cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jautinis kaspinuotis
Šalinimo sistema
Narelio šonais eina du šalinimo kanalai, kurie narelio apačioje susijungia skersiniu kanalu. Kaspinuočio šalinimo sistema, kaip ir siurbikių, yra protonefridinio tipo. Iš šoninių kanalų atsišakoja smulkūs kanalėliai, kurių galuose yra terminalinės ląstelės. Šoniniai kanalai prasideda kaklelio srityje, eina nenutrūkdami per visą strobilę ir baigiasi angelėmis paskutiniame narelyje.
Nervų sistema
Lygiagrečiai šalinimo kanalams, arčiau narelio krašto, tęsiasi du nerviniai kamienai. Jie prasideda galvutėje esančiame nerviniame mazge. Visą nesubrendusį narelį užpildo lytinių sistemų organai, o jų tarpuose yra purus jungiamasis audinys - parenchima. Kaspinuočiai antrinės kūno ertmės (celomo) neturi.
Lytinė sistema
Hermafroditinė lytinė sistema kartojasi kiekviename strobilės viduryje esančiame narelyje. Kiekviename narelyje gerai išvystytos abi lytinės sistemos – moteriška ir vyriška. Paskutiniai strobilės nareliai turi tik moterišką lytinę sistemą.
Vyriška lytinė sistema yra sudaryta iš parenchimoje difuziškai išsidėsčiusių pūslelių – sėklidžių. Jų kiekviename narelyje gali būti iki 1000. Daugiau sėklidžių yra priekiniame narelio gale ir jo šonuose. Iš sėklidžių pūslelių išeina labai ploni sėklos ištekamieji latakai, kurie susijungia į neporinį sėklatakį. Jis eina skersai narelį, link kloakos. Sėklatakis pereina į sėklos išmetamąjį kanalą, o šis į kopuliacijos organą cirusą ir čia baigiasi angele. Cirusas yra lytiniame maišelyje.
Apsivaisina dažniausiai kryžminiu būdu gretimi to paties kaspinuočio nareliai arba du kaspinuočiai (jeigu jie parazituoja kartu). Spermatozoidai iš ciruso patenka į makštį, o iš jos į ootipą ir čia kiaušinėlį apvaisina. Apvaisinti kiaušinėliai su trynio medžiagų atsarga, pasidengia apvalkalėliais, patenka į gimdą ir čia bręsta.
Subrendusio narelio (proglotido) sandara
Subrendę nareliai yra strobilės gale. Subrendusio narelio sandara daug kuo skiriasi nuo nesubrendusio. Didžiausi yra lytinės sistemos skirtumai. Beveik per visą narelį yra išsišakojusi gimda. Nuo gimdos kamieno vidurio šakojasi šoninės šakos. Jautinio kaspinuočio šoninių šakų yra nuo 17 iki 35 (vienoje gimdos pusėje). Iš gimdos šakų skaičiaus nustatoma kaspinuočio rūšis.
Gimdos šakotumas priklauso nuo narelio subrendimo. Į gimdos šakas iš ootipo atkeliauja milžiniškas kiekis kiaušinėlių. Visiškai subrendusiame narelyje gimda užima beveik visą narelį, Kiti lytiniai organai pamažu sunyksta (atrofuojasi). Išlieka tik sėklatakio galas, cirusas, makštis ir lytinė kloaka. subrendę nareliai atitrūksta nuo kaspinuočio strobilės galo ir su išmatomis išeina laukan.
Jautinio kaspinuočio vystymosi ciklas
Kaspinuotis vystosi dviejuose šeimininkuose: galutinis yra žmogus, tarpinis – galvijas. Iš sergančio teniarinchoze žmogaus žarnyno subrendę kaspinuočio proglotidai su išmatomis patenka į išorę. Kiaušinėliuose, kurie yra proglotido gimdoje, jau būna susiformavusi rutulio formos lerva – onkosfera. Onkosfera turi storą, spinduliškai dryžuotą apvalkalą ir šešis chitininius kablius.
Galvijai su žole suėda kaspinuočio narelius su kiaušinėliais. Virškinimo sultys ištirpdo narelio ir kiaušinėlio apvalkalus, ir onkosfera išeina. Onkosfera savo chitininiais kabliukais pratrina žarnų gleivinę ir prasiskverbia į kraujagysles. Kraujas onkosferas išnešioja po galvijo kūną: raumenis, širdį, plaučius, kepenis ir kitus organus. Čia onkosfera netenka savo kabliukų ir virsta pūslelės pavidalo lervine stadija – viriu. Jautinio kaspinuočio viris – žirnio didumo pūslelė. Jo viduje yra skystis ir į vidų įlinkusi galvutė.
Žmogus apsikrečia kaspinuočiu suvalgęs nepakankamai išvirtą ar iškeptą jautieną. Žarnyne virškinimo sultys ištirpdo virio apvalkalėlį, ir galvutė išsiverčia į išorę. Galvutė siurbtukais prisitvirtina prie žarnos sienelės, ir kaklelio srityje pradeda augti nareliai. Taip išauga ilga kaspinuočio strobilė.
Eurovizijos dainų konkursas 1989
250px|thumb|right| {{legend|#22B14C|Dalyvaujančios šalys}} {{legend|#FFC20E|Šalys, 1989 m. Eurovizijos dalyvavime padariusios pertrauką.}} 250px|Riva|thumb '''1989 m. Eurovizijos dainų konkursas''' – trisdešimt ketvirtasis Eurovizijos dainų konkursas, vykęs 1989 m. gegužės 6 d. Šveicarijoje, Lozanoje. Konkurso nugalėtojais tapo Jugoslavijos atstovai – grupė Riva su daina „Rock Me“.
Esbjergas
Esbjergas – miestas pietvakarių Danijoje, penktasis pagal dydį šalyje.
Esbjerge dabar yra 2 universitetai. Rugpjūtį vyksta miesto dienos. Rotušėje vyksta koncertai, įvairios programos. Labai daug futbolo aikštelių.
Istorija
Miestas buvo statomas prie uosto, kurį valstybė įkūrė 1868 m. Praeityje Esbjergas buvo svarbiausias Danijos žvejybos uostas, bet ilgainiui prarado šią poziciją.
1029 m.
1029 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Laukagalis
Laukagalis – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybės rytuose, šalia kelio. Stūkso du mitologiniai akmenys – Laukagalio akmuo su dubenėliais ir Laukagalio akmuo su žmogaus pėda.
Laukagalis (reikšmės)
Laukagaliu vadinami kaimai:
1800 m.
1800 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Andris Piebalgas
Andris Piebalgas (g. 1957 m. rugsėjo 17 d. Valmieroje) – Latvijos politikas. Buvęs ES komisijos (Jose Manuelio Barroso komisija) komisaras energetikos klausimais (nuo 2004-2010 m.) bei ES plėtros komisaras (2010-2014 m.).
Buvo 5-tos Saeimos deputatas, pirmasis po neproklausomybės atkūrimo Latvijos liaudies švietimo ministras Ivaro Godmanio ministrų kabinete, finansų ministras Mario Gailio vyriausybėje.
Latvijos Respublikos ambasadorius Estijoje (1995–1997 m.) ir Europos Sąjungoje (1998–2003 m.). Vadovavo deryboms Latvijai stojant į Europos Sąjungą.
