cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Charles Gounod
Biografija
Guno gimė 1818 m. Paryžiuje, dailininko ir pianistės šeimoje. Jo motina buvo pirmoji jo muzikos mokytoja. Tada atsiskleidė pirmieji Š. Guno muzikiniai talentai. Jis įstojo į Paryžiaus konservatoriją kur dėstė Fromental Halévy. 1839 m. Guno laimėjo Prix de Rome už kantatą Ferdinandas. Vėliau jis iškeliavo į Italiją kur studijavo Palestrinos muziką. Guno parašė pirmą savo poemą, Sappho 1851 m., bet neturėjo didelio pasisekimo kol nepasirodė „Faustas“ (1859 m.) pagal tokio pat pavadinimo Gėtė poemą „Faustas“.
Versmininkai (Įsruties apskritis)
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1736–1818 m. Prūsijos karalystės Lietuvos departamento, 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Gumbinės apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Istenburgo rajono (Инстербургский район), vėliau Černiachovsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2008 m. birželio 30 d. Krasnopolianskojės apylinkės kaimas.
Charles Gounod
Biografija
Tai ir liko jo geriausias darbas. Romantiškos ir melodingos „Romeo ir Džiuljeta“ (pagal Šekspyro „Romeo ir Džiuljeta“) premjera buvo 1867 m. Šis darbas taip pat buvo rodomas dažnai. Žavinga ir labai individualia Mireille (1864 m.) žavisi mokovai.
Nuo 1870 iki 1875 m. Guno gyveno Anglijoje. Dauguma Guno muzikos nuo to laiko yra vokalinė arba choralinė.
Vėliau, Guno rašė daug religinės muzikos, tarp kurios Ave Marija paremta pirma preliudija iš pirmos knygos Well-Tempered Clavier, kurią parašė Bachas. Guno mirė 1893 m. Sen Klu mieste (Prancūzija).
Erich Dagobert von Drygalski
Erichas fon Drigalskis (, 1865 m. vasario 9 d. Karaliaučius – 1949 m. sausio 10 d. Miunchenas) – vokiečių keliautojas, geografas ir geofizikas.
Biografija
1882 m. 17 metų baigė matematikos ir fizikos studijas Karaliaučiaus universitete. Vėliau studijavo geografiją Bonos, Leipcigo ir Berlyno universitetuose. 1887 m. apgynė disertaciją. 1906-1935 m. Miuncheno universiteto profesorius.
1891 m. ir 1892-1893 m. vadovavo dviem Berlyno geografinės draugijos ekspedicijoms prie Grenlandijos vakarinių krantų ir tyrė ledynus. 1901-1903 m. vadovavo Vokietijos ekspedicijai į Antarktį laivu „Gauss“, kuri 1902 m. atrado ir tyrė Vilhelmo II Žemę. Sukūrė ledų judėjimo teoriją. 1910-1912 m. dalyvavo ekspedicijoje į Špicbergeną ir tyrė galimybes panaudoti dirižablius Arktyje.
Apie savo keliones parašė knygų. Jo vardu pavadinti kalnai Karalienės Matildos Žemėje, šelfinis ledynas Viktorijos Žemėje, sala Deiviso jūroje.
Vygintas Jankauskas
Vygintas Jankauskas (g. 1959 m. gegužės 31 d., Utenoje) – lietuvių fizikas, fizinių mokslų daktaras.
Biografija
1982 m. baigė Vilniaus universiteto Fizikos fakultetą, 1991 m. – aspirantūrą. 1993 m. čia apgynė fizinių mokslų daktaro disertaciją „Krūvininkų judrumo ir gyvavimo trukmių tyrimas a-Se ir Se-P-Te sistemos elektrofotografiniuose sluoksniuose“
Nuo 1982 m. – VU Fizikos fakulteto Kietojo kūno katedros mokslo darbuotojas.
Mokslinė veikla
Pagrindinė mokslinės veiklos kryptis – krūvininkų pernašos reiškiniai netvarkiuose ir organiniuose fotopuslaidininkiuose. Per 80 mokslinių straipsnių, kelių patentų autorius ir bendraautoris.
Albertas Surkovas
Albertas Surkovas (, 1848 m. balandžio 23 d. Rietave, Rusijos imperija – 1917 m. gegužės 16 d. Petrograde, Rusijos imperija) – Rusijos imperijos verslininkas ir mecenatas, valdęs daug įvairių alkoholio ir medienos apdirbimo gamyklų Archangelsko srityje.
Biografija
Gimė 1848 m. balandžio 23 d. Rietave. Tėvas Julijus Karlovičius buvo Prūsijos pilietis, vaistininkas. XIX a. septintajame dešimtmetyje šeima persikėlė gyventi į Archangelską, kur atidarė nedidelę parduotuvę. A. Surkovas baigė Rygos gimnaziją, o 1867 m. baigė Sankt Peterburgo karinę medicinos akademiją. Baigęs mokslus toliau dar 3 metus dirbo su savo tėvu, kuriam 1871 m. mirus visas turtas atiteko A. Surkovui. Turtą sudarė rūkykla, parduotuvė, kalvė, trys namai ir sandėliai su prekėmis. Visas turtas sudarė 40906 rublius.
Tapęs viso turto savininku įstojo į pirklių gildiją ir toliau pardavinėjo mėsą, druską, miltus, žuvieną, daržoves, domkratus ir siuvimo mašinas. Pardavinėdamas šias prekes pakankamai greitai praturtėjo, per 30 mėnesių prekių apyvarta sudarė 656 482 rublius, o grynas pelnas 159 242 rublius. Plėtodamas verslą sudarinėjo vis didesnius sandorius ir įsitraukė į Archangelsko verslininkų elitą, o 1875 m. balandžio 2 d. tapo Rusijos imperijos piliečiu.
XIX a. aštuntajame dešimtmetyje pradėjo pardavinėti ir alkoholį. 1876 m. pastatė degtinės varyklą, 1877 m. pastatė medienos apdirbimo cechą, 1879 m. alaus daryklą, 1881 m. vyno daryklą ir lentpjūvę. Verslo augimą paskatino ir 1878 m. santuoka su Lidija Šergold, kuri turėjo kontaktų su įvairiais verslo ir politikos atstovais, o jos tėvas taip pat buvo įtakingas verslininkas, kuriam 1879 m. mirus jo turtas atiteko A. Surkovui.
1881 m. kovo 26 d. buvo įkurta Surkov i Šergold įmonė, kuriai vadovavo A. Surkovas, o jo padejėju buvo jaunesnis žmonos brolis Igoris Šergoldas. Įmonė nusipirko žemės netoli Archangelsko, kur pradėjo plėtoti medienos apdirbimo verslą. Jau keliais pirmaisias veiklos metais įmonė eksportuodavo medienos už 12000 rublius per metus. 1884 m. buvo pastatyta celiuliozės gamykla. Prasidėjus I pasauliniam karui medienos apdirbimo verslas dar labiau išaugo ir metinė apyvarta siekė 1 015 727 rublių, 1914 m. įmonei priklausė 12 lentpjūvių.
Šiukštuliškiai
Šiukštuliškiai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 0,5 km į pietus nuo Lipliūnų. Šalia kaimo teka Smilga, toliau vakaruose – Smilgaitis, iš rytų ir vakarų prieina Josvainių miškai. Į kaimą ateina keliukas, atsišakojantis nuo ir vedantis link Čiukiškių.
