cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Skilvioniai
Skilvioniai – kaimas šiaurės rytinėje Joniškio rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietvakarius nuo Balkaičių. Seniūnaitijos centras.
Gudža
Gudža  – miestelis pietryčių Maltoje. Gyventojų 2946 (2011 m. duomenys). Miestelis įsikūręs ant nedidelės kalvos, į pietus nuo Valetos, prie pat Maltos tarptautinio oro uosto.
Yra rūmai Palazzo Bettina, parapijos bažnyčia, keletas koplytėlių.
Muinakas
Muinakas – miestas Uzbekijoje, buvęs Aralo jūros uostas.
Miesto teises gavo 1963 metais. Pradėjus sekti Aralo jūrai palaipsniui apleistas.
Juozas Mickevičius (1907)
Juozas Mickevičius (1907 m. birželio 12 d. Trupelis, Jonavos valsčius – 1974 m. lapkričio 22 d. Vilnius) – Lietuvos edukologas, sovietinis partinis veikėjas.
Biografija
1924–1927 m. Marijampolės spaustuvės darbininkas. 1926 m. įstojo į LKJS. 1928 m. sausio mėn. išvyko į Vokietiją, prisidėjo prie nelegalios komunistinės literatūros spausdinimo ir gabenimo į Lietuvą. 1928–1929 m. Maskvoje studijavo Vakarų tautinių mažumų komunistiniame universitete, 1930–1931 m. Maskvos tarptautinėje Lenino mokykloje.
1930–1940 m. LKP, nuo 1940 m. SSKP narys. 1931–1933 m. dirbo LKP atstovybėje prie III internacionalo Vykdomojo komiteto. 1933 m. Kaune atkūrė LKP CK spaustuvę „Spartakas“. 1934 m. suimtas už antivalstybinę veiklą, 1935 m. nuteistas 15 m. kalėti. Tais pačiais metais Lietuvai ir SSRS pasikeitus politiniais kaliniais išvyko į SSRS. 1935–1938 m. dirbo Maskvos tarptautinėje Lenino mokykloje, vėliau Ivanovo srities ir Kazachijos SSR fabrikuose. 1942–1943 m. LSSR valstybinės leidyklos Maskvoje techninis redaktorius, LKP CK instruktorius, LKP CK biuro partinių ir sovietinių darbuotojų kursų direktorius Šujoje.
1944–1945 m. LKP Kauno miesto komiteto skyriaus vedėjas. 1945–1949 m. LKP CK lektorius. 1948 m. baigė Aukštąją partinę mokyklą prie VKP(b) CK Maskvoje. 1946–1949 m. ir nuo 1953 m. Vilniaus pedagoginio instituto dėstytojas, 1954–1955 m. SSKP istorijos katedros vedėjas, 1955–1960 m. instituto rektorius; nuo 1958 m. docentas. 1949–1953 m. Leidyklų ir poligrafijos valdybos prie LSSR MT viršininkas. 1958–1960 m. LKP CK narys.
Kupreliškis
Kupreliškis – miestelis Biržų rajono savivaldybėje, 15 km į šiaurės rytus nuo Vabalninko. Seniūnaitijos centras. Stovi Kupreliškio Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia (pastatyta 1898 m.), veikia Kupreliškio pradinė mokykla, paštas (LT-41018). 1,5 km į pietryčius nuo Kupreliškio yra Mirgų ežeras.
miniatiūra|250px|left|Virtinė apleistų namų gatvėje prie bažnyčios
Etimologija
Kupreliškis – asmenvardinis vietovardis, kildinamas iš asmenvardžio Kuprẽlis.
Istorija
Miestelis minimas nuo XVII a. pabaigos. 1787 m. pastatyta pirmoji dvaro koplyčia, 1861 m. – Kupreliškio bažnyčia. 1858 m. gavo miestelio teises, leisti savaitiniai turgūs. 1898 m. pastatyta Kupreliškio Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia. XIX a. Kupreliškis – kaimas Panevėžio apskrities Čypėnų valsčiuje.
1898 m. įsteigta valdinė pradžios mokykla dėstomąja rusų kalba, 1919–1949 m. pradžios mokykla, progimnazija, 1949–1952 m. septynmetė, 1952–1964 m. vidurinė, 1964–1993 m. aštuonmetė, 1993–2002 m. pagrindinė, nuo 2002 m. vėl pradžios mokykla, Papilio mokyklos skyrius.
1905 m. įvyko anticarinė demonstracija. 1941 m. ir 1948 m. sovietų valdžia ištrėmė 18 miestelio gyventojų. Po Antrojo pasaulinio karo Kupreliškio apylinkėse veikė Algimanto apygardos kunigaikščio Margirio rinktinės partizanai. 1941 m. įkurta biblioteka. Sovietmečiu kurį laiką kolūkio centrinė gyvenvietė, pastatyti kultūros namai, medicinos punktas.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Gretimame Žvaguičių kaime gimė rašytojas Algimantas Zurba (1942–2018), lankęs ir baigęs (1959 m.) Kupreliškio vidurinę mokyklą.
Giedrė Mickūnaitė
Giedrė Mickūnaitė (g. 1971 m. spalio 17 d. Kaune) – Lietuvos dailėtyrininkė, humanitarinių mokslų daktarė.
Biografija
1996 m. baigė Vilniaus dailės akademiją, 1996–2002 m. studijavo Vidurio Europos universitete Budapešte. Stažavo 1999–2000 m. Leuveno katalikiškajame universitete, 2000 m. Varburgo institute Londone, 2000 m. Vudro Vilsono tarptautiniame mokslo centre Vašingtone. 2002 m. humanitarinių mokslų daktarė.
Mokslinė veikla
Mokslinių tyrinėjimų pagrindinės sritys – Europos ir Lietuvos viduriniųjų amžių ir naujųjų laikų dailė ir kultūra, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštytės bizantiškojo stiliaus dailė.
Lietuvos ATS/1791
Lietuvos administracinis suskirstymas 1791 m. 1791 m. lapkritį buvo priimtas administracinio-teritorinio suskirstymo įstatymas, pagal kurį LDK buvo suskirstyta į 10 vaivadijų ir 34 apskritis:
Antanas Gustaitis
Antanas Gustaitis:
Radvilonys (Druskininkai)
Radvilonys – kaimas Druskininkų savivaldybėje, 7 km nuo Raudonikių.
Joškai
Joškai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Novės Piekutų valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietryčius nuo Nove Piekutų, apie 20 km į pietryčius nuo Mazovijos Vysokio ir apie 43 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 12 namų ir 70 gyventojų. 1884 m. buvo 33 namai ir 215 gyventojų, iš kurių 153 katalikai, o likę stačiatikiai ir žydai. 1921 m. kaime buvo 34 namai ir 219 gyventojų, iš kurių 3 stačiatikiai. 2006 m. buvo 39 namai ir 143 gyventojai.
Zwilling J. A. Henckels
Zwilling J. A. Henckels AG - Vokietijos virtuvinių peilių, puodų ir kitų virtuvės reikmenų gamintojas. Nuo 1970 m. priklauso pramonės grupei „Werhahn-Gruppe". Įmonės produkcija gaminama Vokietijoje ir Japonijoje. Visame pasaulyje yra per 3 200 darbuotojų. Apyvarta 2007 m. sudarė 282 mln. eurų.
Logotipas - dviejų baltų dvynių simbolis raudoname fone. Produktai parduodami per 100 valstybių (tarp jų ir Lietuvoje).
Istorija
Prekinio ženklo „ZWILLING" istorija prasidėjo 1731 m. birželio 13 d., kai Vokietijos Solingeno miesto peilių meistras Peteris Henckelsas dvynių simbolį užregistravo kaip savo gaminių skiriamąjį ženklą. "Zwilling" yra vienas pačių seniausių prekinių ženklų visame pasaulyje.
