolimas), mėlti (plg. mėlynas), raudonskruostis (plg. raudonas), obuolmušis (plg. obuolys), šienpjovys (plg. šienas) ir kt. Vyriškosios giminės daugiskaitos naudininke turimas mišrusis trigarsis iem (geriems, jiems, plg. sen. liet. geriemus, jiemus), moteriškosios giminės daugiskaitos naudininke ir sutrumpintame įnagininke – mišrieji dvigarsiai om, ėm (baltoms katėms, plg. sen. liet. baltomus katėmus; su baltom katėm iš su baltomis katėmis).
Kitokių mišriųjų dvigarsių yra skoliniuose ir tarptautiniuose žodžiuose, pavyzdžiui, om (kompotas), on (koncertas), ol (polka), or (orkestras, morka, korta) ir kt.
Saravako kolonija
Saravako karūnos kolonija  – trumpalaikė Jungtinės Karalystės kolonija, XX a. egzistavusi dabartinės Malaizijos Saravako valstijos teritorijoje.
Raida
Iki kolonijos sukūrimo Saravako teritorijoje egzistavo Saravako karalystė, valdoma "baltųjų radžų" dinastijos. Nuo 1888 m. karalystė tapo britų protektoratu. 1941 m. pabaigoje Japonijos imperija okupavo Saravaką ir išlaikė kontrolę iki 1945 m., kol Saravaką išlaisvino Australijos armija. 1946 m. liepos 1 d. Saravako karalius atsisakė teisių į sostą ir perdavė valdžią Britų imperijai mainais už didelę rentą. Čia sukurta karūnos kolonija.
Gubernatoriai
Saravako gubernatoriai (, MS Tuan Yang Terutama Gabenor) buvo skiriami Jungtinės Karalystės karaliaus. Jie reziduodavo Astanos rūmuose. Iš viso jie buvo keturi:
Laknau
Laknau (hindi kalba: लखनऊ = Lakhnaū; urdu kalba: لکھنو) – miestas Indijoje Gango slėnyje, Utar Pradešo valstijos sostinė, įkurta 1528 m. 2,47 mln. gyventojų (2005). Tai didelis pramonės centras (tekstilės, metalo, odos gaminių pramonė) šalyje. Laknau įsikūręs 516 km į šiaurę nuo Delio. Jame kalbama hindi ir urdu kalbomis. 1921 m. mieste įkurtas universitetas. Klesti amatai.
Pavadinimo kilmė
Senovėje Laknau priklausė Kosala karalystei, ją valdė Ikshvaku dinastija. Vienas jos atstovų, lordas Rama miestui davė pavadinimą savo brolio Lakšmano garbei – manoma, kad anksčiau miestas vadinęsis Lakšmanpuru arba Lakhanpuru.
Paprastasis dakridenis
Paprastasis dakridenis,  – podokarpinių (Podocarpaceae) šeimos, dakridenių (Dacrycarpus) genties augalų rūšis. thumb|left|250px|Paprastojo dakridenio [[Lapas|lapai ir kankorėžėliai (Waiatarua gyvenvietė prie Oklendo, Naujoji Zelandija)]]
Paplitimas
Tai endeminė medžių rūšis, natūrliai auga tik Naujosios Zelandijos salose. Grėsmės rūšies išnykimui negresia.
Iki europiečių kolonistų Naujojoje Zelandijoje augo saviti, gryni Paprastojo dakridenio plačiai nusidriekę klampynių, pelkynų tipo miškai su brandžiais ir aukštais medžiais. Bet ėmus plačiau naudoti šių medžių medieną, miškai be atodairio buvo kertami. Dabar išliko tik nedideli šių miškų fragmentai, palyginus to kas buvo anksčiau. Geriausias išlikęs pavyzdys yra Naujosios Zelandijos Pietų salos vakarų krante.
Augavietės
Savo natūralaus paplitimo areale šie medžiai auga žemumose ar kiek aukštesnėse vietovėse nuo jūros lygio iki 600 metrų aukštumų. Biotopas yra dažnai apsemiamose vandens vietovėse ir prastai pralaidžiuose aliuviniuose dirvožemiuose.
Aukštis, kamieno skersmuo
Tai aukščiausi Naujosios Zelandijos vietiniai medžiai. Užauga iki 50, rečiau iki 65 m aukščio. Kamienas 1, rečiau 2 metrų (pasitaiko ir su dar masyvesniais kamienais) skersmens. Teigiama kad prieš intensyvius medžių kirtimus buvo žinomi iki 80 m aukščio medžiai, bet nėra patikimo šaltinio. Dabar aukščiausias Naujojoje Zelandijoje vietinis ir kartu šios rūšies medis yra žinomas kaip „Kahikatea“ užaugęs 56,4 m aukščio ir 229,3 cm kamieno skersmens. Kitas aukštas medis yra Pirongia miško rezervate, aukštis – 55,1 m, kamieno skersmuo 220 cm (pagal R.Van Pelt, 2003.01.27).
Apibūdinimas
Kamienas tiesus. Žievė pilka arba tamsiai pilka. Mediena balta ir bekvapė. Žydi (natūraliam areale) spalio - sausio mėnesiais. Vaisiai sunoksta vasario - balandžio mėnesiais.
