cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rita Calderoni
Biografija
1967 m. ją pastebėjo režisierius Serdžijus Pastorė, pakvietęs į savo kuriamą filmą „Omicidio a sangre“. Taip prasidėjo Ritos aktorės karjerai, trukusi iki 1983 m. Per tą laiką ji daugiausia vaidino kriminaliniuose arba siaubo filmuose. Nors tai buvo nedidelio biudžeto juostos, jai taip pat pavyko gauti vaidmenis ir tokių žinomų Italijos režisierių kaip Ettore Scola ar Elio Petri filmuose, tačiau plačiau išgarsėti nepavyko.
Krozė salos
thumb|250px|Krozė salų padėtis thumb|250px|Salyno žemėlapis Krozė salos  – kelių smulkių salelių salynas subantarktiniuose Indijos vandenyno vandenyse. Priklauso Prancūzijai, sudaro vieną iš Prancūzijos Pietų Sričių rajonų.
Princo Edvardo salos
thumb|250px|Princo Edvardo salų padėtis thumb|200px|Princo Edvardo salų žemėlapis
Krozė salos
Salyną sudaro 5 salos, kurių bendras plotas – 352 km²: Posesiono (Possesion, 150 km²), Rytų (Île de L’Est, 130 km²), Kiaulių (Île aux Cochons, 67 km²), Pingvinų (Île de Pingouins, 3 km²), Apaštalų (Île des Apôtres, 2 km²). Salos vulkaninės kilmės, kalnuotos, uolingos, sudarytos iš tufo ir bazalto, iškyla iki 1090 m (Mariono Dufreno kalnas Rytų saloje).
Princo Edvardo salos
Princo Edvardo salos  – dvi, Pietų Afrikos Respublikai priklausančios, salos Indijos vandenyno pietvakariuose, nutolusios 1769 km nuo pietvakarinių Afrikos krantų. Sudaro Mariono (Marion, 290 km²) ir Princo Edvaro (Prince Edward, 45 km²) salos bei keletas uolų. Bendras plotas – 335 km². Salos vulkaninės kilmės, kalnuotos. Aukščiausia Mariono vieta – 1242 m (Maskareno viršukalnė), Princo Edvardo salos – 672 m (Van Zinderen Beikerio viršukalnė). Mariono sala – veikiantis ugnikalnis. Salų krantai uolėti.
Krozė salos
Klimatas drėgnas, vėsus. Temperatūra ištisus metus laikosi ~5 °C. Per metus iškrenta virš 2000 mm kritulių, bemaž 300 dienų metuose yra lietingos. Būdingi smarkūs, gūsingi vėjai, viršijantys 100 km/h greitį. Vyrauja subantarktinė tundra – samanos, kerpės, žolės. Peri jūriniai paukščiai – 4 pingvinų rūšys, petreliai, albatrosai, makščiasnapiai ir kt. Salose ir aplink jas gyvena jūrų lokiai, pietiniai jūrų drambliai, orkos. 1938 m. Krozė salos paskelbtos nacionaliniu parku.
Krozė salose (Posesiono saloje) nuo 1963 m. veikia Alfredo Foro (Alfred Faure) mokslinių tyrimų bazė su nuolatiniais darbuotojais (žiemą – 25, vasarą – 45). Stotyje atliekami meteorologiniai ir geofiziniai stebėjimai.
Salas 1772 m. sausio 24 d. atrado prancūzų jūrininkas Markas Žozefas Marionas Dufrenas (Marc-Joseph Marion du Fresne). Jo ekspedicijos antrasis kapitonas Žiulis Krozė išsilaipino į Posesiono salą ir paskelbė ją Prancūzijos valda. Nors dauguma ekspedicijos vėliau pražuvo Naujojoje Zelandijoje, Krozė sėkmingai grįžo į Pietų Afriką, kur kelionės duomenis perdavė britų kapitonui Džeimsui Kukui. Šis savo trečiosios kelionės metu pasiekė salas ir jų atskirus spiečius pavadino Mariono ir Krozė vardais. Vėliau visam salynui prigijo Krozė vardas, o Mariono vardu pavadinta viena iš Princo Edvardo salų. XIX a. Krozė salose lankydavosi ruonių ir banginių medžiotojai, daug jų laivų prie šių salų suduždavo. 1924–1955 m. prancūzai salas administravo kaip Madagaskaro kolonijos dalį, vėliau pradėtos valdyti kaip viena iš Prancūzijos Pietų Sričių.
Princo Edvardo salos
Klimatas jūrinis, turintis tiek subantarktinio, tiek vidurinių platumų klimato bruožų. Metinė vidutinė temperatūra 4,4 °C, kuri mažai skiriasi ištisus metus. Salose per metus iškrinta 2400–3000 mm kritulių (~320 dienų per metus su krituliais, didelis oro drėgnumas), dažni gūsingi vėjai. Princo Edvardo salos yra viena iš debesuočiausių sausumos vietovių pasaulyje – rytų Marione vidutiniškai per metus būna 1300, o vakarų Marione ir Princo Edvardo saloje tik 800 valandų, kai saulė šviečia ne pro debesis. Augalija tundrinė – kerpės, samanos, grybai, rudadumbliai. Salose peri jūriniai paukščiai (pingvinai, albatrosai, prionai, audrapaukščiai, plėšikai ir kt.), veisiasi ruoniai (pietinis jūrų dramblys, kergeleninis jūrų lokys, subtropinis jūrų lokys), banginiai.
Princo Edvardo salos negyvenamos, bet nuo 1948 m. Mariono saloje veikia meteorologijos ir biologijos tyrimų stotys (įgula – iki 50 žmonių). Į salą patenkama laivu arba sraigtasparniu.
Salas 1663 m. kovo 4 d. atrado olandų jūrininko Barento Barencono Lamo (Barent Barentszoon Lam) ekspedicija. Olandai salas pavadino Dina ir Maerseveen. 1772 m. sausį salas iš naujo atrado prancūzas Markas Žozefas Marionas Dufrenas (Marc-Joseph Marion du Fresne), pamanęs, kad pasiekė tada dar neatrastą Antarktidą. Jis salas pavadino Terre de l’Espérance („Vilties Žemė“) ir Ile de la Caverne („Urvo sala“). 1776 m. gruodžio 16 d. salas pasiekė Džeimsas Kukas ir pavadino Anglijos karaliaus Jurgio III sūnaus, Kento hercogo Edvardo Augusto garbei. 1799 m. salose pirmąsyk išsilaipino prancūzai ruonių medžiotojai. Princo Edvardo salos kurį laiką buvo įvairių ruonių medžiotojų sustojimo taškas. 1948 m. salas oficialiai aneksavo Pietų Afrikos Respublika. Jos administruojamos kaip Keiptauno valda.
Kroatijos vyrų rankinio rinktinė
Kroatijos vyrų rankinio rinktinė – komanda atstovaujanti Kroatijai tarptautinėse varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Kroatijos rankinio federacija.
Akis į akį
Akis į akį  – 1984 m. italų sukurta komedija.
Turinys
Verslininkas Emanuelis Šansonis, besimėgaujantis poilsiu savo jachtoje, vieną rytą sužino turįs didelių problemų su mokesčių inspekcija. Besislapstydamas, jis įsėda į taksi, kurį vairuoja nelaimėlis Džinas. Už solidų užmokestį jis sutinka nuvežti Emanuelį į Milaną, kur šis tikisi išspręsti savo problemas. Pamatęs, kad policija čia jo laukia, Emanuelis savo meilužės namuose paima saugomą kompromituojančią medžiagą apie kitus verslininkus ir politikus. Persirengusį moterimi, Džinas jį nuveža į Šveicariją, tačiau ir toliau tvarkyti reikalus Emanueliui yra nesaugu, todėl jis įkalba Džiną pasikeisti vietomis.