1883 m. įmonės parduotuvė atidaryta Niujorke (JAV).
1884 m. - Vienoje (Austrija), 1897 m. - Kopenhagoje (Danija) ir Roterdame (Nyderlandai).
1900 m. gaminiams suteiktas Paryžiaus pasaulinės parodos Didysis prizas ir netrukus šis gamintojas tapo oficialiu imperatoriaus rūmų stalo įrankių tiekėju.
Sodinis liputis
Gyvena dažniausiai ąžuolynuose ir parkuose, miškuose, kur auga ąžuolai. Mėgsta aukštus medžius su gruoblėta žieve, alėjose, parkuose, giraitėse, miškų pakraščiuose, labiausiai tuose, kur tankus trakas.
Zwilling J. A. Henckels
Istorija
1909 m. įmonė atidarė pirmąją dukterinę bendrovę JAV, po to - ir kitose šalyse: Kanadoje, Nyderlanduose, Danijoje, Šveicarijoje, Japonijoje.
Sodinis liputis
Lietuvoje neperi, užklysta labai retai, paprastai į Pietų Lietuvą.
Zwilling J. A. Henckels
Istorija
2004 m. bendrovė įsigijo japonų peilių gamintoją „Nippa" ir amerikiečių grožio prekių gamintoją „Tweezerman".
2008 m. dukterinės įmonės įsteigtos Didžiojoje Britanijoje ir Brazilijoje.
Varžgaliai
Varžgaliai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, į pietryčius nuo Varžų.
Svetlana Masaniova
Svetlana Masaniova (1946 m. kovo 21 d. Rostovas prie Dono) – Lietuvos ir Rusijos baleto artistė, pedagogė.
Biografija
1967 m. Minske baigė Baltarusijos choreografijos mokyklą. 1967–1990 m. Lietuvos operos ir baleto teatro artistė. 1989–1995 m. V. Smirnovo-Golovanovo klasikinio baleto teatro Maskvoje pedagogė repetitorė, 1995–2001 m. choreografijos mokyklos „Na Kolomenskoj“ Maskvoje pedagogė, 2001–2002 m. Lietuvos operos ir baleto teatro pedagogė repetitorė, 2002–2004 m. Maskvos meno mokyklos pedagogė, nuo 2004 m. Rostovo prie Dono muzikinio teatro baleto trupės direktorė ir pedagogė repetitorė, Rostovo prie Dono meno mokyklos choreografijos skyriaus vadovė ir pedagogė, meistriškumo klasių Kipre, Meksikoje vadovė.
Jagodina
Jagodina – miestas vidurio Serbijoje, 136 km į pietus nuo Belgrado, prie Belicos upės. Veikia 3 teatrai, 3 muziejai, zoologijos sodas (nuo 2006 m.), vandens pramogų parkas. Išvystyta maisto pramonė.
Pavadinimo kilmė
Miesto vardas kilęs nuo serbų žodžio jagoda – „braškė'.
Need for Speed II
Need for Speed II – antrasis kompiuterinių žaidimų serijos „Need for Speed“ žaidimas, sukurtas 1997 m. asmeniniams kompiuteriams ir PlayStation konsolėms.
Apžvalga
thumb|left|„Need for Speed II“ žaidimo vaizdas iš automobilio viršaus Kaip ir „The Need for Speed“, „Need for Speed II“ žaidimo tikslas laimėti visas lenktynes ir visus prizus. Šioje žaidimo dalyje atsirado daugiau sportinių automobilių, naujų trasų ir naujas garso takelis. Truputį pasikeitė žaidimo vaizdas, daugiau išryškinamos automobilių ir trasų detalės. Žaidimo trasose galima pamatyti NSO, dinozaurų, traukinių ir skirtingų dydžių dėžių, kurias galima pervažiuoti su žaidėjo valdomu automobiliu. „Need for Speed II“ žaidime priešininkai pasidarė gudresni, jie gali trukdyti žaidėjui juos aplenkti, stumdyti žaidėjo valdomą automobilį ir jie gali daryti avarijas patys. Žaidimo valdymas ir galimybė nustatyti priešininkų vairavimo lygį išliko tokie patys kaip ir „The Need for Speed“ žaidime.
Trasos
„Need for Speed II“ žaidime yra 7 skirtingos trasos:
Automobiliai
„Need for Speed II“ žaidime yra 12 sportinių automobilių, kurie turi savo klasę žaidime (A, B, C).
Bulgarijos futbolo varžybos 1925 m.
Bulgarijos futbolo varžybos 1925 m.
1925 m.
Dalyvavo 6 komandos-apygardų nugalėtojos:
Vyšniava
Vyšniava – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Kimbartiškės.
Istorija
XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvų valsčius).
Viena
Viena  – didžiausias Austrijos miestas, sostinė ir kartu viena iš devynių Austrijos žemių. Pagal gyventojų skaičių Viena yra šeštas pagal dydį miestas Europos Sąjungoje. Miestas įsikūręs rytinėje šalies dalyje netoli sienų su Čekija, Slovakija ir Vengrija. Mieste reziduoja kai kurios tarptautinės organizacijos (JTO, TATENA, OPEC ir kt.).
Šimtmečiais Viena buvo Habsburgų dinastijos rezidencija. Taip miestas tuo metu išsivystė į vieną iš Europos kultūros ir politikos centrų. 2001 m. Vienos senamiestis buvo įrašytas į UNESCO Pasaulio kultūros paveldo sąrašą. Viena kartais vadinama „Muzikos miestu“ dėl reikšmingo muzikinio paveldo — vieni garsiausių kompozitorių Volfgangas Amadėjus Mocartas ir Liudvikas van Bethovenas šį miestą vadino savo namais. Viena taip pat sulaukia įvertinimo dėl geros gyvenymo kokybės — Mercer sudarytame miestų, kuriuose geriausia gyventi, sąraše paprastai įvertinama geriausiai.
Senovės istorija
thumb||left|200px|[[Jonas Sobieskis|J. Sobieskis Kalenbergo mūšyje prie Vienos, Juliusz Kossak paveikslas]] Archeologiniai radiniai rodo, kad jau paleolito laikais Vienos teritorijoje buvo apsistoję ir jau nuo neolito, Vienos baseine nuolatos gyveno žmonės. Bronzos amžiuje gyvavo Laidojimo laukų kultūra, geležies amžiuje – Halštato kultūra. Iš keltų laikų yra žinomas opidumas ant Leopoldo kalvos ir keltų gyvenvietė, kuri buvo vadinama Vedunia. I a. dabartiniame Vienos miesto centre prie Dunojaus romėnai įkūrė karinę stovyklą Panonijos provincijos sienos apsaugai, apsuptą civilių miesto Vindobona. Romėnai čia buvo įsikūrę iki V a. Per didijį tautų kraustymasį jie buvo išstumti iš regiono.
Prie sienos su Vengrija 976 m. Babenbergai įkūrė Ostarrîchi markgrafystę, kurioje taip pat buvo Viena. Jau XI a. Viena buvo svarbus prekybos miestas ir 1155 m. ji tapo sostine. Po vienerių metų Austrijai buvo suteiktas hercogystės statusas, ir Viena tapo hercogo rezidencija. Nuo 1282 m. valdžią perėmė Habsburgai. Miestą jie labai puoselėjo ir plėtė. 1365 m. buvo įkurtas iki dabar egzistuojantis, pats seniausias vokiškai kalbančiose šalyse Vienos universitetas.