Panaudojimas
Šio medžio mediena europiečių kolonistams nebuvo patraukli kaip kitų medžių rūšių, tad ir nebuvo plačiai naudojama. Iš šios medienos sviesto eksportui buvo gaminamos dėžutės, kada jo eksportas tapo įmanomas iš Naujosios Zelandijos ir Australijos nuo 1880 metų iki maždaug 1900 metų pradžios. Kada sviestas buvo eksportuojamas pakrautas ant 25 kg plokštelių, plačiau tapo naudojama ši mediena, tad augo šių medžių paklausa. Dėl ilgos ir tiesios medienos iki 1970 metų mediena buvo naudojama laivų statyboje. Maoriai kaip maistui naudojo mėsingą paprastojo dakridenio sėklamakštę ir ją puotose pateikdavo dideliais kiekiais. Iš šio medžio maoriai darydavosi ietis paukščiams susimedžioti. Šio medžio šerdies suodžiais maoriai darydavosi tatuiruotes (Tā moko).
Pavadinimas
Oficialaus lotyniško mokslinio pavadinimo rūšies autoriai (Achille Richard (1794-1852)) ir David John de Laubenfels gimęs 1925 metais. Anglų kalboje naudojamas oficialus rūšies pavadinimas „Kahikatea“ yra perimtas iš maorių kalbos.
Turi šiuos sinonimus:
Išmetamasis užtaisas
Išmetamasis užtaisas – parako ir kitokio svaidomojo sprogalo užtaisas padegamajame, šviečiamajame, agitaciniame sviedinyje, minosvaidžio minoje ar kasetiniame šaudmenyje (aviacinė bomba, raketa) arba iššokančioje minoje, kuris atidaro konteinerį (sviedinį, miną, kasetinį šaudmenį) ir jo turinį išsviedžia laukan. Sviedinių ir minosvaidžių minų išmetamasis užtaisas sprogsta tam tikrame trajektorijos taške ir išmeta padegamąjį mišinį, šviečiamosios medžiagos paketą su parašiutu, agitacinę literatūrą. Iš kasetinių šaudmenų išmeta antrinius šaudmenis, iš cheminių šaudmenų - nuodingąjį agentą.
Išmetamieji užtaisai raketų modeliavime
Išmetamieji užtaisai naudojami ir raketų modeliavime, kur jie išmeta parašiutą ar kitą kritimą lėtinantį įtaisą, leidžiantį raketos modeliui saugiai nusileisti. Tokiose raketose išmetamąjį užtaisą padega per parakinį delsiklį, kuris užsidega išdegus raketos variklio kurui. Kartais išmetamąjį mišinį padega degiklis, valdomas laikmačio ar aukštimačio. Raketų modelių išmetamuosiuose užtaisuose naudojamas dūminis parakas, retai – bedūmis parakas ar kitos pirotechninės medžiagos.
Išmetamieji užtaisai signaliniuose šaudmenyse
Išmetamieji užtaisai naudojami ir kai kuriose signalinėse raketose, kurios perduodą spalvotos šviesos ar spalvotų dūmų signalą. Šie užtaisai iš korpuso išmeta žvaigždutes (šviečiančiuosius elementus) ar dūmus sudarantį mišinį, taip pat gali išmesti tokios šviesinės raketos parašiutėlį, kad žvaigždutė ilgai išsilaikytų reikiamame aukštyje.
Valmara 69
thumb|right|250px|Išminuotojas rodo, kaip tikrinama, ar mina Valmara 69 neturi dugne priešišminuoklio. Valmara 69, V-69 – itališka priešpėstinė iššokančioji mina, gaminama kompanijos „Valsella“. Sukurta tobulinant miną V-59.
Dabar Italijoje ši mina nebegaminama, tačiau jos kopijos gaminamos kitose valstybėse, pvz., SPM-1 – Singapūre. Pietų Afrikos gaminta versija vadinosi J-69 ir yra identiška itališkajam originalui. Pietų Afrikoje šių minų nebegamina, nes ši valstybė laikosi Otavos priešpėstinių minų draudimo sutarties.
Konstrukcija
Pagrindinis minos korpusas plastikinis, trumpo vamzdžio formos, alyvuogių žalumo ar smėlio spalvos. Šio korpuso viduje yra plieninis išmetamasis korpusas. Minos viršuje yra sprogdiklio dangtelis su penkiais „rageliais“. Sprogdiklis suveikia tada, kai sprogdiklio dangtelis palenkiamas užlipus ant vieno iš ragelių ar užkliuvus už atotampos, pririštos prie centrinio ragelio. Dangteliui palinkus sprogdiklyje spyruoklės varomas skiltuvas smogia į kapsulę, kuri padega minos apatinėje dalyje esantį išmetamąjį užtaisą. Šis užtaisas sviedžia aukštyn išmetamąjį korpusą su koviniu užtaisu.
