cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tūbinių Šv. Kryžiaus koplyčia
Istorija
Kunigas Vincentas Juzumas, nuo 1881 m. klebonavęs Varnių parapijoje, savo veikale „Žemaičių vyskupijos istorija“ (1899 m.) apie Tūbinių bažnyčios atsiradimą rašė:
V. Juzumo aprašytas namelis pušynėlyje, kuriame meldėsi pamaldusis I. Jacevičius, greičiausiai buvo dabartinės Šv. Kryžiaus koplyčios vietoje. Kol naujai statoma Tūbinių bažnyčia dar nebuvo pašventinta, gavus vyskupo leidimą, Šv. Kryžiaus koplyčioje 1822 m. buvo pradėtos laikyti Šv. Mišios.
Šalia koplyčios 1987 m. vasarą įrengtas koplytstulpių ansamblis, skirtas Lietuvos krikšto 600 metų jubiliejui.
Palaidojimai
2014 m. atrastas bažnyčios fundatorės Teklės Jacevičienės 1843 m. mirties įrašas, kuriame nurodyta jos palaidojimo vieta. Teklė Jacevičienė - Godlevska, Igno žmona, 67 m. našlė, palaidota šalia savo anksčiau mirusio vyro Igno Jacevičiaus Tūbinėse, Kalvarijų 12 stoties koplyčioje. Vėliau, pagal Lietuvos Valstybinio Archyvo dokumentus, nustatyta kad 1829 m. pirmiausia šioje koplyčioje buvo palaidotas 79 m. Tūbinių dvaro savininkas, vienas bažnyčios steigėjų ir fundatorių Ignas Jacevičius. . Lietuvos Valstybinio Istorijos Archyvo (LVIA) dokumentuose apie Igną Jacevičių nurodoma, kad Ignas Jacevičius mirė 79 m. amžiaus 1829 m. lapkričio 30 d., palaidotas Tūbinių kalvarijų koplyčios rūsyje. Įrašai LVIA religinių bendruomenių skyriuje saugomose knygose padaryti tuo laikotarpiu naudota lenkų kalba. Pagal juos daroma išvada, kad Igno ir Teklės Jacevičių šeimoje tuo laikotarpiu buvo 3 sūnūs: Anupras, Severijus, Juozapas Julius.
Paraistys
Paraistys – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės rytus nuo Švenčionių, šalia kelio.
Larung Garas
Larung Garas  – Tibeto budistų miestelis, kuriame stovi didžiausia pasaulyje budizmo akademija. Mokslų centras įsteigtas 1980 m. vidurio Kinijoje, Sičuane, Sertare, Sedos apygardoje. Ši atoki Kinijos vietovė yra 4 km aukštyje virš jūros lygio ir už 600 km nuo artimiausio didmiestčio Čengdu. Šiame regione gyventojų daugumą sudaro tibetiečiai.
Tibetiečių budistų miestelyje bei vienuolyne gyvena ir mokosi daugiau nei 40 tūkstančių vienuolių – vyrų ir moterų, besigilinančių į budizmą. Vienuoliai ir vienuolės gyvena aplink vienuolyno kompleksą ant kalvų stovinčiuose mediniuose nameliuose.
2016 m. KLR valdžios nurodymu Larung Gare siekiant sumažinti gyventojų skaičių pradėti ardyti pastatai.
Linkuvos geležinkelio stotis
Linkuvos geležinkelio stotis – siaurojo geležinkelio stotis Linkuvos mieste, prie Linkuvos–Petrašiūnų siaurojo geležinkelio. Linkuvos stoties namas – paveldo objektas (unikalus Nr. ). Stotis neveikianti, 750 mm kelynas beveik išardytas.
Istorija
Įkurta XX a. pradžioje, kai 1916 m. vokiečiai iš Petrašiūnų stoties į Linkuvą nutiesė siaurąjį geležinkelį ir sujungė su Šiaulių–Biržų geležinkeliu.
veikė maždaug iki XX a. 7-ojo dešimtmečio. 1996 m. įtraukta į Kultūros vertybių registrą.
Uverė
Uverė  – upė Rusijoje, Naugardo srityje; Mstos dešinysis intakas (Volchovo baseinas). Išteka iš Korobožos ežero, telkšančio į šiaurės rytus nuo Borovičių. Prateka keletą ežerų. Teka į pietryčius, pietus.
Upės vagos plotis – 20–40 m. Senovėje buvo svarbi vandens kelio tarp Volgos, Naugardo, vėliau Peterburgo, dalis.
Alejandra Valencia
Alechandra Valensija Truchiljo (Alejandra Valencia Trujillo, g. 1994 m. spalio 17 d., Hermosiljyje) – meksikiečių šaulė iš lanko, olimpinė prizininkė.
Biografija
2011 m. Panamerikos čempionate laimėjo aukso medalius individualioje ir komandinėje rungtyse.
2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Valencia kartu su Meksikos rinktine liko 7-a moterų komandinėje rungtyje ir 17-a individualioje rungtyje.
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse kartu su Meksikos nacionaline rinktine užėmė 5-ą vietą moterų komandinėje įskaitoje. Individualioje rungtyje sportininkė pralaimėjo kovą dėl bronzos ir užėmė 4-ą vietą. 2017 m. pasaulio čempionato prizininkė – pelnytas sidabras moterų komandinėje rungtyje. 2019 m. tapo Panamerikos čempione.
Šaudymo iš lanko turnyro 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse kvalifikacijoje Meksikos atstovė pelnė 674 taškus ir liko 4-a. Mišrių porų varžybose kartu su Luis Álvarez bronziniame finale nugalėjo Turkijos atstovus ir pelnė bronzos medalius.
Gabriela Mistral
Gabriela Mistral, tikrasis vardas Lusila de Marija del Perpetuo Sokoro Godoi Alkajaga (Lucila de María del Perpetuo Socorro Godoy Alcayaga, 1889 m. balandžio 7 d. – 1957 m. sausio 10 d.) – Čilės poetė, pedagogė, diplomatė. Nobelio literatūros premijos laureatė (1945 m.).
Biografija
Gimė Vikunijos mieste, augo Andų kaimelyje Montegrandėje. 1906–1923 m. įvairiuose šalies miestuose dirbo mokytoja. 1918 m. tapo licėjaus Punta Arenase direktore. 1921 m. persikėlė į Santjagą. Buvo aktyvi visuotinio švietimo propaguotoja. 1922 m. lankėsi Meksikoje, JAV, Europoje, skaitė pranešimus (Amerikos Valstybių organizacijoje), rengė reportažus.
Nors Gabriela Mistral formaliai mokėsi tik iki 12-os metų, užsiėmė savišvieta. 1923 m. Čilės universitetas jai suteikė profesorės garbės laipsnį.
1925–1933 m. gyveno Prancūzijoje ir Italijoje; dirbo Tautų Sąjungos Intelektinio bendradarbiavimo institute; dėstė ispanų literatūrą Kolumbijos, Puerto Riko universitetuose. 1933–1957 m. Čilės konsulė Meksikoje, Ispanijoje, Italijoje, Jungtinėse Amerikos Valstijose, Prancūzijoje, Brazilijoje.
Kūryba
Pirmuosius eilėraščius pradėjo rašyti 1904 m., nuo 1908 m. pasirašinėjo kaip Gabriela Mistral (pasirinko pagal Gabrielės d’Anuncijo ir Frederiko Mistralio asmenvardžius).
