cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kuko ankstyvosios žemdirbystės vieta
Kuko pelkė plyti pietrytinėje Naujosios Gvinėjos salos dalyje, apie 1550 m virš jūros lygio aukštyje, Wahgi kalnų slėnyje. Pelkė susiformavo buvusio ežero baseine, kurį užpildė vandens srautų suneštos aliuvinės nuogulos. Paminklo plotas užima 116 hektarų. Šioje pelkėtoje vietovėje išlikę perėjimo nuo augalų rankiojimo prie ankstyvosios žemdirbystės pėdsakų. Archeologų duomenimis, šis procesas čia vyko maždaug 5–ajame tūkstantmetyje pr. m. e. Šiam laikotarpiui priskiriami šalia šlapiosios zonos ribos aptikti žemės kaupai. Apie 2000 m. pr. m. e. šioje zonoje buvo sukurta drenažo kanalų sistema, sujungta į vieningą tinklą. Jį sudarė kelių tipų grioviai, kurie skyrėsi dydžiu, kryptimi, buvo įrengti sklypų viduje ar driekėsi jų perimetru. Dažniausiai buvo auginami vaisius ir riešutus vedantys medžiai, valgomieji dioskorėjos ir kolokazijos šakniastiebiai, ganyklų kultūros, cukranendrės, žalumynai, lapinės daržovės ir bananai.
Archeologiniai radiniai
Tiriant drenažo kanalus, buvo rasta medinių žemės kasimo įrankių, akmens trintuvė, kiti smulkesni daiktai. Išvalius kanalus ir atkasus gilesnį žemės klodą, buvo rasti ir tiriami įvairūs molio sluoksniai, naudoti įrengti sausinimo grioviams. Šie sudėti skirtingo grunto sluoksniai liudija žmogaus veiklą.
Keizaras
Vakarine pakrante eina kelias. Šiaurinėje pakrantėje yra paplūdimys.
Vandenvardis Kei̇̃zaras galimai sėliškas, sietinas su keižioti ('kėtoti kojas, žargytis'), keižėti ('eižėti, skilti, trūkinėti').
Apple Fitness
Fitness (Activity) – fizinio aktyvumo ir fizinių pratimų stebėjimo programėlė, apie kurią Apple pranešė 2014 m. rugsėjo mėn. specialaus renginio metu. Programėlę galima naudoti iPhone telefonuose, su iOS 8.2 arba naujesne versija, naudotojams, turintiems prijungtą Apple Watch. Programėlėje rodoma iš Apple Watch arba palaikomų trečiųjų šalių programėlių ir treniruoklių įrašytų naudotojo treniruočių suvestinė.
Funkcijos
Programėlėje rodomi trys „aktyvumo žiedai“ – kasdienio judėjimo tikslai – ir vartotojai raginami iki dienos pabaigos „uždaryti“ visus žiedus. Judėjimo žiede fiksuojamas sudegintų kalorijų skaičius, mankštos žiede – sportuojant praleistos minutės, o stovėjimo žiede – valandų, praleistų stovint bent vieną minutę, skaičius. Veiklos žiedais galima dalytis su kitais naudotojais, kad būtų galima palyginti duomenis ir pradėti varžybas, kuriose apdovanojamas asmuo, per septynių dienų laikotarpį daugiausiai užpildęs žiedų.
Visas treniruotes, įrašytas per Apple Watch programėlę „Workout“, galima peržiūrėti programėlės „Fitness“ skirtuke „Summary“ ir įtraukti atitinkamus rodiklius bei „HealthKit“ duomenis, pavyzdžiui, širdies ritmą (priklausomai nuo treniruotės tipo). Aktyviam poilsiui skirtose santraukose taip pat pateikiamos treniruotės metu vyravusios oro sąlygos ir žemėlapis, kuriame pažymėtas treniruotės metu nueitas maršrutas. Praėjus 180 dienų laikotarpiui, programėlė parodys naudotojams vidutinę treniruočių tendencijų statistiką ir palygins su ankstesniais rezultatais.
Apple Fitness+
Apple Fitness+ – tai nemokama srautinių vaizdo įrašų treniruočių paslauga, apie kurią buvo paskelbta per specialų Apple renginį 2020 m. rugsėjį, o oficialiai pradėta teikti 2020 m. gruodžio 14 d. Paslaugoje pateikiami fitneso specialistų treniruočių ir procedūrų vaizdo pamokų įrašai, o vaizdo įrašo viršutiniame dešiniajame kampe realiuoju laiku rodomi Apple Watch treniruočių statistiniai duomenys. Kiekvienai treniruotei nustatomas parinktas grojaraštis, o „Apple Music“ prenumeratoriai gali atsisiųsti specialų treniruočių grojaraštį į savo įrenginį. Paslauga teikiama fitneso programėlėje ir kainuoja 9,99 JAV dolerio per mėnesį, 79,99 JAV dolerio per metus arba galite ją gauti su „Apple One“ prenumerata.
Treniruotės
Galima rinktis šias treniruotes: pagrindines, dviračių sporto, šokių, didelio intensyvumo intervalinių treniruočių (HIIT), irklavimo, jėgos, bėgimo takelio ir jogos. Daugumoje treniruočių dirba trys treneriai, iš kurių vienas atlieka modifikuotą, ne tokią intensyvią treniruotės versiją. Taip pat galima rinktis trumpesnes treniruotes, kurias veda tik vienas instruktorius ir kuriose yra papildomų nurodymų tiems, kurie dar nemoka tam tikro pratimo.
GymKit
„GymKit“ yra 2017 m. spalio 31 d. su „watchOS 4.1“ paleista integracinė API, leidžianti kūrėjams ir gamintojams įgalinti abipusį „ Apple Watch“ ir tam tikros kardio įrangos sinchronizavimą. Sujungus suderinamus treniruoklius, jie gali siųsti treniruočių ir rezultatų duomenis į fitneso programėlę.
Rantytoji pušis
Rantytoji pušis (Pinus elliottii) – pušinių šeimai (Pinaceae) priklausanti spygliuočių medžių rūšis. Paplitusi JAV pietryčiuose: beveik visoje Floridoje, rytuose arealas siekia Pietų Karoliną, vakaruose – Luizianą.
Aukštis iki 30 m, kamieno skersmuo iki 80 cm. Kamienas status arba kreivas, laja kūgiška, paskui tampa apskrita ir paplokščia. Žievė oranžiškai arba purpuriškai ruda, netaisyklingai sueižėjusi į popieriškas plokšteles. Spygliai 15-20 cm ilgio, 1,2-1,5 mm pločio, susitelkę po 2-3. Vyriški kankorėžiai 3-4 cm ilgio, purpuriniai. Moteriški Kankorėžiai kiaušiniški ar elipsiški, šokoladiškai rudi, 9-18 cm ilgio. Sėklos 6-7 mm ilgio, su 2 cm ilgio skristuku.
Auga pelkėtose vietose, žolynuose, mėgsta drėgną dirvą. Neilgaamžė (iki 200 metų).
Paąžuolė (Alytus)
Paąžuolė – buvęs kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Pivašiūnų.
Panamos istorija
thumb||right|300px|Panama Panamos istorija − tai istorija apie Panamos sąsmaukos regioną.
Iki ispanų kolonizacijos Panamoje gyveno apie 60 indėnų genčių (čibčai, čokai, karibai). Gyventojai vertėsi žemdirbyste, medžiokle, žvejyba, amatais.