Baigęs darbą Briuselyje, paskirtas Latvijos prezidento A.Berzinšo patarėju ekonomikos klausimais.
Sosnuvka (Palenkės vaivadija)
Sosnuvka  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Hainuvkos valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į pietus nuo Hainuvkos ir apie 56 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Miofibrilė
Miofibrilės – cilindro formos, gebančios susitraukti organelės, randamos raumeninio audinio ląstelėse. Jų skersmuo būna apie 1 – 2 μm.
Struktūra
Miofibrilės sudarytos iš miofilamentų. Skiriami dviejų tipų filamentai:
Skersaruožio raumeninio audinio miofibrilėse aktino ir miozino filamentai sudaro specifines, pasikartojančias struktūras – sarkomerus. Šios struktūros ir lemia matomą griaučių ir širdies raumeninio audinio ruožuotumą.
Rezavio Chorasano provincija
Rezavio Chorasano provincija  – provincija Irano šiaurės rytinėje dalyje. Administracinis centras – Mešchedas.
Provincija sudaryta 2004 m. padalinus Chorasano provinciją.
Geografija
Provincija įsikūrusi Chorasano istoriniame regione, Turkmėnistano ir Afganistano pasienyje. Paviršius kalnuotas, šiauriniu pakraščiu driekiasi Kopetdagas. Aukščiausias provincijos taškas – Binaludas (3211 m). Pietuose siekia Dešte Keviro dykumą. Būdingos karštos vasaros (25-30 °C), vėsios žiemos (0-10 °C) ir nedidelis kritulių kiekis. Svarbiausios upės – Atrekas, Gerirudas, Kešefrudas, Džamas.
Gyventojai
Dauguma provincijos gyventojų yra persai, taip pat čia gyvena turkmėnai, kurdai, turkai, pabėgeliai iš Afganistano ir kt. Kalbama persų, kurdų, turkmėnų, Chorasano tiurkų kalbomis.
Didžiausi miestai: Mešchedas, Nišapūras, Sebzevaras, Torbati Heidarija, Kučanas, Kašmaras, Torbati Džamas, Čenaranas.
Visbis
Visbis (arba Visbius, SV Visby) – vienintelis miestas Gotlando saloje, priklausančioje Švedijai. Jis laikomas geriausiai išsilaikiusiu viduramžių miestu Skandinavijoje ir 1995 m. buvo įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą. Šią vietą labiausiai garsina 3,4 km ilgio akmeninė siena, vadinama Ringmuren („Žiedo siena“), kuri juosia senamiestį ir bažnyčios liekanas.
Žodis „Visbis“ kilo iš senosios skandinavų kalbos žodžių Vis, reiškiančio aukojimo vietą, ir bær – „sodyba“ ar „gyvenvietė“. Kitas aiškinimas būtų remiantis lenkų kalbos žodžiu „wyspa“, reiškiančiu salą.
Visbyje gyvena 22 236 žmonių (2005 m.) ir Gotlando grafystės gubernatoriaus rezidencija. Kaip ir kiti Švedijos miestai, Visbis neturi savivaldos, o yra integruotas į Gotlando savivaldybę.
Istorija
Apie seniausą Visbio praeitį nieko nežinoma, bet aišku, kad apie 900 m. tai buvo prekybos centras. Jame žmonės gyveno nuo akmens amžiaus, tikriausiai dėl natūralaus uosto ir greta esančio gėlo vandens.
XII a. pastatyta Visbio katedra, skirta Mergelei Marijai. Ji buvo perstatyta XIII a. ir 1225 m. Linköpingo (Švedijos miesto) vyskupas ją oficialiai atidarė. Vėliau buvo pastatytos dar kelios bažnyčios. Miestas suklestėjo dėl Hanzos lygos.
Miesto siena tikriausiai pradėta statyti XII a. Apie 1300 m. ji buvo perstatyta ir pasiekė dabartinį aukštį, buvo pastatyti charakteringi bokštai, bet kai kurie iš jų tik XV a. Siena beveik sveika.
1361 m. Gotlandą užkariavo Valdemaras IV iš Danijos ir Visbis tapo danų miestu. Nors jis liko svarbiu miestu, pasireiškė nuosmukio ženklai. 1391 m., 1394 m. ir 1398 m. Visbį užėmė ir nusiaubė po Baltijos jūrą plaukioję piratai (SV Vitaliebröderna). Vokiečių ordinas gavo Gotlando salą su sąlyga, kad išvarys piratus, tad 1398 m. Konrad von Jungingen, Ordino Didysis Magistras, užėmė salą ir sugriovė Visbį. 1408 m. Ordinas pardavė Visbį Erikui iš Pomeranijos, Švedijos, Danijos ir Norvegijos karaliui, kuris 1411 m. pradėjo statyti Visborgo pilį. 1470 m. Hanzos lyga išbraukė Visbį iš savo sąrašų ir jis nebepriklausė lygai.
1525 m. Visbio pirkliai susipyko su Liubeko Vokietijoje pirkliais. Vokiečiai sudegino visas bažnyčias išskyrus katedrą. Jų liekanos išliko iki šių dienų.
1645 m. pagal Brömsebro taiką Gotlandas buvo sugrąžintas Švedijai po 300 metų danų okupacijos. Miestas vystėsi lėtai. XVIII a. vidury Švedijos vyriausybė pabandė pagerinti Visbio gyvenimo standartus, bet buvo mažai pasiekta. Tik XIX a. pradžioje Visbis pradėjo atsigauti kaip uostas ir tapo patrauklus verslui. Tuo metu (1808 m.) Gotlandą užėmė Rusija, bet po kelių mėnesių Švedija salą taikiai atgavo.
Madagaskaras (Zarasai)
Gyventojai
thumb|Kryžius kun. M. Reinio atminimui|left|180px1923 m. kaime buvo 4 ūkiai.
Vėžionys (reikšmės)
Vėžionimis (arba Vežionimis) vadinamos šios Lietuvos gyvenvietės:
Fuga
Fugoje pradėjęs skambėti kuris nors balsas nebenutrūksta. Įsijungus kitam balsui, pirmasis nenutyla, bet, lyg ir improvizuodamas, bėga tolyn, o vėliau įsijungęs vejasi jį, skirtingu aukštumu pakartodamas jo vingius. Susidaro įspūdis, kad vieni balsai bėga, o kiti vejasi. Iš čia ir pavadinimas.
Sandara
Fugą sąlygiškai galima suskirstyti lyg ir į tris dalis. Jos pradžia vadinama ekspozicija. Tai supažindinimas su tema įvairiais balsais.
Šiaudinė baidyklė
Šiaudine baidykle, arba tezės pakeitimu vadinama argumentacijos klaida arba dezinformacija diskusijoje, kai oponentas klaidingai interpretuoja ar perfrazuoja (dažnai – sukarikatūrina) kritikuojamą poziciją, siekdamas padaryti ją mažiau atsparią kritikai. Tada kritikuojama ta klaidinga interpretacija, užuot kritikavus tikrą poziciją. Rašoma, jog šiaudinė baidyklė stovi netvirtai ir ją nuversti nesunku.
Fuga
Sandara
Po to seka laisvesnė, improvizacinio pobūdžio muzika – temų plėtojimas. Išryškinamos svarbiausios temos intonacijos, kurios įvairiai kaitaliojamos, greitinamos, atliekamos greičiau, lėčiau, keičiamas skambėjimo aukštumas, registrai, dinamika, tempai.
