cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Majumbos nacionalinis parkas
Pagrindinė nacionalinio parko paskirtis – saugoti nykstančių kietaodžių vėžlių perimvietes Atlanto vandenyno paplūdimiuose. ~550 vėžlių patelių kasnakt perėjimo laikotarpiu atkeliauja į Majumbos paplūdimius dėti kiaušinių. 1999–2000 m. sezone mokslininkai suskaičiavo apie 30 000 vėžlių lizdų.
Pakrantėse taip pat lankosi įvairūs varanai, krabai, genetos, mangustos, pakrančių paukščiai. Giliau džiunglėse ir savanose sutinkamos įvairios beždžionės, drambliai, buivolai. Mangrovėmis apaugusiose, pelkėtose Banijo lagūnos pakrantėse gausu krokodilų, gyvačių, begemotų, lamantinų, paukščių.
Antkaklė
thumb|right|Galatų antkaklė iš Trakijos (Stambulo archeologijos muziejus) thumb|right|Bronzinė galų antkaklė Antkaklė, kartais antkaklis – vienas seniausių ir labiausiai paplitusių, ant kaklo dėvimas žiedo pavidalo papuošalas, paprastai metalinis.
Majumbos nacionalinis parkas
Nuorodos
Oficiali Majumbos nacionalinio parko svetainė
Antkaklė
Istorija
Antkaklių prototipai žinomi iš paleolito; daryti iš virvių, sausgyslių, odos juostelių. Metalinių antkaklių atsirado chalkolite (eneolite), paplito bronzos amžiuje. Gamintos iš vario, žalvario, sidabro, aukso. Daugelio senovės tautų – romėnų, persų, skitų, sarmatų valdovai bei žymūs asmenys, ypač kariai, antkakles nešiojo kaip skiriamąjį ženklą. Antkaklės lankelis buvo žiedo formos. Būta užsegamų ir atvirais galais antkaklių, pastarųjų galai (trimitiniai, buoželiniai, kūginiai) puošti ornamentu. Ilgainiui antkaklės tapo genčių skiriamuoju ženklu.
Antkaklės Lietuvoje
Senojoje Lietuvoje spalvoto metalo antkaklės atsirado I tūkstantmetyje pr. m. e., nešiotos I tūkstantmetyje – II m. e. tūkstantmečio pradžioje moterų ir vyrų, ypač gausiai jomis puošėsi moterys. Būdingiausia žalvarinė, kartais sidabrinė, šaukštiniais galais antkaklė, datuojama III a. – IV a., pavadinimą gavusi dėl išgaubtos šaukšto (laivelio) pavidalo plokštelės užsegimui. Sidabrinių rasta turtinguose kapuose arba lobiuose. I tūkstantmečio antroje pusėje antkaklės darytos užriestais pastorintais galais. IX a. – XII a. plito masyvios antkaklės, ypač mėgtos vytinės, dažniausiai iš trijų vielų su kilpiniais galais; būta aukštų, sudarytų iš kelių įvijų. Gausu sudėtinių antkaklių, atriestais bei ramentiniais ir balneliniais galais. Nuo XIII a. antkaklės nešiotos rečiau; jas pakeitė karoliai ir įvairių kabučių apvaros.
Labės regionas
Labė – regionas šiaurės vidurio Gvinėjoje. Ribojasi su Faranos, Kindijos, Mamu ir Bokės regionais bei su Senegalu ir Maliu.
Prefektūros
Labės regiono prefektūros:
Leon Neil Cooper
thumb|Leonas Neilas Kuperis
Leonas Neilas Kuperis (, g. 1930 m. vasario 28 d. Niujorkas) – JAV fizikas teoretikas, Nobelio fizikos premijos laureatas.
Biografija
1951 m. baigė Kolumbijos universitetą. 1954–1955 m. dirbo Prinstono perspektyviųjų tyrimų institute, 1955–1957 m. Ilinojaus universitete, nuo 1958 m. Brauno universitete. Nuo 1962 m. profesorius.
1975 m. JAV nacionalinės mokslų akademijos narys.
Svarbiausi darbai iš kietojo kūno fizikos, superlaidumo, fizikos filosofijos. 1956 m. atrado elektronų porų susidarymą metaluose esant žemai temperatūrai (vadinamasis Kuperio efektas). 1957 m. su D. Bardinu ir D. R. Šryferiu sukūrė superlaidumo mikroskopinę teoriją, dar žinomą kaip BCS teorija. Parašė darbų apie optimizavimo, tiesinio programavimo metodus ir jų taikymą.
1972 m. kartu su Džonu Bardinu ir Džonu Robertu Šryferiu gavo Nobelio fizikos premiją už superlaidumo teorijos sukūrimą.
Pulsas (laikraštis)
Pulsas – Vilniaus universitetinės Santariškių ligoninės laikraštis, leistas 1991–1993 m. Vilniuje.
Istorija
Išėjo 12 numerių. Tiražas 1991 m. ir 1993 m. – 500 egz.
Amerikinė grubenė
Amerikinė grubenė (Patagonula americana) – agurklinių (Boraginaceae) šeimos medžių rūšis. Paplitusi Brazilijoje, Paragvajuje ir šiaurės Argentinoje.
Arthur Holly Compton
Artūras Holis Komptonas (, 1892 m. rugsėjo 10 d. Vusteris, Ohajo valstija – 1962 m. kovo 15 d. Berklis, Kalifornijos valstija) – JAV fizikas, Nobelio fizikos premijos laureatas.
Biografija
1914 m. baigė Prinstono universitetą. 1920–1923 m. ir 1953–1961 m. Vašingtono universiteto (Saint Louisas) profesorius; 1945–1953 m. universiteto rektorius. 1941 m. vadovavo JAV nacionalinės mokslų akademijos komisijai, tiriančiai branduolinės energijos panaudojimo karo tikslams galimybes. 1923–1945 m. Čikagos universiteto profesorius, 1942–1945 m. Metalurgijos laboratorijos direktorius.
1927 m. JAV nacionalinės mokslų akademijos narys, daugelio užsienio mokslų akademijos narys.
Darbai iš atomo ir branduolio fizikos, kosminių spindulių fizikos. 1922 m. atrado, kad medžiagos elektronų išsklaidytų rentgeno spindulių bangos ilgis pakinta (Komptono efektas), sukūrė šio reiškinio teoriją. Kartu buvo įrodytas fotono, elektromagnetinės spinduliuotės kvanto, buvimas. 1932 m. atrado kosminių spindulių intensyvumo priklausomybės nuo geografinės platumos reiškinį. 1921 m. subrandino sukinio idėją.
1927 m. gavo Nobelio fizikos premiją už efekto, pavadinto jo vardu, atradimą.
Glitėniškės
Glitėniškės – viensėdis Trakų rajono savivaldybėje, 13 km nuo Babriškių.
Borisoglebskas
Borisoglebskas – miestas Voronežo srityje (Rusija), prie Voronos upės (netoli jos žiočių). 59,8 tūkst. gyventojų (2020). Išvystyta maisto, aviacijos, chemijos pramonė.
Istorija
Miestas įkurtas XVII amžiuje. 1646 m. minimas kaip Pavlovskaja tvirtovė. 1704 m. pastačius šventųjų Boriso ir Glebo, kuriuos nužudė Kijevo kunigaikštis Sviatopolkas, cerkvę, prie tvirtovės įsikūrusi gyvenvietė pavadinta Borisoglebsku.
Ekseteris
Ekseteris – istorinis miestas pietvakarių Anglijoje, Devone. Miestas įsikūręs 60 km į šiaurės rytus nuo Plimuto ir 110 km į pietvakarius nuo Bristolio. Per miestą nutiestas geležinkelis, šalia miesto prasideda moderni M5 automagistralė, Ekseterio rytinėje pusėje pastatytas tarptautinis oro uostas. Miesto centre stovi 1050 m. pastatyta katedra. Pagal 2011 metų Didžiosios Britanijos surašymo duomenis, mieste gyvena 117 773 gyventojai. Gerai išvystytas turizmas.
