cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karel Poborský
Rinktinė
Po 2006 m. pasaulio čempionato paskelbė karjeros nacionalinėje rinktinėje pabaigą.
Braschatas
Braschatas  – miestas šiaurės Belgijoje, Flandrijoje, Antverpreno provincijoje, į šiaurę nuo Antverpeno. Praeina sanasis Antverpeno–Eindhoveno kelias. Yra miesto parkas su išlikusiais kariniais įtvirtinimais (prieštankinis griovys, bunkeriai, šaudyklos), XIX a. rezidencinė pilis, bažnyčia, artilerijos muziejus.
Istorija
Gyvenvietė pavadinimu Breesgata rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1269 m. Braschate 1482 m. įkurtas moterų vienuolynas. XVI a. smarkiai nukentėjo per protestantų–katalikų kovas ir maro epidemiją. 1823 m. sudaryta Braschato savivaldybė. Per I pasaulinį karą čia ėjo svarbi Antverpeno uosto gynybinė linija, kuri dar labiau išplėsta per II pasaulinį karą.
thumb|left|250px|Braschato pilis
By the Way (daina)
„By the Way“ – grupės „Red Hot Chili Peppers“ daina iš jų 2002 m. išleisto to paties pavadinimo albumo „By The Way“. Daina taip pat buvo išleista kaip pirmasis singlas iš šio albumo. Daina pasiekė pirmąją vietą Modern Rock Tracks tope ir ten išsilaikė 14 savaičių.
Dainai buvo sukurtas vaizdo klipas, taip pat ji atliekama vos ne kiekviename grupės koncerte nuo 2002 m.
Emmy Rossum
Emmanuelle (Emmy) Grey Rossum (g.1986 m. rugsėjo 12 d. Niujorkas, JAV) – amerikiečių aktorė.
Faaa
Faaa  – komuna ir gyvenvietė Prancūzijos Polinezijoje, Taičio šiaurės vakaruose, pietinis Papeetės priemiestis. Komunoje gyvena 28,3 tūkst. gyventojų. Jos teritorijoje yra tarptautinis oro uostas ir universitetas. thumb|left|250px|Oro uostas
Kživa (reikšmės)
Kživa vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Botna
Botna  – Moldovos upė tekanti per nepripažintą Padniestrę, dešinysis Dniestro intakas. Į Dniestrą įteka tarp Mereneštų ir Kickanų (Padniestrė) kaimų.
Hidrochemija
Botna prateka dviem skirtingomis fizikinėmis-geografinėmis sritimis – Kodrais ir Dniestro žemupio lyguma, todėl upės vanduo nėra vienodas pagal cheminę sudėtį, mineralizaciją ir kietį.
Priklausomai nuo tėkmės maitinimo tipo, susidariusio Korduose, upės dalyje esančioje tarp ištakų ir Rezenų kaimo, vanduo priskiriamas hidrokarbonatinei klasei: kalcio, kalio-magnio, magnio ar magnio-natrio grupės. Šių vandenų mineralizacija tik retsykiais viršija 1000 mg/l, vidutinė mineralizacija – 760 mg/l.
Ties Kaušanų miestu Botnos vanduo priskiriamas natrio-sulfatinei klasei, bendra druskos jonų koncentracija vidutiniškai išauga iki 1975 mg/l, o vandens kietis – iki 13,4 mmol/l.
Balaneštų kalnas
thumb|250px|Balaneštų kalnas Molavijos žemėlapyje Balaneštai  – aukščiausias Moldavijos taškas, stūksantis Nisporenio rajone. Kalno aukštis 430 m. Šalia kalno yra Balaneštų kaimas.
Skaudvilės seniūnija
Istorija
Seniūnija įsteigta 1995 m.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 5 seniūnaitijos:
2012 metų JAV prezidento rinkimai
2012 metų JAV prezidento rinkimai vyko 2012 metų lapkričio 6 dieną. Tai – 57-ieji JAV prezidento rinkimai, kurių metu 2012 m. gruodžio 17 d. JAV rinkikų kolegija oficialiai išrinko JAV prezidentą ir viceprezidentą. Pareigas einantis JAV prezidentas Barakas Obama buvo perrinktas antrajai ir paskutinei kadencijai, įveikęs pagrindinį konkurentą rinkimuose – buvusį Masačiusetso gubernatorių Mitą Romnį.
Kaip numatyta JAV Konstitucijoje, 2012 metų JAV prezidento rinkimai vyko kartu su rinkimais į JAV Senatą, kurių metu perrinkta trečdalis JAV Senato narių, ir su rinkimais į JAV Atstovų rūmus. Šių rinkimų metu vyko ir vienuolikos valstijų gubernatorių rinkimai bei daugybė rinkimų į valstijų įstatymų leidžiamųjų organų narių vietas.
Toliaregystė
thumb|250 px|right|Toleriagystės koregavimas lęšiais Toliaregystė – akių refrakcijos yda, kai objekto vaizdas yra sufokusuojamas už tinklainės. Įgimtos toliaregystės atveju akies obuolys būna sutrumpėjęs. Žmogus tada gerai mato toli esančius objektus, tačiau iš arti mato neryškiai. Šis regėjimo sutrikimas ištaisomas nešiojant akinius su glaudžiamaisiais lęšiais.
Chrisipas
Graikų mitologijoje Chrisipas – Pelopo ir nimfos Aksiochės sūnus, dvynių Atrėjo ir Tiesto brolis. Bėgdamas iš Tėbų Chrisipą įsimylėjo jo mokytojas, Edipo tėvas Lajas. Grįžęs į Tėbus jis Chrisipą pagrobė ir išprievartavo, taip užtraukdamas dievų pyktį ir prakeiksmą ant savo giminės. (žr. Edipas)
Chrisipą užmušė Atrėjas ir Tiestas, jie įmetė berniuką į šulinį. Užmušti Chrisipą savo sūnums liepė jų motina Hipodamija, kadangi bijojo, kad šis paveldės tėvo sostą. Sužinojęs apie savo sūnaus mirtį Pelopas ištrėmė sūnus žmogžudžius ir jų motiną Hipodamiją. Jie pabėgo į Mikėnus, kur Hipodamija pasikorė.
Chrisipas mirė ir tiek daug iškentėjo, kadangi Chrisipo tėvą Pelopą už išdavystę buvo prakeikęs Mirtilas.
Krysippos
Šaltakeliai
Šaltakeliai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurės rytus nuo Želvos.
Etimologija
Teigiama, kad kaimo vardas yra žodžio šaltakis mažybinė forma.
Lupikavimas
Lupikavimas – pinigų skolinimas už labai aukštas palūkanas. Dažniausiai už aukštas palūkanas skolinamasi ne gamybai, o pragyvenimui, kartais tiesiog pragyvenimo lygiui palaikyti ar jį net pakelti. Pinigų skolinimas už palūkanas uždraustas kai kuriose valstybėse ir religijose (Pvz.: Islamo ir krikščionybės religijose iki viduramžių), nes pinigai nedaro pinigų. Buvo manoma, kad žėmės ūkyje ir manufaktūrose produkcija auga darbo dėka, o pinigai auga apgaulės būdu, neįdedant darbo.)
Istorija
Viduramžiais, kai buvo silpnai išvystyta gamyba ir žemės ūkyje naudotos primityvios žemės apdirbimo priemonės, skolintis gamybai nebuvo didelio poreikio. Dažnai skolinosi didikai palaikyti ar pakelti savo gyvenimo lygį, todėl nenuostabu, kad į palūkininkavimą, kuris kartais peraugdavo į lupikavimą, buvo žiūrima ne visai gerai.
Palūkininkavimą vaizduodavo įvairių epochų dailininkai, taip pat jį aprašė JAV poetas, Ernesto Hemingvėjaus draugas Ezras Paundas, rusų rašytojas Fiodoras Dostojevskis.