1501 m. kraštą atrado ispanai; 1519 m. jie įkūrė Panamos miestą. 1560−1565 m. Panama priklausė Gvatemalos generalinei kapitonijai, 1565−1718 m. įėjo į Peru, vėliau į N. Granados vicekaralystę. 1821 m. Panama įstojo (kaip N. Granados dalis) į Didžiosios Kolumbijos federacinę respubliką, o jai 1830 m. iširus, tapo N. Granados (nuo 1886 m. Kolumbija) departamentu. Panamiečiai ne kartą buvo sukilę prieš Kolumbijos valdžią.
1974 m. JAV ir Panama pasirašė deklaraciją, numatančią naujos sutarties dėl Panamos kanalo svarbiausius principus. 1977 m. JAV ir Panama susitarė, o 1999 m. gruodžio 31 d. Panamos kanalas ir jo zona buvo perduota Panamos kontrolei.
Krikščionybė
Krikščionybės istorija Panamoje prasidėjo XVI a. atvykus ispanų kolonistams. Jau 1513 m. buvo įsteigta pirmoji vyskupija, tačiau savarankiška bažnytinė provincija buvo įkurta tik 1925 m. Šiuo metu ją sudaro metropolinė arkivyskupija, penkios sufraganinės vyskupijos, viena teritorinė prelatūra ir vienas apaštališkasis vikariatas.
Nuorodos
Historio de Panamo
Pelyšos geologinis draustinis
Pelyšos geologinis draustinis − valstybinis geologinis draustinis Anykščių rajone. Įkurtas 1960 m., plotas − 60 ha.
Draustinyje saugoma Pelyšos upelio krantų atodangos su šarvuotųjų ir riešapelekių žuvų liekanomis. Upelio krantuose atsidengia devoninis smėlis, jame randama devono periodo šarvuotų ir riešapelekių žuvų, pirmųjų stuburinių, gyvenusių prieš 320−400 milijonų metų, kaulų.
Šaltiniai
miniatiūra|250px|left|Draustinio ženklas netoli [[Sedeikiai|Sedeikių]]
Jordan Spieth
Jordan Alexander Spieth (g. 1993 m. liepos 27 d.) – profesionalus golfo žaidėjas iš JAV. Žaidėjas nuo 2015 iki 2016 m. buvo keturis kartus pirmoje geriausių golfo žaidėjų sąrašo vietoje. Iš viso pirmoje vietoje jis išbuvo 26 savaites.
J. Spieth 2015 m. laimėjo Masters ir U.S. Open turnyrus, o 2017 m. tapo Didžiosios Britanijos atvirąjį turnyro čempionu.
2016 m. balandį žurnalas Time paskelbė žaidėją tarp 100 įtakingiausių pasaulio žmonių.
2015 m. laimėjęs Masters turnyrą jis tapo jauniausiu tai padariusiu žaidėju po Tiger Woods. Laimėjęs U.S. Open turnyrą žaidėjas tapo jauniausiu tai padariusiu po 1923 m. Bobby Jones.
Nepaisant gerų rezultatų, J. Spieth atsisakė dalyvauti 2016 m. olimpiadoje.
Moterų tarptautinė meistrė
Moterų tarptautinė meistrė (sutr. MTM; (, WIM) – šachmatų srities sporto vardas (titulas), kurį už pasiekimus moterims šachmatininkėms suteikia Pasaulio šachmatų federacija (FIDE). Moterų tarptautinės meistrės vardas yra viena pakopa žemesnis už moterų tarptautinės didmeistrės (WGM) vardą, bet aukštesnis už FIDE meistrės (WFM) vardą. Moterims būtina pasiekti 2200 taškų ELO reitingą.
Lietuvos moterų tarptautinės meistrės
Lietuvos šachmatininkės, kurioms buvo suteiktas moterų tarptautinės meistrės vardas (chronologine tvarka pagal vardo įgijimo metus; DM – didmeistris, TM - tarptautinis meistras, MDM - moterų tarptautinė didmeistrė):
Pagiriai (Alytus)
Pagiriai – buvęs kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 3 km nuo Krokialaukio.
Čongmingas
Verčiamasi žvejyba, žuvų apdorojimu, amatais; auginami ryžiai, daržovės, sojos, vilnamedžiai, cukranendrės, tekstilės pramone.
Geografija
Salos ilgis iš vakarų į rytus siekia 80 km, iš šiaurės į pietus – 13–18 km, bendras plotas – 1267 km². Apie 650 000 gyventojų (2005 m.). Kadangi sala susiformavo iš upių nuosėdinių sąnašų, joje nėra pastebimų iškilimų; vidutinis salos aukštis virš jūros lygio siekia 3–4 m. Sala apsaugota pylimais nuo potvynių.
Istorija
Anksčiau, apie VII a., šioje vietoje, prie Jangdzės žiočių, buvo susiformavusios dvi aliuviškos salos: Šišadao ('Vakarų smėlio sala') ir Dongšadao ('Rytų smėlio sala'). XVII amžiuje abi salos susijungė į vieną, pavadintą Čongmingdao.
Komjaunuolis (1931)
Komjaunuolis – nelegalus komunistinis laikraštis, ėjęs 1931–1934 m. Kaune.
Istorija
Leido LKJS Kauno rajono komitetas. Išėjo 2 numeriai. Nr. 1 spausdintas rotatoriumi, Nr. 2 – spaustuvėje. Nr. 2 tiražas – 1500 egz.
Aldona Ribinskienė
Aldona Ribinskienė (g. 1948 m. balandžio 20 d. Metelių kaime, Lazdijų rajone) – ilgametė Lazdijų rajono centrinės bibliotekos direktorė. Išsilavinimas: 1956 -1964 m. mokėsi Metelių 8 -metėje mokykloje, 1964 -19667 Seirijų vidurinėje mokykloje, 1968-1974 studijavo Vilniaus Universitete. Darbas: 1967 -1969 m.  - Lazdijų r. Vaikų bibliotekos skaityklos vedėja., 1969 -1977 - šios bibliotekos vedėja, 1977-1985 - Lazdijų r. centrinės bibliotekos direktorės pavaduotoja, nuo 1985 - direktorė.
Prisidėjo prie knygos "Meteliai" sudarymo ir išleidimo
Rokiškio V tvenkinys
Rokiškio V tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Rokiškio rajone, Rokiškio miesto rytiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Laukupės upę (Nemunėlio intakas) 21,7 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,45 km, plotis – iki 0,21 km. Yra 3 a sala. Altitudė 134,4 m. Krantai neaukšti, vietomis apaugę medžiais. Pasroviui už 25 m telkšo Rokiškio IV tvenkinys, priešsroviui už 0,3 km – Rokiškio III tvenkinys. Rytinėje pakrantėje yra įrengta poilsio zona su paplūdimiu, stūkso Juodalungės miškas.
Tvenkinys įrengtas 1959 metais.
Belchatuvo šiluminė jėgainė
Belchatuvo šiluminė jėgainė – didžiausia šiluminė jėgainė Europoje ir ketvirta iškąstini kurą deginanti elektrinė pasaulyje.
Pajėgumai
2011 m. jėgainėje pastatytas didžiausias 858 MW šiluminis blokas. Iš viso jėgainė pajėgi sukurti 5298 MW energijos. Belchatuvo šiluminėje jėgainėje pagaminta elektra sudaro 20 % visos Lenkijos rinkos.
Tarša
2007 m. Belchatuvo šiluminė jėgainė pagal anglies dioksido išmetimą į atmosferą užėmė 11 vietą Europoje. 2009 m. paskelbtame didžiausių teršėjų Europos Sąjungoje sąraše jėgainė užėmė pirmąją vietą.
Pilzeno miesto rajonas
Pilzeno miesto rajonas  – vienas iš septynių Pilzeno krašto rajonų. Administracinis centras – Pilzenas. 188 190 gyventojų (2016 m. duomenys).