Istorija
Miestą įkūrė keltai. Romėnų laikais miestas vadinosi Isca Dumnoniorum.
Klimatas
Exeteryje vyrauja švelnios, lietingos žiemos bei šiltos, tačiau permainingos vasaros. Vasarą kartais pasitaiko karšti arba šalti-lietingi periodai. Karščiausias mėnuo yra liepa - vidutinė temperatūra pakyla iki 16.5 °C. Šalčiausias mėnuo yra sausis, kuomet vidutinė temperatūra nukrenta iki 5 °C. Sausis taip pat yra ir lietingiausias mėnuo (93 mm).
Hugas
Hugas – vyriškas vardas. Kilo iš senovės germanų Hug. Reiškia „širdis, mintis, dvasia“, „šviesus mąstymas“ (žr. Huginas skandinavų mitologijoje).
Vardadieniai: balandžio 1 d., rugpjūčio 10 d.
Garsiausi žmones, turintys vardą Hugas
Pavardę Hugo turi garsus prancūzų rašytojas Viktoras Hugo.
Lomeikiškiai
Lomeikiškiai – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 6 km į šiaurę nuo Kėdainių ir 2 km į pietus nuo Kalnaberžės, tarp kelio ir Nevėžio upės. Kaime stūkso piliakalnis (vadinamas Krasausko kalnas).
Gružliai tinginiai
Gružliai tinginiai (Sarcocheilichthys) – karpinių (Cyprinidae) šeimos žuvų gentis.
Claudine Auger
Klodina Ožė (, 1941 m. balandžio 26 d. − 2019 m. gruodžio 19 d. Paryžius, Prancūzija) – prancūzų aktorė, „Mis Prancūzija“ nugalėtoja ir „Mis Pasaulis“ antrosios vietos laimėtoja.
Biografija
Klodina gimė Paryžiuje. 1958 m. ji tapo grožio konkurso „Mis Prancūzija“ nugalėtoja ir tais pačiais metais – „Mis Pasaulis“ antrosios vietos laimėtoja. Apsisprendusi tapti aktore, studijavo Paryžiaus koncervatorijoje, kur atliko pirmuosius vaidmenis.
Būdama 18, Klodina ištekėjo už 41 metų amžiaus rašytojo ir režisieriaus Pierre Gaspard-Huit ir vėliau suvaidino keliuose jo filmuose.
Juosta išpopuliarino Klodiną Europoje, tačiau beveik neturėjo įtakos jos žinomumui JAV. 1967 m. ji kartu su kita Bondo mergina Ursula Andress nusifilmavo italų komedijoje „Le dolci signore“, o 1971 m. – giallo stiliaus juostoje „Juodas tarantulo pilvas“ kartu su Barbara Bach ir Barbara Bouchet.
1980 m. Klodina ištekėjo už britų verslininko Peter Brent. 1991 m., būdama 49, ji susilaukė dukters Jessicos Claudine Brent. 2008 m. jos vyras mirė.
Paskutinį kartą filmavosi 1997 m. televizijos filme „Raudona ir juoda“ pagal Stendhal romaną.
Puodeli, virk
Puodeli, virk – žurnalas šeimininkėms, ėjęs 1994–1995 m. Kaune.
Istorija
Leido UAB „Martina Legitur“. Tiražas 1995 m. – 25 000 egz. Spausdino maisto receptus, patarimus šeimininkėms.
Redaktoriai G. Kulvecienė ir kt.
Žaibiškės
Žaibiškės – kaimas Utenos rajono savivaldybės šiaurės centrinėje dalyje, 7 km į šiaurės rytus nuo Užpalių, dešiniajame Šventosios upės krante. Dunkso Žaibiškių piliakalnis, nenaudojamos kaimo kapinaitės, šalia jų Žaibiškių akmuo su „dubeniu“. 1949–1969 m. tremtinio į Sibirą Žvirblio name veikė pradinė mokykla, vėliau iškelta į Norvaišių kaimą.
Istorija
Žaibiškėse buvo dvaras, kuriame gyveno Sunklodų giminė.
Dainava (ansamblis)
Dainava – Alytaus dainų ir šokių ansamblis, įkurtas 1977 m. Kolektyvas atlieka autentiškas ir stilizuotas lietuvių liaudies dainas ir šokius, groja nacionaliniais instrumentais. Per 30 gyvavimo metų surengė daugiau kaip 1500 koncertų Lietuvoje ir už jos ribų: JAV, Vokietijoje, Prancūzijoje, Italijoje, Graikijoje, Skandinavijos, Vidurio ir Rytų Europos šalyse, Vietname, Egipte, Malaizijoje, Kipre, Kanarų salose ir kt. Nuo 1980 m. dalyvavo visose respublikinėse dainų šventėse, daugelyje tarptautinių festivalių, kuriuose tapo laureate arba diplomante. „Dainava“ - tarptautinės folkloro asociacijos C.I.O.F.F. narė.
Nuorodos
Webpage/tinklalapis
Bronius Pauža
Bronius Pauža (g. 1941 m. liepos 20 d. Šakių rajono Žaliablėkių kaime) – Lietuvos ir Vilniaus miesto savivaldos politikas, LR Seimo narys.
Biografija
1958 m. baigė Šakių rajono Griškabūdžio vidurinę mokyklą. Šakių rajono J. Janonio kolūkio sąskaitininkas, klubo skaityklos vedėjas, bibliotekos vedėjas (1958–1960 m.).
1960–1965 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos Agronomijos fakultete studijavo agronomiją, įgijo mokslinio agronomo specialybę.
1965–1968 m. Šiaulių rajono Kuršėnų tarybinio ūkio vyriausiasis agronomas, Šiaulių rajono kolūkio „Didysis spalis“ pirmininkas (1968–1973 m.), TSKP narys.
Nuo 2003 m. – Darbo partijos narys. 2003–2004 m. Vilniaus miesto valstybinės maisto ir veterinarijos tarnybos viršininko pavaduotojas. 2004–2012 m. ir 2017–2020 m. Seimo narys.
Vedęs; žmona Marija, pensininkė. Sūnūs Danas (teisininkas, verslininkas), Kastytis (gydytojas chirurgas).
Marimpolis (Kėdainiai)
Marimpolis – buvęs kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės rytus nuo Gudžiūnų, šiaurėn nuo Terespolio.
Istorija
XX a. pradžioje buvo dvaras Skėmių valsčiuje.
Eat Me, Drink Me
Eat Me, Drink Me – šeštasis studijinis Marilyn Manson albumas, išleistas 2007 m. birželio 5 dieną. Išleistos dvi albumo versijos: standartinė ir specialus leidimas kolekcionieriams.
Nutekėjimas
2007 m. Gegužės 1 albumas nutekėjo ir pasirodė keliuose P2P tinkluose.
Euro disko
Euro disko – elektroninės šokių muzikos subžanras, išsivystęs iš disko muzikos XX amžiaus aštuntame dešimtmetyje Europoje. Jame sujungiami disco, pop, roko ir new wave elementai. Dauguma dainų atliekamos angliškai, tačiau neretai pasitaiko, jog dainuojama ir atlikėjų gimtąja kalba.
Iš Euro disko išsivystė eurodance ir europop žanrai, taip pat iš dalies išsivystė tokie žanrai, kaip space disco (8 deš. pabaigoje) ir Italo disco (9 deš. pradžioje). Buvo ypač populiarus 8-ojo dešimtmečio pabaigoje bei 9-ojo dešimtmečio pradžioje. Po 1985 m. populiarumas pradėjo mažėti, išpopuliarėjus tokiems žanrams, kaip elektroninis rokas ir Hi-NRG. Dešimto dešimtmečio pabaigoje įvyko nedidelis žanro atsigavimas.
