cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dvipirščiai tinginiai
Fizinės charakteristikos
Dvipirščiai tinginiai sveria 4-8 kg, yra 58-70 cm ilgio, ir yra stambesni už tripirščius tinginius. Kaip sako pavadinimas, ant priekinių kojų turi 2 pirštus, tačiau ant užpakalinių - 3. Neturi uodegos. Dėl lėto metabolizmo ir neišsivysčiusių raumenų šie gyvūnai, skirtingai nuo kitų žinduolių, negali drebėti, ir yra bent iš dalies priklausomi nuo aplinkos temperatūros. Turi didelį skrandį, maisto virškinimas gali užtrukti daugiau nei mėnesį. Todėl priklausomai nuo to, kada tinginys tuštinosi, išmatos ir šlapimas gali sudaryti iki 30 % gyvūno svorio. Dantys redukuoti, nuolat augantys, nėra kandžių ir ilčių.
Stasys Karazija
Stasys Karazija (g. 1930 m. gruodžio 14 d. Terpeikiuose, Subačiaus valsčius) – Lietuvos miškininkas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
Biografija
1949 m. baigė Kupiškio gimnaziją, 1954 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos Miškų ūkio fakultetą, miškų ūkio inžinierius. 1954–1956 m. Rokiškio miškų ūkio Šimonių girininkas, 1957–1960 m. Šakių miškų ūkio vyr. miškininkas.
Nuo 1960 m. Lietuvos miškų instituto (LMI) darbuotojas, 1973–1989 m. Miško dirvožemių ir miško tipologijos skyriaus vedėjas. 1980 m. biologijos mokslų daktaras. 1989–1992 m. LMI direktoriaus pavaduotojas. 1992–1994 m. LMI Tipologijos skyriaus vedėjas, 1994–1997 m. instituto direktorius, nuo 1993 m. profesorius. Nuo 1994 m. mokslinio žurnalo „Miškininkystė“ vyr. redaktorius. Nuo 1996 m. Lietuvos mokslų akademijos narys korespondentas. 1997–1999 m. LMI vyr. mokslinis bendradarbis. 1999–2008 m. LMI Senato pirmininkas.
Mokslinė veikla
Tyrimų sritys – miškotyra, geobotanika, aplinkotyra.
Tarptautinis akordeono festivalis
Tarptautinis akordeono festivalis - Nuo 1986 m. kas 2 metus Vilniuje organizuojamas akordeono muzikos festivalis, kuriame dalyvauja Lietuvos ir užsienio akordeono muzikos atlikėjai. 2008 metais Lietuvoje įvyko jau XII festivalis.
Pirmasis festivalis
Pirmasis festivalis buvo surengtas 1986 metais. Pirmasis festivalio koncertas priešingai skeptikų nuomonei buvo ypač sėkmingas. Festivalio koncertai buvo suplanuoti filharmonijos Mažojoje salėje, mokytojų namuose, tuometinėje Valstybinėje konservatorijoje, Vidaus reikalų ministerijos salėje, Juozo Tallat Kelpšos aukštesniojoje muzikos mokykloje. Mažojoje salėje netilpo visi klausytojai, todėl kitą koncertą filharmonijos vadovybei teko perkelti į Didžiąją salę. Susirinkimo metu, dalyvaujant Juozui Domarkui, Sauliui Sondeckiui ir kitiems, nuskambėjo frazė, kad reikėtų renginius organizuoti taip, kaip tai daro akordeonistai, nes jiems pavyko surinkti itin gausią publiką. Žinoma, pirmojo festivalio sėkmę lėmė ir pačių ryškiausių atlikėjų dalyvavimas - žymiausi akordeonistai bei ansambliai - prof. V. Semionov, legendinis Kijevo Filharmonijos bajanistų kvartetas, vadovaujamas prof. N. Rizolio, jaunasis kompozitorius V. Zubickij, prof. N. Sevriukov, Baltarusijos bajanistų trio (T. Karotkaja, V. Pisarčik, G. Mandrus), prof. V. Dukaltetenko, prof. N. Kravcov. Antrasis festivalis, surengtas 1988 metais, taip pat sulaukė didžiulio susidomėjimo.
Naujausias festivalis
2008 metų lapkričio 12-16 dienomis Vilniuje įvyko jau XII tarptautinis akordeono muzikos festivalis. Į šį renginį buvo pakviesti ypatingi atlikėjai, didžiosios akordeono meno žvaigždes, kurie yra ne tik pripažinti visame pasaulyje ir vertinami aukščiausiais kriterijais, bet komerciškai patrauklūs ir ypač geidžiami prestižiniuose festivaliuose. 2008 m. festivalio moto: „Akordeonui ribų nėra, yra tik nišos, kurias reikia atrasti… " Festvalio meno vadovas - Raimondas Sviackevičius. Didžiausia festivalio žvaigždė - Kimmo Pohjonen - klausytojus apstulbino unikaliu ir nepaprastai įspūdingu muzikos ir šviesos efektų šou. Vienas ryškiausių šių dienų akordeonistų bei kompozitorių, garsėja netradiciniais Multimedia projektais.
