cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Merkinės apžvalgos bokštas
Istorija
Bokštas įrengtas už Europos regioninės plėtros fondo ir Lietuvos Respublikos biudžeto lėšas (projektas „Saugomų teritorijų tvarkymas“). 2011 m. lapkričio 23 d. pasirašyta bokšto projektavimo sutartis su UAB „Rekreacinė statyba”. Projekto architektas – Arvydas Gudelis. Darbų sutartis su AB „Montuotojas MF Alytuje“ pasirašyta 2013 m. gruodžio 2 d. Įrengimo darbai pabaigti 2014 m. spalį. Bokštas lankytojams atidarytas 2015 m. vasario 13 d.
Čūbu Sangaku nacionalinis parkas
Nacionaliniame parke saugomas būdingas alpinis kraštovaizdis (paviršius iškyla iki 3190 m), gausu tarpeklių, griovų, skardžių. Taip pat saugoma augalija, gyvūnija (makakos, juodieji lokiai, šernai).
Lengvoji atletika
thumb|200px|[[Lengvoji atletika olimpinėse žaidynėse|Lengvosios atletikos olimpinėse žaidynėse emblema.]] Lengvoji atletika – integralinė sporto šaka, apimanti ėjimo, bėgimo, metimų, šuolių rungtis. Pavadinimas kilęs nuo  – „varžybos, kova“, o žodis „lengvoji“ naudojamas atskirti šią sporto šaką nuo sunkiosios atletikos (sunkumų kilnojimas, imtynės). Nuo pirmųjų 1896 m. vasaros olimpinių žaidynių įtraukta į olimpinę programą.
thumb|200px|Senovinė graikiška vaza, vaizduojanti bėgimo rungtį Primityvia forma lengvosios atletikos varžybos buvo rengiamos Senovės Egipte prieš daugiau kaip 4000 metų ir tik apie 1500 m. pr. m. e. jos buvo susistemintos Kretoje. Vėliau kretiečių pavyzdžiu pasiekė ir achajų. Žodis „atletas“ kilo iš graikiško žodžio „athlos“, reiškiančio rungtyniavimą, o „stadionas“ iš senovės graikų atstumo mato, kuris lygus maždaug 180 metrų.
Atletika buvo vienintelė sporto šaka pirmojoje Graikijoje vykusioje Olimpiadoje 776 m. pr. m. e. Bėgimo, šuoliavimo ir pan. varžybas organizuodavo ir kitose šalyse, tačiau jos dažnai buvo ne sportinio, o kovinio pobūdžio. Naujosios lengvosios atletikos rungtynės, kuriose daugiausia buvo varžomasi bėgimo ir ėjimo rungtyse, pradėtos rengti Anglijoje XVII a. pabaigoje ir XVIII a. pradžioje. Pirmosios rungtynės tarp profesionalių atletų ir lažybos dėl jų rezultatų atsirado XIX a. pradžioje. Apie 1860 metus varžybos išpopuliarėjo Oksfordo ir Kembridžo universitetuose, o 1866 m. įvyko pirmasis oficialus Jungtinės Karalystės lengvosios atletikos čempionatas. Vėliau šis sportas ėmė populiarėti JAV ir žemyninėje Europos dalyje. Pirmosiose naujųjų laikų olimpinėse žaidynėse buvo varžomasi daugiausiai bėgimo ir stadiono rungtyse.
Rungtys
thumb|200px|400 m bėgimas su barjerais – lengvosios atletikos rungtis Lengvąją atletiką sudaro šios rungtys:
Organizavimas
Dauguma lengvosios atletikos treniruočių ir varžybų gali vykti uždarose patalpose (lengvosios atletikos manieže), tačiau pavasarį ir vasarą paprastai organizuojama lauke (stadionuose arba gamtos plotuose). Vyrai ir moterys rungiasi atskirai, taip pat atskirai varžosi skirtingos amžių grupės.
Bėgikai iš pradžių neturėjo startavimo atsparų, todėl tiesiog suformuodavo atsparą žemėje patys. Vėliau jos buvo pradėtos gaminti iš medžio, o šiomis dienomis tai portatyvinis metalinis įtaisas. Nuo 1928 m. atsparos naudojamos distancijose iki 400 m, kad atletas tvirčiau atsispirtų ir nepaslystų starto metu. Tarptautinėse varžybose jos jungiamos prie įrenginio, nustatančio netikrus startus. Bėgimo lenktynės prasideda starto teisėjui iššovus iš pistoleto. Starto šūvis įjungia elektroninį laikmatį arba kitą patvirtintą įrenginį, kuris nustato oficialius rezultatus. Iki 10000 m distancijose laikas matuojamas šimtųjų sekundes dalių tikslumu, ilgesnėse distancijose dešimtųjų ar sekundės tikslumu. Ties stadiono finišo linija yra įrengiama kamera, kuri fiksuoja kertančius liniją. Ji filmuoja nuolat ir yra sinchronizuota su laikrodžiu, matuojančiu laiką šimtosiomis sekundės dalimis.
Šuolio į tolį, trišuolio ir sprinto iki 200 m rungtyse anemometru yra matuojamas vėjo greitis. Jeigu pasiekiamas rekordas, bet į nugarą pūtė didesnis nei 2 m/s vėjas – rekordas nefiksuojamas.
Stadionas
Stadione, kuriame rengiamos oficialios varžybos, turi būti 400 m ilgio bėgimo trekas, suskirstytas į 6 arba 8 takelius, vietos šokinėjimo ir mėtymo rungtims stadiono viduryje, bei vandens kliūtis bėgimui su kliūtimis. Bėgimo rungtyse bėgama prieš laikrodžio rodyklę taip, kad atletų kairė ranka būtu nuolat nukreipta į vidinę tako pusę.
Kad stadioną būtų galima naudoti ištisus metus, šiuolaikiniam trekui iškloti naudojama sintetinė guma arba poliuretanas išskyrus žole ir specialiais milteliais dengiamas vietas.
Maniežas
Maniežo arba uždarų patalpų stadionas lengvojoje atletikoje nuo lauko stadiono skiriasi specialiais 60 m bėgimo takeliais. Tokios trumpos distancijos bėgikai išvysto didelį greitį, bet neturi laiko sustoti, todėl už bėgimo takelių turi būti įrengta speciali minkšta dalis, jog atletai galėtu į ją lengvai atsitrenkti ir sustoti. Uždarų patalpų arenos nėra pritaikytos jokioms metimo rungtims, išskyrus rutulio stūmimui.
Bendrosios taisyklės
Varžybų eiga nustatoma burtų traukimu. Lengvaatlečiams, praleidusiems savo eilę rungtyje, nebeleidžiama kartoti bandymo. Sportininkai, pavėlavę dėl nepateisinamos priežasties, gali būti diskvalifikuoti tame bandyme. Lengvaatlečiai, antrą kartą pavėlavę atlikti bandymą, diskvalifikuojami tolesniems bandymams ir fiksuojamas rezultatas, pasiektas prieš diskvalifikavimą. Teisėjai gali dar kartą suteikti vieną bandymą, jei atletui buvo sutrukdyta. Rungtyniaujančių aprangą sudaro šortai (trumpikės), sportiniai bateliai ir aptemti marškinėliai. Ant aprangos būtinai turi būti raištis su atleto numeriu. Lengvaatlečiai gali dėvėti vieną batelį, du arba rungtyniauti basi. Maratono ir kroso rungtyse avalynė yra būtina. Siekiant padidinti sukibimą ant kiekvieno batelio gali būti iki 11 dyglių.