Slovėnijos vyrų rankinio rinktinė
Slovėnijos vyrų rankinio rinktinė – komanda atstovaujanti Slovėnijai tarptautinėse varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Slovėnijos rankinio federacija.
Juodas (Kaišiadorių r.)
Juodas – ežeras Lietuvoje, Kaišiadorių rajone, 6 km į šiaurės rytus nuo Palomenės, Gegužinės miške. Ežeras ovalo formos, ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,12 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 77,7 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais. Ežeras nenutekantis, priklauso Bošės upelio baseinui (Neries intakas).
Ternatė
thumb|250px|Ternatės padėtis thumb|200px|Halmaheros ir gretimų salų (tarp jų – Ternatės) žemėlapis Ternatė  – nedidelė sala Indonezijoje, Molukuose, šalia vakarinių daug didesnės Halmaheros salos krantų. Plotas – 111 km². Sala vulkaninės kilmės, joje stūkso 1715 m aukščio veiklus Gamalamos ugnikalnis. Šiaurės vakarinėje ugnikalnio papėdėje telkšo Tolirės ežeras. Veši atogrąžų miškai, krūmynai. Pakrantėse driekiasi smėlio paplūdimiai.
Basas da Indija
thumb|255px|Basas da Indijos padėtis thumb|245px|Basas da Indijos palydovinė nuotrauka Basas da Indija ( – „Indijos seklumos“) – negyvenamas atolas prie pietrytinių Afrikos krantų, Mozambiko sąsiauryje, maždaug po 385 km nuo Mozambiko ir Madagaskaro krantų, 110 km į šiaurės vakarus nuo Europos salos. Priklauso Prancūzijai, Prancūzijos Pietų Sričių Išsibarsčiusių Indijos vandenyno salų (Îles Éparses de l’océan Indien) rajonui.
Atolo žiedas sudarytas iš dešimties plikų uolų, kurių bendras plotas – 0,2 km². Žiedas juosia seklią 80 km² ploto lagūną. Jūros potvynio metu Basas da Indija visiškai užliejama šešioms valandoms.
Atolas pirmą kartą XVI a. pr. aprašytas portugalų ir pavadintas „Žydo sekluma“ (Baixo da Judia) pagal žydų kilmės kapitoną ir remėją Fernandą de Noronją. Vėliau dėl užrašymo klaidos paplito „Indijos seklumų“ pavadinimas. Po 1774 m. atolas dar vadintas „Europos sekluma“. Nuo 1897 m. tapo Prancūzijos valda. Į Basas da Indiją pretenzijas yra pareiškęs Madagaskaras.
Sporados
Sporados gali reikšti:
Egipto vyrų rankinio rinktinė
Egipto vyrų rankinio rinktinė – komanda, atstovaujanti Egiptui tarptautinėse varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Egipto rankinio federacija.
Pasaulio moterų žolės riedulio taurė
Pasaulio moterų žolės riedulio taurė – geriausių pasaulio moterų žolės riedulio nacionalinių komandų čempionatas, kurį organizuoja Tarptautinė riedulio federacija. Turnyro nugalėtojos yra paskelbiamos pasaulio čempionėmis. Vyksta kas ketverius metus. Nyderlandai yra daugiausiai kartų pasaulio taurę laimėjusi komanda.
Olchonas
thumb|250px|Baikalo žemėlapis su Olchonu prie vakarinių krantų Olchonas  – sala Rusijoje, Sibire, Baikalo ežero šiaurės vakaruose, nuo sausumos atskirta Mažosios Jūros įlanka ir Olchono Vartų sąsiauriu. Tai ketvirta pagal dydį (antra jei skaičiuojant tik savaimines) ežerinė sala pasaulyje. Plotas 730 km². Nusidriekus šiaurės rytų–pietvakarių kryptimi 71 km, didžiausias plotis 15 km. Krantai uolėti. Paviršius kalnuotas, iškyla iki 1276 m (Žimos k.). Sala susidariusi iš gneiso, marmuro, kvarcito, granito, klinties. Būdingi karstiniai reiškiniai. Olchono šiaurėje auga maumedžių taiga, pietuose plyti stepės. Dažni smarkūs šiaurės vakarų vėjai sarma. Ežere esančioje saloje yra keletas kitų ežerų (Chanchojus, Šara Nuras). Olchonas su aplinkinėmis salelėmis paskelbtas Priebaikalės nacionaliniu parku (nuo 1986 m.).
2017 m. Olchone gyveno 1682 gyventojai, daugiausia buriatai. Administraciškai sala priklauso Irkutsko sričiai, Olchono rajonui. Pagrindinė gyvenvietė – Chužyras. Veisiamos avys, vystomas turizmas. Į Olchoną kelia keltai iš Sachjurtos, priplaukia laivai iš Irkutsko, Severobaikalsko. Žiemą į salą galima patekti per ledą.
Salos pavadinimas buriatų kalba reiškia „miškelis“. Buriatų mitologijoje sala yra ypatinga šventvietė, kurioje gyvena nuožmūs Baikalo dievai. Saloje yra keletas buriatų šventviečių, iš kurių svarbiausia – Šamankos uola (Burchanas). Čia atnašaujama Olchono salos dvasiai-sergėtojai. Chužyre veikia krašto muziejus. Yra išlikusios Kurykanų kultūros (VII–VIII a.) statytos sienos liekanos. Pesačnajos giraitėje, prie vaizdingų kopų, pokariu būta GULAGo padalinio, dirbusio žuvies pramonėje. Dabar toje vietoje pastatytas kryžius.
Kiemelių ežeras
Kiemelių ežeras – ežeras Lietuvoje, Kaišiadorių rajone, 2 km į pietryčius nuo Kaišiadorių miesto centro, ties pietrytine miesto riba. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,36 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 92,1 m. Krantai aukštoki, tik pietvakarinis žemas ir užpelkėjęs. Šiaurinis ir rytinis krantai apaugę medžiais. Pietvakariuose išteka ir teka per pelkę upelis link L-10 upelio (Lomenos intakas). Šalia įsikūrę Kiemelių, Stasiūnų gyvenvietės, Kaišiadorių miesto kolektyvinių sodų bendrija. Šiaurvakarine pakrante eina kelias.
Umnakas
thumb|260px|Umnako padėtis Aleutuose Umnakas (, aleut. Umnax) – sala Aleutų salyne, esančiame tarp Beringo jūros ir Ramiojo vandenyno, Lapių salų spiečiuje. Priklauso JAV, Aliaskai. Tai trečia pagal dydį Aleutų salyno sala. Plotas – 1777 km². Salos ilgis 117 km, plotis iki 26 km. Salos paviršius kalnuotas, iškyla iki 2149 m (veikiantis Vsevidovo ugnikalnis). Taip pat yra veikiantis ugnikalnis Okmokas. Būdinga tundra.
Umnake 2010 m. gyveno 18 žmonių, daugiausia aleutai. Vienintelė tebegyvenama gyvenvietė – Nikolskis. Yra apleistas Fort Gleno karinis aerodromas.
Sala apgyvendinta prieš 8400 metų. XVIII a. vid. Umnaką pasiekė rusai, bet aleutai juos užpuolė ir išžudė.
Tuniso vyrų rankinio rinktinė
Tuniso vyrų rankinio rinktinė – komanda atstovaujanti Tunisą tarptautinėse varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Tuniso rankinio federacija.
Paulo Roberto Kotechino, puolėjas
Paolo Roberto Kotechino, puolėjas  – 1983 m. italų sukurta komedija.
Edvinas Bračkus
Edvinas Bračkus (g. 1990 m. rugsėjo 11 d.) – Lietuvos futbolininkas. Žaidžia gynėjo pozicijoje.