Organizatoriai
Tarptautinio akordeono muzikos festivalio organizatore yra Lietuvos akordeonistų asociacija.
Šaltiniai
Lietuvos akordeono festivalis
Nuorodos
Akordeono festivaliai užsienyje
Lietuvos badmintono federacija
Lietuvos badmintono federacija – pagrindinė badmintono sporto organizacija Lietuvoje.
Istorija
thumb|100px|[[Akvilė Stapušaitytė – pirmoji Lietuvos badmintonininkė olimpietė moteris ir daugiausiai kartų Lietuvą olimpiadoje atstovavusi badmintoninkė.]]
1963 m. surengtas pirmasis Lietuvos čempionatas.
2008 m. vasaros olimpinių žaidynių badmintono programoje pirmą kartą pasirodė Lietuvos atstovai.
Jonas Karbauskas
Jonas Karbauskas (1866 m. gruodžio 10 d. Greičiūnai, Pakruojo valsčius – 1929 m. rugpjūčio 23 d. Panevėžys) – Lietuvos kunigas, visuomenės veikėjas, publicistas, draudžiamosios lietuviškos spaudos platintojas.
Biografija
1885–1889 m. mokėsi Kauno kunigų seminarijoje, buvo slaptos klierikų Lietuvos mylėtojų draugijos vienas steigėjų, jos pirmininkas. Bendradarbiavo leidiniuose „Žemaičių ir Lietuvos apžvalga“, „Tėvynės Sargas“, „Nedėldienio skaitymas“ ir kituose. Nuo 1889 m. vikaras Šiauliuose, Pašvitinyje, Truskavoje, Vadaktėliuose, Kupreliškyje, Salose, Dambavoje, Viešvėnuose. Skatino parapijiečių tautinį susipratimą, steigė ir rūpinosi slaptomis lietuvių mokyklomis, bendradarbiavo su knygnešiais. Su kunigu P. Urbonavičiumi 1890 m. išleido knygą „Evangelijos ant nedėldieniu ir visu švenčiu ištisu metu“. 1905 m. Didžiojo Vilniaus seimo dalyvis. Nuo 1920 m. Panevėžio klebonas. 1921 m. kartu su G. Petkevičaite-Bite įkūrė Kalinių globos draugiją, 1920 m. – Panevėžio ūkininkų smulkaus kredito banką, steigė šaulių liaudies universitetą, dalyvavo draugijos Panevėžio kraštui tirti veikloje.
Karbių kapinynas
Karbių kapinynas – prūsų kapinynas prie Karbių kaimo (, buv. Šventapilės apskritis, nuo 1947 m., Kaliningrado sr.).
Tyrimai
1495 m. minima Carben vietovė. XVIII a. pr. kaimo laukuose rasta archeologinių radinių. 1898 m. kapinyną tyrinėjo Emilis Holakas, 1907 m. ir 1914 m. Adalbertas Becenbergeris. Paskelbti trijų kapų tyrinėjimų duomenys. Kapai iš viršaus buvo uždengti akmenų grindinėliais. Mirusieji laidoti sudeginti didelėse urnose su įkapėmis arba be jų. Viename kape rasta pjautuvo ir žirklių liekanų, peilis ir drožtuvas. Atsitiktinai iš suardytų kapų surinktos kelios segės, emalio karolis ir Romos moneta. Pirmajame kape šalia mirusiojo buvo palaidotas žirgas, rasta jo griaučių liekanų. Kapinynas datuojamas IV a. – V amžiumi. Radinius saugojo Karaliaučiaus muziejus „Prussia“. 1937 m. pavasarį kapinynas suardytas.
Kazimieras Naruševičius
Kazimieras Naruševičius (1920 m. kovo 2 d. Dūdoniuose, Panevėžio valsčiuje – 2004 m. spalio 12 d. Panevėžyje) – Lietuvos dailininkas tapytojas, pedagogas.
Biografija
K. Naruševičius gimė Jurgio ir Adelės Naruševičių šeimoje. 1932 m. baigė Rėklių (Panevėžio r.) pradinę mokyklą. 1932–1940 m. mokėsi Panevėžio berniukų gimnazijoje. Aktyviai dalyvavo ateitininkų veikloje, dainavo Mykolo Karkos vadovaujamame chore, buvo moksleivių literatų būrelio „Meno kuopa“ narys. Paskatintas mokytojo, dailininko Povilo Puzino, daug piešė.
