cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bistrė
Bistrė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bockų valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į pietryčius nuo Bockų, apie 21 km į pietus nuo Bielsko ir apie 60 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Giza
Istorija
Gizos vietoje ar šalia jos svarbus miestas buvo jau nuo IV faraonų dinastijos laikų (2575–2467 m. pr. m. e.). Gizoje yra istorinės įžymybės – Didysis sfinksas (apie 2500 m. pr. m. e.) ir trys garsiausios Gizos piramidės – Cheopso (147 m aukščio), Chafro ir Mikerino – vienintelis išlikęs iš 7 pasaulio stebuklų.
Kipro futbolo varžybos 1989–1990 m.
Kipro futbolo varžybos 1989–1990 m.
Bazelio sritis
Bazelio sritis  – kantonas šiaurės Šveicarijoje, Prancūzijos ir Vokietijos pasienyje. Administracinis centras – Listalis. Oficiali kalba – vokiečių. Kantono paviršius kalnuotas (iškilę Juros kalnai). Apie trečdalį teritorijos dengia miškai. Chemijos, tekstilės (šilko, medvilnės), elektrotechnikos, metalo apdirbimo, cemento pramonė, mašinų, laikrodžių gamyba. Sodininkystė (auginamos vyšnios). Verčiamasi amatais, turizmu.
Petras Kiška II
Petras Kiška (1519-1550 m.) – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Abiejų Tautų Respublikos valstybės ir karinis veikėjas, Vladimiro seniūnas, Vitebsko vaivada.
Biografija
thumb|left|150px|Petro Kiškos žmona Ona Elžbieta Radvilaitė Kilęs iš Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės lenkų ir čekų kilmės lietuvių didikų Kiškų giminės. Tėvas Petras Kiška, broliai Stanislovas Kiška, Mikalojus Kiška. Antroji žmona Jurgio Radvilos duktė, Barboros Radvilaitės sesuo Ona Elžbieta Radvilaitė. Petrui mirus ji ištekėjo už Alšėnų ir Dubrovicų kunigaikščio Simono Jurjevičiaus Alšėniškio.
Valstybės tarnyba
Nuo 1548 m. Voluinės žemės maršalka ir Vladimiro seniūnas. 1550 m. Vitebsko vaivada.
Pasaulio treko čempionatas
Pasaulio treko čempionatas – kasmetinis geriausių pasaulio dviračių treko sportininkų varžybos, kurias organizuoja tarptautinė dviračių sporto sąjunga (UCI).
Pirmasis čempionatas įvyko 1893 m. Niujorke, JAV. Čempionato viea keičiame kasmet, dažniausiai varžybos rengiamos Europoje.
Spirakiai (Panevėžys)
Spirakiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Daukniūnų. Stovi Spirakių Švč. Trejybės bažnyčia, vakaruose plyti Spirakių miškas.
Istorija
Pirmoji medinė bažnyčia pastatyta 1790 m. 1840 m kun. Rimkevičius pastatė naują mūrinę bažnyčią. Spirakiai tapo parapija, sudaryta iš kai kurių buv. Panevėžio, Smilgių, Naujamiesčio ir Pušaloto parapijų kaimų. 1909 m bažnytkaimyje įkurta pradinė mokykla, kurioje iki 1915 m. mokytojavo žymus visuomenininkas,Kazimietas Ubeika. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėtas 1892 m. Vietovė priklausė Piniavos, vėliau Panevėžio valsčiui.
Bockai
Bòckai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, 18 km į pietvakarius nuo Bielsko ir apie 53 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas įsikūręs šalia Nužeco upės. Kaime įsikūrusi Bockų Dievo Motinos parapija.
Istorija
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis - jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1502 m. Nuo XVI a. iki 1752 m. gyvenvietė priklausė Sapiegų šeimai, vėliau Potockiams. 1509 m. karalius Žygimantas Senasis suteikė gyvenvietei Magdeburgo teises. 1513 m. balandžio 13 d. įkurta Bockų Šv. Juozapo parapija. 1568 m. į miestą buvo pakviesti apsigyventi žydai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. 1571 m. mieste buvo 235 namai ir 1400 gyventojų. Ant upės stovėjo 4 malūnai. 1674 m. 54 % miesto gyventojų buvo unitai, 25 % katalikai ir 21 % žydai. XVII a. pabaigoje pastatyta Bockų Senoji sinagoga. XVIII a. pabaigoje mieste gyveno 1,513 gyventojai iš kurių 666 buvo žydai.
Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919-1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1931 m. mieste gyveno 1158 katalikai, 763 žydai ir 421 stačiatikiai. 1934 m. birželio 13 d. Bockai prarado miesto teises ir buvo prijungti prie Lubino valsčiaus, tuo metu kaime gyveno apie 2300 gyventojų, iš kurių 58 % buvo lenkai. Kaime stovėjo 400 namų. 1939-1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Bielsko rajonui. 1941-1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945-1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Janis Jaunsudrabinis
Janis Jaunsudrabinis (, 1877 m. rugpjūčio 25 d. Kruodziniai, Neretos savivaldybė – 1962 m. rugpjūčio 28 d. Kerbekas, Šiaurės Reinas-Vestfalija; 1997 m. perlaidotas Kiksuose) – latvių rašytojas, dailininkas.
Biografija
1886–1892 m. mokėsi Neretos mokykloje, 1892–1893 m. – Panemunio rusų mokykloje, 1893–1895 m. mokytojavo Neretoje, 1895–1897 m. mokėsi Vecsatės žemės ūkio mokykloje. 1896 m. laikraštyje „Latviešu Avīzēs“ išspausdino pirmąjį apsakymą „Žiemos naktis“. 1898 m. dirbo Remtėje žemės ūkio specialistu, bet pajutęs potraukį dailei, 1899–1903 m. studijavo Bliumo tapybos mokykloje Rygoje. 1905 m. tris mėnesius tobulinosi Miunchene. 1908–1909 m. su šeima gyveno ir studijavo dailę Berlyne, mokytojas Lovis Korintas. Grįžęs gyveno Milgravyje, 1913–1915 m. – Pliaviniose, 1915–1918 m. – Kaukaze. Grįžęs užsiėmė tapyba ir rašymu. 1924 m. su Kultūros fondo stipendija keliavo po Europą. 1937 m. išsiskyręs su žmona gyveno Sabilėje, Ilūkstėje. 1944 m. pasitraukė į Vakarus.
Kūryba
Tapė peizažus, portretus, iliustravo knygas (taip pat ir savo), parašė straipsnių apie dailę, tarp jų apie M. K. Čiurlionio kūrybą.
Apysakoje „Šalnos pakąsti žiedai“ atskleista dviejų jaunų žmonių meilės drama. Vaikystės patirtis atsispindi „Baltojoje knygoje“, „Žaliojoje knygoje“, kituose rinkiniuose. Prozoje ryškios psichologinio realizmo ir neoromantizmo tradicijos. Kūryboje subtiliai perteikti veikėjų dvasiniai išgyvenimai, plačiai pavaizduotas Latvijos kaimo įvairių sluoksnių gyvenimas, pabrėžiamas žmogaus ryšys su gamta, tautinių tradicijų tąsa; gausu lietuviškų motyvų. Parašė vaizdelių, apsakymų ir eilėraščių, pjesių, knygų apie latvių emigraciją, apybraižų apie lietuvius įvairiose šalyse. Į latvių kalbą išvertė K. Donelaičio, G. Landsbergio-Žemkalnio, P. Vaičiūno kūrinių.