Du kartus Viena buvo apgulta Osmanų imperijos. Pirma apgultis įvyko 1529 m. rugpjūčio 27 – spalio 14 d., o antroji 1683 m. liepos 14 – rugsėjo 12 d. 1683 m. rugsėjo 12 d. prie Vienos jungtinės ATR ir Austrijos pajėgos, vadovaujamos Jono Sobieskio, sutriuškino osmanus (Kalenbergo mūšis). Šia pergale Osmanų imperijos puolimas Europoje buvo galutinai sustabdytas ir osmanai buvo išvaryti net iš dalies Vengrijos. thumb|200px|right|Vienos balius ([[1904 m.)]]
Naujieji laikai
Didžiosios Prancūzų revoliucijos karų metais Viena buvo du kartus, 1804 m. ir 1809 m., užimta Napoleono armijos. 1804 m. Viena tapo naujai susikūrusios Austrijos imperijos sostine. 1806 m. Vienoje buvo paskelbtas Šventosios Romos Imperijos iširimas. Po Napoleono pralaimėjimo mieste vyko Vienos kongresas, kuriame turėjo būti sureguliuoti nauji politiniai santykiai Europoje.
1873 m. Vienoje vyko Pasaulinė paroda. 1890 m. vasario 1 d. pirmą kartą buvo surengtas Vienos Balius. Apie 1900 metus Viena buvo ne tik didžiulės imperijos Centrinėje Europoje sostinė, bet ir trečias pagal dydį metropolis po Londono ir Paryžiaus. Viena aukštosios kultūros ir modernizmo sostine išliko iki pat 1938 m. Vienos kultūrą suformavo imperatoriaus dvaras ir aristokratija. Dauguma šios praeities pėdsakų išliko iki mūsų dienų ir kelia nostalgiją pranykusiai didybės erai, kuri ligšiol atpažįstama Vienoje. thumb|left|170px|Modernioji Viena
Vienoje koncertavo žymūs to meto kompozitoriai - Johanas Bramsas, Antonas Brukneris, Gustavas Mahleris ir Ričardas Štrausas. Būtent XX amžiaus Vienoje ištakas siekia pasaulio menui didelę įtaką padarę Vienos secesija ir Antroji Vienos mokykla, Adolfo Loso architektūra. Taipogi Vienoje susiformavo psichoanalizė, XX a. filosofijoje įnašą paliko Liudvigas Vitgenšteinas ir Vienos ratelis. 1913 m. centrinėje Vienos dalyje, vos kelių kilometrų spinduliu vienas nuo kito, gyveno Adolfas Hitleris, Levas Trockis, Josipas Titas, Zigmundas Froidas ir Josifas Stalinas. Dalis jų galėjo pastoviai lankytis tose pačiose kavinėse. Savu laiku Vienoje labai plito socialistinės idėjos, dėl to 1918-1934 metų laikotarpiu Viena austrų buvo praminta Raudonąja Viena (Das rote Wien). 1934 m. Vienoje vyko aršūs mūšiai tarp socialistų ir komunistų vienoje pusėje ir valdžios bei Austrijos valdžios ir fašistų kitoje. Keturias dienas vykusių neramumų metu abiejose pusėse žuvo bent po šimtą žmonių, o patys įvykiai, nors ir trumpai trukę, istoriografijoje vadinami Austrijos pilietiniu karu. Po šių įvykių Austrijoje uždrausta socialdemokratų partija ir profsąjungos bei įsivyravo autoritarinis režimas.
Austrijos Respublika
Po Pirmojo pasaulinio karo iširo Austrijos-Vengrijos imperija ir buvo sukurta Vokiečių Austrija. 1919 m. rugsėjo 10 d. pasirašyta Sen Žermeno sutartis. Ratifikuojant ši sutartį spalio 21 d. Vokiečių Austrija pervadinta į Austriją. Viena tapo naujai susikūrusios valstybės sostine. 1922 m. sausio 1 d. Viena buvo atskirta nuo Žemutinės Austrijos žemės ir tapo atskira Austrijos žeme, išskyrus 1934–1945 metus. Po Antrojo pasaulinio karo Viena, kaip ir Austrija, buvo padalinta į keturis (JK, JAV, Prancūzijos, Tarybų Sąjungos) sektorius, bet turėjo Tarptautinę Zoną centre. Taip padalinta buvo iki 1955 m.
Politinė sistema
thumb|right|250px|Vienos rotušė Nuo to to laiko, kai Viena tapo viena iš Austrijos žemių, Vienos meras yra taip pat žemės valdytojas, o miesto senatas yra žemės vyriausybė , savivaldybės taryba  yra landtagas. 1934–1945 m. ši konstitucijos taisyklė negaliojo. Nuo 1994 m. Vienos meras ir žemės valdytojas yra Dr. Michael Häupl. Vienoje taip pat yra įsikūrę Austrijos parlamento rūmai ir yra įsikūrusios kitos valstybinės institucijos.
Miestų partnerystė
Miestai, su kuriais Viena yra pradėjusi partnerystės ryšius:
Administracinis suskirstymas
thumb|right|230px|Vienos administracinis suskirstymas Viena yra suskirstita į 23 rajonus :
Geografija
thumb|190px|Vienos klimato diagrama Viena yra mažiausia pagal plotą Austrijos žemė (plotas 414,9 km²), apsupta Žemutinės Austrijos žemės, kuriai iki 1921 m. priklausė. Be to, tai vienintelė žemė, kuri nesiriboja su kitomis valstybėmis. Miestas išsidėstęs abipus Dunojaus, Vienos miško Alpių pašlaitėje. Viena yra 40 km nuo Slovakijos sienos, 60 km nuo Bratislavos.
Dėl savo ypatingo statuso kaip miestas-žemė, Viena, palyginti su kitomis Austrijos žemėmis, pirmauja užimamu plotu skirtu transportui ir statyboms. 11,6 % visos teritorijos yra užstatyta žemė, 11,1 % gatvės ir 2,2 % bėgiai. Tuo pat metu Vienoje yra didžiausias procentas sodų, kurie sudaro 28,4 % (117,76 km²). Vandenys sudaro 4,5 %, tik Burgenlande vandenų procentas yra didesnis. Viena yra viena iš keturių Austrijos žemių, kuriose yra užsiimama vyndaryste. 1,6 % užima vynuogynai. Miškai dengia 17,8 % miesto ploto, o dirbama žemė sudaro 14,8 %.
Klimatas
Klimatas vidutinių platumų, pereinantis iš jūrinio į žemyninį, kurį įtakoja jūrinis iš vakarų ir žemyninis iš rytų. Metinė temperatūra stipriai svyruoja. Vienoje, palyginti, iškrenta ganėtinai mažai kritulių ir vyrauja ilgi sausi periodai. Žiemos, palyginti su kitomis Austrijos dalimis, yra švelnios. Vidutinė metinė temperatūra, miesto centre yra 11,4 °C, o kraštuose 10,2 °C. Vidutinį kritulių kiekį sudaro 600 mm, miesto vakaruose 741,5 mm, o rytuose tik 514,5 mm.
Ekonomika
Viena yra vienas iš turtingiausiu Europos Sąjungos regionų. Viena atsiliko tik nuo Londono, Liuksemburgo, Briuselio bei Hamburgo. Tarptautiniu mastu Viena yra laikoma aukšto lygio miestu.
Vienoje yra įsikūrusi Vienos vertybinių popierių birža – vienintelė vertybinių popierių birža Austrijoje. Nuo 2010 m. Viena tapo CEE Stock Exchange Group būstine, kuri kaip dukterinė įmonė priklauso ne tik Vienos, bet ir Budapešto, Liublianos ir Prahos biržoms.
Pagal 2001 m. apskaičiavimus, mieste dirbo 821 458 tūkst. žmonių iš kurių 87 691 tūkst. dirbo įmonėse. Daugiausiai darbo vietų buvo sukurta Vienos centre.