Svarbesnės gyvenvietės
Žemiau yra pateikiami didžiausi rajono miestai ir miesteliai:
Paplūdimio ultimeito mylėtojų asociacija
Paplūdimio ultimeito mylėtojų asociacija (BULA), tai pagrindinė paplūdimio ultimeito organizacijas vienijanti tarptautinė asociacija. BULA misija yra populiariarinti paplūdimio ultimeitą visame pasaulyje, kelti paplūdimio ultimeito žaidimo lygmenį, organizuoti paplūdimio ultimeito turnyrus visame pasaulyje.
Istorija
Paplūdimio ultimeito mylėtojų asociacija (BULA), gimė 1999 metais Rimini, Italijoje, kaip judėjimas siekiantis populiarinti paplūdimio ultimeitą. 2001 balandį įvyko pirmasis BULA narių susitikimas Rimini paplūdimyje, į kurį susirinko pasaulio ultimeito legendos diskusijai ant smėlio apie BULA ir paplūdimio ultimeito ateitį. Buvo iškelti ilgalaikiai tikslai, kuriuos patvirtino 20 paplūdimio ultimeito turnyrų organizatorių. 2001 liepą Patrick van der Valk buvo išrinktas BULA koordinatoriumi, kuris greitai surinko grupę savanorių iš 12 valstybių: Brazilijos, Danijos, Didžiosios Britanijos, Estijos, Ispanijos, Italijos, JAV, Kanados, Latvijos, Portugalijos, Pietų Afrikos ir Vokietijos.
BULA savo veikla padėjo sparčiai vystytis paplūdimio ultimeitui visame pasaulyje. 2002 vasarį tapo laikinąja pasaulinės skraidančiojo disko federacijos (WFDF) nare. Savo veikla asociacija padėjo turnyrų organizatoriams siūlydami įsigyti diskų, aikščių ir padėdami su renginių viešinimu.
Artėjantys renginiai
San Diegas, JAV, 2017 m. rugsėjo 29 d.- 9 d.
Paplūdimio ultimeito čempionatų rezultatai
Europos ultimeito, Europos jaunimo, Europos klubų, Europos ištęstasis, ir Europos atvirojo ultimeito čempionatų rezultatai.
Pasaulio paplūdimio ultimeito čempionatas (WCBU)
Ruajanas, Prancūzija, 2017 m. birželio 18–24 d.
Abu Dabis, JAE, 2015 m. kovo 8–13 d.
Lignano Sabbiadoro, Italija, 2011 m. rugpjūčio 22–28 d.
Masejas, Brazilija, 2007 m. gruodžio 11–16 d.
Azijos paplūdimio ultimeito čempionatas (ACBU)
Boracay, Filipinai, 2009 m. spalio 29–30 d.
Europos paplūdimio ultimeito čempionatas (ECBU)
Calafell, Ispanija, 2013 m. birželio 27–30 d.
Le Pouliguen, Prancūzija, 2008 m. gegužės 8–12 d.
Fatima
Fatima gali reikšti:
Mulu kalno nacionalinis parkas
Mulu kalno nacionalinis parkas (MS Taman Negara Gunung Mulu) – saugoma gamtos sritis Malaizijoje, Borneo saloje, Saravako valstijos šiaurės rytuose, Brunėjaus pasienyje. Įsteigtas 1974 m.
Nacionalinis parkas apima antro pagal aukštį kalno Saravake – Mulu (2376 m) – apylinkes. Būdingi karstiniai reiškiniai – klintiniai karstiniai atlikuoniai (smilės), gilūs kanjonai, daug urvų (bendras ištirtų požeminių galerijų ilgis 295 km). Parke yra Air Džerniho urvynas ir Lubang Nasib Baguso urvas, su didžiausia pasaulyje Saravako grota (atrasta 1981 m.). Priekalnėse veši drėgnieji atogrąžų miškai.
Mulu kalno nacionalinis parkas pasižymi didele gamtine įvairove: aptikta apie 3500 aukštesniųjų augalų rūšių, iš jų apie 1500 gaubtasėklių rūšių, 67 žinduolių rūšys, 262 paukščių rūšys. Tarp būdingų parko gyvūnų yra malakinis kalao, baltakuodis ragasnapis, itin retas šalmuotasis kalao, 12 rūšių šikšnosparniai, barzdotasis šernas, didžioji gimnūra, vakarinis ilgakulnis, krabaėdė makaka, malajinis lokys, sumatrinis raganosis, orangutanas.
Komjaunuolis (1937)
Komjaunuolis – nelegalus komunistinis laikraštis, ėjęs 1937–1938 m. Kaune.
Istorija
Leido LKJS CK. Išėjo 2 numeriai. Nr. 1 spausdintas spaustuvėje, Nr. 2 – rotatoriumi. Redaktorė Mira Bordonaitė.
Drakono Kalnų parkas
Parke stūkso didingi Drakono kalnai, aukščiausios viršukalnės – Milžino pilis (3312 m), Šampano pilis (3377 m), Katedros viršukalnė (3004 m). Parke taip pat yra upių išgraužtų tarpeklių ir krioklių.
Urvų piešiniai
thumb|300px|Ypatinga reikšmė teikiama [[Kana (žinduolis)|kanos antilopei.]]
Šiame parke randama didžiausia urvų piešinių sankaupa Užsachario Afrikos dalyje. Manoma, kad jie atspindi būšmenų šamanistinę pasaulėvoką, kurie Drakono kalnuose buvo apsistoję daugiau nei 4000 m., tačiau nuo XIX a. apleidę šią vietovę.
Pomerijus
thumb|[[Romos respublika|Respublikos laikų Romos žemėlapis. Pomerijus pavaizduotas rausva spalva.]] Pomerijus – šventoji Romos miesto riba.
Pasak mitologijos, pomerijus žymėjo vagą, kuria Romulas nustatė savo miesto ribas. Pavadinimas kildinamas iš lotyniškų žodžių post murum (už įtvirtinimų). Tai buvo religinės, administracinės, civilinės ir karinės valdžios riba. Tik už pomerijaus galiojo Romos magistratų karinė valdžia ir tik už jo ribos buvo galima statyti šventyklas svetimiems dievams.
Pomerijaus viduje buvo draudžiama laidoti mirusiuosius ir nešiotis ginklą. Net aukščiausi Romos magistratai pomerijaus ribose neturėjo visiškos galios. Tai buvo simbolizuojama iš liktorių nešamų fascijų pašalinant kirvius. Provincijų valdytojams ir generolams buvo draudžiama įžengti į pomerijų, išskyrus, jei jiems buvo suteikiama triumfo teisė.
Geltonoji pušis
Geltonoji pušis (Pinus ponderosa) – pušinių (Pinaceae) šeimos, pušų (Pinus) gentyje stambiausia visžalių spygliuočių medžių rūšis.
Paperšėkiai
Paperšėkiai – buvęs kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 7 km nuo Simno.
Geltonoji pušis
thumb|left|200px|Uolinių kalnų geltonosios pušies (Pinus ponderosa subsp. scopulorum) [[Spyglys|spygliai ir nesubrendę kankorėžiai]] thumb|left|200px|[[Arizonos geltonoji pušis|Arizonos geltonosios pušies (Pinus ponderosa subsp. brachyptera) subrendęs ir sėklites išbarstęs kankorėžis]] thumb|left|200px|Kaskadijos geltonosios pušies (Pinus ponderosa subsp. ponderosa) augančios [[Aidahas|Aidaho valstijoje kamieno žievės pavyzdys]]
Paplitimas
Paplitusi Šiaurės Amerikos žemyno vidurio vakaruose: arealas šiaurėje siekia Britų Kolumbiją, pietuose – Sonorą, rytuose – Šiaurės Dakotą, Teksasą. Tai komerciškai svarbiausia vakarų JAV pušis. Dėl kirtimų išnaikinti dideli augimviečių plotai.