Plaukimas 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Dalyvaujančios šalys
19 plaukikų iš 4 šalių dalyvavo pirmose olimpinėse plaukimo varžybose.
Ondživa
Ondživa  – miestas pietų Angoloje, 50 km nuo Namibijos sienos. Kunenės provincijos administracinis centras. 95,6 tūkst. gyventojų. Vyraujanti tauta – kvanjamai. Keliai į Ošikangą, Lubangą, Matalą. Yra katedra (vyskupystės centras).
Istorija
Kolonijiniu laikotarpiu miestas vadintas Vila Pereira d’Esa (Villa Pereira d’Eça). Smarkiai nukentėjo karo su PAR metu.
Raguvėlė
Raguvėlė – kaimas Anykščių rajono savivaldybės šiaurės vakariniame pakraštyje, 18 km į šiaurės vakarus nuo Troškūnų, prie kelio. Seniūnaitijos centras. Stovi medinė Raguvėlės Šv. diakono Stepono bažnyčia (pastatyta 1796 m., liaudies klasicizmo stiliaus), yra Raguvėlės pagrindinė mokykla, biblioteka (nuo 1950 m.), klasicistinis Raguvėlės dvaras su parku. Už tilto prie kelio į Raguvą stovi Komarų koplyčia-mauzoliejus.
Geografija
thumb|left|230px|[[Raguvėlės dvaras]]
Centrinėje miestelio dalyje yra parkas. Raguvėlės centre išsidėstęs Komarų dvaro pastatų kompleksas, šiaurinėje dalyje gyvenamieji namai, o pietinėje ūkinių pastatų kompleksas.
Istorija
XVIII a. pabaigoje pastatyti Komarų dvaro rūmai.
Antrojo pasaulinio karo metu Raguvėlės pradžios mokyklos dvi klasės buvo įrengtos mokyklai pritaikytame mūriniame pastate (netoli gyvenvietės kapinių). Šių klasių bendras plotas – 82,5 m². Pastato antrame aukšte dar buvo trijų kambarėlių (jų plotas – 38 m²) butas mokytojui Antanui Žilėnui su žmona Albina (taip pat mokytoja) ir virtuvės. Trečioji patalpa (plotas 48,5 m²) vaikų mokymui buvo nuomojama Komaro dvare (kumetyno pastate). Mokykla turėjo telefoną. Mokyklai priklausė 3 ha žemės sklypas.
Apie 1900 m. pastatyta Raguvėlės siaurojo geležinkelio stotis. 1943 m. rudenį Raguvėlės pradžios mokykloje mokėsi 115 moksleivių. Sovietmečiu buvo tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.
Josvainiai
Josvainiai – miestelis Kėdainių rajono savivaldybėje, kairiajame Šušvės krante, prie kelio, 10 km į pietvakarius nuo Kėdainių. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Stovi Josvainių Visų Šventųjų bažnyčia (pastatyta 1903 m.), kapinių koplyčia, yra Josvainių gimnazija, paštas (LT-58017), žirgynas, medžio apdirbimo įmonės, jaunimo centras, socialinis ir ugdymo centras (senelių ir vaikų globos namai, vaikų darželis), kultūros namai, biblioteka. 1989 m. atidengtas memorialas Josvainių žemės partizanams.
miniatiūra|left|Prie kultūros centro
Etimologija
Miestelio pavadinimas kildinamas iš spėjamo asmenvardžio Josvainis (tokiu pavadinimu yra ir upelis Krekenavos apylinkėse).
Geografija
Netoli miestelio yra Josvainių kaimas, o kitame Šušvės upės krante – Juodkaimiai. Prie Josvainių yra Šušvės geomorfologinis draustinis, į šiaurę nuo miestelio – Josvainių miškai.
Istorija
Josvainiai - viena senųjų žemaičių gyvenviečių. Yra rastas senovinis dviašmenis kirvis. XIV a. buvo Josvainių pilis, kurią ne kartą puolė kryžiuočiai, minimas Josvainių valsčius. 1486 m. paminėtas Josvainių miestelis, yra 1529–1567 m. neprivilegijuotųjų Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos miestų sąraše. Iki 1569 m. didžiųjų kunigaikščių Josvainių dvaras. 1590 m. pastatyta medinė Josvainių bažnyčia. 1595 m. buvo 112 sodybų. 1624 m. Josvainiai gavo turgų privilegiją. 1699 m. suteiktos Magdeburgo teisės.
Josvainiai labai nukentėjo per XVII a. vidurio – XVIII a. pradžios karus. XVIII a. karų su švedais metu pilis sugriauta. 1792 m. kovo 29 d. miesteliui suteikta savivalda, miesto teisės ir Josvainių herbas. 1812 m. čia vyko Napoleono armijos mūšis su Rusijos kariuomene. 1831 m. miestelį buvo užėmę sukilėliai. XIX a. pabaigoje apie trečdalis gyventojų buvo žydai, miestelyje buvo bažnyčia ir sinagoga. XIX a. pabaigoje Josvainių apylinkėse draudžiamąją lietuvišką spaudą platino knygnešiai A. Raščiukas, J. Stoškus. 1894 m. nukentėjo nuo gaisro. XIX a. Josvainiai buvo miestelis ir dvaras Kauno apskrityje. 1900 m. Josvainiuose veikė 50 amatininkų.
1899–1903 m. pastatyta neogotikinė dvibokštė, kryžminio plano Josvainių Visų Šventųjų bažnyčia. 1910 m. atidaryta vaistinė. 1941 m. vokiečių okupacinės valdžios nurodymu nužudyta apie 280 gyventojų, daugiausia žydų. 1941 m., 1947–1949 m. iš Josvainių ištremti 28 gyventojai. Po II pasaulinio karo apylinkėse veikė Prisikėlimo apygardos Maironio rinktinės Lietuvos partizanai.
Gyventojai
miniatiūra|Gatvė prie gimnazijos miniatiūra|Autobusų stotelės paviljonas (~2020 m. sunaikintas)
Prūsijos reformos
Prūsijos reformos, arba Šteino ir Hardenbergo reformos, XIX a. pradžioje Apšvietos idėjų dvasioje vykdytos Prūsijos valstybės valdymo, socialinės ir kariuomenės reformos, tradiciškai siejamos su jos svarbiausių iniciatorių ir įgyvendintojų – grafo Karlo Augusto von Hardenbergo ir barono Heinricho Friedricho Karlo vom Steino – vardais.
Kontekstai ir reformų įgyvendinimas
Baronas Steinas ir grafas Hardenbergas, kaip ir feldmaršalas grafas Augustas Wilhelmas von Gneisenau bei generolas Gerhardas Johannas Davidas von Scharnhorstas, buvo Prūsijos reformatoriai, smarkiai paveikti Apšvietos idėjų bei jų realizavimo Prancūzijos revoliucijos metu, nors visiškai nepritarę revoliuciniams jų realizavimo metodams. Dar iki 1806 m. jie siekė pritaikyti „iš viršaus“ Prūsijos sąlygoms Prancūzijoje įvykdytas reformas. Nors karalius Frydrichas Vilhelmas III reformų klausimu laikėsi santūriai, bet po Tilžės taikos baronas Steinas, paskatintas jo ir karaliaus santykiuose dažnai tarpininkavusios karalienės Luizės, pradėjo pertvarkymus.
