cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juozas Kuolelis
Biografija
1954 m. baigė Vilniaus universitetą. 1954–1958 m. spaudos darbuotojas, 1956–1958 m. laikraščio „Naujas rytas“ redaktorius. 1956 m. SSKP narys. 1958–1960 m. LKP CK instruktorius. 1960–1964 m. LKP CK leidyklos direktorius. 1964–1969 m. LSSR MT valstybinio televizijos ir radijo komiteto pirmininko pavaduotojas, 1987–1989 m. pirmininkas. 1969–1972 m. SSKP CK instruktorius. 1972–1987 m. LKP CK Propagandos ir agitacijos skyriaus vedėjas. 1989 m. LSSR Ministrų Tarybos patarėjas, 1989 m. gruodžio mėn. – 1991 m. rugpjūčio mėn. LKP (SSKP) CK sekretorius ideologijai. Nuo 1976 m. LKP CK narys, 1975–1990 m. LSSR AT deputatas.
Priešinosi Lietuvos nepriklausomybės atkūrimui, su kitais kūrė LKP (SSKP) organizaciją, sovietams pavaldžias lygiagrečias valdžios institucijas Lietuvoje. Vienas 1990 m. balandžio mėn. įkurto Lietuvos SSR piliečių komiteto ir Lietuvos nacionalinio gelbėjimo komiteto veikėjų, SSRS organizuoto nesėkmingo 1991 m. Sausio 13-osios perversmo vadovų. Buvo suimtas po žlugusio 1991 m. rugpjūčio pučo Maskvoje. Už antivalstybinių organizacijų kūrimą, bandymą įvykdyti valstybės perversmą teismo nuosprendžiu 1999–2004 m. kalintas. Bausmę atliko Vilniaus antrojoje griežtojo režimo pataisos darbų kolonijoje.
684 m.
Įvykiai
Birželis Rugpjūtis
Biliakiemio Puntukas
Biliakiemio Puntukas – masyvus riedulys, savivaldybės saugomas gamtos paveldo objektas, esantis Biliakiemyje, Utenos rajone, apie 6 km į pietryčius nuo Utenos. Ties kaimo pietine riba, prie kelio, pastatyta nuoroda „1 km“ (daugiau nėra). Važiuojama laukų keliais, aplenkiant senas fermas iš dešinės pusės. Didesnė kalvoto laukų keliuko dalis eina ganyklų pakraščiais, tarpumiškiais. Stūkso nedidelėje laukymėje, ant kalvelės, buvusio ūkininko Alfonso Ramelio sodyboje. Vietoje yra pažymėtas, pastatyta informacinė lenta. Biliakiemio akmuo pagal dydį patektų į dabar saugomų riedulių – geologinių paminklų pirmąjį dešimtuką. Paskelbtas saugomu 2002 m.
Biliakiemio Puntukas 2016 m. pavasarį buvo atkastas. Anksčiau tikslus šio akmens aukštis nebuvo žinomas, nes didesnė dalis slėpėsi po žeme. Nuožulnioji, orientuota į pietryčius akmens plokštuma jungėsi su žemės paviršiumi. Viršutinė dalis buvo šiek tiek apskaldyta, centre pasilikusi duobutė. Didžioji riedulio paviršiaus dalis buvo apkerpėjusi. Dėl mechaninio dūlėjimo riedulio paviršius nusėtas nedidelių, iki 1 cm skersmens duobučių, susidariusių neišlikus kalio feldšpatų, plagioklazų, biotito mineralams. Riedulį daug kur dengė prašviesėjusių mineralų taip vadinama „dūlėjimo žievė" (iki 1 cm storio).
Melioruojant buvo nesėkmingai bandoma riedulį išjudinti buldozeriais. Pasak vietos gyventojų, smalsuoliai yra bandę pasikasti gilyn iki juosmens, tačiau giliau akmuo tik platėjo. Buvo netgi manančių, kad jis gali būti didesnis ir už garsųjį Puntuko akmenį, esantį Anykščių rajone. Akmens forma netaisyklinga.
Baronai (Bezdonys)
Baronai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Bezdonių. Įsikūręs Nemenčinės–Lavoriškių girioje, į šiaurę nuo Karačiūnų–Bezdonių kelio. Kolektyviniai sodai (SB „Baronai“, SB „Pelkynas“, SB „Delfinas“), nausėdijos.
Pakrantės Sodai
Pakrantės Sodai – šiaurinė Klaipėdos miesto dalis, įsikūrusi dešinėje Danės upės pakrantėje. Ribojama Panevėžio, Kretingos ir Klaipėdos gatvių. Kolektyviniai sodai.
Krikščioniškės
Krikščioniškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km nuo Nemenčinės.
Žarsoro ežeras
Žarsoras yra ežeras Kazachstane, Aktiobės srityje. Yra antras pagal dydį ežeras Urkašo-Žarsoro sistemoje. Ežeras maitinamas upėmis. Yra paukščių migracijos sustojimo ir perėjimo vieta.
Mėlynasis palisandramedis
Medžio aukštis 5-15 m. Žydi labai gausiai, dideliais mėlynais žiedais. Išaugina 5 cm skersmens sėklų dėžutes. thumb|left|220px|Sėklų dėžutės thumb|left|220px|Mėlynieji palisandramedžiai [[La Plata (Argentinos miestas)|La Platoje]]
Kunigiškių lobis
Lobis
Lobį sudaro 465 monetos, daugiausia Lietuvos didžiųjų kunigaikščių ir Lenkijos karalių bei Vokiečių ordino didžiųjų magistrų:
Daugumą lobio monetų (437 vnt.) saugo Kretingos muziejus, septynias – Mažosios Lietuvos muziejus Klaipėdoje.
Pastaba: terminas Palangos lobis literatūroje taikomas Felikso Tiškevičiaus 1905–1907 m. surinktam gintaro dirbinių rinkiniui, kurį saugo Palangos gintaro muziejus.
Bhimbetkos olų būstai
Bhimbetkos olų būstai  – olos, išsidėsčiusios Vindhjos kalnagūbrio papėdėje, už 45 km į pietus nuo Bhopalo, centrinėje Madhja Pradešo valstijoje Indijoje. Olų kompleksas 2003 m. buvo įtrauktas į UNESCO saugomo pasaulio kultūros paveldo sąrašą.
Žodis „Bhimbetka“ kildinamas iš Bhimbaithka ir siejamas su epo „Mahabharata“ personažu Bhima, stiprybės įsikūnijimu, reiškia „sėdinčio Bhimos vieta“.
Bhimbetkos olų apylinkėse veši turtinga flora ir fauna, gausu vandens išteklių. Olose akivaizdūs anksčiausio žmonių gyvenimo Indijoje pėdsakai, tarp kurių išsiskiria piešiniai su šokių elementais iš priešistorinių laikų. Mažiausiai keliose iš visų olų buvo gyvenama homus erectus jau daugiau kaip prieš 100 000 metų. Kai kurie Senojo akmens amžiaus piešiniai yra maždaug 30 000 metų senumo iš paleolito laikotarpio.
Šilutė (Klaipėda)
Šilutė – rytinė Klaipėdos miesto dalis, esanti kvartale tarp Šilutės pl., Debreceno g., Gedminų g. ir Statybininkų pr.
Tibetiečiai
Tibetiečiai (kinų kalba: 藏族, pinyin: Zàng Zú) – tauta, gyvenanti Tibete ir aplinkinėse srityse nuo Centrinės Azijos – vakaruose, iki Mianmaro ir Kinijos – rytuose. Kinijoje tibetiečiai yra viena iš didžiausių etninių grupių tarp kitų 56 etninių grupių, oficialiai sudarančių Kinijos tautą (kin.: 中华民族; pinyin: Zhōnghuá Mínzú). Pagal oficialų 1959 m. gyventojų surašymą tibetiečių Kinijoje buvo 6 330 567. Indijoje jų gyvena apie 125 000 (daug tibetiečių tremtinių), 60 000 Nepale ir apie 4000 Butane. Manoma, kad kinų invazijos metu (nuo 1951 m.) nužudyta iki 1 200 000 tibetiečių.