Psichodelinis soul
Psichodelinis soul (kartais dar vadinamas black rock – juoduoju roku) – soul muzikos subžanras, sujungiantis soul ir psichodelinio roko elementus. Žanras atsirado XX a. septintojo dešimtmečio pabaigoje ir toliau vystėsi aštuntajame. Jis turėjo didelės įtakos fank ir disko žanrų formavimuose. Žanro pionieriais laikomos grupės „Sly and the Family Stone“ ir „The Temptations“. Neilgai trukus šį žanrą perėmė ir išpopuliarino tokie atlikėjai kaip „The Supremes“ ir Stevie Wonder. Aštuntojo dešimtmečio pabaigoje žanro populiarumas išblėso ir dauguma atlikėjų perėjo prie fank ir disko muzikos.
Menotyra
Menotyra – humanitarinių mokslų kryptis, kuri tiria įvairias meno šakas. Jai priskiriama architektūrologija, dailėtyra, kinotyra, literatūrologija, muzikologija, teatrologija ir kitos. Kai kada menotyra yra vadinamas tik dailę ir architektūrą tiriantis mokslas.
Džilingamas
Džilingamas – miestas pietryčių Anglijoje, prie Šiaurės jūros. Išvystyta laivybos pramonė.
Istorija
Minimas nuo 1086 m.
Gillingham
Gillingham angliškai rašomi du skirtingai tariami miestai:
Leovigildas
thumb|120px|left|Leovigildas. Skulptūra [[Madridas|Madride]]
Leovigildas (istoriniuose šaltiniuose: Liuvigild, Leuvigild, Leovigild, Leogild, m. 586 m. balandžio ar gegužės mėn.) – Ispanijos vestgotų karalius.
Gludai
Gludai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 7 km nuo Užvenčio.
Leovigildas
Biografija
Leovigildas 569 m. atėmė iš svebų Leoną ir Samorą, iš Bizantijos 571–572 m.– Kordobą ir 581–583 m. Seviliją. Valdymo pabaigoje atrėmė frankų karalių Childeberto II ir Guntramo puolimą Septimanijoje.
Jan Wojciechowski
Janas Voiciechovskis (g. ? – po 1989 m.) – lenkų geologas, kurį laiką gyvenęs ir dirbęs Vilniuje.
Biografija
Apie Janą Voiciechovskį yra mažai išlikę žinių. Jis studijavo Stepono Batoro universitete ir Mineralogijos katedroje klausė paskaitų. Dalyvavo Vilniaus krašto petrografiniuose kartografavimo tyrimuose, kuriuos organizavo S. Malkovskis.
Vėliau dirbo Mineralogijos ir petrografijos katedroje. Tyrinėjo Volynės granitus, ieškojo vario apraiškų. Universitete pradėti mineralų rentgenometriniai tyrimai ir J. Voiciechovskis, jau būdamas asistentu, katedros buvo pasiųstas į Varšuvą išmokti rentgenoskopinio metodo. Katedra nupirko rentgeno aparatūra, bet kadangi prasidėjo Antrasis pasaulinis karas, ji liko nesukomplektuota.
Atliko Nalibokų girios geležies rūdų analizę. Suregistravo pagrindines geležies rūdos radimvietes.
Dalyvavo karo veiksmuose įvairiose operacijose ties Vilniumi, Rūdininkų girioje Armijos Krajovos daliniuose. Turėjo slapyvardį „Dviratininkas“. Įvairių privačių sabotažinių diversinių iniciatyvų dalyvis 1944 m. liepą.
Greičiausiai apsigynė daktaro laipsnį Lenkijoje, buvo docentas. Dirbo Geologijos Institute Varšuvoje. Kurį laiką dirbo ir Lodzėję. Paskui išvažiavo į Kongo universitetą.
Neoninė tetra
Neoninė tetra, paprastasis neonas (Paracheirodon innesi) – mažųjų lašišakarpių (Characidae) šeimos akvariuminė žuvis. Dydis apie 4 cm. Panaši į raudonąjį neoną, nuo kurio skiriasi tik užpakalinėje kūno dalyje esančia raudona spalva (raudonojo neono raudona spalva tęsiasi nuo galvos iki uodegos).
Paplitusi Peru rytinėje dalyje.
Nardo
Nardo – miestas Italijoje, Apulijoje, Lečės provincijoje.
Istorija
1055 m. Nardo užėmė normanai, o juos išstūmė Anžu dinastija 1266 m. Aragonas atidavė Nardo 1497 m. Andrea Matteo Acquaviva, kurio sūnus Belisario tapo pirmuoju Nardo kunigaikščiu ir platino Renesansą mieste.
1647 m. Nardo sukilo prieš ispanų valdžią, bet vietininko kariai žiauriai numalšino sukilimą.
Pupų Dėdė (laikraštis)
Pupų Dėdė – mėnesinis linksmas laikraštis, iliustruotas humoro ir satyros laikraštis, leistas 1935 m. sausio – gruodžio mėn. Kaune.
Istorija
Leido ir redagavo Petras Biržys. Spausdino Kauno spaustuvė Kaune. Išėjo 12 numerių.
Samala
Samala  – upė pietvakarių Gvatemaloje. Prasideda Siera Madrės kalnuose, Totonikapano ir Kecaltenango departamentuose. Teka pro San Kristobal Totonikapaną, Kecatlenangą, vėliau leidžiasi į uolynus, ten sudaro krioklius, prateka El Palmarą, Sunilį. Žemupyje teka pajūrio lyguma (Retalhuleu departamentu), įteka į Ramųjį vandenyną.
Pagrindiniai intakai: Sigila, El Tamboras, Nima I, Okas.
Prie Samalos stūkso Santa Marijos ugnikalnis, kurio šlaituose kylantys laharai ne kartą užliejo upės slėnį. Samalos slėnyje yra nemažai vandens malūnų, Sunilyje veikia hidroelektrinė.
Matadis
Matadis  – miestas Kongo Demokratinės Respublikos vakaruose, kairiajame Kongo upės krante, 148 km nuo upės žiočių, Angolos pasienyje. Vidurinio Kongo provincijos administracinis centras. 245,9 tūkst. gyventojų (2004 m.). Matadis yra svarbiausias Kongo DR jūrų uostas, įsikūręs 8 km žemiau Livingstono krioklio, stabdančio tolesnę laivybą upe. Su sostine Kinšasa jungia plentas (per Kongą nutiestas kabamasis tiltas) ir geležinkelis. Greta yra neveikiantis Tšimpi oro uostas. Per Matadžio jūrų uostą eksportuojama mediena, kava. Yra žvejybos laivynas. Veikia šiluminė elektrinė.
Istorija
Matadį 1879 m. įkūrė britų keliautojas Henris Mortonas Stenlis. Vietine kikongo kalba Matadis reiškia „uolą“, mat aplink miestą plyti aukštos uolos.
Grubenė
Grubenė (Patagonula) – agurklinių (Boraginaceae) šeimos medžių gentis. Sudaro 8 rūšys, paplitusios tropinėje Amerikoje.
Kėdainių miesto seniūnija
Kėdainių miesto seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Kėdainių rajono savivaldybės centrinėje dalyje. Kartu su Šeduvos miesto seniūnija tai yra viena iš dviejų Lietuvos miesto seniūnijų, apimanti ne tik miestą (Kėdainius), bet ir gretimus kaimus.
Avtomobilçi Yevlax FK
Jevlacho „Avtomobilçi“ – Azerbaidžano futbolo klubas iš Jevlacho.