Organizacijos
Svarbiausia lengvosios atletikos organizacija yra Tarptautinė lengvosios atletikos federacija (IAAF), kuri atsakinga už pasaulio rekordų fiksavimą, stambių varžybų organizavimą, kvalifikacinių normatyvų nustatymą ir lengvosios atletikos sporto reglamentavimą. Išviso 213 šalių ir teritorijų savo nacionalines lengvosios atletikos asociacijas, kurios prižiūri vietinės reikšmės čempionatus ir fiksuoja rekordus. Jos suskirstytos į šešis regionus: thumb|300px|Šešių regioninių asociacijų žemėlapis
Lengvoji atletika Lietuvoje
Lengvosios atletikos veiklą ir čempionatų vykdymą šalyje prižiūri Lietuvos lengvosios atletikos federacija. Organizacija taip pat fiksuoja Lietuvos sportininkų pasiekiamus nacionalinius rekordus. Nuo 1921 m. vykdomi Lietuvos lengvosios atletikos čempionatai. Pirmieji šalies lengvaatlečiai pasirodė 1928 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Amsterdame, Nyderlanduose. 1934 m. Lietuvos lengvaatlečiai dalyvavo ir I Europos lengvosios atletikos čempionate, kuris vyko Italijoje, Turine.
Thungsongas
Thungsongas – miestas pietų Tailande, Nakhonsithamarato provincijoje. 27,4 tūkst. gyventojų. Žemdirbystė.
Vodų kalba
Vodų kalba (vod. vaďďā tšēli arba mā tšēli  'žemės kalba' ) – negausios Rusijoje, Leningrado srityje, Kingisepo rajone gyvenančios vodų tautos agliutinacinė kalba. Priklauso pietiniam Baltijos finų kalbų pogrupiui, kilusiam iš Uralo prokalbės.
Šiuo metu kalba yra prie išnykimo ribos, nes beveik visi vodų kalbos vartotojai jau 2011 m. buvo vyresniosios kartos žmonės (jauniausias kalbos vartotojas tų metų duomenimis gimęs 1938-aisiais), kasdieniame gyvenime vodai verčiasi rusų kalba.
Išskiriamos vakarų, rytų ir Kurovicų (Kukkuzi) tarmės. Kitados buvo susidariusi krievinių tarmė. Vadinasi, iš viso išskiriama ketvertas tarmių. Visi dabartiniai kalbos vartotojai kalba vakarų tarme. Rytinė tarmė išnyko greičiausiai XX a. septintajame dešimtmetyje, o Kurovicų tarmė – XX a. devintajame dešimtmetyje.
Pavadinimas
Kalbos ir tautos pavadinimai kilę iš Baltijos finų prokalbės žodžio *vakja 'pleištas' (į Baltijos finų prokalbę šis žodis pateko iš baltų kalbų, plg. 'kablys; pleištas; kuolelis ir kt.' < balt. prok. *ṷagi̯an (*vagjan) ), kas tikriausiai susiję su pleišto pavidalo įsiuvais vodų drabužiuose arba su kažkokios teritorijos pavadinimu. Senovės rusų metraščiuose tautovardis vodai (sen. rus. водь) sutinkamas nuo 1069 m.
Arealas ir kalbos vartotojų skaičius
thumb|350px|Vodų kalbos paplitimo žemėlapis Anksčiau vodai gyveno vietovėse į rytus nuo Čiudo ežero. Po truputį vodų kalbos plotas mažėjo, nes kalbos vartotojai perėmė rusų, estų ir ižorų kalbas. 1848 m. vodų buvo 5 148, 1867 m. 37-iuose kaimuose – 5 143, 1926 m. jau tik 705, 1948 m. – apie 100, o 2002 m., visos Rusijos gyventojų surašymo duomenimis, 71 žmogus save laikė vodu. 2011 m. tikrųjų vodų kalbos vartotojų buvo 6 – 10.
Anksčiau vodų kalbos vartotojai gyveno Icipino (Itšäpäivä), Krakoljės (Je̮ge̮perä), Kotlų (Kattila), Kurovicų (Kukkuzi), Korvetino (Ke̮rve̮ttula), Lempolovo (Lempola), Peskų (Livtšülä, šiuo metu susijungė su Lužicų kaimu), Lužicų (Lūditsa), Matijos (Mati), Pondelovo (Pontizē), Pumalicų (Pummala), Mežnikų (Rajo), Savikino (Savokkala) ir Undovo (Undova) kaimuose, išsidėsčiusiuose Rusijos federacijos Leningrado srities Kingisepo rajone.
Kalbai rimtai gresia išnykimas. 2009 m. ji įtraukta į UNESCO Pasaulio nykstančių kalbų atlasą kaip „esanti kritinės būklės“. Be kitų, kaip pagrindinė kalbos nykimo priežastis įvardijama nepaprastai mažas jos vartotojų skaičius, gyventojų išsibarstymas, buvimas arti metropolijos ir tai, kad stačiatikiai vodai rusų kalbą vartoja kaip religinę.
Desamparadosas
Desamparadosas ( arba Desamparados de San José) – miestas Kosta Rikoje, San Chosė provincijoje, 4,5 km į pietryčius nuo San Chosė, sostinės aglomeracijoje, prie Tiribi upės. Yra katalikų bažnyčia ir miesto parkas.
Vodų kalba
Tarmės
Skiriamos keturios tarmės:
Desamparadosas
Istorija
Kantono centras nuo 1862 m.
thumb|left|250px|Miesto gatvė
Vodų kalba
Tarmės
E. Ernitso manymu, vakarų tarmės vietoje reikėtų išskirti dvi – Krakoljės ir Kotlų – tarmes.
Anot tyrėjų F. Rožanskio ir E. Markuso, ižorišku žodynu ir fonetika, bet vodiška gramatika pasižyminti Kurovicų tarmė yra nevisiško vodų perėjimo prie ižorų kalbos padarinys.
Rašyba
Patvirtintos rašybos nėra. 1922 m. vodų kalbininkas Dmitrijus Cvetkovas sudarė kirilica grįstą raidyną ir parašė pirmąją knygą vodiška antrašte – vodų kalbos gramatiką „Эсимейн' ваддя чээлэ грамаатикк“ („Ėsimein' vaddia čėėlė gramaatik“– „Vodų kalbos gramatikos pradmenys“). Dėl daugybės priežasčių rašymas kirilica neprigijo.
Kalbotyros darbuose vodų kalbai užrašyti vartojama Uralo fonetinė abėcėlė, ja rašomi vodiški žodžiai ir šiame straipsnyje.
2003 ir 2004 m. entuziastai publikavo du vodų pasakų leidinius (atitinkamai 10 ir 14 pasakų), jie parašyti papildytu lotynų raidynu ir jųdviejų rašyba tarpusavyje šiek tiek skiriasi. Pirmoji knyga – dvikalbis leidinys „Vađđa kaazgõt“ („Vodų pasakos“) – yra elektroninis variantas be ISBN ir spaudos duomenų, o antroji to paties pavadinimo knyga – visavertis spaudos leidinys. 2009 m. buvo išleista knyga „Предания и сказки водского народа. Vad’d’aarahvaa jutud ja kaazgad“ („Vodų tautos padavimai ir pasakos“; sudarytoja ir pratarmės autorė – O. Konkova).
2014 m. išleista pirmoji „Vodų kalbos mokymosi priemonė“ (autoriai: O. Konkova ir N. Djačkovas, redaktorius – M. Muslimovas), sudaryta vodų kalbos Lužicų tarmės pagrindu. Šioje mokymosi priemonėje bandoma įtvirtinti rašybą ir kai kurias vodų kalbos gramatines normas.
