cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bahreino perlų keliai
Istorija
Perlų rinkimo praktika Bahreine pirmą kartą buvo paminėta užrašuose asirų kalba, maždaug 2000 m. pr. m. e. Nuo 1850 iki 1930 m. perlai buvo pagrindinė Bahreino eksporto prekė. Pramonės klestėjimo laikais šalyje priskaičiuota 30 000 perlų rinkėjų-narų. Tuo metu perlai vertinti labiau už deimantus, kol Japonijoje nepradėti auginti sukultūrinti moliuskai. 1932 m. metais atradus naftos, daugelis žmonių perėjo į jos sektorių. Šiuo metu draudžiama prekiauti kultivuotais perlais Bahreine.
FK Sinđelić Niš
Nišo „Sinđelić“ – Serbijos futbolo klubas iš Nišo.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1918 m.
Klipertono sala
thumb|250px|Klipertono salos žemėlapis thumb|250px|Klipertono salos padėtis Klipertono sala arba Kristaus Kančios sala  – negyvenamas koralinis atolas rytinėje Ramiojo vandenyno pusėje, 1080 km nuo pietvakarinių Meksikos krantų. Priklauso Prancūzijai, sudaro tiesiogiai Prancūzijos užjūrio ministerijos valdomą užjūrio teritoriją. Artimiausia sausuma yra už 945 km esanti Sokoro sala, priklausanti Meksikai.
Geografija
Atolo žiedas ištisas, sudaro 2 km² ir apjuosia uždarą lagūną (4 km²). Jos skersmuo 12 km. Lagūna gili (iki 72 m), jos vanduo paviršiuje beveik gėlas, užaugęs dumbliais. Atolo paviršius skurdus, auga tik žolynai (portulakos, garstukai, heliotropai), XIX a. pab. įveistos kokospalmės. Klipertono atole peri žuvėdros, kaukėtieji ir rudieji padūkėliai, nodžiai, fregatos, laukiai, kregždės, gegutės, geltonieji krūminukai. Gyvena endeminė krabų rūšis Johngarthia planata.
Istorija
Salą 1711 m. balandžio 3 d. atrado prancūzai Martenas de Šasironas (Martin de Chassiron) ir Mišelis diu Bokažas (Michel Du Bocage). Kadangi buvo Didysis Penktadienis, jie salą pavadino Kristaus Kančios vardu. 1725 m. Bokažas saloje kurį laiką gyveno ir ją tyrė. XVIII a. salai prigijo anglų pirato Džono Klipertono (John Clipperton) vardas, nes tikėta, kad šioje saloje jis slapstosi. 1858 m. atolą oficialiai užėmė Prancūzija (kaip Taičio kolonijos dalį), nors į ją pretenzijas taip pat reiškė JAV ir Meksika. XIX a. pab. amerikiečiai Klipertono saloje kasė guaną. 1897 m. salą užėmė Meksikos kariuomenė, buvo paskirtas jos gubernatorius, įsteigta kolonija, pastatytas švyturys. Prasidėjus Meksikos revoliucijai, paskutiniai guano kasėjai salą apleido, o meksikiečių įgula Klipertone nebegavo maisto siuntų iš žemyno. Dauguma meksikiečių 1916 m. mirė nuo skorbuto, o gubernatorius Ramonas Arnaudas (Ramón Arnaud) paskendo bandydamas menku plaustu pasiekti praplaukiantį laivą. 1917 m. amerikiečių laivas išgelbėjo išgyvenusiuosius – 4 moteris ir 7 vaikus. 1931 m. Klipertono sala galutinai pripažinta Prancūzijai. Prancūzai atstatė švyturį, kurį laiką turėjo ten karinį postą. Po Antrojo pasaulinio karo Klipertono sala buvo apleista – joje kartais lankydavosi žvejai, Prancūzijos laivyno patruliai, 1978 m. čia televizijos laidą filmavo Žakas Kusto. 1980 m. pastatyta automatinė meteorologinė stotis. 2007 m. Klipertono sala iš Prancūzijos Polinezijos pateko Prancūzijos užjūrio ministerijos žinion.
Sambor Prei Kukas
Sambor Prei Kukas  – archeologinė vietovė Kambodžoje, Kampongtomo provincijoje, 176 km į rytus nuo Ankoro. Sambor Prei Kuko, kaip Čenlos karalystės karaliaus Isanavarmano I sostinės, tuomet vadintos Isanapura, ištakos datuojamos VI–IX a.
Sambor Prei Kuko pastatai yra būdingi ikiankoriniam laikotarpiui su paprastu vietovės planu. Centrinis Sambor Prei Kukas padalintas į tris dalis: pietinė ir šiaurinė pastatyta Isanavarmano I, kuris laikomas galimu miesto įkūrėju, centrinė dalis pastatyta vėliau. Dauguma pastatų pastatyti iš plytų, bet taip pat naudojamas smiltainis. Architektūros bruožai apima daugybę prazatų, aštuonkampių bokštų, tvenkinių, rezervuarų bei liūto skulptūrų.
Aukštųjų Himalajų nacionalinis parkas
Aukštųjų Himalajų nacionalinis parkas (hindi महान हिमालयी राष्ट्रीय उद्यान) − saugoma gamtos teritorija Šiaurinėje Indijoje, Vakarinėje Himalajų dalyje. 1984 m. parkas įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Vietovė labai kalnuota (1500 m–6000 m virš jūros lygio), veši paupio miškai, alpinės pievos. Prateka Jiwa Nal, Sainj, Tirthan, Parvati upės. Parke aptinkama 375 gyvūnų rūšys, tarp jų 31 žinduolių, 209 paukščių, 3 roplių, 9 varliagyvių rūšys. Iš jų 4 žinduolių ir 3 paukščių rūšys saugomos. Parke veisiasi snieginiai leopardai, Himalajinis rudieji lokiai, Himalajinis taras, bharalai, muskuso elniai. Medžioklė draudžiama.
Julieta Jankunas
thumb|Julieta Jankunas Julieta Jankunas (g. 1999 m. sausio 20 d. Kordoboje) – lietuvių kilmės Argentinos žolės riedulio žaidėja, nacionalinės rinktinės narė.
Biografija
2014 m. atstovavo Argentinai jaunimo olimpinėse žaidynėse, kuriose kartu su Argentinos jaunimo rinktine pelnė bronzos medalius. 2016 m. pasaulio jaunimo taurės nugalėtoja.
2017 m. dalyvavo Pan Amerikos taurėje kartu su Argentinos saugusiųjų rinktine. Turnyre Jankunas iš viso pelnė du įvarčius ir kartu su Argentinos rinktine tapo nugalėtojomis. 2018 m. Julieta debiutavo 2018 m. pasaulio moterų žolės riedulio taurėje ir pelnė pirmąjį šalies įvartį turnyre.
FK Zlatibor
Čajetinos „Zlatibor“ – Serbijos futbolo klubas iš Čajetinos.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1945 m.
FK Trajal Kruševac
Kruševaco „Trajal“ – Serbijos futbolo klubas iš Kruševaco.
Labė (reikšmės)
Labė gali reikšti:
FK Trajal Kruševac
Istorija
Klubo ištakos siekia 1933 m. Žaidė regioninėse pirmenybėse.
Nuo 2018/19 m. žaidė Pirmoje lygoje (antra pakopa).
Ama Dablamas
Ama Dablamas – kalnas Himalajuose, šiaurės rytų Nepale, Khumbu krašte. Aukštis iki 6 812 m. Kalno pavadinimas tibetiečių kalba reiškia „mamos vėrinys“. Patenka į Sagarmathos nacionalinis parko teritoriją, kuris įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
FK Trajal Kruševac
Istorija
2020/21 m. Pirmoje lygoje užėmė 15 vietą ir buvo perkelti į žemesnį divizioną.