Argentinos vyrų rankinio rinktinė
Argentinos vyrų rankinio rinktinė – komanda, atstovaujanti Argentinai tarptautinėse varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Argentinos rankinio konfederacija.
Edvinas Bračkus
Karjera
Sportuoti pradėjo Gargždų „Bangos“ jaunimo komandose.
Paulo Roberto Kotechino, puolėjas
Turinys
Paolo Roberto Kotechino – brazilas legionierius, už didžiulę pinigų sumą atvykęs žaisti į „Napolio“ klubą. Nors visų lūkesčiai itin dideli, Kotechino niekaip nepavyksta susikaupti žaidimui, jį kankina sužadėtinės ir namų ilgesys, todėl jis neišnaudoja šimtaprocentinių progų, komanda pralaimi vienas rungtynes po kitų ir galiausiai nušvilpiamas savo klubo gerbėjų. Kartą rūbinėje jis susipažįsta su santechniku Alvaro, itin panašiu į jį ir, norėdamas išvengti įniršusių gerbėjų, vietoje jų pakiša Alvaro.
Kai Kotechino sužadėtinė atvyksta pas jį, klubo vadovai bando sutrukdyti, kad jiedu pernelyg daug laiko neleistų kartu ir futbolininkas nepervargtų. Kotechino naudojasi Alvaro, dažnai susikeisdamas su juo vietomis, kad suklaidintų klubo vadovus.
Be to, artėja svarbios rungtynės su „Interu“ ir šio atstovė grafienė stengiasi padaryti viską, kad pašalintų varžovų puolėją. Po nepavykusių bandymų ji užsako pagrobimą, tačiau nusikaltėliai sučiumpa Alvaro…
Brazilijos vyrų rankinio rinktinė
Brazilijos vyrų rankinio rinktinė – komanda, atstovaujanti Brazilijai tarptautinėse varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Brazilijos rankinio konfederacija.
Edvinas Bračkus
Gargždų „Banga“
2010 m. debiutavo Gargždų „Bangoje“. Sužaidė 10 rungtynių A lygoje.
Pramogos-Ąžuolas ekipoje
2015 ir 2016 m. sezonuose žaidė Pramogos-Ąžuolas ekipoje, kuri rungtyniavo Antroje lygoje. 2015 m. rugsėjo 5 d. pelnė įvartį prieš Biržų „Širvėną“. (Gargždiškiai nugalėjo rezultatu 5-1.) 2015 m. rugsėjo 12 d. pelnė įvartį rungtynėse prieš Radviliškio SC, kurios baigėsi rezultatyviomis lygiosiomis 4-4. 2015 m. sužaidė 14 rungtynių ir pasižymėjo dviem įvarčiais. Jo atstovaujama ekipa liko antroje vietoje, o pirmenybių nugalėtojais tapo biržiečiai. 2016 m. už gargždiškių ekipą sužaidė 15 rungtynių Antroje lygoje. Ekipa liko trečioje vietoje.
Gargždų „Banga“
Nuo 2017 m. atstovavo Gargždų „Bangai“. 2017 m. birželio 21 d. namų rungtynėse prieš Stumbras B ekipą pelnė vienintelį rungtynių įvartį, kuris lėmė pergalę rezultatu 1-0. Gargžduose vykusiose rungtynėse prieš FK Panevėžys Bračkus pelnė įvartį ir padėjo nugalėti panevėžiečius. Galutinis rezultatas buvo 6-4, „Bangos“ naudai. „Banga“ užėmė antrąją vietą ir žaidė pereinamąsias rungtynes prieš FC Stumbras. Jos susiklostė nesėkmingai ir gargždiškiai patyrė nesėkmę.
2018 m. sezone Bangos ekipoje sužaidė 23 rungtynes Pirmoje lygoje. Dar trejas rungtynes sužaidė LFF taurės turnyre.
2019 m. sezone Bangos ekipoje sužaidė 23 rungtynes Pirmoje lygoje ir pelnė įvartį. Dar penkerias rungtynes sužaidė LFF taurės turnyre ir pasižymėjo dviem įvarčiais. Žaidė abiejose pereinamosiose rungtynėse prieš FK Palanga dėl patekimo į A lygą ir padėjo komandai nugalėti varžovus, bei sportiniu principu gargždiškiai pateko į aukščiausią šalies lygą.
2020 m. pranešta, kad žaidėjas tęs karjerą Gargždų „Bangoje“, kuri 2020 m. sezone pateko į A lygą.
2021 m. liepos 11 d. rungtynėse prieš „Hegelmann“ buvo parodyta raudona kortelė, o gargždiškiai pralaimėjo net 1:4.
2021 m. liepos 30 d. rungtynėse prieš Džiugą pasižymėjo įvarčiu ir persvėrė rezultatą gargždiškių naudai (2:1).
Statistika
Spalvų reikšmės:
Krečiūnų ežeras
Krečiūnų ežeras – ežeras Lietuvoje, Kaišiadorių rajone, 5,5 km į rytus nuo Žaslių miestelio, Trakelių miško pietiniame pakraštyje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,14 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 118,3 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję (~ 60 ha dydžio Žaliojo raisto pelkė), apaugę krūmynais. Šiaurės rytuose išteka upelis Ž-1 link Žiežmaros upės. Šalia buvo įsikūręs Krečiūnų kaimas.
Rusijos vyrų rankinio rinktinė
Rusijos vyrų rankinio rinktinė – komanda atstovaujanti Rusijai tarptautinėse varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Rusijos rankinio sąjunga.
Vengrijos vyrų rankinio rinktinė
Vengrijos vyrų rankinio rinktinė – komanda atstovaujanti Vengrijai tarptautinėse varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Vengrijos rankinio federacija.
Graikijos vyrų rankinio rinktinė
Graikijos vyrų rankinio rinktinė – komanda atstovaujanti Graikijai tarptautinėse varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Graikijos rankinio federacija.
Darius Zubauskas
Darius Zubauskas (g. 2000 m. balandžio 11 d.) – Lietuvos futbolininkas, puolėjas.
Karjera
Sportuoti pradėjo Gargždų „Bangos“ jaunimo komandose.
Nuo 2014 m. atstovavo klubo jaunimo komandoms. Žaidė elitinėje jaunimo lygoje.
Nacionalinė Futbolo Akademija
2017 m. žaidė FK NFA, kuri dalyvavo Antros lygos, Pietų zonos pirmenybėse.
2017 m.
2017 m. pabaigoje iš FK NFA grįžo į gimtąjį Gargždų „Bangą“ ir šio klubo Banga B ekipoje. Pirmoje lygoje sužaidė dviejose rungtynėse ir pelnydavo jose po įvartį. 2017 m. lapkričio 4 d. žaidė pereinamąsias rungtynes prieš FC Stumbras, kurias gargždiškiai pralaimėjo rezultatu 0-3. Šiose rungtynėse Zubauskas sužaidė 33 minutes. Aikštėje pasirodė 58 minutę, kai rezultatas buvo 2-0 kauniečių naudai.
2018 m.
2018 m. Gargždų „Bangoje“ sužaidė 20 rungtynių Pirmoje lygoje ir pasižymėjo šešiais įvarčiais. Dar tris rungtynes sužaidė LFF taurės turnyre ir pasižymėjo vienu įvarčiu.
2019 m.
2019 m. sezone Darius Bangos ekipoje sužaidė 15 rungtynių Pirmoje lygoje ir pelnė šešis įvarčius. Dar tris rungtynes sužaidė LFF taurės turnyre ir pasižymėjo dviem įvarčiais. 2019 m. rugsėjo 20 d. žaidė už Banga B ekipą, kuri namuose net 14-0 sutriuškino Kelmės FK. Zubauskas pasižymėjo dviem įvarčiais (18 ir 40 min.), o rungtynių pertraukos metu buvo pakeistas. Žaidė abiejose pereinamosiose rungtynėse prieš FK Palanga dėl patekimo į Alygą ir padėjo komandai nugalėti varžovus, bei sportiniu principu gargždiškiai pateko į aukščiausią šalies lygą.