Kėdainių miesto seniūnija
Geografija
thumb|left|Seniūnijos žemėlapis
Savu jūra
thumb|250px|Savu jūra žemėlapyje
Kėdainių miesto seniūnija
Geografija
Seniūnijos centrinę dalį kerta Nevėžio upė ir suformuoja Nevėžio slėnį. Einant rytų ir vakarų kryptimis paviršius šiek tiek kyla. Kėdainių seniūniją taip pat raižo Smilgos, Dotnuvėlės, Obelies, Jaugilos, Smilgaičio upės. Į seniūnijos teritoriją įeina nedidelė dalis Juodkiškių tvenkinio, Keleriškių tvenkinys ir Dotnuvėlės tvenkinys (Kėdainiuose). Seniūnijoje nemažai miškų, tačiau jie nėra dideli: Babėnų šilas, Juodkiškių miškas, Daumantų miškas, Josvainių miško dalis.
Savu jūra
Savu jūra – nedidelė tarpsalinė jūra, priklausanti Ramiajam vandenynui.
Kėdainių miesto seniūnija
Istorija
2001 m. birželio 1 d. prie Kėdainių miesto buvo prijungta dalis Kėdainių kaimiškosios seniūnijos.
Rimša
Rimša − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Rimšienė (ištekėjusi moteris) ir Rimšaitė (mergautinė pavardė).
Kėdainių miesto seniūnija
Ūkis
Beveik visa seniūnijos pramonė susitelkusi Kėdainių mieste. Mantviloniuose yra mėsos pramonės įmonė, Šventoniškyje – statybinių medžiagų. Žemės ūkis (gyvulininkystė, grūdinių ir pašarinių kultūrų, bulvių ir kt. daržovių auginimas). Sodininkystė (Daumantai, Justinava). Tarp Kėdainių miesto ir Daukšių kaimo yra buvęs karinis aerodromas, o šalia Keleriškių – karinė bazė. Kėdainiuose ir Stasiūnuose yra miškų ūrėdijos.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigta 12 seniūnaitijų:
Savu jūra
Pavadinta pagal Indonezijai priklausančią Savu salą. Pietuose ribojasi su Savu ir Rai Jua salomis, pietryčiuose – su Timoru ir Rote, šiaurėje ir šiaurės rytuose – su Floresu ir Aloro salynu, bei pietvakariuose – su Sumbos sala. Sąsiauriais jungiasi su Bandos, Floreso ir Timoro jūromis.
Avtomobilçi Yevlax FK
Istorija
Klubas įkurtas 1990 m. Vieną sezoną žaidė Aukščiausioje lygoje, bet iškrito į žemesnį divizioną. Trumpam sugrįžo į Aukščiausią lygą, bet 1995 m. nustojo gyvuoti.
Metropolis (1927 filmas)
Metropolis – klasikinis Frico Lango (Fritz Lang) filmas.
Filmo veiksmas vyksta 2026 m. mieste, vadinamame Metropoliu. Visuomenėje ryškus skirtumas tarp „proto“ ir „rankų“: vieni gyvena dangoraižiuose, iškilusiuose virš žemės, kiti – požemiuose. Pirmieji mėgaujasi gyvenimo malonumais, antrieji sunkiai dirba prie mašinų. Filmo šūkis – „tarpininkas tarp proto ir rankų turi būti širdis“. „Metropolis“ buvo brangiausias savo meto filmas.
Siužetas
Čia atpasakojamas siužetas remiasi atkurta filmo versija (žr. „Filmo istorija“).
Didmiestį Metropolį, kurio visuomenė pasidalijusi į mąstytojų ir darbininkų grupes, prižiūri ir valdo Džo Fredersenas (akt. Alfredas Abelis). Po žeme gyvenantys darbininkai sunkiai dirba prie mašinų ir tiekia gyvenantiems viršuje energiją. Išvargusius darbininkus nuo revoliucijos sulaiko žavios merginos Marijos (akt. Brigita Helm) žodžiai: ji siūlo laukti „Tarpininko“, kuris suvienysiąs į dvi uždaras puses pasidalijusią visuomenę. Atsitiktinai išvydęs Mariją, Frederseno sūnus Frederis (akt. Gustavas Frėlichas) ja susižavi ir išeina ieškoti į požemius. Čia jam tenka pažinti sunkų ir nedėkingą darbininkų gyvenimą bei atsainų darbdavių požiūrį. Šokiruotas to, ką pamatė, Frederis prisijungia prie darbininkų. Tuo metu jo tėvas Fredersenas sužino, kad mokslininkas Rotvangas (akt. Rudolfas Klain-Rogė) sukūrė robotą ir ketina jam suteikti mirusios Frederseno žmonos Helės pavidalą. Fredersenas liepia Rotvangui robotą padaryti panašų į Mariją – šitaip jis galės sukelti sumaištį tarp darbininkų. Tikroji Marija įkalinama Rotvango namuose Metropolyje, o robotė Marija šoka didmiesčio naktiniuose klubuose, viliodama jaunus turtuolius. Darbininkus ji paskatina maištauti – jie sunaikina „Širdies Mašiną“ – pagrindinę energijos miestui gamintoją. Tačiau sunaikindami mašiną jie pasmerkia savo pačių požeminį miestą užtvindymui. Darbininkai su siaubu prisimena mieste palikę savo vaikus, ir minia plūsteli į Metropolio gatves, reikalaudama Marijos mirties. Marija užkeliama ant laužo, tačiau jai degant visi pamato, kad tai tik robotė. Tikrąją Mariją tuo metu po miesto katedrą vaikosi Rotvangas. Frederis nusiveja Rotvangą ir su juo susigrumia. Rotvangas krenta nuo katedros stogo, o Marija su Frederiu sugrįžta pas darbininkus ir praneša jiems džiugią žinią: vaikus iš požemių jie išgelbėjo. Frederis sujungia Džo ir Groto (darbininkų lyderio) rankas – jis ir buvo Marijos žadėtasis Tarpininkas.
Filmo istorija
Naujasis Babelio bokštas|miniatiūra „Metropolio“ premjera įvyko Berlyne 1927 m. sausio 10 d. JAV parodyta amerikiečio dramaturgo Čeningo Poloko (Channing Pollock) pakeista filmo versija, gerokai trumpesnė ir be amerikiečiams prodiuseriams pasirodžiusių kontroversiškų siužeto posūkių. Tik šios versijos ir Poloko versijos, rodytos Vokietijoje, kopijos išliko iki šių dienų. Devintajame ir dešimtajame dešimtmečiuose išleista naujų apie pusantros valandos trunkančių versijų. Visose jose trūko dingusios dalies pirmųjų filmų medžiagos. 1984 m. muzikos prodiuseris Džordžio Moroderas (Giorgio Moroder) pristatė naują „Metropolio“ versiją. Ji ne tik buvo rodoma 24 kadrų per sekundę greičiu, bet ir išsiskyrė rokenroliniu garso takeliu. Morodero versija sukėlė aršių diskusijų. 1986 m. Enno Patalasas (Enno Patalas) atkūrė filmą kiek galėdamas tiksliau, naudodamasis Šiuolaikinio meno muziejaus turima kopija. 2002 m. F. V. Murnau fondas pristatė 118 minučių trukmės versiją, kurioje buvo titrų, atpasakojančių trūkstamas siužeto dalis.
Godsmack
„Godsmack“ – amerikiečių roko grupė, susikūrusi 1995 metais Lorense, Jungtinėse Valstijose. Pirmasis grupės pavadinimas buvo Scam.
Diskografija
Studijiniai albumai
Remigijus Ačas
Remigijus Ačas (g. 1962 m. gruodžio 27 d. Rietave) – Lietuvos inžinierius, teisininkas, Raseinių rajono savivaldybės politikas.