2021–2022 m. rungtyniavp Serbijos lygoje, trečioje pakopoje. Rytų grupėje užėmė pirmą vietą ir pateko į Pirmą lygą (antra pakopa)
Ama Dablamas
Į pagrindinę kalno viršūnę pirmieji įkopė 1961 m. tarptautinė alpinistų komanda Mike Gill, Barry Bishop, Mike Ward, Wally Romanes. Trečia pagal populiarumą kopimo viršūnė Himalajuose. Apibūdinama kaip viena gražiausių viršukalnių pasaulyje.
OFK Žarkovo
FK „Žarkovo“ – Serbijos futbolo klubas iš Žarkovo, Belgrado.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1925 m. Susikūrus Serbijos futbolo sistemai rungtyniavo žemesnių pakopū pirmenybėse.
Nuo 2018–2019 m. sezono rungtyniavo Pirmoje lygoje. Po pirmojo etapo pateko į silpnųjų grupė. O galutinėje ekipų rikiuotėje liko vienuolikti.
2019–2020 m. – buvo devinti, 2020–2021 m. – šešti, 2021–2022 m. – ir vėl šešti.
Po 2021–2022 m. sezono pranešta, kad klubas dėl finansinių problemų traukiasi iš Pirmos lygos.
Cosenza Calcio
Nuova Cosenza Calcio – Italijos futbolo klubas iš Kozencos. Žaidžia Serie B pirmenybėse.
Istorija
Nuova Cosenza Calcio įkurtas 2011 m.
2017–2018 m. sezone Serie C užėmė 5 vietą ir kovojo atkrintamosiose varžybose dėl patekimo į Serie B.
Dimšiškiai
Dimšiškiai – buvęs kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, Algirdų kaimo rytinėje pusėje, į rytus nuo kelio. Išlikusios senosios kaimo kapinės dirbamų laukų apsuptyje. 0,6 km į pietus laukuose kryžiumi pažymėta buvusių Raziūnų kapinių vieta.
Istorija
Dimšiškiai priklausė Deltuvos apylinkei. Kaimas panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku 1979 m. lapkričio 28 d. Nr. IX-4171.
Senosiose Dimšiškių kapinėse 1990 m. pagal skulptoriaus Marijaus Petrausko maketą pastatytas Šv. Marijos koplytstulpis, skirtas Atgimimo ir atkuriamos Lietuvos metams pažymėti. Koplytstulpis 2000 m. atnaujintas.
Vampyro apkabinimas
Vampyro apkabinimas  – amerikiečių siaubo drama apie vampyrus, kuri pasirodė 1995 m. Režisierė Anne Goursaud.
Siužetas
Šarlotė buvo gera mergaitė, tačiau ją nusižiūrėjo vampyras. Jis lanko ją naktimis ir mergina iš drovios ir kuklios merginos po truputį tampa kitokia. Drąsia, gašlia ir provokuojančia.
Fandzingas
Fandzingas  – kalnas Kinijoje, Guidžou provincijoje, aukščiausia Vulingo kalnagūbrio viršūkalnė (2570 m). Čia 1978 m. buvo įkurtas Fandzingo nacionalinis gamtos rezervatas, 1986 m. paskelbtas UNESCO biosferos rezervatu. Fandzingo kalnas Kinijoje tarp budistų laikomas šventu, kalnas laikomas Maitrėjos bodhimandos vieta.
Fandzingas ilgąlaik buvo izoliuotas, o tai lėmė gausią biologinę įvairovę, šiame regione gyvena endeminės rūšys, kaip antai, pilkosios riestanosės bezdžionės, Fandzingo eglės, kiniškosios didžiosios salamandros, muskusiniai elniai, Ryvso fazanai. Aplink Fandzingą auga didelis subtropinis bukų miškas.
2018 m. objektas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Raziūnai
Raziūnai – buvęs kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, Deltuvos seniūnijoje, Algirdų kaimo pietrytinėje pusėje, į rytus nuo Dainavos. miniatiūra|160px|left|Kryžiaus postamentas su įrašu „Raziūnų kapinės“
Pastatytas kryžius buvusių kaimo kapinių vietoje, 0,6 km į pietus nuo Dimšiškių kapinių.
Istorija
Raziūnai priklausė Deltuvos apylinkei, panaikinti LTSR AT Prezidiumo įsaku 1979 m. lapkričio 28 d. Nr. IX-4171.
Centrinio kanalo šliuzai
Centrinio kanalo šliuzai − keturių šliuzų grupė šalia La Luvjero miesto Belgijoje. Visi šliuzai yra 21 km ilgio Centriniame kanale. Kanalai 1998 m. įtraukti į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Centrinis kanalas jungia Maso ir Šeldė upes, o vandens lygio skirtumas siekia 66 m. Sėkmingam laivų ir valčių perkėlimui 1888 m. buvo atidarytas 15,4 m aukščio pirmasis Houdeng-Goegnies šliuzas. Kiti trys buvo atidaryti 1917 m.
Nuo 2002 m. šie šliuzai naudojami tik kaip eksponatai, o laivai naudojasi naujai atidarytu 73 m aukščio Strépy-Thieu keltuvu. Iki 2016 m. jis buvo aukščiausias pasaulyje.
Extremadura UD
Extremadura Unión Deportiva – Ispanijos futbolo klubas, įkurtas Almendraleche.
Istorija
Įkurtas 2007 m. Žaidė žemesniuosiuose divizionuose.
2018–2019 m. rungtyniavo Segunda División (antroje pakopoje). Užėmė keturioliktą vietą.
2019–2020 m. buvo dvidešimt pirmi ir po sezono buvo perkelti į žemesnį divizioną.
CF Rayo Majadahonda
Club de Fútbol Rayo Majadahonda – Ispanijos futbolo klubas, įkurtas Machadahondoje, Madrido provincijoje, 16 km nuo Ispanijos sostinės.
Istorija
Įkurtas 1976 m. Ilgą laiką rungtyniavo žemesniuosiuose divizionuose.
2018–2019 m. sezone rungtyniavo Segunda División (antroje pakopoje). Liko devynioliktoje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną.
Tverečiaus ąžuolas
Tverečiaus ąžuolas – valstybės saugomas gamtos paveldo objektas, turintis gamtos paminklo statusą. Ąžuolas auga Ignalinos rajone, Tverečiuje, Švč. Trejybės bažnyčios šventoriuje. Rūšis – paprastasis ąžuolas (Quercus robur L.). Ąžuolo kamieno apimtis 6,85 m, aukštis – 27 m.
Prieš Antrąjį pasaulinį karą ąžuolo viršūnė nupjauta. Ąžuolas auga buvusios senovės lietuvių tikybos šventvietėje. Pasak legendų, per 1387 krikštą čia gyvenęs vaidila užgesino šventąją ugnį ir kumščiu į žemę įkalė ąžuolinę lazdą, iš kurios ir išaugęs Tverečiaus ąžuolas.
Šikinežeris
Šikinežeris (arba Skinežeris) – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 5 km į šiaurės vakarus nuo Veisiejų. Priklauso Nemuno mažųjų intakų baseinui (Niedos upės baseinui). Plačiausioje vietoje apie 190 m pločio (iš vakarų į rytus), plotis – iki 0,15 km. Altitudė 122,2 m. Telkšo Petroškų miške, kuris įeina į Veisiejų regioninio parko Natura 2000 teritorijų sąrašą dėl balinių vėžlių buveinės. Krantai aukštoki, apaugę mišku. Netoli ežero eina Petroškų miško pažintinis takas. Ežeras nenutekantis.