Prūsijos karinis pralaimėjimas parodė, kad jos kariuomenė nebėra nenugalima, todėl aktualiausia buvo karinė reforma. 1807 m. liepos 15 d. karalius paskyrė karinės reformos komisiją (į kurią įėjo Hermannas von Boyenas, Gneisenau, Scharnhorstas, Carlas von Clausewitzas ir kiti), kuri po dviejų mėnesių pateikė savo pasiūlymus. Tačiau bet kokie karinės reformos bandymai atsirėmė į Napoleono 1808 m. rugsėjo 8 d. Paryžiaus sutartimi nustatytus Prūsijos karinių pajėgų apribojimus dešimčiai metų iki 42 tūkst. karių. Tuomet baronas Steinas parėmė Scharnhorsto 1807 m. liepos 31 d. memorandume pasiūlytąjį reformos variantą, kuris buvo pakeistas taip, kad kiekviena Prūsijos armijos kuopa kas mėnesį turėjo paleisti penkis apmokytus vyrus į rezervą ir priimti penkis naujus rekrutus. Tuo būdu rekrutai buvo mokomi beprecedentiškai trumpą vieno mėnesio laikotarpį ir iškart paleidžiami į rezervą. Ši vadinamoji Krümperio sistema leido vykdyti Paryžiaus sutarties reikalavimus, tačiau iš tiesų Prūsija per trumpą laiką sugebėjo sukurti milžinišką rezervą ir taip žymiai viršyti 42 tūkst. armijos ribą, nustatytą Napoleono. Šios reformos vykdymas buvo patikėtas pačiam Scharnhorstui. Jos metu tarnyboje buvo apribotos aukštuomenės privilegijos, o paaukštinimus imta teikti už nuopelnus, įkurtas generalinis kariuomenės štabas, kelios aukštosios karo mokyklos.
Prancūzų šnipams užtikus Steino laiškus, jis pateko į Napoleono nemalonę, todėl turėjo bėgti iš Prūsijos į Austriją. Tačiau vėlesni Prūsijos kancleriai tęsė reformas. Hardenbergo laikais 1811 m. buvo įvesta amatų ir verslų laisvė, panaikinant būtinybę priklausyti cechams ir gildijoms, vad. „Sureguliavimo ediktu“ nustatytos valstiečių išsipirkimo iš lažo sąlygos (1/3 žemės turėjo atiduoti dvarininkui), 1812 m. kovo 11 d. karaliaus ediktu buvo emancipuoti Prūsijos žydai.
Kitas valstybės veikėjas Wilhelmas von Humboldtas, 1809 m. kovą paskirtas Prūsijos švietimo ministru, reformavo švietimo sistemą. Jis buvo įtakotas šveicarų švietimo reformatoriaus Johanno Heinricho Pestalozzio ir prancūzų revoliucionierių idėjų, todėl siekė, kad švietimas Prūsijoje pirmiausia išryškintų individualias asmenybės savybes, o ne vien ugdytų jo profesines galimybes. Dėl to visoje šalyje buvo pradėtos reformuoti liaudies mokyklos. 1810 m. jis įkūrė Berlyno Friedricho Wilhelmo universitetą, o 1812 m. perkėlė universitetą iš Frankfurto prie Oderio į Breslau. Universitetai akademinės laisvės dvasioje buvo įpareigoti atlikti švietimo ir mokslinių tyrimų funkcijas. Be to, 1812 m. buvo įvesta valstybinių gimnazijų sistema.
Domenico Veneziano
right|thumb|180px| Domenico Veneciano „Madona su Kūdikiu“ (apie 1435, Villa I Tatti, [[Florencija)]]
Prūsijos reformos
Reikšmė
Prancūzijos revoliucijos užtaisą turėjusios Šteino ir Hardenbergo socialinės reformos, prasidėjusios Klaipėdoje paskelbtu Prūsijos valstiečių išlaisvinimo ediktu, leido Prūsijai neatsilikti nuo pažangiausių Europos valstybių.
Domenico Veneziano
Domenikas Venecianas (it. Domenico Veneziano, tikr. Domenico di Bartolomeo, apie 1400-10 – 1461 m. gegužės 15 d.) – italų ankstyvojo renesanso dailininkas.
Prūsijos reformos
Reikšmė
Prūsijos kariuomenės reforma 1813 m. leido jai sėkmingai atnaujinti karą su Napoleonu. Pasibaigus karui, Frydrichas Vilhelmas III atsisuko prieš tolesnį reformų vykdymą, užimdamas konservatyvią ir reakcingą poziciją.
Domenico Veneziano
Tik keletas jo darbų išlikę, tarp kurių pažymėtini: Santa Lucia de' Magnoli altoriaus pagrindinė panelė (apie 1445, Uficių galerija, Florencija) ir „Išminčių pagarbinimas“ (apie 1439, Berlyno paveikslų galerija)
Rygos balsas
miniatiūra|Laikraščio „Rygos balsas“ 20-asis numeris (1921 m.) Rygos balsas – demokratinis lietuvių laikraštis Latvijoje, Latvijos lietuvių savaitraštis, leistas 1921–1931 m. Rygoje.
Domenico Veneziano
Biografija
Apie 1445 – 47 m. Domenikas atliko pagrindinį darbą – Santa Lucia de' Magnoli bažnyčios altoriaus ištapymą (centrinė panelė dabar Uficių galerijoje, predelos fragmentai išsklaidyti po muziejus). Šis darbas dabar laikomas vienu svarbiausių Florencijos dailės mokyklos susiformavime. Maždaug tuo metu Domenikas greičiausiai sukūrė tondą „Išminčių pagarbinimas“. Giorgio Vasari mini, kad Domenikas po to dirbo Santa Maria bažnyčioje Lorete, vėl kartu su Pieru dela Frančeska, tačiau šie darbai greičiausiai niekuomet net ir nebuvo pradėti dėl tuo metu kilusios maro epidemijos. Paskutinius žnomus darbus Domenikas atliko Šv. Kryžiaus bazilikoje Florencijoje. Manoma, kad gyvenimo pabaigoje Domenikas turėjo nemažą autoritetą florentiečių tarpe, pvz., buvo iškviestas į Perudžą vertinti freskų kartu su Fra Andželiku ir Fra Filipu Lipiu.
Giorgio Vasari tikino, kad Domeniką esą nužudęs Andrea del Kastanjas iš pavydo, tačiau šiuo metu žinoma, kad Kastanjas mirė anksčiau už Domeniką. Domenikas Venecianas mirė 1461 m. gegužės 15 d. Florencijoje.
Rygos balsas
Istorija
Įsteigė ir iki 1924 m. leido K. Narkevičius, vėliau – A. Juodvalkis. Nuo 1924 m. katalikiškos orientacijos. Spausdino K. Narkevičiaus spaustuvė, E. Levino spaustuvė Rygoje. Išėjo 466 numeriai. Nuo 1931 m. vasario 27 d. vietoje laikraščių „Rygos balsas“ ir „Latvijos lietuvis“ pradėjo eiti „Lietuvių balsas“.
Svarstė Latvijos lietuvių problemas, informavo apie svarbiausius Lietuvos įvykius bei užsienio šalių naujienas.
Bendradarbiavo J. Dobilas, J. Karosas, Antanas Vaičiūnas, Aleksandras Vitkauskas ir kt.
Gražiškės
Gražiškės – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Dusmenų.