2020 m.
2020 m. pranešta, kad žaidėjas tęs karjerą Gargždų „Bangoje“, kuri 2020 m. sezone pateko į A lygą. A lygoje sužaidė devynerias rungtynes.
2021 m.
2021 m. rugpjūčio 28 d. prieš „Nevėžio“ klubą pelnė du įvarčius. Galutinis rezultatas 3:0. Du įvarčius pelnęs puolėjas buvo išrinktas į simbolinę turo rintinę.
2021 m. lapkričio 24 d. rungtynėse prieš Kėdainių „Nevėžį“ pasižymėjo įvarčiu, o Gargždų „Banga“ nugalėjo varžovus rezultatu 3-1.
2023 m. vasario mėn. tapo žinoma, kad žaidėjas palieka „Bangos“ klubą, ta2iau rugpjūčio viduryje sugrįžo į Gargždus.
2023 m.
2023 m. pirmoje pusėje buvo be klubo, o rugpj9čio mėn. vėl prisijungė prie Gargždų „Bangos“. 2023 m. rugpjūčio 17 d. pasirodė po keitimo LFF taurės turnyro rungtynėse prieš FK Transinvest. Galinės kaimo ekipa palaužė gargždiškius pratęsimo metu rezultatu 2-1 ir pateko į turnyro pusfinalį.
Statistika
Spalvų reikšmės:
U-16 rinktinė
Žaidė U-16 rinktinėje. 2015 m. sužaidė dvejas draugiškas rungtynes su Latvija.
U-17 rinktinė
Buvo kviečiamas į U-17 rinktinę. 2016 m. sužaidė tris rungtynes.
Pasirodydavo rungtynių pabaigoje ir sužaisdavo dešimt arba daugiau minučių.
U-19 rinktinė
Buvo kviečiamas į U-19 rinktinę. 2018 m. pabaigoje sužaidė tris rungtynes. Visose trejose rungtynėse sužaisdavo po kėlinį.
Pietų Korėjos vyrų rankinio rinktinė
Pietų Korėjos vyrų rankinio rinktinė – komanda atstovaujanti Pietų Korėjai tarptautinėse varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Pietų Korėjos rankinio federacija.
Kinijos vyrų rankinio rinktinė
Kinijos vyrų rankinio rinktinė – komanda atstovaujanti Kinijai tarptautinėse varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Kinijos rankinio asociacija.
Norkūnų ežeras
Norkūnų ežeras arba Narkūnų ežeras – ežeras Lietuvoje, Kaišiadorių rajone, 3 km į šiaurės vakarus nuo Kruonio miestelio. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,33 km, plotis – iki 0,22 km. Altitudė 88,8 m. Šiaurinis krantas žemas, kiti krantai aukšti, apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Šiaurinėje pakrantėje stūkso Vadecko miškas. Šiaurės rytuose išteka Strankščiaus upelis (Nemuno intakas). Šalia įsikūręs Norkūnų kaimas.
Pamierio ežeras
Pamierio ežeras – ežeras Lietuvoje, Kaišiadorių rajone, 3 km į šiaurės rytus nuo Rumšiškių. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,32 km, plotis – iki 0,21 km. Altitudė 67,2 m. Krantai neaukšti, aplinkui plyti pievos su pavieniais krūmokšniais. Vakaruose išteka upeliukas link čia pat tekančio Nizros upelio (Pravienos intakas). Šalia įsikūręs Pamierio kaimas. Rytine pakrante nutiestas kelias.
Rudžių ežeras
Rudžių ežeras – ežeras Lietuvoje, Kaišiadorių rajone, 2 km į pietvakarius nuo Čiobiškio. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,19 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 90,8 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę krūmais ir medžiais. Aplinkui plyti dirbami laukai ir pievos. Pietvakariuose per pelkę išteka upeliukas link netoliese tekančios Gamantos (Laukystos intakas).
Kriaučiškių ežeras (Kaišiadorių r., Kruonio sen.)
Kriaučiškių ežeras – ežeras Lietuvoje, Kaišiadorių rajone, Kruonio seniūnijoje, 5,5 km į pietus nuo Kruonio miestelio. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,43 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 104,3 m. Vakarinis ir rytinis krantai aukšti, šiaurinis ir pietinis žemi ir užpelkėję, apaugę krūmynais. Rytinėje pakrantėje auga sodai, kitose pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Šiaurėje išteka upelis link Lapainios upės. Šalia įsikūrę Kriaučiškių ir Vilūnų kaimai.
Romas Bubnelis
Romas Bubnelis (g. 1955 m. gegužės 1 d. Veisiejuose) – Lietuvos dainininkas, verslininkas.
Biografija
1973 m. baigė Veisiejų vidurinę mokyklą, 1978 m. – Lietuvos žemės ūkio akademiją.
1989–1995 m. firmos „LitPoliinter“ generalinis direktorius. 1992–1993 m. „Ancorobank“ prezidentas. 1995 m. kalėjo Lukiškių kalėjime-izoliatoriuje.
1997–1998 m. „Lietuvos žinių“ fotografas. 1998–1999 m. „Respublikos“ rinkodaros direktorius. 1999–2001 m. kapinių priežiūros reikalų tvarkytojas, dėvėtų drabužių parduotuvės direktorius. 2001–2005 m. UAB „Naujasis aitvaras“, dienraščio „Vakaro žinios“ direktorius. 2007–2009 m. alaus daryklos „Gubernija“ direktorius. 2010–2012 m. „Spauda“ generalinis direktorius.
Unalaška
thumb|250px|Unalaškos palydovinė nuotrauka Unalaška (, aleut. Nawan-Alaxsxa) – sala Aleutų salyne, esančiame tarp Beringo jūros ir Ramiojo vandenyno, Lapių salų spiečiuje. Priklauso JAV, Aliaskai. Plotas – 2720 km². Salos ilgis 128 km, plotis iki 56 km. Kranto linija labai vingiuota, gausu užutėkių, pusiasalių. Paviršius kalnuotas, iškyla iki 2036 m (veikiantis Makušino ugnikalnis). Unalašką dengia ledynai, būdinga tundros augmenija.
Unalaškoje 2000 m. gyveno 1759 žmonės, daugiausia aleutai. Pagrindinė gyvenvietė – Unalaška. Pagrindinis uostas Dač Harboras yra gretimoje Amaknako salelėje.
1714 m. salą pasiekė pirmas europietis – Vitas Beringas. Rusai Unalaškoje 1759 m. įsteigė koloniją, bet ją užpuolė ir sunaikino aleutai. 1788 m. salą pasiekė ispanų (Estebano Chosė Martineso ir Gonsalo Lopeso de Haro) bei Džeimso Kuko ekspedicijos.
Karpatas
thumb|250px|Karpato padėtis Karpatas  – Graikijai priklausanti sala Egėjo jūroje, yra tarp Kretos ir Rodo salų, antra pagal dydį Dodekaneso salyne. Plotas 300 km². Sala ištįsusi iš šiaurės į pietus. Paviršius kalnuotas, iškyla iki 1215 m (Kali Limnio k.). Būdingi karstiniai reiškiniai. Aplink yra kelios mažesnės salelės, tarp jų – žemės drebėjimo atskirta Sarija.
2011 m. Karpate gyveno 6181 gyventojas. Didžiausia gyvenvietė ir uostas – Pigadija, kitos gyvenvietės – Karpatas, Olimpas, Arkasa. Vystomas turizmas, auginami javai, alyvmedžiai, veisiamos avys, ožkos. Iš salos keltai kelia į Pirėją ir Heraklioną. Yra tarptautinis oro uostas.