Žvejybos šiame ežere leidimai neišduodami, nes tai vertingų gamtinių kompleksų ir biologinės įvairovės išsaugojimo požiūriu ypač svarbus vandens telkinys.
Etimologija
Vandenvardis Šikìnežeris tikriausiai kilęs nuo žodžio šikinė („užpakalis“).
Artūras Bogdanovas
Artūras Bogdanovas (g. 1983 m. balandžio 8 d. Klaipėdoje) – Klaipėdos miesto ir regiono visuomenės veikėjas, inžinierius.
Biografija
Mokėsi Klaipėdos Gedminų vidurinėje mokykloje, vėliau Klaipėdos Vėtrungės gimnazijoje, kurią baigė 2001 m.
2005 m. baigė Vilniaus Gedimino technikos universitetą, kuriame įgijo Nekilnojamojo turto vadybos bakalauro laipsnį. Vėliau 2007 m. tame pačiame universitete įgijo geodezijos ir kartografijos magistro laipsnį.
2006–2007 m. UAB Korporacija „Matininkai“ inžinierius geodezininkas. 2007–2010 m. UAB „Aidila“ inžinierius geodezininkas, Kadastro skyriaus vadovas. 2010–2016 m. UAB „Geosmart“ direktorius.
2016–2018 m. žemės ūkio viceministras. Būdamas viceministru, kuravo žemėtvarkos ir žuvininkystės sritis, buvo atsakingas už ministerijos ir pavaldžių įstaigų pertvarką. 2019 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys. 2019 m. gegužę tapo Klaipėdos rajono savivaldybės administracijos direktoriumi.
Airijos moterų žolės riedulio rinktinė
Airijos moterų žolės riedulio rinktinė – komanda atstovaujanti Airijai tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Airijos žolės riedulio federacija.
Nowness
„Nowness“ – skaitmeninis kultūros, meno, dizaino, mados, maisto, muzikos, sporto ir kelionių kanalas, orientuotas į kūrybinių industrijų darbuotojus. Prieinamas anglų ir kitomis 9 kalbomis. Aptarnaujama pasaulinė ir Kinijos rinka.
2010 m įkurtas prabangos prekių grupės LVMH. LVMH pasamdė vieną iš „Dazed Media“ įkūrėjų Jefferson Hack, kuris įsteigė žiniasklaidos kanalą prabangos prekių ženklams. Iš pradžių įsteigta bendroji įmonė tarp Prancūzijos koncerno LHMV ir Anglijos žiniasklaidos grupės „Dazed Media“. 2017 m. pastaroji įmonė įsigijo didžiąją akcijų dalį iš prabangos prekių grupės kartu su „Modern Media“. Dabar priklauso bendrajai Anglijos ir Kinijos „Modern Dazed“ įmonei.
Iš pradžių talpino ir straipsnius, bet dabar viešina ir kuruoja tik trumpus filmus. Dalis skelbiamo turinio yra originalus, kiti kuruojami, skelbiamos nepriklausomų filmų kūrėjų premjeros kanale. Anksčiau nauji originalūs filmai pasirodydavo kasdien, dabar trys per savaitę. Pagrindinis pajamų šaltinis – kuriami reklaminiai prekės ženklų remiami filmai, taip pat viešinami kitų kūrybininkų sukurti reklaminiai filmai. Filmai prieinami ir „Vimeo“, „Youtube“ bei kt. platformose.
Pietų Afrikos Respublikos moterų žolės riedulio rinktinė
Pietų Afrikos Respublikos moterų žolės riedulio rinktinė – komanda atstovaujanti Pietų Afrikos Respublikai tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Pietų Afrikos Respublikos žolės riedulio asociacija.
Vyžinta
Intakas – Laukinė (arba Gulbė; kairysis).
Vyžintos aukštupys (iki Kuktiškių) dar vadinamas Kuksa. Upelio vaga nuo Pavyžinčio iki Stasiūnų ištiesinta. Žemupys patenka į Labanoro regioninį parką. Gyvenvietės prie Vyžintos: Varkališkės, Kuktiškės, Pavyžintys, Devyniaviršė, Stasiūnai, Ažuprūdis, Navazai.
Upėvardžio kilmė neaiški. Greičiausiai kilęs iš veiksmažodžio vyžti („pinti vyžas“), kurio pirminė reikšmė galėjusi būti tiesiog „pinti, vingiuoti“. Pavadinimas Kuksà kilo nuo tokio paties žodžio reiškiančio „buožė, bumbulas, guzas, ranka su nutraukta plaštaka, nušiurusi šluota“.
Frostas prieš Niksoną
Frostas prieš Niksoną  – tikrais įvykiais paremta JAV ir JK biografinė drama, sukurta pagal Piterio Morgano scenarijų. Filmas pasakoja apie Ričardo Niksono interviu, praėjus trejiems metams po Votergeito skandalo. Niksoną kalbino britų žurnalistas Deividas Frostas.
Belgijos moterų žolės riedulio rinktinė
Belgijos moterų žolės riedulio rinktinė – komanda atstovaujanti Belgijai tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Belgijos žolės riedulio asociacija.
Ispanijos moterų žolės riedulio rinktinė
Ispanijos moterų žolės riedulio rinktinė – komanda atstovaujanti Ispanijai tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Ispanijos žolės riedulio federacija.
Jungtinių Amerikos Valstijų moterų žolės riedulio rinktinė
Jungtinių Amerikos Valstijų moterų žolės riedulio rinktinė – komanda atstovaujanti JAV tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja JAV žolės riedulio federacija.
Visuomenės gelbėjimo komitetas
Visuomenės gelbėjimo komitetas – Didžiosios Prancūzijos revoliucijos metu veikęs Prancūzijos ekstraordinarinis valdymo organas (komitetas), įkurtas 1793 m. balandžio 6 d. ir veikęs iki 1795 m. spalio 26 d., kai buvo paleistas Nacionalinis Konventas ir įsigaliojo 1795 m. Prancūzijos Konstitucija.
Jis buvo įkurtas Nacionalinio Konvento sprendimu, ir buvo ypatingasis valdymo organas, kurio nariai turėjo teisę imtis visų priemonių, kurias laikys būtinomis. Jis buvo įkurtas kaip vienas iš Nacionalinio Konvento komitetų. Visuomenė gelbėjimo komitetas turėjo tiek įstatymų leidžiamosios valdžios, tiek vykdomosios valdžios funkcijų.
Buvo trys komiteto egzistavimo stadijos su trimis skirtingomis sudėtimis:
Terpežys (ežeras)
Terpežys – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 6 km į vakarus nuo Kaltanėnų, Labanoro girioje (Žeimenos miške). Telkšo giliame, pailgame duburyje. Ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius 0,9 km, plotis iki 0,17 km. Altitudė 148,5 m. Krantai daugiausia aukšti, sausi,apaugę mišku, tik šiaurrytinis galas pelkėtas. Ties pietvakariniu galu už 10 m telkšo Žiotelės ežeras. Terpežio ežeras nenutekantis, priklauso Žeimenos upės intako Luknelės baseinui.
Kinijos moterų žolės riedulio rinktinė
Kinijos moterų žolės riedulio rinktinė – komanda atstovaujanti Kinijai tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Kinijos žolės riedulio asociacija.
Terpežys (ežeras)
Ežero rytiniame krante įsikūręs kaimas Terpežys.
Ežerėvardis Terpežỹs kilęs nuo tokio pat žodžio, reiškiančio „tarpežis, tarpas tarp ežių“.