Karel Čapek
thumb|left|Trisdešimtmetis Karelas Čapekas
Antaniškių piliakalnis
Antaniškių piliakalnis, Juodasis kalnas (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A1007P, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1496) – piliakalnis Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, prie Antaniškių kaimo, ant ribos su Zagurnų kaimu, Imbrado seniūnija. Pasiekiamas iš plento Zarasai-Antazavė už Imbrado pasukus į dešinę šiaurės kryptimi link Svirkiškių, už 1,6 km, yra 250 m į kairę nuo kelio.
Karel Čapek
Karelas Čapekas (, 1890 m. sausio 9 d. – 1938 m. gruodžio 25 d. Prahoje) – garsus čekų rašytojas, dramaturgas ir vertėjas. 1921 m. išleistoje knygoje „R.U.R.“ (Rosumovi Univerzální Roboti, ) pasiūlė ir išpopuliarino terminą robotas, kurį sukūrė kartu su broliu Josef Čapek.
Biografija
Gimė gydytojo šeimoje Malé Svatoňovice kaime, netoli Trutnovo miesto, šiaurinėje Čekijoje. Mokėsi Hradec Kralovė gimnazijoje, vėliau – Brno ir Prahoje. Pradėjo rašyti sulaukęs vos 14 metų. Laikotarpiu nuo 1908 iki 1913 m. kūrė apsakymus kartu su broliu Josef Čapek. 1915 m. baigė menų bakalauro studijas Prahos Karlo universitete. Dėl silpnos sveikatos nedalyvavo Pirmajame pasauliniame kare. Studijavo filosofiją Berlyno ir Paryžiaus universitetuose.
Antaniškių piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, pelkės šiauriniame krašte. Aikštelė ovali, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 40x31 m dydžio. Joje rastas akmeninis kirvelis su skyle kotui, lygios ir brūkšniuotos keramikos. Šlaitai statūs, 6-7 m aukščio nuo pelkės, šiauriniais šlaitais nuolaidus, 2 m aukščio. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. - I tūkstantmečio pradžia.
Karel Čapek
Biografija
Literatūrinę karjerą pradėjo 1916 m. Nuo 1917 m. dirbo žurnalistu ir kritiku laikraštyje Národní listy. Nuo 1921 m. dirbo žurnalistu, taip pat kultūros ir politikos skyrių redaktoriumi dienraštyje Lidové noviny. Nuo 1921 m. iki 1923 m. dirbo dramaturgu Prahos Divadlo na Vinohradech teatre. 1925 m. įkūrė Čekoslovakijos PEN klubą, buvo jo pirmasis pirmininkas. 1935 m. H. Velsas pasiūlė K. Čapeko kandidatūrą į Tarptautinio PEN klubo prezidentus, tačiau dėl ligos čekų rašytojas atsisakė pretenduoti į šias pareigas. 1936 m. buvo Nobelio literatūros premijos nominantas.
Mirė 1938 m. gruodį nuo plaučių uždegimo.
Kūryba
Išgarsėjo savo socialinėmis utopijomis bei pirmaisiais mokslinės fantastikos romanais. Kūrybai būdinga moderniojo gyvenimo reiškinių savita ir originali interpretacija, groteskas, satyra, praeities idilė ir fantastinės ateities prognozės. 1927 m. Kauno valstybiniame dramos teatre pastatyta pjesė R. U. R.
Bibliografija
Į lietuvių kalbą išverstos knygos:
Resident Evil: Revelations
Resident Evil: Revelations  – 2012 m. išlikimo siaubo kompiuterinis žaidimas; „Resident Evil“ žaidimų serijos dalis. Žaidimas išleistas 2012 m. vasario 7 d. išskirtinai Nintendo 3DS delninei žaidimų konsolei. 2013 m. pasirodė žaidimo adaptacijos kitoms žaidimų platformoms. Žaidimo kūrėjai – Japonijos „Capcom“ kompanija.
Žaidimas susilaukė nuosaikaus kritikų įvertinimo. Metacritic suvestinės duomenimis, vidutiniškai žaidimas kritikų įvertintas 82 balų iš 100 vidurkiu. Gamerankings.com – 83,5 % vidurkiu. Žaidimo adaptacijos ne Nintendo 3DS konsolei susilaukė žemesnių vertinimų. Žaidimas nebuvo ypatingai komerciškai sėkmingas. 2013 m. duomenimis visoms platformoms jo parduota virš 1 mln. kopijų.
Apie žaidimą
„Resident Evil: Revelations“ yra to paties pavadinimo žaidimų serijos šalutinės linijos dalis, trečiojo asmens šaudyklė. 3D grafikos žaidimas. Žaidimo metu galima valdyti po porą specialios paskirties kovai su bioterorizmu grupės BSAA narių: Džil Valentain ir Parker, Krisą Redfyldą ir Džesiką, Kvint ir Keit. Žaidimo eigoje vienas herojus yra žaidėjo valdomas, o kitas – kompiuterio AI. Žaidimo misijos vyksta lygiagrečiai laike – sekant vienos poros nuotykius, po to pereinama prie kitos poros. Veiksmas daugiausiai vyksta kruiziniame laive „Queen Zenobia“ su Džil Valentain ir Parker pora. Žaidimo metu kaunamasi su įvairiomis mutavusiomis pabaisomis, siekiant išsiaiškinti tobulo miesto Teragridžijos sunaikinimo aplinkybes. Būdingai „Resident Evil“ žaidimams, žaidimo metu tobulinami ginklai, žaidėjų gyvybės rezervai atstatomi randamomis gydomosiomis žolelėmis.
Siužetas
Veiksmas vyksta 2004 m., tarp „Resident Evil 4“ ir „Resident Evil 5“ žaidimų laikmečių. Idealus miestas Viduržemio jūroje Teragridžija buvo sunaikintas Federalinės Bioterorizmo Komisijos (FBC) sprendimu koncentruotos saulės šviesos pluoštu iš kosminio palydovo tam, kad būtų sunaikintas bioteroristinis pavojus, virusas T-Abyss, kurį mieste paskleidė teroristų grupuotė. BSAA šefas Clive R. O’Brian įtaria, kad tuo viskas nesibaigė ir kažkam tokia įvykių seka gali būti naudinga. Jis pasiunčia Džil Valentain su partneriu Parker į mistinį laivą Viduržemio jūroje, kuriame Džil ir Parker užtinka nuo T-Abyss viruso mutavusių monstrų …
Kazimieras Lukša
Kazimieras Lukša (1906 m. kovo 1 d. Pavardaunyse, Varėnos valsčius – 1983 m. sausio 5 d. Vilnius) – Lietuvos ekonomistas, bankininkas, pedagogas.
Biografija
1915–1917 m. mokėsi lietuvių pabėgėlių gimnazijoje Voroneže. 1921 m. įstojo į Marijampolės realinę gimnaziją. 1924 m. kalintas. 1925 m. už dalyvavimą aušrininkų jaunimo organizacijoje iš jos pašalintas. Eksternu baigė Marijampolės Rygiškių Jono gimnaziją ir įstojo į Lietuvos universiteto Ekonomikos skyrių, bet buvo pašalintas už aktyvų protestą prieš Seimo priimtą mirties bausmės įstatymą, po kareivio komunisto Nochimo Jubilerio sušaudymo.