Tibetiečių kilmė
Labai mažai žinoma apie tibetiečių kilmę. Esama nuomonės, jog tibetiečiai genetiškai giminingi mongolams, tačiau akivaizdi ir kitų tautų įtaka (atsižvelgiant į geografinę Tibeto padėtį, tai turėtų būti Centrinės arba Pietryčių Azijos tautos. Tokias prielaidas patvirtina ir genetiniai tibetiečių tyrimai, kuriuos 2000 m. atliko Su, Bing ir kiti : nustatyta, jog tibetiečių Y chromosomos yra daugialypės kilmės -tiek iš Centrinės Azijos, tiek ir iš Rytų Azijos.
Tibetiečių bruožai
Tibetiečiai paprastai yra rudos odos, juodų, šiek tiek banguotų ar garbanotų plaukų, gana aukštų skruostikaulių ir rudų akių, tačiau kai kurie tibetiečiai yra šviesiai rudų ar žalių akių (paveldėtų iš mongolų). Vyrai paprastai augina vešlius ūsus, tačiau retą barzdą. Tradiciškai jie pešioja savo barzdą pincetu. Klajokliai – avių ir jakų augintojai – pina ilgus plaukus.
Įvairovė ir apibrėžimas
Tibetiečiai yra daugiau kultūrinė ir politinė, o ne lingvistinė sąvoka. Juos vienija bendra Tibeto kultūra, tapatybė ir lingua franca, tačiau kasdienybėje jie kalba bent šešiomis skirtingomis tarpusavyje nesuprantamomis kalbomis, kurios oficialiai laikomos dialektais. Pagal tradicinius regionus ir kalbas yra išskiriamos šios tibetiečių subgrupės:
Siro-hetitai
Siro-hetitai (kitaip Neo-Hetitai) - mokslininkų bendrai vadinamos etninės grupės, kultūros ir valstybės, egzistavusios maždaug 1180-700 m. pr. m. e. Mažosios Azijos pietrytinėje dalyje ir greta prisiglaudusiose teritorijose dab. Turkijoje ir Sirijoje.
Tibetiečiai
Įvairovė ir apibrėžimas
KLR visas šias giminingas etnines grupes laiko tibetiečiais. Prie jų priskiriamos ir kelios etninės grupės, kalbančios labai nutolusiomis čiangų kalbomis. Bhotijai, kurie labai giminingi tibetiečiams lingvistiškai, bet gyvena už KLR ribų, yra laikomi atskiromis tautomis.
Siro-hetitai
Istorija
Prielaidos siro-hetitų valstybių susiformavimui 1180 m. pr. m. e. susidarė žlugus Hetitų imperijai. Iki tol per II tūkst. pr. m. e. hetitai valdė šį kraštą tiek politiškai, tiek kultūriškai. Taip vadinamojo Bronzos amžiaus žlugimo metu Hetitų imperija subyrėjo, nunyko miestai, dauguma gyventojų pasitraukė į kaimus. Šis procesas siejamas su Jūros tautų antpuoliais ir geležies amžiaus pradžia.
Baronai (Sužionys)
Baronai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 6 km nuo Sužionių.
Siro-hetitai
Istorija
Subyrėjus imperijai, hetitų kontrolė susitraukė iki Kapadokijos, tuo tarpu jų seniau kontroliuoti kraštai pietryčiuose tapo nepriklausomi kaip daugybė smulkių siro-hetitų valstybių. Dauguma jų turėjo savo valdovų linijas ir pripažino istorinį tęstinumą su valstybėmis, nepriklausomomis dar iki Hetitų užkariavimo. Kai kurių valstybių dinastijos savo ištakas siejo su hetitų imperijos valdovų dinastija.
Tibetiečiai
Istorija
Pagrindinis straipsnis: Tibeto istorija thumb|300px|Tibeto autonominis regionas Iki VI a. tibetiečių klajoklių gentys nebuvo susivienijusios į bendrą valstybę. VI a. Yarlung genties vadas užkariavo keletą netoliese esančių genčių ir tapo karaliumi. Jis žinomas kaip Zanpu (karalius) ir Po dinastijos pradininkas. VII a. pr. Songtsan Gampo (Zanpu anūkas) suvienijo visą Tibetą ir perkėlė sostinę į Lasą. Kinų istorijoje ši karalystė vadinama Tupo karalyste.
Siro-hetitai
Istorija
Nuo maždaug X a. pr. m. e. kai kuriose siro-hetitų valstybėse (ypač pietinėse) įsitvirtino aramėjai ir aramėjiškos kilmės dinastijos. Valstybių egzistenciją VII a. pr. m. e. baigė Asirijos imperija, nukariavusi ir integravusi šį kraštą į savo valstybę.
Kultūra
thumb|200px|left|Ain Daros šventyklos liūtas Siro-hetitų valstybių gyventojai greičiausiai buvo labai mišrios kilmės, čia maišėsi semitiškas, indoeuropietiškas (hetitams giminingų luvių) ir huritiškas substratai. Oficialiems įrašams buvo naudojami luvių hieroglifai, vėlesniuoju laikotarpiui juos vis labiau išstūmė finikiečių raštas ir aramėjų raštas.
Tibetiečiai
Istorija
Karalius Khrisron Idlebcan (755–797 m.) Tibetą padarė galingiausia Azijos valstybe, kuri užkariavo vakarinę Kinijos dalį, Nepalą, Šiaurės Indiją ir Rytų Turkestaną. Tibetiečiai sėkmingai kariavo su kinais, indais, mongolais ir arabais. Taip pat šis valdovas įteisino Tibeto budizmo formą – lamaizmą – kaip valstybinę religiją. Valstybė išsilaikė apie 100 metų, o nuo 840 m. pradėjo silpti ir irti. Prasidėjo feodalinis susiskaldymas ir budizmo susikirtimas su tradicine tibetiečių religija bon. 838 m. karalius buvo nužudytas, o sostas atiduotas karaliaus broliui Glang Darma. Tibeto imperija suiro.
Glang Darma palikuonys sukūrė stiprią valstybę Tibeto vakarinėje dalyje, kuri iki XIII a. atgaivino budizmą visame Tibete, tačiau 1239 m. Tibetą užpuolė mongolai. Tibeto budistų intelektulai padarė labai didelę įtaką mongolų imperatoriui Kublaichanui, ir jis priėmė lamaizmą ir įteisino jį kaip savo imperijos valstybinę religiją. Nuo 1642 iki 1951 m. Dalai Lamos būdavo drauge ir valstybės vadovais.
Siro-hetitai
Kultūra
Nepaisant visuotinio kultūrinio nuosmukio Artimuosiuose Rytuose, siro-hetitų valstybės kultūriškai klestėjo. Buvo vykdomos šventyklų statybos, išliko didingi reljefai ir skulptūros. Mene didžia dalimi buvo tęsiamos hetitų tradicijos, vaizduojami mitologiniai personažai, labai paplitę liūtų įvaizdžiai. Žymiausi statiniai - Ain Daros šventykla dievui Ištarui-Šavuškai, Alepo Audros dievo šventykla ir kt.