Išsilavinimas
1981 m. baigė Kėdainių 4-ąją vidurinę mokyklą. 1981–1986 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijos Mechanizacijos fakultete ir įgijo inžinieriaus mechaniko specialybę. 2006 m. baigė studijas Mykolo Romerio universiteto Strateginio valdymo ir politikos fakultete, teisės ir valdymo magistras.
Karjera
1986–1987 m. Lančiūnavos (Kėdainių raj.) tarybinio ūkio technikumo inžinierius. 1987–1989 m. Nemakščių (Raseinių raj.) tarybinio ūkio vyriausiasis inžinierius mechanikas. 1989–1991 m. Raseinių remonto ir techninio aptarnavimo įmonės skyriaus viršininkas. 1991–1993 m. Raseinių valstybinės tiekimo įmonės direktoriaus pavaduotojas. 1993–1995 m. AB „Cerara“ rinkotyros direktorius. 1995–1997 m. Lietuvos ir Rusijos UAB „Agrorema“ direktorius. 1997–2002 m. Lietuvos ir Vengrijos UAB „Vianrė“ direktorius. 2001–2002 m. Lietuvos verslo darbdavių konfederacijos Raseinių skyriaus pirmininkas.
Partijos
2000–2002 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys, sąjungos Raseinių skyriaus pirmininkas. 2002–2003 m. Liberalų demokratų partijos (LDP) pirmininko pavaduotojas, 2003–2004 m. atsakingasis sekretorius. Nuo 2003 m. partijos Tvarka ir teisingumas narys, pirmininko pavaduotojas.
Kita veikla
Išgarsėjo per nušalinto prezidento Rolando Pakso apkaltos procedūrą. Konstitucinis Teismas nagrinėjo R. Ačo ir Evaldo Vaitkaus neteisėtus pavedimus Specialiųjų tyrimų tarnybai surinkti informaciją apie 44 asmenų privatų gyvenimą. 2003 m. spalį Ačo pavardė buvo minima VSD pažymoje dėl valstybinės įmonės „Alita“ privatizavimo, „nacionalinio saugumo klausimais Remigijaus Ačo vardu ir jam žinant, „už atitinkamą atlygį“ buvo sudaromos išskirtinės sąlygų privačių struktūrų verslui, siekiama įtakoti privatizavimo konkursus, tarp jų ir bendrovės „Alita“ privatizavimo konkursą…“.
2004 m. kovą iškelta baudžiamoji byla dėl šmeižto, kai jis „paskambino į tiesioginį eterį ir pareiškė, kad Antikorupcijos komisijos pirmininkė Nijolė Steiblienė iš bendrovės „VP Market“ vadovų reikalavo kyšio.“ R. Ačas teisme prisipažino padaręs nusikalstamą veiką ir atsiprašė parlamentarės. Tuomet teismas nusprendė teisiamąjį atleisti nuo baudžiamosios atsakomybės ir baudžiamąją bylą nutraukti.
2023 m. kovą R. Ačas nuteistas už pasikėsinimą tenkinti lytinę aistrą su nepilnamečiu 17 metų amžiaus vyriškos lyties asmeniu. Dviejų instancijų teismai konstatavo, kad Ačas, žinodamas apie nukentėjusiojo sunkią finansinę padėtį, siekė už atlygį su nukentėjusiuoju tenkinti lytinę aistrą.
Podgornojė (Vypininkai)
Podgornojė (,, nuo 1928 m. rugsėjo 30 d. , 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Černiachovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Svobodos kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas Vīpenīks prūsiškos kilmės. 1376 m. minimas Wypenik. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Įsruties apskrities kaimas. 1947–2008 m. Berežkovskojės apylinkės kaimas.
Péter Gulácsi
Pėteris Gulačis (g. 1990 m. gegužės 6 d. Budapešte) – vengrų futbolininkas, žaidžiantis vartininko pozicijoje.
Karjera
2007 m. vienam sezonui buvo paskolintas Liverpulio komandai.
Pasibaigus nuomos sutarčiai, 2008 m. rugsėjo 1 d. pasirašė sutartį su Liverpool FC.
2008 m. gegužę buvo pakviestas į Vengrijos rinktinę kaip atsarginis, kurioje Vengrija sužaidė lygiosiomis 1-1 prieš Kroatiją.
Nuorodos
http://www.liverpoolfc.tv/team/squad/gulacsi/
Pusiausvyra (laikraštis)
Pusiausvyra – Lietuvos žaliųjų partijos leidinys, ėjęs 1989–1990 m. Panevėžyje.
Istorija
1989 m. vadinosi „Žalioji taika“. Tiražas apie 5000 egz. Išleista 10 numerių. Leido priedą „Atbalsis“.
Redagavo Dainius Balčiūnas.
James Watson Cronin
thumb|right|James Watson Cronin Džeimsas Votsonas Kroninas ( 1931 m. rugsėjo 29 d. Čikaga) – 2016 m. rugpjūčio 25 d.) –  JAV fizikas eksperimentatorius, Nobelio fizikos premijos laureatas.
Biografija
1951 m. baigė Dalaso universitetą. 1955–1958 m. dirbo Brukhaveno nacionalinėje laboratorijoje (Niujorkas), 1958–1971 m. Princetono universitete. Nuo 1965 m. profesorius. Nuo 1971 m. „Fermi brand“ tyrimų instituto (Čikaga) profesorius.
1970 m. JAV nacionalinės mokslų akademijos narys.
Darbai iš branduolio, elementariųjų dalelių fizikos. Tyrė hiperonų skilimą ir miuonų susidarymą, išmatavo mezonu sklaidos protonais pilnutinius skerspjūvius. Patobulino kibirkštinę kamerą ir ją naudojo elementariųjų dalelių pėdsakams stebėti. Kartu su V. L. Fitchu 1964 m. atrado, kad skylant neutraliajam K mezonui pažeidžiama kombinuotosios inversijos simetrija.
1980 m. kartu su V. L. Fitchu gavo Nobelio fizikos premiją už pagrindinės simetrijos principų pažeidimų atradimo neutralių K mezonų skilime.
Kaimynai (serialas)
Kaimynai – lietuviškas humoro serialas.
Serialo pakartojimo ar tęsinio nebus, visos originalios vaizdo kasetės su beveik 200 serijų sudegė per gaisrą. Išliko tik Youtube įkelti megėjiški TV transliacijos įrašai.
Vaidatoniai
Vaidatoniai – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 7 km į šiaurę nuo Kėdainių. Šalia kaimo teka Kruosto intakas – Skaudinis. Keliai į Urbelius, Dotnuvą, Vincgalį, Daškonius. 1,5 km į pietryčius nuo kaimo, Kruosto pakrantėje stūkso Vaidatonių piliakalnis. Į šiaurę nuo kaimo dunkso Kalnaberžės miškas. Yra paminklinis kryžius, buvusi mokykla, prie Kruosto yra katalikų kapinaitės (gretimame Mociūnų kaime – sentikių).
Istorija
XIX a. Vaidatoniai buvo Dotnuvos dvaro žemė. Pradžioje priklausė Bžostovskiams, vėliau Ščitams, paskui Chrapovickiams.
Vaidatoniai tarybiniais metais priklausė Surviliškio apylinkei.
Žarija (žurnalas)
thumb|right|200px|Pirmas numeris, 1907 m. „Žarija“ – Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) savaitinis žurnalas, nuo 1907 m. gegužės 30 d. iki 1908 m. birželio 19 d. ėjęs Vilniuje.
Istorija
Pradėtas leisti vietoje rusų policijos uždaryto LSDP laikraščio „Skardas“. Leidėjai Juozas Turkevičius, Ona Šechtel ir K. Nagorskis. Spausdino A. Syrkino spaustuvė. Išėjo 48 numeriai. Leido priedą „Dūma“, kuriame buvo spausdinami I ir II Rusijos Valstybės Dūmos priimti įstatymai, jų komentarai ir informacijos apie lietuvių socialdemokratų veiklą Valstybės Dūmoje.