Tradicinių formų poetinei kūrybai būdinga įtaigumas, tragiška, skausminga moteriškumo ir meilės tema, ryšku gamtos motyvai. Rašė sonetus, elegijas. Taip pat rašė esė (Pasakojimas apie Pablą Nerudą / Recado sobre Pablo Neruda, 1936 m.)
Nobelio premija suteikta už stiprių jausmų įkvėptą lyrinę poeziją, idealistines aspiracijas.
Bibliografija
Žymesni poezijos rinkiniai:
Į lietuvių kalbą išversta eilėraščių.
Vittsjö GIK
Vittsjö GIK (SV Vittsjö Gymnastik- och Idrottsklubb) – Švedijos futbolo klubas iš Vitšjo. Šis straipsnis apie Švedijos moterų futbolo ekipą, kuri rungtyniauja moterų futbolo varžybose. Vyrų futbole klubas turi keletą jaunimo komandų, kurios dalyvauja jaunimo čempionatuose, o vyrų komanda 2020 m. žaidė šeštame divizione. Klube treniruojasi gimnastai ir lengvaatlečiai.
Istorija
Klubas susikūrė 1933 m. lapkričio 22 d. Merginų ekipos buvo suformuotos XX a. aštuntame dešimtmetyje ir žaidė žemesnių pakopų pirmenybėse.
Nuo 2009 m. žaidė antroje pakopoje. 2011 m. Pietų regione buvo stipriausios ir pateko į elito divizioną.
Nuo 2012 m. rungtyniavo Damallsvenskan (aukščiausioje lygoje). Debiutiniame sezone užėmė šeštą vietą.
2019 m. ekipa pirmą kartą iškovojo medalius, kai užėmė trečią vietą Damallsvenskan.
Apranga
thumb|right|250px|Ekipa [[2014 m. rugpjūtį]]
Sudėtis
Atnaujinta; 2022 m. balandžio 7 d.
Stadionas
Vittsjö IP – futbolo stadionas Vitšjo mieste, Švedijoje.
Stadionas renovuotas 2017 m. ir talpina 2 tūkst. žiūrovų. Ankstesniais metais talpa buvo 1,5 tūkst. žiūrovų.
Heinrich Gerber
Biografija
H. Gerberis mokėsi Niurnbergo ir Miuncheno politechnikos mokyklose, o 1852 m. įsidarbino į Bavarijos valstybinę statybų tarnybą, kur dirbo geležinkelyje. Jis padėjo projektuoti Großhesseloher tiltą, kuris buvo pastatytas 1857 m. Per tą laiką H. Gerberis patobulino Pauli sijos konstrukciją. Baigus tiltą, H. Gerberis buvo paskirtas Niurnbergo Maschinenfabrik Klett tiltų skyriaus vyriausiuoju inžinieriumi.
1859 m. kompanijai laimėjus Mainco geležinkelio tilto (Mainzer Südbrücke) per Reiną statybos kontraktą, jis nusprendė tilto konstrukcijas gaminti laikiname ceche, įrengtame netoli statybų aikštelės, Gustavsburge. Čia Gerberis persikėlė 1860 m. su šeima, kad galėtų iš arti vadovauti tilto statybai iki jo pabaigos 1863 m.
Vėliau Niurnberge jis dirbo su laikančiųjų konstrukcijų sistemomis, kurias būtų galima paprasčiau apskaičiuoti. 1866 m. jam buvo suteiktas Bavarijos patentas „Balkenträger mit freiliegenden Stützpunkten“ (laikančioji sija su atvirais atramos taškais). Ši konsolinio tilto sistema pirmą kartą buvo realizuota 1867 m. statant tiltą per Regnico upę Bamberge ir Maino tilte Hasfurte. Konstrukcija greitai išpopuliarėjo ir visame pasaulyje tapo žinoma kaip „Gerberio sija“.
1868 m. H. Gerberis grįžo į Gustavsburgą vadovauti Reino tilto antrojo kelio statyboms. Tuomet jis buvo įsikūręs biure Miunchene. 1873 m. pertvarkant Maschinenbau-Actiengesellschaft Nürnberg būstinę, gamykla MAN-Werk Gustavsburg ir H. Gerberio biuras buvo sujungti su Süddeutsche Bridge AG Miunchene ir tapo nepriklausomi, H. Gerberiui užėmus generalinio direktoriaus pareigas. Jis užsiėmė santvarų konstrukcijų tyrimais, mažiau dėmesio skirdamas savo pareigoms vykdomojoje valdyboje. Jo paties siūlymu, ši įmonė 1884 m. buvo prijungta prie Maschinenbau-Aktiengesellschaft Nürnberg (dabar MAN). H. Gerberis ten buvo valdybos narys ir turėjo vietą techninėje patariamojoje taryboje. Jis pasišventė tęsti savo tyrimų ir konsultavimo veiklą.
Le Rhône 9C
Le Rhône 9C – devynių cilindrų rotacinis aviacinis variklis, prieš Pirmąjį pasaulinį karą sukurtas Prancūzijos įmonės „Société des Moteurs Le Rhône / Gnome et Rhône". Taip pat vadintas pagal nominaliąją galią – „Le Rhône 80 hp" – variklis buvo montuojamas į daugelį Pirmojo pasaulinio karo pradžios laikotarpio Antantės šalių naikintuvų, vėliau – žvalgybai ir mokymams naudotus lėktuvus, karo metu ne kartą modernizuotas (pvz. modelis „Le Rhône 9J").
Prieš karą ir karo metu „Le Rhône 9C" varikliai pagal licenciją taip pat gaminti Vokietijoje, Švedijoje, Rusijoje, Didžiojoje Britanijoje bei JAV.
Konstrukcija ir gamyba
„Le Rhône 9C", kaip ir ankstesni „Le Rhône" rotaciniai varikliai, buvo sudaryti iš prie iš aliuminio pagaminto karterio pritvirtintų plieniniu cilindrų, į kuriuos variniais vamzdeliais buvo paduodamas kuro ir oro mišinys. Po vieną įsiurbimo ir išmetimo vožtuvą cilindrui buvo valdomi vienu stumdomu strypu, kuris, skirtingai nei vėlesniuose modeliuose buvo montuojamas variklio priekyje.
Licencinės „Le Rhône 9C" kopijo nuo 1913 m. balandžio mėn. buvo gaminamos Vokietijje („Motorenfabrik Oberursel„), Austrijoje-Vengrijoje („Steyr“, Jungtinėje Karalystėje („The Daimler Motor Syndicate Ltd.„), Rusijos Imperijoje („Duks“), Švedijoje („AB Enoch Thulins Aeroplanfabrik" („Thulin A„)), JAV („Union Switch & Signal“ (Pitsburgas, Pensilvanijos valstija)).
Karo pradžioje Prancūzijoje buvo sukurta 110 AG (82 kW) galios šio variklio modifikacija „Le Rhône 9J“, o Vokietioje – jos analogas „Oberursel Ur. II", naudotas „Luftstreitkräfte„ naikintuvuose „Fokker D.VIII", garsiąjame triplane „Fokker Dr.I“ ir kt.