Minai pasiekus maždaug 50 cm aukštį įsitempia vielinis pavadėlis, jungiantis žemėje likusį pagrindinį plastikinį minos korpusą su išmestuoju koviniu korpusu, ir nuleidžia antrą spyruoklės varomą skiltuvą, kuris smogia į antrą kapsulę, susprogdinančią kovinį užtaisą. Kovinį užtaisą supa plastikinis apvalkalas su maždaug 1000 gatavų plieninių kaunamųjų elementų, kurie didžiuliu greičiu sviedžiami į visas puses. Minos visiškojo naikinimo spindulys yra 25 m, bet lekiantys kaunamieji elementai yra pavojingi kur kas didesniu nuotoliu (pvz., jei pataikytų į akį).
Mina sprogsta maždaug per vieną sekundę nuo sudirginimo, todėl pasislėpti (pvz., griūti ant žemės) nebūna laiko.
Mina turi daug metalo, todėl ją lengva aptikti naudojant metalo detektorius. Kaip ir daugelis iššokančiųjų minų Valmara 69 būna įkasta grunte, todėl ją sunku pamatyti, ypač žolėje. Be to, paprastai netoli Valmarų 69 dėdavo mažametales minas (pvz., VS-50), kad būtų sunkiau išminuoti.
„Valsella“ gamino specialų elektroninį priešišminuoklį VS-AR, kuris skirtas naudoti su „Valsella“ gamintomis VS-50 ir Valmara 69 priešpėstinėmis, VS-1.6 ir VS-1.2 prieštankinėmis minomis. Įtaisas VS-AR4 turi seriją sprogdiklių adapterių, kurie leidžia įtaisą įsukti į bet kurios iš nurodytų minų dugną. Paleistas įtaisas VS-AR turi 10 minučių mechaninės delsties tarpsnį (nuo kaiščio ištraukimo) ir po jos sekantį 30 min. elektroninės delsties tarpsnį. Įtaisas naudoja dvi 1,5 V baterijas, kurių užtenka kad įtaisas veiktų daugiau kaip metus.
Valmara 69 minos aptinkamos Angoloje, Egipte, Irane, Irake, Turkijoje, Kuveite, Mozambike, Sudane ir Vakarų Sacharoje.
Angliavandenilis
Angliavandenilis – organinis cheminis junginys, sudarytas tik iš dviejų cheminių elementų: anglies (simbolis: C) ir vandenilio (simbolis: H). thumb|[[Benzenas|Benzeno (benzolo) modelis]]
Angliavandenilių rūšys
Angliavandeniliai skirstomi į tokias grupes:
Angliavandeniliai gali būti dujos (pvz., metanas ir propanas), skysčiai (pvz., heksanas ir benzinas), vaškai ar kietos medžiagos (pvz., parafinas ir naftalenas) arba polimerai (pvz., polietilenas, polipropilenas ir polistirolas).
Al-Baqa'a Club
„Al-Baqa'a Club“ – Jordanijos futbolo klubas iš Amano.
Istorija
Klubas įkurtas 1968 m. Kitados rungtyniavo aukščiausioje lygoje.
1980 ir 2013–2014 m. pasiekė Jordanijos futbolo taurės finalą, bet abu kartus pralaimėjo.
2021 m. stipriausioje šalies lygoje liko dvyliktoje vietoje ir buvo perkelti į žemesnį divizioną.
2022 m. Pirmame divizione (II pakopa) liko devintoje vietoje.
Julius Dautartas
Julius Dautartas (g. 1953 m. gegužės 30 d. Vilniuje) – Lietuvos ir Panevėžio politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
Tėvas Vladas Dautartas. Mokėsi Vilniaus 16-oje, 23-oje vidurinėse mokyklose ir Vilniaus kultūros mokykloje. 1977 m. baigė Lietuvos valstybinę konservatoriją ir įgijo aktoriaus specialybę. 1978–1983 m. studijavo Maskvos Lunačiarskio teatro meno institute, jį baigė su pagyrimu ir įgijo režisieriaus specialybę.
1977–1978 m. Šiaulių dramos teatro aktorius. 1983–1988 m. Panevėžio dramos teatro režisierius, 1988–1991 m. Kauno akademinio dramos teatro režisierius. 1991–1992 m. įsteigė Panevėžio miesto teatrą „Menas“, jo vadovas ir režisierius. Statė spektaklius Šiaulių dramos teatre, Panevėžio J. Miltinio dramos teatre, Kauno akademiniame dramos teatre ir Lietuvos nacionaliniame dramos teatre Vilniuje.
Nemažai dėmesio skyrė Lietuvos rezistenciniam judėjimui, 1974–1984 m. pogrindinio leidinio „Lietuvos Katalikų Bažnyčios kronika“ platintojas. Nuo 1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) partijos narys, vienas iš šios partijos steigėjų. 2000–2003 m. ir 2003–2004 m. Panevėžio miesto savivaldybės tarybos narys. 2004-2008 m., 2008-2012 m. seimo narys.
Nuo 2002 m. Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio Aleksandro fondo valdybos pirmininkas. 1997 m. išrinktas labiausiai nusipelniusiu panevėžiečiu. Panevėžio Rotary klubo narys, 1997 m. buvo šio klubo prezidentas.