Bendradarbiavo Zigmas Angarietis, Petras Avižonis, K. Bakšas, Antanas Baltrušaitis-Antanėlis, Motiejus Baltūsis, Vaclovas Biržiška, Bronislava Biržiškienė, Peliksas Bugailiškis, Vincas Čepinskis, Antanas Didžiulis, Antanas Garmus, Kazys Grinius, Juozas Gurauskis, Jonas Jaks-Tyris, Vincas Kapsukas, P. Kuzma, Stasys Matulaitis, Jonas Raugalius, Matas Slančiauskas ir kt.
Alanitas
thumb|Alanitas Alanitas – sorosilikatų grupės epidotų pogrupio mineralas, pasižymintis tuo, kad turi retų žemės elementų. Mineralo formulė Ca(Ce, La, Y,Ca)Al2(Fe2+,Fe3+)(SiO4)(Si2O7)O(OH). Alanitas kartais vadinamas ortitu ir gali sudaryti iki 20 % retų žemės elementų ir būti vertingas jų šaltinis. Jis kristalizuojasi monoklyninėje sistemoje ir turi prizmiškos formos kristalus, kurie dažniausi magminėse uolienose.
Pagal Moso skalę kietumas 5,5, specifinis tankis 3,3-4,2.
Mineralas paprastai būna juodos spalvos, bet gali būti rudos ar rudai violetinės spalvos.
Mineralas atrastas 1810 m. ir pavadintas Škotų minerologo Tomo Alano (1777–1833) garbei.
Ponta Grosa
Ponta Grosa  – miestas pietinėje Brazilijoje, Paranos valstijoje, 103 km į vakarus nuo Kuritibos. Transporto mazgas (geležinkeliai į Kuritibą, San Paulą, Santa Mariją). Chemijos, medienos apdirbimo, maisto pramonė. Veikia du universitetai, keletas muziejų, operos teatras, meno galerija.
Istorija
Ponta Grosa įkurta 1822 m., o miesto statusą gavo 1855 m.
Ümid Cəlilabad FK
FK Ümid Cəlilabad – Azerbaidžano futbolo klubas iš Džalilabado.
Istorija
Klubas įkurtas 1990 m. Žaidė Aukščiausioje lygoje. žlugo 1993 m.
Mlodzinava
Mlodzinava – buvęs kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, į pietryčius nuo Gudžiūnų, Dotnuvėlės dešiniajame krante.
Istorija
XIX a. buvo Gruževskių dvaro palivarkas.
Mis Žemė 2009
Mis Žemė 2009 – 9 konkurso Mis Žemė ceremonija, vykusi Filipinuose. Konkurso nugalėtoja tapo Larissa Ramos iš Brazilijos. Po 3 metų dalyvavimo Mis Žemės rinkimuose Lietuva pasitraukė.
San Felipė (Čilė)
San Felipė  – miestas vidurio Čilėje, Valparaiso regione, 88 km į šiaurę nuo Santjago, Akonkagvos upės slėnyje; San Felipe de Akonkagvos provincijos centras. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (vaisių auginimas, vynininkystė). Veikia provincijos istorinis muziejus, Gerojo Mokytojo (1855 m.), Kurimono, Šv. Antano Paduviečio (neoklasikinė, 1872 m.) bažnyčios. Apylinkėse yra Chahuelio karštosios versmės, Mendosos, Almendralio vynuogynai.
Istorija
San Felipė įkurta 1740 m. gubernatoriaus Chosė Antonijaus Manso de Velasko. 1770 m. suteiktas miesto statusas.
thumb|left|250px|Šv. Antano Paduviečio katedra
Dešimt kankinių
Dešimčia kankinių judaizme vadinami dešimt Mišnos laikotarpio rabinų, kuriuos romėnai nukankino po Antrosios Šventyklos sugriovimo. Istoriškai vargu ar visos šios asmenybės buvo amžininkai, be to, kai kuriuose kituose tekstuose pateikiamas ne visai toks kankinių sąrašas. Tačiau poetiškas tekstas Eleh Ezkera, skaitomas per dvi žydų šventes, sujungia jų kankinystės aprašymus į vieną. Šis tekstas vadinamas midrašu; midrašas - tai kanoninio teksto (paprastai kurios nors Tanacho knygos) išplėstinis variantas, kuriame naratyvas papildytas gausiais legendiniais pasakojimais ir detalėmis. Eleh Ezkera midraše atpasakojamas ne Tanachas; Dešimties kankinių istorija papildo žodžiais eleh ezkera prasidedančią Jom Kipur'o maldą. Tekstas apie Dešimt kankinių irgi geriausiai žinomas kaip Jom Kipur'o skaitinys, nors jis įeina ir Tiša b'Av'o liturgiją.
Siužetas
Romos imperatorius Adrianas nutaria nukankinti dešimt rabinų, taip esą atmokėdamas už tai, kad dešimt Jokūbo sūnų pardavė į vergiją brolį Juozapą (Pr 37:18-29). Midraše imperatorius Adrianas pagrindžia savo sprendimą Tora: tas, kas pagrobia kitą žydą ir parduoda į vergiją, turi būti nubaustas mirtimi (Iš 21:16; tačiau Tora nenumato, kad bausmė kristų palikuonims). Ir nors patriarchai padarė nusikaltimą prieš tūkstantį metų, "nėra kitų tokių, kaip jūs" dešimt, sako Adrianas, kurie būtų verti šią kaltę atpirkti.
Kankinystė
Pirmieji turėjo mirti Rabanas Simonas ben Gamalielis ir r. Išmaelis Vyriausiasis Kunigas. Kai ben Gamalieliui buvo nukirsta galva, r. Išmaelis pratrūko raudoti. Tada imperatoriaus dukra, matydama jo kūno grožį, patyrė geismą ir išgirdusi, kad šis vyras pasmerktas mirti, paprašė, kad r. Išmaeliui gyvam nudirtų odą nuo galvos, idant ji galėtų pasidaryti iškamšą ir gėrėtis jo veidu.
Garsiausias iš Dešimties kankinių - r. Akiva, Bar Kochbos sukilimo dalyvis. Jam nuo kūno plėšė mėsas įkaitintomis geležinėmis šukomis. Jis mirė kalbėdamas Šma Israel maldą, prasidedančią žodžiais "O Izraeli, klausyk (šma israel), VIEŠPATS yra tavo Dievas, vienas VIEŠPATS" (Įst 6:4) – ir mirė ties žodžiu "vienatinis" (hebr. echad).
Kitą kankinį - r. Chananiją ben Taradioną - romėnai įvyniojo į Toros ritinį su šlapia vilna ir degino gyvą. Mokiniams, kurie tai stebėjo, rabis sakė: "Matau pergamentą anglėjant. Bet raidės iš jo išeina ir žengia į Dangų".
Kiti midraše paminėti kankiniai - r. Chucpis Aiškintojas (tokį titulą gavęs galbūt dėl to, kad laikė ješivą paprastiems žmonėms), r. Elazaras ben Šamua, r. Chanina ben Chaninajus, r. Ješivavas Soferis, r. Jehuda ben Dama ir r. Jehuda ben Bava.
Teksto istorija
Holokausto metu varomas į dujų kameras, dažnas žydas pasekdavo r. Akivos pavyzdžiu ir mirdavo kalbėdamas Šma Israel. Konservatyviajame judaizme Jom Kipur'o apeigos 1972 m. buvo papildytos, ir naujajame variante carinių pogromų ir nacių vykdyto Holokausto aukos pateikiamos kaip Dešimties kankinių įvykio tęsinys. Liturgiją vainikuoja Kadišo maldos variantas, kuriame vardijamos šalys, kuriose žydai klestėjo, ir tos, kurios juos persekiojo.