1927 m. nelegaliai perėjęs valstybės sieną dirbo Lenkijoje, 1928 m. pasitraukė į Vokietiją. 1932 m. Karaliaučiaus universitete baigė ekonomiką. Atėjus į valdžią naciams, 1934 m. pabėgo į Vilniaus kraštą, bet, negavęs politinio prieglobsčio, 1935 m. lenkų policijos buvo perduotas Lietuvos žvalgybai ir už dalyvavimą Lietuvos socialistų revoliucionierių maksimalistų sąjungos veikloje Karo lauko teismo nuteistas 6 m. kalėti sunkiųjų darbų kalėjime. Po inteligentų protesto 1936 m. iš kalėjimo paleistas.
1936–1940 m. dirbo Lietuvos banko užsienio inkaso skyriuje Kaune, 1940 m. Valiutinio skyriaus vedėjas Vilniuje. Per Vokietijos okupaciją slapstėsi pas gimines kaime. 1940–1970 m. Vilniaus universitete dėstė balansų mokslo, ekonominės analizės, užsienio prekybos kursus, 1945 m. Prekybos ekonomikos katedros vedėjas, 1945–1946 m. Ekonomikos fakulteto dekanas (nebūdamas LKP nariu nebegalėjo dirbti vadovaujamo darbo). Nuo 1941 m. docentas.
Jo ir kitų iniciatyva 1958 m. prie Liaudies ūkio tarybos įkurta pirmoji Baltijos respublikose Matematinių ekonominių metodų taikymo laboratorija, 1966 m. Vilniaus universitete įvesta ekonominės kibernetikos specialybė, 1967 m. prie Prekybos ekonomikos katedros įsteigta Tarpžinybinė mokslo tyrimo laboratorija. 1966 m. LTSR nusipelnęs ekonomistas.
Rašė ūkio istorijos ir kitais klausimais. 1938 m. išvertė anglų ekonomisto D. H. Robertsono knygą „Pinigai“ (Money).
Pypliai (Kaišiadorys)
Pypliai – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, už 5 km į šiaurę nuo Gudienos. Yra Pyplių aerodromas.
Nazareth
Nazareth – roko grupė iš Škotijos, įkurta 1967–1969.
Istorija
Per savo egzistavimo laiką Nazareth labai daug kartų kaitaliojo muzikinį stilių, muzikos pobūdis keitėsi nuo Boogie (Razamanaz, 1973) iki Heavy metal (Hair of the Dog, 1975), nuo progresyvaus roko eksperimentų iki Pop muzikos. Neretai tiek pat skirdavosi ir skirtingos to paties albumo dainos.
Nazareth rimčiau pradėta vertinti tik savo karjeros antrojoje pusėje, kai Rock muziką kritikai ėmė nagrinėti retrospektyviškai: ši grupė į Hard Rock muziką įnešė daug viduramžiškos bei škotų muzikos elementų, koncertuose pirmoji pradėjo groti kitaip aranžuotą muziką, kurioje dominavo šiurkštus, kriokiantis gitarų skambesys, savo ritmika palaikantis mušamuosius – būtent tokia muzika šiek tiek vėliau pradėta vadinti Heavy metal. Populiarios Nazareth baladės, ypač – viena iš pirmųjų pasaulyje Rock baladžių „Love Hurts“ padarė įtaką vėlesniems Pop muzikos atlikėjams. Grupė viena pirmųjų ėmė naudoti įvairių monstrų piešinius savo plokštelių apipavidalinimui.
Vos kelios Nazareth atliktos dainos yra pakliuvusios į Anglijos ar JAV topus, tačiau Nazareth sukurtos dainos, pergrotos populiarių atlikėjų (Aerosmith, Ace of Bace ir daugelio kitų), į topus yra pakliuvę dešimtis, jei ne šimtus kartų.
Truskavos seniūnija
Truskavos seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Kėdainių rajono savivaldybės šiaurės rytuose, prie ribos su Panevėžio rajonu.
Geografija
Teritorija išsidėsčiusi Nevėžio žemumoje. Pagrindinės upės – Linkava, Žiežmojus. Į rytus nuo Okainių yra nemažas Laukagalio durpynas, jame yra Paežerių ežeras. 37 proc. ploto užima miškai (Lančiūnavos, Pauslajo), 45 proc. – dirbama žemė.
Ūkis
Miškininkystė, žemės ūkis (veikia 4 žemės ūkio bendrovės, iš kurių didžiausia Okainių ŽŪB).
Paveldas
Kultūrinis: Gamtinis:
Edvardas Kaštaunas
Edvardas Kaštaunas (1911 m. sausio 14 d. Taujėnuose, Ukmergės apsk. – ????) – aktorius.
Truskavos seniūnija
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Edvardas Kaštaunas
Biografija
Tėvas Antanas Kaštaunas – vaistininkas. Turėjo vaistinę Stukuose, Ukmergės apsk. Motina feldšerė. Edvardas augo su trimis seserimis – Zofija, Alina, Marija, ir dviem broliais – Boleslovu ir Julianu.
Aktorinė veikla
Karo pabaigoje emigravo į Ameriką. Mirė emigracijoje. Mirties data nežinoma.
Truskavos seniūnija
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 6 seniūnaitijos:
Bedržichas Smetana
thumb|200px|Bedržicho Smetanos portretas
Bedřich Smetana (1824 m. kovo 2 d. – 1884 m. gegužės 12 d.) – čekų kompozitorius, geriausiai žinomas kaip simfoninės poemos Vltava, antros ciklo Má vlast dalies, kūrėjas.
Biografija
Smetana gimė aludario šeimoje Litomišlyje, Bohemijoje, tada priklausiusioje Austrijos imperijai. Jis ankstyvame amžiuje mokėsi groti smuiku ir pianinu, kartu su kitais šeimos nariais grojo mėgėjų styginiame kvartete. 1843 m. pabaigęs mokyklą Pilzene studijavo muziką Prahoje, nepaisant tėvo priešinimosi. 1848 m. gavo lėšų iš Ferenco Listo savo paties muzikos mokyklai įsteigti.
Kasmos provincija
Kasmos provincija  – provincija Peru, Ankašo departamento vakarinėje dalyje. Provincija padalinta į 4 apygardas. Sostinė – Kasma.
Naktipiečiai
Naktipiečiai – vėlai patiekiamas užkandis (pvz., vaikų stovyklose); talkininkų, svečių vaišinimas.
Lietuva
Lietuvių liaudyje buvo paplitęs talkininkų vaišinimas per ilgai užtrunkančias talkas. Lietuvoje šeimininkai talkininkus vaišindavo per linamušio, linamynio, linabrukčio, kūlimo talkas, kurios prasidėdavo 18-18 val. ir baigdavosi dažnai po vidurnakčio. Vakarų Lietuvoje apie 22 val. būdavo duodami vadinamieji pirmieji naktipiečiai.
Dažniausiai be įprastinių tos vietovės patiekalų būdavo ruošiama tradicinių talkų valgių: Dzūkijoje buvo patiekiamos ant kopūstlapio krosnyje keptų tarkuotų bulvių bandos, troškintos su su grietine ir spirgais, Suvalkijoje, kai kur Žemaitijoje – bulviniai blynai (tarkainiai), tarkuotų bulvių plokštainis (kugelis), kukuliai arba bandelės su grietine, Klaipėdos krašte – šviežia kiauliena, miežių kruopos, bulvių ir žirnių arba pupelių šutinys, Vidurio Lietuvoje – virtiniai su varške arba lašiniais. Be to, tradiciniai naktipiečių valgiai buvo skilandis, varškė su grietine, aguonpienis, sūris, pyragas, medus, sviestas, Žemaitijoje – kastinys, duonos gira, Suvalkijoje – degtinė.