Tibetiečiai
Istorija
1750 m. Tibetas tapo Kinijos protektoratu, o apie XIX a. vidurį Kinija nustojo vykdyti savo pasižadėjimus Tibetui. Pavyzdžiui, 1855 m. Kinija neapgynė Tibeto nuo gurkų invazijos bei nekreipė dėmesio, kai Tibeto provincijos Butanas, Nepalas ir Sikimas buvo prijungiamos prie britų Indijos. 1904–1914 m. Tibetas buvo Didžiosios Britanijos, Kinijos ir Rusijos derybų objektu, tačiau nuo 1912 iki 1951 m., tibetiečių požiūriu, Tibetas buvo suverenus. 1951 m. į Tibetą įsiveržia Kinijos liaudies išlaisvinimo armija. 1959 m. tibetiečiai sukilo prieš okupantus kinus. Tibetas tapo suskaldytas autonominis regionas. Centrinė Kinijos valdžia oficialiai pripažino Dalai Lamos titulą 1653 metais.
Kalba
Pagrindinis straipsnis: Tibetiečių kalba
Gystėnai
Gystėnai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę, šiaurės vakarus nuo Veliuonos, kairiajame Gystaus krante. Stūkso Gystėnų piliakalnis. Į rytus nuo kaimo auga Sakališkės miškas.
Tibetiečiai
Kalba
Tibetiečių kalba priklauso kinų-tibetiečių kalbų šeimos tibetiečių pogrupiui. Tibetiečių kalbą vartoja apie 6 mln. gyventojų Kinijoje (Tibetas (Xīzàng, 西藏自治区), Činghai (Qīnghǎi, 青海), Gansu (Gānsù, 甘肃), Sičuanas (Sìchuān, 四川) ir Junnanas (Yúnnán, 云南), Indijoje, Butane, Sikime, Kašmyre, Ladake ir Nepale. Mongolijoje tibetiečių kalba yra laikoma klasikine budizmo kalba ir buvo plačiai vartojama iki dabar.
Botijų kalba (dzongkha, རྫོང་ཁ) kalba apie 500 000 žmonių Butane (valstybinė kalba), Indijoje ir Nepale. Botijų kalba taip pat priklauso kinų-tibetiečių kalbų šeimai ir yra labai artima tibetiečių kalbai.
Dabartinė kalba (vartojama nuo IX a.) buvo naudojama išversti slaptus budistų tekstus, gabenamus iš Indijos į Tibetą. Rašto sistema buvo skirta VII a. kalbai, kuri nuo dabartinės kalbos skyrėsi įvairiais aspektais. VIII a. pr. budistų tekstai, parašyti sanskrito kalba, buvo gabenami per Himalajus ir raštingi žmonės juos kruopščiai vertė į tibetiečių kalbą. Tekstų antplūdis baigėsi XI a., kai indų originalūs tekstai buvo naikinami per musulmonų antplūdį. Vis dėlto, budizmo tekstai, meno, meditacijų ir filosofijos tradicijos buvo beveik galutinai perduotos Tibetui.
Kinų invazija į Tibetą ir jų bandymai sunaikinti budizmo vienuolynų įtaką privertė daug pažengusių meditacijos mokytojų ir mokinių pabėgti į vakarus. Kartu jie pasiėmė pačius svarbiausius dharma tekstus ir šventus meno kūrinius. Šie darbai yra saugomi įvairiose Vakarų šalyse, daugiausia Tibeto budistų centruose, o jų kopijos yra prieinamos didžiausiose bibliotekose. Šie tekstai yra parašyti klasikine tibetiečių kalba.
Pirmasis sanskrito-tibetiečių kalbų žodynas (Mahavyutpatti) pasirodė IX amžiuje. Ksilografija, kilusi iš Kinijos, buvo naudojama ir Tibete bei vis dar naudojama kai kuriuose Tibeto vienuolynuose.
Tibetiečių literatūra yra daugiausia susijusi su budizmu. Literatūrą sudaro vertimai iš sanskrito, kinų kalbų bei originalūs tibetiečių darbai. Taip pat yra literatūros darbų apie bon religiją – seniausius Tibeto dvasinius papročius. Ypač nepaprastas tibetiečių literatūros žanras yra gter-ma  – tai tekstai, kurie parašyti senovės mokytojų ir manoma, jog keletą šimtmečių slėpti atokiose olose.
Kalba, kuria šiuo metu kalbama, yra vadinama šnekamoji tibetiečių kalba. Dėl kalbos dialektų žmonės iš plačiai nutolusių regionų sunkiai supranta vienas kitą. Yra keturi tibetiečių kalbos dialektai, o pagrindinis tibetiečių kalbos dialektas yra sostinės Lhasa regione.
Paprasti tibetiečių sakiniai yra sudaromi tokia tvarka: subjektas – objektas – veiksmažodis. Tibetiečių veiksmažodžiai yra sudaryti iš dviejų dalių: žodžio šaknies, kuri sudaro žodžio reikšmę, ir galūnės, kuri reiškia laiką (praeities, dabarties arba ateities). Kamienas yra labai pabrėžiamas kalbant. Paprasčiausios ir labiausiai pasitaikančios veiksmažodžių formos susidedančios iš kamieno ir galūnės „-ge“ gali būti vartojamos dabarties ir ateities laikams išreikšti, o praeities laikui reikšti prie žodžių kamienų pridedama galūnė „-song“.
Abėcėlė ir raštas
Tibetiečių kalbos abėcėlė yra silabinė (skiemeninė), kaip daugumos Rytų ir Pietryčių Azijos šalių abėcėlių. Tibetiečių kalboje yra 4 balsės ir 30 priebalsių. Tibetiečių kalba rašoma labai konservatyviu skiemenų abėcėlės raštu, paremtu senovinės Indijos sanskrito kalbos rašto sistema. Kiekviena raidė yra sudaryta iš neatskiriamos balsės „a“. Skiemenys yra atskiriami taškais. Kelios priebalsės yra rašomos tam tikru būdu sujungiant raides. Abėcėlės forma parodyta pirmame paveikslėlyje, žinoma kaip u-chen yra naudojama spausdinimui. Greitraštio versijos raidynas, toks kaip gyuk yig arba vadinamasis „tekantis raštas“ yra naudojamas neformaliam rašymui.
Pavyzdys Nr.1: teksto pavyzdys parašytas u-chen raidynu :
Vaizdas:Tibetieciu_rastas1.png
Pavyzdys Nr.2: to paties teksto pavyzdys parašytas gyuk yig raidynu :
Vaizdas:Tibetieciu_rastas2.png
Teksto vertimas: ''visi žmonės gimsta laisvi ir lygūs savo orumu ir teisėmis. Jiems suteiktas protas ir sąžinė ir jie turi elgtis vienas kito atžvilgiu kaip broliai''. (Visuotinės žmogaus teisių deklaracijos 1-asis straipsnis).
Kultūra
Tibetas didžiuojasi turtinga ir savita kultūra: menu, teatru, muzika, medicina, šventėmis ir apeigomis. Tibetiečių kultūra perėmė nemažai elementų iš kaimyninių šalių, tačiau daugiausia įtakos Tibeto kultūrai turėjo Indija. Pavyzdžiui, tibetiečių menas yra labai susijęs su budizmu ir atsispindi beveik kiekviename kasdieninio gyvenimo žingsnyje.
Tapyba
thumb|200px|Tibetiečių thangka Tapyba yra svarbi meno forma Tibete. Kaip ir krikščionybėje ar kitoje religijoje, tibetiečių tapyba yra viena iš elgesio formų, kuri padeda tibetiečiams sustiprinti jų tikėjimą. Tibetiečių tapyba daugiausia sudaro uolų tapyba, freska, thangka (arba tanka,, nevarų kalba: पौभा) ir medžio graviūra. Uolų tapyba yra viena iš seniausių meno rūšių Tibete. Tai tapyba ant uolų ir didelių akmenų. Meistriškumu, tema ir stiliumi uolų tapyba turi artimų sąsajų su Šiaurės Kinijos ir Vidurio Azijos uolų tapyba.