Audenėlė
Audenėlė – upelis rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, Mielagėnų seniūnijoje (pats aukštupys – Švenčionių rajone); Svylos dešinysis intakas (Dysnos baseinas). Prasideda laukuose prie Gailiškės miško, 1,4 km į vakarus nuo Pociškės. Teka laukais ir pamiškėmis į šiaurę, šiaurės rytus. Įteka į Svylą km nuo jos žiočių, Guntauninkuose.
Vaga daugiausia ištiesinta. Prie upelio įsikūrę Raščiūnai ir Guntauninkai.
Upėvardžio Audenė̃lė kilmė neaiški, galbūt kildintinas iš „gausus“.
2018 m. Lietuvos lengvosios atletikos čempionatas
2018 m. Lietuvos lengvosios atletikos čempionatas – Lietuvos lengvosios atletikos federacijos organizuotas pajėgiausių šalies sportininkų lengvosios atletikos čempionatas. Varžybos vyko liepos 27 - 28 dienomis Palangos centriniame stadione, Palangoje. Šalies čempionate pasirodė sportininkai, įveikę nustatytus LLAF normatyvus. Daugiakovių, ir ėjimo čempionatai vykdyti atskirose varžybose.
Sirgėlis
Sirgėlis (arba Sergelis, Sirgielis) – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 4,5 km į šiaurės vakarus nuo Švenčionėlių, Labanoro girioje (Baranavos miške). Ežeras beveik apskritas, apie 0,5 km skersmens. Altitudė 133,8 m. Krantai žemi, apaugę šilais. Atabradas platus, smėlingas. Iš pietvakarių į šiaurės rytus ežerą prateka Sirgėlos upelis, nešantis vandenis iš Kampuolio ežero Žeimenon.
Netoli pietinio ežero kranto yra kaimas Kampuotėlė.
Vandenvardžio Sirgė̃lis kilmė neaiški, galimai asmenvardinės kilmės (iš *Sirgėla, -as).
Vokietijos moterų žolės riedulio rinktinė
Vokietijos moterų žolės riedulio rinktinė – komanda atstovaujanti Vokietijai tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Vokietijos žolės riedulio federacija.
Tertono tema
Tertono tema – tai linijos išlaisvinimo temos atskira šaka. Sutinkama šachmatų uždaviniuose. Ji dviejų ėjimų ir joje dalyvauja dvi toliašaudės šachmatų figūros.
Ignas Jonynas (reikšmės)
Ignas Jonynas:
Tertono tema
Jos esmė: toliašaudė figūra pirmu ėjimu, pereidama per kritinį laukelį, išlaisvina liniją kitai, taip pat vaikštančiai, toliašaudei, tos pačios spalvos figūrai, kuri vėliau, palaikoma pirmosios figūros, išlaisvintąja linija juda į priešingą pusę. Paprastai antroji figūra, lyginant su pirmąja, yra aukštesnės vertės.
Giminingos temos: Loido Tertonas, kai pirmoji figūra yra pajėgesnė už antrąją bei Branerio Tertonas, kai abi figūros yra lygiavertės.
Istorija
Temą atrado anglų šachmatų kompozitorius Henris Tertonas, 1856 m. patalpinęs savo uždavinį. The Illustrated London News žurnale.
Italijos moterų žolės riedulio rinktinė
Italijos moterų žolės riedulio rinktinė – komanda atstovaujanti Italijai tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Italijos žolės riedulio federacija.
Tertono tema
Uždavinių pavyzdžiai
Tertono tema Stefano Eberlės uždavinyje prasideda nuo antrojo ėjimo. Pradžioje baltieji gerina savo padėtį. 1. Kg8! (jei iš karto 1. Ra8?, tai 1…Bg1!) 1…c4 (1…Bg1? 2. Vh8#).
Dabar galima pradėti teminius ėjimus: '''2. Ra8!'''. Rikis eina už kritinio laukelio b7 (kuriame turės atsistoti baltųjų valdovė) '''2…c3 3 Vb1 c2 4. Vb7! Juodiesiems iškilo dvi grėsmės: 5.Vxg2# ir 5. Vh7#''': vienu ėjimu abiejų atremti jie nebegali.
Paplitimas
Šią temą šachmatų kompozitoriai naudoja, kurdami: tiesioginius, atvirkščio mato, sutarto atvirkščio mato , sutarto mato bei serijinių ėjimų šachmatų uždavinius ir šachmatų etiudus.
Bebrūkas
Bebrūkas – ežeras Lietuvoje, Prienų rajone, 6 km į šiaurės rytus nuo Jiezno. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,35 km, plotis – iki 0,22 km. Altitudė 113 m. Krantai aukštoki, tik rytinis krantas žemas. Aplinkui daugiausia plyti pievos. Rytuose išteka upelis link Alšios upės. Šalia įsikūręs Pečiauskų ir Sobuvos kaimai. Kiek atokiau į vakarus nutiestas kelias.
Indijos moterų žolės riedulio rinktinė
Indijos moterų žolės riedulio rinktinė – komanda atstovaujanti Indijai tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Indijos žolės riedulio federacija.
Akmena (Mituva)
Intakai: Maldupis, Šaltgrindis (dešinieji).
Tertono tema
Paplitimas
{|
Nuorodos
Dviejų ėjimų uždaviniai Tertono tema
Pietų Korėjos moterų žolės riedulio rinktinė
Pietų Korėjos moterų žolės riedulio rinktinė – komanda atstovaujanti Pietų Korėjai tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Pietų Korėjos žolės riedulio asociacija.
Rudolfas fon Trautfeteris
Rudolfas fon Trautfeteris (1846 m. balandžio 7 d. Kijeve, Kijevo gubernija – 1910 m. gruodžio 6 d. Elniakampyje, Vilniaus gubernija) – iš Baltijos vokiečių kilęs Rusijos imperijos mokslininkas ir valdininkas.
Biografija
Gimė žinomo Rusijos imperijos pedagogo ir administratoriaus Hugo fon Trautfeterio šeimoje, kartu su broliu, būsimu Varšuvos universiteto medicinos profesoriumi, Ernstu Dagobertu (1840–1918) vaikystę praleido ukrainiečių Rovnės ir Podolės Kameneco miestuose. Lankė mokyklas Podolės Kamenece ir Nemirove, 1864 m. Vilniuje aukso medaliu baigė Pirmąją miesto gimnaziją. 1864–1866 m. Sankt Peterburgo universitete studijavo matematiką, o 1866–1873 m. Tartu universitete – fiziką.
1874–1875 m. dirbo mokytoju Valkos gimnazijoje. 1875–1877 m. buvo Sankt Peterburgo Vyriausiosios fizikinės observatorijos, tyrusios meteorologinius reiškinius ir atmosferos fiziką, asistentu. 1877–1879 m. Pavlovsko mieste dirbo vyresniuoju bendradarbiu Magnetinės ir meteorologinės observatorijoje. 1879 m. buvo paskirtas šios mokslo įstaigos direktoriumi, pareigose išbuvo penkerius metus. 1881 m. vedė Klarą fon Fus. 1884–1890 m. R. fon Trautfeteris tarnavo Rusijos imperijos Netiesioginių mokesčių departamento Technikos komitete, kartu įėjo į šio Departamento valdybos sudėtį. Priklausė Rusijos chemikų ir fizikų bei Imperatoriškai Rusijos geografų draugijoms.
Išėjęs į užtarnautą poilsį, apsigyveno tėvo valdytame dvare Elniakampyje, kur ir mirė. Buvo palaidotas Trautfeterių giminės koplyčioje, Antrojo pasaulinio karo metais palaikai perkelti į Vokietiją.