Dažniausiai naktipiečius talkininkai valgydavo darbo vietoje (jauja, pirtis, klojimas), kartais - troboje.
Naktipiečių tradicijos ėmė nykti XX a. pradžioje kartu su naktinėmis talkomis, kai daugelį darbų pradėta atlikti mašinomis dieną ir išnyko XX a. viduryje.
Mielės
thumb|[[Candida albicans]]
Mielės – vienaląsčių grybelių grupė.
Žinoma daugiau nei 1000 rūšių, plačiausiai žinomos:
Nuorodos
10 dalykų apie mieles
Juodažvaigždiniai
Juodažvaigždiniai (Melanogastraceae) – juodažvaigždiečių (Melanogastrales) eilės grybų šeima.
Lietuvoje auga šios gentys:
Numerai
Numerai (, vns. numerus 'skaičius') – Senovės Romos kariuomenės iš ne Romos piliečių rūšis, imta naudoti Adriano laikais (II a.) ir papildžiusi legionus ir auksiliarijus. Sudaryta iš provincijų milicijos.
Numerus verbuodavo iš pajungtų provincijų ir valstybių klienčių gyventojų, taip pat – iš tautų, gyvenančių už Romos ribų. Numerai būdavo mažiau organizuoti ir romanizuoti negu auksiliarijai, juose labiau pasireikšdavo nacionalinė specifika. Numerai rengdavosi savo nacionaline apranga, būdavo ginkluoti savais ginklais, jiems vadovaudavo savi vadai. Numerų daliniuose komandos būdavo duodamos ne lotyniškai, o jų pačių kalba, jie naudodavo savo karo šūkius.
Numerai kaip kariuomenės rūšis imti naudoti prireikus pigios, bet kovingos kariuomenės, kuri padėjo išlaikyti lengvųjų pėstininkų ir kavalerijos balansą. Numerai būdavo prasčiau ginkluoti ir apmokyti lyginant su auksiliarijais ar juo labiau legionieriais. Kaudavosi dažniausiai naudodami savo vietinę taktiką.
Numerus naudodavo kaip pasienio žvalgus. Romėnai numerų nelaikė vertinga kariuomenės rūšimi, kautynėse atremiant priešų atakas neretai stengdavosi pirmiausia panaudoti būtent numerus.
Lovečo sritis
Lovečo sritis  – sritis Bulgarijoje. Išsidėsčiusi šiaurės centrinėje šalies dalyje. Pavadinta pagal srities administracinį centrą – Lovečą. 2011 m. duomenimis, srityje gyveno 141 422 gyventojai. Lovečo sritis šiaurėje ribojasi su Plevenu, šiaurės rytuose su Veliko Tirnovu, rytuose su Gabrovu, pietryčiuose su Stara Zagora, pietuose su Plovdivu, vakaruose su Sofijos sritimi ir šiaurės vakaruose su Vraca.
Srityje yra aštuonios savivaldybės.
Tautinė sudėtis
Iš visų srities gyventojų, 130 180 žmonės identifikavo save kaip:
Ošikangas
Ošikangas  – miestas šiaurės Namibijoje, pasienio punktas prie Angolos sienos, Ohangvenos regiono administracinis centras. 2,8 tūkst. gyventojų (2009 m.). Kerta Lubango-Vindhuko kelias. Geležinkelio stotis (traukiniai į Cumebą), vietinis oro uostas. Svarbus tranzitinis prekybos centras. Verčiamasi žemės ūkiu.
Judas Priest
Judas Priest – britų heavy metal grupė, susikūrusi 1968 m. Birmingeme, Anglijoje.
Biografija
Grupė, kurios 1976 metų antrojo albumo muzikai apibūdinti pirmą kartą žurnalistai panaudojo terminą heavy metal. Judas Priest vokalisto Rob Halford apranga (odinė striukė su kniedėmis ir kita metaline atributika) sukūrė metalistų įvaizdį, o grupės gerbėjai tapo pirmaisiais metalistais. Tekstinis šios grupės indėlis formuojant metalo filosofiją tiesiog milžiniškas.
Nuolat technine prasme progresavusi ir sunkėjusi grupė gerus penkiolika metų buvo stiliaus lyderė ir ideologinė kelrodė žvaigždė. 2005 ir 2015 metais koncertavo Lietuvoje.
Budrių šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia
'''Budrių šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia''' – bažnyčia Lietuvoje, Budrių kaime (Žalgirio seniūnija), 5 km į pietus nuo Kartenos, 0,27 km į vakarus nuo kelio Kartena-Mikoliškiai.
Istorija
Budriai 1634–1842 m. priklausė Kartenos klebonijai. Apie 1753–1763 m. Žemaičių vyskupijos kapitulos prelatas Vjušinskas pastatė kaime koplyčią – pirmąją bažnyčią. Ji buvo Kartenos bažnyčios filija, kurios kunigą kuratą išlaikė Kartenos klebonija.
1903 m. kunigas Povilas Svilas su tikinčiaisiais pastatė dabartinę bažnyčią. 1906 m. buvo įrengti pagrindinis ir šoninis altorius, šventoriuje pastatyta varpinė. Naujoje bažnyčioje 1906–1911 m. dirbo kunigas Felicijonas Lelis, kurio rūpesčiu aplinkiniuose kaimuose veikė nelegalios lietuviškos mokyklos, 1908 m. bažnytkaimyje įkurtas Šv. Kazimiero draugijos skyrius, 1909 m. atidaryta valdinė pradinė mokykla.
1926 m. įkurta parapija. Prie bažnyčios susibūrė choras, pavasarininkų kuopa. 1934–1939 m. klebonavo iš Rusijos grįžęs kunigas K. Andriekus. Nuo įkūrimo parapija priklauso Telšių vyskupijos Palangos dekanatui.
2005 m. Budrių šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia, varpinė ir šventoriaus tvora su vartais paskelbti valstybės saugomu nekilnojamųjų kultūros vertybių kompleksu.
Architektūra
Pagrindinis Budrių bažnyčios architektūrinio komplekso statinys yra šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia. Ji medinė, istorizmo laikotarpio stiliaus, neogotikos ir pasaulietinės kurortų architektūros, stačiakampio plano, pagrindiniu fasadu atsukta į pietvakarius, vienanavė, su keturkampiu bokšteliu ir penkiasiene apside. Viduje yra 3 altoriai.
Šventoriaus pietiniame kampe stovi medinė, beveik kvadratinio plano, dviejų vienodo aukščio tarpsnių stačiasienė varpinė. Šventorių juosia neaukšta akmenų mūro tvora, kurios pietvakarių pusėje vienoje ašyje su bažnyčia stovi neogotikiniai, trijų dalių, raudonų plytų mūro pagrindiniai vartai su ažūriniais kaltiniais varteliais. Į dešinę nuo bažnyčios stovi neogotikinė koplytėlė, o šventoriaus gale yra kunigų kapai.
Merkiai
Merkiai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Jasų.
Sadniekai
Sadniekai – gyvenvietė pietryčių Latvijoje, Aukštutinės Dauguvos savivaldybėje, į rytus nuo Daugpilio miesto, Taborės valsčiuje. 76 gyventojai (2021 m.).