Karpatas minimas Homero „Iliadoje“ kaip Κράπαθόν, o Rodo Apolono „Argonautikoje“ Karpatas yra pagrindinis uostas, kuriame renkasi argonautai. Nuo 400 m. pr. m. e. Karpatas pateko į Rodo valdžią.
Rankinis 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Rankinio rungtynės 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Atenuose vyko nuo rugpjūčio 14 iki rugpjūčio 29 d. Faliro sporto paviljone.
Sventojanskas
Sventojanskas – kaimas vakarų Baltarusijoje, administraciškai priskirtas Gardino srities Gardino rajono Ašiužos apylinkei. Išsidėstęs į šiaurę nuo srities ir rajono centro Gardino, dešiniajame Nemuno krante, beveik priešais Baltosios Ančios žiotis, prie valstybinės sienos su Lietuva. Sunykęs, 2009 m. jame gyveno tik vienas žmogus.
Istorija
Kaimas vadinosi Sventojansku, šį vardą davė Baltoji Ančia, kuri taip pat buvo vadinama Švento Jono upe. Tuo metu Sventojanskas priklausė Rusijos imperijos Suvalkų gubernijos Seinų apskrities Valavičių valsčiui. Pirmojo pasaulinio karo metais Rusijos imperijos kariuomenė tarp abiejų gyvenviečių buvo pastačiusi medinį tiltą per Nemuną. Sužinoję apie besiartinančią kaizerinės Vokietijos armiją, 1915 m. rusų kariškiai tiltą sudegino. Dabartiniais laikais sausrų metu nusekusioje upėje matosi buvusio tilto atraminiai poliai.
Tarpukaryje Sventojanskas atsidūrė Lenkijoje: dešiniojo kranto gyvenvietė kaimo teisėmis įėjo į Balstogės vaivadijos Gardino apskrities Pariečės valsčių, o kairiojo kranto gyvenvietė tapo to paties valsčiaus eiguvos kaimeliu.
Skiras
thumb|250px|Skiro padėtis Skiras  – Graikijai priklausanti sala vidurio Egėjo jūroje, Sporadų salyno pietuose. Plotas 209 km². Paviršius kalnuotas, iškyla iki 792 m (Kochilos k.). Yra geležies rūdos telkinių. Salos šiaurėje auga pušynai.
Pasak vieno graikų mito, Skire Likomedas nuo skardžio numetė Tesėją. Kitoje istorijoje pasakojama apie Achilą, kuris Skire vedė vieną iš salos princesių. Pasak Tukidido, 475 m. pr. m. e. Skirą užkariavo atėniečiai.
Varležeris (Kaišiadorių r.)
Varležeris – ežeras Lietuvoje, Kaišiadorių rajone, 6,5 km į šiaurę nuo Palomenės, Gegužinės miške. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,14 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 72,2 m. Krantai žemi, pelkėti iš visų pusių, apaugę medžiais ir krūmynais. Ežeras nenutekantis, priklauso L-2 upelio baseinui (Lomenos intakas).
Bloodborne
thumb|right|260px| „Bloodborne“ veiksmas daugiausiai vyksta tamsiame gotikiniame mieste Bloodborne – 2015 m. veiksmo RPG žanro kompiuterinis žaidimas, sukurtas Japonijos „FromSoftware“ studijos ir išleistas „Sony“ išskirtinai „PlayStation 4“ konsolei.
Metacritic.com duomenimis, žaidimas kritikų įvertintas 92 balų iš 100 vidurkiu. Po apie 6 mėnesių nuo išleidimo „Sony“ pranešė, kad „Bloodborne“ išplatintas 2 mln. kopijų tiražu. 2015 m. „Edge“ žurnalo įvertintas „Metų žaidimu“, 2016 m. BAFTA apdovanojimuose įvertintas geriausiu už žaidimo dizainą.
Apie žaidimą
„Bloodborne“ sukurtas „FromSoftware“ studijos bendradarbiaujant su „Sony“ Japonijos studija. Žaidimas yra panašių bruožų su anksčiau „FromSoftware“ kurtais žaidimais „Demon's Souls“ ir „Dark Souls“. „Bloodborne“ pasirodė rinkoje 2015 m. kovo 24 d. Š. Amerikoje, kovo 25 d. Europoje ir kovo 26 d. Japonijoje. 2015 m. lapkritį išleistas vienintelis žaidimo praplėtimas „Bloodborne: The Old Hunters“.
Žaidimo istorijos pradžioje pagrindinis herojus bendriniu vardu Medžiotojas (Hunter) atvyksta į Yharnam miestą, kuriame esą yra paslėptas mistinis vaistas, galintis išgydyti nuo pasaulį siaubiančios neaiškios infekcijos, kuria yra užsikrėtęs ir Medžiotojas. Žaidėjas pradžioje gali pasirinkti savo Medžiotojo lytį, išvaizdą, jo priešistorės gyvenimo aplinkybes ir pan. Žaidimo eiga vyksta 3D grafikos aplinkoje, valdant Medžiotoją iš trečiojo asmens perspektyvos. Medžiotojas turi kovoti su miesto gyventojais ir įvairiomis pabaisomis.
Medžiotojas paprastai ginkluotas dviem ginklais (kiekvienai rankai) ir negali naudotis skydu. Nugalėti priešininkai pameta ginklus, sveikatos porcijas ir kt. Už jų nugalėjimą suteikiami savotiški žaidimo pinigai − „kraujo aidai“ (blood echoes), už kuriuos galima pirkti naujus ginklus, drabužius, gerinti Medžiotojo savybes (praplėsti sveikatos rezervą, padidinti ginklo žalą ir pan.). Specialių objektų ar praėjimų mieste reikia paieškoti laužant dėžes, statines ir pan.
Vikabalis
Vikabalis – ežeras Lietuvoje, Kaišiadorių rajone, 4 km į vakarus nuo Kruonio. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,22 km, plotis – iki 0,18 km. Altitudė 94,2 m. Krantai vietomis užpelkėję. Pakrantės kalvotos. Į rytus stūkso Norkūnų miškas, į vakarus – Varkališkių miškas. Šalia įsikūręs Varkališkių kaimas. Ežeras nenutekantis, priklauso Nemuno mažųjų intakų baseinui.
Stratfordas
Stratfordas gali reikšti:
Pirotas
Pirotas  – miestas Serbijos pietryčiuose, netoli Bulgarijos pasienio.
Istorija
2016 m. suteiktos miesto teisės.
Ringvasiojus
thumb|right|Skogsfjordvatno ežeras Ringvasiojus (Ringvassøy, ) – sala šiaurės Norvegijoje, Trumso apskrityje. Ringvasiojų aplink supa kitos salos: Kvalioja pietuose, Reinioja ir Karlsioja rytuose, Vanioja, Helgioja ir Nordkvalioja šiaurėje ir Rebenesioja šiaurės vakaruose.
Ringvasiojus yra šešta pagal dydį sala Norvegijoje, salos plotas – 656 km². Aukščiausias taškas – Soltindanas (1051 m).
Saloje esantis Skogsfjordvatno ežeras yra didžiausias ežeras Norvegijoje, kuris yra saloje.
Augustinas Pronckietis
Augustinas Pronckietis, (1886 m. rugpjūčio 30 d. Rusijos imperijoje: Kauno gubernijos Šiaulių apskrities Radviliškio valsčiaus Žilionių kaime – 1986 m. sausio 23 d. Šeduvoje) – Romos katalikų kunigas Ukrainoje, Latvijoje, Rusijoje ir Lietuvoje.