Sihuasas
Sihuasas  – miestas Peru, Ankašo departamento šiaurės rytuose, 2730 m aukštyje, prie Maranjono intako Rupako. Provincijos centras. Mieste ir apylinkėse gyvena ~30 tūkst. gyventojų.
Siuaso apylinkėse par prieškolumbiniais laikais gyvavo indėnų končiukų tauta. Oficialiai miestas įkurtas 1545 m. kaip Santa María de las Nieves de Siguaz. 1946 m. Sihuase ir apylinkėse dėl smarkaus žemės drebėjimo žuvo dagiau nei 1700 gyventojų. 1961 m. tapo provincijos centru, kai Sihuaso provincija atsiskyrė nuo Pomabambos provincijos.
Glūdiškis
Glūdiškis – viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Papilio, prie Ilgabradų miško ir Jevynės upelio (Rovėjos intakas).
Dar vadintas Gludyškiu, Blūdiškiu, Kojūgaliu. 1923 m. buvo 3 ūkiai.
Gyventojai
Kaime gimė:
Bala
thumb|250px|Bala kelyje
Bala – nedidelis, laikinas vandens telkinys, susidarantis paviršiaus įdubimuose. Balos susidaro po lietaus, potvynio, tirpstant sniegui. Balos dydis gali svyruoti nuo visiškai mažos, vos kelių centimetrų skersmens iki dešimčių metrų skersmens. Balų dydis priklauso nuo reljefo, oro sąlygų ir paviršiaus tipo. Didelės, gilios, taip pat mažos ir negilios balos trikdo transporto ir pėsčiųjų eismą. Kelyje net ir nedidelis kiekis vandens balose, ar provėžose, gali sukelti „akvaplaningą“, dėl kurio slys automobilis. Ilgiau užsistovėjusios mažos balos, gadina kelio dangą.
Butrimonys
Butrimonys – miestelis Alytaus rajono savivaldybėje, prie plento Punia–Onuškis, abipus Plasaupės upelio. Seniūnijos, seniūnaitijos ir parapijos centras. Miestelis yra radialinio plano, urbanistikos paminklas. Miestelio vakarinė dalis susidarė prie kelio į Vilnių. Senojoje dalyje, susiformavusioje iki XVIII a. pabaigoje, išliko gatvių tinklas, trijų pagrindinių gatvių sankryžoje yra vienintelė Lietuvoje trikampė aikštė. Vyrauja XIX a. pabaigos – XX a. pradžios vienaukščiai mediniai ir mūriniai namai. Aikštė apsupta XX a. pradžios pirklių ir amatininkų namų.
Stovi neogotikinė istoristinio stiliaus Butrimonių Išganytojo bažnyčia, pastatyta 1926 m. Yra Butrimonių gimnazija (joje yra krašto muziejus), biblioteka, vaikų darželis, paštas (LT-64061). Prie pat Butrimonių, Mažiūnų kaime, veikė Butrimonių hipodromas žirgų sportui. Šalia įsikūręs P. Bočkaus žirgynas, skirtas tiek sportui ir laisvalaikiui. 1999 m. minint Butrimonių 300 metų jubiliejų, pastatytas paminklas-stela (skulptorius A. Janušonis) 1941 m. sušaudytiems miestelio žydams atminti.
Miestelis įsikūręs abipus Plasaupės upelio.
thumb|left|Centrinė miestelio aikštė
Etimologija
Manoma, kad miestelio vardas yra asmenvardinis vietovardis, tikriausiai kilęs nuo pavardės Butrimonis. Pirmą kartą jis minimas 1510 m. spalio 28 d.
Istorija
Manoma, kad Ldk Vytauto laikais čia buvo įkurdinti totoriai, suformavę vėlesnio miestelio pietryčių dalį – Totorių priemiestį. Jie vertėsi daržininkyste. XIV–XV a. gyvenvietė kūrėsi prie svarbaus Vilniaus–Punios kelio. Per Valakų reformą 1557 m. išmatavus kaimą, minimą 1699 m., tarp Totorių priemiesčio ir kaimo išaugo miestelis, minimas nuo 1720 m. ir buvęs dabartinėje centrinėje dalyje.
1744 m. pastatyta pirmoji bažnyčia, nuo 1782 m. gyvenvietė vadinama miestu. Totorių priemiestis, buvęs pietrytinėje Butrimonių dalyje, kaimas ir miestelis vystėsi atskirai, bet iki 1849 m. susiliejo. Butrimonys keliskart kentėjo nuo karų ir gaisrų. 1787 m. sudegė 39 iš 58 žydų sodybos.
XIX a. pradžioje ypač suaktyvėjo amatai ir prekyba, 1839 m. 120 šeimų iš 140 vertėsi prekyba ir amatais. Totoriai turėjo kepyklų, odos dirbtuvių; veikė smuklė, 4 parduotuvės (1812 m.). Butrimonys degė 1835, 1856, du kartus 1869 m., taip pat 1907 m. Nuo 1878 m. miestelyje vyko dideli turgūs ir gyvulių prekymečiai, atvykdavo pirklių iš Rusijos ir Lenkijos. XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje pusė miestelio gyventojų buvo žydai, jie čia turėjo įvairių krautuvių. Butrimonys tuo metu buvo Trakų apskrities miestelis, valsčiaus centras.
Lietuvai praradus Vilniaus kraštą sumenko Vilniaus–Alytaus kelio, o kartu ir Butrimonių ūkinė reikšmė. 1941 m. birželio mėn. okupacinė valdžia ištrėmė 5 Butrimonių šeimas. Per nacių okupaciją 1941 m. rugsėjo 9 d. netoli Butrimonių sušaudyti 740 žydų. Per Antrąjį pasaulinį karą Butrimonių centrinė dalis sudegė. Pokario metais apylinkėse veikė Dainavos apygardos, Dzūkų partizanų rinktinės partizanai.
Gyventojai
miniatiūra|250px|right|Hipodromo tribūnos
1784 m. miestelyje buvo 38 žydų šeimos, 192 asmenys. 1795 m. miestelyje buvo 277, dvare – 42, kaime – 94 gyventojai.
Žymūs žmonės
Butrimonyse gimė:
Iklva
Iklva, kitaip Šakos asegajus – trumpos ieties pavidalo ginklas su ilgu, plačiu tiesaus kalavijo geležtės formos antgaliu.
Šį ginklą išrado zulų (zulusų) karalius Šaka, vykdydamas karinę zulų genčių reformą. Jis sutrumpino ilgesnį ir lengvesnį asegajų, padidino antgalį. Svaidoma duriamoji ietis tapo kirstynių ginklu, tinkamu tiek durti, tiek kirsti (jei antgalio kraštai išgaląsti).
Šarvuotasis transporteris IKlwa
Iklvos vardu pavadintas Pietų Afrikos Respublikos ratinis šarvuotasis transporteris iKlwa.
Eutrofikacija
Eutrofikacija – ekosistemos kitimas, sukeltas cheminių maisto medžiagų, dažniausiai tirpių azoto ir fosforo junginių, pertekliaus. Vandens ekosistemos yra ypač jautrios fosfatų padaugėjimui, tuo tarpu sausumos ekosistemas labiausiai neigiamai veikia nitratų padidėjimas.
Apibūdinimas
Eutrofikacija vyksta kaip natūralus procesas, tačiau ją neretai paspartina žmogaus veikla: nesaikingas tręšimas (žemės ūkyje naudojamos trąšos gali būti išplaunamos iš dirvožemio į vandens telkinius), pramoninė oro (į atmosferą dujų pavidalu išleidžiamos cheminės medžiagos sugrįžta į dirvožemį su krituliais) ir vandens tarša. Žmogaus sukelta eutrofikacija vadinama antropogenine.