Naudojimas
miniatiūra|Bristol M.1C miniatiūra|Suomijos KOP Nieuport 17
Techniniai duomenys (Le Rhône 9C)
miniatiūra|Le Rhône 9C iš arti: matomi vožtuvų valdymo strypai, priekinis įleidimo kolektorius (vėlesniame modelyje [[Le Rhone 9J|Le Rhône 9J jis montuotas gale) ir registracijos lentelė.]]
Taip pat skaityti
Panašūs varikliai
HIStory
Albumo dainos „Scream“ vaizdo klipas laimėjo Grammy apdovanojimą geriausio muzikos vaizdo klipo kategorijoje. Dar keturiose kategorijose albumas ar jo dainos buvo nominuotos.
Dainų sąrašas
(numeris, daina, prodiuseriai, trukmė)
HIStory Begins (1 diskas)
1. „Billie Jean“ 4:54
2. „The Way You Make Me Feel“ 5:00
4. „Rock with You“ Rod Temperton 3:40
5. „She’s Out of My Life“ Tom Bahler 3:38
6. „Bad“ 4:07
7. „I Just Can’t Stop Loving You“ 4:12
8. „Man in the Mirror“ Glen Ballard; Siedah Garrett 5:20
9. „Thriller“ Rod Temperton 6:00
10. „Beat It“ 4:18
11. „The Girl Is Mine“ 3:41
12. „Remember the Time“ Michael Jackson; Bernard Belle; Teddy Riley 4:00
13. „Don’t Stop 'til You Get Enough“ 6:04
14. „Wanna Be Startin' Somethin'“ 6:05
15. „Heal the World“ 6:25
HIStory Continues (2 diskas)
1. „Scream“ Michael Jackson; Janet Jackson; James Harris III; Terry Lewis 4:38
2. „They Don’t Care About Us“ 4:44
3. „Stranger in Moscow“ 5:44
4. „This Time Around“ Michael Jackson; René Moore; Dallas Austin;Christopher Wallace; Bruce Swedien 4:20
5. „Earth Song“ 6:47
6. „D.S.“ 4:50
8. „Come Together“ John Lennon; Paul McCartney 4:02
9. „You Are Not Alone“ R. Kelly 5:45
10. „Childhood (Theme from Free Willy 2)“ 4:28
11. „Tabloid Junkie“ Harris; Lewis; Michael Jackson 4:32
12. „2 Bad“ Michael Jackson; Swedien; Moore; Austin 4:49
13. „HIStory“ Harris; Lewis; Michael Jackson 6:37
14. „Little Susie“ 6:13
15. „Smile“ Charlie Chaplin; John Turner; Geoffrey Parsons 4:56
Šlina (Rusija)
Šlina  – upė Rusijoje, Tverės srityje; priklauso Volchovo baseinui. Išteka iš Šlino ežero, telkšančio Valdajaus aukštumoje (ištakos patvenktos). Teka į rytus. Įteka į Vyšnij Voločioko tvenkinį, įrengtą Cnos upės baseine.
Tėkmė skubri, vagoje nemažai rėvų. Pakrantės miškingos.
Ciemnė
Ciemnė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suchovolios valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Paraišupys
Paraišupys – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 6 km nuo Sasnavos.
Chodoruvka Stara Kolonija
Chodoruvka Stara Kolonija – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Suchovolios valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į pietryčius nuo Suchovolios, apie 27 km į šiaurės vakarus nuo Sokulkos ir 45 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Laima Vaitkunskienė
Laima Vaitkunskienė-Nakaitė (g. 1934 m. rugsėjo 13 d. Rokiškyje) – Lietuvos archeologė.
Biografija
1956 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultetą. 1967 m. apgynė disertaciją „Sidabras Lietuvos archeologinėje medžiagoje“, istorijos mokslų kandidatė. 1993 m. apgynė habilitacinį darbą „Vakarų žemaičiai geležies amžiuje: kultūra ir etnosocialinė istorija“, habilituota humanitarinių mokslų daktarė.
Šveicarijos futbolo varžybos 1923–1924 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 1923–1924 m.
Laima Vaitkunskienė
Biografija
1956 m. Šiaulių „Aušros“ muziejaus, nuo 1957 m. – Istorijos instituto mokslinė bendradarbė.
Lietuvos archeologijos draugijos narė.
Mokslinė veikla
Mokslinių ekspedicijų, tyrinėjusių I–XII a. geležies amžiaus žemaičių, skalvių, kuršių genčių kapinynus, senųjų baltų gyvenvietę Juodonių piliakalnio (Rokiškio rajonas) papėdėje, vadovė. Archeologinių tyrimų interesai: žemaičių etnogenezė ir etninė istorija, I m. e. tūkstantmečio Lietuvos gyventojų menas ir pasaulėžiūra.
Tyrinėti laidojimo paminklai: Bandužių kapinynas, Didkiemio kapinynas, Jurgaičių kapinynas, Kaštaunalių kapinynas, Pagrybio kapinynas, Vilkų Kampo kapinynas, Žąsino kapinynas, Žvilių kapinynas.
Publikavo apie 210 straipsnių.
Bibliografija
Monografijos: Su kitais autoriais:
Romualdas Girkus
Romualdas Girkus (1940 m. vasario 29 d. – 2020 m. vasario 5 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius geodezininkas, istorinės kartografijos tyrinėtojas ir populiarintojas, žemėlapių kolekcininkas, Lietuvos kartografų draugijos narys.
Biografija
Romualdas Girkus gimė Kėdainiuose 1940 m. vasario 29 d. Augo Anykščiuose ir mokėsi J. Biliūno vidurinėje mokykloje, tačiau paskutinius vidurinės metus baigė Plungėje. Geodezininko – inžinieriaus diplomą gavo studijuodamas Kauno politechnikos institute.
Po mokslų baigimo pradėjo dirbti sąjunginio pavaldumo įmonės „Žemės ūkio aeronuotrauka“ Vakarų filiale, Kaune. Vėliau tapo Vakaru filialo Techninio skyriaus viršininku.
R. Girkus kelis metus dirbo ekspedicijos viršininku Latvijoje, kur kuravo topografinio kartografavimo darbus ir stebėjo Pliavinių hidroelektrinės statybą.
R. Girkus vadovavo sudarant pirmuosius Lietuvos jūrlapį ir topografinį žemėlapį 1:50 000 masteliu. Jo pastangomis buvo sukurtas Kauno miesto 1: 25 000 mastelio ortofotografinis žemėlapis. Bendradarbiaujant su Šveicarijos specialistais buvo tobulinamos topografinių žemėlapių sudarymo technologijos 1:10 000 masteliu.
UAB „Aerogeodezijos“ institute įkūrė geodezijos, fotogrametrijos ir kartografijos ekspoziciją, kurioje buvo surinkta tarpukario Lietuvos geodezininko Jono Deksnio medžiagos dalis bei Antano Ražinsko sukaupta medžiaga.
thumb|„Topografiniai žemėlapiai Lietuvos teritorijai“ (2007 m.) Vilniaus Gedimino technikos universitete ir Lietuvos žemės ūkio universitete R. Girkus dėstė kartografiją.
2009 metais jo ir kolegų dėka išleistas elektroninis leidinys „Tarpukario Lietuvos topografiniai žemėlapiai 1:25 000, 1:100 000, 1:400 000“.
Išdirbęs daugiau kaip 45 metus 2010 m. R. Girkus, eidamas 70 metus paliko Aerogeodezijos institutą.