Biografija
1916 m. gruodžio mėn. paskirtas Sankt Peterburgo Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų katedros vikaru. 1922 m. trumpam kalintas „už nesutikimą uždaryti bažnyčią“. 1923 m. prieštaravo sovietinės valdžios nurodymui atiduoti liturginius indus valstybei, todėl kartu su kitais miesto kunigais buvo suimtas ir nuteistas trejus metus kalėti Maskvos kalėjime „Matroskaja Tišina“. 1925 m. vasario 25 d. paleistas anksčiau laiko. Grįžo vikarauti į Sankt Peterburgo Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų katedrą, 1928–1930 m. buvo šios šventovės klebonu. Kurį laiką kunigavo Lugos Šv. Mikalojaus ir kt. Leningrado srities katalikų bažnyčiose, buvo skiriamas Leningrado apaštališkojo vikariato generalvikaru, o 1930 m. – Šv. Kotrynos bažnyčios klebonu. 1932 m. balandžio 15 d. areštuotas ir, apkaltinus šnipinėjimu užsienio valstybėms (pagal RTSFR BK 58–6 ir 58–11 str.), nuteistas dešimčiai metų kalėti Ypatingajame lageryje Baltosios jūros Solovkų salose. 1933 m. gegužėje perkeltas į Butyrkų kalėjimą.
Lietuvai ir bolševikinei Rusijai apsikeitus politiniais kaliniais, 1933 m. spalio 19 d. sugrįžo į gimtąją šalį. Tų pačių metų gruodyje buvo paskirtas Sunkiųjų darbų kalėjimo Bajoruose kapelionu. Nuo 1937 m. rugsėjo 3 d. kunigavo Šaltenių parapijoje, vėliau Palendrių ir Aukštelkės bažnyčiose. 1946–1956 m. kun. A. Pronckietis tarnavo kuratu ir klebonu Ugionių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčioje. Itin pablogėjus regėjimui, nuo 1956 m. spalio 24 d. buvo Šeduvos parapijos altarista. Palaidotas Šeduvos bažnyčios šventoriuje.
Pusbrolis kun. Kazimieras Pranckietis – teologijos magistras ir knygnešys.
Vranė
Vranė  – miestas Serbijos pietuose, netoli Makedonijos pasienio.
Istorija
Romos imperijos laikais šios teritorijos buvo priskirtos Mezijos diacezijai. Pirmą kartą gyvenvietė Vranės vardu paminėta 1093 m. Bizantijos metraštininko Alexiado. Pavadinimas kildinamas iš slaviško žodžio vran, kuris reiškia 'juodas'. Antrasis vietovės paminėjimas buvo 1193 m., kai iš bizantiečių teritorijas atsiėmė serbų princas Stefanas Nemania. Galutinai pajungta prie Serbijos karalystės 1207 m.
Vėliau šias teritorijas užgrobė turkai osmanai ir išlaikė savo valdžioje iki pat 1878 m., kai Balkanuose prasidėjo išsivadavimo karai prieš turkų priespaudą.
Dino De Laurentiis
Dino De Laurentis (1919 m. rugpjūčio 8 d. – 2010 m. lapkričio 10 d.) – italų kino prodiuseris, prisidėjęs daugiau kaip prie 500 filmų kūrimo, iš kurių 38 buvo nominuoti prestižiniam Oskaro apdovanojimui. Kartu su Carlo Ponti yra laikomi pagrindiniais prodiuseriais, padėjusiais Italijos kinui pelnyti tarptautinį pripažinimą po Antrojo pasaulinio karo.
Biografija
1937-38 m. Dino studijavo eksperimentinio kino centre Romoje, kurias buvo priverstas nutraukti dėl prasidėjusio karo. Tuo pačiu metu jis atliko ir keletą vaidmenų, o 1941 m. prodiusavo savo pirmąjį filmą „L’amore canta“.
Karui pasibaigus, 1946 m. jis įkūrė kompaniją „Dino De Laurentiis Cinematografica“, kuri, dažnai bendradarbiaudama kartu su Carlo Ponti, ėmė prodiusuoti filmus, tarp kurių buvo ir Federico Fellini juosta „La Strada“ bei kiti italų neorealizmo kūriniai.
Dar prie persikraustant į JAV 1976 m., De Laurentis prodiusavo biblinį epą „Biblija: pradžia“ (režisierius John Huston, 1966) bei bendradarbiauvo su kitais šios šalies režisieriais. 9 dešimtmetyje jis įsteigė kompaniją „De Laurentiis Entertainment Group“, kuri sukūrė daug sėkmingų ir visame pasaulyje žinomų filmų: „Serpiko“, „King Kongas“, „Konanas barbaras“, „Avinėlių tylėjimas“ ir kitus. Jis prisidėjo prie eilės Stepheno Kingo ir Thomas Harris romanų ekranizacijų.
Šeima
Pirmoji jo santuoka buvo anuliuota.
1990 m. jis susituokė su Martha Schumaher, su kuria kartu dirbo nuo 1985 m. Kartu jie susilaukė 2 dukterų.
Mirė sulaukęs 91 metų.
Jaunesnis Dino broils Luigi bei dėdė Aurelio taip pat yra kino prodiuseriai. Aurelio De Laurentiis vadovauja futbolo klubui S.S.C. Napoli.
Navikų ežeras (Ukmergės r.)
Navikų ežeras – nedidelis, apie 2 ha dydžio ežeras Ukmergės rajone, Deltuvos seniūnijoje, Navikų kaime, 8 km į pietvakarius nuo Ukmergės. Pasiekiamas iš kelio, pasukus į pietryčius pro Laibiškius, pavažiavus žvyrkeliu apie 0,7 km, už artimiausios sodybos pasukti į dešinę apie 50 m.
Ežeras telkšo slėnyje tarp kalvotų dirbamų laukų, savo kontūrais plane artimas pasvirusios širdies formai. Telkinio didžiausias ilgis (rytų – vakarų kryptimi) 210 m, didžiausias plotis 150 m. Altitudė 71,5 m. Krantai apaugę medžiais ir krūmynais. Pietinė ir rytų pakrantės pelkėtos. Ežeras privatus, yra įveista baltųjų amūrų.
Bačka Topola
Bačka Topola – gyvenvietė Serbijos šiaurėje, Voivodinos autonominėje srityje, netoli Vengrijos pasienio.
Istorija
Pirmą kartą vietovė buvo paminėta 1462 m. Fibaych pavadinimu. Per karus su turkais osmanais gyvenvietė buvo ne kartą suniokota.
1543 m. paminėta vietovė Topola. Nuo 1750 m. čia kūrėsi atvykėliai iš Aukštutinės Vengrijos. (Daugiausiai slovakai ir vengrai.)
Šiais laikais daugiau nei pusė miesto gyventojų yra vengrai (58 %).
Futbolas
2018 m. spalio 27 d. Bačka Topola mieste buvo atidaryta futbolo akademija. Jai buvo skirtas 5,5 hektarų dydžio sklypas. Į akademijos kompleksą Vengrijos futbolo federacija investavo 9.5 milijono eurų. Šis kompleksas apima centrinį stadioną, kuris talpina 5000 žiūrovų, taip pat kitas šiuolaikiškai futbolo infrastruktūrai reikalingas patalpas.
Norvegijos vyrų rankinio rinktinė
Norvegijos vyrų rankinio rinktinė – komanda atstovaujanti Norvegijai tarptautinėse varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Norvegijos rankinio federacija.
Amsterdamo sala
Sala užima 55 km² plotą, jos ilgis 10 km, plotis iki 7 km. Tai vulkaninė sala, sudaryta iš snaudžiančio ugnikalnio (paskutinis išsiveržimas – 1792 m). Iškyla į 867 m (Deivių k.). Pietvakariuose driekiasi ugnikalnio kaldera, vadinama Viržynų plynaukšte (Plateau des Tourbières). Ji į vandenyną leidžiasi stačiais (>700 m) D’Antrkasto skardžiais.