Thangka tibetiečių tapyboje susilieja indų spiralinė tapyba su Nepalo ir Kašmyro tapyba. Tokio stiliaus paveikslai Tibete pasirodė apie VIII amžiuje. Populiariausi paveikslai yra stačiakampio formos, nutapyti ant medvilnės ar lino, kuriuose paprastai pavaizduojami tradiciniai motyvai: religiniai, astrologiniai, teologiniai siužetai, kartais Mandala. Tam kad paveikslai neišbluktų, įdedama organinių ir mineralinių pigmentų bei paveikslas yra įrėminamas.
Teatras
Tibetiečių folklorinis spektaklis, žinomas kaip Ache lhamo, kuris reiškia „dangaus sesuo“ yra šokių, giesmių ir dainų derinys. Pasirodymai paprastai atspindi budistų pasakojimus ir Tibeto istoriją. Tibeto spektaklis buvo įkurtas XIV a., kai Lama Thangthong Gvalpo surengė pirmąjį pasirodymą. Taip tradicija tęsiasi beveik 700 metų ir pasirodymai vyksta įvairių švenčių bei festivalių proga. Pasirodymuose paprastai būna šokiai, giesmės ir dainos. Kartais užsidedamos spalvotos kaukės, kad pabrėžtų žmogaus charakterį ar būdą, pavyzdžiui, raudona spalva simbolizuoja karalių, geltona simbolizuoja dievybes ir lamas. Spektaklis prasideda apsivalymu ir palaiminimu, po kurio pasakotojas sudainuoja istorijos santrauką ir spektaklis prasideda. Kiti palaiminimo ritualai įvyksta spektaklio pabaigoje.
Muzika
Ypatinga geografinė aplinka ir etninė tradicija lėmė ypatingą muzikos stilių. Tibetiečių dainų žavesį sukelia ypatingas dainavimas, kuris yra garsus ir skambus bei turi romantiško tono, išreiškiantis tibetiečių religinį tikėjimą ir jų mėgavimąsi laimingu gyvenimu bei taikingu protu. Tibetiečių muziką taip pat charakterizuoja gamtos garsų ir religinės muzikos įkomponavimas, kuris gali atsispindėti ir populiariojoje muzikoje. Paskutiniaisiais metais tibetiečių dainos tapo populiarios Kinijoje. Atlikėja Zhu Zheging pateikė tibetiečių muziką visam pasauliui – jos albumai buvo išleisti daugiau nei 60 šalių. Vakarų žmonės buvo labai sužavėti Zhu balsu ir pavadino jį „gamtos garsu“. Kita tibetiečių dainininkė Han Hong tapo viena iš populiariausių dainininkių Kinijoje.
Medicina
Tibetiečių medicina yra viena iš seniausių pasaulyje. Medicinoje naudojama daugiau nei 2000 augalų rūšių, 40 gyvūnų veislių ir 15 mineralų. Didžiausias įnašas į Tibeto mediciną buvo garsaus VIII-tojo amžiaus gydytojo Yutok Yonten Gonpo, kuris užrašė senovinę Tibeto mediciną, kartu įtraukiant elementų iš Persijos, Indijos ir Kinijos medicinos tradicijų. Yutok Yonten Gonpo palikuonis Yuthok Sarma Yonten Gonpo toliau sistemino medicinos tradiciją, pridėdamas 18 medicinos darbų.
Šiuo metu tradicinių tibetiečių vaistų įrašų skaičius jau pasiekė apie 2300. Apytikriai truputi daugiau nei 300 yra plačiai naudojamų, iš kurių 70 % yra augalai ir vaistažolės; 12 % iš gyvūnų ir apie 14 % iš mineralų. Apie trečdalis tradicinių tibetiečių vaistų naudoja tas pačias medžiagas kaip ir tradiciniai kinų vaistai, tačiau daugiau nei puse vaistų sudaro žolelės, kurios yra būdingos tik Tibetui. Kadangi kai kuriems vaistams reikia labai brangių žaliavų, tai nemažai vaistų turi pakaitalų.
Šventės ir apeigos
Išskirtinis tibetiečių kultūros bruožas yra tibetiečių šventės ir apeigos, kurios giliai įsišaknijusios į vietinę kultūrą. Labai svarbi šventė yra „maudymosi šventė“. Kiekvienas žmogus dalyvauja šioje šventėje tris kartus: gimus, susituokus ir mirus (atitinkamai gimimo, vestuvių ir mirties maudymosi šventėse). Tradiciškai yra tikima, jog žmonės neturėtų maudytis kasdien, o tik svarbiausiuose jo gyvenimo momentuose.
Tibetiečiai tiki reinkarnacija bei budizmo idėjomis apie besitęsiantį pomirtinį gyvenimą. Labai daug vykdoma religinių ceremonijų, susijusių su gimimu ir mirtimi. Daug ceremonijų kilusių iš senovinės bon religijos ritualų.
Išskirtinės apeigos Tibete yra „dangaus laidotuvės“, kurios vykdomos tam, kad mirusiojo žmogaus dvasia saugiai nukeliautų į dangų. Prieš laidotuves kūnas yra susukamas į baltą audeklą ir laikomas namuose daugiau nei 7 dienas. Per tą laiką Lamos gieda giesmes, kad sumažintų mirusiojo kančias už padarytas nuodėmes. Laidotuvių dieną atvyksta dangaus laidotuvių apeigų vykdytojai. Jie nuneša velionį į laidojimo žemę. Tuomet velionio kūnas įpjaunamas, kad pritrauktų grifus, kurie kūną suės. Likęs skeletas yra sudaužomas į gabaliukus, kad grifai galutinai juos suėstų. Tibetiečiai tiki, jog grifai gali nunešti mirusiojo kūno sielą į dangų. Tuo atveju, kai grifai neėda kūno, ar suryja tik pusę jo, yra tikima, jog tas žmogus būdamas gyvas padarė sunkių nuodėmių ir yra pasmerktas keliauti į pragarą. Jei grifai suryja kiekviena kūno gabalėlį ar bent jau didžiąją dalį, tuomet siela tęsia tyrą atgimimą.
Mityba
Pagrindinis tibetiečių maisto produktas, kuris vartojamas kasdien, yra miežių miltai. Kiti svarbesni maisto produktai yra kvietiniai miltai, jako mėsa, aviena ir kiauliena. Pieno produktai, tokie kaip sviestas, pienas, sūris yra taip pat labai populiarūs. Žmonės gyvenantys aukštesnėse aukštumose ar kalnuose paprastai vartoja daugiau mėsos nei žmonės, kurie gyvena žemesniuose regionuose, nes ten auginama įvairesnių augalų, daržovių ar vaisių. Ryžiai yra paprastai vartojami siauresniame rate – pasiturinčiose šeimose, pietinių kraštų ūkininkų ar fermerių šeimose ir vienuolynuose.
Tibetas yra aukštai virš jūros lygio, dėl šios priežasties vanduo užverda prie 90° Celsijaus, todėl virimas vandenyje nėra įmanomas. Taigi Tibete maisto produktai ir valgiai yra specifiniai. Pagrindinis valgis yra tsampa, kuris yra vartojamas kasdien. Tsampa yra daroma iš skrudintų ir nelukštentų miežių, sumaltų rankiniais malūnais į labai smulkius miltus, kurie yra sumaišomi su trupučiu arbatos ir tada daromos bandelės bei valgomos paimant juos pirštais. Taip pat į šias bandeles gali būti įdėta sviesto, varškės ar cukraus. Tibetiečiai valgo tsampa su daug kitų patiekalų ir bet kokiu metu, taip pat šį valgį nešiojasi keliautojai.