Dauliūnų tvenkinys
Dauliūnų tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Rokiškio rajone, 4 km į vakarus nuo Jūžintų miestelio. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (bevardžio upelio intakas, Šetekšnio ežero baseinas) 0,23 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 0,21 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 123,5 m. Krantai žemi, rytuose ir šiaurėje apaugę medžiais ir krūmais. Aplinkui plyti pievos ir krūmynai, iš šiaurės prieina Samanių miškas. Kiek atokiau į pietryčius įsikūręs Dauliūnų kaimas.
FC Ryukyu
„Ryukyu“ – Japonijos futbolo klubas iš Okinavos miesto, esančio Okinavos prefektūroje.
Istorija
Klubo ištakos siekia 2003 m. Klubas negali pasigirti aukštais pasiekimais. 2018 m. tapo J3 lygos nugalėtojais ir pateko į J2 lygą.
Nuo 2019 m. žaidžia J2 lygoje.
Sezonai: J–League
Šaltiniai:
Sudėtis
Atnaujinta; 2019 m. rugsėjo 7 d.
Ašeras Lemleinas
Ašeras Lemleinas (Asher Lämmlein) – žydas, kuris skelbėsi esąs mesijo pirmtakas. Pradėjo veikti 1502 m. Istrijoje, netoliese Venecijos.
Ašeras Lemleinas skelbė, kad jei žydai atgailausią ir aukosią labdarai, per pusmetį ateisiąs mesijas. Debesies ir dūmų stulpas būsiąs matomas Jeruzalėn grįžtančių žydų priešakyje.
Ašero Lemleino pasekėjų atsirado Italijoje ir Vokietijoje, taip pat ir tarp krikščionių. Sekdami jo mokymu, žmonės pasninkavo, meldėsi, dalijo išmaldą, taip ruošdamiesi mesijo atėjimui (dėl to tie metai praminti „atgailos metais“), tačiau Ašeras Lemleinas staiga pradingo ar mirė.
Mediniai laiptai
Mediniai laiptai – režisieriaus Vido Rašinsko vaidybinis filmas.
Trumpas turinys
Poetinė dramoje pagrindinis herojus Vilius ir jo naujoji mergina Monika trumpam atvyksta į Nidą. Jie Nidoje nori atšvęsti Monikos 22-ąjį gimtadienį ir prieš kelionę svetur įsitikinti abipusių jausmų tikrumu. Vilius tiki, kad Nida ne sezono metu yra ypatinga vieta, paslaptinga laiko ir gamtos oazė, kurioje išsigrynina jausmai ir žmogus geriau pažįsta save.
Vilius ir Monika pajunta Laiko ir Likimo siunčiamus ženklus. Jaunuoliai atsiduria keistoje, jiems netikėtoje erdvėje, kurią valdo Tomas, paslaptingasis Tomo Mano namelio šeimininkas. Tomas yra tarsi už laiko ribų gyvenanti didžiojo rašytojo Tomo Mano dvasia, kuri suteikia Viliui galimybę dar kartą išgyventi praeitį ir suvokti padarytų klaidų pasekmes. Susitikimas su praeitimi bei padarytų klaidų suvokimas skaudžiai paveikia dabartinius Viliaus ir Monikos santykius. Praeitis tarsi ištikimas šuo lydi juos į ateitį.
Pripažinimas
Filmo „Mediniai laiptai“ pirmojo varianto (93 min.) premjera įvyko 1993 m. tarptautiniame kino festivalyje Kotbuse, Vokietijoje. 1995 m. filmo antrasis variantas (56 min.) laimėjo konkursą Maskvoje ir buvo pristatytas JAV Kino meno akademijai, studentiškajam Oskarui (Student Academy Award).
Wincenty Pol
thumb|250 px|right|Vincento Polio parašas
Vincentas Polis (1807 m. balandžio 20 d. Liublinas, Austrijos imperija – 1872 m. gruodžio 2 d. Krokuva, Austrija-Vengrija) – Krokuvos universiteto profesorius, Vilniaus universiteto dėstytojas, 1831 m. sukilimo dalyvis, poetas, etnografas, geografas.
Biografija
thumb|150 px|left|Vincento Polio portretas (Aleksandras Račinskis)
Vincentas Polis gimė 1807 m. balandžio 20 d. Liubline vokiečių kilmės Austrijos kariuomenės karininko Pranciškaus Ksavero Polio ir lenkų prancūzaitės Eleanoros Longchamps de Bérier, kuri buvo Lvovo bankininko, burmistro Pranciškaus Longchamps de Bérier duktė, šeimoje. Jis užaugo Lvove. Ūgtelėjęs Vincentas Polis baigė jėzuitų kolegiją Ternopolyje, vėliau – Lvovo universiteto filosofijos fakultetą. Besimokant universite, mirė Polio tėvas, dėl to studijas buvo trumpam nutraukęs.
Studijų metais Polis dalyvavo žygyje į Gologorų Raudonąjį mišką (Краснa Пущіa), kuriame patyrė smarkią audrą. Šis įvykis sukėlė jo susidomėjimą gamtos reiškiniais.
1830 m. su profesoriaus Adomo Benedikto Jocherio rekomendacija, Vincentas Polis buvo pakviestas skaityti vokiečių kalbos ir literatūros paskaitų Vilniaus universitete. Kartu su Vilniaus gamtininkais keliavo po Trakų apylinkes.
Gyvendamas Lietuvoje Vincentas Polis dalyvavo 1831 m. sukilime, buvo vienas sukilimo rengėjų. Kartu su studentų būriu išėjęs į miškus, kovojo Rūdninkų girioje, Žemaitijoje. Kovų metu jis buvo sužeistas. Už nuopelnus buvo apdovanotas „Virtuti Militari“ ordinu ir jam suteiktas paporučikio laipsnis.
Po sukilimo numalšinimo, 1831 m. spalio 5 d. Polis perėjo Prūsijos sieną, kur buvo internuotas. Išsiųstas generolo Juzefo Bemo į Leipcigą ir Drezdeną Vincentas Polis organizavo pagalbą buvusiems sukilėliams dėl jų tolesnės emigracijos klausimų. Drezdene Polis susitiko su Adomu Mickevičium, kuris palankiai atsiliepė apie Polio kūrybinius bandymus. Vėliau Vincentas Polis emigravo į Prancūziją.
thumb|150 px|right|Vincento Polio knygos „Pieśni Janusza“ viršelis
1847–1848 m. Vincentas Polis gyveno Lvove. Dalyvavo Lvovo mokslų akademijos bibliotekos (Osolinskių) Mokslo skyriaus leidybos darbuose, jis taip pat buvo žurnalo „Biblioteka“, redaktorius. Publikavo ir savo straipsnius. 1848 m. Polis buvo kritikuojamas dėl jo politinių pažiūrų poeto Kornelio Ujejskio, pastarojo straipsniuose pavadinimais: „Apie Janušą“, „Apie Vincentą Polį“.
1849 m. Vincentas Polis tapo Jogailos universiteto geografijos profesoriumi. Visą gyvenimą Polis domėjosi geografija. Jis analizavo Aleksandro Humbolto, su kuriuo draugavo, taip pat kito vokiečių žinomo geografo Karlo Riterio veikalus. Polis leisdavosi į mokslines ekspedicijas po Tatrus ir Beskidus. Surinktą medžiagą naudojo Lenkijos geografijai aprašyti.