Šiaudinė baidyklė
Pavyzdys
Buvo svarstoma, ar verta studentams sudaryti galimybę vertinti dėstymo kokybę. Posėdžio metu vienas oponentų pasakė: „Jūs klausiate, ar verta atsižvelgti į studentų nuomonę sprendžiant, kurie dėstytojai labiau verti paaukštinimo pareigose. Manau jog studentai neturi spręsti, kurie dėstytojai labiau nusipelnę.“ Šiuo atveju „baidyklė“ yra teiginys „studentai turėtų spręsti“ kuomet siūloma buvo tik atsižvelgti jų nuomonę.
Fuga
Sandara
Fugos pabaigoje – reprizoje – vėl visais balsais pakartojama tema, tačiau čia balsai dažnai įstoja pagreitintai, t. y., vos temą pradeda vienas balsas, tuoj pat vienas po kito ją perima kiti. Fuga paprastai baigiasi garsiai, didingai. Įdomu dar ir tai, kad minorinės fugos paskutinis akordas dažnai būna mažorinis.
Johanas Sebastianas Bachas ištobulino fugas ir yra laikomas garsiausiu visų laikų polifonijos meistru.
RTCP
RTCP - duomenų perdavimo protokolas, užtikrinantis grįžtamąjį ryšį tarp siuntėjo ir gavėjo (grupės).
RTCP paskirtis - pateikti informaciją apie duomenų perdavimo terpės kokybę. Kiekvienas gavėjas periodiškai siunčia srauto priėmimo statistiką. Pagrindiniai parametrai: paketų praradimo procentas ir vėlinimo sklaida. Labai svarbus RTP komponentas yra stebėsena. Tai RTP sesijos procesas, priimantis RTCP paketus ir atliekantis surinktos informacijos kaupimą, ilgalaikę analizę, vertinantis sistemos kokybės parametrus, kuriuos gali perduoti QoS valdymą užtikrinančiai sistemai. Trečiosios šalies monitoriaus funkcijas gali atlikti sistema, nedalyvaujanti RTP sesijoje.
Electro Glide in Blue
Electro Glide in Blue - britų elektroninės muzikos grupės Apollo 440 antrasis studijinis albumas. Jo pavadintas pagal 1973 metų filmą Electra Glide in Blue.
Albumas Britanijoje pasiekė 62-ą poziciją ir tope išbuvo vieną savaitę.
Dainos
Daina Krupa skirta JAV būgnininko Gene Krupa atminimui.
Kūrinyje Tears of the Gods skamba poeto Charles Bukowski, o Pain in any Language – grupės The Associates vokalisto Billy Mackenzie balsai. Albumui pasirodžius, jie abu jau buvo mirę.
Carrera Rapida yra video žaidimo Rapid Racer pagrindinė tema.
1030 m.
1030 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Senegalo apskritys
thumb|right|350px|Senegalo apskritys 11 Senegalo regionų yra dalinami į 35 Senegalo apskritis.
2006 m. buvo įsteigta nauja Kounghuelo apskritis, priklausanti Kaolako regionui.
Apskričių sąrašas pagal regionus:
Genė Jasiūnaitė
Genė Jasiūnaitė-Beržinienė (g. 1925 m. rugsėjo 7 d. Šiauliuose) – Lietuvos teatro aktorė.
Biografija
1944 m. baigė Šiaulių mergaičių gimnaziją. 1944–1945 m. vaidino Vilniaus „Vaidilos“ teatre. Nuo 1945 m. LSSR dramos teatro aktorė, 1948 m. baigė šio teatro vaidybos studiją.
Olimpiniai žiedai
thumb|Olimpiniai žiedai Olimpiniai žiedai – pagrindinis Olimpinių žaidynių simbolis. Simbolį sudaro penki persidengiantys žiedai – mėlynas, geltonas, juodas, žalias ir raudonas – baltame fone.
Simbolis reiškia olimpinio judėjimo universalumą ir viso pasaulio sportininkų susitikimą Olimpinių žaidynių metu. Penki žiedai simbolizuoja penkis žemynus. Vieningumą perteikia jų persidengimas. Bent vieną iš simbolio spalvų (įskaitant ir baltą fono spalvą) rasite bet kurios pasaulio šalies vėliavoje.
Istorija
thumb|right|Baronas Pierre de Coubertin
Olimpinių žiedų simbolį 1913 m. sukūrė baronas Pierre de Coubertin, moderniųjų olimpinių žaidynių pradininkas. Pristatydamas šį ženklą 1914 m. Kongrese, P. de Coubertin taip išaiškino jo reikšmę:
''…penki žiedai atitinka penkias pasaulio dalis, kurios turi olimpinę sveiko rungtyniavimo dvasią. Šešios simbolyje panaudotos spalvos atstovauja visoms tautoms be išimties. Mėlyna ir geltona – Švedijai, mėlyna ir balta – Graikijos, Prancūzijos, D. Britanijos, Amerikos, Vokietijos, Belgijos, Italijos ir Vengrijos trispalvėms, geltona ir raudona spalvos – Ispanijai, Brazilijai ir Australijai, senajai Japonijai ir naujajai Kinijai. Tai iš tiesų tarptautinė emblema.''
1914 m. Kongresas laikinai sustabdė savo veiklą dėl I pasaulinio karo, tačiau emblema buvo visuotinai priimta. Pirmasis jos oficialus debiutas įvyko VIIe olimpinėse žaidynėse Antverpene, Belgijoje.
Olimpiniai žiedai išpopuliarėjo nacistinėje Vokietijoje, 1936 m. žaidynėse Berlyne, kuomet Hitlerio mėgstama režisierė Leni Riefenstahl ėmė kurti mitą, jog šis simbolis buvo naudojamas dar senovinėje Graikijoje, šiuo vaizdiniu stiprindamas šlovingo ir kilmingo Trečiojo reicho įvaizdį.
Nuorodos
Olympic symbols
Kando įvykis
Cando įvykis – paslaptingas sprogimas, 1994 metų sausio 18 d. įvykęs ties Cando kaimu Ispanijoje. Jis daug kuo primena mažesnio masto Tunguskos meteorito sprogimo variantą. Sprogimas išvartė medžius maždaug šimto metrų spinduliu. Smarkiai įdubo sprogimo vietoje buvusio kalno šlaitas (kažkur dingo apie 200 m³ žemių). Žmonės sprogimo metu nenukentėjo.
Stebėtojai matė ryškų maždaug Mėnulio dydžio liepsnos kamuolį aukštai danguje. Šis kamuolys egzistavo beveik visą minutę. Manoma, jog sprogimą sukėlė iš žemės išsiveržusios metano dujos. Metano debesis pakilo aukštai ir ten sprogo uždegtas elektros kibirkščių, kurios susidarė dėl oro – metano ribos įsielektrinimo debesiui greitai kylant. Nors ši hipotezė šiuo metu labiau populiari, esama su ja nesutinkančių ir siūlančių kitokius reiškinio paaiškinimus (tarp jų ir mažesnio, į Tunguskos panašaus meteorito).
Tėbų hegemonija
Tėbų hegemonija  – Senovės Graikijos lyga, nesavanoriška miestų-valstybių ir regionų sąjunga, egzistavusi 371–362 m. pr. m. e., vadovaujant Tėbų poliui. Šiuo pavadinimu vadinamas ir Klasikinės Graikijos laikotarpis.