Kalbos istorija
thumb|300px|right|Vodų kalbos paplitimas I ir II tūkstantmečių sandūroje Vodų ir estų protėviai vieni nuo kitų atsiskyrė apie 1000-uosius m. e. metus ir vodai apgyvendino rytines Čiudo ežero apylinkes. Vodai buvo Didžiojo Naugardo sąjungininkai ir davė pavadinimą Vodų žemei. Pasak kitų tikėtinų duomenų, kuriuos pateikia O. Konkova, vodai dabartinėse teritorijose buvo paplitę jau I – IV amžiuose.
Vodai palyginti anksti perėjo į stačiatikybę, o tai sustiprino rusų kultūros įtaką. Nuo XIII a. pradžios vodų gyvenamoji sritis tapo nuolatine karų tarp Naugardo, Polocko ir Livonijos ordino arena, ir tai mažino šios tautos gausumą. Be to, 1215 m. daug vodų mirė iš didelio bado. Pagal 1323 m. Orechovo taiką, vodų gyvenama sritis buvo visiškai įtraukta į Naugardo respubliką.
Daug vodų save vadino ižorais, o savo kalbą – ižorų kalba, o tai galbūt lėmė, kad gyventojų surašymuose nuo 1926 iki 2002 m. vodai buvo ne išskiriami kaip savarankiška tauta, o priskiriami ižorams.
Antrojo pasaulinio karo metu iš Leningrado srities traukiantis vokiečių kariuomenei dauguma vodų pasitraukė iš gyvenamų vietų kaip pabėgėliai ir persikėlė į Suomiją. Karui pasibaigus, sovietai vodus susigrąžino grasinimais ir pažadais, tačiau Sovietų Sąjungoje jie buvo iškart represuoti − ištremti į Kareliją, Naugardo ir Pskovo sritis, Vidurinę Aziją, Sibirą. 1956 m. vodams leista grįžti į gimtuosius kraštus, tačiau turtas jiems nebuvo grąžintas, o jų namai buvo apgyvendinti atkeltųjų rusų.
Vodų kalboje garsas k prieš priešakinės eilės balsius virto tš : tšäsi 'ranka', tšivi 'akmuo', tšülä 'kaimas', seltšä 'nugara', entši 'siela' greta, kivi, kylä, selkä, henki. Junginys st išvirto į ss: mussa 'juodas', issua 'sėdėti' greta, istua; tačiau ps > hs: lahsi 'vaikas', lühsǟ 'melžti' greta , lypsǟ.
Pasak T. Arganat glotochronologinių apskaičiavimų, Svadešo 100 žodžių vodų kalbos sąrašas 91 % sutampa su bendrine suomių kalba ir 88 % – su estų bendrine kalba.
Balsiai
Vodų kalbos balsių sistema:
Mergina, kuri per daug žinojo
Mergina, kuri per daug žinojo – 1963 m. režisieriaus Mario Bava sukurtas filmas, laikoma pirmąja giallo stiliaus juosta. Tai paskutinis juodai baltas režisieriaus filmas.
Vodų kalba
Balsiai
Balsis i̮ pasitaiko tik skoliniuose iš rusų kalbos, pavyzdžiui: vi̮šifka 'siuvinėjimas' ( (vyšivka)), štobi̮ 'kad' ( (čtoby)).
Visi balsiai, išskyrus i̮, gali būti tiek trumpieji, tiek ilgieji (perrašoje ilgumas žymimas brūkšneliu). Kai kuriose šnektose ilgieji balsiai ō, ē ir ȫ sudvibalsėjo. Ilgumas turi skiriamąją reikšmę: tuli 'ugnis' – tūli 'vėjas'.
Mergina, kuri per daug žinojo
Titulinę filmo dainą „Furore“ atlieka Adriano Celentano.
Vodų kalba
Balsiai
Vodų kalbai būdingas turtingas dvibalsių rinkinys: ai, oi, ui, e̮i, äi, öi, üi, ei, oa, ua, e̮a, ia, ao, uo, io, au, ou, e̮u, iu, eu, ue̮, iä, öä, üä, iü, äü, öü, eü, üe.
Krakoljės kaimo šnektoje balsiai a ir ä gali redukuotis.
Mergina, kuri per daug žinojo
Turinys
Amerikietė studentė Nora atvyksta atostogoms į Romą pas tetą, kuri tą patį vakarą miršta nuo širdies smūgio. Nesugebėjusi paskambinti telefonu, mergina išbėga į gatvę, kur ją užpuola ir apsvaigina vagis, atimdamas rankinę. Prieš netekdama sąmonės, ji dar mato moterį, kurią kažkas sužeidė peiliu, todėl atsigavusi tvirtina buvusi žmogžudystės liudytoja, nors jokio kūno nerandama. Kadangi Nora labai mėgsta detektyvus, policija nutaria, kad ji viską išsigalvojo, todėl Nora kartu su gydytoju Basiu bando sužinoti patys surinkti informaciją ir netrukus sužino, kad prieš 10 metų toje pat vietoje ir tokiu pat būdu buvo nužudyta mergina...
Vodų kalba
Priebalsiai
Vodų kalbos priebalsių sistema (skliausteliuose rašomi fonemų alofonai arba fonemos, pasitaikančios tik skoliniuose):
Žodžio gale skardieji priebalsiai b, d, g ir z tampa pusskardžiais, kas perrašoje žymima didžiosiomis raidėmis: B, D, G ir Z.
Turima trumpųjų ir ilgųjų priebalsių priešprieša: tapamā 'pagauti' – tappamā 'nužudyti'.
Savieji žodžiai negali prasidėti ir baigtis priebalsių samplaikomis.
Prozodija
Vodų kalboje pagrindinis kirtis, kaip ir visose kitose Baltijos finų kalbose, krenta į pirmąjį skiemenį, papildomas – į kiekvieną nelyginį, skaičiuojant nuo žodžio pabaigos.
Morfonologija
right|thumb|200px|Vodų kalbos [[Balsių harmonija|balsių harmonijos schema: mėlyname fone priešakinės eilės balsiai, geltoname – užpakalinės eilės, žaliame – neutralūs balsiai.]] Esama balsių harmonijos: visi balsiai žodyje gali būti arba priešakinės eilės (e, ü, ö, ä), arba nepriešakinės (e̮, u, o, a). Balsiams i ir i̮ balsių harmonija netaikoma.
Laipsnių kaita vodų kalboje turtingiausia iš visų Baltijos finų kalbų. Istoriškai uždarajame skiemenyje vartotas silpnasis laipsnis, o atvirajame – stiprusis.
Morfologija
Vodų kalboje išskiriamos tokios kalbos dalys: daiktavardis, būdvardis, skaitvardis, įvardis, prieveiksmis, veiksmažodis, prielinksnis, polinksnis, jungtukas, dalelytė, jaustukas.
Skaičiaus kategorija reiškiama priešinant vienaskaitą ir daugiskaitą. Kaip ir kitose Uralo kalbose, gramatinių giminių nėra.
Linksniuojamosios kalbos dalys turi keturiolika linksnių: vardininką, kilmininką, partityvą, iliatyvą, inesyvą, eliatyvą, aliatyvą, adesyvą, abliatyvą, transliatyvą, esyvą, abesyvą, komitatyvą, terminatyvą.
Anksčiau vodų kalboje vartotas ir eksesyvo linksnis, pavyzdžiui, traktoristinD ir soлdatinD, tačiau dabartinėje kalboje šis linksnis išnykęs, išlikęs tik liktinėse leksikalizuotose formose kotonD 'iš namų' ir takkanD 'iš užnugario'. Eksesyvo reikšmę perėmė eliatyvas.
Esyvas šiuolaikinėje vodų kalboje pasidarė nebeproduktyvus ir paprastai gali būti keičiamas vardininku bei transliatyvu.
Daiktavardis
P. Aristė išskiria 15 linksniavimo tipų (9 vieskiemenių kamienų ir 6 dviskiemenių), vienų nuo kitų besiskiriančių tik kai kuriomis linksnių formomis.