Polis priklausė daugeliui geografijos mokslo draugijų, įskaitant draugijas, veikusias Karaliaučiuje, Leipcige, Lvove, Tirolyje ir Prahoje. 1853 m. Vincentas Polis buvo atleistas iš universiteto dėl nelojalumo valdžiai.
Dėl prasto regėjimo Polis nebegalėjo toliau dirbti jokio kito darbo. Nuo gimimo ar po vaikystėje patirtos ligos jis nematė viena akimi. 1868 m. Vincentas Polis visiškai apako. Paskutinius gyvenimo metus jis praleido Krokuvoje, kur mirė 1872 m. gruodžio 2 d.
Kūryba
Gyvendamas emigracijoje Vincentas Pilis sukūrė ir išspausdino savo pirmuosius eilėraščius, pagerbdamas sukilėlių heroizmą. Jo eilėraščių rinkinys išleistas pavadinimu: „Janušo dainos“. Būtent šiame veikale išspausdinti eilėraščiai inspiravo Frederiką Šopeną sukurti pagal juos muziką.
Populiariausias Vincento Polio veikalas „Piesni o ziemi naszej“ („Giesmė apie mūsų žemę“), parašytas 1835 metais. Šiame kūrinyje vaizduojamos Lietuvos ir Lenkijos vietovės, todėl kūrinys dažnai vadinamas „Rimuota geografija“. Apie Vilnių Vincentas Polis yra parašęs:
X pasaulio regbio čempionatas
Iš pradžių buvo numatyta, kad turnyras, kaip įprasta, tęsis 6 savaites, tačiau 2021 m. vasario 23 d. Pasaulio regbis nusprendė pailginti turnyrą viena savaite, kad žaidėjai turėtų daugiau laiko (papildomą dieną) pailsėti po rungtynių. Prancūzijoje turnyras vyks trečią kartą, prieš tai Prancūzija rengė 2007 m. turnyrą, o kartu su kitomis šalimis – 1991 m. turnyrą.
Vietos parinkimas
Iki Pasaulio regbio nustatyto laiko – 2015 m. birželio, šešios nacionalinės regbio federacijos patvirtino savo norą rengti 2023 m. turnyrą. Italijos, Argentinos ir JAV federacijos vėliau šio tikslo atsisakė, ir iki 2017 m. birželio oficialias paraiškas pateikė tik trys šalys: Prancūzija, Pietų Afrika ir Airija. 2017 m. lapkričio 15 d. vykusio balsavimo metu teisė rengti turnyrą suteikta Prancūzijai.
Stadionai
2017 m. kovo 17 d. čempionato organizatoriai paskelbė 12 miestų, kuriuose vyks čempionato rungtynės, sąrašą. Vėliau iš sąrašo išbrauktas Paryžius, Monpeljė ir Lansas.
Dalyviai
thumb|400px|Patekusios komandos Nepatekusios komandos Atsisakiusios dalyvauti ir diskvalifikuotos šalys Atrankoje nedalyvavusios ar Pasaulio regbiui nepriklausančios šalys 12 iš 20 rinktinių, tarp jų ir čempionato šeimininkė Prancūzija, į čempionatą pateko be atrankos varžybų. Jos 2019 m. vykusio IX pasaulio regbio čempionato grupių varžybose pateko į geriausiųjų trejetukus. Likusios 8 rinktinės iškovojo kelialapius regioniniuose atrankos turnyruose ir tarpkontinentinėse atkrintamosiose rungtynėse.
Ispanijos rinktinė Europos atrankos turnyre užėmusi antrą vietą, iškovojo teisę žaisti čempionate, tačiau po Rumunijos protesto atlikus tyrimą paaiškėjo, kad Ispanijos rinktinei atstovavo žaidėjas su suklastotu pasu. Dėl to Ispanijai atimta 10 taškų, ir antra vieta atiteko Rumunijai, trečia – Portugalijai, kuri iškovojo teisę žaisti „paskutinės vilties” (repechage) turnyre dėl papildomo kelialapio.
2022 m. lapkričio 18 d. Portugalija laimėjo atrankinį turnyrą ir paskutinė iš 20 rinktinių kvalifikavosi pasaulio čempionatui. Pirmą kartą čempionatų istorijoje į finalinį turnyrą nepateko Kanada, o Pietų Amerikos žemynui pirmą kartą atstovaus trys rinktinės. Kadangi į turnyrą nepateko ir JAV rinktinė, pasaulio čempionate nedalyvaus nei viena komanda iš Šiaurės Amerikos.
¹2022 metų lapkričio 21 d.
Burtų traukimas
Į krepšelius suskirstytos rinktinės (pagal pasaulinį reitingą 2020 m. sausio 1 d.):
Grupių etapas
Pirmajame arba grupių etape dalyvauja visos 20 rinktinių, padalintų į 4 grupes po 5 komandas. Kiekvienoje grupėje vyksta po 10 rungtynių, kuriose tarpusavyje žaidžia visos grupės rinktinės. Už pergalę skiriami 4 taškai, už lygiąsias – po 2, už pralaimėjimą – 0. Komanda, atlikusi rungtynėse 4 ar daugiau žeminimų, gauna papildomą tašką. Papildomas taškas priklauso ir už mažesnį nei 8 taškai pralaimėjimą.
Dvi pirmąsias vietas grupėje iškovojusios rinktinės patenka į ketvirtfinalį, o 3 pirmąsias vietas užėmusios – iškovoja teisę dalyvauti 2027 m. čempionate. Vienodą taškų skaičių surinkusioms rinktinėms vertinti nustatyti tokie kriterijai:
Jei vienodą taškų skaičių surinktų 3 komandos, iš pradžių pagal šiuos kriterijus būtų nustatyta aukščiausią vietą užėmusi komanda. Paskui, antrai vietai nustatyti, dvi likusios komandos būtų vertinamos iš naujo, pradedant pirmuoju kriterijumi.
Turnyro tvarkaraštis pagal Pasaulio Regbio duomenis:
Atkrintamosios varžybos
Atkrintamųjų varžybų rungtynės negali baigtis lygiosiomis. Jei rungtynių rezultatas lygus, žaidžiamas 20 minučių pratęsimas (2 kėlinukai po 10 min.). Jei po pratęsimo rezultatas vėl lygus, žaidžiamas antras (iki 10 min.) pratęsimas iki pirmų pelnytų taškų. Jei per 10 minučių nei vienai komandai pelnyti taškų nepavyksta, rungtynių nugalėtoją išaiškina baudos smūgiais nuo 22 m linijos vidurio.
Parakalnis
Parakalnis – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 17 km nuo Juodeikių. Šalimais slūgso Dautarų pelkė (dar vad. Parakalniu).
Kamajėlių tvenkinys
Kamajėlių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Rokiškio rajone, 5,5 km į pietryčius nuo Kamajų miestelio, Kamajėlių kaimo pietinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (bevardžio upelio intakas, Jaros-Šetekšnos upės baseinas) 0,14 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,16 km, plotis – iki 0,065 km. Altitudė 125,7 m. Krantai neaukšti, vietomis apaugę medžiais. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai.
Luis Álvarez
Luisas Antonijus Alvaresas Muriljas (Luis Antonio Álvarez Murillo, g. 1991 m. balandžio 13 d. Meksikalyje) – meksikiečių šaulys iš lanko, olimpinis prizininkas.