Kartais palūkininkai labai sukeldavo palūkanas, todėl buvo bandoma juos riboti. Kijevo Rusios kunigaikštis buvo išleidęs įsakymą, kuriame nurodė, kad palūkanos negali pakilti daugiau kaip 400 nuošimčių. Tarpukario Lenkijoje palūkanos, didesnės negu 10 nuošimčių, buvo laikomos lupikiškomis ir draudžiamos.
Laterano V susirinkimas 10-ojoje sesijoje, 1515 m. gegužės 4 d., priėmė nutarimą dėl Montes pietatis (institucijų, skolinusių vargšams), kuriame, aprašydamas šių institucijų priešininkų argumentus, teigė, kad lupikavimas tikrąja prasme pasireiškia, kai daiktas, kuris nieko nesukuria, panaudojamas gauti naudai ir pelnui be jokio darbo, išlaidų ar rizikos. Tame nutarime Susirinkimas pripažino šias institucijas nelupikaujančiomis, teisėtomis, dargi pagirtinomis, jei jos be paskolos gauna ir nedidelę sumą savo išlaikymui, bet be pelno.
Dabartis
Kai kuriose valstybėse - Lietuvoje, Lenkijoje (Lenkijos civilinis kodeksas § 286, § 304 ) ir Vokietijoje (§ 138, BGB § 291 ) - aukštos palūkanos gali būti priskirtos prie vienos iš pusių vertimo priimti nelygias sąlygas būdų ir yra draudžiamos. Įstatymuose nėra nurodytas konkretus palūkanų dydis, nuo kurio būtu sprendžiama, kad jis jau lupikiškas. Pagal sutarčių teisę sutarties likimas sprendžiamas tik pagal tai, kaip sudaryta sutartis ir kas ją tvirtino. Teisę plėtoja ir formuoja teismų praktika.
Pamarys (cirkas)
Pamarys (pilnas pav. Klaipėdos liaudies cirkas „Pamarys“) – mėgėjiško cirko trupė, įkurta 1976 m. Klaipėdoje. Buvo vienas didžiausių liaudies cirkų sovietinėje Lietuvoje. Iširo apie 2003–2004 m.
Cirko veikla
Cirko „Pamarys“ istorija neatsiejama nuo cirko artistų Diržininkų šeimos: programoje vaidino šio liaudies cirko įkūrėjas ir ilgametis vadovas V. Diržininkas, jo žmona Nijolė, dukra Edita. Sovietinius metus galima vadinti šios cirko trupės veiklos aukso amžiumi. Turėdamas 24–30 koncertuojančių artistų būrį ir dar tiek pat būsimųjų paruošiamose grupėse, „Pamarys“ dydžiu nenusileido profesionaliems cirko kolektyvams ir buvo vienas populiariausių ir didžiausių mėgėjų cirkų to meto Lietuvoje.
Cirko programą atlikdavo tradicinių žanrų atstovai – klounai, žonglieriai, ekvilibristai, akrobatai, oro gimnastai ir kt. „Pamario“ cirko vaidinimai garsėjo klounados numeriais, tačiau gyvūnams būdavo skiriamas menkas dėmesys. Programą papuošdavo didžiosios gyvatės (anakonda, vėliau ją pakeitęs tigrinis pitonas), bei smulkūs žvėreliai.
Atkūrus Nepriklausomybę nutrūko finansavimo šaltiniai ir „Pamariui“ teko atsisakyti paruošiamųjų grupių. Cirko kolektyvas mažėjo, rečiau koncertavo ir galutinai baigė veiklą apie 2003–2004 m.
Levkai (reikšmės)
Levkais vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Punaauja
Punaauja – komuna ir gyvenvietė Prancūzų Polinezijoje, vakarų Taityje, vandenyno pakrantėje, į pietus nuo Papeetės. Komunoje gyvena 28,1 tūkst. gyventojų.
Anamas (Kinijos provincija)
Anamo generalinis protektoratas (,  – „Sutramdytų pietų generalinis protektoratas“) – Tangų dinastijos Kinijos administracinis vienetas, buvęs dabartiniame šiaurės Vietname. Tai buvo vienas iš nedaugelio Tangų Kinijos generalinių protektoratų. Šis laikotarpis Vietnamo istorijoje dar vadinamas Trečiuoju šiaurės dominavimu. Vietname Anamo pavadinimas yra laikomas žeminančiu, ir vietoj jo naudojamas neutralesnis Giao Chỉ pavadinimas.
Raida
Iki VI a. teritorija buvo valdoma kaip trys piečiausi Kinijos administraciniai vienetai dziunai (, ir ), priklausantys Dziaodžou provincijai.
Trečiasis Kinijos dominavimas prasidėjo 602 m., kuomet Sui dinastija nukariavo nepriklausomą šiaurės Vietnamo valstybę Vanšuaną (valdomą Ankstyvosios Li dinastijos) ir įjungė ją į imperiją. Vanšuano karalius Li Nam De II atsisakė sosto vardan taikos. 618 m. Sui viešpatavimą pakeitė Tangų viešpatavimas. Valdant Tangams, trys dziunai buvo sujungti į vieną administracinį vienetą. 624 m. šis administracinis vienetas pavadintas Dziaodžou protektoratu (交州都督府), o 679 m. galiausiai pervadintas Anamo (t. y. „sutramdytų pietų“) generaliniu protektoratu. Šis protektoratas kartu su keturiais šiauresniais administraciniais vienetais – Guangdžou (広州)、, Dzingdžou (桂州)、 ir Youdžou (容州)、邕州 – priklausė didesnei Lingnano provincijai.
Mikalaitiškiai
Mikalaitiškiai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Kupreliškio, tarp Kraščios upelio (Apaščios intakas) ir Puznos miško. Negyvenamas, išlikusių sodybų nėra.
Istorija
1923 m. buvo 9 ūkiai. 1959-1992 m. Kupreliškio kolūkio kaimas.
Anamas (Kinijos provincija)
Administracinis suskirstymas
Protektoratą sudarė 13 administracinių vienetų džou :
Amplua
Amplua  – aktoriaus vaidinamų vaidmenų rinkinys, atitinkantis aktoriaus išvaizdą ir gebėjimus.
Istoriškai amplua atsiradimas susijęs su aktorių pasidalijimu pagal kūrinius – tragedijas ir komedijas, kuriuose vaidindavo. Vaidinimas juose reikalavo savo vaidinimo stiliaus, kam aktoriai ir specializuodavosi.
Dar senovės Graikijoje aktoriai skirstėsi į tragikus ir komikus. Tragikus dar skirstydavo į:
Dramaturgijai darantis vis labiau realistinei, personažai darėsi vis individualesni ir įvairesni, amplua ėmė darytis pasenę. Tačiau praktikoje teatro ir kino aktoriams iki šiol dažnai tenka tam tikro tipo vaidmenys.
Nekrozė
thumb|230px|Nekrozė Nekrozė (necrosis, gr. nekros – negyvas) – tai morfologiniai gyvame organizme mirusių ląstelių pokyčiai. Iš irstančių ląstelių atsiskyrę komponentai (tokie kaip nukleotidai, fermentai, struktūriniai baltymai ar k.t.) patenka į kraują. Pavyzdžiui, žuvus kardiomiocitams iš jų atsipalaiduoja kreatinfosfokinazė, mioglobinas, nukleotidai, kuriuos kraujyje galima nustatyti jau pirmosiomis valandomis žuvus ląstelėms. Jie yra audinio nekrozės žymenys. Nekrozę gali sukelti:
Kinas
thumb|right|Kino projektorius Kinas – kultūros sritis, apimanti kūrybinę, gamybinę, mokslinę, techninę, mokomąją, informacinę, švietėjišką veiklą, kurios pagrindinis tikslas – gaminti ir rodyti filmus.