Raida
Prielaidos Tėbų hegemonijai susidarė pačioje IV a. pr. m. e. pradžioje, kuomet 382 m. pr. m. e. Tėbai išstojo iš Peloponeso lygos ir 379 m. pr. m. e. drauge su kitais Bojotijos poliais sukūrė Bojotijos lygą. Tuo metu po Peloponeso karo tiek Atėnai, tiek Sparta buvo nusilpę, ir tai leido iškilti trečiajai jėgai graikų pasaulyje.
Savo kovose su buvusia sąjungininke Sparta Bojotija daugiausia rėmėsi Atėnais ir jų valdovaujama Antrąja Atėnų imperija, tačiau jos stiprėjimas kėlė nerimą Atėnams. Galiausiai 371 m. pr. m. e. Tėbai nugalėjo Spartą Leuktros mūšyje, tuo užbaigdami Peloponeso lygos egzistavimą.
Tais metais prasidėjo naujoji politika, taip vadinama Tėbų hegemonija, kuriai vadovavo oligarchai Epaminondas ir Pelopidas. Ji rėmėsi aktyviais užkariavimais ir nuolatiniais karais su Sparta, Atėnų imperija ir Tesalija. Pietuose iš Spartos buvo nukariauti istoriniai Arkadijos ir Mesenijos regionai. Generolas Epaminondas čia įsteigė Tėbams palankias Meseniją ir Arkadijos lygą, buvo pastatytos naujos jų sostinės – Mesenė ir Megalopolis, turėję tapti svarbiu barjeru Spartos invazijoms.
Šiaurėje Bojotija įsiveržė į Tesaliją, kurią užėmė jėga, ir netgi paėmė būsimąjį Makedonijos karalių Filipą II įkaitais. Vakaruose Tėbai užkariavo gretimus Fokidės, Lokridės ir Doridės regionus. Rytuose Tėbai iš buvusios sąjungininkės Antrosios Atėnų imperijos paveržė daug teritorijų, įskaitant Eubojos salą, Bizantijų ir Chalkedoną.
Skirtingai nei dauguma kitų Senovės Graikijos lygų, Tėbų hegemonija buvo nesavanoriška, ir daugumos užkariautų kraštų buvo traktuojama kaip okupacija. Tai didino Tėbų nepopuliarumą. 362 m. pr. m. e. Sparta (Agesilaus II) subūrė Tėbų valdžia nepatenkintus Peloponeso polius ir susirėmė Mantinėjos mūšyje. Nors mūšio metu Sparta nesugebėjo atsikovoti prarastųjų pozicijų, bet ir Tėbai neteko geriausių karvedžių (pirmiausia Epaminondo). Nepaisant to, Tėbai išlaikė įtaką iki pat Makedonijos pergalės ir Korinto lygos sudarymo 346 m. pr. m. e.
Κλασική εποχή Беотийская война
1998 m. Baltijos taurė
'''1998 m. Baltijos taurė''' – Baltijos taurės futbolo turnyras, vykęs 1998 metais. Šis turnyras neturėjo šeimininkų (vyko Latvijoje ir Estijoje) bei skirtingu laiku.
Čempionais tapo lietuviai.
Meva nacionalinis parkas
Meva nacionalinis parkas  – nacionalinis parkas šiaurės Tailande, Lampango ir Tako provincijose. Parkas įkurtas 2000 m. lapkričio 17 d.
Margasis žiogelis
Margasis žiogelis (Locustella naevia) – devynbalsinių (Sylviidae) šeimos paukštis.
Meva nacionalinis parkas
Vieta
Parkas užima 587,00 km² plotą ir apima Thoeno (Thoen), Thoeno (Thoen) ir Maephriko (Mae Phrik) Lampango, bei Samngao (Sam Ngao) ir Bantako (Ban Tak) – Tako apylinkes, 120 km į pietvakarius nuo provincijos centro Lampango.
Margasis žiogelis
Paplitimas
Eurazijoje paplitęs nuo Pirėnų ir Vakarų Prancūzijos iki Minusinsko įdubos, Altajaus ir vakarų Mongolijos. Šiaurinė arealo riba eina per pietų Suomiją, Onegos ežerą, Kamos aukštupį ir Irtyšiaus žemupį, pietuose – per Tian Šanį, Syrdarjos vidurupį, Volgos žemupį, Užkaukazę, Balkanus, Apeninus. Gyvena Britų salose.
Meva nacionalinis parkas
Flora ir fauna
Meva nacionaliniame parke vyrauja: Iš retų augalų parke sutinkama: kietavaisė ksilija (Xylia xylocarpa), (Afzelia xylocarpa), stambiavaisis koralmedis (Pterocarpus macrocarpus), krausva (Lagerstroemia calyculata), tamsioji dalbergija (Dalbergia oliveri), spondijas (Spondias bipinnata) , paprastoji skėtra (Chukrasia tabularis), viršūklis (Terminalia alata), vaistinis kuodenas (Careya sphaerica) , kvapioji hopėja (Hopea odorata), briaunotasis sparnūklis (Anisoptera costata), rudoji šorėja ir (shorea siamensis), bukalapis sparnenis (Dipterocarpus obtusifolius), Vietnaminė pušis (Pinus merkusii), gleivingoji pušis (Pinus kesiya), ir kt.
Margasis žiogelis
Paplitimas
Žiemoja Afrikoje, Pietų Azijoje.
Meva nacionalinis parkas
Flora ir fauna
Parke gyvena: Indokininis tigras, gaūras, Himalajinis lokys, Indinis zambaras, Indijos muntjakas, šernas, juodakaklis kiškis (Lepus nigricollis), palminis musangas, sutinkama daugiau paukščių: Azijinė ruožuotoji pelėda, kukalių ir kt.
Margasis žiogelis
Paplitimas
Lietuvoje negausus, gyvena prie Žuvinto, Kniaupės įlankoje, Nemuno deltoje, Pamerkio pievose ir kitur. Čia gyvena porūšis Locustella naevia naivia.
Elgsena
Gyvena drėgnose vietose, tačiau vandens vengia. Įsikuria drėgnų pievų pakraščiuose, pamiškėse, pagrioviuose. Patinai gieda nuo saulės laidos iki vidurnakčio bei paryčiais. Lizdą suka ant žemės, prie krūmo, žolių kupsto, melioracijos griovyje. Deda 5-7 balkšvus su rudomis dėmelėmis kiaušinius. Peri patinas ir patelė 13-14 dienų. Jaunikliai lizdą palieka po 10-12 dienų.
Irena Valiulytė-Bataitienė
thumb|200px|Irena Valiulytė-Bataitienė Irena Valiulytė-Bataitienė (g. 1937 m. gruodžio 17 d. Kaune) – Lietuvos kultūros darbuotoja ir chorvedė.
Skrandinė
Skrandinė – buvęs kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Batėgalos.
Irena Valiulytė-Bataitienė
Biografija
Baigusi Kauno 14-ąją vidurinę mokyklą, 1955–1959 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokykloje (dėst. Danguolė Vaitkutė). 1959 m. paskirta į buvusio Vilkijos rajono kultūros namus, kur suorganizavo kultūros namų ir rajkoopsąjungos darbuotojų mišriuosius chorus – abu parengė 1960 m. respublikinei dainų šventei.
1963–1990 m. vadovavo Kauno rajkoopsąjungos moterų chorui, kurį parengė 1980 ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms, 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei.