Vodų kalbos žodžių mā 'žemė' ir лammaZ 'avis' linksniavimo pavyzdžiai:
Kaip ir kitose Uralo kalbose, vodų kalboje anksčiau buvo vartojamos savybinės priesagos (pavyzdžiui, poika 'sūnus' – poikano 'jūsų sūnus'), tačiau dabartinėje kalboje jos jau nebetaikomos, išliko tautosakoje:
Būdvardis
Būdvardžių linksniavimas nesiskiria nuo daiktavardžių. Būdvardžiai su daiktavardžiais derinami skaičiumi ir linksniu. Išimtį sudaro daiktavardžiai su komitatyvu (su jais vartojamas kilmininko linksnio būdvardis) ir terminatyvu (su jais eina iliatyvo linksnio būdvardis).
Aukštesnysis būdvardžio laipsnis sudaromas su priesaga -pi / -p (rytų tarmėse -piG) vardininke ir -pā / -pǟ kilmininke. Kamiengalio balsis -a / -ä šiais atvejais pakinta į -e̮: mussa 'juodas' > musse̮pi 'juodesnis'. Aukščiausiajam laipniui sudaryti prieš aukštesnįjį laipsnį pridedamas žodis ke̮ike̮a (ke̮ikkia / ke̮itšia rytų tarmėse) 'visų' (daugiskaitos partityvas) arba skolinys iš rusų kalbos sāmoi 'pats' ( (samyj)).
Skaitvardis
Vodų kalbos skaitvardžiai:
Krakoljės kaimo tarmėje kiekiniai skaitvardžiai 11 – 19 sudaromi kitaip: ühste̮išťšümmeD, kahste̮išťšümmeD, ke̮mte̮išťšümmeD ir t. t.
Įvardis
Vodų kalbos įvardžių linksniavimas:
Kai kuriose tarmėse išskiriamas asmeninių įvardžių daugiskaitos galininko linksnis, pirmajame ir antrajame asmenyse turintis ypatingą rodiklį (meďďeD 'mus', teďďeD 'jus'), sutampantį su trečiojo asmens daugiskaitos vardininku.
Veiksmažodis
Vodų kalbos veiksmažodžiui būdingos šios kategorijos: asmuo, skaičius, laikas, nuosaka.
Laiko kategorija reiškiama skiriant esamąjį, būtąjį laikus, perfektą, pliuskvamperfektą ir būsimąjį laiką.
Esamojo laiko asmenavimo pavyzdys, kaitant veiksmažodžius juvva / jūvva 'gerti' ir tehä 'daryti':
Imperfekto, būtojo nebaigtinio laiko, kaitybos priesagos sutampa su esamojo laiko kaitybos priesagomis (išskyrus III vns. asmenį), tačiau imperfekto formos sudaromos iš kito – esamojo laiko – kamieno.
Asmenavimas imperfekte:
Perfektas ir pliuskvamperfektas sudaromi iš e̮ллa 'būti' esamojo laiko (perfektui) ir imperfekto (pliuskvamperfektui) bei pagrindinio veiksmažodžio būtojo laiko dalyvio.
Vienintelis esamąjį ir būsimąjį laikus skiriantis veiksmažodis – tai e̮ллa 'būti', kurio būsimasis laikas sudaromas iš supletyvaus kamieno liďďä.
Vodų kalboje yra keturios nuosakos: tiesioginė, liepiamoji, tariamoji ir galimoji (ši pastaruoju metu sutinkama tik tautosakoje).
Tariamosios nuosakos rodiklis yra priesaga -isi- / -izi-, arba -issi- / -izi-, arba -issi- / -isi- (žiūrint, kokia tarmė).
Prieveiksmis
Semantiškai vodų kalbos prieveiksmiai skirstomi į vietos (litši 'arti', kaugaZ 'toli'), laiko (aikā 'seniai', varai 'anksti'), būdo (nī 'taip', ühtperǟ 'iš eilės, be paliovos'), kiekinius (ohto 'pakankamai', paľľo 'daug'), tikslo (tarviZ 'reikia'), sustiprinamuosius (ī / i 'net'), teigiamuosius ir neigiamuosius (muite̮štši 'be abejo', ep kē̮znīD 'niekada') bei klausiamuosius (kuza 'kur', kē̮z 'kada').
Produktyvios priesagos -ssi (üvä 'geras' > üvässi 'gerai'), -ttā (salamittā 'slapčia'), -Z (alaZ 'žemyn') ir -zī (etezī 'pirmyn'). Be to, kaip prieveiksmiai vartojamos sustabarėjusios daiktavardžių linksnių formos (iliatyvas, inesyvas, aliatyvas, adesyvas, transliatyvas, esyvas ir terminatyvas). Kaip prieveiksmiai išlikusios anksčiau kalboje turėtų linksnių formos: eksesyvo (kotonte̮ 'iš namų'), I komitatyvo (tšäsinǟ 'rankomis'), proliatyvo (maitsē 'žeme'), liatyvo (alā 'žemyn') ir instruktyvo (tšäzī 'rankų darbo (-u), rankomis').
Jungtukai
Atsižvelgiant į paskirtį, jungtukai skirstomi į sudedamuosius (ja 'ir', a 'o, bet', vaikka 'nors') ir prijungiamuosius (etti 'kad', sillä 'kadangi, nes'). Semantiškai skirstomi į sujungiamuosius (ja 'ir'), skiriamuosius (vai 'arba'), priešpriešinius ir nuolaidos (a 'o, bet'), priežasties ir aiškinamuosius (sillä 'kadangi, nes'), tikslo ir laiko (siZ / sīZ 'tada'), lyginamuosius (niku 'tarsi'), klausiamuosius (vai 'argi').
Žodynas
thumb|right|200px|[[Dmitrijus Cvetkovas|D. Cvetkovas (1890 − 1930)]] Žodyno daugumą sudaro veldiniai iš Baltijos finų prokalbės, neišskiriant visoms Baltijos finų kalboms būdingų skolinių iš baltų, germanų ir slavų kalbų.
Esama skolinių iš ižorų, suomių ir rusų kalbų. Ypač daug rusiškų skolinių, pavyzdžiui: kormuna 'kišenė' ( (karman)), starikka 'senis' ( (starik)), ďeda 'senelis' ( (ded)), i 'ir' ( (i)), a 'o' ( (a)), što / ešto 'kad' ( (čto)), pлūga 'plūgas' ( (plug)), prāznikka 'šventė' ( (prazdnik)), guľattā 'vaikštinėti; linksmintis' ( (guliatj)).
Tyrimų istorija
XVIII a. P. S. Palaso sudarytame žodyne greta estų ir karelų kalbų leksikos pateikta „čiuchonų kalbos“ žodžių, tarp kurių pramaišiui užrašyta vodų ir ižorų leksika. Tame pačiame XVIII a. buvo sudarytas F. Tumanskio žodynas, kuriame taip pat pateikiama vodiškų žodžių.
1922 m. kalbininkas D. Cvetkovas, etninis vodas, sudarė vodų kalbos gramatiką (išleista 2008 m. lygia greta su vertimu į estų kalbą). 1924 – 1926 m. jis sudarė Krakoljės kaimo tarmės žodyną (išleistas 1996 m.)
1930 m. pasirodė suomių kalbininko L. Ketuneno „Vodų kalbos istorinė fonetika“. Sovietų Sąjungoje buvo išleista keletas vodiškų tekstų. 1948 m. išspausdinta estų mokslininko P. Aristės „Vodų kalbos gramatika“, po 20 metų ji buvo išversta į anglų kalbą. 1990 – 2011 m. Estijoje septyniais tomais išleistas vodų kalbos žodynas. Medžiaga šiam žodynui buvo renkama nuo XX a. 4-ojo dešimtmečio, o kartotekos apimtis buvo pasiekusi 204 tūkstančius kortelių.