Biografija
2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Álvarez kartu su Meksikos rinktine liko 4-as vyrų komandinėje rungtyje ir 17-a individualioje rungtyje. 2015 m. Panamerikos žaidynių čempionas individualioje ir komandinėje rungtyse.
Šaudymo iš lanko turnyro 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse kvalifikacijoje Meiksikos atstovas pelnė 662 taškus ir liko 19-as. Mišrių porų varžybose kartu su Alejandra Valencia bronziniame finale nugalėjo Turkijos atstovus ir pelnė bronzos medalius.
Červonka (Sokulkos apskritis)
Červonka – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suchovolios valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į rytus nuo Suchovolios, apie 28 km į šiaurės vakarus nuo Sokulkos ir 52 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Cna (Mstinas)
Cna  – upė Rusijoje, Tverės srityje, priklauso Volchovo baseinui. Prasideda Valdajaus aukštumoje, teka daugiausia į šiaurę, šiaurės rytus. Mityba mišri, vyrauja sniego tirpsmo vandenys. Aukštupio vaga slenkstėta. Žemupyje patvenkta Vyšnij Voločioko tvenkiniu. Įteka į Mstino ežerą (iš jo išteka Msta, nešanti vandenis į Ilmenio ežerą).
Didžiausias intakas – Šlina (kairysis).
Upė užšąla tarp lapkričio ir sausio, ledai tirpsta balandį. Prie Cnos žemupio yra Vyšnij Voločioko miestas.
Naudota medienos plukdymui.
2019 m. pasaulio slidinėjimo čempionatas
2019 m. pasaulio slidinėjimo čempionatas – Tarptautinės slidinėjimo federacijos organizuojamas geriausių pasaulio slidinėjimo kroso, šuolių su slidėmis ir šiaurės dvikovės atletų čempionatas, kuris vyko vasario 20 d. – kovo 3 d. Austrijoje.
Peter Schenk
Pėteris Šenkas (, ; g. 1660 m. Elberfelde – m. 1711 m. Leipcige) – vokiečių graviūrininkas ir kartografas.
Biografija
Gimė 1660 m. vakarinėje Vokietijoje, 1675 m. persikėlė į Amsterdamą, kur mokėsi pas Gerardą Valką ir 1687 m. vedė jo seserį Agatą. 1694 m. kartu su G. Valku įsigijo dalį vario raižinių ir žemėlapių liejinių iš Jano Jansono. Vėliau persikėlė į Leipcigą, kur ir mirė. Sūnus Leonardas Šenkas taip pat užsiėmė kartografija.
Žemėlapiai
P. Šenkas sudarė kelis žemėlapius, kuriame vaizduojama Lietuva ir ATR. Žinomi du žemėlapio su karaliaus Augusto II portretu variantai: karalius su galvos apdangalu (kepure) ir be jo. Padaryta ir trečioji žemėlapio laida – kartuše pakeisti metai į „1711“, pakeistas Augusto II portretas, keletas kartografinių pakeitimų, perdarytas mažasis žemėlapis dešiniajame viršutiniame kampe.
Mšaga
Mšaga  – upė Rusijoje, Naugardo srityje; Šelonės kairysis intakas (priklauso Volchovo baseinui). Prasideda Vereteikos giraitėje netoli Pskovo srities ribos. Teka į rytus, pietryčius Solcų ir Šimsko rajonais. Įteka į Šelonę 19 km nuo jos žiočių.
Aukštupio vaga akmenuota. Didesnės gyvenvietės prie Mšagos – Utorgošas, Medvedis.
Parakauskiai
Parakauskiai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Viešvėnų.
Audronė Bliujienė
Audronė Bliujienė (g. 1954 m. kovo 26 d. Kaune) – Lietuvos archeologė.
Biografija
1977–1985 m. Trakų istorijos muziejaus vyr. mokslinė bendradarbė. 1985–2005 m. Lietuvos dailės muziejaus restauratorė, direktoriaus pavaduotoja, vyr. muziejininkė. 2002–2005 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto Archeologijos katedros lektorė. Nuo 2005 m. Klaipėdos universiteto Baltijos regiono istorijos ir archeologijos instituto vyresnioji mokslo darbuotoja ir Humanitarinių mokslų fakulteto Istorijos katedros lektorė. 2009 m. Klaipėdos universiteto senatas suteikė docentės pedagoginį vardą.
Lietuvos archeologijos draugijos narė.
Lachva
Lachvà – kaimas pietų Baltarusijoje, 19 km į rytus nuo Lunineco. Apylinkės centras. Yra vidurinė mokykla, medicinos centras, kultūros namai, biblioteka. Maisto ir naftos pramonė.
Istorija
XIX a. buvo miestelis ir didelis dvaras Mozyriaus apskrityje, buvo Lachvos valsčiaus centras.
Aleksandras Bauža
Aleksandras Bauža (1908 m. gruodžio 17 d. Liepojoje – 1977 m. gruodžio 20 d. Vilniuje, palaidotas Antakalnio kapinėse) – Lietuvos komunistų partijos narys, sovietinis rašytojas, vertėjas.
Biografija
Gimė 1908 m. Liepojoje, Latvijoje, valstybės tarnautojo šeimoje. 1914 m. traukdamasi nuo fronto šeima persikėlė į Rusiją, Borovičių miestą. Į Liepoją grįžo 1918 m. kai tėvui buvo pasiūlytas sekretoriaus darbas Lietuvos konsulate. 1918–1927 m. mokėsi Liepojos gimnazijoje.
Nuo 1927–1935 m. Kaune, Lietuvos universitete, studijavo teisę. Universitete pradėjo aiškiai reikšti komunistines pažiūras, organizavo ir dalyvavo, komunistinės studentų organizacijos „Aurora“ veikloje. Kartu su kitais organizacijos nariais leido komunistinį žurnalą „Žaibas“, kuris greitai Lietuvoje buvo uždraustas dėl komunizmo propagavimo.
Nuo 1931 m. gyveno Panemunėje, kur dirbo muitinėje raštvedžiu. Ten dirbdamas tarpininkavo kontrabandos (uždraustos komunistinės literatūros) gabenime iš Tilžės į Kauną. 1932 m. vedė Bronę Vyšniauskaitę. 1933 m. buvo perkeltas dirbti į Kauną, prekybos departamentą, kur dirbo archyvų saugotoju. Pagal A. Baužos rašytą autobiografiją, nuo 1936 m. iki 1939 m. Baužų šeimos bute 2-3 dienas per savaitę gyveno ir dirbo A.Sniečkus. Bute būdavo organizuojmi LKP sekretoriato posėdžiai. Gyvendamas Kaune, išvertė P.Cvirkos, V.Krėvės, A.Venclovos kūrinius į rusų kalbą, taip pat pats rašė trumpas apysakas, apsakymus. Autobiografijoje Bauža taip pat pamini, kad 1938 m. buvo siųstas į Stokholmą, kad perduotų slaptus dokumentus ten esantiems komunistams.