Skrandinė
Istorija
Kulvos apylinkės Skrandinės kaimas 1983 m. gruodžio 28 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.
Irena Valiulytė-Bataitienė
Biografija
1969–1972 m. vadovavo Raudondvario kultūros namų mišriajam chorui, 1972–1986 m. Kauno melioracijos statybos valdybos vyrų chorui, parengė 1975, 1980 ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms.
1975–1980 m. vadovavo Vandžiogalos kultūros namų mišriajam chorui, 1976–1990 m. Kauno žemės ūkio technikumo merginų chorui, parengė 1987 m. respublikinei moksleivių dainų šventei. Chorai nemažai koncertavo, dainavo per radiją ir televiziją, dalyvavo moterų ir vyrų chorų sąskrydžiuose Šiauliuose, rajoninėse ir zoninėse dainų šventėse, chorų apžiūrose ir konkursuose pelnė prizinių vietų. Vyrų choras 1978 m. koncertavo Siguldoje (Latvija).
1990–1996 m. dirbo Kauno rajono kultūros, švietimo ir sporto skyriaus vyr. muzikos specialiste. Nuo 1997 m. Vandžiogalos kultūros namų meno vadovė. Kauno rajono dainų švenčių ir 1980 m. zoninės dainų šventės Prienuose dirigentė, dainų švenčių, festivalių, Juozo Naujalio mišriųjų chorų konkursų Raudondvaryje ir kitų kultūros renginių organizatorė. 1975 m. chorvedė apdovanota Kultūros žymūno ženklu.
1031 m.
1031 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Magmatizmas
Magmatizmas – visuma procesų, kurie apima magmos skverbimąsi į žemės plutą (plutonizmas) arba į jos paviršių (vulkanizmas). Vyksta susidarant geosinklinoms ir platformoms. Šioje geologinėje epochoje magmatizmo procesai būdingi Ramiojo vandenyno geosinklininei juostai, Viduržemio jūros ir vandenynų riftų zonoms.
Vykstant magmatizmo procesams, susiformuoja įvairių naudingųjų iškasenų telkiniai.
Magmatizmo procesai būdingi ne tik Žemei, bet ir kitoms Saulės sistemos planetoms, jų palydovams.
Greitkelis M5 (Vengrija)
M5 yra greitkelis jungiantis Vengrijos sostinę Budapeštą su Kecskemetu, Segedu ir galiausiai Röszke.
Lietuvos sunkieji arkliai
Lietuvos sunkieji arkliai – naminių arklių (Equus ferus caballus) darbinė veislė, pradėta kurti XIX a. pabaigoje. Lietuvos sunkiųjų veislės arkliai yra ištvermingi, turi gerai išvystytus raumenis, yra tvirtos konstitucijos, judrūs, gero charakterio, vislūs ir ilgaamžiai. Šių arklių aukštis ties gogu svyruoja nuo 155 iki 166 cm. Suaugę eržilai sveria 700 kg, kumelės – 645 kg. Lietuvos sunkiųjų arklių spalvos įvairuoja nuo šviesiai sartos iki juodos.
Veislės kūrimas
Veislės kūrimu 1894 m. užsiėmė „Darbui ir važiuoti arklių veisimo draugija“, kuri padidino brabansonų, peršeronų, ardėnų ir kitų sunkiųjų veislių eržilų įvežimą. Su šiais eržilais buvo kryžminamos vietinės kumelės. 1923 m. karo sunaikintai veislinei medžiagai papildyti iš Nyderlandų buvo importuoti sunkiojo tipo arkliai. 1925 m. iš Švedijos atgabenti ardėnai. Gauti mišrūnai buvo žymiai gyvybingesni, geriau vystėsi ir, svarbiausia, labiau prisitaikę prie vietos sąlygų negu importuoti arkliai. Tokie mišrūnai pietvakarinėje Lietuvos dalyje nulėmė tolimesnį sunkaus tipo arklių formavimąsi. Pokario metais buvo sukurtas platus kergimo punktų tinklas. Kryptingas veislininkystės darbas, geras šėrimas ir laikymas sudarė palankias sąlygas formuotis veislei, kuri 1963 m. buvo patvirtinta savarankiška, turinčia 12 linijų. Lietuvos sunkieji arkliai kryžminami su 1963 m., 2000 m. ir 2001 m. iš Švedijos įvežtais ardėnų veislės eržilais.
Laimėjimai
Nuo 1957 m. Lietuvos važiuotojai su šios veislės arkliais dalyvavo sunkiųjų arklių varžybose ir pasiekė gerų rezultatų. Dėl vertingų veislinių savybių ir geros aklimatizacijos Lietuvos sunkieji arkliai buvo naudojami kaip kitų veislių gerintojai įvairiuose Rusijos Federacijos srityse, Ukrainoje, Baltarusijoje, Kazachijoje. Pirmoji Lietuvos sunkiųjų arklių kilmės knyga išleista 1948 m. (Valstybinė kilmės knyga, I tomas), o 1951 m. buvo išleistas antras tomas ir leista iki 1996 m. Už šį darbą buvo atsakinga Žemės ūkio ministerija. Nuo 2002 m. už Lietuvos sunkiųjų arklių išbandymus ir kilmės knygų vedimą buvo atsakinga Lietuvos arklių augintojų asociacija, nuo 2003 m. – Lietuvos Sunkiųjų arklių augintojų asociacija.
Sunkumai
Šiuo metu kritiškai sumažėjo eržilų linijų skaičius, prastėja veislinės ir darbinės savybės. Lietuvos sunkiųjų arklių rizikos stovis pagal efektyvios populiacijos skaičių (Ne) yra 157 tai reiškia, kad ši veislė balansuoja tarp pavojaus ir pažeidžiamumo kategorijų. Lietuvos sunkiųjų arklių panaudojimo sritys: veislei (populiacijos viduje, gerinant kitas veisles), šeimos ūkyje kaip universalus arklys, miško darbams, mėsai, pienui, nacionaliniuose parkuose, muziejuose ir t. t. Pagrindiniai Lietuvos sunkiųjų arklių veisliniai branduoliai yra pas privačius augintojus bei Nemuno valstybiniame žirgyne.
Smegenų bangos
Skiriami įvairūs dažniai. Kuo dažnis žemesnis, tuo yra gilesnė relaksacija, ir tuo lengviau gali būti suvokiama įvairi informacija, veiksmingai mokomasi, jeigu išlaikomas sąmoningumas.
thumb|300px|[[EEG metodika užrašyti virpesiai]]
Delta bangos (0-4 Hz)
4 Hz dažnis fiksuojamas, kada veikiama nesąmoningai arba giliai miegant. Esant šiam dažniui miego metu nesapnuojama. Jos siejamos su gydymo procesu, imuninės sistemos atnaujinimu, organizmo veiklos harmonizavimu.
Jų metu išskiriami augimo hormonai. Kombinacijoje su kitokio dažnio (teta, alfa) bangomis delta bangos pasižymi radaro prietaisų savybėmis. Delta dažnio bangos sąlygoja gilų atsipalaidavimą ir miego būseną.
Disciplina, kuri tiria 4 Hz dažnio pasireiškimą smegenyse (miegą), vadinama hipnagogika. Gydymas miegu vadinamas hipnoterapija.