Klimatas jūrinis, švelnus. Vidutinė metinė temperatūra – 14 °C, per metus ji nedaug kinta (sausį vidutiniškai būna 17,5 °C, liepą – 11,6 °C). Per metus iškrenta apie 1100 mm kritulių, būdingas didelis oro drėgnumas, gūsingi vėjai. Priešingai, nei daugelyje kitų pietų Indijos vandenyno salų, Amsterdamo saloje auga medžiai – tik pietų jūrų salose sutinkami Phylica arborea. Taip pat veši žolės, papartynai. Saloje peri jūriniai paukščiai – albatrosai (tarp jų – endeminis Diomedea amsterdamensis), pingvinai, plėšikai. Yra subtropinių jūrų lokių ir pietinių jūrų dramblių gulyklos. Įsiveisusios pelės, žiurkės, sulaukėjusios katės. Iki 2010 m. Amsterdamo saloje gyvavo sulaukėjusių galvijų populiacija.
Amsterdamo salos šiaurinėje pakrantėje veikia Marteno de Vivjė (Martin-de-Viviès) mokslinių tyrimų stotis (~30 žmonių).
Dainavos koplyčia (Ukmergė)
Dainavos koplyčia – katalikų koplyčia, priklausanti Deltuvos Švč. Trejybės parapijai, esanti Dainavos kaime (Deltuvos sen.), Ukmergės rajone, 4,5 km į pietus nuo Deltuvos, 1 km į pietryčius magistralės.
Koplyčia įsikūrusi gyvenvietės centre, kultūros centro pastate. Pažymėta kryžiumi ant įėjimo durų. Joje vyksta sekmadienio pamaldos, į kurias susirenka apie 30 žmonių. Šv. Mišių laikyti atvyksta Deltuvos parapijos klebonas.
Istorija
Koplyčios steigimu Dainavoje rūpinosi vietos tikintieji. Jai buvo skirtos patalpos sovietmečiu statytų (apie 1969 m.) kultūros namų pastate. Atnaujintais maldos namais, įrengta šarvojimo sale Dainavos kaimo bendruomenė pradėjo naudotis 2002 m.
Greihamo sala
thumb|200px|Greihamo salos padėtis Britų Kolumbijoje Greihamo sala (,, haid. Kiis Gwaay) – Kanadai (Britų Kolumbijai) priklausanti sala Ramiajame vandenyne, didžiausia Karalienės Karolinos (Haida Gvai) salyno sala bei 101 pagal dydį sala pasaulyje. Plotas – 6436 km². Salos paviršius kalnuotas, sieka 1250 m aukštį (Nydhamo k.). Apaugusi spygliuočių miškais. Į salos vidurį įsiterpia siauras Maseto užutėkis. Pietuose siauru Kartaito sąsiauriu atskirta nuo Morsbio salos. Įsteigti Naikuno ir Tyrojo Ežero provinciniai parkai.
Greihamo saloje 2001 m. gyveno 4475 gyventojai, didelė dalis – haidai. Didžiausia gyvenvietė – Kvin Šarlotė. Verčiamasi turizmu, žvejyba. Kelto linija jungia su Prins Rupertu žemyne.
1853 m. britų admirolas Džonas Čarlis Prevostas (James Charles Prevost) salą pavadino britų didiko Džeimso Greihamo garbei.
Kosas
thumb|250px|Koso padėtis Kosas  – Graikijai priklausanti sala Egėjo jūroje, Dodekaneso salyne, 4 km nuo Mažosios Azijos (senovės Karijos) krantų. Plotas – 290 km². Salos ilgis 45 km, plotis iki 11 km. Kranto linijos ilgis 115 km. Paviršius uolingas, kalnuotas, iškyla iki 846 m.
2011 m. Kose gyveno 33,3 tūkst. gyventojų (antra pagal gyventojų skaičių Dodekaneso sala). Dauguma gyventojų yra graikai, bet saloje tebegyvena ~2000 turkų (XX a. vid. jie sudarė apie pusę gyventojų). Didžiausia gyvenvietė ir uostas – Kosas, kitos didesnės gyvenvietės – Kardamena, Kefalas, Tingakis, Antimachija, Marmaris. Vystomas turizmas, auginami alyvmedžiai, vynuogės, migdolai, figos, pomidorai ir kt. Veikia tarptautinis oro uostas. Kose yra gana gerai išlikusi gydymo dievo Asklepijaus šventykla (asklepionas), gimnazijos, odeono, didelės agoros, romėnų statinių liekanos, XIV a. hospitalijerų pilis, taip pat platanas, po kuriuo, pasak legendos, mokęs Hipokratas.
Kosas minimas nuo Homero „Iliados“. Jo pirmuoju legendiniu karaliumi laikomas Meropas. Salą savo žygių metų aplankęs Heraklis. Kosas buvo svarbi Asklepijaus garbinimo vieta. Salą kelis kartus buvo užėmę persai. Strabonas mini, kad Kosas buvo gerai įtvirtintas ir svarbus Egėjo uostas. Graikų ir romėnų laikais Kosas garsėjo kaip medicinos studijų vieta, čia V a. pr. m. e. gyveno Hipokratas. XIII–XIV a. salą valdė genujiečiai, turkų piratai, hospitaljerai. 1523 m. Kosą užėmė Osmanai.
Šešuola
Šešuola (arba Šašuola) – upė Lietuvoje, Ukmergės rajone; Siesarties kairysis intakas (Šventosios baseinas). Išteka iš Šešuolių ežero, 1 km į vakarus nuo Šešuolių. Teka šiaurėn daugiausia pro laukus. Įteka į Siesartį 15,7 km nuo jos žiočių, į šiaurę nuo Ramoniškės.
Intakai: Salkuva, Bareišių upelis, Šapalas (dešinieji), Nasėvėla, Degsnių upelis (kairieji).
Aukštupio vaga ištiesinta. Tolesnė vaga savaiminė, vingiuota. Ties Virkščiais upė patvenkta, sudarytas Virkščių tvenkinys. Gyvenvietės prie Šešuolos: Užupėnai, Pašešuolė, Virkščiai.
Upėvardis Šešuolà (arba Šašuolà) neaiškios kilmės – šaknis šaš- siejama su žodžiu „šešėlis“ bei bendresne šalčio, vėsos reikšme.
Nyderlandų moterų žolės riedulio rinktinė
Nyderlandų moterų žolės riedulio rinktinė – komanda atstovaujanti Nyderlandams tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Nyderlandų žolės riedulio konfederacija. Nyderlandų rinktinė yra daugiausiai kartų pasaulio taurę laimėjusi komanda.
Argentinos moterų žolės riedulio rinktinė
Argentinos moterų žolės riedulio rinktinė – komanda atstovaujanti Argentinai tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Argentinos žolės riedulio konfederacija.
Šv. Lauryno sala
Plotas 4640 km². Salos ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 145 km, plotis 15–35 km. Sala vulkaninės kilmės, būdingos žemumos su pavienėmis vulkaninėmis aukštumomis. Didžiausias aukštis – 672 m (Kookooligito k.). Daug ežerų. Būdinga tundra, veši arktiniai karklai. Saloje gausiai peri jūriniai paukščiai. Į pietus nuo salos tyvuliuoja žiemą neužšąlančios properšos.
Šv. Lauryno saloje 2010 m. gyveno 1352 gyventojai, daugiausia Sibiro jupikai. Pagrindinė gyvenvietė – Gambelas (681 gyv.). Verčiamasi žvejyba, elnininkyste.
Šv. Lauryno sala apgyvendinta prieš 2500–2000 metų. 1728 m. ją pasiekė pirmasis vakarietis Vitas Beringas. XIX a. dauguma salos jupikų mirė nuo bado ir alkoholizmo. 1900 m. įveisti šiaurės elniai. Šaltojo karo metais saloje veikė svarbus karinis radaras ir karinė oro bazė.