Palenkės Bialos Šv. Onos bažnyčia
'''Palenkės Bialos Šv. Onos bažnyčia'''  – katalikų bažnyčia esanti Palenkės Bialos mieste. Bažnyčioje įsikūrusi Palenkės Bialos Šv. Onos parapija.
Kinas
Jis nusako filmų kūrybą kaip meno formą ar kaip pramogų verslo dalį. Vienas kūrinys paprastai vadinamas filmu ar kino filmu.
Palenkės Bialos Šv. Onos bažnyčia
Istorija
Bažnyčia buvo pastatyta 1572 m., kaip protestantų arijonų bažnyčia. 1596 m. iš bažnyčios arijonus išvarė Mikalojus Kristupas Radvila Našlaitėlis. 1597-1603 m. perstatyta kaip katalikų bažnyčia, gotikiniu architektūros stiliumi. Prie stačiakampio pastato buvo pristatyta presbiterija ir zakristija. 1637 m. Aleksandro Liudviko Radvilos žmona Teklė Valavičiūtė bažnyčioje įkūrė barokinę rožančiaus koplyčią. 1696 m. Kotryna Sobieskytė Radvilienė finansavo barokinio altoriaus statybas. 1956 m. rugpjūčio 7 d. bažnyčia buvo įtraukta į Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Kinas
Kine vaidinantys artistai dažniausiai vadinami aktoriais.
„Thaumatrope“
Pagrindinis mokslinis principas, kuriuo rėmėsi daugelis, kino vystymuisi skirtų išradimų, buvo optinė apgaulė. Jau egiptiečiams buvo žinoma, kad pamatytas vaizdas kurį laiką išlieka akyse (vaizdo persistencija). Tačiau net Izaoko Niutono ir Chevalier d‘Arcy darbai neturėjo įtakos šiam faktui pripažinti. Tik 1824 m. Peteris Markas Rogetas (Peter Mark Roget) tinkamai apibrėžė šį reiškinį kaip akies tinklainės gebėjimą išsaugoti vaizdą nuo 1/2 iki 1/5 sekundės po to, kai objektas dingo iš regėjimo lauko.
Rogeto išvados, nors ir nebuvo labai tikslios, paskatino išrasti keletą animavimo prietaisų. O šie buvo lemtingi judančio vaizdo raidai. Pirmasis iš tokių optinių „žaislų“ buvo taumatropas (Thaumatrope; iš  – 'stebuklas'; tropos – 'posūkis') – kad ir įmantraus vaizdo, bet buvo labai paprastas. Tai buvo sero Džono Heršelio besisukančios monetos principu pagrįstas kartono diskas, kurį sukant ant siūlo abiejose kartono pusėse nupiešti paveikslėliai susilieja į vieną.
„Phenakistoscope“
„Phenakistoscope“ – tai dantytas diskas su išoriniame pakraštyje išdėliotais paveikslėliais. Diskui sukantis pro tarpus veidrodyje matomas atspindys juda. Simono fon Štampferio (Simon von Stampfer) įtaisas buvo sudarytas iš dviejų diskų: viename buvo atviri langeliai, o ant kito – paveikslėliai. Žiūrint pro tuos langelius besisukantys paveikslėliai susilieja į nenutrūkstamą veiksmą. O šiuo principu remiasi ir dabartinis kino projektorius.
1884 m. Džordžas Horneris (George Horner) sukūrė „Dedalą“. Diskus jame pakeitė juosta, priklijuota prie besisukančio su atvirais langeliais būgno sienos, o įspūdis liko toks pats. Kol 7-ajame dešimtmetyje toks įtaisas imtas pardavinėti pavadinimu „Zoetrope“ (zootropas), austras baronas Francas fon Uchatiusas (Franz von Uchatius) jau buvo suprojektavęs fenakistoskopo įtaiso atvaizdus ant ekrano naudodamas stebuklingą žibintą (laterna magica). Kai kurie istorikai šios šviesios projekcijos išgaunamus vaizdus kildina iš Šešėlių urvo. Šešėlių urvas buvo aprašytas Platono „Respublikos“ VII knygoje, arba dar galėjo kilti iš Kinijos, Indijos ir Javos lėlių šešėlių teatro.
Svarbiausią šio žibinto sudedamąją dalį 1646 m. buvo aprašęs vokiečių jėzuitas Atanasijus Kircheris veikale „Ars Magna Lucis et Umbrae“. Praėjus dešimtmečiui šias žinias į visumą sutelkė veikiausiai olandų mokslininkas Christianas Heigensas. „Žibinto“ reginys, kurį 1666 m. teko matyti Samueliui Pipsui (Samuel Pepys), tikriausiai buvo gana primityvus, nes žvakės šviesa blyškiai teapšvietė storo matinio stiklo skaidrių spalvas.
„Chromatrope“, „Eidotrope“, „Cycloidotrope“ ir „Choreutoscope“
W. J. Gravesande (1721 m.) ir Ami Argand (1780 m.) pritaikė aliejines lempas, o dar pranašesnė už jas buvo srove iš lempos besiveržianti balta karbitinių lempų šviesa, tad naudojant daug tokių žibintų ir lęšių, projektuojamiems vaizdams buvo galima suteikti gelmės ir tolygaus judėjimo įspūdį. Pasitelkęs šią techniką XVIII a. pab. belgų reginių meistras Étienne-Gaspard Robert sukūrė fantastinius efektus – fantasmogorijos atmosferą, dar efektą sustiprino dūmai, kamuoliais virstantys gotikinėje aplinkoje. Niemiec Philipstahl atvežė šį reginį į Londoną. Čia vienas jo mokinių, Henri Langdon Childe, amžiaus pabaigoje parodė pirmuosius „tirpstančius vaizdus“. Vaizdą perteikė mechaniškai judančios skaidrės, sumanytos jau 1739 m. Pieter van Musschenbroek. „Chromatrope“, „Eidotrope“ ir „Cycloidotrope“ prietaisų efektai buvo paremti krumpleračių, besisukančių diskų ir slydinėjančių stiklo langelių sistema. O „Choreutoscope“, užpatentuotas Londono optikos meistro L. S. Beale, buvo pirmasis nenutrūkstamo judančio vaizdo projektavimo įtaisas.
„Praxinoscope“ ir dageriotipijos pradžia
Visų žibintų išradėjus pralenkė prancūzas Emilis Reinodas (1844–1918). Jo „Praxinoscope“ (praksinoskopas) prietaise atvirus langelius pakeitė viduryje įtaisytas daugiakampis veidrodinis būgnas. Tas būgnas atspindėjo besisukančius paveikslėlius taip sukurdamas aiškų, ryškų judantį vaizdą. Reinodas ėmė naudoti ilgesnes persišviečiančias plokšteles bei vaizdo projektavimo objektyvą ir sukūrė „Praxinoscope a Projections“, kurio naudojosi savo Optikos teatre nuo 1892 m. rodydamas „Šviesos pantomimas“. Teatre sausakimšai prisikimšdavo norinčiųjų stebėti žavingus judančius vaizdus, o iki kino atsiradimo tebuvo vienas žingsnis. Tačiau didžioji Reinodo nelaimė, kad sėkmingai projektuoti judančias nuotraukas tebus išmokta tik po trejų metų.
Fotografija tapo realybe dėl Jopeph Nicephore Niepce ir Louis Daguerre – pastarasis 1839 m., praėjus šešeriems metams po partnerio mirties, pademonstravo dageriotipą Paryžiuje.
Eadweard Muybridge ir eksperimentas su arkliais
Serijinės fotografijos atsiradimą priartino dviejų labai skirtingų asmenybių darbai – anglo ekscentriko Eadweard Muybridge ir prancūzų mokslininko Étienne-Jules Marey gyvenusių XIX a. vid. – XX a. pr.