0,5 Hz: 0.5 Hz dažnio bangas sukuria gilus atsipalaidavimas, natūralūs kūno ritmai. Jis generuojamas magnetinių arba elektrinių impulsų pagalba.
1 Hz: bendra (gera) savijauta, harmonija ir balansas.
1,45 Hz: dažnis gali sukurti rezonansą tarp pogumburio, hipofizės ir kankorėžinės liaukos. Tai gali būti naudojama gydant legasteniją ir Alzheimerio ligas.
1,5 Hz : ligos simptomai sušvelnėja.
2,5 Hz: esant tokiam dažniui, galima pakeisti endorfiną (ir kt. natūralius opiatus). Veiksminga prieš nemigą ir skausmus.
Teta bangos (4–8 Hz)
Teta bangos miego, gilios meditacijos metu kaitaliojasi su delta bei alfa bangomis. Pasąmonė lengviausiai pasiekiama, optimalios sąlygos kūrybingumui ir kūrybai. Plastiška vaizduotė, didžiausias sugebėjimas atsiminti ir mokytis, fantazuoti, sąlygos inspiracijai ir vizualizacijai, asociacijoms ir kūrybiniam mąstymui, jeigu sugebama išlikti sąmonėje. Biofeedback (grįžtamojo ryšio aparato) kūrėjai Elmer ir Alyce Green nustatė, kad po keleto minučių TETA-treningo teigiamai veikiama sveikata, stimuliuojama imuninė sistema ir pagerėja savijauta bei kūrybiškumas, vyksta regeneracija. Nustatyta, kad vaikų iki 12 metų smegenyse teta bangos generuojamos dažniau, nei suaugusiųjų.
Idealios sąlygos sugestopedijai bei įtaigai (sugestijai). Verbalinė ir kitokia smegenyse gaunama ir perdirbama informacija suvokiama nekritiškai, nes nėra vidinio cenzoriaus, trukdančio informacijai įsitvirtinti pasąmonėje.
4 Hz
4 Hz dažnis stimuliuoja katecholaminų, svarbių atsiminimui bei mokymuisi, gamybą. Šis dažnis gali būti lengvai sukeliamas garso pagalba, per klausos organus, pavyzdžiui, būgnais; (šamanai naudoja būtent šią techniką, t. y. esant 160 bpm ritmui, 1 bpm yra 1/60 Hz).
7,5 Hz
Esant 7,5 Hz dažnio bangoms, fiksuojamas mentalinių sugebėjimų aktyvumas, susijęs su neįprastais (paranormaliais) reiškiniais ir viršjutiminiu suvokimu (remiantis neurofiziologės Barbara Brown tyrimais).
7,83 Hz/8 Hz
Biologinė sistema yra harmonijoje su žemės rezonansiniu dažniu bei požeminiu magnetiniu lauku. Esant akustinei, optinei arba elektromagnetinei 7.83 Hz stimuliacijai, aktyvuojami natūralūs procesai.
Bioakustikoje tai siejama su 14, 20, 26, 33, 39 und 45 Hz obertonais.
Alfa bangos (8-14 Hz)
Transo būsenos ir negilaus miego bangos. Jos atsiranda atsipalaidavus, esant užmerktoms akims bei nusiraminus. Alfa bangos atitinka budrios sąmonės, esant atsipalaidavus, būseną.
Būdinga gera savijauta, ramus ir sklandus mąstymas, teigiama nuotaika. Alfa bangas generuoja sveikas organizmas. Esant sumažėjusiam alfa bangų aktyvumui, atsiranda streso, susirūpinimo požymiai, smegenų veiklos sutrikimų bei ligų indikacijos.
8-10 Hz
Apatinė alfa bangų sritis. Ji atsako už savivoką, kūno ir psichikos veiklos integraciją.
10 Hz
Sąlygoja organizmo stabilumą ir veiklos harmonizavimą. Tai optimalus dažnis elektrinių, elektromagnetinių ar šviesos impuslų pagalba stimuliuoti žinduolių organizmo funkcionavimą. Savijauta esant 10 Hz gali būti palyginama su katės, esančios prie pelės urvelio (atsipalaidavusi, bet pasiruošusi pulti bet kurią akimirką).
Tai budėjimo režimas. Būsena kaip ir esant viduryje (tarp kokių nors dalykų), leidžia vienodai veiksmingai reaguoti į vieną iš pasirinktų dėmesio objektų.
Alfa bangų aktyvumo pasiskirstymas
11,5–13,5 Hz: idealios sąlygos minčių tėkmei.
12–14 Hz: optimalus kognityvinių gebėjimų lavinimo dažnis.
12–15 Hz: Sensorimotorinis ritmas (SMR, Sensorimotor rhythm). Atsipalaidavimo bei aktyvuotos vegetacinės motorikos būsena. Galima aktyvi protinė veikla bei žaibiška reakcija, meditacija.
Beta bangos (14-30 Hz)
Beta bangos dominuoja būdravimo būsenoje, esant atmerktoms akims, dėmesį fokusuojant į išorinį pasaulį arba sprendžiant konkrečias problemas. Beta bangos siejamos su koncentracija bei kognicija (pažinimas, suvokimas), stresu, karštligiška būsena, stresu bei susirūpinimu, nerimu. Didelė beta bangų dalis sąlygoja didesnį išskiriamų streso hormonų kiekį.
VFR neurologas Volfgangas Larbigas (Tiubingeno u. Psichologijos institute) tyrinėjo, kaip esant ekstremaliomis situacijomis, skausmas gali būti nuslopinamas, esant sužeistam žmogui. Larbigas nustatė, kad fakyro kūnas pademonstravo maksimalų organizmo aktyvumą, kuris palyginamas su pasaulio sprinterio čempiono neurofiziologinėmis savybėmis.
Streso hormonai adrenalinas ir noradrenalinas aktyvavo jo kraujo apytaką taip, tarsi ji veiktų esant panikos (aliarmo) sąlygoms. Tačiau greta beta bangų elektroencelografas parodė vis lėtėjančias smegenų aktyvumo bangas, kol pagaliau fakyras sąmoningai paniro į analogišką miegui būseną. Taip jis galėjo iškęsti didelius skausmus, esant gilioms kūno žaizdoms, faktiškai nejusdamas jokio skausmo.
Gama bangos (35–130 Hz)
JAV psichofiziologas Edgaras Wilsonas tyrinėjo asmenis, turėjusių transcendentinių išgyvenimų. Jis nustatė itin aukšto (net iki 128 Hz) gama bangas.
35 Hz: adekvatus ir normalus aplinkos suvokimas itin apsunkintas. Jei nustatomas hiperaktyvumas, panika, didelė baimė, išgąstis, įtampa, itin produktyvios protinės veiklos aktyvumas (peak performance), tai dažniausiai pasireiškia esant gama bangų aktyvumui. Gama bangos fiksuojamos psichinių ligų atveju (šizofrenija), gali atsirasti mistinių bei transcendentinių patyrimų metu. Jos liudija apie savojo „aš“ ribų praradimą.
40 Hz: raktas į sąmonės supratimo paslaptis, smegenų integracijos mechanizmas (Neurologas Rodolfo Llinas, Niujorko universitetas). Didesni neuronų tinklai, esantys skirtingose smegenų srityse, sinchronizuoja savo bendrą veiklą, esant 40 Hz dažniui.