Artūras Poviliūnas
thumb|[[Tarptautinė kultūrizmo federacija|Tarptautinės kultūrizmo federacijos (IFBB) prezidento viešnagė Lietuvos Aukščiausioje Taryboje 1991 m. kovo 30 d. Iš kairės: Lietuvos kultūrizmo federacijos prezidentas Romanas Kalinauskas, Aukščiausios Tarybos pirmininkas Vytautas Landsbergis, IFBB prezidentas Benas Weideris, LTOK viceprezidentas Kazimieras Motieka ir LTOK prezidentas Artūras Poviliūnas.]] Artūras Poviliūnas (g. 1951 m. rugpjūčio 10 d. Kaune) – Lietuvos krepšininkas, krepšinio treneris, dėstytojas ir sporto organizatorius.
Biografija
1991–1998 m. LR Seimo pirmininko pavaduotojo patarėjas, LR prezidento vyr. referentas. 1998–2012 m. Lietuvos olimpinio fondo valdybos pirmininkas, nuo 2012 m. Edukologijos universiteto Sporto ir sveikatos fakulteto docentas. 1987–1991 m. Lietuvos krepšinio federacijos pirmininko pavaduotojas. 1988 m. LTOK atkūrimo darbo grupės vadovas. 1988–2012 m. LTOK prezidentas, nuo 2013 m. LOA prezidentas, Pasaulio lietuvių sporto asociacijos prezidentas.
2011 m. Vilniaus pedagoginiame universitete apgynė social. m. (edukologijos) daktaro disertaciją.
Lietuvos delegacijų vadovas olimpinėse žaidynėse:
Įvertinimas
Argentinos (1993), Kazachstano (1998), Latvijos (1998), Čekijos (1999), Gruzijos (1999), Baltarusijos (2001), Estijos (2008) nacionalinių olimpinių komitetų medaliai; NATO ženklas (2003).
Kūno kultūros ir sporto departamento prie LRV (KKSD): Antro laipsnio ordinas (2001) ir Pirmo laipsnio ordinas su grandine „Už nuopelnus Lietuvos sportui“ (2003), LTOK Garbės ženklas (2001), LTOK Olimpiniai žiedai (2011).
TOK apdovanojimai: Šimtmečio medalis (1994), Olimpinis ordinas (1998), Olimpinio sąjūdžio vienybės (1995), Olimpinio solidarumo (1995), Sporto ir kilnaus elgesio (2005) prizai. ANOC ordinas (2001).
LSSR nusip. tr. (1988), Lietuvos nusip. sporto darbuotojas (2011), LKKA garbės dr. (2000), LOA akademikas (2007). LTOK prezidentas (1988–2012), LOA prezidentas (nuo 2013), Pasaulio lietuvių sporto asociacijos prezidentas (nuo 2013), Pasaulio šventosios dvasios riterių brolija suteikė ševaljė titulą (1998), XX a. Lietuvos geriausiasis sporto vadovas (1999). Tarptautinio kilnaus sportinio elgesio komiteto prizas „Už kilnaus sportinio elgesio judėjimo plėtrą“ (2001).
Jungtinės Karalystės moterų žolės riedulio rinktinė
Jungtinės Karalystės moterų žolės riedulio rinktinė – komanda atstovaujanti Jungtinę Karalystę tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Jungtinės Karalystės žolės riedulio federacija.
Gelionių ežeras
left|120px
Gelionių ežeras – ežeras Lietuvoje, Prienų rajone, 4 km į šiaurės vakarus nuo Aukštadvario. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,33 km, plotis – iki 0,2 km. Altitudė 215,8 m. Krantai daugiausia aukšti, apaugę medžiais. Pakrantės kalvotos. Pietiniu krantu eina riba su Trakų rajonu. Ežerą supa Mergiškių Kalvos miškas. Šalia buvo įsikūręs Gelionių kaimas. Ežeras nenutekantis, priklauso Guostės upelio baseinui (Verknės intakas).
1999 m. Europos moterų žolės riedulio čempionatas
1999 m. Europos moterų žolės riedulio čempionatas – 5-asis moterų Europos žolės riedulio čempionatas, kuris vyko 1999 m. rugpjūčio 18 - 29 dienomis Vokietijos mieste Kelne.
Yandex.Taxi
Yandex.Taxi – didžiausia Rusijos keleivių vežimo paslaugų užsakymo internetu sistema, pradėta veikti 2011 m. Ji priklauso „Yandex“ įmonei.
2013 m. įmonė įvykdė 3,5 milijonus užsakymų.
2018 m. liepą įmonė pradėjo veikti Lietuvoje. Netrukus po to Lietuvos Nacionalinis kibernetinio saugumo centras prie Krašto apsaugos ministerijos įspėjo apie tai, kad šių paslaugų programėlė reikalauja prieigos prie neįprastai didelio kiekio jautrių duomenų ir leidimo naudotis įrenginio funkcijomis. Centras nerekomendavo naudotis šia paslauga.
Raudonstiebė nakviša
Raudonstiebė nakviša (Oenothera rubricaulis) – nakvišinių genties dvimetis žolinis augalas.
Stiebo plaukelių pamatinėje dalyje esama ryškių raudonų gūbrelių. Žiedyno ašies viršutinė dalis raudona. Vainiklapiai 1,5–2 cm ilgio, platesni už ilgį, beveik tokio paties ilgio kaip kuokeliai arba šiek tiek už juos ilgesni. Lapai pailgai elipsiški ar plačiai lancetiški, kraštai dažniausiai vilnėti, žali, su raudonomis gyslomis.
Raudonstiebė nakviša žydi liepos–rugpjūčio mėnesiais.
Auga smėlynuose, krantuose, pamiškėse, pakelėse. Lietuvoje apyretė.
Dvimetė nakviša
Dvimetė nakviša (Oenothera biennis) – nakvišinių genties dvimetis žolinis augalas.
Pasižymi lygiu stiebu, neturi raudonų gūbrelių prie plaukelių pamato. Vainiklapiai – 2–3 cm ilgio, platesni už ilgį, itin ilgesni už kuokelius. Kuokeliai 8, taurėlapių ir vainiklapių po 4. Mezginė apaugusi liaukiniais plaukeliais. Vaisiai be šerelių. Lapai elipsiški, su raudona centrine gysla.
Žydi birželio – rugsėjo mėnesiais.
Dvimetė nakviša auga pakelėse, paupiuose, smėlynuose, žvyrynuose, dykvietėse ant geležinkelio pylimų. Lietuvoje gana dažna.
Kauno kolegijos Technologijų fakultetas
Kauno kolegijos Technologijų fakultetas - Kauno kolegijos (KK) struktūrinis padalinys, turintis fakulteto statusą. Fakultetas įsikūręs Kaune, Pramonės pr. 20 ir Pramonės pr. 22. Fakulteto dekanas dr. Giedrius Gecevičius.
Kauno kolegijos Verslo fakultetas
Kauno kolegijos Verslo fakultetas - Kauno kolegijos (KK) struktūrinis padalinys, turintis fakulteto statusą. Fakultetas įsikūręs Kaune, Pramonės pr. 22 (I rūmai) ir Gedimino g. 41 (II rūmai). Fakulteto dekanė Dalia Ilevičienė.
Studijų programos
Plėtojamos tyrimų kryptys: edukologinė, vadybinė, socialinė, ekonomikos ir teisės.
Fakultete galima įgyti teisininko, buhalterio, finansininko bei įstaigų ir įmonių administratoriaus kvalifikacijas.