Užmiškis
Užmiškis – kaimas Kėdainių rajono savivaldybės šiaurėje, į pietryčius nuo Šventybrasčio. Šalia teka Nevėžio intakas Žalesys, o iš rytų prieina Šventybrasčio miškas.
Istorija
Kaimo apylinkėse rastas archeologinis radinys – akmeninis kirvis siaurėjančia pentimi. Užmiškis šaltiniuose minimas nuo 1586 m. Tarybiniais metais priklausė Tiskūnų apylinkei.
Ella Fitzgerald
Ella Jane Fitzgerald (1917 m. balandžio 25 d. – 1996 m. birželio 15 d.) – viena įtakingiausių XX a. džiazo muzikos vokalisčių.
E. J. Fitzgerald 13 kartų buvo apdovanota „Grammy“, taip pat gavo Nacionalinę menų premiją iš JAV prezidento Ronald Reagan ir Prezidento laisvės premiją iš George H. W. Bush.
Biografija
Ella Jane Fitzgerald gimė Niuport Niuso mieste, Virdžinijoje, Wiliiam ir Temparance Fitzgerald šeimoje. Ella tėvai išsituokė vos jai gimus. Tada mama persikėlė į Jonkerso miestą Niujorko valstijoje su savo nauju vaikinu Joseph Da Silva. 1923 m. nuo jo pagimdė antrąją dukterį – Frances Da Silva.1932 m. Temparance Fitzgerald mirė nuo širdies smūgio.
Paauglystėje Ella norėjo tapti šokėja, bet jau klausydavo džiazo, ypač Louis Armstrong, Bing Crosby ir The Boswell Sisters įrašų.
Karjeros pradžia
Kaip dainininkė Ella debiutavo 1934 m. lapkričio 21 d., „Apollo“ teatre Harlemo rajone, Niujorke. Gavusi pasiūlymą sudalyvauti talentų konkurse „Amateur Nights“, Ella ketino šokti, bet persigalvojo ir sudainavo Haogy Carmichael dainą „Judy“. Fitzgerald konkursą laimėjo ir gavo 25,00 JAV dolerių piniginį prizą.
Dainavimas bigbende
1935 m. pradžioje Fitzgerald gavo pasiūlymą pasirodyti Harlemo Operos teatre su grupe Tiny Bradshow. Tada ji susipažino su grupės būgnininku ir lyderiu Chick Webb, kuris pasiūlė koncertuoti su jo grupe už 12,50 JAV dolerių per savaitę. Su „Tiny Bradshow“ Ella įrašė keletą hitais tapusių dainų, tokių kaip „Love and Kisses“ ir „(If You Cant`t Sing It) You`ll Have to Swing“. Taip atlikėja pelnė pripažinimą.
Click Webb 1939 m. mirė, Ella tapo grupės lydere.
Solo karjera
1942 m. Fitzgerald pasitraukė iš grupės ir pradėjo solo karjerą. Netrukus pasirodė keletas ypač išpopuliarėjusių jos kūrinių, įrašytų su Ink Spots, Louis Jordan ir the Delta Rhythm Boys.
Vėliau atlikėja pradėjo reguliariai dirbti su džiazo impresarijumi Norman Granz ir nuolat pasirodydavo Filharmonijos džiazo koncertuose. N. Granz tapo atlikėjos vadybininku.
Asmeninis gyvenimas
1947 m. Fitzgerald ištekėjo antrąjį kartą už garsaus bosisto Ray Brown, su kuriuo įsivaikino Ray Brown jaunesnįjį iš savo sesers Francis. Fitzgerald ir Brown išsiskyrė 1953 m., bet scenoje vis tiek pasirodydavo drauge.
1957 m. „Reuters“ pranešė, kad Fitzgerald paslapčia ištekėjo už jauno norvego Thor Einar Larsen. Neilgai trukus Larsen pateko į kalėjimą už pinigų vagystę.
1993 m. jau apakusiai nuo diabeto Fitzgerald buvo amputuotos abi kojos. 1996 m., būdama 79 metų, atlikėja mirė Beverli Hilse.
Kinas ir televizija
1955 m. Ella suvaidino dainininkę Maggie Jackson Jack Webb filme „Pete Kelly`s Blues“. 1958 m. ji pasirodė filme „St. Louis Blues“, 1960 m. – televizijos dramoje „The White Shadow“. Ella nuolat pasirodydavo įvairiuose televizijos šou, filmuodavosi TV reklamose.
Gražiškiai (Radviliškis)
Gražiškiai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 10 km nuo Skėmių.
Vitis (lazda)
thumb|right|250px|Centurionas, rankoje laikąs vitį (Rekonstrukcija) Vitis - vynmedžio lazda, paprastai apie 1 m ilgio, centuriono atributas.
Vitis rodė centuriono teisę bausti legionierius kūno bausmėmis. Centurionai būdavo teisėjai teisiant legionierius už nedidelius nusikaltimus
Krikščioniškasis metalas
Krikščioniškasis metalas (arba baltasis metalas) – krikščioniškas power metal variantas.
Dainų tematika yra krikščionybė, Dievas, gėris, harmonija ir pan.
Stiliaus pavadinimas kilo kaip alternatyva black metal muzikai. Kitas paaiškinimas gali būti per daug švarus skambesys, triukšmo, kuris sudaro visa tamsą, nebuvimas.
Adamantas
Adamantas (adamantiumas) ( – „nepalaužiamas, tvirtas“) graikų ir kitų tautų mitologijoje – nepaprastai tvirtas dieviškas plienas. Pirmą kartą jį paminėjo Hesiodas. Manoma, kad poetai (autoriai) turėjo omeny deimantą arba platiną.
Šaltiniai
Adamantita Adamantium
Deržavinas (Lašininkai)
Deržavinas (,, nuo 1914 m. Groß Lascheningken, nuo 1936 m. rugsėjo 17 d. Laschnicken, nuo 1938 m. liepos 16 d. , 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Černiachovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Kamenskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Įsruties apskrities kaimas. 1947–2008 m. Kamenskojės apylinkės kaimas.
Rygos garsas
Rygos garsas – Latvijos lietuvių visuomenės, politikos, literatūros ir mokslo laikraštis, ėjęs 1909–1917 m. Rygoje.
Istorija
Leido bendrovė (atstovai: Jonas Linartas, Antanas Macijauskas, K. Vizbaras), nuo 1910 m. – Šv. Kazimiero draugija. 1911–1912 m., 1917 m. ėjo kartą, kitais metais – dukart per savaitę. Spausdino Juntario spaustuvė, Lipkisto spaustuvė, Narkevičiaus ir Janulevičiaus spaustuvė Rygoje. Išėjo 716 numerių. Tiražas 1500 egz. (1910 m.). Leido „Priedą prie Rygos garso“.
Katalikiškos krypties leidinys. Rašė apie Latvijoje gyvenančių lietuvių švietimo, religijos, kultūros problemas, informavo apie Lietuvos politinį, ekonominį ir socialinį gyvenimą, užsienio šalių svarbiausius įvykius.
Bendradarbiavo Tadas Balanda, Pranas Vytautas Būdvytis, Stasys Butkus, A. Lukša, J. Martinaitis, Pranas Mašiotas, Adolfas Sabaliauskas, G. Taučius, Juozas Tumas-Vaižgantas ir kt.