1940 m. trumpai buvo paskirtas Lietuvos Respublikos prezidento kanceliarijos viršininku. Nuo 1940 m. iki 1945 m. ėjo Lietuvos TSR Liaudies Komisarų Tarybos reikalų valdytojo pareigas. Nuo 1945 m. iki 1953 m. vadovavo Valstybiniam arbitražui prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos. 1953–1967 m. dirbo Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiume. 1965 m. buvo paskelbtas Lietuvos TSR nusipelniusiu kultūros veikėju. Nuo 1968 m. iki 1970 m. buvo Lietuvos TSR rašytojų sąjungos valdybos nariu. Šiuo metu A.Baužos asmeninis archyvas yra saugomas Lietuvos literatūros ir meno archyve.
Drigos Kolonija
Drigos Kolonija – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Suchovolios valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Haumėjos palydovai
Haumėja turi du žinomus palydovus – Hijaką ir Namaką. Šie palydovai pavadinti havajiečių deivių vardais. Hijaka yra šokių deivė, o Namaka – vandens ir jūros.
Palydovai atrasti 2005 m. sausio 26 d. W. M. Keck observatorijoje Havajuose.
2006 m. abu palydovai buvo užregistruoti ir įrašyti į kosminių objektų katalogus. Vardai jiems suteikti Tarptautinės astronomų sąjungos posėdyje 2008 m. rugsėjį.
Hijakos – didesnio ir tolimesnio iš palydovų – paviršiuje esama sniego ir vandens, kas nėra įprasta Koiperio juostos objektams. Namaka yra 10 kartų mažesnė už Haumėją, ji pasižymi neįprasta orbita, kuriai įtakos turi didesnis palydovas. Manoma, kad palydovai susidarė ankstyvoje Saulės sistemos susidarymo stadijoje įvykus Haumėjos susidūrimui su kitu objektu.
Hijaka apskrieja savo planetą per 49 dienas, o Namaka per 18 dienų. Šie palydovai ne kartą keitė savo orbitas ir šiuo metu jų orbitinis rezonansas yra 8:3.
Driga
Driga – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suchovolios valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į pietryčius nuo Suchovolios, apie 29 km į šiaurės vakarus nuo Sokulkos ir 47 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Anthony Davis
Entonis Maršonas Deivisas jaunesnysis (, g. ) – JAV krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Los Andželo „Lakers“ komandoje.
Leninas (Žytkavičai)
Istorija
XIX a. buvo miestelis, Mozyriaus apskrities Lenino valsčiaus centras. 1939 m. gegužės 31 d. miestelis pervadintas Sasnkovičai, bet prasidėjus II pasauliniam karui pavadinimas sugrąžintas. Karo metais įsteigtas Lenino getas.
Anthony Davis
Deivisas yra aštuonis kartus dalyvavęs NBA Visų žvaigždžių rungtynėse ir patekęs į keturias NBA simbolines komandas bei keturias NBA simbolines gynybos komandas. Pirmąjį savo sezoną su „Lakers“ jis laimėjo 2020 m. NBA finalą. 2021 m. krepšininkas įtrauktas į NBA 75-mečio visų laikų komandą. Deivisas laikomas vienu geriausių visų laikų sunkiųjų kraštų.
Bahamų herbas
Kriauklė virš skydo simbolizuoja įvairų salyno jūrinį gyvenimą. Žemiau esančiame skyde pavaizduotas svarbiausias simbolis – Kolumbo laivas Santa Maria. Aukščiau pavaizduota tekanti saulė – jaunos tautos simbolis. Gyvūnai, laikantys skydą yra nacionaliniai simboliai. Flamingas stovintis ant žemės ir marlinas jūroje nusako salos geografiją.
Sporting CP (moterys)
Sporting CP – Portugalijos sporto klubas iš Lisabonos. Šis straipsnis apie klubo moterų futbolo ekipą.
Bahamų herbas
Ryškios spalvos herbe skirtos parodyti šviesią salų ateitį. Manoma, kad dėl to sala bus patrauklesnė turistam.
Sporting CP (moterys)
Istorija
1902 m. įkurtas Sport Club de Belas klubas, o 1991 m. buvo suburta moterų futbolo ekipa. Keturis sezonus rungtyniavo Portugalijos moterų futbolo čempionate, tačiau vėliau buvo išformuota.
Višera (Volchovas)
Višera  – upė Rusijoje, Naugardo srityje; Volchovo dešinysis intakas. Prasideda pelkėtuose miškuose, susiliejus Mažajai Višerkai ir Didžiajai Višerai. Teka į pietvakarius Ilmenio žemuma. Įteka į Volchovo upės atšaką – Mažąjį Volchovecą – į rytus nuo Didžiojo Naugardo.
Sporting CP (moterys)
Istorija
2017–2018 m. sezone iškovojo Supertaurę, Portugalijos taurę ir apgynė čempionių titulą.
Atstovavo šaliai UEFA moterų čempionių lygoje.
Driga
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Anthony Davis
Naujoko metai (2012–2013 m.)
2012 m. NBA naujokų biržoje Naujojo Orleano „Hornets“ pasirinko Deivisą pirmuoju šaukimu. Jis tapo penktuoju Čikagos srities žaidėju, pasirinktu pirmuoju šaukimu po Cazzie Russell (1966 m.), LaRue Martin (1972 m.), Mark Aguirre (1981 m.) ir Derrick Rose (2008 m.). 2012 m. liepos 24 d. Deivisas su „Hornets“ pasirašė trejų metų 16 milijonų JAV dolerių vertės garantuotą sutartį. miniatiūra|Entonis Deivisas savo pirmajame „Hornets“ sezone. 2012 m. lapkričio 1 d. Deivisas debiutavo prieš San Antonijo „Spurs“. Jis pelnė 21 tašką, o komanda pralaimėjo. Lapkričio 2 d. žaidėjas patyrė smegenų sukrėtimą, dėl kurio negalėjo žaisti 2 su puse rungtynių iki lapkričio 9 d. Lapkričio 9 d. sugrįžęs į aikštę, jis surinko pirmąjį karjeros dvigubą dublį – 23 taškus, 11 atkovotų kamuolių, 5 blokus, 2 perimtus kamuolius ir 2 rezultatyvius perdavimus pergalėje prieš Šarlotės „Bobcats“.
2013 m. išrinktas į pirmąją NBA simbolinę naujokų komandą, o NBA metų naujokų rinkimuose užėmė antrąją vietą (306 taškai), nusileidęs Damian Lillard (605 taškai). Jo 20 dvigubų dublių buvo daugiausiai tarp naujokų.
Po 2012–2013 m. sezono „Hornets“ persivadino į „Pelicans“.
Pirmosios Visų žvaigždžių rungtynės (2013–2014 m.)
dešinėje|miniatiūra|Deivisas metantis baudos metimą, 2014 m.
2013–2014 m. NBA sezoną „Pelicans“ komandoje Deivisas pradėjo dviem dvigubais dubliais: spalio 30 d. pelnė 20 taškų ir atkovojo 12 kamuolių prieš Indianą, o lapkričio 1 d. – 26 taškus ir 17 atkovotų kamuolių prieš Orlandą. Orlando rungtynėse Deivisas tapo jauniausiu žaidėju klubo istorijoje, per rungtynes pelniusiu 25 taškus ir atkovojusiu 15 kamuolių.
Vasario 7 d. jis buvo išrinktas pakeisti Kobe Bryant 2014 m. NBA Visų žvaigždžių rungtynėse.