Būtrimai
Būtrimai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, kairiajame Mituvos krante, praktiškai pietinė Girdžių kaimo dalis.
Mykolas Eustachijus Brenšteinas
miniatiūra|Mykolo Eustachijaus Brenšteino kapavietė Bernardinų kapinėse.jpeg Mykolas Eustachijus Brenšteinas (, 1874 m. spalio 2 d. Telšiai – 1938 m. kovo 29 d. Vilnius) – Lietuvos, daugiausia Žemaitijos istorijos ir kultūros tyrinėtojas, archeologas, etnografas, bibliotekininkas. Rašė lenkų kalba.
Biografija
Nuo 1910 m. gyveno Vilniuje, dirbo laikraštyje „Goniec Wileński“, vėliau, iki 1915 m. – „Kurier Litewski“. 1916–1919 m. Lenkų draugijos visuomenės darbui remti (Towarzystwo popierania pracy spolnecznej) Statistikos skyriaus vedėjas. 1919–1938 m. Vilniaus universiteto bibliotekos bibliotekininkas, 1925–1938 m. Rankraščių, raižinių ir natų skyriaus ir Vilniaus mokslo bičiulių draugijos muziejaus vedėjas, prie muziejaus įsteigė Etnografijos skyrių.
Ventos apylinkė
Istorija
1995 m. balandį Akmenės rajono savivaldybės tarybos sprendimu Ventos apylinkės teritorijoje įsteigta Ventos seniūnija.
Chranibori Drugiai
Chranibori Drugiai  – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Bockų valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Take Care
Take Care – antrasis studijinis kanadiečių reperio Drake albumas, išleistas 2011 m. lapkričio 15 d. Albume atlikėjas stengėsi hiphopą maišyti su R&B, pop ir elektroninės muzikos elementais. Dauguma kritikų albumą įvertino labai gerai. Albumas debiutavo pirmoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas antruoju atlikėjo albumu, pasiekusiu reitingo viršūnę. Singlai „Make Me Proud“ ir „Take Care“ pateko į „Billboard Hot 100“ singlų dešimtuką.
2013 m. „Grammy“ apdovanojimuose „Take Care“ laimėjo geriausio metų repo albumo nominacijoje. 2020 m. žurnalas „Rolling Stone“ albumui skyrė 95–ąją vietą savo visų laikų geriausių albumų sąraše.
Liudas Jakavičius-Grimalauskas
Liudas Jakavičius-Grimalauskas (1910 m. rugpjūčio 10 d. Rygoje – 1998 m. liepos 3 d. Buenos Airėse, Argentina) – Lietuvos pianistas, kompozitorius ir teatro režisierius.
Daukniūnai (Pasvalys)
Daukniūnai – kaimas vidurio rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 4 km į šiaurės rytus nuo Krinčino. Rastas kapinynas.
Dunojaus kalnas
Dunojaus kalnas – moreninė kalva pietvakarių Lietuvoje (Vilkaviškio rajono savivaldybė), pasienyje su Lenkija, Vištyčio regioniniame parke. Aukštis – 284,75 m virš jūros lygio. Tai viena aukščiausių Sūduvos aukštumos vietų; patenka į Vištyčio–Gražiškių masyvą. Kiek į pietvakarius nuo kalvos yra Pavištyčio kalnas, papėdėje telkšo Dunojevo ežeras.
Kalvos santykinis aukštis – 40 m, šlaitų ilgis – 210–260 m, polinkis – 13–15°. Dunojaus kalnas susidaręs iš moreninio priemolio ir priesmėlio.
Nusikaltimų zona
Nusikaltimų zona – 1997 m. JAV sukurtas veiksmo filmas.
Turinys
Rojus Yganas, karjerą baigęs vagis, susigundo jaunesniojo brolio Ly pasiūlymu dalyvauti juvelyrinės parduotuvės apiplėšime. Gauja, kurią sudaro broliai Yganai, karštakošis vairuotojas Skipas ir lygtinai nuteistas Žoržė Montana, sėkmingai įgyvendina planą, tačiau, pradėjus dalintis grobį, Skipas pakelia ginklą prieš kitus. Ly ir Žoržė žūna, o Rojui pavyksta pasprukti.
Norėdamas atkeršyti už brolio mirtį, Rojus ir Žoržė našlė Reičel imasi medžioti Skipą, kuris kreipiasi pagalbos ir apsaugos į nusikaltėlių sindikatą...
Žaliasis vėžlys
Žaliasis vėžlys (Chelonia mydas) – jūrinių vėžlių (Cheloniidae) šeimos vėžlys, kuris yra stambiausias šioje šeimoje. Labai senų individų šarvas gali būti iki 140 cm ilgio, o masė iki 200 kg.
Paplitęs tropiniuose ir subtropiniuose vandenyse. Minta daugiausia jūriniais augalais ir papildomai gyvūnais. Tamsiomis naktimis patelės išlipa į smėlėtą krantą, kasa duobes ir deda kiaušinius. Dėtyje būna iki 200 kiaušinių. Juos užpila smėliu ir išlygina paviršių. Veisiasi Karibų jūroje, Nikaragvos pakrantėse.
thumb|left|210px|Žaliasis vėžlys, havajinis varietetas
Dubėnų apylinkė
Dubėnų apylinkė buvo:
2018 m. pasaulio meninės gimnastikos čempionatas
2018 m. pasaulio meninės gimnastikos čempionatas – 36-asis geriausių pasaulio ritminės gimnastikos sportininkių čempionatas, kuris vyko rugsėjo 10 d. – rugsėjo 16 d. Bulgarijos mieste Sofijoje. Čempionate galėjo dalyvauti tik moterys.
Trys geriausios grupinių varžybų šalys užsitikrins patekimą į 2020 m. olimpiadą.
Olimpinės kvotos
2018 m. pasaulio meninės gimnastikos čempionate buvo išdalinti komandiniai pakvietimai į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes:
Muzika (2006 albumas)
Muzika - devintasis Lietuvos progresyviosios šokių muzikos grupės „Sel“ studijinis albumas (su R&B ir Hip-Hopo elementais), rinkoje oficialiai pasirodęs 2006 m. balandžio 1 d. Albume įrašytos 8 visiškai naujos dainos ir 2 senesnių dainų naujos versijos, kurias kartu su Egidijumi Dragūnu atliko įvairūs Lietuvos pop muzikos atlikėjai: Andrius Mamontovas, ir Mia, taip pat ir hip - hop'o atstovai Pushaz ir Svaras
„Sel“ savo naująjį produktą pristatė 2006 m. balandžio 21 d. Vilniaus naktiniame klube „Connect“, o vėliau ir kituose Lietuvos miestuose.
Apdovanojimai
„Bravo 2006“ apdovanojimų ceremonijoje albumas išrinktas geriausiu per 2006 metus, o prodiuseris Žilvinas Žusinas pripažintas metų prodiuseriu.
Albumas buvo pripažintas geriausiu metų albumu ir Radiocentro muzikiniuose apdovanojimuose 2007 m.
Dubėnų apylinkė (Alytus)
Dubėnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš dalies Jovaišonių apylinkės ir dalies Kriaunių apylinkės. 1963 m. prijungta Raudonikių apylinkė. 1972 m. birželio 28 d. perkeltas apylinkės centras. 1979 m. spalio 31 d. prijungta prie Alytaus apylinkės.