1872 m. Kalifornijos (JAV) gubernatorius Lelandas Stanfordas pasamdė klajoklį fotografą Muybridge nustatyti, ar šuoliuojantis arklys bent akimirkos dalį pašoka taip, kad visos jo keturios kanopos nesiektų žemės. Minima 25 tūkstančių dolerių lažybų suma, neva paskatinusi užsakovą samdyti fotografą, gali būti ir pramanyta. Tačiau Muybridge pavyko tai įrodyti 1878 m., kai trumpesnė ekspoziciją įgalino patobulinti jo sistemą – dvylikos fotoaparatų bateriją, išrikiuotą palei Palo Alto lenktynių takelio tiesiąją, objektyvus atidarydavo patys arkliai. Prabėgdami jie kliudydavo pritaisytas vielas. 1879 m. jis pademonstravo „Zoopraxiscope“ prietaisą, kilusį iš Uchatiuso projekcinio „Phenakistoscope“, kuris ant ekrano projektavo Meissonier piešinius padarytus pagal pirmojo nuotraukas.
E.J. Marey įrenginys
1882 m. Marey prisitaikė fotografinį šautuvą, kuriuo jo kolega Pierre Jules Cesar Janssen 1874 m. bandė užfiksuoti Veneros judėjimą Saulės fone. Fotografiniame šautuve panaudota besisukanti plokštelė, kurioje per vieną sekundę užfiksuojama tuzinas akimirką tetrunkančių vaizdų. Po eksperimentų su daugeliu susiliejančių ekspozicijų vienoje plokštelėje Marey pirmiausia ėmėsi popierinės, o paskui ir celiulioidinės suvyniotos juostelės, kuria jau prekiavo Džordžo Istmano „Kodak“ kompanija – taip jis gavo ištisines judesio atvaizdo juosteles vadinamas chronofotografijomis.
Juosta judėjo tolygiai trūkčiodama, įtaisius „Maltos kryžių“ – vokietis Oskar Messter sukūrė šį mechanizmą ir jis tebėra svarbus dabartinės kino įrangos elementas. Nors Marey ir neketino atradimo panaudoti komercijos tikslais, 1893 m. jis su savo padėjėju Georges Demeny nesėkmingai įsitraukė į mašinos, kuria būtų galima projektuoti judančias fotografijas, kūrimo lenktynes.
„Kinetograph“, „Kinetoscope“
W. K. L. Dickson, kurio nuopelnai dažnai nepastebimi, 1890 m. pagamino fotoaparatą, pavadintą „Kinetograph“. O jame sujungė visų judančio vaizdo evoliucijos pakopų elementus. Kitais metais jis sukūrė žiūrėjimui skirtą įtaisą vadinamą „Kinetoscope“.
Raff ir Gammon „Kinetoscope“ salonai atsidarė 1894 m. ir išpopuliarėjo visoje Amerikoje, juose buvo rodomos pirmojoje pasaulyje studijoje „Black Maria“ nufilmuotos scenas. Tokie dalykėliai kaip „Fredo Oto čiaudulys“, „Raiso ir Irvino bučinys“ – tuzinai vodevilių bei bokso imtynių buvo nemontuojami, jų trukmė priklausė nuo veiksmo trukmės ar juostos atkarpos ilgio.
Broliai Liumjerai
Išradimų amžiaus viršūnė buvo įvykis, tradiciškai žymintis kino gimimą – pirmasis brolių Liumjerų mokamas „Cinematographe“ seansas indiškame salone Paryžiaus „Grand cafe“ rūsyje 1895 m. gruodžio 25 d. Auguste ir Louis paprasčiausiai laimėjo lenktynes, suradę būdą sujungti „Kinetoscope“ prietaisą ir Laterna magica.
Liumjerų nuopelnai didesni už konkurentų. Jų nešiojamos ranka sukamos kameros, kuriomis buvo galima filmuoti, kopijuoti ir projektuoti vaizdą netrukus sukosi visame pasaulyje. Buvo kuriamas bendro pobūdžio, karinių, komiškų vaizdų, gamtos vaizdelių ir amžininkų portretų katalogas. Liumjerų studijiniai vaizdai buvo fotografiškai rimti, o ne teatrališki. Dėl vaizdo gelmės traukinys, įvažiuojantis į La Siota stotį, buvo dar tikroviškesnis. Jau net filmuke darbininkai, išeinantys iš Lumjerų fabriko apčiuopiami pagrindiniai pasakojimo elementai – pradžia, vidurys ir pabaiga.
Kinematografo pradžia
thumb|Ogiustas ir Lui Liumjerai. 1889 m. anglas Viljamas Frize-Grinas (William Friese-Greene) sukonstravo chronofotografinį aparatą, kuris labai artimas kino kamerai. Kadangi popierinė juosta labai plyšdavo, jis ėmė naudoti celiulioidinę fotografinę perforuotą juostą. Tais pačiais metais pademonstravo pirmąjį savo stereoskopinį filmą. Frize-Grino aparatas turėjo visus kino kameros elementus, išskyrus šuolinį kino juostos traukimo mechanizmą. Tačiau kamera buvo pernelyg sudėtinga, kad paplistų.
Tolesnis vystymasis
Iš pradžių daugiausia buvo filmuojami kasdienio gyvenimo vaizdai, įvykiai, egzotiškos šalys, tačiau vėliau imta naudotis vis išradingesnėmis priemonėmis. Tam ypač pasitarnavo Žoržo Meljė atradimai. Pačioje XX a. pradžioje filmuose ėmė rastis siužetas: užuot filmavę iš konteksto ištrauktą vaizdą, autoriai ėmė derinti scenas, kad jomis perteiktų tam tikrą pasakojimą. Scenos vėliau imtos dalyti į atskirus kadrus.
Iki 3 dešimtmečio patys filmai būdavo begarsiai, tačiau seansuose visada grodavo pianistai ar net visas orkestras, atliekantis muziką, iliustruojančią filmo vaizdus. 3 dešimtmetyje prie daugumos didžiųjų filmų buvo pridedama specialiai jiems parašyta muzika.
3-ajame dešimtmetyje atsirando technologija, leidžianti prijungti prie filmo garso takelį. 1927 m. sukurtas pirmasis pilnametražis muzikinis filmas su įterptais dialogais – „Džiazo dainininkas“. Ilgainiui garsiniai filmai užgožė nebyliuosius.
Spalva kine atsirado pamažu. Jau pirmieji filmai kartais būdavo dažomi įvairiais būdais (atskirai po kadrą arba viskas viena spalva). Ištobulinus technologijas, po Antrojo pasaulinio karo spalva įsitvirtino kine.
XX a. 6–8 deš. kito kino kalba, stilius. Atsirando nepriklausomų, kino akademijose išauklėtų kino kūrėjų karta. Iškylo „Prancūzų naujoji banga“.
Paskutiniame XX a. deš. ir XXI a. pradžioje kine vis labiau įsitvirtino skaitmeninės technologijos.
Kino rodymas
Pirmasis tik kinui skirtas teatras atidarytas Pitsburge, Pensilvanijoje, 1905 m. Per kelerius metus atsirado tūkstančiai tokių teatrų. JAV jie buvo vadinami „nikelodeonais“, nes bilietas kainuodavo „nikelį“ (5 ct).
Iš pradžių visi filmai buvo kuriami su tikslu parodyti juos kino teatruose. Televizijos atsiradimas leido filmus transliuoti didesnėms auditorijoms. Prie kino išėjimo už kino teatro ribų prisidėjo ir video kasečių bei DVD atsiradimas, pastaruoju metu – legalus ar nelegalus filmų siuntimasis internetu. Todėl dabar yra filmų, kuriamų specialiai televizijai ar video juostoms.
Kinas Lietuvoje
1897 m. Vilniuje įvyko pirmasis viešas kino seansas. Pirmieji kino teatrai atsirado 1905 m.