Daujėnų pagrindinė mokykla
Pasvalio rajono Daujėnų pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Pasvalio raj., Daujėnuose, Baluškių g. 4, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190616249. Steigėjas Pasvalio rajono savivaldybės taryba. Filialas Pasvalio rajono Daujėnų pagrindinės mokyklos Girsūdų pradinio ugdymo skyrius. miniatiūra|250px|left
Kartusis baravykas
Kartusis baravykas  – baravykinių (Boletaceae) šeimos, baravykų (Boletus) genties grybų rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Parkai, lapuočių miškai, ypač kalkingi ąžuolynai su skroblu, liepa. Vasara, rečiau ruduo. Kotas šakniškai nusmailėjęs, trama karti, melsvėjanti.
Vaisiakūniai dideli, mėsingi. Kepurėlė užauga iki 25 cm skersmens, pilka, gelsvai rusva, gelsvai pilka. Vamzdeliai nešvariai gelsvi, poros pilkos, geltonos, paspaudus mėlynuoja. Kotas per vidurį išsipūtęs iki 8 cm storio, pamatinėje dalyje šakniškai nusmailėjęs, su rusvu tinkleliu. Trama geltona, perlaužus mėlynuoja, kartaus skonio. Sporos 9–17×4,5–6 μm.
Būdingi požymiai: poros pilkos, geltonos, kotas pilviškai sustorėjęs, pamatinėje dalyje nusmailėjęs, baigiasi rizoidais.
Auga pavieniui, lapuočių miškuose, ypač kalkinguose, molinguose ąžuolynuose. Dėl kartaus skonio nevalgomas. Retai randamas. Saugomas.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 58 psl.
Miškėnai
Miškėnai – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Reivyčių.
Žiezdrelė
Žiezdrelė – kaimas Utenos rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 3 km į pietryčius nuo Saldutiškio, Subiškio miške, prie Žiezdrelio ežero pietinio galo. Pro kaimą eina keliukas į Linkmenis bei juosia Švenčionėlių–Utenos geležinkelis.
Gyventojai
thumb|left|255px|Įvažiavimas Žiezdrelėn thumb|left|255px|Artėjant link pervažos
Cimbaliarija
Auginamas alpinariumuose, prie mūro sienų. Augalas gražiai padengia uolas, mūro sienas. thumb|left|210px|Gulsčiosios cimbaliarijos žiedai
Smailiauodegis plėšikas
Smailiauodegis plėšikas (Stercorarius parasiticus) – plėšikinių (Stercorariidae) šeimos paukštis, kuris pagal savo polėkį šiek tiek panašus į plėšriuosius paukščius. Persekioja kirus, žuvėdras, atima iš jų maistą. Kūnas pilkai rudos spalvos, viršugalvis juosvas, o nugaros pusė pilkai rusva, pilvas baltas. Uodegoje dvi ilgesnės plunksnos yra smailios ir žymiai ilgesnės už kitas. Skleidžia miaukiantį garsą „je-ėeu".
Yangon United FC
„Yangon United“ (MY ရန်ကုန်ယူနိုက်တက်) – Mianmaras futbolo klubas iš Rangūno (Jangono).
Istorija
Klubas įkurtas 2009 m. balandžio mėn. Nuo 2009 m. sezono rungtyniavo Nacionalinėje lygoje.
2021 m. dėl pandemijos čempionatas nevyko. 2022 m. čempionate iškovojo antrą vietą.
Narathivatas
Narathivatas – miestas pietų Tailande, Siamo įlankos pakrantėje, apie 70 km nuo Malaizijos sienos, prie tarptautinio geležinkelio linijos. Provincijos centras. 43,9 tūkst. gyventojų (2003 m.).
Verčiamasi žemdirbyste, kokoso palmių auginimu.
Patanio karalystė
''Šis straipsnis yra apie istorinę malajų valstybę Patanį. Straipsnį apie Tailando miestą rasite čia, o apie to paties pavadinimo Tailando provinciją – čia''
Patanis (malajų kalba: Kerajaan Melayu Patani) – nuo XIII a egzistavusi malajų valstybė, dabar padalinta tarp Tailando ir Malaizijos. Ji buvo viena iš musulmoniškų malajų valstybių. Ją sukūrė malajai, nors jų kalba priklauso pattani dialektui, vadinamam javi.
Langkasuka
Pattani valstybės pimtakė buvo hinduistinė malajų valstybė Langkasuka, nuo pirmųjų mūsų eros amžių kontroliavusi Malakos pusiasalio prekybą. Ši valstybė valdė dideles teritorijas dabartiniame Pietų Tailande ir šiaurės Malaizijoje. Vėliau ji prarado kontrolę šiaurėje (Tamralinga), ir vakaruose (Kedahas). I tūkstantmečio pabaigoje teritoriją kontroliavo malajų Šrividžaja.
Patanio karalystė
XIII a. Langkasukoje priimtas islamas ir ji pakeitė vardą į Pattani. Ši karalystė paveldėjo Langasukos teritorijas ir buvo išsidėsčiusi rytinėse Kra sąsmaukos pakrantėse (užėmė dabartines Tailando Patanio, Jalos, Narativato provincijas bei Malaizijos Kelantano ir iš dalies Terenganu valstijas). Jos sostinė buvo dabartiniame Kurse mieste. Kaimyninės valstybės buvo Kedaho sultonatas vakaruose ir Nakhon si Thamaratas šiaurėje. Pietuose XV a susikūrė Melakos sultonatas.
Atskirais laikotarpiais nuo XVI a Patanis mokėjo duoklę Tailandui, būdama jo vasale. Tačiau XVII a valstybė išgyveno didžiausią klestėjimą, nes vertėsi prekyba su Kinija, Indija, Riūkiū karalyste, Vakarų šalimis. Tuo metu valdė žymios moterys valdovės.
XVIII a ji labai nusilpo, nuo jos atskilo Terenganu ir Kelantano sultonatai, vėliau prijungti prie Britų Malajos. Likusios Patanio teritorijos XIX a pradžioje absorbuotos Tailando (formaliai aneksija įvyko 1902 m.). 1909 m. britų-Siamo sutartimi britai galutinai pripažino Patanio padalijimą: Terenganu ir Kelantanas atiteko Jungtinei Karalystei, o šiaurinės sritys – Siamui. Siamo sudėtyje jos sudarė atskirą administracinį vienetą monthon, o 1933 m. padalintos į tris aministracinius vienetus: Patanį, Jalą ir Narativatą.
Separatizmas
thumb|Patanio teritorija dab. Tailande ir Malaizijoje thumb|150px|left|Patanio separatistų vėliava Buvusios Patanio teritorijos Tailando sudėtyje išlaikė malajų tapatybę, kalbą ir islamo religiją. Nuo 1930 m nepaisant Tailando mėginimų užgniaužti, čia buvo vykdomi separatistiniai išpuoliai, siekiantys atkurti Patanio karalystę. Ypač pattani viltys sustiprėjo per Antrąjį pasaulinį karą, kuomet Tengku Mahmud Mahyuddin vadovaujami sukilėliai tikėjosi britų pagalbos. Pasibaigus karui britai nepalaikė jų siekių, ir Patanis liko Tailando sudėtyje.
Po karo dėl ypač kietos Tailando politikos Patanio rezistencija buvo užgniaužta. Ji atgimė 1980 m., o sustiprinta buvo 1990, plintant įvairioms islamo idėjoms. XXI a pradžioje prasidėjo teroristiniai išpuoliai, dar labiau suintensyvėję 2004 m.