Kitas maisto produktas yra mėsa, kurią tibetiečiai dažniausiai džiovina. Jako mėsa ir aviena žiemos metu yra supjaustoma ilgomis juostomis ir džiovinama apskritose olose arba aruoduose, apdėtuose akmenimis. Džiovinta jako mėsa ir aviena išlieka tinkama vartoti ilgesnį laiko tarpą, nes mėsoje esančios bakterijos žūsta džiovinant mėsą per žiemos šalčius. Džiovintą mėsą taip pat patogu susidėti keliaujant. Krūtinės ir šonkauliukai yra patiekiami svečiams, o baltų avių uodegos yra pateikiamos garbės svečiams. Tibete yra keturių skirtingų rūšių dešrelių: kraujo, mėsos, miltų ir kepenų.
Jonas Kuosa
Jonas Kuosa (1925 m. sausio 6 d. Skrebotiškyje, Pasvalio valsčiuje – 1999 m. birželio 5 d. Kaune) – Lietuvos agronomas zootechnikas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
Tibetiečiai
Mityba
Taip pat labai svarbus tibetiečių maisto produktas yra pienas, kuris geriamas šviežias, rūginamas, arba yra separuojamas į sviestą ir varškę. Tibete sviestas yra gaminamas namuose. Jis yra naudojamas patiekalams gaminti su tsampa, arbata ir kt., arba gali būti naudojamas kaip kuras lempoms.
Pagrindinis tibetiečių gėrimas yra arbata. Yra trys būdai pagaminti arbatą: paprasta arbata, arbata su pienu ir arbata su sviestu. Labiausiai Tibete vartojamos arbatos lapeliai yra auginami kitose Kinijos provincijoje, pavyzdžiui, tou arbata iš Junnano, ta arbata iš Sičuano. Tibetiečiai turi tam tikrus arbatos gaminimo ir gėrimo papročius. Arbata su pienu yra gaminama taip: verdanti juoda arbata yra perkošiama ir perpilama į maišytuvą, tada įdedama šviežio pieno ir sukraus, o smarkiai suplakus arbata pakinta į rausvai baltą gėrimą. Kita populiari arbatos rūšis vadinama pocha ir ji gaminama tokiu būdu: arbata yra perkošiama ir išpilama į maišytuvą, kur įdedama druskos, pelenų ir sviesto; viskas yra stipriai suplakama ir gauta arbata yra rausvai baltos spalvos su storu bei tirštu riebalų sluoksniu. Tibetiečių miežių alus, vadinamas chang, Tibete yra labai populiarus visų gyventojų tarpe. Alus yra nelabai stiprus, švelnaus, šiek tiek saldžiarūgščio bei kartoko skonio. Arbata ir miežių alus (chang) yra svarbiausi tibetiečių gėrimai. Kiti patiekalai yra momo (tibetiečių koldūnai), thenthuk (tibetiečių makaronai), jako liežuvis ir kiti. Dabar Tibeto miestuose, pavyzdžiui, Lhasoje, tibetiečių maistas yra papildytas kinų maistu, daugiausia Sičuano provincijos maistu. Turgavietėse galima įsigyti įvairesnių daržovių ir žuvies. Tibetiečių restoranuose yra patiekiama tibetiečių, kinų, o kai kur net vakarietiškų patiekalų.
Batatinė dioskorėja
Šaknys nuo kelių iki keliasdešimties centimetrų ilgio, su šviesiai ruda plona žievele ir baltu vidumi. Gali būti valgomos neapdorotos, tiesiog smulkiai supjausčius arba sutarkavus, arba naudojamos kaip kitų valgių sudėtinė dalis. Neturi ryškaus skonio. Šaknį sutarkavus, gaunama tąsi balta masė. Japonijoje batatinė dioskorėja vadinama nagaimo ir valgoma sutarkuota su sojų padažu arba be papildomų priedų, patiekiama kaip užkandis prie kitų valgių.
Jonas Kuosa
Biografija
Sesuo Elena Kuosaitė-Jašinskienė. 1947 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1985 m. žemės ūkio mokslų daktaras.
Tibetiečiai
Tradiciniai rūbai
thumb|250px|Besimeldžianti tibetietė
Dėl Tibeto šalto oro, ir vyrai, ir moterys vilki gana šiltus drabužius. Moterys paprastai būna apsirengusios sijonus ir šilko ar audinio švarkus. Vyrai nešioja ilgas, laisvas kelnes ir palaidus, kartais be rankovių chalatus su vilnoniais ar odiniais batais. Kerdžiai dažnai vilki avikailio drabužius. Tradiciškai vyrai vilki ilgus apjuosčius, o moterys nešioja spalvotas prijuostes. Tačiau šiuo metu tradicinius rūbus pakeičia įvairesni šilti drabužiai, pavyzdžiui, marškiniai, megztiniai ir panašiai.
Jonas Kuosa
Biografija
1947–1952 m. dirbo Žemės ūkio institute, 1952–1960 m. Gyvulininkystės ir veterinarijos institute, 1956–1960 m. Gyvulininkystės skyriaus vedėjas. 1960–1995 m. Lietuvos veterinarijos akademijos dėstytojas, 1960–1990 m. Gyvulių veisimo ir genetikos katedros vedėjas, nuo 1986 m. profesorius.
Rūpinosi juodmargių galvijų genofondo išsaugojimu. Paskelbė apie 150 mokslinių straipsnių. 4 išradimų autorius.
Tibetiečiai
Tradiciniai rūbai
Dauguma tibetiečių nešioja ilgus plaukus, nors dabartiniu metu kai kurie vyrai kerpasi plaukus trumpai. Moterys susipina savo plaukus į dvi kasas, mergaitės – į vieną kasą. Vyrai kurie nešioja ilgus plaukus suvynioja juos viršugalvyje, dažnai apgaubia raudonu audiniu.
Tradicinė architektūra
Tradicinė tibetiečių architektūra yra unikali (kaip visa tibetiečių kultūra) ir pilna vietinės kultūros bruožų bei požymių. Architektūra turi kinų ir indų įtakos ir atspindi gilų santykį su budizmu. thumb|250px|Potala rūmai Lhasoje
Svarbiausiu tibetiečių architektūros pavyzdžiu yra laikomi Potala rūmai. 117 m aukščio ir 360 m pločio, buvusi Dalai Lamos rezidencija. Rūmus sudaro daugiau nei 1000 kambarių su Dalai Lamos portretais ir Budos statulomis. Rūmai yra padalinti į išorės Baltuosius rūmus, kuriuose yra administracinės patalpos ir vidinius Raudonuosius rūmus, kuriuose yra Lamos asamblėjos salė, koplytėlės, šventyklos ir milžiniška biblioteka su budistų šventaisiais raštais.
Unikaliausias tibetiečių architektūros bruožas yra tai, jog dauguma namų ir vienuolynų yra statomi pakiliose, saulėtose vietose. Kadangi Tibete nėra daug medienos ar kito kuro, kad gyventojai galėtų pasišildyti ar apšviesti patalpas, todėl stogai yra statomi taip, kad išsaugotų šilumą, o daug langų yra konstruojamų, kad praleistų saulės šviesą. Sienos yra paprastai pasvirusios į vidų apie 10 laipsnių, kaip atsargumo priemonė prieš dažnus žemės drebėjimus kalnuotose srityse. Tibetiečių namai ir pastatai yra balinami išorėje ir gražiai išpuošiami viduje.
left|thumb|250px|Tradiciniai tibetiečių namai
Ganyklose gyventojai paprastai įsikuria iš jako vilnos išaustų audeklų palapinėse. Tokios palapinės paprastai yra kvadratinės formos, palaikomos 8 stačių stulpų. Palapinės yra apie 20 m² ploto ir apie 1,7 m aukščio su ventiliacijos plyšiais viršuje, kad paskirstytų dūmus ir šilumą. Palapinės priekyje yra traukiamoji virvė surišta su durų uždanga. Karštomis dienomis durų uždanga gali būti atitraukta, kad įleistų oro į vidų ir kad oras viduje būtų vėsus bei grynas. Palapinė yra be jokių baldų, be daug įrengimų. Palapinės viduryje iš žemių pastatoma ugniavietė; už šios ugniavietės būna garbinimo ir maldų vieta su Budos statulėle. Žmonės paprastai miega ant avikailio kilimėlio, kuris būna patiestas ant žemės. Iš jako vilnos išaustas audeklas yra storas ir pakankamai patvarus, kad apsaugotų nuo vėjo ir pūgos. Tokia palapinė gali būti lengvai išmontuojama ir perkeliama į kitą vietą, kas yra patogu kerdžiaus gyvenime.