Jonavos šv. apaštalo Jono parapijos koplyčia
'''Jonavos šv. apaštalo Jono parapijos koplyčia''' – naujai įrengta koplyčia Jonavoje, Rimkų mikrorajone, Chemikų g. 136. Priklauso Jonavos šv. apaštalo Jono parapijai. Koplyčia įsikūrusi 2012 m. pritaikytame sovietmečiu statytame visuomeniniame pastate. Joje yra 100 sėdimų vietų, kasdien (išskyrus pirmadienius) laikomos šv. Mišios. Tikintiesiems atstoja parapijos bažnyčią.
miniatiūra|220px|left|Koplyčios viduje
Istorija
Arkivyskupo metropolito Sigito Tamkevičaius dekretu 2008 m. buvo įsteigta naujoji parapija, pavadinta šv. apaštalo Jono vardu. 2012 m. spalio 7 d. pašventinta parapijos naujoji koplyčia. Tikinčiuosius į pirmą kartą koplyčioje aukojamas mišias pakvietė parapijos klebonas kun. Audrius Mikitiukas. 2008 metais Jonavoje įkurtos naujosios parapijos nariai iki šiol melsdavosi senojoje Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčioje miesto centre.
Gina Lollobrigida
Džina Lolobridžida (, 1927 m. liepos 4 d. – 2023 m. sausio 16 d. ) – viena žinomiausių XX a. šeštojo ir septintojo dešimtmečių Europos kino aktorių, vėliau tapusi fotomenininke ir skulptore. 2018 m. Holivudo šlovės alėjoje buvo atidengta jos vardo žvaigždė.
Biografija
left |thumb|160px Džina gimė Subjake ir buvo viena iš keturių baldų fabriko savininko bei jo žmonos dukterų. Po Antrojo pasaulinio karo šeimai persikėlus į Romos priemiestį, ji ėmė mokytis aktorystės, vokalo bei dailės pamokas ir uždarbiauti gatvėse kaip šaržų ir karikatūrų dailininkė. Aktoryste pradžioje ji nesidomėjo, tačiau išmėginti jėgas įkalbėjo motina. Keli epizodiniai vaidmenys kine Džiną privertė apsigalvoti ir rimčiau siekti karjeros šioje srityje. Be to, ji dalyvavo keliuose grožio konkursuose, o 1947 m. „Mis Italija“ užėmė 3 vietą (pirmąją vietą konkurse užėmė vėliau taip pat aktore tapusi Lucia Bose).
Po keleto sėkmingų vaidmenų Italijoje, 1950 m. ji sulaukė režisieriaus Howard Hughes kvietimo atvykti į Holivudą, tačiau nusprendė likti gimtinėje ir vaidino amerikiečių juostose tik tada, kai šios buvo filmuojamos Europoje. Be Italijos, ji taip pat sėkmingai vaidino Prancūzijoje sukurtuose filmuose („Fanfan la Tulipe“, „Le Grand Jeu“). 1953 m. Džina pirmą kartą buvo nominuota BAFTA apdovanojimui. right |thumb|160px|1949 m. 1953 m. pasirodęs filmas „Beat the Devil“ tapo pirmuoju plačiai žinomu Džinos filmu, sukurtu anglų kalba – režisierius John Huston juostą kūrė Italijoje, o joje taip pat vaidino Humphrey Bogart ir Jennifer Jones. 1955 m. ji gavo pirmąjį David di Donatello apdovanojimą, o vaidmenų sąrašą papildė tokie darbai kaip „Crossed Swords“ (kartu su Errol Flynn, 1954 m.), „The World’s Most Beautiful Woman“ apie operos dainininkę Lina Cavalieri (1955 m.), „Trapeze“ (su Tony Curtis ir Burt Lancaster, 1956 m.) ir „The Hunchback of Notre Dame“ (su Anthony Quinn, 1956 m.).
1959 m. jos partneriais juostoje „The Law“ buvo Yves Montand ir Marcello Mastroianni, filme „Never So Few“ – Frank Sinatra, o „Solomon and Sheba“ – Yul Brynner. 1961 m. Džina pelnė Auksinį gaublį už vaidmenį filme „Come September“, o 1964 m. kartu su Sean Connery vaidino trileryje „Woman of Straw“.
1973 m. ji buvo Maskvos kino festivalio žiuri nare. Tuo metu Džina ėmė sulaukti vis mažiau kvietimų filmuotis ir persiorientavo į darbą televizijoje, kur tarp jos vaidmenų buvo ir serialas „Falcon Crest“. Vaidmuo, kurį ji atliko, buvo sukurtas specialiai Sophia Loren, tačiau ši jo atsisakė. Iš kino ir televizijos Džina galutinai pasitraukė 1997 m.
8 dešimtmetyje ji susidomėjo fotografija ir šioje srityje sulaukė pasisekimo, dažniausiai įamžindama kitus aktorius. 1973 m. buvo išleistas nuotraukų albumas „Italia Mia“. Tuo pat metu jai pavyko gauti interviu iš Kubos komunistų lyderio Fidelio Kastro, kas buvo tikra sensacija.
1986 m. Džina buvo Berlyno kino festivalio žiuri nare. 1992 m. jos skulptūra „Gyvenimas kartu“ buvo demonstruojama Pasaulinėje parodoje Sevilijoje. 1999 m. ji nesėkmingai dalyvavo rinkimuose į Europos parlamentą. right |thumb|160px
Asmeninis gyvenimas
1949–1971 m. Džina buvo ištekėjusi už slovėno psichologo Milko Škofič, sėkmingai klostantis karjerai tapusiu jos vadybininku. Jie susilaukė sūnaus Andrea Milko jaunesniojo (g. 1957), o 1960 m. persikėlė iš Italijos į Kanadą, Torontą. 1979 m. buvęs vyras žuvo autoavarijoje.
Džina taip pat buvo susižadėjusi su nekilnojamo turto magnatu iš Niujorko George Kaufman, o 2006 m. – su ispanų verslininku Javier Rigau y Rafols, kuris tuo metu buvo jaunesnis net 45 metais.
Filmografija
right |thumb|160px right |thumb|160px right |thumb|160px right |thumb|160px right |thumb|160px right |thumb|160px right |thumb|160px right |thumb|160px
Hugo fon Trautfeteris
Hugo fon Trautfeteris (1812 m. vasario 20 d. Mintaujoje, Kuršo gubernija – 1877 m. gruodžio 18 d. Elniakampyje, Vilniaus gubernija) – Rusijos imperijos pedagogas ir valdininkas.
Biografija
Senatvėje Hugo fon Trautfeteris gyveno savo dvare Elniakampyje prie Vilniaus, kur ir mirė. Buvo palaidotas savo paties statytoje Trautfeterių giminės koplyčioje, Antrojo pasaulinio karo metais jo palaikai perkelti į Vokietiją.
Aleksandras Kaputauskas
Aleksandras Kaputauskas (1894 m. balandžio 1 d. Rusijos imperijos Smolensko gubernijos Jelnios apskrities Dokudovo kaime – 1921 m. birželio 15 d. Kaune, Lietuvos Respublika) – Rusijos ir Lietuvos karo lakūnas.
Biografija
Gimė stačiatikių dvasininko šeimoje. 1904 m. baigė Roslavlio stačiatikių kunigų seminariją ir toliau tęsė studijas Smolensko dvasinėje akademijoje. Pastarosios aukštosios mokyklos nebaigė, 1912 m. iš jos išstojo savo noru.