1940–1945 m. su pertraukomis studijavo tapybą Vilniaus dailės akademijoje. Papildomai Vilniaus valstybinio universiteto Istorijos-filologijos fakultete studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą, vėliau – meno istoriją. Studijų metais aktyviai dalyvavo studentų veikloje, lankė literatūros vakarus, bendravo su literatais Kaziu Inčiūra, Eugenijumi Matuzevičiumi, Pauliumi Dreviniu ir kt. 1945 m. liepos 26 d. areštuotas už antitarybinę veiklą. Kalėjo KGB kalėjimuose iki 1946 m. sausio 6 d., todėl studijų nebaigė. Vilniaus valstybinį dailės institutą baigė 1970 m.
1949 m. dirbo Vilniaus A. Vienuolio vidurinėje mokykloje, 1950–1968 m. – Panevėžio miesto 2-ojoje, 4-ojoje, 5-ojoje vidurinėse mokyklose. 1966–1979 m. vadovavo Panevėžio autokompresorių gamyklos „Aurida“ klubo liaudies dailės studijai „Spektras“. 1967 m. jo iniciatyva Panevėžyje įkurta Vaikų dailės mokykla, o po metų – Vakarinė dailės mokykla. 1967–1990 m. dėstė Panevėžio vaikų dailės mokykloje. 1992 m. įsteigė Panevėžio Marijonų katalikiškąją dailės mokyklą ir jai vadovavo.
Mirė Panevėžyje, palaidotas Šilaičių (Panevėžio r.) kapinėse.
Kūrybinė veikla
K. Naruševičius laikomas žymiausiu profesionaliosios dailės atstovu ir dailės pedagogu sovietmečio Panevėžyje. Nutapė šimtus paveikslų. Pagrindinis jo kūrybos žanras – peizažas. Tapė Lietuvos miestelių vaizdus, kuriems būdingi realizmo, impresionizmo bruožai: „Klaipėda. Rytas uoste“ (1971), „Miesto parkas“ (1973) „Kretingos motyvas“ (1983), „Berčiūnai“ (1984), „Panevėžio motyvas“ (1987), miestelių bažnyčias: „Kretingos motyvas“ (1984), „Palūšė“ (1986), „Kalnalio varpinė“, „Darbėnai. Senoji lietuvių architektūra“ (abu 1988) ir kt. Nuliejo akvarelių: „Uoste“ (1969), „Kabeliai“, „Druskininkų apylinkės. Kabeliai“, „Pakeliui į Druskininkus“, „Zarasų kraštas“ (visos 1975) ir kt.
Nuo 1962 m. K. Naruševičius aktyviai dalyvavo parodose Lietuvoje, Vengrijoje, Italijoje, Šveicarijoje, Rusijoje, Baltarusijoje. Buvo visų Lietuvos dailės mokytojų kūrybos parodų dalyvis. Surengė personalinių parodų Vilniuje (1963, 1967, 1980), Panevėžyje (1964, 1985, 1995, 2000, 2003, pomirtinė 2005), Šiauliuose (1990).
Parašė per 100 straipsnių, propaguojančių Lietuvos ir pasaulio dailę ir dailininkus, parodų recenzijų.
Viskanta
Viskanta − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Kazimieras Naruševičius
Atmintis
1989 m. skulptorius A. Vytėnas sukūrė dailininko biustą. Sukurtas dokumentinis filmas „Spalvotas Kazio Naruševičiaus pasaulis“ (aut. A. Petrauskas, L. Giedraitytė, R. Petrauskas, 2005). 2005 m. skulptorius A. Pajuodis sukūrė K. Naruševičiaus bronzinę antkapinę skulptūrą. 2008 m. jo vardu Panevėžyje pavadinta gatvė. Lietuvos dailininkų sąjungos Panevėžio skyrius nuo 2005 m. organizuoja tarptautinius tapytojų plenerus, skirtus K. Naruševičiaus atminimui.
Viskanta
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Viskantienė (ištekėjusi moteris) ir Viskantaitė (mergautinė pavardė).
Kazimieras Naruševičius
Atmintis
Panevėžio apskrities G. Petkevičaitės-Bitės viešojoje bibliotekoje saugomas jo rankraščių fondas, kurį sudaro K. Naruševičiaus autorinių parodų katalogai su dedikacijomis, dailininkės Sofijos Kanaverskytės atsiminimai apie K. Naruševičių, K. Naruševičiaus portretinės, visuomeninės veiklos, autorinių parodų atidarymų ir kitų renginių nuotraukos.
Viskanta
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Kazimieras Naruševičius
Atmintis
Panevėžio kraštotyros muziejuje sukauptas įvairių eksponatų, susijusių su dailininko kūrybiniu palikimu ir jį menančiais ženklais, rinkinys.
2022 m. dailininkui suteiktas Vilniaus universiteto Atminties diplomas.