Vienoje sutelkta apie trečdalis visos Austrijos pramonės produkcijos. Išvystyta mašinų, chemijos, siuvimo, avalynės, poligrafijos, maisto pramonė. Eksportuojama madinga apranga, trikotažas, kepurės, avalynė, muzikos instrumentai ir kt. Gerai išvystytas turizmo sektorius.
Turizmas
Dėl įvairios architektūros ir „Muzikos miesto“, kuriame kūrė tokie muzikai kaip Bethovenas, Mocartas ir Maleris, reputacijos Viena yra vienas mėgstamiausių turistų pamėgtų vietų pasaulyje. Daugumą miesto įžymybių galima aplankyti ištisus metus. Labiausiai lankytinos miesto vietos yra Šv. Stepono katedra, Šenbruno rūmai, Šenbruno zoologijos sodas, Meno istorijos muziejus, Hofburgo rūmai, Albertina (muziejus), milžiniškas apžvalgos ratas ir MuseumsQuartier (muziejus).
Transportas
Viena yra – didelis upių uostas. Miesto transporto sistemą sudaro tarptautinis Švechato oro uostas, vandens transportas, automagistraliniai automobilių keliai, geležinkelis, viešasis transportas (autobusai, tramvajai, metro).
Butajevo byla
Butajevo byla – baudžiamoji byla, tapusi vienu iš 1940 m. birželio 14 d. TSRS ultimatumo Lietuvai pretekstų.
Viena
Gyventojai
thumb|250px|Vienos panorama Pirmojo pasaulinio karo pradžioje Vienoje gyveno apie 2,1 mln. gyventojų. Miestas buvo ketvirtas pagal dydį pasaulyje. Po karo Vienos gyventojų skaičius sumažėjo 200 tūkst. Gyventojų skaičius mažėjo iki 1987 m. ir pasiekė 1 484 885 gyventojų. Nuo to laiko gyventojų skaičius vėl didėja ir iki 2030 m. (kitais spėjimais iki 2050 m.) vėl turėtu pasiekti 2 mln. To priežastis yra imigracija. 2007 m. pradžioje mieste gyveno 1,7 mln. gyventojų iš kurių 24 % gimę ne Austrijoje. 16 % Vienos gyventojų nėra Austrijos piliečiai. Apie 48 000 turkų ir apie 120 000 gyventojų iš buvusios Jugoslavijos sudaro didžiausią užsieniečių dalį Vienoje. Nuo 2002 m. padidėjo vokiečių imigracija.
Butajevo byla
Istorija
1940 m. sausio mėn. Lietuvos karinė žvalgyba užverbavo TSRS kariuomenės Naujosios Vilnios įguloje, įkurtoje pagal 1939 m. pasirašytą Lietuvos–TSRS savitarpio pagalbos sutartį, tarnaujantį Gadžibalą Butajevą. Kai 1940 m. vasario 4 d. šis pabėgo iš įgulos, Lietuvos karinė žvalgyba nutraukė su juo ryšius. 1940 m. kovo mėn. TSRS kariuomenės junginių, dislokuotų Lietuvoje, vadovybė kreipėsi į Lietuvos kariuomenės Pirmosios divizijos vadą Joną Černių, prašydama surasti dezertyrą. TSRS užsienio reikalų komisaro pavaduotojas Vladimiras Dekanozovas pareiškė priekaištą Lietuvos pasiuntiniui Maskvoje Ladui Natkevičiui, kad Lietuvos policija tyčia neieško bėglio.
Viena
Ryšiai su Lietuva
thumb|150px|right|Erchercogienės Marijos Kristinos Habsburgietės-Lotaringietės [[kenotafas Šv. Augustino bažnyčioje . Ji buvo ištekėjusi už Lenkijos karaliaus ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Augusto III sūnaus Alberto, todėl paminkle pavaizduotas ir Lietuvos Vytis.]]
Butajevo byla
Byla
G. Butajevas slapstėsi Vilniuje, netoli Rasų kapinių. 1940 m. gegužės 12 d. policijos sekliams atėjus jo suimti, bandė bėgti, tačiau matydamas, kad nepavyks, nusišovė. Dalyvaujant TSRS kariuomenės atstovams atliktas nuodugnus tyrimas, konstatuota savižudybė ir byla nutraukta.
Viena
Ryšiai su Lietuva
Į Austrijos sostinę semtis mokslo žinių lietuviai vyko nuo XVI a. 1750–1752 m. Vienoje architektūrą studijavo Tomas Žebrauskas. Vėliau Vienos aukštosiose mokyklose mokėsi: Darius Lapinskas, Alfonsas Dargis, Antanas Tamošaitis, Jonas Byra, Mykolas Marcinkevičius, Veronika Alseikienė, Juozapas Montvila, Kazys Boruta, Kazys Daukšas, Stasys Vainiūnas, Vytautas Girdzijauskas, Alfonsas Gučas, Andrius Bulota, Petras Lukas, Ona Lukauskaitė-Poškienė, Antanas Vasys-Vasiliauskas, Leonas Baltrus, Antanas Makačinas, Justinas Karosas, Juozas Dauparas, Kazimieras Alminas, Ignas Skrupskelis, Anatolijus Rozenbliumas, Juozas Ąžuolaitis, Adolfas Akelaitis, Jonas Laužikas, Antanas Milaknis, Jonas Balys, Liudas Vilimas, Alė Rūta, Edmundas Arbas-Arbačiauskas ir kt.
Butajevo byla
Byla
Tačiau netrukus TSRS vyriausybė apkaltino Lietuvą, kad čia grobiami, tardomi ir kankinami TSRS kariai, o G. Butajevas buvęs nužudytas. Lietuvos vyriausybės sudaryta speciali komisija patvirtino, kad G. Butajevas nusišovė. TSRS atmetė komisijos išvadas. 1940 m. birželio 14 d. TSRS ultimatume Lietuvai teigiama, kad G. Butajevą nušovė Lietuvos policija, kai buvo pareikalauta jį grąžinti. Iškart po ultimatumo Raudonoji armija okupavo Lietuvą.
TSRS okupavus Lietuvą Butajevo byla buvo atnaujinta. Dėl G. Butajevo žūties ir raudonarmiečių grobimu apkaltinti buvęs Valstybės saugumo departamento direktorius Augustinas Povilaitis ir buvęs vidaus reikalų ministras Kazys Skučas. 1940 m. liepos pabaigoje jie buvo išvežti į Maskvą ir 1941 m. liepos 12 d. sušaudyti.
Viena
Ryšiai su Lietuva
Vienoje Juozas Mažeika 1937 m. tarptautiniame jaunųjų dainininkų konkurse laimėjo sidabro, o birbyninkas Pranciškus Budrius tarptautiniame atlikėjų konkurse 1959 m. – aukso medalį.
Per Antrąjį pasaulinį karą į miestą nemažai lietuvių buvo atvežti darbams, o paskutiniaisiais karo mėnesiais jame susitelkė pabėgėliai iš Lietuvos. Pokaryje tautiečiai susibūrė į bendruomenę, Lietuvos Nepriklausomybės dieną minima Palavičini rūmuose ir garsiame Esterhazy restorane, kurio vyno rūsiuose po Kalenbergo mūšio pergalę šventė Jono Sobieskio daliniuose kovoję lietuvių kariai.
Religija
Vienos gyventojų religija pagal 2001 m. gyventojų surašymą:
Kultūra ir miesto įžymybės
thumb|left|300px||Hofburgo rūmų pietinio sparno Naujoji pilis Šiais laikais buvusių kaizerių rūmuose buvo įrengti pasaulinio lygio meno kūrinių muziejai ir parodos. Dalis vienos kultūros yra laikomi kaizerių palikimų mieste pastatyti Hofburgo rūmai, Šenbruno rūmai ir Belvederio dvaras. Ispanijos jojimo mokykloje yra rengiami renginiai, kuriuose yra atliekama, aukščiausiu lygiu išdresuotų arklių programa.