Ežerų eutrofikacija
thumb|left|Eutrofikacija [[Kaspijos jūra|Kaspijos jūroje, matoma iš kosmoso. Žalsva spalva pakrantėse žymi dėl neorganinių cheminių junginių gausos vandenyje padidėjusį dumblių augimą.]]
Ežerų ir panašių gėlo vandens telkinių eutrofikaciją sudaro oligotrofijos, mezotrofijos ir eutrofijos etapai.
Oligotrofinė būsena yra pirminė būsena po ežero susiformavimo, kai ežere daug ištirpusio deguonies, tačiau trūksta tokių augalams svarbių cheminių elementų, kaip azotas ir fosforas, dėl to ežero rūšių įvairovė būna nedidelė bei produktyvumas mažas.
Eutrofikacijos reikšmė
Ekologiniu požiūriu eutrofikacija reiškia sumažėjusią rūšių įvairovę, pokyčius rūšių santykiuose ir toksiškumą. Tai turi įtakos ir žmogui, nes lieka mažiau galimybių tokiai veiklai kaip žvejyba, medžioklė ar estetinis gėrėjimasis aplinka, kai kuriais atvejais, pvz., telkiniuose padaugėjus nuodingas medžiagas išskiriantiems dumbliams, kyla grėsmė žmogaus sveikatai.
Siekiant sustabdyti eutrofikaciją, taikomas vandens valymas, trąšų ir taršos kontrolė.
Bubblegum pop
Bubblegum pop (dar žinomas kaip bubblegum rock, bubblegum music arba tiesiog bubblegum) – pop muzikos subžanras, pasižymintis pakylios nuotaikos skambesiu ir skirtas vaikų bei paauglių auditorijai, dažniausiai kuriamas prodiuserių kartu su nežinomais atlikėjais. Žanras atsirado ir klestėjo nuo 1967 m. iki 1972 m. Antroji populiarumo banga prasidėjo 1974 m. ir tęsėsi iki 1977 m., kai ją pakeitė disko ir pankrokas.
Žanras buvo labiau orientuotas į singlus, nei į albumus. Taip pat, kadangi dauguma kūrinių buvo kuriami studijose naudojant sesijinius muzikantus, daugumą šio žanro dainų atliko taip ir neišgarsėję atlikėjai bei grupės. Vieni žinomiausių bubblegum pop atlikėjų yrą „1910 Fruitgum Company“, „The Ohio Express“ ir „The Archies“.
Irena Kardymowiczowa
Irena Kardymovič (1899 m. gegužės 29 d. Rzeczycy, Latvija – 1980 m. rugpjūčio 8 d.) – lenkų chemikė ir geologė. Kurį laiką gyveno ir dirbo Vilniuje.
Biografija
Tėvai – Aleksandr Spryngiewicz ir Maria Nowicka.
Vidurinę mokyklą baigė 1922 m. Nuo 1920 m. iki 1922 m. dirbo mokytoja ir vadove lenkų pradinėje mokykloje.
Vilniuje
1922 m. pradėjo studijas Stepono Batoro universitete Vilniuje, vadovaujant P. Radziševskiui, kur 1930 m. jai suteiktas chemijos magistro laipsnis. 1926–1939 m. dirbo asistente Mineralogijos ir petrografijos katedroje, tyrinėjo kristalines uolienas Volynėje ir užsiėmė mokslų apie Žemę populiarinimu. Apršaė Bielčako apylinkių piritą, įdomiausius Volynės mineralus. 1938–1939 m. dalyvavo vulkanologinėje ekskursijose Italijoje (aplankė Etną, Vezuvijų). S. Malkovksiui vadovaujant 1939 m. parašė daktarinę disertaciją apie Volynės kristalines uolienas.
Pokariu
1945 m. persikėlė į Torunę, kur ėjo vyresniojo asistento pareigas universitete. Čia 1947 m. įgijo daktaro laipsnį už darbą parašytą dar Vilniuje.
1949 susituokė ir išvyko į Varšuvą dirbti S. Malkovskio kuriamame „Žemės muziejuje“. Čia tyrė Peninų ir Žemutinės Silezijos uolienas. 1951 m. A. Halicka, tuometinė muziejaus direktorė, suteikia jai sąlygas dirbti kaip savarankiškai mokslininkei.
1953 m. be muziejaus pradeda dirbti dar ir Varšuvos Geologijos Institute. 1954 m. gauna docentės vardą. Pradėjus institute dirbti A. Laškievičiui, pradeda organizuoti Petrografijos ir geochemijos skyrių.
Institute dirbo iki 1965 m. Vėliau buvo emerite. Buvo klasikinė petrografė, puikiai naudojo chemijos metodus. Tyrinėjo dar ir Šventojo Kryžiaus kalnus Lenkijoje. Toliau dirbo su A. Laškievičiumi Petrografijos, Mineralogijos ir Geochemijos skyriuose, bei „Žemės muziejuje“, kur visada jautėsi reikalingiausia.
Mokslo istorijos srityje aprašė iki tol nežinotų faktų apie S. Malkovskio ir Juozo Lukoševičiaus darbus. O S. Malkovskis apie ją pačią yra parašęs monografiją, tačiau 153 psl. rankraštis taip ir liko neišspausdintas.
Mirė po sunkios ligos.
Namų ūkio enciklopedija
thumb|right|Namų ūkio enciklopedija Namų ūkio enciklopedija – enciklopedinis leidinys lietuvių kalba apie namų ūkį, įvairias veiklos rūšis bei formas, maisto gaminimą, apie lietuvių valgius ir gėrimus, laisvalaikį, sporto šakas. Atskiruose skyreliuose pateikiama teisinė informacija, svarbi buitiniame gyvenime; yra pirmosios med. pagalbos pradmenys.
Namų ūkio enciklopedija buvo išleista du kartus – 1987 ir 1990 m. Leidykla – Vyriausioji enciklopedijų redakcija.
Literatūra
1. Namų ūkio enciklopedija. Vyriausioji enciklopedijų redakcija, Vilnius, 1987.
2. Namų ūkio enciklopedija. Vyriausioji enciklopedijų redakcija, Vilnius, 1990.
Abu Musa
thumb|300px|right|Abu Musos vieta Ormuzo sąsiauryje Abu Musa ( - Irano sala Persijos įlankoje, netoli Ormuzo sąsiaurio, viena iš šešių archipelago salų. Ši 12 km² ploto sala priklauso Irano Hormozgano provincijai, nors į ją pretenduoja ir Jungtiniai Arabų Emyratai.
Abu Musoje gyvena apie 2 tūkst. gyventojų, kurie salą vadina „Gap-sabzu“ ( 'didi žalia vieta'). Senuose žemėlapiuose sala vadinama Bumuf ar Bum-i Musa, kas persiškai reiškia 'Musos (Mozės) žemė'.
2010 m. saloje gyveno 2038 gyventojai, tad Abu Musa yra mažiausias Irano šahrestanas. Abu Musos mieste 2010 m. yra 1868 gyventojai.
Manoma, kad saloje yra Irano Islamo revoliucijos gvardijos jūrų pajėgų bazė.
Istorija
Anksčiau salą kartu su kitomis Persijos įlankos salomis valdė D. Britanija. XX a. 7-o dešimtmečio pabaigoje D. Britanija salą perdavė Šardžos emyratui, kuris vėliau tapo JAE dalimi. 1968 m. D. Britanija pareiškė, kad atsisako dominavimo Persų įlankoje. Tuomet Iranas ėmėsi žygių prisijungti salą. 1971 m. JAE ir Iranas susitarė, kad sala atiteks JAE, tačiau netrukus salą okupavo Irano jūrų pėstininkai.