Tibeto miškų rajonuose (rytuose), dauguma kaimų yra įsikūrusių įkalnių pusiaukelėje. Čia žmonės stato medinius namus su rąstinėmis sienomis ir nuožulniais stogais, padengtais medinėmis lentelėmis. Nors dauguma žmonių gyvena namuose, vis dar yra žmonių, gyvenančių olose įsirengtose buveinėse. Šios buveinės yra dažnai įrengiamos kalvų ar kalnų vietovėse. Olų buveinės yra įvairių pavidalų, tokių kaip kvadratų, apskritų, stačiakampių ir t. t. Dauguma yra kvadrato formos su 16 m² plotu ir 2-2,2 m aukščio. Tai yra unikalūs gyvenamieji būstai Tibeto plokščiakalnyje.
Dabartinė situacija
Tibeto autonominį regioną sudaro tik puse istorinio Tibeto ir tik 1/3 jam priklaususių žmonių. Kinams įsiveržus į Tibetą (1951 m.) kilo pilietinis karas, o Dalai Lama XIV pabėgo į Indiją. Šiuo metu Tibetas yra vienas iš labiausiai atsilikusių regionų Kinijoje. Nors šiuo metu siekiama Tibetą pakelti ekonomiškai, tačiau jis vis dar 25 vietoje iš 33 Kinijos provincijų. Šiuo metu Tibete gyvena apie 94 % tibetiečių, tačiau kaip ir kituose regionuose Tibete vyksta hanių apgyvendinimas. Tibete kyla daug išsilaisvinimo judėjimų, nepaisant to, Kinijos vyriausybė žada skelbti naują Dalai Lamą.
Sapovas
Sapovas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čyžų valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurės vakarus nuo Čyžų, apie 17 km į šiaurės vakarus nuo Hainuvkos ir apie 36 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
685 m.
685 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Nedatuoti
Mirtys
Nedatuota
Valentinas Šapalas
Valentinas Šapalas (g. 1952 m. balandžio 27 d. Anykščių rajono Dauneikių kaime) – Lietuvos ir Vilniaus miesto politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
Fizikas, 1974 m. baigė Vilniaus valstybinį pedagoginį institutą.
1990 m. tapo kontroversiškai vertinamos Nepriklausomybės partijos nariu, kurią įkūrė su KGB bendradarbiavęs signataras Virgilijus Čepaitis, buvęs TSRS tardytojas ir prokuroras Kazimieras Motieka, prokuroras Vidmantas Žiemelis, juristė Zita Šličytė ir kiti nevienareikšmiškai vertinami visuomenės veikėjai. 1991–2001 m. tapo Nepriklausomybės partijos pirmininku. 2001–2003 m. Lietuvos dešiniųjų sąjungos narys, pirmininko pavaduotojas ir pirmininkas. 2005 m. Tėvynės sąjungos – Lietuvos krikščionių demokratų narys.
1990–1995 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos deputatas, 1993–1994 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos pirmininkas, 1994–1995 m. tarybos pirmininko patarėjas. Nuo 1995 m. Vilniaus miesto savivaldybės Švietimo skyriaus Mokyklų ir ikimokyklinių įstaigų veiklos sektoriaus vedėjas, vyr. specialistas.
Vedęs, žmona Danutė, pedagogė, valstybės tarnautoja (Švietimo ir mokslo ministerija). Duktė Mažvyda, M. Riomerio universiteto magistrantė, AB „Lindstrom“ vadybininkė, sūnus Dargiris VPU studentas, UAB Studio Moderna klientų apt. specialistas.
Selenginskas
Selenginskas  – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Buriatijoje, Kabansko rajone, Selengos slėnyje (1,5 km nuo upės), Chamar Dabano kalnagūbrio papėdėje. Stotis prie Transsibiro geležinkelio, praeina „Baikalo“ plentas. Yra popieriaus ir celiuliozės kombinatas, gelžbetoninių konstrukcijų gamykla. Veikia ligoninė, kultūros namai, politechnikos mokykla, cerkvė.
Dmitrijus Medvedevas
Biografija
thumb|left|200px|Dmitrijus Medvedevas thumb|left|200px|Dmitrijus Medvedevas (kairėje) 2009 m. Londone susitinka su JAV prezidentu [[Barack Obama|Baraku Obama]] 1987 m. baigė teisę Leningrado valstybinio universiteto Teisės fakultete (specializaciją baigė Civilinės teisės katedroje), o 1990 m. – ir to paties universiteto aspirantūrą, apgynė teisės kandidato disertaciją tema „Valstybinės įmonės civilinio teisinio subjektiškumo realizavimo problemos“, tapo teisės mokslų kandidatu. Nuo 1988 metų (1988–1990 m. aspirantinės praktikos metu) tame pačiame universitete dėstė civilinę bei romėnų teisę. Vienas iš daugelį kartų perleisto 3 tomų civilinės teisės vadovėlio (Гражданское право), kurio redaktoriai – А. P. Sergejevas ir J. K. Tolstojus, bendraautoris, 4 skyrių autorius (valstybinės ir municipalinės įmonės, kreditinės bei atsiskaitymų prievolės, transporto teisė, alimentinės prievolės). Dėstytojauti liovėsi 1999 m., persikėlęs gyventi į Maskvą.
Selenginskas
Istorija
Selenginskas įkurtas 1961 m., pradėjus statyti celiuliozės kombinatą.
Šaltiniai
thumb|left|600px|Selenginsko panorama
Dmitrijus Medvedevas
Biografija
1990–1995 m. – Leningrado miesto tarybos pirmininko Anatolijaus Sobčiako patarėjas, Sankt Peterburgo merijos išorinių ryšių komiteto ekspertas. 1999 m. paskirtas Rusijos Federacijos Vyriausybės aparato viršininko pavaduotoju. 1999 m. gruodį tapo Rusijos Federacijos Prezidento administracijos vadovo pavaduotoju, 2000 m. – pirmuoju pavaduotoju, o 2003 m. spalį – administracijos vadovu.
Dvinulis pelėdgalvis
Dvinulis pelėdgalvis (Dicycla oo) – pelėdgalvių (Noctuidae) šeimos drugys. Skraido liepos – rugpjūčio mėn. ąžuolynuose. Vikšrai randami ant ąžuolo.
Dmitrijus Medvedevas
Biografija
2000–2001 m. Gazprom direktorių tarybos pirmininkas, nuo 2001 m. – pirmininko pavaduotojas, nuo 2002 m. birželio – vėl pirmininkas.
2005 m. lapkričio 14 d. paskirtas Rusijos Federacijos Vyriausybės pirmininko pavaduotoju.
Dvinulis pelėdgalvis
Paplitęs Europoje ir Vakarų Azijoje. Lietuvoje labai reta rūšis, aptikta Alytaus, Kauno, Pakruojo, Radviliškio ir Šiaulių rajonuose.
Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
Dmitrijus Medvedevas
Biografija
2007 m. gruodžio 10 d. iškeltas kandidatu į Rusijos Federacijos Prezidentus nuo keturių partijų – „Vieningoji Rusija“, „Teisingoji Rusija“, Agrarinės partijos ir Pilietinio teisingumo partijos ir gavo Prezidento Vladimiro Putino palaikymą.
Prezidentavimas
2008 m. vasario 22 d. Vladimiras Putinas Medvedevą kaip savo įpėdinį pristatė NVS šalių vadovams.