Moksle Viena pasižymėjo, ypač medicinos srityje. Mieste tebeveikia seniausias universitetas (Vienos universitetas) vokiškai kalbančiose šalyse. Jo žymiausias profesorius buvo Zigmundas Froidas. Taip pat žymūs yra Vienos filosofų ratelis ir Austrijos ekonomikos teorijos mokykla.
Tarptautiniu mastu buvo ir yra svarbus Vienos muzikinis gyvenimas. Tai įtvirtino tokie kompozitoriai kaip Mocartas, Bethovenas, Štrausas, Maleris ir Šionbergas. Vienos valsas yra populiarus dar iki šių dienų. Šiais laikais žinomiausi muzikos objektai yra Vienos filharmonija, Vienos simfoninis orkestras, Vienos opera ir ansamblis Concertus Musicus Wien. Mieste įsikūręs vienas garsiausių vaikų chorų pasaulyje.
Vienoje yra įspūdingas senamiestis, kuriame yra Hofburgo rūmai (Habsburgų rezidencija; XVI–XIX a.), ''Šv. Stepono katedra (XII–XV a.),  Wiener Riesenrad, Ispanijos jojimo mokykla, Šionbruno rūmai, Valstybiniai operos rūmai, Meno istorijos muziejus, Vienos miškas'' ir kt. Išlikę daug baroko stiliaus XVII–XVIII a. pastatų. Kahlenberg’o rajone, ant kalvos stovi barokinė ''Šv. Juozapo koplyčia'' su ATR bajorų, dalyvavusių 1683 m. mūšyje prieš osmanus, herbais. Taip pat yra L. van Bethoveno, J. Haidno, V. A. Mocarto, F. Šuberto, J. Štrauso namai-muziejai.
Sportas
Daugiausia mieste yra futbolo klubų. Be jų, dar yra daug ledo ritulio klubų, (Vienna Capitals vyrų ir EHV Sabres Wien moterų), tapusių Austrijos čempionais. Vienos miesto salėje vyko Pasaulio ledo ritulio čempionatas. WBV Homerunners yra tape Austrijos beisbolo čempionais. Tinklinio klubas aon hotVolleys ir rankinio Aon Fivers Margareten tapo Austrijos čempionais. Vienoje taip pat vyksta daug kitų sporto renginių kaip Vienos miesto maratonas ir kt.
Juozas Statkevičius
Juozas Statkevičius (g. 1968 m. spalio 15 d. Kaune) – drabužių dizaineris, teatro kostiumų dailininkas, šukuosenų meistras, grimuotojas, modelis.
Išsilavinimas
Kauno S. Žuko taikomosios dailės technikume mokėsi drabužių modeliavimo. To paties toliau mokėsi Vilniaus dailės akademijoje, baigė 1993 m. Stažavosi Arnheimo menų akademijoje (Arnhem Art Academy, Nyderlandai), Paryžiaus Angelo Tarlazzi madų namuose.
Veikla
1998 m. Vilniuje surengė pirmąjį savo aukštosios mados kolekcijos pristatymą. 2003 m. dėstė Maskvos M. Lomonosovo universitete.
Sukūrė proginius rūbus Almai Adamkienei, Latvijos prezidentei Vairai Vykei-Freibergai, Danijos sosto įpėdinio Frederiko žmonai Mari, Jolantai Paulauskienei, Agnei Zuokienei, Björk, Kyrai Sedgwick, Naomei Watts, Nikolei Richie, Odrei Butvay-Gruss, Kirstai Bard, Svetlanai Griaznovai.
Kuria kostiumus Lietuvos režisierių – E. Nekrošiaus, G. Varno, R. Tumino, A. Cholinos, D. Ibelhauptaitės, O. Koršunovo, J. Lingio, J. Turo, J. Smorigino, – spektakliams. Taip pat bendradarbiavo su Versalio teatru, Tel Avivo opera, Maskvos teatru, Vilnius City Opera.
Nuorodos
Asmeninė svetainė
Prancūzijos bankas
Prancūzijos bankas − Prancūzijos Respublikos centrinis bankas. Šiuo metu jis glaudžiai susijęs su Europos centriniu banku. Jo pagrindinės pareigos − Europos centrinių bankų sistemos nustatytos monetarinės politikos vykdymas. Prancūzijos bankas įsikūręs Paryžiuje.
Istorija
thumb|left|200px|Būstinė: Hôtel de Toulouse, [[Paryžius]] Prancūzijos centrinio banko steigimas siekia dar Napoleono Bonaparto laikus. 1800 m. prancūzų imperatoriaus potvarkiu buvo įkurtas Prancūzijos bankas. Iš pradžių jis veikė kaip uždaroji akcinė bendrovė, užsiimanti bankininkystės verslu. Tik 1936 m., priėmus atitinkamą įstatymą, Prancūzijos banką ėmė kontroliuoti vyriausybė, vykdomoji valdžia gavo įgaliojimus skirti svarbiausių banko padalinių vadovus. Vėliau, 1945 m., bankas buvo nacionalizuotas, o 1973 m. Prancūzijos parlamentas priėmė nuostatus, įtvirtinusius banko teisinį statusą. Reikia pažymėti, kad nuostatai nepalietė klausimo dėl banko pavaldumo vyriausybei, o veikiau tik šiek tiek pakoregavo atskirus momentus, daugiausia susijusius su Prancūzijos banko funkcijomis bei kompetencija pinigų ir kredito srityje. Prancūzijos bankas buvo įgaliotas duoti patarimus visais pinigų apyvartos klausimais. Jis padėjo formuoti ir įgyvendinti šalies vyriausybės nustatytą pinigų politiką. Paskui 1993 m., įvykęs žymus pertvarkymas bankui suteikė nepriklausomybę, idant būtų pasiektas kainų stabilumas šalyje nepaisant joje vykdytos fiskalinės politikos. Ši pertvarka Prancūzijos bankui praskynė kelią link Europos pinigų sąjungos. Galiausiai 1998 m. Prancūzijos bankas tapo Europos centrinių bankų sistemos nariu.
Mangas (gentis)
Mangas, mangamedis (Mangifera) – anakardinių (Anacardiaceae) šeimos augalų gentis. Gentyje apie 35 rūšys. Vaismedis, vienas labiausiai kultivuojamų atogrąžų kraštuose, kilęs iš rytų Azijos – Mianmaro ir Asamo valstijos (Indija). Medis yra visažalis, 15-18 m aukščio, lapai iki 30 cm ilgio. Labiausiai paplitusios rūšies mangai - pailgi, su lygia oranžine odele, tačiau pasitaiko vaisių tamsiai žalios spalvos su raudonu šonu.
Vaisiai sveria iki 1,8-2,3 kg. Vaisiuose gausu vitaminų A, C ir D.
Rūšys
thumb|left|210px|Mango vaisiai thumb|left|210px|Mangamedžio žiedai thumb|left|210px|Žydintis mangamedis
Raginėnai
Raginėnai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Pakalniškių. Pietuose stūkso Raginėnų piliakalnis, aptiktas didelis Raginėnų pilkapynas.
thumb|left|220px|IV-VII a. Raginėnų pilkapynas thumb|left|220px|Sodyba Raginenuose thumb|left|220px|Lietuvos 10-mečio atminimo paminklas
Etimologija
Spėjama, kad Raginėnų vardas kilęs nuo piliakalnio, o apie jį pasakojama, kad čia gyvenusios laumės ir raganos su velniais. Žmonės, norėdami raganas palenkti savo pusėn, virdavo degtinę ir nešdavo ją ant kalno.
Istorija
XVI a. minimi kaip Gabogala.
1820 m. kaimas priklausė Šeduvos dvarui.