Valdovų sąrašas
Iki 1816 m. valdovai tituluojami radža (karaliais), o nuo 1816 – sultonais.
Paul Gottlieb Nipkow
Paul Gottlieb Nipkow (gimė 1860 m. rugpjūčio 22 d. – mirė 1940 m. rugpjūčio 24 d.) – vokiečių išradėjas, mechaninės televizijos pionierius.
thumb|left|Nipkovo diskas 1884 m. Paul Nipkow tapo pirmuoju pabandžiusiu perduoti judantį vaizdą laidais. Jo teorija sujungė du svarbius principus: fotoelektrinį reiškinį, atrastą Joseph May 1873 m., ir vaizdo užtęstumo reiškinį.
Viktoras Ponta
Viktoras Ponta (, g. 1972 m. rugsėjo 20 d. Bukarešte) – rumunų teisininkas, politikas, valstybės veikėjas. Rumunijos ministras pirmininkas (nuo 2012 m. gegužės mėn.).
Biografija
2004 m. tapo Deputatų rūmų (Rumunijos parlamento) nariu, 2006 m. išrinktas parlamento vicepirmininku. 2008–2009 m. buvo Emilio Boko vyriausybės ministras ryšiams su parlamentu.
Ilja Volkovas
Ilja Volkovas (, ; g. 2002 m. balandžio 19 d. Minske) – Baltarusijos dainininkas.
Viktoras Ponta
Biografija
2003 m. išrinktas Rumunijos socialdemokratų partijos vicepirmininku, nuo 2010 m. vasario mėn. yra šios partijos pirmininkas.
Ilja Volkovas
Atlikėjas yra dalyvavęs daugybėje muzikos konkursų, tokiuose kaip „New Movement“, „European Cup“ ir „New Wave Junior“.
2013 m. su daina „Poy so mnoy“ atlikėjas išrinktas atstovauti Baltarusijai 2013 m. vaikų „Eurovizijos“ konkurse. Renginyje, vykusiame Kijeve, atlikėjas su 108 taškais užėmė trečiąją vietą tarp dvylikos dalyvių. Šiame konkurse anksčiau buvo pasirodęs 2012 metais, kaip dalyvio Jegoro Žesko šokėjas.
Viktoras Ponta
Biografija
2014 m. bolotiravosi Rumunijos prezidento rinkimuose, tačiau antrajame ture daug kam netikėtai pralaimėjo Klausui Johanisui.
Fransiskas (palydovas)
Fransiskas arba Uranas XXII – gamtinis Urano palydovas. 2003 m. rugpjūčio 13 d. atrado Matthew J. Holman su komanda ir Brett J. Gladman nuotraukose, padarytose 2001 m.
Iš karto po atradimo suteiktas laikinas S/2001 U 3 pavadinimas. Vėliau pavadintas Viljamo Šekspyro pjesės „Audra“ veikėjo vardu.
Išskyrus palydovo dydį ir orbitą, daugiau nieko nežinoma. Dauguma charakteristikų suskaičiuotos teoriškai.
Bania Luka
Bania Luka  – miestas Bosnijoje ir Hercegovinoje, faktinė Serbų Respublikos sostinė. Miestas įsikūręs šalies šiaurės vakaruose, prie Vrbaso upės. 92 proc. gyventojų – serbai. Tai didžiausias serbiškosios Bosnijos dalies verslo ir ekonominės veiklos centras, čia gyvena 16 proc. Serbų respublikos gyventojų.
Bania Lukoje yra tiek ortodoksų cerkvių, tiek mečečių, iš kurių ypač žymi XVI a. Ferchadijos mečetė.
Istorija
Bania Luka rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1494 m., tačiau miestas egzistavo dar prieš kelis šimtmečius. Mieste išlikusi senovinė Kastelio pilis. Per karą su turkais 1688 m. austrai miestą buvo užėmę, tačiau vėliau vėl užleido turkams. 1737 m. rugpjūčio 4 d. austrai prie miesto skaudžiai pralaimėjo turkams, o 1878 m. rugpjūčio 14 d. prieš juos laimėjo. 1931 m. iš 18 500 miesto gyventojų apie pusę buvo musulmonai.
Gumbuotasis Vaineikių ąžuolas
Gumbuotasis Vaineikių ąžuolas – botaninis Lietuvos gamtos paveldo objektas, 1971 metais paskelbtas gamtos paminklu. Auga Vaineikių kaime, Satkūnų sen., Joniškio raj. Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (Quercus robur L.). Ąžuolo kamieno apimtis 1,3 metro aukštyje – 595 cm, aukštis – 21,8 m. Medis nepasiekė gamtinės brandos ir yra rezignacijos fazėje. miniatiūra|250px|left|Ąžuolas 2015 m.
Glitiškių ąžuolas
thumb|right|180 px Glitiškių ąžuolas – botaninis Lietuvos gamtos paveldo objektas, 1960 metais paskelbtas gamtos paminklu. Auga Glitiškių kaime, Paberžės sen., Vilniaus raj. Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (Quercus robur L.). Ąžuolo kamieno apimtis 1,3 metro aukštyje – 7,40 m, medžio aukštis – 24 m, lajos aukštis – 20 m. Medis pasiekė gamtinę brandą ir yra degeneracijos fazėje.
Istorija
Dabar ąžuolas auga prie Glitiškių dvaro sodybos.
Vincas Mišeika
Vincas Mišeika (1870 m. liepos 20 d. Puodžiūnuose, Pakruojo raj. – 1938 m. rugpjūčio 19 d. Čikagoje) – lietuvių visuomenės veikėjas.
Biografija
1883–1890 m. mokėsi Panevėžio, 1891–1892 m. – Pinsko realinėse mokyklose. 1892–1893 m. studijavo Rygos Politechnikos institute.
1900 m. atvyko į Voterberį, 1902 m. – į Čikagą, dvejus metus studijavo Ilinojaus universitete, bet dėl ligos mokslus nutraukė. 1905 m. organizavo Amerikos lietuvių socialistų sąjungos (ALSS) 4 – ą kuopą, kurios nariais tapo daugelis lietuvių išeivių iš Rygos. 1909–1922 m. dirbo ALSS 8 – ojo rajono įkurtoje ir globotoje „Aušros“ mokykloje, organizavo knygyną ir skaityklą. 1914–1932 m. dirbo laikraščio „Naujienos“ redakcijoje, nuo 1932 m. – nekilnojamojo turto prekybos firmoje.
Bendrovė (Utena)
Bendrovė – kaimas Utenos rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 4 km į pietryčius nuo Saldutiškio, Subiškio miške. Praeina keliukas iš Saldutiškio į Linkmenis.
Istorija
1984 m. spalio 31 d. kaimas iš Ignalinos rajono Linkmenų apylinkės perduotas Utenos rajono Saldutiškio apylinkei.
Jugyd Va nacionalinis parkas
Jugyd Va nacionalinis parkas – saugoma gamtos teritorija Rusijoje, Komijos Respublikoje, šiaurės rytų Europoje. Jis yra didžiausias Rusijos ir Europos nacionalinis parkas, užimantis 18 917 km² plotą.
Visas parkas yra Pečioros upės baseine, šiaurės Urale ir geografiškai visas yra Europos žemyne. Pietuose parkas ribojasi su senesniu Pečioros-Ilyčiaus draustiniu.
Parkas įkurtas 1994 m. balandžio 23 d. siekiant apsaugoti taigos miškus nuo išnykimo. Nacionaliniame parke yra Komijos pirmykščiai miškai, kurie 1995 m. buvo įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Komijos pirmykščiams miškams kenkia nelegalus miškų kirtimas ir aukso gavyba.