Žmona Renė, vaikai Marija, Vladas, Elena.
Kūryba
Per visą kūrybinio darbo laikotarpį sukūrė daugiau kaip 40 spektaklių. Ypatingą dėmesį skyrė nacionalinei dramaturgijai ir spektakliams vaikams bei jaunimui. Spektakliai „Žentas“ (Vincas Krėvė-Mickevičius), „Atversk, angele, laiko knygą“ (Romas Gudaitis), „Mykolas Glinskis“ (Juozas Grušas), „Senojo gluosnio pasakojimai“ (Julius Dautartas) nominuoti už geriausią nacionalinės dramaturgijos režisūrą. Už 2002–2003 m. sezono spektaklių vaikams ir jaunimui režisūrą skirta Kultūros ministerijos premija.
Final Fantasy XV
Final Fantasy XV – 2016 m. Japonijos kompanijos „Square Enix“ išleistas kompiuterinis vaidmenų žaidimas; 15-a „Final Fantasy“ pagrindinės žaidimų serijos dalis. 2016 m. išleistas „PlayStation 4“ ir „Xbox One“ konsolėms, 2018 m. pasirodė adaptacija „Windows“ sistemoms.
Vidutiniškai kritikai žaidimą įvertino 82 iš 100 balų vidurkiu pagal metacritic.com suvestinę.
Istorija
Žaidimas buvo anonsuotas 2006 m. Final Fantasy Versus XIII pavadinimu „Sony PlayStation 3“ ir „Microsoft Xbox 360“ konsolėms. Vėliau pakeistas žaidimo pavadinimas į „Final Fantasy XV“ ir pranešta, kad jis bus išleistas „Sony PlayStation 4“ ir „Microsoft Xbox One“ žaidimų konsolėms. 2014 m. žaidimą režisuoti buvo patikėta Hadžime Tabatai („Final Fantasy Type-0“ režisieriui), o buvęs režisierius ir veikėjų dizaineris Tetsuja Nomura nukreiptas dirbti su „Kingdom Hearts“ serijos žaidimais. 2015 m. kovą su žaidimu „Final Fantasy Type-0“ buvo išplatinta žaidimo bandomoji (demo) versija „Final Fantasy XV Episode Duscae“. 2016 m. balandžio pradžioje žaidėjai galėjo žaisti antrą „Platinum“ demo versiją.
2016 m. liepą Japonijos kino ekranuose pasirodė kompiuterinės animacijos filmas „Kingsglaive: Final Fantasy XV“, kuris tarnavo kaip įžanga į žaidimą „Final Fantasy“ serijos fanams. Šis filmas buvo platinamas su specialiais žaidimo leidimais kartu su interneto anime serija „Brotherhood: Final Fantasy XV“. 2016 m. lapkričio 11 d. tik Japonijoje buvo išleistas trečiasis žaidimo demo „Final Fantasy XV: Judgement Disc“. 2018 m. pradžioje pasirodė adaptacija „Final Fantasy XV: Pocket Edition“ mobiliosioms platformoms. 2018 m. kovą žaidimas išleistas PC „Windows“ sistemoms, leidėjas paskelbė, kad konsolių rinkai buvo patiekta 6 mln. žaidimo fizinių kopijų.
Žaidimo siužetas
„Final Fantasy XV“ veiksmas prasideda Eos planetoje, kurią beveik visą užvaldė piktavalė Niflheim imperija. Tik Lucis karalystė sugebėjo jai atsispirti padedama stebuklingo kristalo. Tarp imperijos ir karalystės buvo pasiektas taikos susitarimas, kuris turėjo būti įtvirtintas karaliaus Redžio (Regis) sūnaus Noktis (Noctis) vedybomis su orakulu Luna (Lunafreya) iš imperijos vasalinės Tenebrae valstybės. Luna yra Nokčio vaikystės draugė ir turi išskirtinę galią susisiekti su planetos gaivalų supergalingomis būtybėmis astralais, kurie į žmonių pasaulio reikalus nesikiša. Karalius išsiunčia sūnų kelionei į vestuves su 3 draugais: asmens sargybiniu Gladiju (Gladiolus), patarėjų Ignis ir vaikystės draugu Prompto. Pakeliui grupelę pasiekia žinia, kad imperijos robotizuotos karinės pajėgos užpuolė Lucis karalystės sostinę, nužudė karalių ir užgrobė stebuklingą kristalą. Taikos ir Lucis karalystės nepriklausomybės planai sužlugo ir Noktis turės atstatyti savo teisę į sostą, atkovoti kristalą ir įveikti imperiją. Dėl neaiškių priežasčių jam ir draugams padeda paslaptingas keliautojas.