Lietuvoje pradėta auginti nuo XX amžiaus pradžios.
Apibūdinimas
Geltonoji pušis, konkrečiau Ramiojo vandenyno geltonosios pušies (Pinus ponderosa subsp. critchfieldiana) porūšis, yra aukščiausi pušų (Pinus) gentyje medžiai, kuriems prilygsta tik saldžioji pušis, bet pagal masyvūmą antri po saldžiosios pušies.
Matmenys
Vidutinis aukštis nuo 18 m iki 39 m, aukštesnių kartais iki 72 m – priklausomai nuo porūšio ir augimo sąlygų. Grupė žmonių matuojančių aukščiausius medžius, vakarų Oregone 2011 spalio 13 dieną įkopė ir su liniuote išmatavo Ramiojo vandenyno geltonąją pušį (Pinus ponderosa subsp. critchfieldiana), jos aukštis siekė 81,77 m.
Stambiausias pagal tūrį yra Ramiojo vandenyno geltonosios pušies (Pinus ponderosa subsp. critchfieldiana) porūšio medis pastebėtas 2014 metais Kalifornijos Eldorado valstybiniame miške (Eldorado National Forest) – jis yra 152.9 m³ tūrio.
Kiti morfologiniai požymiai
Šių medžių kamienas status, laja plačiai kūgiška ar apskrita. Žievė rausvai ruda giliai sueižėjusi netaisyklingomis stačiakampėmis plokštelėmis. Spygliai 7-25 cm ilgio, 1,2-2 mm storio, susitelkę po 2-5. Vyriški kankorėžiai 1,5-3,5 cm ilgio, elipsiškai cilindriški. Moteriški Kankorėžiai kiaušiniški, rausvai rudi, 5-15 cm ilgio. Sėklos 4-9 mm ilgio, su 1,5-2,5 cm ilgio skristuku.
Amžius
Suskaičiavus kamieno skersinio pjūvio rieves, nustatytas Uolinių kalnų geltonosios pušies (Pinus ponderosa subsp. scopulorum) porūšio seniausias amžius – 1047 metai.
Porūšiai
Kartais užrašoma ''Pinus ponderosa subsp. benthamiana'' sinonimu. Tai aukščiausias ir stambias šios pušies porūšis su rekordinių matmenų medžiais. Jos savaime paplitęs palei JAV pagrindinės dalies Ramiojo vandenyno pakrantę nuo pietinės Kalifornijos iki šiaurės vakarinės Vašingtono valstijos dalies. Jų paplitimo Kalifornijos dalyje vyrauja mediteraninis klimatas – sausos ir karštos vasaros bei švelnios, drėgnios žiemos su kalnuose gausiu sniegu.
Paplitę šiaurinėje arealo dalyje, tai – pietrytinė Britų Kolumbija, vidurio ir vakarų Oregonas, Vidurio ir vakarų Vašingtono valstija, šiaurinis Aidahas, vakarų Montana bei siaura arealo dalis šiaurės rytų Kalifornijoje. Čia reljefas kalnuotas. Vasaros gana vėsios bei pakankamai iškrenta kritulių, išskyrus centrinį Oregoną, kur jos labai sausringos ir karštos. Žiemos čia labai šaltos ir sniegingos.
Auga šiaurinėje Uolinių kalnų dalyje. Tai vidurio Juta, šiaurės vakarų Koloradas, Vajomingas, pietryčių Nevada. Vasaros čia šiltos ir palyginamai sausos. Žiemos labai šaltos bei ganėtinai sausos.
Paplitusi Nebraskos šiaurės vakaruose, nedidelėje pietryčių Vajomingo dalyje palei Nebraskos valstijos ribą, pietinėje pietų Dakotoje, nedidelėje šiaurės rytų Kolorado dalyje. Šiame regione karštos, sausos ir labai vėjuotos vasaros bei šaltos arba labai šaltos žiemos.
Savaime paplitę į pietus ir pietvakarius nuo Uolinių kalnų grandinės. Pagrindinis arealas – Arizona, išskyrus jos pietvakarius, Naujoji Meksika, išskyrus jos dalį rytų bei dalį pietvakarių, vakarų Teksasas, pietryčių Nevada. Taip pat pietinė Juta ir pietinis Koloradas, kur pereinamoji zona su Uolinių kalnų geltonąja pušimi (Pinus ponderosa subsp. scopulorum). Porūšis auga Gilos tyrlaukiuose (Gila Wilderness), kur išlikusi pasaulyje bene mažiausiai žmogaus paliesta natūrali gamta. Šiame regione dominuoja pusdykumės. Čia žiemos įprastai švelnios, nors retai pasitaiko, bet yra užfiksuoti rekordiniai speigai iki -40° -50° laipsnių šalčio. Vasaros paprastai karštos ir sausos.
Arizoninė pušis (Pinus arizonica)
Kartais geltonajai pušiai taip pat priskiriama labai artima arizoninė pušis (Pinus arizonica), auganti šiaurės Meksikoje, kurios natūralaus paplitimos arealas šiek tiek į pietus nuo arizonos geltonosios pušies (Pinus ponderosa subsp. brachyptera) porūšio.
Gruzdžių apylinkė
Gruzdžių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Gruzdžių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šiaulių rajonui. 1950 m. birželio 20 d. apylinkė priskirta Šiaulių srities Šiaulių rajonui. 1953 m. gegužės 28 d. sritys panaikintos, bet apylinkės ribos nepakito, ją sudarė 41 gyvenvietė. 1954 m. prijungta Valdomų apylinkė. 1959 m. Apušėliai, Aukštuoliai, Lygudai, Maniūšiai, Žiogai prijungti prie Kužių apylinkės. 1963 m. prijungta Šiupylių apylinkė, dalis Piktuižių apylinkės ir dalis Verbūnų apylinkės. 1989 m. Nuomininkų kaimas panaikintas nebelikus gyventojų.
1995 m. balandį Šiaulių rajono savivaldybės tarybos sprendimu Gruzdžių apylinkės teritorijoje įsteigta Gruzdžių seniūnija.
Vadovai
1990 m. gegužės 3 d. Gruzdžių apylinkės savivaldybės tarybos posėdyje apylinkės viršaičiu išrinktas Jonas Dundulis, viršaičio pareigas ėjęs iki 1995 m.
Aventino kalva
Aventino kalva buvo už senovinės šventosios miesto ribos – pomerijaus. Kalva nuo seno buvo siejama su plebėjais ir svetimšaliais. Čia stovėjo senovinė Cereros šventykla, taip pat Dianos, teikusi prieglobstį vergams, Junonos, Minervos, Lunos, Floros ir Merkurijaus šventovės.
Pavadinimo kilmė
Aventino kalva savo pavadinimą, pasak Livijaus ir Ovidijaus, gavo dėl ten palaidoto legendinio Albos karaliaus Aventino. Anot Varono, kita pavadinimo istorija yra susijusi su lotynišku žodžiu aves (paukščiai), mat ant kalvos suskrisdavę daug paukščių.