Niksovizna
Niksovizna – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kolno valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į pietvakarius nuo Kolno ir apie 90 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaime yra I pasaulinio karo kareivių kapinės, kurios yra įtrauktos į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą. Per kaimą teka Skrodos upė. Kaime stovi apie 30 namų.
Warner Bros.
„Warner Bros. Entertainment Inc.“ (kitaip žinoma kaip Warner Bros. arba sutrumpintai WB) – JAV kino ir pramogų studija. Jos būstinė įsikūrusi „Warner Bros. Studios“ komplekse, Berbanko mieste, Kalifornijoje. Šią kompaniją 1923 m. įkūrė keturi broliai: Haris, Albertas, Semas ir Džekas Varneriai. Jų įkurta kompanija įsitvirtino kaip Amerikos filmų pramonės lyderė, tapo Amerikos kino pramonės asociacijos nare bei pakeitė ir paįvairino Amerikos filmų industriją.
Įkūrimas
Įmonės pavadinimas kilo nuo įkūrėjų Varnerių pavardės. Varneriai 1889 m. spalį, būdami maži, kartu su savo lenkiško bei žydiško kraujo turinčia mama, emigravo   iš Lenkijos miesto Krasnosielco į JAV uostamiestį Baltimorę, Merilando valstijoje. Jų tėvas čia gyveno nuo 1888 m.
Savo karjerą filmų industrijoje trys vyresnieji broliai pradėjo nusipirkę projektorių, kurio pagalba rodė filmus Pensilvanijos ir Ohajo valstijų miestuose. Pradžioje Semas ir Albertas Varneriai investavo 150 dolerių, kad pristatytų „Life of American Fireman“ ir „The Great Train Robbery“ filmus. 1903 m. jie atidarė savo pirmąjį kino teatrą pavadinimu „Cascade“, Pensilvanijoje.
1904 m. Varneriai įkūrė kompaniją „Duquesne Amusement & Supply Company" Pitsberge. Šios įmonės paskirtis buvo platinti filmus. 1912 m. Haris Varneris pasamdė Polą Čeisą, kuris tapo jų auditoriumi. Artėjant Pirmajam pasauliniam karui jie pradėjo kurti filmus. 1918 m. Saulėlydžio Bulvare, Los Andželo mieste, Varneriai atidarė pirmąją „Warner Brothers“ kompaniją Holivude. Semas ir Džekas dirbo su vizualizacija, o Haris ir Albertas, kartu su savo auditoriumi bei kontrolieriumi P. Čeisu, tvarkė finansus ir įmonės plėtrą Niujorko mieste. Pirmojo pasaulinio karo metais buvo išleistas pirmasis nacionalinis sindikuotas filmas „My Four Years in Germany“, sukurtas pagal populiarią buvusio ambasadoriaus Džeimso W. Džerardo knygą. Dėl Hario Varnerio bankininko Motlio Flinto suteiktos piniginės paramos, 1923 m. balandžio 4 d., broliai buvo oficialiai užregistruoti kaip „Warner Bros. Pictures, Incorporated“.
Pirmasis svarbus sandoris buvo teisių į Eiverio Hopwudo 1919 m. Brodvėjaus pjesę „The Gold Diggers“ įsigijimas iš teatro prodiuserio Deivido Belasko. Vėliau pagrindine jų studijos žvaigžde tapo vokiečių aviganis Rin Tin Tinas, kurį po Pirmojo pasaulinio karo iš Prancūzijos parvežė amerikiečių kareivis. Filmai su Rin Tin Tinu ne tik tapo populiarūs, tačiau paskatino Darelo F. Zanuko karjerą. Ilgainiui jis tapo vienu geriausių prodiuserių. Didesnės sėkmės studija sulaukė po to, kai vyriausiuoju režisieriumi pasamdė Ernestą Lubitsą. E. Lubitso filmas „The Marriage Circle“ buvo sėkmingiausias 1924 m. studijos filmas ir tais pačiais metais atsirado „The New York Times“ geriausiųjų sąraše.
Nepaisant Rin Tin Tino ir E. Lubitso filmų sėkmės, Varnerių studija vis dar išliko nedidelė. Samas ir Džekas nusprendė pagrindinį vaidmenį filme „Beau Brummel“ pasiūlyti Brodvėjaus aktoriui Džonui Barymorui. Filmas buvo toks sėkmingas, kad Haris pasirašė ilgalaikę sutartį su D. Barrymore’u. Filmas „Beau Brummel“ susilaukė tokios pat sėkmės kaip ir „The Marriage Circle“ ir „Times“ buvo pripažintas vienu iš dešimties geriausių metų filmų. 1924 m. pabaigoje „Warner Bros.“ buvo sėkmingiausia nepriklausoma Holivudo studija ir konkuravo su trimis didžiausiomis studijomis („First National“, „Paramount Pictures“ ir „Metro-Goldwyn-Mayer“).
Studija klestėjo, ji sulaukė paramos ne tik iš Volstrito, tačiau 1924 m. dėka Goldmano Sachso gavo didelę paskolą. Už gautus pinigus Varneriai nusipirko „Vitagraph Company“ kompaniją, kuri prisidėjo prie įmonės plėtros. 1925 m. Varneriai pradėjo eksperimentuoti su radiju. Jie įkūrė sėkmingą radijo stotį KFWB Los Andžele.
1925–1935 m.
„Warner Bros.“ buvo filmų su sinchronizuotu garsu pradininkė. Dėl nuolatinių Semo raginimų 1925 m., Varneriai sutiko įtraukti filmus su sinchronizuotu garsu į kuriamą produkciją. 1926 m. vasario mėn. studija pranešė apie 333 413 dolerių grynąjį nuostolį.
Haris ilgai atmetinėjo Semo prašymą įtraukti garsą į jų produkciją. Po ilgo laiko Haris sutiko įtraukti sinchronizuotą garsą su viena sąlygą: jis bus naudojamas tik foninei muzikai. Jie pasirašė sutartį su garso inžinierių kompanija „Western Electric“ ir įkūrė „Vitaphone“. 1926 m. „Vitaphone“ kompanija pradėjo kurti filmus su muzika ir garso efektų takeliais. Šie takeliai buvo naudojami juostoje „Don Žuanas“, kurioje pagrindinį vaidmenį atliko D. Barymoras. Norėdamas išgarsinti „Don Žuano“ išleidimą, Haris įsigijo didelį „Piccadilly“ teatrą Manhatane, Niujorke ir pervadino jį „Warners' Theatre“.
„Don Žuano“ premjera įvyko 1926 m. rugpjūčio 6 d., „Warners' Theatre“ teatre, Niujorke. Pirmųjų filmo seansų metu, teatrų savininkai samdė orkestrus, kurie rodant filmą grojo ir taip kūrė gyvus garso takelius. 1926 m. bendradarbiaudami su „Vitaphone“ „Warner Bros.“ sukūrė aštuonis garso takelius, kurie buvo naudojami kiekvieno „Don Žuano“ filmo seanso pradžioje. Nemažai filmų gamybos kompanijų suabejojo garso takelių ​​svarba. „Don Žuanas“ neatpirko savo gamybos išlaidų, o E. Lubitsas išvyko dirbti į MGM. 1927 m. balandį „didžiojo penketo“ studijos („First National“, „Paramount“, „MGM“, „Universal“ ir „Producers Distributing“) sužlugdė „Warner’s“. „Western Electric“ nusprendė atnaujinti „Warner’s Vitaphone“ sutartį su sąlyga, jog kitos kino kompanijos galės išbandyti kuriamus garso takelius.