2008 m. kovo 2 d. Medvedevas laimėjo Rusijos Prezidento rinkimus surinkęs apie 70 % balsų (antrą vietą užėmęs Genadijus Ziuganovas surinko apie 18 %, Vladimiras Žirinovskis – apie 9 %). Paaiškėjus preliminariems rinkimų rezultatams, Medvedevas pažadėjo glaudžiai bendradarbiauti su Putinu, kaip būsimu Vyriausybės pirmininku.
Nuo 2008 m. gegužės 7 d. iki 2012 m. gegužės 7 d. ėjo Rusijos prezidento pareigas. Tą pačią dieną buvusį Rusijos prezidentą V. Putiną paskyrė Rusijos ministru pirmininku.
Publikacijos
1991 m. buvo išleistas pirmasis Rusijos civilinės teisės leidimas, kurio bendraautoris buvo ir D. Medvedevas. Jis taip pat yra išleidęs daug knygų universitetams Rusijos teisės, socialinės politikos ir ekonomikos temomis.
2008 m. spalio mėnesį prezidentas internete prezidentūros svetainėje įkūrė savo kanalą ir pradėjo rengti vaizdo pranešimus. Nuo 2009 m. balandžio 21 d. visi kanalo komentarai buvo pradėti skelbti LiveJournal specialiai tam skirtoje skiltyje.
Švepelių Sodybos
Švepelių Sodybos – pietrytinė Klaipėdos miesto dalis, susidariusi iš dalis Švepelių kaimo. Vakaruose eina geležinkelis, rytuose – kelias.
Albertas Belas
Albertas Belas (, iki 1971 m., g. 1938 m. spalio 6 d. Ruopažiai, Rygos rajonas) – latvių rašytojas.
Biografija
Baigė Ruopažių pagrindinę mokyklą, 1953–1955 m. mokėsi Rygos Komunalinės statybos technikume, 1955–1956 m. studijavo Maskvos cirko meno mokykloje. 1957–1958 m. tarnavo armijoje. 1960 m. eksternu baigęs Rygos miesto 23-ąją jaunimo vidurinę mokyklą bandė stoti į Maskvos kinematografijos institutą, bet nebuvo priimtas. 1968–1969 m. mokėsi aukštusiuose scenaristų kursuose Maskvoje.
1959–1964 m. dirbo įvairius darbus. Nuo 1964 m. profesionalus rašytojas. 1974–1977 m. Latvijos rašytojų sąjungos prozos konsultantas. 1994–1995 m. laikraščio „Neatkarīgā Cīņa“ teatro apžvalgininkas.
1976–1989 m. TSKP narys. 1990 m. Ruopažių ir Stuopinių apylinkių (pagastų) gyventojai nuo Latvijos Tautos Fronto išrinko Latvijos Aukščiausiosios Tarybos deputatu, dirbo žinių ir kultūros komisijoje. 1993–1994 m. Valdžio Birkavo vyriausybės narys. Nuo 1999 m. Latvijos mokslų akademijos garbės narys.
Kūryba
Pirmoji trumpa novelė „Nakts etīde“ išspausdinta žurnale „Padomju Latvijas Sieviete“ 1963 m. Nr.9. Novelių rinkiniuose ir romanuose vyrauja tautos likimo, individo ir visuomenės santykių problematika. 1967 m. išėjęs jo romanas „Nemiga“ 1971 m. buvo įvertintas kaip antitarybinis, autoriui buvo iškelta baudžiamoji byla, tačiau prokuratūra nesugebėjo įrodyti, kad jame aprašyti įvykiai prieštarautų tiesai. Nepaisant to iki 1987 m. nauja jo kūryba nebuvo spausdinama. Romano „Žmonės valtyse“ veiksmas vyksta XIX a. Kuršių nerijoje.
Romanuose „Juodasis ženklas“, „Latvių labirintas“, „Ugnies atšvaitai ant kiaušinio kevalų“ vaizduojami tragiški sovietinės ir nacių okupacijos metų įvykiai. Kūriniams būdinga paraboliškumas, filosofiškumas, polifoninis stilius.
Populiariausi romanai išversti į keliolika pasaulio kalbų.
Jahorina
thumb|250px|Jahorinos kalnai žiemą
Jahorina  – kalnų masyvas Dinaruose, Bosnijoje ir Hercegovinoje, į pietryčius nuo Sarajevo. Aukštis iki 1913 m (Ogorjelicos kalnas), tačiau žymiausia viršukalnė yra šalia Sarajevo stūksantis Trebevičius (1627 m). Kalnai apaugę spygliuočių miškais, žiemą būna daug sniego.
Slidinėjimo kurortas
Jahorinos olimpinis slidinėjimo kurortas yra didžiausias ir populiariausias slidinėjimo kurortas Bosnijoje ir Hercegovinoje. Kalnų slidinėjimo, snieglenčių sporto, žygiavimo ir nusileidimo rogutėmis trasos tęsiasi 40 km. Vidutinis sniego gylis slidinėjimo trasoje – 106 cm. Kurorto keltuvų sistema buvo atnaujinta 2012–2013 m.
Žebrokai
Žebrokai – kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Mosėdžio, prie Bartuvos upelio.
Krikštanai
Krikštanai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Daugėlaičių.
Baronėliai
Baronėliai – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km nuo Paberžės.
Kompiuterinių žaidimų žanrai
Kaip ir visos kitos pramogų medijos, kompiuteriniai žaidimai taip pat gali būti skirstomi į žanrus. Žanrai daugiau skiriasi sąveikos ir žaidimo mechanikos prasme, o ne vizualiniais ar naratyvo elementais. Kompiuterinis žaidimas apibrėžiamas kaip tam tikrų iššūkių rinkinys. Priešingai nei kiti fikciniai kūriniai, kaip antai filmai ar knygos, kompiuteriniai žaidimai klasifikuojami nepriklausomai nuo jų vyksmo vietos ir žaidimo pasaulio turinio. Pavyzdžiui, veiksmo žaidimas vis dar yra veiksmo žaidimas, nepriklausomai nuo to, ar jo veiksmas vyksta fantastikos pasaulyje ar kosmose. Nėra nusistovėjusių priimtinų oficialių žaidimų žanrų apibrėžimų ir žaidimų klasifikacijos, nes kompiuterinių žaidimų dizaino sandara greitai keičiasi. Tam tikrą žanrą galima priskirti kiekvienam žaidimui, bet neretai žaidimuose apjungiami įvairių žanrų elementai, tad tai veda prie tolimesnio skirstymo į požanrius.
Veiksmo
Veiksmo žaidimas iš žaidėjo reikalauja greitos reakcijos, tikslumo bei sugebėti laiku išvengti kliūčių. Tai galbūt bene pagrindinis žanras ir tikrai vienas iš plačiausiai paplitusių. Veiksmo žaidimuose paprastai didelis dėmesys skiriamas kovoms. Yra daugybė veiksmo žaidimų požanrių, kaip antai muštynių žaidimai ir pirmojo asmens šaudyklės.
Beat 'em up ir hack and slash
Beat 'em up ir hack and slash žaidimuose vyrauja vienas prieš būrį priešų tipo kovos ankštose patalpose. Juose reikia įveikti didžiulius kompiuterio valdomų priešų pulkus. Žaidime žaidėjas turi skintis kelią pro vieną po kito sudėtingus lygius. Vienintelis skirtumas tarp šių žanrų yra tai, jog beat 'em up žaidimuose vyrauja kirstynės rankomis, o hack and slash žaidimuose – kirstynės šaltaisiais ginklais.
Muštynių žaidimai
Muštynių žaidimuose akcentuojamos kovos tarp dviejų veikėjų, kurių vienas gali būti valdomas kompiuterio. Paprastai tokiame žaidime naudojamos fizinių puolimų kombinacijos, maigant žaidimų pulto mygtukus įvairiomis sekomis. Kovos visada yra vienas prieš vieną tipo.