Mitologija
Aventino kalva nuo seno buvo svarbi romėnų mitologijos vieta. Vergilijaus Eneidoje Aventino šlaito oloje gyveno milžinas Kakas, kurį Heraklis nužudė už tai, kad jis pavogė galvijus. Romos įkūrimo mite dvyniai Romulas ir Remas surengė augurų (pranašavimo iš paukščių) varžybas, kurių rezultatai turėjo lemti, ant kurios kalvos bus statomas miestas ir kuris iš dvynių jam vadovaus. Daugumoje mito versijų Romulas savo augurų palapinę įkurdino ant Palatino, o Remas – ant Aventino. Abu dvyniai skaičiavo dieviškąjį pritarimą reiškiančius paukščius, kurių Remas pamatė mažiau, todėl miestas buvo įkurtas ant Palatino kalvos ir pavadinamas Roma pagal Romulą.
Kairių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šiaulių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šiaulių rajonui. 1954 m. prijungta Kirbaičių apylinkė, Bertužių apylinkė ir dalis Šapnagių apylinkės, o dalis Kairių apylinkės prijungta prie Šapnagių apylinkės. 1963 m. prijungta dalis Narušaičių apylinkės. 1995 m. balandį Šiaulių rajono savivaldybės tarybos sprendimu Kairių apylinkės teritorijoje įsteigta Kairių seniūnija.
Walther Heymann
Valteris Heimanas (1882 m. gegužės 19 d. Karaliaučiuje, Rytų Prūsija – 1915 m. rugsėjo 1 d. Suasone, Prancūzija) – vokiečių poetas, išgarsėjęs savo poetiniais kūriniais apie Kuršių Neriją.
Biografija
1905 m. savo 14 eilėraščių jis pirmąkart paskelbė Rytų ir Vakarų Prūsijos poezijos rinktinėje. Po to dvejiems metams išvyko gyventi į Italiją. 1909 m. išleido išleido eilėraščių knygą „Nerijos vaizdai“, kurią žinovai įvertino kaip vieną reikšmingiausių Kuršių Nerijos poetinių paveikslų (Hubert Orłowski). Nuo 1912 m. dirbo laikraštyje „Königsberger Hartungschen Zeitung“, 1913 m. vedė dailininkę Mariją Perk. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, kaip ir daugelis vokiečių inteligentų, stojo savanoriu į kaizerio kariuomenę. Po metų žuvo Prancūzijoje.
Pasiauriškės
Pasiauriškės – buvęs kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Simno.
Paliūniukas
Paliūniukas – ežeriukas Lietuvoje, Švenčionių rajone, 6 km į pietus nuo Joniškio, Varnėnų miške. Ežeriuko ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,06 km, plotis – iki 0,03 km. Altitudė 137,2 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję – ežeriukas baigiantis užakti. Pakrantės kalvotos, miškingos. Šiaurės rytuose įteka upelis iš Paliniuko ežero, o pietvakariuose išteka link Žeimenos upės intako Dubingos.
AFC Uttara
Istorija
Klubas įkurtas 2009 m. Rungtyniavo žemesnėse pakopose. 2022 m. Challenge League užėmė antrą vietą. Po sezono buvo perkelti į aukščiausią divizioną. 2022–2023 m. rungtyniavo Premjer lygoje.
Sezonai
šaltinias:
Kuršėnų apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Gergždelių apylinkės, Pakštelių apylinkės, Pakumulšių apylinkės, dalies Pakubelių apylinkės ir dalies Svirbučių apylinkės.
Žmogus iš Žemės
Turinys
Universiteto profesorius Džonas Oldmanas, dirbęs šioje įstaigoje 10 metų, netikėtai nusprendžia išvykti. Apie tai sužinoję, pas jį į namus atvyksta draugai ir kolegos, norėdami sužinoti tokio netikėto sprendimo priežastis. Netikėtai Džonas jiems ima pasakoti esą jis gyvena jau 14 tūkstančių metų ir kaskart, vienoje vietoje pragyvenęs 10 metų, persikrausto kitur, kad žmonės nepastebėtų, kad jis nesensta.
Atsakinėdamas į skeptiškai nusiteikusių draugų klausimus, Džonas pamažu pasakoja savo gyvenimo istoriją, apie tai, kad buvo Budos mokiniu ir pažinojo Van Gogą. Negana to, jis tvirtina, kad norėjo žmonėms perduoti Budos mokymą, tačiau buvo ne taip suprastas ir kai kurie jo gyvenimo epizodai vėliau tapo žinomi kaip Jėzaus Kristaus veikla. Tai sukelia draugų pasipiktinimą ir šie palieka namus, kuriuose pasilieka tik Džonui neabejinga Sendė, trokštanti išvykti kartu su juo, ir psichiatras Gruberis. Džonui pasakojant apie savo gyvenimą prieš 60 metų, Gruberis, vaikystėje netekęs tėvo, staiga supranta, kad juo yra Džonas…
Vengerinės tvenkinys
Vengerinės tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Rokiškio rajone, 7 km į šiaurės vakarus nuo Rokiškio. Sudarytas užtvenkus Skardupio upelį (Vingerinės intakas, Nemunėlio baseinas) 2,4 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,61 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 93,5 m. Priešsroviui už 0,16 km telkšo Buteikių I tvenkinys. Krantai neaukšti, vietomis apaugę medžiais. Aplinkui daugiausia plyti pievos, krūmynai, vietomis - dirbami laukai. Šiaurinėje pakrantėje įsikūręs Vengerinės kaimas, pietinėje pakrantėje – Buteikių kaimas. Rytine pakrante eina kelias.
Moterų didmeistrė
Moterų didmeistrė (sutr. MDM;, WGM) – šachmatų srities sporto vardas (titulas), kurį už pasiekimus moterims šachmatininkėms nuo 1977 metų suteikia Pasaulio šachmatų federacija (FIDE). Moterų didmeistrės vardas yra žemesnis už tarptautinio meistro (TM) vardą, bet aukštesnis už moterų tarptautinės meistrės (MTM) vardą. Titulas gali būti suteikiamas tiesiogai ar įvykdžius normas. Jis suteikiamas visam laikui.
Tiesiogiai suteikiamas užėmus tam tikrą vietą, ar pasiekus rezultatą, turnyre. Pav., laimėjus pasaulio jaunimo čempionatą suteikiamas nuostatuose numatytas titulas, ar surinkus daugiau kaip 50 procentų taškų ir pan. Pretendentei į moterų didmeistrės titulą tiesiogiai nustatyti minimalūs reikalavimai: turėti 2100 reitingą, o jei dar neturi, titulas suteikiamas vėliau, kai įgys nustatytą minimalų reitingą. Rezultatą patvirtinus Kvalifikacinei Komisijai, jį automatiškai suteikia FIDE.
Įvykdžius normas suteikiamas pagal pasiektus rezultatus turnyruose, kuriuose normos nustatytos. Vienas normų rodiklių yra turnyro metu demonstruotas (pasiektas) reitingas. Normose numatoma ir keliuose turnyruose reikia jį pasiekti ir kiti reikalavimai: moterų didmeistrės titului būtina bent dviejuose turnyruose pasiekti 2300 taškų, be to, trečdalis iš oponenčių turi turėti moterų didmeistrės titulą. Tai pat, per nustatytą laikotarpį reikia sužaisti mažiausiai 30 reitinguojamų partijų.
Lietuvos moterų didmeistrės
Lietuvos šachmatininkės, kurioms buvo suteiktas moterų didmeistrės vardas (chronologine tvarka pagal MTM vardo įgijimo metus; DM – didmeistris, TM - tarptautinis meistras):
Koei Tecmo
„Tecmo Koei“ įkurta 2009 m. susijungus dviem Japonijos kompiuterinių žaidimų kompanijoms „Tecmo“ ir „Koei“. 2014 m. įmonė persivadino į „Koei Tecmo“.