Dėl atsiradusių finansinių problemų „Warner Bros.“ ieškojo įvairių sprendimų ir išleido filmą „The Jazz Singer“, kurį režisavo Elas Džolsonas. Šiame filme buvo mažai įgarsintų dialogų, tačiau buvo įtraukti E. Džolsono dainavimo segmentai. Šis filmas tapo tikra sensacija. Tai reiškė filmų su sinchronizuotu garsu pradžią ir tyliosios eros smukimą. Nepaisant šių įvykių, naktį prieš atidarymą mirė Semas. Dėl Semo mirties broliai nebegalėjo dalyvauti filmo premjeroje. Po ištikusios nelaimės, Džekas tapo vieninteliu gamybos vadovu. Semo mirtis padarė didelę įtaką Džeko emocinei būklei, nes jis, buvo Džeko įkvėpėjas ir mylimiausias brolis. Ateinančiais metais Džekas griežtai kontroliavo studiją. Darbuotojų atleidimas tapo įprastu dalyku. Jis atleido, Rin Tin Tiną (1929 m.) ir Douglasą Fairbanksą jaunesnįjį.
Dhritaraštra
thumb|200px|Sandžaja pasakoja Dhritaraštrai apie mūšį
Dhritaraštra  – vienas pagrindinių „Mahabharatos“ epo veikėjų, aklas Hastinapuros valdovas.
Gimė rišiui Vjasai ir buvusio karaliaus Vičitravyrjos žmonai Ambikai. Kadangi Vičitravyrja mirė nesulaukęs palikuonių, jo motina Satjavatė pakvietė savo nesantuokinį sūnų Vjasą pratęsti giminę. Tačiau Vjasa buvo baugios išvaizdos, ir Ambika jį išvydusi užsimerkė. Dėl to gimė aklas sūnus Dhritaraštra. Dėl savo negalios valdovu tapti negalėjo, todėl karaliumi tapo jo brolis Pandus. Jam mirus, prasidėjo kova dėl Hastinapuros sosto. Dhritaraštra tapo nominaliu valdovu, nors iš tikro valdė sūnus Durjodhana. Iš viso, Dhritaraštra su žmona Gandhare susilaukė 100 sūnų Kauravų ir vienos dukters.
Brolio Pandaus sūnūs, Pandavai, kėlė pretenzijas į sosto paveldėtojus, nes Pandavas Judhišthira buvo vyresnis už Durjodhaną. Norėdamas išvengti konflikto, Dhritaraštra Judhišthirai paskyrė pusę karalystės. Tačiau vėliau, žaidimo kauliukais metu, Pandavai pralošė savo karalystės dalį. Dhritaraštra ją jiems vėl grąžino, nes nujautė, kad tai baigsis karu, bet Judhišthira pralaimėjo žaidimą ir antrą kartą.
Kurukšetros mūšio metu, iš Vjasos aiškiaregystės dovaną gavęs jo vežėjas Sandžaja pasakoja karaliui mūšio įvykius. Mūšyje netekęs visų savo atžalų, Dhritaraštra puolė į neviltį ir skausmą. Jis visgi pripažino Pandavus sosto paveldėtojais, bet norėjo apkabindamas mirtinai suspausti Bhymą, kuris nužudė daugiausia jo sūnų. Čia Krišna išgelbėjo Pandavą, aklam karaliui pakišęs statulą. Vėliau, pasenęs ir sielvarto išvargintas, Dhritaraštra su Gandhare ir Sandžaja pasitraukė į mišką, kur netrukus per gaisrą žuvo.
Stojanas Jankulovas
Stojanas Jankulovas (g. 1966 m. rugsėjo 10 d.), dar žinomas Stundji slapyvardžiu (Стунджи) – vienas populiariausių ir garsiausių Bulgarijos būgnininkų. Jankulovas kartu su Elica Todorova atstovavo Bulgarijai 2007 m. „Eurovizijoje“ Helsinkyje, ir 2013 m. „Eurovizijoje“ Malmėje.
Eurovizija
thumb||left|180px|Elica ir Stojanas 2013 m. „Eurovizijoje“
2007 m. vasario 25 d. Stojanas ir Elica atliko dainą „Water“ ir laimėjo Bulgarijos nacionalinės televizijos viešąjį konkursą bei buvo išrinkti atstovauti Bulgarijai 2007 m. „Eurovizijoje“.
Jankulovas ir Todorova vėl atstovavo Bulgarijai 2013 m. „Eurovizijoje“, vykusioje Malmėje. Duetas atliko dainą „Samo shampioni“ per antrąjį konkurso pusfinalį, bet į finalą jiems patekti nepavyko.
Need for Speed III: Hot Pursuit
Need for Speed III: Hot Pursuit – trečiasis kompiuterinių žaidimų serijos „Need for Speed“ žaidimas, sukurtas 1998 m. PlayStation konsolėms ir asmeniniams kompiuteriams.
Trasos
„Need for Speed III: Hot Pursuit“ žaidime yra 9 skirtingos lenktynių trasos: Hometown, Redrock Ridge, Atlantica, Rocky Pass, Country Woods, Lost Canyons, Aquatica, Summit, Empire City.
Automobiliai
Klasė B:
Klasė C:
Garso takelis
„Need for Speed III: Hot Pursuit“ yra pirmasis „Need for Speed“ serijos žaidimas, kuriame pradėjo groti muzikiniai kūriniai. Žemiau pateikiamas šių dainų sąrašas:
FK Spartak Moskva
Maskvos futbolo klubas „Spartak“, o trumpai Maskvos „Spartak“ – Rusijos futbolo klubas iš Maskvos.
Sezonai
Šaltiniai:
FC Samtredia
Samtredijos FC – Gruzijos futbolo klubas iš Samtredijos.
Suomijos susirinkimas
thumb|300px|right|[[1863 m. pirmasis posėdis]] Suomijos susirinkimas – atstovaujamoji Suomijos Didžiosios kunigaikštystės įstatymų leidybos institucija, veikusi nuo 1809 iki 1906 m. Rinkdavosi keturių luomų atstovai: bajorai, dvasininkai, miestiečiai ir valstiečiai. Pagal 1869 m. įvestą tvarką visų luomų nariai posėdžiaudavo atskirai. Norint, kad imperatorius patvirtintų įstatymą, jam turėjo pritarti 3 iš 4 luomų.
Šios institucijos pagrindu 1906 m. įkurtas Suomijos parlamentas – Eduskunta.
UEFA taurių taurė 1991–1992 m.
UEFA taurių taurė 1991-1992 m. – 32-asis UEFA taurių taurės turnyras. Prasidėjo 1991 m. rudenį. Taurę laimėjo klubas, finale laimėjęs prieš  klubą.
Azerbaidžano ginkluotosios pajėgos
Azerbaidžano karinės pajėgos buvo atkurtos 1991 m. spalio 9 d. Azerbaidžano Respublikos priimtu karinių pajėgų įstatymu.
Karines pajėgas Azerbaidžane sudaro sausumos armija, oro pajėgos kartu su oro erdvės apsaugos pajėgomis bei laivynas. Šalyje taip pat egzistuoja pakrančių apsaugos tarnyba bei nacionalinė gvardija, kurios reikalui esant gali būti įtrauktos į valstybės gynybą.
2009 m. Azerbaidžanas armijai yra numatęs paskirti 2,46 milijardo JAV dolerių. Valstybė turi įkūrusi savo gynybos pramonę, kuri aprūpina kariuomenę šaunamaisiais ginklais, artilerijos pabūklais, tankais, šarvuočiais, aviaciniais sprogmenimis, įvairiomis karinėmis transporto priemonėmis, lėktuvais bei sraigtasparniais.