2012 m. Didžiosios Britanijos Grand Prix
'''2012 m. Didžiosios Britanijos Grand Prix''' – 9-osios 2012 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko liepos 6-8 dienomis Silverstone trasoje.
Kvalifikacijoje nugalėjo ispanas Fernando Alonso, tačiau artėjant lenktynių finišui jį aplenkė ir pergalę šventė australas Mark Webber.
Kvalifikacija
Pastabos:
Antanas Mickus
Antanas Mickus (1898 m. Armeniškiai, Seredžiaus valsčius – 1973 m. spalio 19 d. Veliuona) – Lietuvos fotografas.
Biografija
Fotografavo Veliuonos krašto žmones, įvykius, šventes, darbus, apylinkes. Sukūrė fotografijas: „Gedimino paminklo atidengimas“, „Veliuona iš Nemuno salos“, „Baržų statykla“ (visos 1925 m.), „Vytauto paminklo atidengimas“ (1930 m.), „Veliuonos panorama nuo Gedimino kapo kalno“ (apie 1930 m.), „Nemuno potvynis“ (1932 m.), „Šventadienis“ (apie 1935 m.), „Keliaujantis muzikantas su savo šunimis“ (apie 1937 m.). Iš fotografijų išspausdinta atvirukų, Veliuonos vaizdų bukletas (1935 m.). Išliko apie 3000 jo sukurtų stiklo negatyvų. Jo fotografijas 2002 m. eksponavo Lietuvos nacionalinis muziejus.
Vienos universiteto Teisės fakultetas
Vienos universiteto Teisės fakultetas - Vienos universiteto padalinys, didžiausia teisinio švietimo ir teisėtyros įstaiga vokiškai kalbančiose valstybėse; Teisės fakultetas. Studijos trunka mažiausiai 4 metus. Suteikiami laipsniai - teisės magistras, LL.M. (podiplominės studijos) ir teisės daktaras.
Istorija
1365 ir 1385 m. Vienos universiteto steigimo dokumentuose jau buvo numatytos teisės mokslų studijos.
1494 m. - Romėnų teisė (po daugybės nesėkmingų bandymų įvesti jos dėstymą).
1753 m. Teresės studijų reformos dėka dalykų „kanonas“ išplėstas.
1810 m. parengtas studijų planas (autorius Franz von Zeiller), numatęs, kad kaip atskiras dalykas bus dėstoma ir nacionalinė teisė, konkrečiai - Austrijos privatinė teisė (CK nuostatos).
Nuo 1975 m. suteikiamas teisės mokslų magistro (arba magistrės) kvalifikacinis laipsnis (Magisters/einer Magistra der Rechtswissenschaften).
Struktūra
Yra Darbo teisės, Finansų teisės, Teisės filosofijos, Religijos ir kultūros teisės, Romėnų teisės ir Antikos teisės istorijos, Baudžiamosios teisės ir kriminologijos bei Civilinio proceso institutai.
Roberto Rosetti
Kai nedirba teisėju, Rosetti vadovauja ligoninei.
Pataisiniai
Pataisiniai (Lycopodiaceae) – pataisūnų (Lycopodophyta) skyriaus pataisainių (Lycopodiopsida) klasės augalų šeima. Priklauso sporinių induočių grupei.
Klasifikacija
Rūšis. Dvišakė padraika (Diphasium complanatum)
Rūšis. Trivarpė padraika (Diphasium tristachyum)
Rūšis. Zeilerio padraika (Diphasiastrum x zeilleri)
Šaltiniai
LEKAVIČIUS A., 1989: Vadovas augalams pažinti. – Vilnius.
Australijos Šešėlių apdovanojimas
Australijos Šešėlių apdovanojimas – kasmetinis literatūros apdovanojimas už geriausią tų metų siaubo literatūros kūrinį, parašytą ar redaguotą australo. Įsteigtas 2005 m. Australijos siaubo rašytojų asociacijos ir remiamas „Altair Australia Books“ įmonės.
Darbai vertinami pagal bendrą rašytojo įgūdį, idėją, realizaciją, liekamąjį įspūdį. Finalistai paskelbiami kovo mėnesį, o nugalėtojas apdovanojamas balandį arba gegužę. Iš pradžių buvo trys kategorijos: romanai, antologijos ir apsakymai, nuo 2009 m. kategorijos pakeistos į šias: trumpi kūriniai, ilgi kūriniai, redaguotos publikacijos. 2011 m. pridėtos dar dvi papildomos kategorijos: geriausias romanas ir geriausias rinkinys. Iš visų kandidatų kiekvienoje kategorijoje trijų teisėjų komisija atrenka finalistų sąrašus, ir ketvirtas, kviestinis teisėjas iš kiekvieno finalistų sąrašo atrenka po nugalėtoją. Nugalėtojai gauna 250 Australijos dolerių piniginį prizą, simbolinę statulėlę ir sertifikatą.
Varžos
Varžos – gatvinis kaimas Ukmergės rajono savivaldybės šiaurės vakaruose, 9 km į šiaurės vakarus nuo Ukmergės, šalia Užulėnio miškų. Stovi kryžius partizanams.
Lazerinė abliacija
Lazerinė abliacija – procesas, kurio metu naudojant lazerio šviesą pašalinama medžiaga iš kietojo kūno ar skysčio (žr. abliacija). Esant mažam lazerio srautui, medžiaga yra šildoma sugerta lazerio energija, dėl to garuoja arba sublimuoja (pasikeičia iš kietos į dujinę būseną nepereidama skystos būsenos). Esant dideliam lazerio srautui, medžiaga paprastai virsta plazma. Dažniausiai lazerinei abliacijai naudojami impulsiniai lazeriai, tačiau ji galima ir su nuolatinės veikos lazeriais.
Gylis, iki kurio sugeriama lazerio energija ir pašalintos medžiagos kiekis vienu lazerio impulsu priklauso nuo tos medžiagos optinių savybių ir lazerio bangos ilgio.
Taikymai
Kadangi lazerio impulsų trukmės (nuo milisekundžių iki femtosekundžių) ir srautai gali būti tiksliai kontroliuojami, lazerinė abliacija vertinga tiek moksliniams, tiek pramoniniams taikymams – nuo lazerinio apdirbimo iki lazerinės spektroskopijos ar anglies nanovamzdelių gamybos.
Apdirbimas
Paprasčiausias lazerinės abliacijos taikymas – lazerinis apdirbimas ir lazerinis gręžimas. Impulsinių lazerių pagalba galima išgręžti itin mažas, gilias skyles netgi labai kietose medžiagose. Dėl trumpo lazerio impulso medžiaga pašalinama taip greitai, kad aplinkui esanti medžiaga įšyla labai mažai.
Valymas
miniatiūra|Kompaktiška 200W galios lazerinio valymo sistema. Dėl skirtingai sugeriamos lazerio spinduliuotės energijos, impulsiniai lazeriai (pvz., CO2 ar Nd:YAG lazeriai) gali būti panaudoti paviršių valymui: pavyzdžiui, dažų, dangos, nešvarumų pašalinimui nepažeidžiant valomo paviršiaus.
Padengimas
Lazerinė abliacija gali būti naudojama ir dangų sudarymui. Tai pasiekiama abliuojant dangos medžiagą ir leidžiant jai nusėsti ant padengiamo paviršiaus. Naudojama dangoms iš tų medžiagų sukurti, kurios paprastai sunkiai garuoja kitais būdais ir, pvz., taikoma gaminant tam tikrus aukštatemperatūrius superlaidininkus.
Medicina
Lazerinė abliacija dažnai taikoma medicinoje, pavyzdžiui, navikiniams audiniams naikinti ar lazerinėje chirurgijoje. Lazerinė chirurgija plačiai taikoma operuojant akis, pvz., LASIK ir LASEK chirurgijoje trumparegystės, toliaregystės ir astigmatizmo koregavimui. Čia naudojami eksimeriniai lazeriai.