Istorija
1964 m. įkurta įmonė „Teikoku Kanzai“ pavadinimu ir specializavosi švaros priemonių prekyboje pastatų priežiūrai. 1977 m. įmonė pasivadino į „Tehkan“ ir perorientavo veiklą į pramoginių mechanizmų prekybą, vėliau pradėjo platinti žaidimų automatus. 1980 m. sukūrė pirmąjį arkadinį žaidimą „Pleiads“. Tuo pačiu metu egzistavo kita įmonė panašiu pavadinimu „Tehkan Electronics“, kuri buvo įsteigta 1967 m. „Japan Yacht“ pavadinimu, iš pradžių specializavosi valčių gamyboje ir taip pat persiorientavo į elektronikos ir arkadinių žaidimų sritį. Abi kompanijos susijungė 1985 m. ir 1986 m. persivadino į „Tecmo“.
„Koei“ buvo įkurta 1978 m. ir pagarsėjo 1982 m. žaidimais „The Dragon & Princess“ (RPG žanro) ir „Night Life“ (eroge žanro). Vėliau kompanija pradėjo garsėti istorinio žanro taktiniais žaidimais „Romance of the Three Kingdoms“ ir „Dynasty Warriors“.
2008 m. „Square Enix“ pateikė pasiūlymą įsigyti „Tecmo“, tačiau „Tecmo“ savininkai priėmė sprendimą susijungti su „Koei“. Sandorio vertė vertinama 207 mln. JAV dolerių.
„Koei Tecmo“ užsiima tiek kompiuterinių žaidimų gamyba, tiek jų platinimu ir leidyba pasauliniu mastu. Pagrindinės kompanijos studijos:
Varšuvos radijo stiebas
miniatiūra|250px|right|Radijo stiebas Konstantynuve miniatiūra|250px|left|Varšuvos radijo stiebo palyginimas su aukščiausiais pasaulio statiniais miniatiūra|250px|right|Nugriuvusio statinio nuolaužos
Varšuvos radijo stiebas, arba Konstantynuvo radijo stiebas – radijo stiebas, kurio aukštis didesnis nei 646 m, stovėjęs Lenkijoje, Konstantynuvo kaime, 84 km į vakarus nuo Varšuvos. Nuo 1974 iki griūties 1991 m. tai buvo aukščiausias statinys Žemėje.
Paskirtis
Radijo stiebas buvo pastatytas perduoti programas ilgosiomis radijo bangomis Lenkijoje ir Europoje. Jį naudojo Varšuvos valstybinė televizijos ir radijo kompanija transliuoti pirmąją Lenkijos radijo programą 225 kHz dažniu (iki 1988 m. vasario 1 d. – 227 kHz). Visas radijo stiebas veikė kaip pusiaubangė dipolinė antena (vienintelė, kuri kada nors egzistavusi ilgosioms bangoms). Siųstuvo galia buvo 2000 kW, jo signalą buvo galima priimti Europoje, Šiaurės Afrikoje ir net Šiaurės Amerikoje.
Radijo stiebo projektą sukūrė inžinierius Janas Polakas, anksčiau projektavęs kitus Lenkijos radijo stiebus. Statyba prasidėjo 1970 m. liepos mėn. ir buvo baigta 1974 m. gegužės 18 d. Eksploatuoti pradėta tais pačiais metais nuo liepos 22 d.
Oficialiai radijo transliavimo centras vadinosi „Radiofoniczny Ośrodek Nadawczy w Konstantynowie“, „Radiowe Centrum Nadawcze w Konstantynowie“ arba „Warszawska Radiostacja Centralna (WRC) w Gąbinie“. Transliuojama programa vadinosi „Programa Pierwszy Polskiego Radia“ (Pirmoji Lenkijos radijo programa), „Programa I PR“ (1 programa, LR) arba neoficialiai „Jedynka“ (Pirmukė).
Techninės charakteristikos
Bendras statinio konstrukcijos svoris, pagal lenkų šaltinių duomenis, buvo 420 tonų (pagal kitus šaltinius – nuo 380 iki 660 tonų). Konstrukcijai palaikyti pusiausvyroje buvo įrengta 15 atotampų, išdėstytų 5 lygiuose: 122, 257, 369, 482 ir 594 m aukštyje nuo žemės.
Stiebas skerspjūvyje per visą aukštį buvo trikampis, kurio kraštinės – po 4,8 m. Konstrukcijos plieninių vamzdžių skersmuo buvo 245 mm, o jų sienelių storis, priklausomai nuo aukščio, svyravo nuo 34 iki 8 mm. Stiebą sudarė 86 sekcijos, kurių aukštis po 7,5 m, penkiose vietose jį laikė po 3 atotampas iš 50 mm skersmens plieninių izoliuotų lynų. Kiekviena atotampa buvo įtvirtinta atskirame inkariniame bloke ant žemės. Bendras atotampų su izoliatoriais svoris sudarė 80 tonų.
Į stiebą buvo įstatytas liftas, kurio didžiausias greitis siekė 0,35 m/sek. (pakilti nuo pagrindo iki stiebo viršaus reikėjo 30 min.). Liftą dubliavo įprastinės lipimo pakopos. Stiebas buvo sumontuotas ant 2 m aukščio izoliatoriaus, atlaikančio iki 120 kV įtampą.
Siųstuvas buvo sumontuotas maždaug 600 m atstumu nuo stiebo. 17 000 m³ apimties pastate stovėjo du perdavimo moduliai, pagaminti Šveicarijos įmonėje „Brown, Boveri & Cie“, kiekvieno jų galia siekė 1000 kW. Iš siųstuvo į stiebą signalas buvo perduodamas per specialią oro bendraašę liniją. 65 ha plote buvo įrengtas maždaug 600 m skersmens įžeminimo elementų tinklas, kurio kvadratų kraštinės buvo po 76 m. Siųstuvui maitinti buvo pastatyta atskira pastotė.
Palyginimas su kitais aukščiausiais stiebais
Varšuvos radijo stiebas buvo laikomas aukščiausia kada nors egzistavusia konstrukcija (daugiau nei 100 m pranokęs ir Ostankino televizijos bokštą Maskvoje) iki 2008 m., kai Dubajuje statomas dangoraižis „Burdž Chalifa“ viršijo Lenkijos radijo stiebo aukštį. Vakarų Europoje nebuvo nė vieno statinio, savo aukščiu bent priartėjusiu prie Varšuvos radijo stiebo aukščio (aukščiausias iš jų – „Helisandur“ radijo stiebas Islandijoje, 412 m). Jungtinėse Valstijose yra nemažai panašių statinių (apie šimtą), kurių aukštis virš 500 m, tačiau jie visi yra žemesni už Varšuvos radijo stiebą. Iš jų aukščiausias yra 628,8 m aukščio Šiaurės Dakotos televizijos ir radijo stiebas KVLY-TV.
Paprastai patys aukštų radijo antenų stiebai nėra antenos ir jie nėra izoliuoti nuo žemės paviršiaus. Pavyzdžiui, televizijos ir radijo imtuvas KVLY – tai tik konstrukcija, leidžianti kompaktišką anteną iškelti į reikiamą aukštį (ilgiausios KVLY antenos aukštis siekia 34 m). Po Varšuvos radijo stiebo griūties aukščiausias izoliuotas statinys buvo „Lualualei VLF“ stotis (Havajai, 458 m), skirta palaikyti ryšį su povandeniniais laivais.