Apžvalga
Žlugus Sovietų Sąjungai, Azerbaidžanas ėmėsi kurti gerai parengtą ir mobilią profesionalų armiją. 2008 m. šalyje buvo apie 126 000 karių, 575 000 rezervininkų bei 15 000 sukarintų organizacijų narių. Kariuomenė turi 600 tankų, 900 šarvuočių bei 720 artilerijos pabūklų. Oro pajėgas sudaro 220 karo lėktuvų bei 75 sraigtasparniai.
1992 m. liepą Azerbaidžanas ratifikavo Įprastinių ginkluotųjų pajėgų Europoje sutartį, kuria apribojo savo karinės įrangos kiekį. Valstybė taip pat prisijungė prie Branduolinio ginklo neplatinimo sutarties kaip neturinti branduolinio ginklo šalis. Azerbaidžanas dalyvauja NATO programoje „Partnerystė taikos labui“. Šalis taip pat kartu su Gruzija, Ukraina ir Moldova dalyvauja organizacijos GUAM veikloje.
Irako karo metu Azerbaidžanas prisijungė prie Savanoriškosios koalicijos ir saugojo šiaurinę Irako dalį. 150 Azerbaidžano karių užtikrino vietinių turkų saugumą, saugojo maldininkų vietas bei lydėjo konvojus.
Dargiai (Jurbarkas)
Dargiai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Girdžių, kairiajame Mituvos krante.
Azerbaidžano ginkluotosios pajėgos
Istorija
thumb|150px|left|Generolas Samadbėjus Mehmandarovas, Azerbaidžano Demokratinės Respublikos krašto apsaugos ministras Moderniosios Azerbaidžano armijos istorija prasidėjo 1918 m. birželio 26 d., kuomet buvo įkurtos Azerbaidžano Demokratinės Respublikos ginkluotosios pajėgos. Pirmuoju krašto apsaugos ministru dar besikuriančioje ministerijoje tapo daktaras Chosrovbėjus Sultanovas. Kai ministerija buvo galutinai įkurta, jo vietą užėmė generolas Samadbėjus Mehmandarovas, o viceministru tapo generolas leitenantas Ali-Agha Šichlinskis. Generaliniam štabui nuo 1919 m. kovo iki gruodžio 10 d. vadovavo generolas leitenantas Mamedbėjus Sulkevičius. Iki 1920 m. balandžio vietoje jo dirbo Abduhalmidbėjus Gaitabašis.
thumb|150px|Generolas leitenantas Ali-Agha Šichlinskis, Azerbaidžano Demokratinės Respublikos krašto apsaugos viceministras 1920 m. balandžio 28 d. į Azerbaidžaną įsiveržė Raudonoji armija. Tuo metu didžioji naujai suformuotos Azerbaidžano armijos dalis buvo išvesta į Kalnų Karabachą, kur malšino armėnų sukilimą. Visgi likę kariai nesiruošė sudėti ginklų ir narsiai kovojo su įsibrovėliais. Iš viso žuvo apie 20 000 - 30 000 besipriešinusių azerbaidžaniečių karių, tačiau karas buvo pralaimėtas. Bolševikai panaikino Azerbaidžano karines pajėgas, o 15 iš 21 generolo buvo sušaudyti.
1992 m. vasarą Azerbaidžano krašto apsaugos ministras vadovaudamasis prezidento rezoliucija pateikė Rusijai ultimatumą, kuriuo pareikalavo perduoti 135-ojo ir 139-ojo motorizuotųjų šaulių pulkų bei 295-osios motorizuotosios šaulių divizijos ginklus bei transporto priemones. Azerbaidžane sovietiniais metais buvo dislokuoti 4-osios sovietinės armijos 23-ioji, 60-oji, 75-oji bei 296-oji motorizuotosios šaulių divizijos bei daliniai, kuriems priklausė raketų bei oro gynybos brigados ir artileriniai bei raketiniai pulkai. Šalyje taip pat buvo 49-asis Rusijos ginklų sandėlis, kuriame gulėjo 7 000 vagonų amunicijos, įskaitant ir apie milijardą šovinių. Tad Rusijai buvo pasiūlyti mainai, kurie įvykdyti tais pačiais metais. Į Rusiją negrįžo tik 23-osios divizijos 366-ojo motorizuotųjų šaulių pulko nuosavybė, kurią Azerbaidžano armija perėmė pulkui traukiantis iš Stepanakerto. Metų pabaigoje azerbaidžaniečiai gavo ginklų bei karinės technikos, kurios užteko apginkluoti keturias motorizuotųjų šaulių divizijas. Armija taip pat gavo 50 karinių lėktuvų iš panaikintos 19-osios oro gynybos armijos bei karo laivų.
Armija
Šiuo metu Azerbaidžano armija sparčiai modernėja. Finansavimas karinėms pajėgoms išaugo nuo 300 milijonų JAV dolerių 2005 m. iki 2,46 milijardo 2009 m. Azerbaidžanas pasirašė keletą itin svarbių sutarčių su Turkija, kuri padeda apmokyti vietinius karius.
Paskutinius 15 metų Azerbaidžanas nuolat ruošė savo armiją galimam armėnų puolimui Kalnų Karabache. Pasaulyje baiminamasi, kad Azerbaidžanas gali mėginti jėga paveržti šią teritoriją, nes paskutiniosios derybos su Armėnija Prancūzijoje buvo nesėkmingos. Visgi Azerbaidžano valdžia ir toliau tvirtina, jog jos tikslas - susitarti taikiai.
Specialiosios pajėgos
Azerbaidžano kariuomenės specialiosios pajėgos vadinamos „Tigrais“. Jos buvo įkurtos 2001 m. bendradarbiaujant su Turkijos laivynu. „Tigrų“ struktūra ir treniravimosi metodai yra panašūs į turkų specialiųjų pajėgų SAT bei JAV specialiųjų pajėgų metodiką. Pirmieji „Tigrų“ daliniai įsikūrė Gendžės mieste, kuriame vykdė pratybas kartu su Turkijos kariais.
Oro pajėgos
Azerbaidžano oro pajėgos turi 220 karinių lėktuvų bei 75 sraigtasparnius. Šalyje yra šeši dideli kariniai oro uostai: Oro pajėgos turi TSRS gamybos lėktuvus MiG-21, MiG-23, MiG-25, Su-24 bei Su-25. 2006 m. iš Ukrainos buvo nupirkti ketvirtos kartos naikintuvai MiG-29 bei dar TSRS gamybos Il-76. Šiuo metu valstybė derasi su Pakistanu dėl naikintuvų JF-17 Thunder pirkimo.
2008 m. birželį Azerbaidžanas iš Izraelio įsigijo šešis Orbiter, šešis Aerostar bei tris IAI Searcher bepiločius lėktuvus. Jie buvo pademonstruoti tais pačiais metais Baku vykusiame parade. Anot Izraelio žiniasklaidos, Azerbaidžanas taip pat domisi Hermes ir Heron-TP bepiločių aparatų pirkimu.
Oro pajėgų rezervas iš Čekijos ir Ukrainos yra įsigijęs lėktuvus L-29 bei L-39. Šalies pasienio apsauga ir Savanoriška gynybos, patriotizmo ir sporto organizacija turi nusipirkusios kompanijos „Jakovlev“ lėktuvų.