Mechanika
thumb|right|240px|„Final Fantasy XV“ keturi pagrindiniai veikėjai ant čokobo paukščių. Žaidime didelę dalį užima kelionės ir fantastiškų geografinių vietų atradimai atviro pasaulio (open world) ypatybių turinčioje erdvėje „Final Fantasy XV“ yra vieno žaidėjo žaidžiamas žaidimas valdant pagrindinį veikėją Noktis iš trečiojo asmens perspektyvos 3D kompiuterinės grafikos aplinkoje. Paskui jį seka kiti grupelės veikėjai. Po pasaulį keliaujama įvairiais būdais: keliais automobiliu Regalia, miškais ir pievomis pėsčiomis arba išsikvietus paukštį čokobo (įprastas elementas „Final Fantasy“ serijoje), kuriuo judama daug greičiau nei pėsčiomis. Patekus į vandens miestą, panašų į Veneciją, juo judėti galima gondola, herojai plaukia kateriu, keliauja traukiniu. Kelionių metu paprastai herojai daug bendrauja tarpusavyje. Žaidimo eigoje patobulinus automobilį Regalia su juo galima skristi. Pasaulio erdvėje veikėjai kovoja su įvairiais gyvūnais ir imperijos robotizuotais mechanizmais. Renkami patirties EXP ir sugebėjimų AP taškai, įvairūs objektai: ginklai, apsaugos priemonės, sveikatingumo ir kitokios porcijos. Naujovė pagrindinėje „Final Fantasy“ serijoje yra ta, kad žaidėjas tiesiogiai valdo tik vienui vieną savo herojų Noktis žaidimų pultelio klavišų komandų pagalba, o ne meniu pasirinkimo langais kaip ankstesniuose žaidimuose. Taip pat žaidime nėra daugelio serijai įprastų burtų ir magijos atakų, o įmanomos tik ugnies, žaibo ir ledo atakos ir jų deriniai.
Viena iš pagrindinių kovos naujovių yra Warp strike funkcija, kurios metu Noktis gali smogti priešininkui teleportuodamasis prie jo iš tolimo atstumo, atitinkamai, herojus gali pasitraukti iš mūšio tokiu būdu. Naujovė yra tai, kad herojaus sveikatos HP ir magijos MP taškai atsistato tuo metu ir jis gali kiek vėliau grįžti į kovą nenaudodamas atstatomųjų porcijų. Žaidime yra parduotuvės, kur galima prekiauti ginklais, objektais, ir veikia mechanikos dirbtuvės, kuriose mechanikas Sidas ir jo globotinė Sindi tobulina, taiso veikėjų ginklus, automobilį. Surinktus sugebėjimų taškus AP galima paskirstyti tobulinant veikėjų gebėjimus kovoje ar statinius duomenis. Žaidime yra stovyklavimų epizodų, kuriuose veikėjas Ignis gali paruošti grupelei pusryčius, suteikiančius energijos kitai dienai. Žaidimo metu Noktis gali žvejoti, Prompto fotografuoti ir taip rinkti savotiškus žaidimo trofėjus. Tiek pagrindinės misijos metu, tiek ją užbaigus žaidėjas gali vykdyti šalutines misijas Eos pasaulyje.
Su DLC turiniu žaidime galima valdyti atskirus veikėjus ir įmanoma iki 4 žaidėjų (multiplayer) žaidimo galimybė.
Septintasis antspaudas
Siužetas
Keliaudami į Bloko pilį, riteris su Jonsu mato viduramžių visuomenės gyvenimą: flagelantus, raganos deginimą, keliaujančius aktorius. Bergmanas kritikuoja dvasininkus, kurie pelnosi iš maro keliamo siaubo. Kaip kontrastą riterio abejonėms Bergmanas iškelia paprastą akrobato Jofo ir jo žmonos Mijos tikėjimą.
Galiausiai riteris leidžia pasprukti jaunajai aktorių šeimai, ir tai suteikia jo gyvenimui prasmę. Aktoriai tęsia keliones po šalį, o riterį ir jo draugus šokdama nusiveda Mirtis.
Oguzas
Oguzas  – miestas šiaurės Azerbaidžane, į rytus nuo Šekio, Didžiojo Kaukazo pietinėje pašlaitėje, prie Eldžigano upės. Rajono centras. Maisto pramonė. Auginamas tabakas, audžiami kilimai, yra asfalto gamykla. Stovi udų, armėnų cerkvės, XIX a. pab. sinagoga, muziejus.
Istorija
Tai sena Kaukazo tautos udų gyvenvietė, seniau vadinta Vartašenu. XIX a. čia gyveno udai, azerbaidžaniečiai, armėnai, kalnų žydai. XX a. pr. prasidėjus etniniams neramumams, dalis krikščionių pasitraukė į Gruziją. 1968 m. suteiktas miesto statusas. Prasidėjus Karabacho karui tautiniai konfliktai dar labiau paaštrėjo, ir dabar mieste gyvena beveik vien azerbaidžaniečiai. 1991 m. Vartašenas pervadintas į Oguzą.
Paprastoji skorpionmusė
Paprastoji skorpionmusė (Panorpa communis) – skorpionmusių (Mecoptera) būrio vabzdys. Išskleistų sparnų dydis – 24-34 mm. Kūnas tamsiai rudas, pilvelio apačia gelva. Patinų pilvelio galas rausvas. Priekinių sparnų viršūnėse ir kitose vietose esančios dėmės yra juodai rudos ir sudaro skersinę juostą.
Rūšis aptinkama visur. Grobuoniška.