Tais pačiais metais pradėjo mokytis Nikolajaus inžinierių mokykloje Sankt Peterburge. 1914 m. mokyklą baigė, jam buvo suteiktas podporučiko laipsnis. Toliau mokėsi Karinės aviacijos mokykloje Gatčinoje. Po baigimo, 1915 m. suteiktas karo lakūno vardas. Tuo metu vykusio Pirmojo pasaulinio karo fronte kariavo naikintuvų dalinyje. 1917–1918 m. trumpai studijavo Nikolajaus karo akademijoje Petrograde, po to stojo tarnybon Raudonojoje armijoje. Vėliau perėjo į Baltųjų pusę, kovojo Piotro Vrangelio vadovaujamoje Savanorių armijoje. Pervažiavo į Lietuvos Respubliką ir nuo 1921 m. vasario 18 d. pradėjo tarnauti šalies karinėje aviacijoje. Tų pačių metų birželio 15 d., bandant lėktuvą HALB CL–IV, eskadrilės vadas A.Kaputauskas kartu su kartu skridusiu inžnieriu mechaniku latviu Eduardu Vacetu žuvo. Abu lakūnai buvo palaidoti Karmelitų kapinėse Kauno centre. Kapavietės neišliko.
Forchtenštaino pilis
thumb|Forchtenštaino pilis thumb|[[Bavarija|Bavarijos erchercogienė Marija Ana (1610–1665) su Lenkijos karaliene ir Lietuvos didžiąja kunigaikštiene Cecilija Renata (1611–1644) Forchtenštaino pilyje. (Dailininkas Justas Sustermanas.)]] Forchtenštaino pilis  – viduramžių pilis Austrijos Burgenlando šiaurėje, Forchtenštaino miestelyje.
Pamažu, besivystant artilerijai, tvirtovė–pilis ėmė prarasti fortifikacinę reikšmę. Pauliaus Esterhazy palikuonys Forchtenštaino pilį pradėjo naudoti reprezentaciniams tikslams, į ją perkėlė giminės archyvą bei ginklinę, senovinių laikrodžių kolekciją ir kt. vertybes. Kolekcinių brangenybių patalpa buvo taip meistriškai įkomponuota pilyje, kad išliko nepastebėta iki pat Antrojo pasaulinio karo pabaigos. Nors dalis šeimos vertybių 1921 m. buvo perduota Vengrijos Nacionaliniam archyvui, likę meno kūriniai šiandieną sulaukia didelio menotyrininkų bei istorikų dėmesio ir, kartu su rinkiniais kitoje Esterhazy pilyje Aizenštato mieste, yra prieinami lankytojams.
Fortnite
thumb|right|260px| „Fortnite“ herojus žaidimo aplinkoje Fortnite – trečiojo asmens veiksmo kompiuterinis žaidimas, kuriamas JAV „Epic Games“ studijos. 2017 m. pasirodė išankstinės žaidimo versijos scenarijai.
Apie žaidimą
„Fortnite“ yra „Epic Games“ kuriamas žaidimas, kurio išankstinė versija pasirodė 2017 m. liepos 25 d. „PlayStation 4“, „Xbox One“, PC „Windows“ ir „Mac“ sistemoms. 2018 m. jo išpopuliarėjęs „Battle Royale“ scenarijus išleistas „iOS“ bei „Android“ įrenginiams ir „Nintendo Switch“ konsolei.
„Fortnite“ veiksmas vykstas postakapoliptiniame pasaulyje, kuriame baisinga mistinė audra sunaikino 98 % gyventojų ir jos poveikyje Žemėje paplito į zombius panašios būtybės. Žaidėjo tikslas yra ieškoti išsigelbėjusių, rinkti resursus ir galų gale sunaikinti audrą. Žaidėjo valdomas herojus ginkluotas šaunamaisiais ginklais, gali naudotis šaltaisiais, mėtyti granatas.
Išankstinėje žaidimo versijoje, išleistoje 2017 m. liepos 25 d., buvo tik vienas scenarijus: 2017 m. rugsėjo 26 d. išankstinė versija papildyta nemokamu antru scenarijumi:
„Fortnite Battle Royale“ scenarijus sulaukė didžiulio populiarumo žaidėjų tarpe. Pasak „Epic Games“, 2018 m. birželį registruotų scenarijaus žaidėjų skaičius pasiekė 125 mln., leidėjas paskelbė apie kovų turnyrą, kurio prizų fondui skyrė 100 mln. JAV dolerių. Pasak analitikų, 2018 m. vasarį „Fortnite“ pajamomis (apie 126 mln. JAV dolerių) aplenkė savo tiesioginį konkurentą „PlayerUnknown's Battlegrounds“ žaidimą. 2018 m. gegužę žaidimo pajamos pasiekė apie 318 mln. JAV dolerių per mėnesį. Nors pats „Battle Royale“ režimas yra nemokamas, žaidėjai gali pirkti įvairius kosmetinius papildymus savo herojui, „sezono“ papildymų komplektus (Battle Pass).
Ernstas Rudolfas fon Trautfeteris
thumb|Ernstas Rudolfas fon Trautfeteris (Dail. Šiublerio raižinys žurnale „Niva“ 1889 m. Nr. 8) Ernstas Rudolfas fon Trautfeteris (1809 m. vasario 8 d. Mintaujoje, Kuršo gubernija – 1889 m. sausio 12 d. Sankt Peterburge) – iš Baltijos vokiečių kilęs Rusijos imperijos botanikas, Kijevo universiteto profesorius ir rektorius.
Biografija
Kartu su broliais: būsimu pedagogu Hugo (1812–1877) ir valdininku Konradu (1823–1876) gimė ir augo gimnazijos mokytojo šeimoje. Ernstas Rudolfas fon Trautfeteris 1825 m. baigė Mintaujos gimnaziją, vėliau ketverius metus studijavo mediciną Tartu universitete. 1829–1831 m. šioje aukštojoje mokykloje tęsė studijas filosofijos srityje. 1833 m. Tartu universitete jam buvo suteiktas kandidato, o 1835 m. Karaliaučiaus universitete – filosofijos daktaro laipsnis. Kijevo Šv. Vladimiro universitete 1839 m. jam pripažintas gamtos mokslų daktaro laipsnis.
1833 m. buvo paskirtas Tartu universiteto Botanikos sodo direktoriaus padėjėju, o 1834 m. privatdocento pareigose pradėjo dėstyti botaniką. 1835 m. vedė Universiteto profesoriaus dukterį Rozą Šmalc, tais pačiais metais persikėlė į Sankt Peterburgą ir įsidarbino Imperatoriškajame botanikos sode.
1838 m. pradėjo dėstyti botanikos kursą Šv. Vladimiro universitete Kijeve, 1839 m. tapo ordinariniu profesoriumi. Pastarojo universiteto botanikos sodas tuo metu buvo Kremeneco mieste (buvusio licėjaus sodas), 1841 m. E.R.Trautfeteris jį pradėjo iš naujo kurti pačiame Kijeve (dalis augalų atkeliavo ir iš uždaryto Vilniaus universiteto Botanikos sodo). Kartu šioje aukštojoje mokykloje jis dėstė ir gretimus mineralogijos bei geologijos kursus. 1847 m. paskirtas Kijevo universiteto rektoriumi, šiose pareigose išbuvo iki 1859 m.
1860 m. tapo Žemdirbystės instituto direktoriumi Horkuose (dab. Baltarusijoje). Nuo 1864 m. iki 1875 m. vadovavo Imperatoriškajam botanikos sodui Sankt Peterburge, vėliau išėjo į užtarnautą poilsį.