Pilotų paruošimas
Pilotai šalyje yra ruošiami Azerbaidžano Oro pajėgų mokykloje, o vėliau tobulina savo įgūdžius karinėse bazėse. Pilotai gali išvykti stažuotėms į Turkiją, Ukrainą, JAV bei keletą kitų NATO šalių. Pilotų ruošimui didelę įtaką daro Turkijos Oro pajėgų mokyklos perduodama patirtis. Azerbaidžano pilotai taip pat yra ruošiami Ukrainos Pilotų parengimo mokykloje.
Sraigtasparnių pajėgos
Azerbaidžano sraigtasparnių pajėgos turi TSRS gamybos Mi-6, Mi-8, Mi-17 ir Mi-24. 2008 m. Azerbaidžanas sutarė su Rusija dėl sraigtasparnių Mi-171 pirkimo. Sraigtasparnių šalyje turi ir pasienio apsauga, vidaus apsaugos daliniai bei nenumatytųjų situacijų ministerija.
Iš viso Azerbaidžano oro pajėgos turi šiuos sraigtasparnius:
Laivynas
Azerbaidžano laivyną sudaro 22 daliniai, kuriuose tarnauja apie 5 000 karių. Laivynas turi 7 patrulinius laivus, 7 minininkus, 6 išsilaipinimo laivus, 2 išsilaipinimo katerius, 1 specialiosios paskirties karo laivą bei 1 specialiosios paskirties katerį.
Valstybė yra strateginis JAV sąjungininkas, nes Kaspijos jūroje turi jūrų sieną su Iranu. Dėl to JAV karo laivynas padeda rengti Azerbaidžano jūreivius. Be to, JAV yra įsipareigojusi modernizuoti Azerbaidžano karo laivus. 2006 m. JAV valdžia padovanojo Azerbaidžanui 3 moderniausia įranga aprūpintus katerius. 2007 m. abi valstybės sudarė sutartį, pagal kurią JAV įsipareigojo dalį Azerbaidžano laivų apginkluoti naujausiais ginklais ir išmokyti karius jais naudotis.
Oro erdvės apsauga
2006 m. JAV padovanojo Azerbaidžanui pagal naujausias technologijas pagamintų radarų. Tais pačiais metais JAV paskelbė, jog ketina modernizuoti dvi Azerbaidžano radarų bazes - Leriko prie Irano sienos ir Agstafos prie Gruzijos sienos. Taip pat pradėtos modernizuoti dvi radarų bazės pasienyje su Iranu ir Rusija, turinčios stebėti Kaspijos jūrą. 2007 m. JAV ir Rusija buvo susidomėjusios galimybe paversti Kabalos radarą pagrindiniu Europos saugumą nuo raketų atakų užtikrininačiu įrengimu.
Azerbaidžanas savo teritorijoje turi išdėstęs priešlėktuvinių pabūklų tinklą. NATO skyrė valstybei raketų S-75, kurios buvo išdėstytos prie Baku bei pasienyje su Iranu ir Dagestanu. Šalis taip pat turi vidutinio nuotolio raketų SA-4, trumpojo nuotolio SA-8 ir mobiliųjų pabūklų SA-13. Azerbaidžane yra nemažai priešlėktuvinių AA tipo pabūklų bei rankinių granatsvaidžių, šaudančių raketomis „žemė - oras“.
Karinė pramonė
Azerbaidžano gynybos pramonė (ADI) – vietinis šalies karinės technikos tiekėjas, įkurtas 2005 m. Gynybos pramonės ministerija priklauso Azerbaidžano karinės pramonės bei ginkluotės departamentui ir kariniam moksliniam centrui, kurie anksčiau nepriklausė Azerbaidžano krašto apsaugos ministerijai.
Gynybos pramonė veikia kaip savarankiškas subjektas, kurio gamybos mastai nuolat auga. Ministerija glaudžiai bendradarbiauja su gynybiniais Ukrainos, Baltarusijos bei Pakistano sektoriais. Pagrindinės karinę pramonę aprūpinančios kompanijos Azerbaidžane yra šios:
Azerbaidžano gynybos pramonė gamina nedidelius ginklus, artilerinius pabūklus, įvairias karines transporto priemones, lėktuvus ir sraigtasparnius.
Azerbaidžano nacionalinė išminuotojų tarnyba
Azerbaidžano nacionalinė išminuotojų tarnyba (ANAMA) yra oficiali valstybės minų paieškos organizacija. 2006 m. spalio 9 d. ji pranešė, kad 36 861 337 m² šalies teritorijos yra pilnai išvalyti nuo nesprogusių artilerijos pabūklų, kurių rasta 70 334 ir jie visi sėkmingai neutralizuoti. 194 100 m² buvo apieškota mechaniniu būdu. Operacijoje, kuri vykdyta 2006 m., dalyvavo 25 Olandijoje treniruoti šunys (kiekvieno vertė apie 100 000 USD), 156 pionieriai, 47 nesprogusių artilerijos pabūklų operatoriai, 8 paramedikai, apie 100 pagalbininkų ir 4 minų paieškos automobiliai.
ANAMA praneša, jog nuo 2001 m. rugsėjo šalyje sprogo 81 mina. Per sprogimus žuvo 51 žmogus, 116 buvo sužeista.
Turkija
Turkija remia Azerbaidžano karines pajėgas apmokydama vietinius karius bei suteikdama šaliai karinės įrangos bei ginkluotės. Turkijai padedant tūkstančiai Azerbaidžano karių buvo apmokyti pagal vakarietiškus standartus, o kai kurie netgi įgijo kovinės patirties, dalyvaudami specialiosiose operacijose.
Turkija tiekia Azerbaidžanui pėstininkų ginklus, transporto priemones (džipus, sunkvežimius), suteikia licenzijas karinės technikos gamybai.
Azerbaidžano kariuomenės tarptautinė svarba išaugo šaliai pasirašius bendradarbiavimo sutartį su Turkija dėl pagalbos turkų taikdariams Kosove.
JAV
JAV valdžios priimto Laisvės paramos akto 907 skyrius draudžia bet kokią tisioginę JAV paramą Azerbaidžano valdžiai. Dėl šio draudimo Azerbaidžanas yra vienintelė buvusios Sovietų Sąjungos teritorija, negalinti gauti paramos iš JAV ekonominiam ar politiniam stabilumui užtikrinti. Akto priėmimą itin rėmė JAV gyvenančių armėnų bendruomenė, nes Azerbaidžanas buvo paskelbęs blokadą Armėnijai. Beje, kuomet Armėnija užėmė apie 20 % Azerbaidžano teritorijos, jokių veiksmų prieš ją imtasi nebuvo.
1999 m. JAV Azerbaidžano kariuomenei padovanojo keletą automobilių, minas aptinkančių šunų, robotų išminuotojų bei suteikė ANAMA finansinę paramą.
Izraelis
Izraelio karinės pramonės įmonė „ELTA Systems LTD“ bendradarbiauja su Azerbaidžanu žvalgybinio satelito TecSAR, laikomo vienu moderniausių pasaulyje, gamyboje. Anot Azerbaidžano karo ekspertų, tai nepakeičiamas įrenginys vykdant karines operacijas kalnuotose Azerbaidžano vietovėse.
Abi šalys derasi dėl licenzijos gaminti pėstininkų kovos mašinas „Namer“ Azerbaidžane, kurios sukurtos pagal Izraelio tanko „Merkava Mark IV“ modelį. „Namer“ yra sukurtas ir šiuo metu gaminamas Izraelio artilerijos korpuse.