Veksfordo grafystė
Veksfordo grafystė  – pietrytinė Airijos grafystė, Lensteryje. Sostinė – Veksfordas, iš čia ir pavadinimas. Pagrindinė ekonomikos šaka – žemės ūkis, pastatyta keturiolika vėjo jėgainių. Grafystė garsėja savo paplūdimiais, viename iš jų buvo nufilmuotas filmas „Gelbstint eilinį Rajaną“. Veksfordo grafystėje yra dalis Viklou kalnų, tai vieni aukščiausių Airijos salos kalnų. Juose teka Sleinis.
thumb|left|240px|Balineskerio paplūdimys thumb|left|240px|Huk Hedo švyturys
Didysis debesylas
Didysis debesylas (Inula helenium) – astrinių (Asteraceae) šeimos daugiametis žolinis augalas, užaugantis iki 1,5 m aukščio. Stiebas stačias, plaukuotas. Lapai pražanginiai, dideli. Šakniastiebis storas, kvapnus, žiedai – žiedynas, geltonas graižas. Vaisius – lukštavaisis. thumb|left|160px|Žiedai Auga drėgnose vietose arba daržuose, gėlynuose. Žydi liepos – rugpjūčio mėnesiais. Vaisiai subręsta rugsėjo mėnesį.
Farmakologinės savybės
Vaistinė medžiaga – šakniastiebis su šaknimis, kurie kasami pavasarį arba (dažniau) rudenį, geriau trečiaisiais arba antraisiais augimo metais. Turi daug eterinių aliejų, saponinų, inulino, vitamino E ir kitų medžiagų.
Dažniausiai vartojamas debesylo nuoviras sergant kvėpavimo takų ligomis, cukrinio diabeto, aterosklerozės, radikulito gydymui, kaip virškinamojo trakto veiklos reguliatorius. Taip pat yra antimikrobinė, kraujodarą stiprinanti priemonė. Įeina į šlapimą varančios arbatos sudėtį. Naudingas kaip raumenų ir protinės veiklos aktyvatorius esant nuovargiui, persitempimui.
Wish You Were Here
„Wish You Were Here“ – devintas grupės Pink Floyd progresyvaus roko albumas, išleistas 1975 m. rugsėjo 15 d. Albumas pasiekė 1 vietą angliškame dainų dešimtuke ir 1 vietą JAV.
Shabab Al-Aqaba Club
„Shabab Al-Aqaba Club“ – Jordanijos futbolo klubas iš Akabos.
Istorija
Klubas įkurtas 1965 m. Žaidė elito divizione.
Robert Hooke
Biografija
Gimė 1635 m. Anglijos Frešvoterio miestelyje. Jo tėvas vadovavo vienai to miestelio bažnyčių, tad Robertas, kaip ir jo trys broliai, kurie visi buvo pastoriais, tikėjosi gauti reikiamą išsilavinimą ir prisijungti prie tėvo. Tačiau nuo pat vaikystės Robertą kamavo nuolat pasikartojantys galvos skausmai, tad tėvas, baimindamasis, kad jis nesugebės įgyti reikiamo išsilavinimo, nusprendė leisti Robertui pačiam pasirinkti gyvenimo kelią.
BSD licencija
BSD licencija – viena iš licencijų, skirtų atviro kodo programinei įrangai ir nustatančių mažiausiai apribojimų. Pradžioje ji buvo naudojama Berklio Programinės įrangos Unix tipo operacinės sistemos distribucijoje. Iš to ir kilo licencijos pavadinimas. Pirmoji versija buvo pakoreguota ir taip atsirado šiuo metu plačiai naudojama BSD licencijos versija.
Robert Hooke
Biografija
1660 m. eksperimentais nustatė, bet tik 1676 m. paskelbė savo Huko dėsnį: „koks ištįsimas, tokia jėga“ (nors ir sąvokos kaip įtempiai ar deformacijos R. Hukui dar nebuvo žinomos).
BSD licencija
Iš esmės ji turi tik keletą apribojimų palyginus su kitomis atviro kodo licencijomis, kaip antai GNU GPL arba nuosavybinėmis, uždaro tipo programomis, todėl ji artima „public domain“ idėjai.
Robert Hooke
Biografija
1662 m. R. Hukas gavo eksperimentų kuratoriaus vietą naujai įkurtoje Karališkoje draugijoje, kur buvo atsakingas už eksperimentų rengimą jos susitikimų metu.
BSD licencija
Sąlygos
Kiekvienas gali modifikuoti ir vėliau platinti už mokestį arba nemokamai tiek programinį, tiek ir dvejetainį kodą laikantis šių sąlygų:
Robert Hooke
Biografija
1665 m. išleido knygą „Mikrografija“, kurioje pateikė keleto mikroskopinių ir teleskopinių stebėjimų rezultatus bei keletą originalių biologinių pastebėjimų. Pirmasis pavartojo biologinį terminą ląstelė, nes stebint augalo ląsteles jos jam pasirodė panašios į vienuolyno celes. R. Hukas dažnai siejamas su ląstelės atradimu, tačiau tuo abejoti verčia pernelyg didelis jo mikroskopo paprastumas.