Estakada
thumb|[[Laisvės pr. estakada]] thumb|Estakada Kaune, jungianti M. K. Čiurlionio tiltą ir Europos prospektą thumb|Estakada [[Liudvikshafenas|Liudvikshafene (Vokietija).]]
Estakada (nuo ) – ilgas tilto pavidalo statinys su daugeliu atramų.
Savybės
Konstrukcija sijinė, rėminė, arkinė. Statoma iš gelžbetonio, plieno, akmens, medienos.
Daugiausia statoma transporto eismo saugumui gerinti, pralaidumui didinti, įrengiant kelių lygmenų sankryžą. Statomos virš kelio, geležinkelio. Yra pėsčiųjų estakados.
Ant estakados taip pat tiesiami vamzdynai, kabeliai, vandentiekiai. Kartais estakada įrengiama sandėlyje birioms medžiagoms iš vagonėlių, konvejerių, bunkerių krauti į automobilius, vagonus.
Jūrinėse naftos verslovėse estakada jungia gręžimo aikšteles su bazėmis ir krantu.
Lietuvoje
2010 m. gruodžio 16 d. atidaryta ilgiausia (610 m ilgio) estakada Klaipėdos Jakų žiede.
2008 m. lapkričio 27 d. atidaryta (apie 380 m ilgio) estakada Vilniuje. Ji yra Vilniaus pietiniame aplinkkelyje. Ši estakada – didžiausias iki šiol Lietuvoje įgyvendintas transporto investicinis projektas. Statybų metu nebuvo stabdomas eismas. Statybai panaudotų medžiagų svoris yra apie 20 000 t. Sunaudotos 96 sijos, 55 000 varžtų.
Trečia pagal ilgį Lietuvos estakada, esanti Kaune virš geležinkelio, jungia Čiurlionio tiltą su Europos prospektu, buvo pradėta statyti 2006 m. gruodžio 6 d. Jos ilgis – 300 m. Estakada atidaryta 2008 m. lapkričio 7 d. Estakados patikimumą lapkričio 5 d. tikrino aštuoniolika sunkvežimių. Jų bendras svoris siekė 280 t. Darbai kainavo 80,2 mln. Lt, planuojamos eksploatacinės išlaidos – 14 mln. Lt per metus.
2019 m. pastatyta viena ilgiausių Lietuvoje (750 m su prieigomis) Rusnės estakada.
Aldona Malachovska
Stefanija Aldona Sakalauskaitė–Malachovska (, 1890 m. balandžio 4 d. Augustave, Lenkija – 1972 m. Peče, Vengrija) – Lenkijos lietuvių dainininkė.
Biografija
Gimė ir augo žinomo Lenkijos lietuvių visuomenės veikėjo ir poeto Ksavero Sakalausko-Vanagėlio šeimoje. Baigusi Lomžos gimnaziją, studijavo Varšuvos konservatorijoje, bendravo su tuo metu Lenkijos sostinėje besimokiusiais būsimais Lietuvos muzikais: Jonu Bendoriumi, Mikalojumi Konstantinu Čiurlioniu, Juliumi Štarka, Stasiu Šimkumi. Tėvas vadovavo Lomžos lietuvių draugijai „Pagalba“ ir Varšuvos lietuvių savišalpos draugijai; Sakalauskų šeimoje lankėsi žinomos Lietuvos asmenybės – Jonas ir Vytautas Bendoriai, Antanas Aleksandravičius, Mykolas Bukša, Jonas Valaitis, M. K. Čiurlionis ir kt.
Po konservatorijos baigimo koncertavo, yra dainavusi Aidos partiją to paties pavadinimo Džiuzepės Verdžio operoje. Ištekėjo už gydytojo Malachovskio, gimė duktė. Paskutinius gyvenimo metus praleido Vengrijoje, Pėčo mieste. Nors Lietuvoje nebuvo apsilankiusi, bet ryšius su lietuvių poetais ir rašytojais palaikė. Parašė vertingų prisiminimų Apie mano gyvenimą ir gimimą (rankraštis). Jos ir tėvo Ksavero Sakalausko-Vanagėlio archyvas saugomas Lietuvių literatūros ir tautosakos institute Vilniuje.
Bikas
Šalia Biko upės išsidėsčiusi Moldavijos sostinė – Kišiniovas. Aukštupyje upė teka Kodrų aukštuma, išgraužusi gilius tarpeklius. Sausais metais upė nuo kelių savaičių iki 2-4 mėnesių būna išsausėjusi, sudarydama ežerėlių grandinę. Vidutinis upės debitas 1 m³/s, potvynių metu – 220 m³/s.
Günter Grass
thumb|right|250px|Günter Grass, 2004 Günter Grass (Graß; Giunteris Grasas, 1927 m. spalio 16 d. ─ 2015 m. balandžio 13 d.) – prozininkas, dramaturgas ir poetas. Georgo Biuchnerio, Fontanės, Kritikų ir kitų premijų laureatas. 1999 m. Nobelio literatūros premijos laureatas.
Biografija
thumb|right|200px|Giunterio Graso prieškarinis namas Gdanske
1944–1945 m. tarnavo vermachte. 1945–1946 m. buvo amerikiečių nelaisvėje.
Grįžęs namo, dirbo kalio kasyklose. 1949–1952 m. studijavo Diuseldorfo Meno akademijoje, mokėsi skulptūros ir tapybos. 1953-1955 m. studijavo Berlyno dailės akademijoje.
1956 m. debiutavo kaip lyrikas ir 1957 m. kaip dramaturgas. Pasaulinę šlovę jam pelnė romanas "Skardinis būgnelis" (1959 m.).
1954 m. vedė Aną Margaritą Švarc (Anna Margareta Schwartz), su kuria 1978 m. išsiskyrė. 1979 m. vedė antrą kartą - Utą Grunert (Ute Grunert).
1956–1960 m. gyveno Paryžiuje, vėliau Berlyne, Liubeke, Belendorfe.
1999 m. už „gyvą užmiršto istorijos veido vaizdavimą“ buvo apdovanotas Nobelio literatūros premija.
Giunteris Grasas mirė 2015 m. balandžio 13 d. Liubeke, Vokietijoje.
Kūryba
Prozai būdingas subjektyvistinis tikrovės reiškinių perteikimas, drastiški vaizdai, komizmo ir siaubo elementų jungimas. Daug dėmesio skyrė fašizmo ir pirmųjų pokario metų aprašymams. Bandė perteikti žmonių, pergyvenusių fašistinį laikotarpį, tragizmą.
Opa
Opa – odos, gleivinės ir gilesnių audinių defektas. Ją sukelia šios priežastys:
Palmių salos
Palmių salos, dar vadinamos Dubajaus palmėmis – trijų didžiausių pasaulyje dirbtinių salų projektas Dubajuje, Jungtiniuose Arabų Emyratuose.
Malinovas (reikšmės)
Malinovu vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Refrakcinis laikotarpis
Refrakcinis laikotarpis (arba refrakcinė stadija; – nejautrus) – lytinio abejingumo laikotarpis po sueities, kai yra įvykęs vyro orgazmas (ejakuliacija). Sudaro esminę atsipalaidavimo stadijos dalį.
Palmių salos
Projektas neretai simboliškai vadinamas aštuntuoju pasaulio stebuklu. Dirbtiniai Dubajaus pusiasaliai − Džumeiros palmė, Deiros palmė bei Jebel Ali palmė bus pastatytos simbolinio bei svarbaus šiam reginiui medžio − datulių palmės (vadinamos medžiu, laikančiu galvą ugnyje, o kojas vandenyje) formos, susidedančios iš kamieno, 17 atšakų vainiko bei supančio pusmėnulio apvado – atliekančio užtvankos vaidmenį. Dirbtiniai pusiasaliai − Dubajaus turizmo plėtojimo programos dalis, skirta naftos išteklių išsekimo ekonominei atsvarai sukurti. Ateities Dubajaus tikslas − tapti vienu didžiausių pasaulyje turizmo plotu, darančiu žymią įtaką šalies ekonomikai.