Azerbaidžano specialiosios pajėgos yra apginkluotos Izraelio kurtais Tavor 21 automatais.
NATO
thumb|Irako kare taikdarių misiją atliko 150 Azerbaidžano karių NATO ir Azerbaidžanas bendradarbiauja daugelyje sričių. Kelią šiam bendradarbiavimui atvėrė Azerbaidžano noras dalyvauti NATO programose „Partnerystė taikos labui“ bei „Individualios partnerystės veiksmų planas“.
Azerbaidžanas siekia atitikti NATO keliamus standartus ir įstoti į šią organizaciją. NATO reikalauja, jog Azerbaidžane būtų pradėta saugumo sektoriaus reforma bei remiamas demokratinių institucijų kūrimasis. Valstybės narystę neoficialiomis žiniomis remia Turkija, Rumunija, Italija, Lenkija, Didžioji Britanija ir Baltijos šalys.
Be šių reformų, dar vienas svarbus žingsnis suartėjime yra Azerbaidžano parama NATO vykdomoms operacijoms. Šiuo metu azerbaidžaniečių kariai dalyvauja taikos palaikymo operacijoje Afganistane, aktyviai remia operacijas Irake bei Kosove.
Didžioji kana
Didžioji kana (Taurotragus derbianus) – jaučių (Bovinae) pošeimio dykaraginis žinduolis. Gyvena sausose Afrikos savanose. Stambiausia antilopė, kūno aukštis iki 180 cm, masė iki 1000 kg. Kūnas masyvus, storos kojos, pakaklėje plati odos nuokara. Anksčiau nebuvo išskiriamos į atskirą rūšį, o laikoma Kanos porūšiu.
Tyrimai atlikti Bandia gamtiniame rezervate (Senegalas) parodė, kad svarbiausi augalai kuriais minta kanos yra akacijos (Acacia), viršūkliai (Terminalia), indiniai nimbamedžiai (Azadirachta indica), kliedmiai (Combretum), Danielia olliveri, Lonchocarpus laxiflorus, senegaliniai auguoniai ( Maytenus senegalensis), afrikiniai algarobai (Prosopis africana), gauruotieji koralmedžiai (Pterocarpus erinaceus), Saba senegalensis ir Piliostigma thonningii. Kitas tyrimas, atliktas Sudane parodė, kad pagrindinis kanų maistas yra tikrosios velniapupės (Cassia tora) (tai labiausiai paplitęs ankštinis augalas šiose vietovėse).
Vaskališkiai
Istorija
1949-1993 m. kolūkio „Auksinė varpa“ gyvenvietė.
Obiedzinas
Obiedzinas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kolno valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į rytus nuo Kolno ir apie 83 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Mikalojus Kiška
Mikalojus Kiška (1520-1588 m.) – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Abiejų Tautų Respublikos valstybės ir karinis veikėjas, Palenkės vaivada.
Biografija
Kilęs iš Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės lenkų ir čekų kilmės lietuvių didikų Kiškų giminės. Tėvas Petras Kiška, broliai Stanislovas Kiška, Petras Kiška. Antroji žmona Jeronimo Chodkevičiaus ir Onos Šemetaitės duktė Barbora.
Nuo 1552 ar 1553 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio dvaro raikytojas, nuo 1555 m. – taurininkas. Nuo 1556 m. Drohičino seniūnas. Kaip Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės delegacijos narys dalyvavo rengiant 1569 m. Liublino unijos dokumentus 1563 m. Varšuvos, 1565 m. Petrakavo, 1569 m. Liublino seimuose. Dėl Lenkijos ponų siūlomų nepriimtinų unijos sąlygų daugumai Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės delegacijos narių išvykus iš Liublino, jis ir Lietuvos vicekancleris Eustachijus Valavičius liko Liubline. Po unijos Palenkę prijungus prie Lenkijos kaip Drohičino seniūnas prisiekė jai ištikimybę. Už tai, kad rėmė uniją buvo paskirtas Palenkės vaivada ir Bielsko seniūnu.
Kipro futbolo varžybos 1990–1991 m.
Kipro futbolo varžybos 1990–1991 m.
Jablonka Košcelnos Naujosios žydų kapinės
Jablonka Košcelnos Naujosios žydų kapinės  – žydų kapinės, egzistavusios Jablonka Košcelnos kaime, ''ul. Strażacki'' gatvėje. Kapinės buvo sunaikintos per II pasaulinį karą. Šiuo metu kapinių vietoje įsikūrusi gaisrinė.
Chranibori Piervšė
Chranibori Piervšė  – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Bockų valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Vjasa
thumb|200px|Vjasa, suteikiantis Sandžajai dieviškąjį regėjimą
Vjasa ( – „pasakotojas“) arba Ved Vjasa – svarbus indų mitologijos veikėjas, rišis, tradiciškai laikomas „Mahabharatos“ epo autoriumi bei vedų sistemintoju. Dalyje vaišnaviškų tradicijų Vjasa laikomas Višnaus įsikūnijimu.
Mahabharatoje Vjasa taip pat yra ir veikėjas. Jis yra nesantuokinis karaliaus Šantanu žmonos Satjavatės ir išminčiaus Parašaros sūnus. Gimė ir gyveno Jamunos upės saloje, pasižymėjo baisia išvaizda, tamsia oda. Kuomet karalius Vičitravyrja miršta bevaikis, Satjavatė pakviečia Vjasą, kad šis susilauktų palikuonių su Vičitravyrjos žmonomis. Su jomis jis susilaukia dviejų sūnų – aklo Dhritaraštros (nes Ambika iš baimės užsimerkė) ir išblyškusio Pandaus (nes Ambalika iš baimės pabalo). Taip pat nuo tarnaitės jam gimsta sveikas sūnus Vidura. Tokiu būdu Vjasa tampa Kauravų ir Pandavų seneliu. Vjasos dėka Sandžajai suteikiamas dieviškas regėjimas, dėl kurio jis atpasakoja Kurukšetros mūšį.
Tradicijoje laikoma, kad Vjasa iš vienos Vedos sudarė 4 vedų skirstymą – Rigvedą, Samavedą, Jadžurvedą ir Atharvavedą. Jam priskiriama Mahabharatos, visų 18-os Puranų autorystė, kartais atributuojami ir kiti kūriniai. Pasakojama, kad Mahabharatą užrašęs dievas Ganeša, pasakojant Vjasai. Žinant šių kūrinių apimtis, akivaizdu, kad vienas žmogus to atlikti nesugebėjęs, todėl yra laikoma, kad „Vjasa“ personifikuoja anoniminius šių indų literatūros kūrinių pasakotojus.
Keturi Kampai
thumb|250px Keturių kampų valstijos – tai Jungtinių Amerikos Valstijų regionas, kuriame viename taške susiduria keturių JAV valstijų - Jutos, Kolorado, Naujosios Meksikos ir Arizonos (žr. pav.) teritorijų kampai.
Susikirtimo vietoje yra paminklinė žymė. 250px|thumb|right|Keturių Kampų monumentas
Sodas (reikšmės)
thumb|right|250px|Obelų sodas thumb|right|250px|[[Japoniškas sodas]] Sodas – ši sąvoka turi įvairias reikšmes:
Susiję:
Okurovas
Okurovas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kolno valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į šiaurę nuo Kolno ir apie 91 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Laumžirgis (filmas)
Laumžirgis – 2002 metų JAV mistinė drama. Filmas pasakoja apie daktarą, kuris netekęs žmonos per mirštančius pacientus pradėjo regėti vizijas apie jos galimą buvimo vietą.