BSD licencija
Sąlygos
1999 metais buvo panaikintas vienas punktas, kuris reikalavo paminėti visus prisidėjusius prie kodo kūrimo, nes jis neleido GPL licencijos tipo programinėje įrangoje naudoti BSD licencijuotą kodą. Tokia BSD licencijos versija vadinama BSD 3-Clause, ji yra išversta į lietuvių k.
Robert Hooke
Biografija
Tais pačiais 1665 m. R. Hukas užėmė geometrijos profesoriaus postą Grešamo koledže, taip pat buvo Kristoferio Reno asistentu padedant atstatyti Londono miestą po didžiojo gaisro 1666 m.
Mirė Londone, 1703 m. Per savo gyvenimą buvo sukaupęs milžinišką sumą pinigų, kurie po jo mirties rasti jo kambaryje.
BSD licencija
Sąlygos
Atvira BSD licencija pasinaudojo Microsoft korporacija, panaudodama savo produktuose BSD tinklinio kodo dalis. Apple macOS operacinė sistema panaudojo dalį FreeBSD vartotojo erdvės kodo.
Naudojimas
Naudojant BSD licenciją savo programinėje įrangoje nukopijuotame šablone reikia pakeisti autorių, organizaciją ir metus.
FK Rīga
Rygos FK – buvęs Latvijos futbolo klubas iš Rygos.
Istorija
Klubas jau savo pirmajame sezone laimėjo Latvijos taurę, finale įveikęs Skonto FC. 2008 m. pasibaigus sezonui prijungtas prie Olimps Riga klubo.
Zolis
Zolis – koloidinė kietųjų dalelių suspensija skystyje. Zolyje esančios kietos fazės molekulės arba dalelės nesudaro ištisinės struktūros tirpale, o yra tolygiai pasisikirsčiusios tirpiklyje. Dalelėms jungiantis tarpusavy susidaro trimatis tinklas, didėja klampa, kol zolis virsta į gelį. Kai tirpiklis yra vanduo, tirpalas gali būti vadinamas akvazoliu arba hidrozoliu, o jei tirpiklis yra organinis – organozoliu. Skysčio lašelių ar kietųjų dalelių suspensija dujose vadinama aerozoliu.
Okami
Ōkami​ (pažodžiui reiškia 'didis dievas (dvasia)', arba 'vilkas' jei rašoma 狼) – kompiuterinis veiksmo-nuotykių žaidimas, kurį sukūrė „Clover Studio“, o 2006 m. balandžio 20 d. išleido „Capcom“. „Sony“ PlayStation 2 versija išleista Japonijoje ir Šiaurės Amerikoje 2006 m. ir tik 2007 m. pasiekė Europą ir Australiją. Nepaisant „Clover Studio“ užsidarymo, praėjus keliems mėnesiams po žaidimo premjeros, Nintendo Wii versija buvo paleista į rinką „Ready at Dawn“ studijos 2008-ųjų balandį Šiaurės Amerikoje, birželį – Europoje ir 2009-ųjų spalį Japonijoje.
Veiksmas vyksta beveik tradicinėje senovės Japonijoje, kur susipina kelios tautinės legendos. Pagrindinė veikėja yra šintoizmo saulės dievybė Amaterasu, pasivertusi balto vilko pavidalu ir bando išgelbėti šalies gyventojus. Amaterasu (dar praminta Ammy) lytis nėra nusakyta žaidimo kūrėjų, tačiau tautosakoje ji turi moters kūną, tad daugumos gerbėjų laikoma ja. Žadimui būdingas išskirtinis sumi-e vizualinis stilius.
Abankajus
Abankajaus apylinkės nuo seno gyvenamos indėnų čankų. Ispanai miestą įkūrė 1540 m. Amancay, Villa de los Reyes pavadinimu. 1874 metais suteiktos miesto teisės. 1997 m. apylinkes nusiaubė nuošliauža, kurios metu žuvo daugiau nei 400 žmonių.
Okami
2010 m. rugsėjo 30 d. pasirodė tęsinys, Ōkamiden, skirtas Nintendo DS konsolei.
Žaidimas susižėrė beveik aukščiausius įvertinimus iš populiariausių vertinimo svetainių, tokių kaip Metacritic (93/100 PS2, 90/100 Wii), GameRankings (92,65 % PS2, 89,80 % Wii) ir pan.
Abankajus
Netoli miesto įsikūręs gražiu kraštovaizdžiu garsėjantis Ampajaus nacionalinis draustinis, kuris yra ir svarbus turistinis regiono objektas. Vystomas cukranendrių perdirbimas, likerio, romo gamyba, dailieji amatai. Apylinkėse auginamos cukranendrės, kasama vario rūda.
Mieste yra 2 universitetai: Universidad Particular Tecnológica de los Andes ir Universidad Nacional Micaela Bastidas de Apurimac.
Ampajaus nacionalinis draustinis
thumb|170px|Kalnų apsupta [[Uspakočios lagūna]] Ampajaus nacionalinis draustinis yra Peru, Apurimako departamente, Ampajaus kalno papėdėje, netoli Abankajaus miesto. Plotas 36,35 km². Draustinis įkurtas 1987 m. liepos 23 d. Teritorija skirta apsaugoti retus regiono augalus ir gyvūnus, bei vaizdingą kraštovaizdį.