Neurofiziologiniai tyrimai
Šiuo metu publikuota daug darbų apie meditaciją ir jos poveikį, apimantį psichinius ir fizinius pakitimus bei kvėpavimo, širdies, raumenų darbą, jo aktyvinimą.
Japonų neurofiziologas Tomio Hirai atliko neurofiziologinę studiją su Zen meistrais bei mokiniais. Tyrimai parodė, kad naujokų (iki 5 m. meditavimo praktikos) smegenys generuoja 10 -12 Hz. Meistrų (10–20 m. praktikos) smegenyse generuojama 7–8 Hz dažnio srovė.
Meditacijos metu nėra miegama, smegenys yra pačios darbingiausios. Žmogus yra atsipalaidavęs, bet tuo pat metu jis gali adekvačiai reaguoti į bet kokį išorinį dirgiklį.
Nuorodos
Neurofiziologija
Neuroterapijos žurnalas
Arellano, A. P., & Schwab, R. S. (1950). Scalp and Basal recording during mental activity. Proc. 1st Int. Congr. Psychiat., Paris.
Banquet, J. P. (1973). Spectral analysis of the EEG in meditation. Electroencephalographology and Clinical Neurophysiology, 35, 143.
Bird, B. L., Newton, F. A., Sheer, D. E., & Ford, M. (1978a) Biofeedback training of 40-Hz EEG in humans. Biofeedback and Self-Regulation, 3, 1.
Bird, B. L., Newton, F. A., Sheer, D. E., & Ford, M. (1978b). Behavioral and electroencephalographic correlates of 40-Hz EEG biofeedback training in humans. Biofeedback and Self-Regulation, 3, 13.
Blum, K. (1990, September/October). The 'Alcoholic Gene. Professional Counselor.
Brazier, M. A. B., & Casby, J. U. (1952). Cross correlation and autocorrelation studies of electroencephalographic potentials. Electroencephalography and Clinical. Neurophysiology, 4, 201.
Bressler, S. C., & Freeman W J. (1980). Frequency analysis of olfactory system EEG in cat, rabbit, and rat. Electroencephalography and Clinical Neurophysiology, 50, 19.
Cavanagh, J. R (1972). Relation between the immediate memory scan and the memory search rate. Psychology Review, 79,525.
Crick, F. (1994) The Astonishing Hypothesis: The Scientific Search for the Soul. New York: Macn-Allan.
Das, N. N., & Gastaut, H. (1955). Variations de I'activite electrique du cerveau, du coeur et des muscles squellettiques au cours de la meditation et de 1'extase yogique. Electroencephalography and Clinical Neurophysiology, Suppl.. 6, 211.
Eccles, J. C. (1965). The control of neuronal activity by postsynaptic inhibitory action. 23rd International Congress of Physiological Sciences (p. 84). Amsterdarn: Excerpta Medica Foundation.
Freeman, W J. (1988). Nonlinear neural dynamics in olfaction as a model for cognition. In E. Nasar (Ed.), Dynamics in Sensory and Cognitive Processing by the Brain (p.19). Berlin: Springer.
Galin, D., & Ornstein, R. (1972). Lateral specialization of cognitive mode: An EEG study. Psychophysiology, 9, 412.
Giannitrapani, D. (1969). EEG average frequency and intelligence. Electroencephalography and Clinical Neurophysiology, 27, 480.
Giannitrapani, D. (1985). The Electrophysiology of Intellectual Functions. [Monograph.] Basel: Karger.
Giannitrapani, D., & Murri, L. (Eds.). (1988). The EEG of Mental Activities. Basel: Karger.
Gloor, R ('I')rans, Ed.). (1969). Hans Berger on the electroencephalogram of man. Electroencephalography and. Clinical Neurophysiology, Suppl. 28
Gray, C. M., & Singer, W (1989). Stimulus specific neuronal oscillations in orientation columns in cat visual cortex. Pro. NatZ. Acad. Sci. USA, 86, 1698.
Gray, C. M., Engel, A. K., Konig, R, & Singer, W (1992). Synchronization of oscillatory neuronal responses in cats striate cortex: temporal properties. Visual Neurosc., 8, 337.
Howe, R. C., & Sterman, M. B. (1972). Cortical - subcortical EEG correlates of suppressmotor behavior during sleep and waking in the cat. Electroencephalography and Clinical Neurophysiology, 32, 681.
Inouye, T, Ishihara, T., & Shinosaki, K. (1984). Generating mechanism for frontal midline Theta activity (in Japanese). Rinsho NohaICZinical. Electroencephalography, 26, 796-798.
Inouye, T., Shinosaki, K., & Yagasaki, A. (1983). The direction of spread of Alpha activity over the scalp. Electroencephalography and Clinical. Neurophysiology, 55, 290.
Inouye, T, Ishihara, T., & Shinosaki, K. (1985). Harmonics and subharmonics of frontal midline Theta activity (in Japanese). Rinsho Noha /Clinical Electroencephalography, 27, 377.
Inouye, T, Ishihara, T., Shinosaki, K., & Tbi, S. (1985). Distribution of the subharmonics of frontal midline Theta activity (in Japanese). Rinsho Noha / Clinical Electroenceph., 27, 501.
Inouye, T., Ishihara, T., Shinosaki, K., 'Ibi, S., & Ukai, S. (1988). EEG characteristics of frontal midline Theta activity. In D. Giannitrapani & L. Murri (Eds.), The EEG of Mental Activities (p. 136). Basel: Karger.
Ishihara, T., & Izumi, M. (1975). Fm Theta and imaginative mental activities (in Japanese). Rinsho Noha / Clinical Electroencepalography., 6, 381-384.
Ishihara, T., & Izumi, M. (1976). Distribution of the Fm Theta on the scalp in mental calculation, resting and drowsy states (in Japanese). Rinsho Noha /Clinical Electroenceph., 18, 638.
Ishihara, T., & Yoshii, N. (1972). Multivariate analytic study of EEG and mental activity in juvenile delinquents. Electroencepalography and. Clinical Neurophysiology, 33, 71.
Kennedy, J. L., Gottsdanker, R. M., Arinington, J. C., & Gray, F. E. (1948). A new electroencephalogram associated with thinking. Science, 108, 527.
Kennedy, J. L., Gottsdanker, R. M., Armington, J. C., & Gray, F. E. (1949). Some bioelectric characteristics of the Kappa rhythm. Electroencephalography and Clinical Neurophysiology, 1, 255
Lubar, J. R (1991). Discourse on the development of EEG Diagnostics and biofeedback for Attention-Deficit/Hyperactivity disorders. Biofeedback and Self Regulation, 16, 201.
Hirnstrom Brainwave
Brigita
Brigita (Brigitte; Briggite) – keltiškos kilmės moteriškas vardas, sen. - "aukšta, kilni, spindinti". Airių mitologijos deivės vardas Brighid - dorovės jėga. Triguba deivė (trys seserys visos su tuo pačiu vardu ir visų dukterų vardai - Dagda). Viena buvo poezijos, amatininkų dirbinių, ir studijavimo deivė; kita buvo kalvių ir metalo apdirbinėjimo deivė; trečia buvo gydymo ir vaisingumo deivė. Brighid vėliau buvo įšventinta Romos Katalikų Bažnyčios, ir žinoma kaip Šv Brigita.
Švėkšnos šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia
'''Švėkšnos šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Švėkšnos miestelyje.