Refrakcinis laikotarpis
Fazės
Ką tik po ejakuliacijos vyras yra visiškai nejautrus lytiniams dirgikliams – tiek regimiesiems, tiek liečiamiesiems. Nervinis susijaudinimas nuslūgsta, todėl jokie erotinio stimuliavimo būdai – net ir tiesioginė ir stipri varpos stimuliacija (aistringos glamonės ar felacija) nebesukelia pakartotinės erekcijos. Vyras visiškai nereaguoja į lytinius dirgiklius.
Palmių salos
Džumeiros palmė
Džumeiros palmė yra dirbtinė sala, supilta Dubajaus bendrovės „Nakheel“. Tai viena iš trijų Palmių salų, kurios supiltos į Persijos įlanką ir praplės Dubajaus kranto liniją iki 520 km. Ši sala išsidėsčiusi ties Džumeiros rajono krantu Dubajuje, Jungtiniuose Arabų Emyratuose. Džumeiros palmėje yra keletas salų, jos atrodo palmės formos. Ją sudaro „kamienas“, 17 atsikišusių „lapų“ ir apvaliai apeinančios salos su bangolaužiais. Salų bendras plotas atitinka 800 futbolo aikščių plotą, o salynas pavadintas „aštuntuoju pasaulio stebuklu“. Su žemynu sala sujungta 300 metrų tuneliu, o „kamienas“ su bangolaužio sala sujungtas tuneliu po jūra. Salą su kontinentu sujungs ir vienbėgio traukinio maršrutas.
Refrakcinis laikotarpis
Fazės
Praėjus tam tikram laikui po orgazmo (laiko trukmė individuali) prasideda kita – ilgesnė refrakcinio laikotarpio fazė – sąlyginis lytinis nejautrumas. Jos metu vyrui yra vis dar gana sunku pačiam nusiteikti naujam suartėjimui, tačiau moters aktyvumas, intensyvios glamonės ir felacija gali sukelti vyrui erekciją.
Trukmė
Refrakcinio laikotarpio ir jo fazių trukmė žymiai įvairuoja priklausomai nuo vyro amžiaus ir lytinės konstitucijos. Jeigu paauglystėje pakartotinė erekcija gali atsirasti jau po kelių minučių nuo ejakuliacijos, tai pagyvenusiems vyrams gali prireikti netgi kelių dienų. Kai kurie vyrai (daugiausia 30-35 metų) turi užslėptą refrakcinį laikotarpį, kuris jiems leidžia neištraukiant varpos iš makšties atlikti pakartotinę sueitį net ir prieš tai jau ejakuliavus. Tokiu atveju erekcija susilpnėja nežymiai ir neilgam, o atliekamos frikcijos ją palaiko ir stiprina. Tokia „dviguba“ sueitis gali trukti iki 10-20 minučių, kadangi pasiekus pirmąją ejakuliaciją lytinis jaudrumas šiek tiek sumažėja (mažėja nervinių centrų jaudrumas), todėl pakartotinės sueities metu ejakuliacija pasiekiama per ilgesnį laiką nei pirmoji.
Moteris
Moteris refrakcinės stadijos nepatiria. Manoma, kad tai sąlygojo biologiniai veiksniai: vyrui refrakcija reikalinga tam, kad užtektų laiko pasigaminti naujai sėklai, kadangi pakartotinės sueities atveju, pirmoji ejakuliacija pasižymi geriausia („vaisingiausia“) sperma, tuo tarpu pakartotiniam orgazmui būdinga ne tokia koncentruota, mažiau subrendusi sėkla, nejudrūs spermatozoidai. Savo ruožtu moteriai refrakcinės stadijos nebuvimas užtikrina pakartotinės sueities galimybę, šitaip padidinant paties pastojimo tikimybę.
Palmių salos
Jebel Ali palmė
Jebel Ali palmė yra dirbtinio salyno projektas, vienas iš trijų Palmių salų projektų Dubajuje, Jungtiniuose Arabų Emyratuose. Palmės statybos prasidėjo 2002-aisiais ir tikimasi, kad 2020 metais joje galės gyventi 1,7 milijono žmonių. Kai tik projektas bus baigtas, palmė bus apjuosta Dubajaus Pakrantės Ruožo salyno. Jebel Ali palmė yra 50 % didesnė nei Džumeiros palmė, joje bus šeši uostai, vandens parkas, „Jūros kaimas“, namai, stovintys virš vandens. Aplink palmės „lapus“ ratu išrašyta šeicho sukurta arabiška poema, kuri matosi iš oro.
Karsakiškio herbas
Aprašas
Herbo skydo žaliame lauke auksinė lūšies galva sidabrine akimi su ginklais: sidabrinėmis iltimis ir raudonu liežuviu.
Istorija
Karsakiškio herbe pavaizduota lūšis, nes vienas iš upelių ir Žaliosios girios dalis, esanti netoli Karsakiškio, yra vadinama Lūšupiu. Apsuptose miškais Karsakiškio apylinkėse yra sutinkama ir lūšių, kurios įrašytos į Lietuvos Raudonąją knygą, o nuo 2000 m. tapo ypatingai saugoma nykstančia rūšimi.
Herbo etalono autorius – dailininkas Henrikas Mazūras. Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą 2007 m. balandžio 20 d. patvirtino dekretu Nr. 1K-935.
Simbolika
Heraldikoje lūšis dėl labai skvarbių akių, budrumo, atsargumo yra akylumo simbolis. Mene vaizduojant penkis pojūčius lūšis įasmenina regėjimą. Žalia skydo spalva herbe simbolizuoja laisvę, grožį, džiaugsmą, sveikatą ir viltį. Tai ir augmenijos išraiška.
Tauro bankas
Tauro bankas – Lietuvos komercinis bankas, veikęs 1991–1997 m. Vilniuje.
Istorija
1991–1992 m. įmonė vadinosi „Geka“. 1996 m. pab. akcinis kapitalas sudarė 36 mln. Lt., indėliai – 169,6 mln. Lt., išduotos paskolos – 145,7 mln. litų. 1997 m. bankui bankrutavus, jo įkūrėjas ir prezidentas Genadijus Konopliovas nusižudė.
Budriai (Kaunas)
Budriai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 2 km nuo Garliavos.
Istorija
2017 m. kaimas buvo panaikintas, o jo teritorija prijungta prie Garliavos.
Herstalis
Herstalis  – miestas rytų Belgijoje, Valonijoje, Lježo provincijoje, Maso upės pakrantėje; šiaurės rytinis Lježo priemiestis. Veikia ginklų gamykla FNH. Yra istorijos muziejus, Pipino bokštas, paminklas Karoliui Didžiajam, Šv. Remigijaus, Šv. Mergelės Marijos, Šv. Lamberto bažnyčios.
Istorija
Vietovė gyvenama nuo priešistorinių laikų. Merovingų laikotarpiu čia buvo gyvenvietė minima kaip Héristal. Čia įrengta tvirtovė, veikė keltas per Masą. VII a. Herstalio valdovas Pipinas tapo Karolingų dinastijos pradininku. Herstalis buvo pirmoji karalystės sostinė, bet valdant Karoliui Didžiajam perkelta į Acheną. Viduramžiais Herstalis pateko į Brabanto kunigaikštystę, buvo svarbus amatų centras. XIX a. buvo svarbus plieno, anglių pramonės centras, įkurta ginklų, motociklų gamykla.
thumb|left|250px|Šv. Mergelės Marijos bažnyčia
Piraė
Piraė – komuna ir gyvenvietė Prancūzijos Polinezijoje, Taičio šiaurės vakaruose, Papeetės priemiestis. Komunoje gyvena 14,2 tūkst. gyventojų.
thumb|left|250px|Piraės merija
The Zephyr Song
„The Zephyr Song“ – grupės „Red Hot Chili Peppers“ daina iš jų 2002 m. išleisto albumo „By The Way“. Daina vėliau buvo išleista kaip antrasis albumo singlas.