Stratfordas prie Eivono
Mieste gimė, gyveno ir mirė žymiausias Anglijos rašytojas – Viljamas Šekspyras (1564–1616).
Trautfeteris
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Qrendi FC
Istorija
Klubas įkurtas 1955 m. Žaidė žemesniųjų divizionų pirmenybėse.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo Challenge League (II) ir liko keturioliktoje vietoje. Po sezono iškrito į žemesnį divizioną.
Švabijos Alpių olos ir ledynmečio menas
Švabijos Alpių olos ir ledynmečio menas – pietų Vokietijos olose, Švabijos Alpėse, Juros kalnuose rastos išraižytos žmonių, gyvūnų (urviniai liūtai, tarpanai, mamutai) ir zoomorfinės figūrėlės sukurtos prieš 33–43 tūkst. m. Tuo metu pasirodė pirmieji šiuolaikinai žmonės medžiotojai-rankiotojai Europoje paskutinio ledynmečio metu. Tai vieni seniausių iš žinomų vaizduojamojo priešistorinio meno pavyzdžių.
Santa Lucia FC
Santa Lucia FC – Maltos futbolo klubas iš Santa Liučijos.
Istorija
Klubas įkurtas 1974 m. Žaidė žemesniųjų divizionų pirmenybėse.
2017–2018 sezone kovojo Antrame Divizione, užėmė antrą vietą ir iškopė į Pirmą Divizioną.
2018–2019 sezone kovojo Pirmame Divizione, užėmė trečią vietą, o pereinamosiose rungtynėse nugalėjo elito diviziono atstovus ir iškopė į Premjer lygą.
2022–2023 m. sezone Premjer lygoje liko dvyliktoje vietoje.
2018 m. pasaulio moterų žolės riedulio taurė
2018 m. pasaulio moterų žolės riedulio taurė – 14-oji pasaulio moterų žolės riedulio taurė, kuri vyko 2018 m. liepos 21 - rugpjūčio 5 dienomis Jungtinės Karalystės sostinėje Londone. Tai pirmoji moterų pasaulio taurė kuri vyko Anglijoje
Rengėjų rinkimas
Oficialiose varžybose dėl teisės surengti 2018 m. pasaulio taurę varžėsi keturi pasiūlymai:
Belgijos kandidatūra buvo pašalinta dėl reikalavimų neatitikimo. Australija iš varžybų pasitraukė pati dėl finansinių keblumų.
2013 m. lapkričio 7 d. teisę rengti 2018 m. pasaulio taurę atiteko Anglijai.
Swieqi United FC
Swieqi United FC – Maltos futbolo klubas iš Svikio.
Istorija
Klubas įkurtas 2009 m. Žaidė žemesniųjų divizionų pirmenybėse.
2017–2018 sezone kovojo Antrame divizione (III pakopa). Užėmė trečią vietą. Dėl patekimo į Pirmą divizioną kovojo pereinamosiose rungtynėse ir nugalėjo varžovus. Nuo 2018–2019 m. sezono rungtyniavo Pirmame divizione, kuris netrukus pervadintas ir tapo Maltese Challenge League.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo Challenge League (II) ir liko septintoje vietoje.
Australijos moterų žolės riedulio rinktinė
Australijos moterų žolės riedulio rinktinė – komanda atstovaujanti Australijai tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Australijos žolės riedulio federacija.
Anglijos moterų žolės riedulio rinktinė
Anglijos moterų žolės riedulio rinktinė – komanda atstovaujanti Anglijai tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Anglijos žolės riedulio federacija.
Chababas
Chababas (, ARC ܟܚܐܒܐܒ (Khababb)), dar minimas kaip Abiba – kaimas pietvakarių Sirijoje, Daros muchafazoje, į pietus nuo Suveidos. Išsidėstęs Havrano lygumoje. Pro miestą eina Daros–Salchado plentas. 2008 m. kaime gyveno apie 10 tūkst. žmonių, kurių dauguma buvo krikščionys katalikai (asirai).
Varvarinas
Varvarinas  – miestas centrinėje Serbijoje, Šumadijos ir Vakarų Serbijos regione; Rasinos apygardos administracinis centras. Apylinkėmis teka Didžioji Morava.
Istorija
1882 m. karaliaus Michailo Obrinovičiaus įsaku kaimui suteiktas gyvenvietės statusas. Nuo to laiko kaimas išaugo ir tapo miestu.
1866 m. čia gyveno 951 žmogus, 1948 m. – 1090, o 1991 m. – 2306.
NATO bombardavimas
Kosovo karo XX amžiuje metu miesto teritorija, nors ir buvusi atokiau nuo pasienio, tapo karinio konflikto zona. 1999 m. gegužės 30 d., kiek po 1 val. dienos, virš Didžiąją Moravą kertančio tilto bombarduodami praskriejo vienas ar du NATO F-16 Fighting Falcon naikintuvai. Ant tilto buvo susirinkę minios žmonių, šventusių stačiatikių šventę.
thumb|left|300px|Moravos upė Kadangi miestas buvo sąlyginai toli nuo konflikto epicentro Kosovo (apytiksliai 200 km), o senstelėjęs ir siauras tiltas nebuvo laikomas svarbiu, čia nebuvo imtasi jokių priemonių apsisaugoti nuo antskrydžių. Incidento metu žuvo 10 civilių, dar 17 buvo sužeisti. Viso nuvilnijo dvi bombardavimo bangos. Didesnis nukentėjusiųjų skaičius pasireiškė antrosios bangos metu, kuomet žmonės suskubo gelbėti sužeistuosius po pirmosios atakos bangos. Kai kurie išgyvenusieji liko visam laikui paralyžiuoti.
Iki šiol NATO atsisakė atskleisti išsamesnę informaciją apie antskrydį, ypač apie atakoje dalyvavusių naikintuvų kilmę. 1999 m. gegužės 31 d. NATO atstovo Jamie Shea paskelbtame viešame pareiškime Varvarino tiltas buvo pripažintas teisėtu kariniu taikiniu. Nuo to laiko NATO nepateikė jokių paaiškinimų ar kitų pareiškimų.
Šis incidentas paskatino pateikti ieškinį Vokietijos vyriausybei (vienai iš konflikte dalyvavusių NATO šalių). Byloje buvo nutarta ieškovų iš Serbijos nenaudai, tačiau šie bylą apskundė Vokietijos Aukščiausiajam Teismui.
Medina Azahara
Medina Azahara – senovinis Islamo pasaulio maurų miestas, kuris buvo įsikūręs Al-Andaluzijoje, dabartinėje Ispanijos teritorijoje. 2018 m. įrašytas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Istorija
Miestas su rūmų kompleksu pastatytas X a. Kordobos kalifato valdovo Abdurachmano III Kordobos miesto vakaruose. Buvo Al-Andalusijos provincijos sostinė, kalifato politinės galybės simbolis. Jo sūnus Hakamas II išplėtė miestą, bet po jo mirties miestas prarado savo svarbą. 1010 m. išgrobstytas bei sudegintas pilietinio karo metu ir po to apleistas. Ilgainiui užpustytas smėlio. XX a. pradžioje pradėti kasinėjimo darbai. Išlikę senoviniai keliai, tiltai, pastatai, dekoruotos sienos.
Jogaila (vardas)
Jogaila (kiti variantai: Jagiełło; Jagiela) – dvikamienis baltiškos kilmės vardas sudarytas iš šaknies Jo ir gail siejamos su liet. žodžiais joti; jotis bei gailėti, gailus arba gailas; stiprus. 1990–2013 m. laikotarpiu suteikti 142 vardai.
Bahreino perlų keliai
Bahreino perlų keliai  – su perlų rinkimo tradicija Bahreine susiję statiniai, 2012 m. įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Sąrašas apima 17 Muharako pastatų (pirklių namai, parduotuvės, sandėliai, mečetė).