Jugyd Va nacionaliniame parke gyvena apie 180 paukščių rūšių, iš kurių yra ir itin retos rūšys. Čia taip pat yra 20 žuvų, 5 varliagyvių ir viena roplių rūšis. 56 procentai parko teritorijos sudaro miškai.
Kasmet parką aplanko apie 4 000 turistų, nors potencialiai parkas galėtų priimti didesnį turistų skaičių.
Trangas
Trangas – miestas pietų Tailande, 20 km nuo Indijos vandenyno, į pietryčius nuo Krabio. Provincijos centras. 59,6 tūkst. gyventojų (2005 m.).
Verčiamasi žemdirbyste, kaučiuko rinkimu. Mieste gyvena ženklios kinų ir malajų bendruomenės. Yra pastatyta vatų, mečečių.
John Logie Baird
John Logie Baird (1888 m. rugpjūčio 13 d. - 1946 m. birželio 14 d.) – škotų išradėjas ir inžinierius.
John Logie Baird sukūrė pirmąją televizijos sistemą, kuri panaudota reguliariai laidai. Ji buvo pagrįsta nipkovo disku su siųstuvu ir radijo bangų imtuvu. 1926 m. Britų radijo ir televizijos kompanija (BBC) per pirmą bandomąją televizijos laidą Jungtinėje Karalystėje perdavė 50 linijų paveikslo signalus. Baird patobulino savo sistemą iki 240 linijų ir 25 paveikslų per sekundę. Naudojant jo įrangą, BBC 1932 m. iškilmingai atidarė televizijos paslaugą.
Kizil Kulė
thumb|250px|right|Vaizdas iš jūros. Kizil Kulė (Raudonasis bokštas) – vienas pagrindinių istorinių statinių Alanijoje, Antalijos provincijos Turkijos pietuose kurortiniame mieste. Bokštas yra miesto uosto teritorijoje, pastatyta XII a. ir yra miesto simbolis.
Miškežeris
Miškežeris – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Bražuolės.
Kizil Kulė
Istorija
Bokšto statyba buvo pradėta 1221 m., seldžiukų dinastijos sultono Aladino Keikubado I–jo valdymo pradžioje, o užbaigtas 1226 m. Sultonas, bokšto statybai iš Sirijos miesto Alepo, į Alaniją pakvietė architektą Ebuali Rehą el Ketanį.
Savo pavadinimą bokštas gavo dėl statyboms naudojamų raudonų plytų.
Daug amžių bokštas tarnavo ginant uostą ir laivų statyklą nuo priešų iš jūros pusės. Pastatas pastatytas labai kokybiškai ir iki šiol yra ryškiausiu senovės karo architektūros pavyzdžių. Jis yra geriausiai išsilaikęs pastatas pastatytas seldžiukų Alanijoje. 1979 m. bokštas atidarytas turistams.
Architektūra
Aštuonkampio formos raudonų plytų bokštas saugo arsenalą (Tersane), pastatyta 1221 m. Bokšto aukštis yra 33 m, skersmuo – 29 m, kiekvienos sienos ilgis – 12,5 m. Bokšte yra 5 aukštai ir iki jo viršaus veda aukšti akmeniniai laiptai (85 pakopos). Saulės šviesa pro penkto aukšto ertmę yra matoma pirmame aukšte. Bokšto viduryje yra įrengtas rezervuaras.
Muziejus
1979 m. miesto savivaldybė pirmame bokšto aukšte atidarė etnografinį muziejų, kurio ekspozicija pasakoja bokšto ir Alanijos istoriją, seldžiukų heraldiką. Bokštą galimą lankyti visą savaitę, išskyrus pirmadienį, nuo 8 – 12 val. ir 13.30 – 17.30 val. Įėjimas mokamas, bilietas kainuoja 3–5 liras (6–10 Lt).
Paisetė II
Paisetė II – kaimas Utenos rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 3 km į pietryčius nuo Saldutiškio.
Juozas Matulevičius
Juozas Matulevičius:
Kriklinių pagrindinė mokykla
Pasvalio rajono Kriklinių pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Krikliniuose (Pasvalio raj.), Žalioji g. 2, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Buvęs įstaigos kodas 190617340. Steigėjas Pasvalio rajono savivaldybės taryba.
Istorija
Kriklinių bažnytinėse knygose išlikęs įrašas liudija, kad parapijinė mokykla čia jau veikė 1863 m. ir joje mokėsi 35 mokiniai. 1924 m. valdžia įsteigė vieno komplekto pradžios mokyklą. Po keleto metų mokykla iš Kriklinių perkelta į Moliūnus, į buvusio Karpio dvaro pastatą. Čia veikė dviejų komplektų mokykla.
1949 m. Krikliniuose įkurta septynmetė mokykla, o Moliūnuose liko tik pradinės klasės. 1950 m. mokykla persikėlė į buvusį klebonijos pastatą, 1959 m. tapo aštuonmete. 1968 m. pastatytas naujas mokyklos pastatas. 2009 m. rugsėjo 1 d. Kriklinių pagrindinė mokykla reorganizuota į Pasvalio rajono Daujėnų pagrindinės mokyklos Kriklinių pradinio ugdymo skyrių.
Kemgangas
Didžiausi intakai – Gapčionas, Jugučionas, Mihočionas, Unsančionas, Sioksiongčionas, Nonsančionas. Upės vanduo naudojamas drėkinimui. Kemgangas laivuojamas ~100 km nuo žiočių ruože. Prie upės įsikūręs Kondžu miestas.
Pontė Vekijo
Pontė Vekijo ( – „senasis tiltas“) – seniausias Europoje akmeninis uždarųjų skliautų segmentinis arkinis tiltas, esantis Florencijoje, Italijoje. Tai vienintelis per Antrąjį pasaulinį karą išlikęs tiltas Florencijoje, pastatytas 1345 m. pagal Taddeo Gaddi sumanymą. Eina per Arno upę. Virš tilto 1564 m. pastatytas Vazario koridorius, jungiantis Uficių galeriją su Piti rūmais.
Kaniava (reikšmės)
Pavardės:
Kaniava − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kaniavienė (ištekėjusi moteris) ir Kaniavaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Kalibanas (palydovas)
Kalibanas arba Uranas XVI – gamtinis Urano palydovas. 1997 m. rugsėjo 6 d. Halo teleskopu atrado Brett J. Gladman, Philip D. Nicholson, Joseph A. Burns ir John J. Kavelaars.
Iš karto po atradimo suteiktas laikinas S/1997 U 1 pavadinimas. Vėliau pavadintas Viljamo Šekspyro pjesės „Audra“ veikėjo vardu.
Išskyrus palydovo dydį ir orbitą, daugiau nieko nežinoma. Dauguma charakteristikų suskaičiuotos teoriškai.
Stara Lomža nad Žeka
Stara Lomža nad Žeka  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Lomžos valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į pietryčius nuo Lomžos ir apie 72 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Paalsuodė II
Paalsuodė II – kaimas Utenos rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 9 km į pietryčius nuo Saldutiškio.
Tarasu San Markosas
Tarasu San Markosas arba tiesiog San Markosas – miestas Kosta Rikoje, San Chosė provincijoje, 70 km į pietus nuo San Chosė. Įsikūręs Piriso upės šiaurinėje pakrantėje, Talamankos Kodiljeros slėnyje. Svarbaus kavos auginimo regiono centras. Yra katalikų bažnyčia.
Istorija
San Markosas įkurtas apie 1820 m., o XIX a. pab. tapo kavos auginimo centru. Kantono centras nuo 1868 m.
thumb|left|250px|Miesto gatvė
Visdergiai
Visdergiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 8 km į pietus nuo Kuršėnų, prie kelio Ramučiai – Kuršėnai.