Paveikslo „Žalgirio mūšis” diorama
Paveikslo „Žalgirio mūšis” diorama – Tadeušo Popielio ir Zygmunto Rozvadovskio paveikslas buvo nutapytas Žalgirio mūšio 500-mečiui paminėti 1910 m., yra 10 × 5 m dydžio. Dabar paveikslas yra Lvovo istorinio muziejaus nuosavybė.
Istorija
Nėra tiksliai žinoma, kada Tadeušas Popielis ir Zygmuntas Rozvadovskis pradėjo tapyti šį paveikslą, tik žinoma, kad jį užbaigė iki 1910 m. liepos 12 d. Iš dailininko ir meno teoretiko Ježio Hulevičiaus 1910 m. kovo 3 d. rašyto laiško žinoma, kad dailininkai jau tuomet turėjo žinoti apie užsakymą. Sumanymas užsakyti paveikslą gimė iš noro jubiliejuje dalyvausiantiems svečiams pasiūlyti pramogą, kurią galima palyginti su filmu, tuomet kiną pakeitė panorama. Iš krokuviečio dailininko Zygmunto Verciako (1881–1950 m.), kuris irgi kreipėsi į magistratą siūlydamas sukurti panoramą, laiško aiškėja, kad dioramos kūrimas buvo laikomas paslaptyje. Su Krokuvos dailininkų grupėmis susijęs Z. Verciakas nieko nežinojo apie T. Popielio ir Z. Rozvadovskio darbą, gavo Komiteto neigiamą atsakymą, nes kurį laiką jau buvo atliekami dioramos kūrimo darbai.
Prieš pasirodant dioramai Z. Rozvadovskis sukūrė 100 x 200 cm dydžio eskizą, kuris iki 1939 m. priklausė Varšuvoje gyvenantiems Marijai ir Leonui Babinskiams. Eskizas dingo karo metais. Aliejiniais dažais nutapytas eskizas, žinomas tik iš Varšuvos nacionaliniame muziejuje išlikusios archyvinės nuotraukos ir nuo įgyvendintos versijos skiriasi tuo, kad jame nebuvo grupės belaisvių ir juos saugančio lenkų riterio (kairioji paveikslo pusė).
Paveiksle pavaizduoti mūšio dalyviai
Dailininkai dioramoje parodė kruopščiai parinktus paskutinių mūšio valandų epizodus, o norėdami žiūrovams suteikti galimybę ir identifikuoti personažus, parengė paaiškinimą: „Paveiksle vaizduojamas baigiamasis mūšio epizodas, kai netoli saulėlydžio karalius Jogaila, iš arti apžvelgęs savo narsių riterių veiksmus, pastebėjo šešiolika priešo ženklų, sveikų ir nesudarkytų„. Į paveikslą būtina žiūrėti nuo viršaus, iš kairės, pradedant nuo ten išdėstytos Jogailos grupės. Jos priešakyje pavaizduotas karalius, sėdintis ant šviesbėrio žirgo. Valdovo palydą sudaro: Mozūrijos kunigaikštis Zemovitas V, Mikalojus Moravecas iš Konašuvkos, kurio herbas Povala (Jogailos dvaro riteris laikantis vėliavą su Ereliu), tuometis karaliaus sekretorius Zbignevas Olesnickis, kurio herbas Dembno ( 1389–1455 m.; su ieties fragmentu rankoje), karaliaus pataurininkis Jonas Menžykas iš Dombrovos, kurio herbas Vadvič ( m. 1437 m.) bei Lenkijos Karalystės pakancleris ir Jogailos nuodėmklausys (vėliau Gniezno arkivyskupas ir pirmasis primas) Mikalojus Trombą, kurio herbas Trombą ( 1358–1422 m.). Kiek toliau prieš grupę guli Meiseno riterio Dypoldo Kėkerico fon Dyberio kūnas.
Toliau parodyta lenkų ir lietuvių kariuomenės kavalerijos ataka prieš ordino kariuomenę (iš kairės, nuo kalvų pusės, į dešinę); raitus riterius veda, iš karto už kryžiuočių ženklų, pirmame plane matomas Lietuvos didysis kunigaikštis Vytautas, šalia jo Andrius Ciolekas iš Želechovo, kurio herbas Ciolek, laikantis rūmų sargybos riterių vėliavą. thumb|right|100px|Olesnicos kunigaikščio Konrado Baltojo vėliava. Prieš Vytautą pavaizduota lekianti raitininkų grupė su Krokuvos vėliavininku Martynu iš Vrocimovičių ( m. 1441/1442 m.). Jis joja raitininkų grupės priekyje su plevėsuojančia Lenkijos karalystės didžiąja vėliava. Dar šioje grupėje galima atpažinti pirmąjį iš kairės lenkų riterį, Vislicos kaštelioną, Florijaną iš Korytnicos, kurio herbas Jelita. Prieš jį – Jokūbas Skarbekas iš Gūros, kurio herbas Avdanec ( m. 1448 m.), o šalia Krokuvos kalavijininkas, tikrasis Lenkijos kariuomenės vadas, Zindramas iš Maškovicų, kurio herbas Saulė ( m. prieš 1414 m.), kertantis kardu nuo žirgo krintančiam Jurgiui (anot kitų tyrinėtojų, Kšyštofui Gersdorfui, kryžiuočių Šv. Jurgio vėliavos vadui. thumb|right|100px|Mažoji magistro vėliava. Dešinėje paveikslo pusėje dailininkai parodė riterio Zavišos Juodojo iš Garbovo, kurio herbas Sulima ( 1370–1428 m.) kovą dėl didžiojo magistro mažosios vėliavos, kurią laiko šarvuotas raitas riteris. Mūšyje kaunasi karys pėstininkas, norįs užmušti kryžiuotį ir išplėšti vėliavą. thumb|right|100px|Brunsbergo miesto vėliava. Dešiniajame viršutiniame kampe, po kita pušų grupele, kaunasi didysis magistras Ulrichas fon Jungingenas, puolamas dviejų lietuvių ir lenkų riterio.
Kompoziciją papildo apatiniuose paveikslo kampuose išdėstytos scenos; kairėje nugara į žiūrovus stovinčio riterio saugoma belaisvių grupė. Tarp belaisvių matyti: Olesnicos kunigaikštis Konradas VII Baltasis ( 1390–1452 m.; su parišta ranka) ir Ščecino kunigaikštis Kazimieras V ( 1380–1435 m.; iš dešinės, su šarvais ir šalmu, parodytas iš profilio). Šalia pavaizduotos į žemę įsmeigtos paimtos kryžiuočių vėliavos: Brunsbergo miesto, Pamedės vyskupo, Livonijos ir Branevo miesto. Ant žemės guli samdytų vokiečių riterių, Olštyno, didžiojo magistro didžioji, tikriausiai Gdansko komtūrijos ir miesto, Olesnicos kunigaikščio Konrado Baltojo ir Livonijos vėliavos.
Žalgirio mūšio 600-tosios metinės
Po Antrojo pasaulinio karo paveikslas buvo laikomas dingusiu ir tik 1990 m. jis buvo rastas Lvovo istorinio muziejaus saugykloje. 2003 m. jis buvo eksponuojamas Radome ir Gdanske.
Albertas Gurskas
Albertas Gurskas (g. 1935 m. sausio 20 d. dab. Ukmergės r., Gintarų kaime) – grafikas, plakatistas, kaligrafijos meistras, lietuviškosios kaligrafijos mokyklos kūrėjas.