Griūtis
Stiebas nugriuvo 1991 m. rugpjūčio 8 d. keičiant vieną iš atotampų. Šią versiją patvirtino vyriausiasis stiebo konstruktorius Janas Polakas. Stiebas pirmiausia išlinko, o po to sugriuvo per vidurį. Viršutinė konstrukcijos dalis nukrito šalia pagrindo, o apatinė – nuvirto priešinga kryptimi. Incidento metu aukų ir sužeistų nebuvo. Antenos derinimo pastatas ir siųstuvo korpusas (įskaitant jame buvusius siųstuvo įrenginius) nebuvo pažeisti. Objekto techninis prižiūrėtojas ir stiebą stačiusios bei eksploatavusios bendrovės skyriaus viršininkas buvo pripažinti kaltais dėl griūties ir abu buvo nuteisti dvejiems metams kalėjimo.
Atstatymo klausimas
Nugriuvus stiebui, Lenkijos transliuotojai netoli Varšuvos pradėjo naudoti senąjį radijo siųstuvą, kurio stiebas buvo 335 m aukščio. Lenkijos vyriausybė jau 1992 m. balandžio mėn. pradėjo planuoti stiebo atstaymą Konstantynuve. 1995 m. prasidėjo parengiamieji darbai, tačiau netrukus juos reikėjo nutraukti – vietiniai gyventojai aktyviai protestavo, tvirtindami, kad stiebo elektromagnetinė spinduliuotė kenkia sveikatai. Nors šių teiginių pagrįstumas nebuvo patikrintas, buvo svarstomos kelios kitos vietos, tačiau dėl nuolatinio tenykščių gyventojų pasipriešinimo (padedant profesinei sąjungai „Solidarumas“) buvo žymiai sumažintas planuojamas stiebo aukštis ir siųstuvo galia, o statyboms pasirinktas senas karinis objektas.
1998–1999 m. buvo pastatytas naujas ilgųjų bangų transliavimo centras su 1200 kW siųstuvu 225 kHz dažniu. Kaip antenos naudojami du 330 ir 289 m aukščio ketvirčio bangų stiebai. Centras pradėjo veikti 1999 m. rugsėjo 4 d.
Dabartinė būklė
Beveik visi senojo objekto įrenginiai, išskyrus patį stiebą ir radijo dažnio perdavimo liniją, pasiliko vietoje, tačiau kaip nereikalingi tapo apleisti, nykstantys.
Gražina (poema)
„Gražina“  – epinė Adomo Mickevičiaus poema, išleista 1823 m. lenkų kalba Vilniuje. Kūrinyje pasakojama apie mitinę Lietuvos kunigaikščio Liutauro žmoną Gražiną, kuri didvyriškai žūsta kovoje prieš kryžiuočius.
Istorija
„Gražiną“ Adomas Mickevičius parašė 1822 m. vasarą atostogaudamas Vilniuje. Adomo Mickevičiaus draugas poetas Antoni Edward Odyniec tvirtina, kad autorius suteikė Gražinai savo mylimosios kaunietės Karolinos Kowalskos bruožų. Vardą „Gražina“ autorius pasirinko dėl lietuviškos jo reikšmės „graži“. Lenkų rašytojas Christien Ostrowski teigia, kad poema įkvėpė 1831 m. sukilimo didvyrę Emiliją Pliaterytę.
Siužetas
Poemos veiksmas prasideda Naugarduko pilyje, į kurią naktį atvyksta kryžiuočiai susitarti su kunigaikščiu Liutauru dėl bendros kovos prieš kunigaikštį Vytautą. Pranešti kunigaikščiui apie nelauktus svečius siunčiamas senas gerbiamas karys Rimvydas. Liutauras Rimvydui papasakoja savo planą kartu su kryžiuočiais užimti Vytautui priklausantį Lydos miestą. Liutauras pavydi Vytautui jo šlovės, valdžios ir turto. Rimvydas supranta, kad Liutaurą nuo sąjungos su kryžiuočiais gali atkalbėti tik jo žmona Lydos kunigaikščio dukra Gražina, kuri yra Liutauro patarėja, turinti jam didelę įtaką. Gražinai irgi nepavyksta įtikinti vyro nepradėti brolžudiško karo. Kai Liutauras užmiega, kunigaikštienė liepia kryžiuočių pasiuntiniams nešdintis, tačiau jų komtūras Ditrychas Halštarkas fon Kniprodė pažada atkeršyti. Gražina sužino apie planuojamą kryžiuočių puolimą ir apsirengusi savo vyro šarvais išjoja su kariuomene į mūšį. Liutauras pabudęs viską supranta ir pats išskuba į mūšį, tačiau nespėja apginti savo žmonos – ją mirtinai sužeidžia kryžiuočiai. Kai uždegamas laidotuvių laužas su Gražinos palaikais, kunigaikštis Liutauras šoką į jį ir pranyksta dūmuose.
Leidimai
Poema ne kartą versta į lietuvių kalbą. 1899 m. išleistas Jr. Jono vertimas „Diedai ir Grażina“. 1955 m. pasirodė Justino Marcinkevičiaus vertimas, kuris vėliau ne kartą leistas pakartotinai.
Kultūrinė įtaka
Pagal poemą „Gražina“ 1933 m. kompozitorius Jurgis Karnavičius sukūrė operą „Gražina“.
Biržos tiltas (Sankt Peterburgas)
Biržos tiltas  – varstomasis metalinis tiltas per Mažosios Nevos upę Sankt Peterburge, jungiantis Biržos aikštę Vasilijaus saloje su Mytinsko krantine Petrogrado saloje.
1894 m. čia buvo pastatytas 25-kių angų medinis tiltas su pakeliama centrine anga. 1930 ir 1937 m. tiltas platintas, medinės angos pakeistos metalinėmis. 1957–1960 m. kiek žemiau senojo, pastatytas dabar stovintis tiltas. Jo ilgis – 239 m, plotis tarp turėklų – 27 m, važiuojamoji dalis – 21 m. Penkios angos simetriškos, 37+43,5+53+43,5+37 metrų ilgio. Du centrinės angos sparnai – pakeliami. thumb|left|250px|Biržos tilto turėklai Gelžbetoninės tilto atramos apdailintos granito plokštėmis. Ketaus turėklai papuošti Neptūno tridančiais.
Keliamas Biržos tiltas buvo filmuojamas populiarioje kino komedijoje „Nepaprasti italų nuotykiai Rusijoje“.
Goran Jurić
(g. 1963 m. vasario 5 d.) – buvęs Kroatijos futbolininkas, rungtyniavęs Kroatijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1988–1999 m.
Juozas Zavaliauskas
Juozas Zavaliauskas (g. 1944 m. liepos mėn. Kurkliuose, Anykščių rajone) – Lietuvos estrados artistas, konferansjė, humoristas, renginių vedėjas,
Biografija
Tėvas Juozas Zavaliauskas (1911–1993) – amatininkas, liaudies menininkas, motina Ona Zavaliauskienė (1924–2015) – žemdirbė, sesuo Edita.
1964–1967 m. tarnavo sovietinėje kariuomenėje Pamaskvėje (Rusija), buvo kareivių klubo vedėjas. Tarnybos metu 1967 m. dalyvavo Maskvos srities skaitovų konkurse ir tarp kelių šimtų pretendentų tapo laureatu.
1967–1968 m. buvo Lietuvos filharmonijos administratorius. Nuo 1968 m. – filharmonijos estrados artistas, buvo pirmojo profesionalaus estrados kolektyvo „Estradinės melodijos“ konferansjė, važinėjo į gastroles. Tuo pačiu metu studijavo Lietuvos konservatorijos Teatriniame fakultete, bet studijų nebaigė. Nuo 1971 m. dirbo ir kituose Lietuvos filharmonijos estradiniuose ansambliuose – „Nerija“, „Nemuno žiburiai“, „Vilniaus aidai“.