Dainai sukurtas vaizdo klipas. Taip pat kūrinys dažnai buvo atliekamas grupės koncertuose, tačiau nuo 2004 m. nebuvo sugrotas.
Jėjus
Jėjus  – miestas Pietų Sudano pietuose, Centrinės Ekvatorijos valstijoje, 170 km į pietvakarius nuo Džubos, prie Jėjaus upės, netoli Kongo DR ir Ugandos sienų. Keliai į Džubą, Maridį, Moją, Dungu. Veikia oro uostas. Žemės ūkio krašto prekybinis centras (kava, kasava). Yra žemės ūkio ir mechanikos universitetas.
Istorija
Jėjus buvo svarbus prekybinis, tranzitinis centras. Antrojo Sudano pilietinio karo metu tapo neramumų židiniu: 1997 m. Jėjus tapo Sudano liaudies išsivadavimo armijos būstine, miestą atakavo Sudano ginkluotosios pajėgos, todėl daug gyventojų pabėgo į Kongą ir Ugandą.
Paplūdimio futbolas
Paplūdimio futbolas – komandinė sporto šaka, futbolo atmaina. Paplūdimio futbolo veiklą prižiūri FIFA.
Istorija
Paplūdimio futbolas žaidžiamas paplūdimio smėlio aikštelėje, kuri yra mažesnė negu įprasta futbolo aikštė. Sporto šaka išsivystė Brazilijoje. Žaidžia dvi komandos po 5 žaidėjus (įskaitant vartininką). Žaidimą sudaro 3 kėliniai po 12 minučių. 1992 m. buvo priimtos tarptautinės taisyklės, ir ėmė vykti tarptautiniai turnyrai. Nuo 1995 m. vyksta Pasaulio paplūdimio futbolo čempionatas, kurio organizavimą 2005 m. FIFA perėmė iš BSWW. Nuo 2015 m. paplūdimio futbolas įtrauktas į Europos žaidynių programą.
Rinktinės
Taip pat vyktsta vyrų ir moterų kontinentiniai bei olimpiniai turnyrai.
Klubinės
Vyksta daug tarptautinių bei vietinės reikšmės turnyrų.
Paplūdimio futbolas Lietuvoje
thumb|250px|2020 m. LSPFA logotipas Paplūdimio futbolo varžybas Lietuvoje organizavo Lietuvos salės futbolo asociacija. , kad tiksliau atspindėtų veiklą, LSFA pavadinimas buvo pakeistas į Lietuvos salės ir paplūdimio futbolo asociacija (LSPFA). Organizacijai vadovauja Vytenis Kazlauskas, LSPFA yra LFF narė.
Lietuvos vyrų paplūdimio futbolo rinktinė dalyvavo 2008 m., 2017 m., 2019 m. ir 2021 m.UEFA paplūdimio futbolo atrankos varžybose į FIFA pasaulio paplūdimio futbolo čempionatą, tačiau atrankinio etapo nepraėjo nei karto.
Kasmetinis vyrų klubų paplūdimio futbolo čempionatas Lietuvoje vyksta vienoje lygoje, apskričių lygų nėra. Klubai kasmet taip pat kovoja dėl Lietuvos taurės. Moterų lygos šiuo metu dar nėra, bet pirmasis klubinis turnyras jau įvyko 2019 m.
1964 m. Amsterdamo Tarpzoninis turnyras
Turnyras
Dalyvavo 24 šachmatininkai. Į kandidatų mačus, kur pagal FIDE tuometines taisykles iš vienos šalies galėjo žaisti ne daugiau kaip 5 žaidėjai, o iš tarpzoninio patekdavo - 6. Kadangi pagal 1962 m. Kandidatų turnyro rezultatus J. Geleris ir P. Keresas jau turėjo teisę dalyvauti 1965 m. Kandidatų mačuose, todėl iš šio turnyro į sekantį etapą galėjo patekti tik 3 sovietų žaidėjai.
Dalyvių atranka
Dalyviai buvo atrinkti iš 6-ojo zoninių turnyrų ciklo dešimties zonų: : iš 4-os (SSRS) zonos - 4 dalyviai (pirmą kartą SSRS zoninis turnyras (1964.2.18 – 3.10) pravestas atskirai nuo SSRS šachmatų čempionato); iš 1-3, 5-os ir 8-os – po 3; iš 6-os, 7-os, 9-os ir 10 zonų – po 1. Iš Kanados zoninio turnyro vietoj atsisakiusio Danieliaus Janovskio žaidė antrąją vietą užėmęs Zvonko Vranešičius. thumb|450px| Tarpzoninis šachmatų turmyras Amsterdame. K. Darga (kairėje) Prieš [[Bentas Larsenas|B Larseną (dešinėje) 1964 m.]] JAV čempionate, kuris buvo ir pasaulio čempionato zoninis turnyras pirmąją vietą užėmė  R. Fišeris, o antrąją - A. Bisgajeris. Jie abu išsikovojo teisę žaisti tarpzoniniame Amsterdamo turnyre. Tačiau Robertui Fišeriui atsisakius, jo vietą užėmė Laris  Evansas, o Arturas Bisgajeris, pralaimėjęs mačą 1,5 : 4,5, Paului Benkui užleido jam savo vietą tarpzoniniame turnyre.
Rezultatai
Pirmą kartą, vykdant tarpzoninius turnyrus, 1-4 vietas pasidalijo keturi šachmatininkai: V. Smyslovas, B. Larsenas, B. Spaskis ir M. Talis – po 17 taškų; 5-tą vietą užėmė L. Šteinas 16½ taško, 6-ąją D. Bronšteinas – 16. Pagal FIDE taisykles abu pastarieji nepateko į 1965 m. Kandidatų mačus. Septintąją vietą užėmė B. Ivkovas – 15 taškų. 8-9 vietas pasidalijo S. Reševskis ir L. Portišas – po 14½ taško. Dėl vietos kandidatų mačuose pastarieji šachmatininkai papildomą 4-ių partijų mačą, kurį laimėjo L. Portišas 2½:½. Iš šio tarpzoninio turnyro 1965 m. kandidatų mačų dalyviais tapo: Bentas Larsenas, Vasilijus Smyslovas, Borisas Spaskis, Michailas Talis, Borislavas Ivkovas ir Lajošas Portišas.
Turnyro lentelė
Pasaulio šachmatų čempionato Tarpzoninis turnyras, Amsterdamas 1964 m. gegužės 19 – birželio 24 d. Pastaba. Žalsva spalva pažymėti žaidėjai pateko į 1965 m. Kandidatų mačus
Mačas dėl kelialapio paskutinio kelialapio į 1965 m. Kandidatų mačus. Amsterdamas 1964 m.
Mačą laimėjęs L. Portišas pateko į 1965 m. Kandidatų mačus.
Nuorodos
[https://www.chessbites.com/Games.aspx?t=Amsterdam+Interzonal&s=Amsterdam&y=1964 1964 m. Amsterdamo tarpzoninio turnyro partijos]
Samhain
Samhain, Sauinas (IPA /ˈsˠaunʲ/) - gėlų derliaus nuėmimo šventė, švęsta per pilnatį spalio pabaigoje - lapkričio pradžioje. Šios šventės tradicijų yra išlikę šiuolaikiniame Helouvyne, Visų šventųjų dienos šventimuose. Nemažai neopagonių grupių taip pat švenčia Sauiną.