Aukso obuolys
thumb|220px|Heraklis vagia aukso obuolius. Romėnų mozaika (Ispanijos Nacionalinis muziejus). Aukso obuolys – įvairių obuolius žinančių tautų mitologijos elementas. Tautos, kurios nežinojo obuolių, turi kitus vaisius, kurie atitinka obuolius kaip mitologijos elementą.
Aukso obuolio motyvas yra trejopos reikšmės: vaisingumo, erotinės, sakralinės.
Vaisingumo prasme aukso obuolio motyvas aptinkamas mistiškose Kadmo ir Harmonijos, Pelėjo ir Tetijos jungtuvėse bei daugelyje kitų Kaukazo, Mažosios Azijos ir Balkanų tautų mitų. Aukso obuolys minimas ir baltų bei lietuvių pasakose ir dainose, kur pati mergelė vadinama aukso obuoliu.
Graikų mitologija
Ryškiausias aukso obuolio motyvas yra senovės graikų mituose. Juose žinomas padavimas apie aukso obuolius, augusius Hesperidžių sode, kur juos prižiūrėjo Nakties dukros Hesperidės, o medį, ant kurio augo aukso obuoliai, saugojo slibinas Ladonas. Aukso obuolius iš šio sodo pagrobė ir į Argą parvežė Heraklis, kuris užmušė juos saugojusį slibiną.
Panašaus siužeto mitų, kur aukso obuolys (saulė) kabąs kažin kokiame dangaus medyje, nuo žmonių jį saugo koks nors pavydus slibinas, o aukso obuolį išvagiąs teigiamas herojus ir atiduodąs žmonėms, yra ir kitų indoeuropiečių tautų mitologijoje.
Aukso obuolys svarbus ir Trojos karo mituose. Dzeusas davęs Pariui aukso obuolį su užrašu „gražiausiajai“, o šis atidavė jį Afroditei, nes ji buvo pažadėjusi Pariui gražiausiąją to meto moterį (Menelajo žmoną Eleną).
Aukso obuoliai minimi ir legendoje apie Atalantą, kur lenktynėse jos rankos siekęs Hipomenas naudojo aukso obuolius siekdamas atitraukti Atalantos dėmesį ir taip laimėjo lenktynes.
Fiš Riverio kanjonas
thumb|250px|Fiš Riverio kanjonas
Fiš Riverio kanjonas  – kanjonas pietų Namibijoje, didžiausias visoje Afrikoje. Ilgis ~160 km, plotis iki 27 km, o gylis vietomis siekia 550 m. Kanjoną sudarė Fiš Riveris, besigriauždamas į dyką, akmenuotą plynaukštę. Pradėjo formuotis prieš 650 mln. metų.
Fiš Riverio kanjonas yra vienas populiariausių Namibijos turistinių objektų. Pasiekiamas nuo Ai-Ais karštųjų versmių kurorto.
Antažiegės piliakalnis
Antažiegės piliakalnis – spėjamas piliakalnis Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, prie Antažiegės kaimo, Dusetų seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Dusetos-Užpaliai Brogiškėje pasukus į dešinę šiaurės kryptimi link Antažiegės ir pavažiavus 1,7 km iki Žiego ežero kairėje, yra dešinėje, šiaurės rytuose, keliui nusileidus į žemiausią vietą ežero krante.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Žiego ežero šiaurės rytų krante esančios aukštos kalvos šiaurės vakarų kampe. Aikštelė apvali, 23 m skersmens, per 1 m iškiliu viduriu. Vakariniai ir šiauriniai šlaitai statūs, 20 m aukščio, rytiniai ir pietiniai – nuolaidūs, vos 2 m aukščio. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – I tūkstantmečio pradžia.
Piliakalnis labai apardytas arimų, apie 1980 m. apsodintas eglėmis, šiaurinis šlaitas nukirstas. Kultūrinio sluoksnio nepastebėta.
Algimantas Kurlavičius
Algimantas Kurlavičius (g. 1944 m. rugsėjo 13 d. Rokiškio raj.) – technikos mokslų daktaras, Lietuvos ir Kauno miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
Baigęs Obelių vidurinę mokyklą 1967 m. baigė Kauno politechnikos institutą, ir įgijo inžinieriaus radiotechniko specialybę. Aspirantūrą baigė Kauno politechnikos institute. 1975 m. Techninės kibernetikos ir informacijos teorijos mokslo taryboje apgynė technikos mokslų daktaro disertaciją.
Dalyvavo Atgimimo Sąjūdžio veikloje. Nuo 1991 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos narys, LKDP Kauno skyriaus pirmininkas, nuo 2008 m. partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai narys, tarybos narys, LKD bendrijos valdybos narys. 1997–2000 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Laima, vaikai Giedrius, Jūratė.
Didysis binokuliarinis teleskopas
Didysis binokuliarinis teleskopas – teleskopas ant Graham kalno Arizonos valstijoje, JAV. Statyba buvo pradėta nuo 2002 m. 2003 m. buvo pastatytas pirmasis veidrodis 8,5 m skersmens. Tačiau tik 2008 m. abiejų veidrodžių sistema yra galutinai surinkta ir suderinta.
Charakteristikos
Teleskopo abu veidrodžiai yra nutolę vienas nuo kito per 14,4 m, tačiau ši sistema veikia kaip vienas didelis atstojamasis veidrodis. Pasak projektuotojų, dirbdami 2 veidrodžiai, kartu atstos vieną 11,2 m. skersmens teleskopą, o panaudojant sudėtingą interferometrinę sistemą – prilygs vienam gigantiškam 22,8 m. teleskopui. Teleskopas LBT yra skirtas pačių tolimiausių visatos kampelių tyrimui, nes jo suminis skvarbumas lenks ir viršys visų ligšiolinių teleskopų skvarbą.
Tartakas
Tartakas – gyvenvietė pietryčių Latvijoje, Aukštutinės Dauguvos savivaldybėje, į rytus nuo Daugpilio miesto, Vescsalienos valsčiuje (pagaste). 10 gyventojų (2021 m.). Per kaimą eina Skrudalienos-Kraslavos kelias.
Sunkioji atletika 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Sunkioji atletika 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse – pirmosios sunkiosios atletikos varžybos olimpinėse žaidynėse, kurios vyko Panathinaiko stadione, Atėnuose.
Dalyvaujančios šalys
7 sunkiaatlečiai iš 5 šalių dalyvavo pirmose olimpinėse sunkiosios atletikos varžybose.
Mažasis Gaudiškiemis
Mažasis Gaudiškiemis arba Zarubinas (, nuo 1938 m. birželio 6 d., 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Černiachovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Svobodos kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1736–1818 m. Prūsijos karalystės Lietuvos departamento, 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Gumbinės apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Istenburgo rajono (Инстербургский район), vėliau Černiachovsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2008 m. birželio 30 d. Krasnopolianskojės apylinkės kaimas.
Filtravimas (reikšmės)
Žodžio filtravimas reikšmės:
Liucijus Albertas Dringelis
Liucijus Albertas Dringelis (g. 1931 m. lapkričio 5 d. Varėna) – Lietuvos architektas, humanitarinių mokslų daktaras.
Biografija
1956 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1983 m. Architektūros mokslų kandidatas.
Žymiausi darbai
thumb|right|240px|[[Viršužiglio Šv. Mergelės Marijos Apsilankymo koplyčia|Viršužiglio koplyčia]]
Andrijauskienė
Andrijauskienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Andrijauskaitė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Andrijauskas.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Merkialaukiai
Merkialaukiai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Antazavės.