Po 1990 m. buvo pasitraukęs iš meninės kūrybos, vertėsi smulkiu verslu. Vaidino humoristiniuose televizijos serialuose „Grybauskai“ (2001 m.), „Linksmasis našlys“ (2002 m.). 2005–2008 m. dirbo komercijos įmonėje (nekilnojamas turtas), vėliau išėjo į pensiją.
Kūrybinė veikla
Nuo 1993 m. buvo laisvas menininkas, susikūręs naują solinę programą. Pats ruošė savo programų tekstus, rengė scenografiją, taip pat rengė humoristinius spektaklius su Klaipėdos „Parodijos“ teatru ir kitais atlikėjais. Pramoginių programų organizatorius, televizijos laidų, šou programų dalyvis.
Šeima
Vedęs antrą kartą, žmona Irena Kučinskaitė-Zavaliauskienė (g. 1955 m.). Sūnūs: Juozas (g. 1986 m.), Donatas (g. 1992 m.).
Taukadažiai
Taukadažiai – kaimas Jonavos rajono savivaldybės teritorijos šiaurės rytinėje dalyje, 1 km į vakarus nuo Panoterių.
Geografija
miniatiūra|240px|left|Buvęs palivarkas miniatiūra|240px|left|Stačiatikių kapinaitės
Kaimo teritorija apima 92,77 ha plotą, kuris plyti į šiaurę nuo kelio. Prie kelio stovi vienintelė sodyba.
Šiaurės rytuose jos ribojasi su Mankūnais, rytuose – su Panoteriais, pietryčiuose – su Šemetiškiais, vakaruose – su Mogeniais, o šiaurėje – su Milagainių mišku. Pietvakarine dalimi praeina kelias Taukadažiai–Balėnai.
Centrinėje kaimo dalyje veikia kapinės, kuriose laidojami Panoterių apylinkėse gyvenantys rusų kilmės stačiatikiai.
Istorija
Kartografinėje medžiagoje Taukadažiai minimi nuo XIX a. Tai buvo Milagainių dvaro palivarkas, XX a. pr. tapęs savarankišku dvareliu. Labiausiai jis klestėjo valdant bajorų Radzivonų (Radzivanų) šeimai. 1923 m. palivarke buvo 3 kiemai. Tarpukariu buvo atnaujinta dvaro sodyba, kurią supo lapuočiai medžiai, o palei pietvakarinį pakraštį palei kelią į Bukonis buvo pasodinta alėja.
Sodybos centre stovėjo mediniai, vienaukščiai rūmai, primenantys didelį, liaudiškos architektūros namą, o šiaurės vakariniame pakraštyje – masyvus, medinis klojimas. Tarp jų plytėjo vaismedžių sodas. Į šiaurės rytus nuo rūmų buvo pastatytas tvartas, kurio sienos buvusios molinės, tinkuotos ir baltintos kalkėmis. Šalia jų stovėjo daržinė. Pietiniame sodybos kampe tarpukariu iškilo gražiausias statinys – degto molio plytų svirnas.
Į šiaurės rytus nuo dvaro pastatų stovėjo trejetas kumetynų su ūkiniais pastatais. Už jų laukuose, molingoje kalvoje buvo pastatyta plytinė. Iš kalvos kasamas molis ir plytinėje išdegtos plytos naudotos dvaro statyboms. Iš molio plytų buvo išmūrytas koplytstulpis, iškilęs kryžkelėje priešais dvaro sodybą.
Tarpukariu Taukadažiai vadinti viensėdžiu, pokariu – Taukodažių kaimu.
1941 m. dvaro savininkas Vaclovas Radzivonas (1909–1941) su žmona Antanina, dukterimis Birute ir Nijole buvo ištremti į Altajaus krašto Oirot Tūros rajoną. Tremtyje šeimos galva ir jaunėlė duktė Birutė (1940–1942) mirė. Vyresnioji duktė Nijolė Valerija Radzivonaitė iš tremties paleista 1954 m., o žmona Antanina Radzivonienė – 1958 m.
Nacionalizuotame dvare buvo įkurtas valstybinis ūkis, vėliau – Stalino vardu pavadintas kolūkis. Sovietmečiu sodybos pastatai sunyko. Išliko tik svirnas, kurį tėvo palikimą XX a. pab. atsiėmusi Nijole Valerija Radzivonaitė pritaikė gyvenamojo namo paskirčiai.
1979 m. Taukadažių kaimas buvo išbrauktas iš Jonavos rajono gyvenamųjų vietovių apskaitinių duomenų. Žemių savininkų iniciatyva Lietuvos Respublikos Vyriausybės 2015 m. gegužės 27 d. nutarimu Nr. 524 buvo naujai nustatyta gyvenamoji vietovė, kuriai suteiktas (grąžintas) Taukadažių kaimo pavadinimas.
Andrej Panadić
(g. 1969 m. kovo 9 d.) – buvęs Kroatijos futbolininkas, rungtyniavęs Kroatijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1989 m.
Pavelionys
Pavelionys – buvęs kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Verebiejų.
Kristina Tamulevičiūtė
Kristina Tamulevičiūtė (g. 1989 rugpjūčio 6 d. Šiauliuose) – eseistė, poetė, vertėja.
Biografija
Mokyklą baigė Šiauliuose. Vilniaus universitete studijavo lietuvių filologiją ir slovėnų kalbą. Stažavo Liublianos (Slovėnija) ir Sarajevo (Bosnija ir Hercegovina) universitetuose. 2014 metų Sarajevo ir Bolonijos (Italija) universitetuose baigė demokratijos ir žmogaus teisių magistrantūrą. Šiuo metu studijuoja Kauno Technologijos universiteto vertimo krypties magistrantūroje.
Pirmoji publikacija spaudoje – 2008 metais „Literatūroje ir mene“. Kūryba ir vertimai publikuoti „Šiaurės Atėnuose“, „Gintaro lašuose“, „Naujojoje Romuvoje“ bei kituose leidiniuose. 2013 metais Lietuvos rašytojų sąjungos leidyklos rengiamame pirmosios prozos knygos konkurse laimėjo pirmąją vietą. Tais pačiais metais buvo išleistas autorės esė rinkinys „Pasakojimas apie vieną miestą“. Verčia iš anglų, ispanų, slovėnų, kroatų, bosnių ir serbų kalbų. Nuo 2013 Lietuvos literatūros vertėjų sąjungos narė-kandidatė.
Loterija
Didžiausios pasaulyje organizuojamas loterijos: „Mega Millions“, „Powerball“, „EuroMillions“, „Eurojackpot“.
Lietuvoje
2023 m. sausio 1 d. Lietuvoje įsigaliojo naujas įstatymas pagal kurį loterijoje negali dalyvauti jaunesni negu 18 metų amžiaus asmenys.
Pastovėlis (Švenčionių r., Labanoro sen., Pastoviškio km.)
Pastovėlis – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 7 km į pietus nuo Labanoro, Baranavos miške. Ežeras trikampio formos, ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,11 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 144,3 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję – ežeras užankantis. Pakrantės miškingos. Šiaurėje įteka upelis iš Dumblio ežero, o pietryčiuose upelis išteka link Lakajos upės intako Peršokšnos.
Kužių apylinkė
Kužių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šiaulių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šiaulių rajonui. 1954 m. prijungta Džuikų apylinkės dalis, o dalis Kužių apylinkės prijungta prie Verbūnų apylinkės. 1963 m. prijungta dalis Jonelaičių apylinkės ir dalis Verbūnų apylinkės, 1975 m. – Smilgių apylinkė.