Kovo pabaigoje Deivisas patyrė daugybę traumų. Kovo 28 d. krepšininkas susižeidė kairės kojos čiurną po keturių žaidimo minučių rungtynėse su „Jazz“. Jis nežaidė likusią rungtynių dalį ir kitose rungtynėse. Kovo 31 d. Deivisas grįžo rungtynėse su Sakramento komanda, tačiau balandžio 2 d. jį ištiko nugaros spazmai, dėl kurių jis praleido antrąją rungtynių su „Nuggets“ pusę. Balandžio 4 d. jis žaidė ribotą laiką, o balandžio 9 d. praleido rungtynes dėl nugaros. Balandžio 10 d. komanda paskelbė, kad Deivisas praleis likusias ketverias sezono rungtynes. Jis sezoną baigė kaip NBA lyderis pagal blokuotus metimus per rungtynes (2,82). Dėl geresnių rezultatų šį sezoną, lyginant su naujokų biržos sezonu, Deivisas užėmė trečiąją vietą NBA didžiausią pažangą padariusio žaidėjo rinkimuose po Lance Stephenson ir Goran Dragić.
Pirmieji pasirodymai NBA simbolinėje komandoje ir atkrintamosiose (2014–2015 m.)
2014–2015 m. NBA sezoną Deivisas pradėjo rungtynėmis su Orlando „Magic“ ir surengė vieną geriausių visų laikų sezono atidarymo pasirodymų: 26 taškai, 17 atkovotų kamuolių, 9 blokai, 3 perimti kamuoliai ir 2 rezultatyvūs perdavimai.
2015 m. vasario 7 d. Deivisas susižeidė petį gavęs perdavimą. Dėl traumos jis pasitraukė iš 2015 m. NBA Visų žvaigždžių rungtynių, jo vietą sudėtyje užėmė Dirk Nowitzki, o startiniame penkete – LaMarcus Aldridge. Paskutinėse reguliariojo sezono rungtynėse, kuriose „Pelicans“ privalėjo laimėti, kad patektų į 2015 m. NBA atkrintamąsias varžybas, Deivisas pelnė 31 tašką, atkovojo 13 kamuolių ir blokavo 3 metimus, 108:103 nugalėdamas čempionų titulą ginančius San Antonijo „Spurs“ krepšininkus. Tai pirmasis žaidėjo patekimas į atkrintamąsias. Šissezonas buvo vienas įspūdingiausių per visą NBA istoriją: sezoną jis baigė vidutiniškai pelnydamas 24,4 taško, atkovodamas 10,2 atšokusio kamuolio, blokuodamas 2,9 kamuolio ir pirmaudamas lygoje pagal žaidėjų naudingumo koeficientą (30,89).
Pirmoje karjeros atkrintamųjų varžybų serijoje Deivisas vidutiniškai pelnė 31,5 taško, atkovojo 11,0 kamuolio ir blokavo 3,0 kamuolio per rungtynes. Nors „Golden State Warriors“ nugalėjo Naujojo Orleano klubą ir vėliau tapo NBA čempionais, Deivisas prisijungė prie Shaquille O'Neal, Hakeem Olajuwon ir Karl Malone kaip vieninteliai žaidėjai per pastaruosius 20 sezonų, kurie per atkrintamąsias vidutiniškai pelnė 30 taškų ir atkovojo 10 kamuolių. Be to, Deivisas tapo pirmuoju žaidėju per 40 metų, kuriam pirmosiose atkrintamųjų varžybų serijose vidutiniškai pavyko pelnyti 30 taškų ir atkovoti 10 kamuolių. Tai pavyko padaryti tik Wilt Chamberlain, Kareem Abdul-Jabbar ir Bob McAdoo. Sezono pabaigoje krepšininkas užėmė 4-ąją vietą NBA geriausio metų gynėjo rinkimuose, 5-ąją vietą NBA naudingiausio žaidėjo rinkimuose, 6-ąją vietą NBA didžiausią pažangą padariusio žaidėjo rinkimuose. Pirmą kartą karjeroje buvo išrinktas į pirmąją NBA simbolinę komandą ir tapo pirmuoju žaidėju, patekusiu į pirmąją NBA simbolinę komandą per pirmuosius tris karjeros sezonus nuo tada, kai 2010–2011 m. NBA sezone į ją pateko Derrick Rose. Jis taip pat buvo išrinktas į antrąją NBA simbolinę gynybos komandą.
Sezoną baigianti trauma (2015–2016 m.)
miniatiūra|Deivisas per savo 59 pelnytų taškų rungtynes, 2016 m. vasario 21 d. 2015 m. liepos 9 d. Deivisas su „Pelicans“ pasirašė penkerių metų 145 milijonų JAV dolerių vertės sutarties pratęsimą. Sausio 28 d. buvo įtrauktas į 2016 m. NBA Visų žvaigždžių rungtynių atsarginių žaidėjų sudėtį.
Vasario 21 d. pergalėje prieš Detroito „Pistons“ krepšininkas pelnė rekordinius 59 taškus ir atkovojo 20 kamuolių. Ankstesnis klubo rekordas buvo 50 taškų, kuriuos lygiai prieš 13 metų prieš Memfio „Grizzlies“ pelnė Jamal Mashburn. Deivisas prisijungė prie Shaquille O’Neal ir Chris Webber, kurie nuo 1983 m. yra vieninteliai NBA žaidėjai, pelnę 50 taškų ir atkovoję 20 kamuolių per rungtynes.
Kovo 20 d. dėl kairiojo kelio traumos ir plyšusio kairiojo peties raumens jis buvo pašalintas iš sudėties iki sezono pabaigos. Po to Deivisas teigė, kad jau nuo pirmojo sezono žaidė per kairiojo peties skausmus.
Visų žvaigždžių rungtynių rekordininkas (2016–2017 m.)
Spalio 26 d. Deivisas sezoną pradėjo 50 taškų, 16 atkovotų ir 7 perimtų kamuolių (karjeros rekordas), 5 rezultatyvius perdavimus ir 4 blokus pelniusia pergale prieš Denverio „Nuggets“. Tai buvo pirmasis 50 taškų, 15 atkovotų kamuolių, 5 rezultatyvių perdavimų ir 5 perimtų kamuolių pasirodymas NBA istorijoje nuo 1973–74 m. sezono, kai perimti kamuoliai tapo oficialiai registruojama statistika.
2017 m. vasario 19 d. NBA Visų žvaigždžių rungtynėse Deivisas pelnė 52 taškus ir atkovojo 10 kamuolių, pagerindamas iki tol buvusį Wilt Chamberlain Visų žvaigždžių rungtynių rekordą – 42 taškus, ir laimėjo naudingiausio rungtynių žaidėjo apdovanojimą. Šį rekordą 2023 m. pagerino Jayson Tatum.
Antrasis pasirodymas atkrintamosiose varžybose (2017–2018 m.)
dešinėje|miniatiūra|Deivisas rungtynėse su [[Vašingtono Wizards|Vašingtono „Wizards“, 2017 m. gruodžio 19 d.]]
Oseidžai
Oseidžai arba osedžai (, sav. Ni-u-kon-ska, Wazhazhe – 'vidurinių vandenų žmonės') – indėnų sijų tauta, gyvenanti Jungtinėse Amerikos Valstijose, Oklahomoje. Populiacija – 11 tūkst. žmonių. Oseidžų kalba, labai gimininga kanzų kalbai (sijų šeima), kaip gimtoji išnyko 2005 m., kalbama angliškai. Tikintieji – daugiausia krikščionys (katalikai, protestantai).