Rimietis (Lazdijai)
Rimietis  – kaimas šiaurės vakarinėje Lazdijų rajono savivaldybės dalyje, 3 km į rytus nuo Rudaminos, pietvakariniame Rimiečio ežero krante.
Etimologija
Kaimo vardas kilęs nuo bendravardžio ežero – Rimiečio. Pastarojo vardą liaudies etimologija sieja su legendomis apie ežero atsiradimą.
Sapiehuvas
Sapiehuvas  – kaimas Lenkijos rytuose, Sosnuvkos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurę nuo Sosnuvkos, apie 30 km į pietryčius nuo Palenkės Bialos ir apie 81 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Stebuliai (reikšmės)
Stebuliais vadinami kaimai:
Vištagerklis
Vištagerklis – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Juodupės.
Mindaugiai
Mindaugiai – kaimas šiaurės rytinėje Joniškio rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietryčius nuo Balkaičių, prie kelio. Pro kaimą teka Virčiuvis. Seniūnaitijos centras. Yra Mindaugių pagrindinė mokykla.
miniatiūra|250px|left|Riboženklis
Istorija
Iki XX a. tarpukario žemės reformos kaimas vadinosi Satkauskai. Vėliau kurį laiką vadinosi Pavirčiuvė II.
Pečai
Pečai, seniau dar vadinti pajais, – indėnų tauta, gyvenanti rytų Hondūre, daugiausia Olančo departamente. Tankiausiai pečų apgyvendintos yra Dulse Nombre de Kulmi gyvenvietės apylinkės. Populiacija – 3200 žmonių. Vartoja čibčų kalbų šeimai priklausančią pečų kalbą, nors dabar didesnioji dalis kalba ispaniškai.
Respublikinė Klaipėdos ligoninė
Istorija
Po 1923 m. sukilimo Lietuvai atgavus Klaipėdos kraštą, medicinos pagalbą vis dar reglamentavo buvusios Vokietijos imperijos dekretai, laisva gydytojo praktika galėjo verstis tik Vokietijos universitetų diplomus turintys gydytojai. Dėl medicinos paslaugų brangumo, kalbinio barjero, gydytojų kabinetų ir ligoninių stokos Klaipėdos bei Šiaurės vakarų Lietuvos krašto gyventojams lietuviams medicinos pagalbą gauti buvo sunku, todėl Lietuvos Raudonojo Kryžiaus draugija jos pirmininko daktaro Roko Šliūpo iniciatyva 1931 m. nutarė įsteigti Klaipėdoje gerai įrengtą ligoninę. Ligoninę projektavo inžinierius Romanas Steikūnas, jos statyba kainavo 1 mln. 150 tūkst. litų, dar apie 0,5 mln. litų kainavo tuometinė moderni įranga. Lėšas skyrė Lietuvos Raudonojo Kryžiaus draugija.
Pečai
Pečai iš Kolumbijos į Hondūrą atsikraustė prieš 3000 metų. Jie buvo apgyvendinę visą vakarinę šalies dalį ir nuožmiai priešinosi ispanų užkariautojams. Manoma, kad jie gyveno ir Bahijos salose, prekiavo su majais. XVIII a. anglų, olandų, prancūzų piratai, susivieniję su miskitais, ėmėsi kovoti prieš pečus ir privertė juos pasitraukti gilyn į žemyną. Miskitai dažnai grobdavo pečus ir parduodavo kaip vergus. Vėliau vakarinę pakrantę užvaldė ispanai, todėl pečams liko atokiausi, sunkiai prieinami, kalnuoti Olančo rajonai. 1985 m. įkurta pečų genčių federacija, besirūpinanti šios tautos apsauga.
Respublikinė Klaipėdos ligoninė
Istorija
Klaipėdos Raudonojo Kryžiaus ligoninė atidaryta 1933 m. birželio 20 dieną. Pirmasis ligoninės direktorius buvo dr. J. Ciplijauskas (1887–1943). Įstaiga turėjo 100 lovų, veikė 3 skyriai: vidaus ligų, moterų ligų ir chirurgijos. 1936 m. buvo įkurtas ausų-nosies-gerklės skyrius ir ambulatorija. Ligoninėje dirbo 12 etatinių gydytojų ir 20 gailestingųjų seserų bei akušerių. Nuo 1934 m. prie ligoninės veikė gailestingųjų seserų kursai. Ligoninėje nuolat gydydavosi 140–160 ligonių, ji būdavo perpildyta. Todėl 1938 m. buvo pradėtas statyti gydomojo korpuso 4-as aukštas, kuris liko neužbaigtas dėl 1939 m. Vokietijos įvykdytos Klaipėdos krašto aneksijos, po kurios ligoninė netrukus buvo uždaryta. Antrojo pasaulinio karo metais ligoninėje veikė karo jūreivių lazaretas. Vykstant mūšiams dėl Klaipėdos, ligoninės pastatas, kaip ir dauguma pastatų mieste, buvo gerokai apgriautas, vidaus įrengimai suniokoti, medicininė įranga išgrobstyta.
Pečai
Verčiasi žemės ūkiu (manijokas, pupelės, kukurūzai, ryžiai), augina gyvulius, rankioja maistą. Tikėjimas šamanistinis. Išsaugoję muzikinį folklorą. Tradiciniai pastatai buvo statomi iš šiaudų, bet dabar stato medinius ir akmeninius.
Respublikinė Klaipėdos ligoninė
Istorija
Nuo 1945 m. kovo mėnesio sunkiomis pokario sąlygomis per labai trumpą laiką buvo suremontuoti pastatai, sukomplektuota minimali įranga ir inventorius, surinkti darbuotojai – gydytojai ir medicinos seserys. Visą šią veiklą organizavo, jai vadovavo ir pats betarpiškai dalyvavo pirmasis po karo į Klaipėdą atvykęs gydytojas dr. Alfonsas Dirsė. Jis buvo pirmasis atsikuriančios ligoninės vyr. gydytojas, tais pačiais 1945 m. įsteigęs ir medicinos seserų mokyklą, ilgus metus jai vadovavęs. 1945 m. pabaigoje atnaujino savo veiklą 50 lovų ligoninė. Bėgant metams, ji augo, vystėsi ir plėtojosi, didėjo stacionaro lovų skaičius, daugėjo paslaugų profilių, buvo steigiamos poliklinikos, statomi priestatai.
Vignanka (Palenkės Bialos apskritis)
Vignanka  – kaimas Lenkijos rytuose, Sosnuvkos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Club Atlético Rosario Central
Rosarijo „Central“ – Argentinos futbolo klubas iš Rosarijo miesto. Įkurtas 1889 m. anglų geležinkeliečių.
Respublikinė Klaipėdos ligoninė
Istorija
Ligoninei įvairiais laikotarpiais vadovavo Ch. Cukermanas, J. Voskoboinikovas, J. Korneva, Z. Juškevičius, B. Pliuškys, V. Vasiliauskas. Keitėsi ligoninės pavadinimai – srities, respublikinė, Klaipėdos klinika prie SAM. 1989 m. ligoninei grąžintas Raudonojo Kryžiaus pavadinimas. Keletą dešimtmečių ligoninė buvo vienintelė, teikianti kvalifikuotą ir specializuotą medicininę pagalbą ne tik Klaipėdos miesto, bet ir viso krašto, aplinkinių rajonų gyventojams, o rajoninių gydymo įstaigų medikams – organizacinę metodinę, skubią ir planinę konsultacinę pagalbą.