Manoma, kad galų kalendorius dalijo metus į dvi dalis: "tamsioji" prasidėdavusi Samonios mėnesiu (spalis - lapkritis), "šviesioji" - Giamonios mėnesiu (balandis - gegužė). Pirmąja turbūt laikyta tamsioji pusė, taigi Samonios pradžia gali būti vadinama keltų "Naujaisiais metais". Visi mėnesiai prasidėdavo pilnatimi, o nauji metai būdavo sutinkami trijų dienų šventėmis per pilnatį, esančią maždaug per vidurį tarp rudens lygiadienio ir žiemos saulėgrįžos. Būdavo švenčiamos ir pilnatys vidurio taškuose tarp kitų lygiadienių bei saulėgrįžu (žr. Lughnasadh, Imbolc). Šiame kalendoriuje labiau atsižvelgiama ne į Saulės, o į Mėnulio judėjimą.
Viduramžių Airijoje Sauinas buvo pagrindinė šventė. Karaliaus rūmuose tris dienas vykdavo didelės iškilmės.
Sauinas airių folklore
Airių mitologijoje gausu su Sauinu susijusių pasakojimų. Viena legenda (Echtra Nerai - "Neros nuotykis") pasakoja apie Nerą iš Konechto, dalyvavusį karaliaus Aililio surengtame išmėginime, kurio prizas buvo paties karaliaus kalavijas. Pasiryžusiems išbandymui reikėjo naktį nueiti prie kartuvių, kuriose dieną prieš tai buvo pakarti du žmonės ir aprišti vieno pakaruoklio čiurną šakele. Daugelį drąsuolių nubaidė demonai ir dvasios. Eidamas prie kartuvių, Nera įkliūna į "fėjų kalnelį" (sídhe - šy) ir ten įkalinamas.
Istorijos Cath Maige Tuireadh ("Mag Tuiredo mūšis") veiksmas vyksta per Sauiną. Morigana ir Dagda sueina prieš mūšį ir taip Dagdos valdomai tautai - Tuatha Dé Danann - užtikrinama pergalė.
Sauinas keltų folklore
Sauino tradicijos išliko derliaus ir mirusiųjų pagerbimo šventėse. Sauino naktis (air.: Oíche Shamhna; škotų gėlų: Oidhche Shamhna) - spalio 31 d. - yra derliaus darbų užbaigimo šventė. Airijoje ir Škotijoje gėlai Helouvyną vis dar vadina Oíche/Oidhche Shamhna. Kai kuriose vietovėse vis dar įprasta per Sauiną padengti stalą mirusiesiems, pasakoti apie protėvius.
Anksčiau Sauinas buvo ženklas, kad metas skaičiuoti gyvulius ir rūpintis grūdų atsargomis, žiūrėti, kuriuos naminius gyvulius geriau papjauti, kad būtų galima išgyventi žiemą. Šio papročio vis dar laikosi kai kurie fermeriai. Šventėje paskutinius kelis šimtmečius ypač svarbūs buvo laužai. Sakoma, kad kaimiečiai į laužus mesdavo papjautų gyvulių kaulus. Iki į gėlų žemes ateinant krikščionybei, galvijai buvo svarbiausia atsiskaitymo priemonė, viso žemdirbiško gyvenimo centras. Kol liepsnodavo laužas, visi kiti židiniai ir laužai būdavo užgesinami, o paskui vėl iš naujo įdegami nuo bendrosios ugnies. Taip kaimo šeimos atnaujindavo jas jungiantį ryšį. Kartais vienas šalia kito būdavo uždegami du laužai, žmonės eidavo tarp jų (apsivalymo ritualas), gindavo gyvulius.
Populiarios ateities spėjimo praktikos, dažnai naudojami obuoliai ir riešutai. Tikslai - sužinoti būsimąjį sutuoktinį, namus, vaikų skaičių. Vaikai ateitį spėdavo žiūrėdami, kurlink skrenda varnai.
Dar šiandien kai kur vakarinėje Bretanės dalyje kepami ragų pavidalo pyragai kornigou, skirti atminti žiemos dievui, nusimetančiam "ragus" ir grįžtančiam karaliauti į požemį.
Romėnai Sauiną siejo su savo pačių mirusiųjų švente - Lemuralija, nors ši ir buvo švenčiama gegužės mėnesį.
Atėjus krikščionybei, lapkričio mėnesio šventimai buvo paversti į Visų Šventųjų dieną lapkričio 1-ąją ir Vėlines (All Souls' Day) lapkričio 2-ąją. Ilgainiui spalio 31 d. naktis imta vadinti All Hallow's Eve ("Visų Šventųjų diena"), vėliau pavadinimas pakito į Halloween - Helouvyną.
Šilninkai
Šilninkai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Želvos. Rytinė kaimo dalis buvo Molėtų rajone.
Etimologija
Kaimo vardas – priesaginės darybos, kilęs nuo bendrinės kalbos žodžio šilas.
Liaudies etimologija byloja, kad kartą išėjo žmonės į mišką kirsti medžių, kur bedirbdami rado seną vėžlį. Vienas senukas perskaitė ant vėžlio kiauto iš randų sudėliotą žodį Šilninkai. Kadangi kaimas, kuriame gyveno darbininkai, neturėjo vardo, žmonės nusprendė duoti jam šį vardą.
Smulkiažiedė žydrė
Smulkiažiedė žydrė (Muscari botryoides) – hiacintinių (Hyacinthaceae) šeimos augalų gentis. Natūraliai paplitusi Viduržemio regione, tačiau auginama darželiuose visoje Europoje.
Lapai linijiški, iki 8 mm pločio, statūs. Žiedai maži, kvapūs, sukrauti kekėse. Žydi balandžio – birželio mėn.
thumb|left|250px|Smulkiažiedės žydrės žiedai
Scissor Sisters
„The Scissor Sisters“ – amerikiečių alternatyvioji grupė, susikūrusi Niujorke 2001 metais. Atliekamos muzikos stilius varijuoja tarp disco, glam, pop, roko, taip pat yra Niujorko gėjų klubo scenai būdingų motyvų.
Grupės pavadinimas atsirado nuo sekso pozos tarp dviejų moterų pavadinimo (tribadizmas).
Grupė netikėtai išpopuliarėjo ne tik JAV, bet ir Kanadoje, Europoje, Australijoje, ypač Jungtinėje Karalystėje. Ten 2004 m. jų debiutinis albumas tapo geriausiai parduodamu šalyje, o singlas „I Don`t Feel Like Dancing“ tapo ketvirtu geriausiai parduodamu singlu 2006 m. ir išliko topuose net 27 savaites.
Ankstyvoji karjera (2001–2003)
Grupė netrukus pradėjo koncertuoti ir susipažino su Del Marquis tuo metu, kai Jake Shears vis dar šoko striptizą klube „IC-Guyz“. Kai grupė tapo kvartetu, įrašė nepriklausomą „A Touch of Class“, taip pat ir singlą „Electrobix“, kuriame (kitoje disko pusėje) buvo galima rasti disco/glam koverį iš „Pink Floyd“ klasikos, „Comfortably Numb“.
Paddy Boom atėjo į grupę, kai „The Scissor Sisters“ ėmė ieškoti būgnininko ir, nors pirmajame albume būgnų partijos atliekamos mašinos, o ne būgnininko, dabar jis atlieka būgnų partijas.
Bytautė Pajėdienė
Bytautė Irena Jakštaitė-Pajėdienė (1929 m. rugsėjo 30 d. Mažeikiuose – 2015 m. lapkričio 3 d.) – Lietuvos krepšininkė, sporto žurnalistė, dokumentinio kino režisierė, kronikos redaktorė.
Filmografija
Kino studijoje įgijo režisierės specialybę – nuo 1965 m. kūrė autorines juostas. Beveik penkis dešimtmečius rašė įvykių ir žmonių gyvenimo metraštį, sukūrė per 20 dokumentinių filmų, 300 kino žurnalų, keliasdešimties scenarijų autorė.