Aptvarinė pilis
thumb|250px|Aptvarinė [[Medininkų pilis]]
Kompiuterinių žaidimų žanrai
MOBA
Daugelio žaidėjų internetinės kovų arenos (MOBA), dar žinomos kaip veiksmo realaus laiko strategijos (ARTS) arba Hero Brawler, yra realaus laiko strateginių (RTS) žaidimų požanris, kuriame paprastai skirtinguose mačuose žaidžiama po dvi žaidėjų komandas ir kur kiekvienas žaidėjas valdo po vieną veikėją, naudodamasis RTS stiliaus sąsaja. Nuo tradicinių RTS žaidimų skiriasi tuo, kad nėra kovinių vienetų rengimo funkcijos, žaidėjas valdo tik vieną veikėją. Akcentuojamas kooperatyvinis žaidimas. Žymesni pavyzdžiai – „Defense of the Ancients“, „League of Legends“.
Aptvarinė pilis
Aptvarinė pilis, gardinė pilis  – tvirtovė, kurią sudaro uždaros keturkampio ar daugiakampio plano gynybinės sienos su šaudymo angomis ir šaulių galerijomis, bokštais ir vartais.
Kompiuterinių žaidimų žanrai
Labirintų žaidimai
Labirintų žaidimuose žaidžiamasis laukas yra ištisas labirintas, kurį žaidėjai privalo įveikti. Greitai mąstyti ir veikti ragina tiksintis laikas, žaidėjo kelyje iššokantys monstrai arba kiti žaidėjai, bandantys pirmiau pasiekti finišo liniją. Žinomiausias šio žanro žaidimas yra „Pac-Man“.
Aptvarinė pilis
Lietuvoje aptvarinės pilys yra seniausios mūrinės pilys. Jas ėmė statyti XIII a. pabaigoje – XIV a. pradžioje. Didžiausią reikšmę jos turėjo iki parakinių ginklų vartojimo pradžios. XIV a. pabaigoje daugumą aptvarinių pilių pertvarkė, jos įgavo gotikinių bruožų. Tai Kauno, Medininkų , Krėvos ir Lydos pilys (pastarosios dvi yra dabartinėje Baltarusijoje).
Kompiuterinių žaidimų žanrai
Platformer
Platformer žaidimai yra veiksmo žaidimų požanris. Šiuose žaidimuose reikia žingsniuoti pirmyn, vengiant išsikišusių platformų (peršokant, pasisupant nuo išsikišusių atramų ar šoktelėjus nuo tramplinų ir pan.). Kartais tenka lipti kopėčiomis ar atbrailomis. Platformer žaidimuose neretai pasiskolinama elementų iš kitų žanrų, pvz., kovos ar šaudymo. Vienas iš pavyzdžių – „Mario“.
Šaudyklės
Šaudyklėse vyrauja kovos šaunamaisiais ginklais, kaip kad šautuvais ar raketomis. Jos skirstomos į 2D, pirmojo asmens ir trečiojo asmens šaudykles, priklausomai nuo kameros perspektyvos. Kai kuriose pirmojo asmens šaudyklėse naudojama light gun technologija.
Trečiojo asmens šaudyklės
Trečiojo asmens šaudyklėse, plačiau žinomomis kaip TPS ar 3PS, akcentuojamas šaudymas ir kovos iš trečiojo asmens perspektyvos. Paprasčiau tariant, vaizdas matomas „iš už veikėjo peties“ arba „iš už nugaros“. Tokia perspektyva žaidėjui suteikia platesnį matymo lauką. Taip pat trečiojo asmens šaudyklėse leidžiama atlikti ir įmantresnius, labiau detalizuotus judesius, tokius kaip ridenimasis, nirimas į vandenį, tuo tarpu FPS žaidimuose įprastai leidžiama tik pašokti ir pritūpti. Kaip pavyzdys būtų „Gears of War“. Pasitaiko, kad ir kitokio žanro žaidimuose implementuojami trečiojo asmens šaudyklių elementai, kaip, pvz., RPG žaidime „Mass Effect“.
MMOFPS
Daugelio žaidėjų internetinės pirmojo asmens šaudyklės (MMOFPS) yra daugelio žaidėjų internetiniai žaidimai, kuriuose apjungiami pirmojo asmens šaudyklių ir virtualaus pasaulio, kuriame internetu gali bendrauti didelis kiekis žaidėjų, elementai. Vienas iš pavyzdžių – „PlanetSide“.
Shoot 'em up
Shoot 'em up arba arkadinė šaudyklė yra šaudyklinių žaidimų žanras, kur žaidėjas valdo veikėją ar transporto priemonę (dažniausiai erdvėlaivį) ir šaudo į didžiulius pulkus priešų, tuo pačiu vengdamas artėjančių sviedinių. Tokiuose žaidimuose svarbu turėti greitą reakciją ir įsidėmėti priešų puolimo schemą. Šie žaidimai žaidžiami iš „iš viršaus į apačią“ arba iš „iš šono“ perspektyvos. Žanro kilmės šaknys siekia 1962 m. sukurtą arkadinį žaidimą „Spacewar!“.
Veiksmo-nuotykių
Veiksmo-nuotykių žaidimai apjungia dviejų žanrų (veiksmo ir nuotykių) elementus. Tokiuose žaidimuose linkstama prie žaidimo pasaulio tyrinėjimo, paprastai reikia rinkti tam tikrus daiktus, išspręsti galvosūkius ir grumtis kovose.
Išlikimo siaubas
Išlikimo siaubas – žanras, kuriame pagrindinis dėmesys skiriamas baimei, žaidimo tikslas yra išgąsdinti žaidėją, pasitelkiant siaubo literatūros elementus, tokius kaip atmosfera, mirtis, nemirėliai, kraujas ir pan. Viena esminių tokių žaidimų detalių yra tai, kad juose žaidėjui suteikiamos mažos amunicijos atsargos arba vos keletas lūžtančių kirstynių ginklų. Žymesni pavyzdžiai būtų „Silent Hill“ ir „Resident Evil“.
Nuotykių
Nuotykių žaidimuose svarbiausia yra siužetas, istorija. Šia prasme jie atitinka kitus istorijos perteikimo būdus – grožinę literatūrą, filmus, spektaklius. Nepaisant žanro pavadinimo, nuotykių žaidimų siužetai toli gražu ne visada būna nuotykiniai – daug yra detektyvinių, siaubo žaidimų, taip pat dramų, psichologinių trilerių ir kitų.
Tekstiniai nuotykių žaidimai
Pirmieji nuotykių žaidimai buvo tekstiniai, kitaip dar žinoma kaip interaktyvioji grožinė literatūra.
Grafiniai nuotykių žaidimai
Grafiniai nuotykių žaidimai atsirado ištobulėjus kompiuteriniai grafikai. Didėjantis pelės paspaudimo mechanikos taikymas tokio tipo žaidimuose lėmė tai, jog radosi „point-and-click“ žanro nuotykių žaidimai, kuriuose žaidėjui nebereikėjo ranka klaviatūroje rinkti komandų.
Vizualiniai romanai
Vizualinis romanas – toks žaidimas, pasižymintis daugiausia statiška grafika, paprastai anime stiliaus piešyba. Kaip ir sufleruoja pavadinimas, jie primena maišytos medijos romanus arba vaizdingas teatro scenos pjeses. Daugelyje vizualinių romanų žaidėjai turi sekti tam tikrą statistiką, norėdami iššaukti siužeto eigos pasistūmėjimą ir sudaryti galimybę išplaukti įvairioms pabaigoms. Dinamiškiau atsižvelgiant į žaidėjų veiksmus sukuriamas linijinis nuotykių siužetas. Tokio tipo žaidimai itin populiarūs Japonijoje.