Mokslinė veikla
Botanikos srityje E. R. Trautfeterio nuopelnai yra itin dideli. Jis pirmąkart ištyrė ir aprašė daugybę taksonų, jų pavadinimą papildydamas santrumpa „Trautv.“ Tokios yra šešios augalų gentys: ''Acelidanthus Trautv. & C.A.Mey. in Middend, Faldermannia Trautv., Microselinum Andrz. ex Trautv., Thuiaecarpus Trautv., Trigonocaryum Trautv. ir Diptychocarpus Trautv.''; taip pat keliasdešimt augalų rūšių. Mokslininko vardu pavadinta Vėdryninių šeimos augalų gentis ''Trautvetteria Fisch. & C.A.Mey.'', taip pat 44 augalų rūšys. Savo tyrimų medžiagą pateikė kone aštuoniose dešimtyse mokslinių publikacijų, dauguma jų buvo išspausdintos Imperatoriškosios mokslų akademijos, Maskvos gamtos tyrėjų draugijos ir Imperatoriškojo botanikos sodo leidiniuose.
Salvadoriečiai
Salvadoriečiai  – lotynoamerikiečių tauta, susidariusi Salvadoro valstybėje Centrinėje Amerikoje. Dabar daug jų gyvena išeivijoje JAV, Kanadoje, kitose Centrinės Amerikos bei pietų Europos šalyse. Populiacija – apie 9,5–10 mln. žmonių. Gimtoji kalba – ispanų. Didžioji dauguma tikinčiųjų – Romos katalikai, yra protestantų (sekmininkų, adventistų ir kt.).
86 % salvadoriečių yra metisai, 13 % – baltieji, kitų rasių dalis nežymi.
Salvadoriečiai išsirutuliojo XVI–XIX a. maišantis ispanų ir kitų pietų Europos tautų naujakuriams su čiabuviais indėnais – pipiliais, lenkais, majais. 1841 m. pasiekta Salvadoro nepriklausomybė paspartino tautos konsolidaciją.
Tradiciškai salvadoriečiai verčiasi daugiausia žemės ūkiu – ypatingai kavos auginimu, tačiau taip pat augina kukurūzus, sorgus, pupeles ir kitas kultūras, laiko galvijus, kiaules. Tradiciniai amatai – audimas, skrybėlių ir kitų dirbinių iš palmių lapų, abakos bei henekeno pynimas, keramika, kalebasų gamyba.
Kultūra kreolinė, panaši į kaimynininių tautų.
Belgija olimpinėse žaidynėse
Belgija olimpinėse žaidynėse debiutavo 1900 m. Nuo to laiko šalis dalyvavo beveik visose paskesnėse olimpiadose.
Belgija organizavo 1920 m. vasaros olimpiadą Antverpene.
2018 m. duomenimis, iš viso Belgijos sportininkai vasaros žaidynėse yra pelnę 148 medalius, žiemos žaidynėse – 6. Sėkmingiausios vasaros sporto šakos yra šaudymas iš lanko ir dviračių sportas, žiemos – dailusis čiuožimas. Tituluočiausias šalies atletas yra lankininkas Hubert Van Innis, dalyvavęs 1900 m. ir 1920 m. vasaros olimpiadose bei šešiskart tapęs olimpiniu čempionu, o dar keturiskart iškovojęs sidabro medalius. Jis taip pat yra ir pirmasis šalies medalininkas bei olimpinis čempionas. Pirmoji Belgijai medalį iškovojusi moteris – plaukikė Ingrid Lempereur, tai padariusi 1984 m., o pirmoji olimpinė čempionė – dziudo imtynininkė Ulla Werbrouck, auksą pelniusi 1996 m.
Belgijos nacionalinis olimpinis komitetas įsteigtas ir pripažintas 1906 m. Tarp balsavimo teisę turinčių TOK narių yra ir du belgai. Tai 2012 m. į TOK išrinktas sporto funkcionierius Pierre-Olivier Beckers-Vieujant bei 2017 m. išrinktas Tarptautinės žirgų sporto federacijos prezidentas Ingmar De Vos. Triskart olimpietis buriavimo sporto šakoje Jacques Rogge ėjo TOK prezidento pareigas 2001–2013 m. Nuo to laiko jis yra garbės prezidentas.
Rengtos olimpinės žaidynės
Belgija rengė vienerias olimpines žaidynes, kurios vyko vasarą.
Juodekėlis
Juodekėlis arba Juodakėlis – ežeras Lietuvoje, Prienų rajone, 4 km į šiaurės rytus nuo Stakliškių, 1,5 km į vakarus nuo Užuguosčio. Ežeras ovalo formos, ilgis iš vakarų į rytus – 0,18 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 140,2 m. Krantai žemi, užpelkėję, į vakarus nusitęsia ~ 2 ha pelkė, per kurią teka upeliukas į ežerą. Pakrantės aukštos, kalvotos, apaugę miškeliais. Ežeras nenutekantis, priklauso Alšios upės baseinui.
Kauno kolegijos Verslo fakulteto Teisės katedra
Kauno kolegijos Verslo fakulteto Teisės katedra (KK VEF TK) - Kauno kolegijos (KK) Verslo fakulteto struktūrinis padalinys; Teisės katedra.
Adresas: Gedimino g. 41, 17 kab., LT-44240 (anksčiau - Pramonės pr. 20, 17 kabinetas, LT-50468), Kaunas.
Veikla
Veiklos sritys - teisinis švietimas (teisės dėstymas), teisės mokslinė veikla (tyrimai, straipsnių publikavimas ir kt.). Pagrindinė studijų programa - Teisė. Teisės katedros tikslas - rengti kvalifikuotus teisininkus, sugebančius integruotis teisinėje aplinkoje ir informacinėje visuomenėje.
Katedros veikla orientuojama į konsultacinės veiklos plėtojimą: veikia konsultacinis centras, kuriame teisiniais klausimais nemokamai konsultuojami socialiai remtini žmonės.
Realizuojama studijų programa – Teisė.
Šakos: Vykdymo procesas; Verslo teisė; Socialinės apsaugos teisė. Suteikiamas teisės profesinio bakalauro kvalifikacinis laipsnis.
Studijų forma – nuolatinės studijos (NL), ištęstinės studijos (I).
Trukmė – NL 3 metai (6 semestrai), I 4 metai (8 semestrai).
Dėstytojai
Katedroje dirba 27 dėstytojai, turintys teisinį aukštąjį universitetinį išsilavinimą ir magistro arba jam prilygintą kvalifikacinį laipsnį.
Babytės piliakalnis
Babytės piliakalnis arba Lenkų kalnas (Poļu kalns) – piliakalnis Jūrmalos miesto teritorijoje šalia Jūrmalos žiedinio kelio (A10), dešiniajame Lielupės krante ir Babytės ežero rytinėje pakrantėje.
Pavadinimas
kairėje|miniatiūra|220x220px|Aikštelė prie Babytės piliakalnio Babytes piliakalnis pavadintas ežero pavadinimu. Vėliau jis taip pat vadintas Lenkų kalnu, nes Abiejų Tautų Respublikos ir Švedijos karo metu 1622 m. lietuvių ir lenkų kariai pastatė stovyklą siekiant užkirsti kelią švedų kariuomenės judėjimui į Jelgavą.
Istorija
Livonijos kryžiaus žygiuose 1219 m. po Mežotnės mūšio žiemgaliai prarado teisę valdyti Lielupės vandens kelią. Žiemgaliai atsisakė uosto įtvirtinimų. Pirmasis Selijos vyskupas Bernardas iš Lipės po 1219 m. čia pastatė medinę pilį (Šventos Marijos pilis). Po jo mirties 1224 m. ją užvaldė Sėlijos-Žiemgalos vyskupas Lambertas, bet 1226 m. kovo 16 d. sutartimi teritorijas Lielupės dešiniajame krante pasroviui gavo Rygos miestas.
1228 m. žiemgaliai ir kuršiai surengė žygį prieš Daugavgrivą, per kurį galbūt Babytės tvirtovė buvo sunaikinta.
center|miniatiūra|700px|Babytės piliakalnis iš šiaurės vakarų pusės