Istorija
Prie kaimo buvo Visdergių–Papelkių pilkapynas arba „Milžinų kapai“, kurį 1884–1885 m. tyrinėjo Tadas Daugirdas.
1950–1991 m. kaimas priklausė Micaičių kolūkiui. Kaimo rytinėje dalyje plyti Visdergių–Čiuinių durpynas.
Rimantas Gricius
Rimantas Gricius (g. 1964 m. vasario 13 d. Tauragėje) – Lietuvos ir Mažeikių rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1988 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą, kūno kultūros mokytojas.
1987–1995 m. Viekšnių profesinės mokyklos dėstytojas, nuo 1995 m. Mažeikių raj. Viekšnių vidurinės mokyklos direktorius.
Tėvynės sąjungos Mažeikių rajono skyriaus narys.
2003–2004 m. ir 2007 m. (atsisakė mandato) Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narys.
Viekšnių bendruomenės pirmininkas, Žemaičių kultūros draugijos narys, etnografinio ansamblio „Poilsielis“ narys. Sutuoktinė Snieguolė, vaikai Gintarė, Salomeja.
Geručiai
Geručiais vadinami kaimai:
Stara Lomža pži Šosiai
Stara Lomža pži Šosiai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Lomžos valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į pietryčius nuo Lomžos ir apie 72 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Žmogus, kurio nebuvo
Žmogus, kurio nebuvo – 2001 m. JAV režisierių brolių Koenų kriminalinė drama  apie meilę, neištikimybę, šantažą, nusikaltimą ir bausmę.
Filmo premjera įvyko 2001 m. gegužės 13 d. Kanų kino festivalyje.
Siužetas
1949 m. Kalifornija, Santa Roza. Filmo siužetą pasakoja pagrindinis filmo herojus Edas Kreinas, – nekalbus 40–metis kirpyklos darbuotojas. Jo žmona Doris, turinti problemų su alkoholiu, dirba buhaltere parduotuvėje ir yra neištikima vyrui su savo viršininku „Didžiuoju Deivu“. Kartą į kirpyklą užsuka pravažiuojantis verslininkas apsikirpti ir pasiūlo Edui savo pinigus investuoti į naują cheminio valymo technologiją. Tam reikia 10 000 dolerių. Edas ryžtasi pinigus gauti šantažuojant žmonos viršininką. Jis pasiunčia anoniminį laišką. Gavęs pinigus iš „Didžiojo Deivo“ ir atidavęs verslininkui, pastarasis dingsta. Edas galvoja, kad jį apgavo.
Vieną vakarą „Didysis Deivas“ paskambina Edui ir paprašo užeiti į parduotuvę. Pasirodo, verslininkas buvo užėjęs pas Deivą ir taip pat prašė 10 000 dolerių, kas pasirodė jam labai keistai ir jis jėga privertė jį prisipažinti. Deivas puola Edą ir bando jį uždusinti, bet Edui po ranka pasitaiko kanceliarinis peilis, kuriuo nužudo Deivą. Policija suradusi trūkumą parduotuvės kasoje areštuoja Doris. Edas pasamdo geriausią advokatą Fredį Ridenšnaiderą. Matydamas, kad advokatas nelabai tiki Doris nekaltumu, Edas prisipažysta nužudęs Deivą, bet advokatas mano, kad taip Edas nori užtartį žmoną. Bet prieš teismo proceso pradžią Doris kameroje nusižudo. Patologoanatomas Edui praneša, kad Doris buvo nėščia.
Už likusius pinigus Edas nori padėti savo draugo dukrai Berdi siekiant karjeros skambinant fortepijonu. Jis nuveža ja parodyti žymiam muzikos mokytojui, bet merginos skambinimas pianisto nesužavi. Važiuojant automobiliu atgal, norėdama atsidėkoti Edžiui, Berdi ketina atlikti felaciją ir Edas padaro avariją. Prabudęs iš komos, Edas supranta, kad yra areštuojamas. Pasirodo, „Didysis Deivas“ iš verslininko parodymus gavo, o paskui nužudė ir paskandino kartu su automobiliu ežere. Mažiną su lavonu atsitiktinai surado vaikai, o prie jo – verslininko ir Edžio sutartį. Policijos nuomone, Edis privertė žmoną iš parduotuvės kasos pavogti pinigus, kad galėtų investuoti į naują verslą, o paskui nužudo verslininką. Edas nuteisiamas mirties bausme...
Aktoriai
ir kt.
Stefanas (palydovas)
Stefanas arba Uranas XX – gamtinis Urano palydovas. 1999 m. liepos 18 d. atrado Brett J. Gladman su komanda.
Iš karto po atradimo suteiktas laikinas S/1999 U 2 pavadinimas. Vėliau pavadintas Viljamo Šekspyro pjesės „Audra“ veikėjo vardu.
Išskyrus palydovo dydį ir orbitą daugiau nieko nežinoma. Dauguma charakteristikų suskaičiuotos teoriškai.
Brangakmenis
Brangakmenis – mineralas, uoliena, organinė ar sintetinė medžiaga, kurią galima rinkti ir panaudoti juvelyrikoje. Tai natūralūs apdirbti bei neapdirbti brangieji, juvelyriniai bei puošnieji akmenys, organinės kilmės brangakmeniai. Gamtoje dažnai randami mineralai vadinami pusbrangakmeniais.
Brangakmenių svoris matuojamas karatais.
Mokslas, nagrinėjantis brangakmenių savybes yra gemologija. Gemologai klasifikuoja brangakmenius pagal tam tikras savybes: kietumą, spalvą, švarumą, paplitimą gamtoje, cheminę sudėtį ir kitas.
Gražią savo išvaizdą brangakmeniai įgauna po apdorojimo (šlifavimo ar poliravimo). Kai kurie brangakmeniai netinkami juvelyriniams dirbiniams, nes yra per minkšti ar trapūs, tačiau dėl savo gražios išvaizdos jie gali būti eksponuojami muziejuose. Akmens blizgesio patvarumas priklauso nuo jo kietumo.
Kai kuriuos brangakmenius galima gaminti dirbtiniu būdu. Juvelyriniai akmenys ir organinės medžiagos gali būti paveikti švitinant, dirbtinai keičiant (lazerio naudojimas intarpų pakeitimui ar išorinių įtrūkimų užpildymas stiklu ar plastiku), dažant ar kitaip chemiškai apdorojant.
Pagal CIBYO klasifikaciją juvelyriniai akmenys skirstomi:
Brangakmeniai
thumb|300px|Brangakmeniai
Organinės kilmės akmenys
thumb|150px|Perlai
Didžiosios Lenkijos nacionalinis parkas
Didžiosios Lenkijos nacionalinis parkas  – saugoma gamtos teritorija vidurio vakarų Lenkijoje, Didžiosios Lenkijos vaivadijoje, 15 km į pietus nuo Poznanės, Didžiosios Lenkijos žemumoje, Vartos kairiajame krante. Apima 76 km² plotą. Teritorijos saugomos nuo 1932 m., o nacionalinis parkas įkurtas 1957 m.
Parkui būdingas ledyno sudarytas paviršius – moreninės formos, ozai, drumlinai, daug ežerų (rininis Gurecko ežeras, moreninis Kocioleko ežeras), yra Vartos tarpeklis. Aukščiausia vieta – Osiova Guros kalva (132 m). Pasitaiko žemyninių kopų. Veši miškai, daigiausia pušynai (70 % medynų), yra ąžuolynų, mišriųjų miškų. Gausi gyvūnija, ypač daug vandens paukščių (iš retesnių paukščių sutinkami tulžiai, žalvarniai, juodosios meletos, juodieji pesliai, paprastieji suopiai, nendrinės lingės).