Istorija
thumb|left|Šv. Apaštalo Jokūbo bažnyčios centrinis altorius
1732 m. Švėkšną nusiaubė didelis gaisras, kurio metu visiškai sudegė ir pirmoji medinė bažnyčia. 1742 m. Švėkšnoje, sudegusios bažnyčios vietoje buvo pastatyta antroji bažnyčia, kuri buvo medinė, kryžiaus pavidalo, su 5 kupolais, apmuštais balta skarda, nudažytai žaliai. 1792 m. įsteigta altarija. 1774 m. į Švėkšną atvyko klebonauti kanauninkas Nikodemas Kauneckis.
1801 m., susenus antrajai bažnyčiai, ji buvo nugriauta ir jos vietoje 1804 m. pastatyta nauja, kryžminio plano bažnyčia, kuri taip pat medinė, su dviem bokštais ir gerais mūriniais pamatais. 1810 m. birželio 1 d. ją konsekravo Žemaičių vyskupas Juozapas Giedraitis. 1820 m. bažnyčiai priklausė 10 kaimų (41 valakas). Nuo XIX a. pradžios veikė parapinė mokykla. 1841 m., vizituodamas Švėkšną, Žemaičių vyskupas Motiejus Valančius rašė, kad tuo metu klebono pareigas ėjo kunigas Stanislovas Bumša, o parapijoje dirbo penki kunigai. 1850 m. atnaujinta medinė Švėkšnos kapinių koplyčia.
XIX a. pabaigoje bažnyčia tapo per maža – visi Švėkšnos parapijos tikintieji pamaldų metu nebetilpdavo. Architektas Ustinas Golinevičius 1890 m. suprojektavo naują mūrinę bažnyčią. Po daugybės prašymų Vilniaus generalgubernatorius sutiko leisti statyti tik medinę, kurios sąmatinė vertė iki 4 106 rb. Leidimą pažadėjo duoti tik tuo atveju, jei bus nustatyta, kad esamoje bažnyčioje žmonėms būti pavojinga. 1893 m. klebonas Martynas Valančius nubaustas 100 rb už tai, kad kalėdodamas rinko pinigus bažnyčios statybai. 1896 m. leidimas buvo gautas, tik pasiūlyta bažnyčios nepuošti. 1899 m. į Švėkšną paskirtas klebonas prelatas Julius Maciejauskas (jo palaikai 1993 m. birželio mėn. parvežti iš JAV ir palaidoti šventoriuje).
1900 m. patvirtintas Karlo Eduardo Strandmano projektas, kurio sąmatinė vertė 60 863 rb. Švėkšnos ir Vilkėno dvarų savininkai grafai Adomas Pliateris ir Aleksandras Konstantinas Mykolas Pliateris statybai skyrė 50 000 rb, ir davė visą statybinę miško medžiagą, jų plytinėse nemokamai buvo išdegintos statybai reikalingos plytos, čerpės. Dalį lėšų Julius Maciejauskas surinko iš JAV lietuvių. Klebono Juliaus Maciejausko rūpesčiu, dabartinė ketvirtoji Švėkšnos bažnyčia buvo pastatyta per 5 metus. Bažnyčios statybai ir įrangai išleista apie 200 000 rb. Vitražus sukūrė dailininkas Vladislovas Pšibitnevskis. 1905 m. liepos 24 d. (pagal naująjį kalendorių – rugpjūčio 6 d.) vyskupo Kasparo Cirtauto pašventinta, dalyvaujant apie 15 000 maldininkų.
Pradžioje buvo pastatyti trys altoriai, vėliau padaryti kiti. Puošniausias yra didysis, atitinkantis bažnyčios stilių, pagamintas Purgerio gamykloje, Tirolyje. Jį ir to paties stiliaus puošnią sakyklą dovanojo Vilkėnų grafas Aleksandras Pliateris. Du panašaus stiliaus altorius padarė dekoratorius Rovė. Kitus ir kai kurias skulptūras – skulptorius Vincentas Jakševičius, specialiai tiems darbams pakviestas į Švėkšną. Klausyklos yra kauniečio meistro Linkevičiaus darbo.
1910 m. prelato Juliaus Maciejausko rūpesčiu buvo pastatyta didelė klebonija.
1938–1944 m. klebonavo kunigas Juozapas Tautkus, pertvarkęs klebonijos vidų. Išvyko į JAV ir ten mirė. 1944–1946 m. klebonavo kunigas Henrikas Cirtautas. 1946–1951 m. klebonavo žmonių mylimas muzikas kunigas Tadas Budraitis, 1951–1960 m. klebonavo ir dekanu buvo kunigas Stanislovas Mažeika. 1960–1973 m. klebonavo kanauninkas Kazimieras Gaščiūnas. Jo rūpesčiu buvo atlikti dideli bažnyčios išorės remonto darbai. Vėliau kanauninkas Kazimieras Gaščiūnas buvo Telšių kunigų seminarijos rektoriumi, profesoriumi ir skaitė paskaitas būsimiesiems kunigams.
Nuo 1976 m. iki 2012 m. bažnyčia rūpinosi prelatas Petras Vincentas Stukas. Sutvarkytas šventorius, išbetonuoti takai, kurie vėliau iškloti trinkelėmis, sutvarkyti bažnyčios bokštai – viduje buvo pakeisti balkiai, jų viršūnėse įrengti nauji lengvesni kryžiai (autorius Juozas Toliušis), bažnyčioje sudėti antri langai, įvestas apšildymas skysto kuro kaloriferiu, perdirbti šviestuvai, vietoje medinių grindų sudėtos raštuotos terasinės grindys, perdažytas visas bažnyčios vidus, paauksinti bažnyčios kolonų kapiteliai.
Šv. Jokūbo koplyčioje įstatytas vitražas, menantis Lietuvos krikšto 600 metų jubiliejų. Taip pat vitraže pavaizduotas Lietuvos globėjas šv. Kazimieras ir Palaimintasis arkivyskupas Jurgis Matulaitis. Švč. Mergelės Marijos koplyčioje įrengti vitražai, kuriuose Žemaičių Kalvarijos ir Šiluvos Dievo Motinos Marijos paveikslai, taip pat Apreiškimas Marijai, Kristaus gimimas, Marijos vainikavimas danguje, Kristus ir Marija su kūdikėliu ir kiti. 1990 m. prie Didžiojo altoriaus pastatytas stalas (mensa), kurį puošia paskutinės vakarienės bareljefas.
2001 m. rugsėjo mėnesį bažnyčioje išnaikintos kinivarpos, kurios daugiausia nuniokojo minkšto medžio apdailos detales, šiek tiek mažiau – ąžuolinius elementus, vargonus, laikrodį, sakyklą, altorių, kelias šventųjų skulptūras. 2005 m. įrengtas bažnyčios fasado ir teritorijos apšvietimas.
Architektūra
Bažnyčia neogotikinė, raudonų plytų, lotyniško kryžiaus plano, bazilikinė, su penkiasiene apside, dvibokštė. Pastato ilgis 57 m, plotis per kryžmas – 37 m, kitose vietose – 21 m. Bokštų aukštis 65 m., 1912 m. kairiajame sumontuotas laikrodis su keturiais ciferblatais.
Vidus trijų išilginių navų, dengtų kryžminiais skliautais; vidurinioji yra 9 m pločio ir 17 m aukščio, šoninės – 5 m pločio ir 10 m aukščio, langai išpuošti vitražais.