2003 m. pasikeitė ligoninės pavadinimas, ji tapo Klaipėdos apskrities ligonine. 2004 m. prijungta Skuodo ligoninė, tapusi filialu. 2008 m. pabaigoje ligoninės filialu tapo Klaipėdos psichiatrijos ligoninė. 2010 m. įstaigos filialu tapo Klaipėdos tuberkuliozės ligoninė. 2010 m. birželio mėnesį dėl apskričių reorganizavimo įstaigos steigėju tapo Sveikatos apsaugos ministerija. Ligoninė įgijo respublikinio lygmens statusą ir pakeitė pavadinimą – tapo Respublikine Klaipėdos ligonine.
Vytautas Nalivaika
alt=Skulptorius Vytautas Nalivaika - foto|miniatiūra|Skulptorius Vytautas Nalivaika Vytautas Nalivaika (gimė 1958 m. spalio 24 d. Vilniuje) - Lietuvos skulptorius.
Vytautas Nalivaika 1980 - 1986 metais studijavo Vilniaus Dailės Institute (dabar Vilniaus dailės akademija) kartu su skulptoriumi Gediminu Jokūboniu. Jau studijų metu skulptorius buvo apdovanotas medaliais įvairiose Lietuvos parodose ir Baltijos trienalėse. V. Nalivaika priklauso Lietuvos dailininkų sąjungai, gyvena Vilniuje. Jis yra vedęs ir turi tris vaikus.
Vilniuje šv.Jonų gatvėje netoli varpinės stovinti skulptūra – tai diplominis Vytauto Nalivaikos darbas. Figūra pastatyta ant neįprastai aukšto postamento, vaizduoja žmogų, tiesiantį ranką į dangų. Tai yra skulptūra „Žibintininkas“, kuri vaizduoja seniai išnykusios profesijos atstovą – žibintininką. Šios skulptūros atvaizdas buvo naudotas ant leidinio, pristatančio Vilnių kaip Europos kultūros sostinę 2008 metais.
Hanibalo-Puškino paminklas Vilniuje
V. Nalivaika taip pat yra paminklo rusų poetui, romantikui, modernios literatūros pradininkui Aleksandrui Puškinui (1799-1837) ir jo proseneliui, rusų karo inžinieriui Abraomui Hanibalui (1696/1697-1781) autorius. Paminklas buvo sukurtas pagal Vilniaus rusų stačiatikių bažnyčios idėją.
Febė (reikšmės)
Mitologijoje:
Astronomijoje:
Kauno Veršvų gimnazija
miniatiūra|thumb|right|220px|Mokykla iš kiemo pusės miniatiūra|220px|right|Pradinis skyrius naujoje mokykloje Romainiuose
Kauno Veršvų gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kaune, Mūšos g. 6, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190135828.
Pradinių klasių skyriai: Inkaro g. 9a (šalia gimnazijos) ir Romainių g. 28 (Romainiuose).
Istorija
Pažangesnieji Veršvų kaimo valstiečiai Petras, Bronius, Antanas Mikšos ir kiti, bijodami, kad kaimo vaikai nemokės gerai kalbėti nei lietuviškai, nei lenkiškai 1919 m. kreipėsi į Švietimo ministeriją prašydami atidaryti pradžios mokyklą, kurioje būtų mokoma lietuvių kalba. Ministerija prašymą patenkino ir 1919 m. spalio mėn. buvo atidaryta Veršvų pradinė mokykla. Mokykla įsikūrė Kazio Priešegalavičiaus namuose išnuomotame 15 m² kambarėlyje. 1926–1937 m. mokykla išaugo iki 6 skyrių su 150 mokinių. Mokykloje buvo įsteigta biblioteka, kurioje buvo 600 knygų.
Po Antrojo pasaulinio karo pradinė mokykla reorganizuota į progimnaziją, 1949 m. progimnazija pavadinta 7-tąja septynmete mokykla, 1952 m. Švietimo ministerijos įsakymu septynmetė mokykla performuota į 18-ą vidurinę mokyklą. 1959 m. pastatytas dabartinis 4 aukštų, 1040 vietų mokyklos pastatas Mūšos g. 6, atsirado galimybės plačiau vystyti meno saviveiklą, sportą, įvairių būrelių veiklą. Mokykla vis augo, 1969 m. joje dirbo 72 mokytojai, mokėsi 1437 mokiniai. Mokykla dirbo dviem pamainomis. Joje mokėsi ir Romas Kalanta, bet neišlaikęs keleto egzaminų, perėjo į vakarinę mokyklą. Nuo 1978 m. mokinių skaičius pradėjo mažėti, nes nemažai rajono gyventojų išsikėlė gyventi į naujuosius Kalniečių ir Šilainių mikrorajonus.
1980 m. mokykloje įvestas fakultatyvinis anglų, vokiečių kalbų, namų ruošos mokymas. 1989 m., prasidėjus Atgimimui Lietuvoje, mokykla tapo Veršvų vidurine mokykla, įsteigta mokyklos vėliava, kurioje aukso spalvos fone išsiuvinėta knyga, mokslo ir žinių simbolis Veršvų piliakalnio papėdėje, apšviesta saulės. Atkurtas mokyklos istorijos-kraštotyros muziejus, atspindintis mokyklos praeitį ir dabartį. 1990 m. įvestas sustiprintas anglų kalbų mokymas nuo antros klasės. Nuo 1992 m. mokykla turi filialą, kuriame mokosi pradinių klasių mokiniai. 1997 m., po 4 metų pertraukos, mokykloje mokosi Kauno miesto sporto mokyklos specializuota futbolininkų klasė. 1998 m. įvestas sustiprintas matematikos mokymas nuo 9 klasės. 2001 m. įkurtas informacinis centras, įvestas kryptingas muzikinis ugdymas nuo 1 klasės. Nuo 2010 metų Veršvų mokyklai priklauso Romainių pradinė mokykla. 2012-2013 metais pamokos vyko ir prijungtos Vilijampolės pagrindinės mokyklos pastate. Nuo 2017 m. vidurinė mokykla akredituojama į gimnaziją.
Selagineliniai
Selagineliniai (Selaginellaceae) – pataisūnų (Lycopodophyta) skyriaus selaginelainių (Selaginellopsida) klasės augalų šeima. Priklauso sporinių induočių grupei.
Bulgarijos futbolo varžybos 1926 m.
Bulgarijos futbolo varžybos 1926 m.
1926 m.
Kovojo 11 komandų-apygardų nugalėtojų.
Lietuvos ATS/1801
1801 m. Lietuvos gubernija buvo suskaidyta į 2 gubernijas ir 19 apskričių:
Aušrinė
Aušrinė (Aušros deivė, Dangaus deivė, Rytmetėlė, Rytmetinė žvaigždė) lietuvių mitologijoje – Aušrinės žvaigždės (Veneros) deivė, kuri buvo laikoma nepaprasto grožio mergele. Senovės lietuviai Aušrinę siejo su grožiu, jaunyste, sveikata.
Aušra pirmoji apšviečia dangų, išsklaido tamsą. Pagal rytinę ir vakarinę žvaigždes ūkininkai pradėdavo ir baigdavo darbus.
Lietuvių tautosakoje
Aušrinė tautosakoje susijusi su Saule, uždega jai rytais šviesą. Laikoma Saulės dukra. Aušrinė ir jos sesuo Vakarinė vaizduojamos mergelėmis. Aušrinė kartu su Vakarine patarnaudavo Saulei ir jos vyrui Mėnuliui: Aušrinė kūrė ugnį, nešė vandenį, virė sriubą, rytais nušviesdavo Saulei kelią, Vakarinė klojo Saulei patalą. Toks siužetas užfiksuotas Liudviko Rėzos užrašytoje dainoje: <i> Miela Saulyte, Dievo dukryte, Kas rytais vakarėliais Prakūrė tau ugnelę? Tau klojo patalėlį? Aušrinė, Vakarinė: Aušrinė ugnį prakūrė, Vakarinė patalą klojo… </i>