Vienas pagrindinių draustinio objektų - kalnų apsupta Uspakočios lagūna. Būdingi faunos atstovai yra andinė lapė, baltauodegis elnias, šiaurinė viskaša, šiaurinis Andų elnias, taip pat Andų kondoras. Teritorijoje auga podokarpų giraitės, taip pa auga milžinški lubinai, Calceolaria, įvairios orchidėjos.
Viklou grafystė
Viklou grafystė  – rytinė Airijos grafystė, įkurta 1606 metais, Lensteryje. Sostinė – Viklou, nors didžiausias miestas Brėjus turi beveik trigubai daugiau gyventojų. Viklou regionas pravardžiuojamas „Airijos sodais“ dėl savo išskirtinos gamtos, tai labai pamėgta turistų vieta. Driekiasi aukšti Viklou kalnai. Prateka tokios upės, kaip: Lifėjus, Darglas, Avoka, Sleinis. Nuo kalnų leidžiasi aukščiausias Airijoje – Pauerskourto krioklys.
thumb|left|240px|Didysis Cukraus Galvos kalnas thumb|left|240px|Pauerskourto krioklys
True Tears (animė)
True Tears – japonų animė televizijos serialas, kurio režisierius – Džiundži Nišimura (西村 純二). Serialas išleistas studijos „P.A. Works“ ir transliuotas „TV Kanagava“ kanalu nuo 2008 m. sausio 6 d. iki 2008 m. kovo 30 d. Iš viso serialą sudaro 13 serijų.
Serialas taip pat buvo reklamuojamas Japonijos internetinėse radijo stotyse, 2008 m. pasirodė pilnas „Bandai Entertainment“ kompanijos „True Tears“ Blu-ray diskų rinkinys su visomis serijomis, papildomomis dainomis, įrašais ir unikaliu trijų minučių trukmės epilogu.
Šis dramos žanro animė neturi beveik nieko bendro su „La'cryma“ studijos novele ir žaidimais tokiu pačiu pavadinimu.
Siužetas
Gimnazistas iš pasiturinčios šeimos, Šiničiro Nakagami's (仲上 眞一郎), gyveno įprastą gyvenimą tol, kol vieną dieną jis netyčia sutiko mokyklos keistuolę, Nojė Ysirugi (石動 乃絵). Tada ir pasipylė nemalonumai, kaip iš gausybės rago: mergina Hiromi Juasa (湯浅 比呂美), kurią jis mylėjo, paslapčiomis prisipažįsta mylinti kitą, o vaikystės draugė, Aiko Ando (安藤 愛子), taip pat pajunta jam jausmus stipresnius nei tik draugystė. Galų gale ir pati Ysurugi jo širdyje pradeda sukelti sumaištį...
Pagrindinis veikėjas Šiničiro mokosi gyventi, stengiasi suprasti tai, ką išgyvena. Pagrindine vaikino gyvenimo vedle tampa Ysirugi, rėžianti jam viską, net ir nemaloniausius dalykus, tiesiai į akis.
Serialo metu Šiničiro asmenybė bręsta. Galų gale jis ryžtasi pasirinkti vieną iš trijų merginų.
Kalin Twins
thumb|right|250px|The Kalin Twins Kalin Twins – pop muzikos duetas, kuriame dainavo broliai dvyniai Herbert Kalin ir Harold Kalin.
Hal Kalin (tikrasis vardas Harold Kalin, 1934 m. vasario 16 d. Port Jervis, New York valstijoje – 2005 m. rugpjūčio 23 d.) – žuvo automobilių avarijoje.
Herbie Kalin (tikrasis vardas Herbert Kalin, 1934 m. vasario 16 d. – m. 2006 m. liepos 21 d.) – mirė nuo širdies sutrikimų.
Darío Verón
Karjeros pradžioje žaidė Paragvajuje, 2003 m. žaidė Čilės klube „Cobreloa“, vėliau persikėlė į Meksiką ir įsitvirtino UNAM Pumas klube.
Dublino grafystė
Dublino grafystė  – grafystė rytinėje Airijos salos dalyje; Airijos Respublikos sostinės Dublino regionas. Tai vienas seniausiai įkurtų regionų. Dublino grafystėje gyvena didžioji dalis Airijos gyventojų (28 %), susibūrę didžiausi pramonės regionai, stipriausios sporto komandos. Nuo 1994 metų nebe grafystė, o regionas. Dublino regioną sudaro: thumb|180px|left|Dublino regiono žemėlapis 1) Dublino miestas
2) Dan Leras-Ratdaunas
3) Fingalas
4) Pietų Dublinas
Dublino regione stūkso dalis Viklou kalnų, iš jų išteka Lifėjus.
Al-Hussein SC (Irbidas)
„Al-Hussein SC“ – Jordanijos futbolo klubas iš Irbido.
Istorija
Klubas įkurtas 1964 m. Žaidė elito divizione.