Žagariai (Alytus)
Žagariai – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Punios. Seniūnaitijos centras. Pro kaimą teka smulkūs Nemuno intakai – Žagaris, Kiokšlys. Keliai į Punią, Kružiūnus, Pievagalius.
Grąžiagalvės
Grąžiagalvės (Jynx) – geninių (Picidae) šeimos paukščių gentis.
Turi didelę galvą ir ilgą liežuvį. Kojos su keturiais pirštais, iš kurių du nukreipti į priekį ir du atgal. Minta skruzdėlėmis ir kitais vabzdžiais. Kiaušinius deda į kitų genių lizdus.
Krzysztof Skubiszewski
Kšištofas Janas Skubiševskis (, 1926 m. spalio 8 d. Poznanėje – 2010 m. vasario 8 d. Varšuvoje) – lenkų teisininkas, politikas, buvęs Lenkijos Užsienio reikalų ministras (1989–1993 m.).
Biografija
1949 m. baigė Poznanės Adomo Mickevičiaus universitetas, 1957 m. mokėsi Nansi unversitete (Prancūzija), 1958 m. – Harvarde. 1961–1963 m. buvo Tarptautinės teisės katedros docentas Poznanėje, 1971 ir 1979 m. dėstė Ženevos universitete., 1971–1972 m. – Oksfordo universitete. Nuo 1973 m. buvo LMA Valstybės ir teisės instituto profesorius. Teisės mokslų daktaras, akademikas. Buvo Solidarumo profsąjungos narys.
Jam būnant ministru, 1991 m. rugsėjo 5 d. buvo užmegzti diplomatiniai santykiai tarp Lietuvos ir Lenkijos, pasirašyta „Draugiškų santykių ir gero kaimyninio bendradarbiavimo deklaracija“, kurioje "iškilmingai abipusiškai patvirtinamas viena kitos dabartinių teritorijų su sostinėmis Vilniumi ir Varšuva vientisumas dabar ir ateityje, nepriklausomai nuo jų sienų formavimosi proceso praeityje“.
K. Skubiševskis Užsienio reikalų ministru buvo iki 1993 m. spalio mėn. – J.K.Beleckio, J.Olševskio, V.Pavliako bei B. Suchockos vyriausybėse.
Naujamiestis (reikšmės)
Naujamiestis yra:
Vivienne Westwood
Vivienne Westwood, Vivjena Vestvud (tikrasis vardas Vivienne Isabel Swire; 1941 m. balandžio 8 d. – 2022 m. gruodžio 29 d. ) – britų mados dizainerė, išpopuliarinusi punk ir naujosios bangos mados tendencijas. Kartais vadinama „medvilnės dukra“, „batų kūrėja“, tačiau populiariausia pravardė – „punk motina“. Pripažinta viena įtakingiausių XX amžiaus britų dizainerių, pasaulinėje mados industrijoje Vivienne vertinama kaip viena originaliausių britų dizainerių. Pati dizainerė sakė: „mada yra galiausiai būti nuogam".
Pradžia
Dizainerė, kurios tikrasis vardas Vivienne Isabel Swire gimė 1941 m. rytinėje Anglijos dalyje Glossop'o miestelyje, netoli Mančesterio. Po vieno semestro mokslų metė Londono Harrow Art School ir pradėjo mokytis pradinių klasių mokytojos amato. Būdama 21-erių ištekėjo už Derek Westwood'o, o pragyvenimui užsidirbo mokytojaudama. Per tris santuokos metus susilaukė dviejų vaikų: Benjamin Arthur Westwood, kuris šiandien yra erotikos fotografas, ir Rose Westwood. Tačiau santuoka nutrūko, kai 24-erių Vivienne susipažino su 18-mečiu Malcolm McLaren, vėliau tapusiu pankroko grupės Sex Pistols vadybininku. Pradėjus bendradarbiauti su Malcolm’u McLaren’u, Vivienne vardas tapo žinomas mados industrijoje ir netrukus ji tapo pripažinta „Pankų karaliene“.
Malcolm McLaren įtaka
Vivienne ir toliau mokytojavo, kol 1971 m. Malcolm’as nusprendė atidaryti parduotuvę 430 Kings Roade, Londone, "Let It Rock” (vėliau pervadintą į „Sex“, „Too Fast To Live Too Young To Die“, „Seditionaries“). Šioje parduotuvėje Westwood pardavė pirmuosius savo dizaino kūrinius. Parduotuvė vis dar priklauso Vivienne, kuri dabar žinoma kaip „World`s End“ (liet. Pasaulio Kraštas), joje galima įsigyti Vivienne prekinio ženklo jaunimui Anglomania rūbų. 1971–1981 m. ši parduotuvė buvo kylančio pankų judėjimo centras.
Pradžia
Glaudus ryšys tarp pankų kultūros fenomeno ir Vivienne bei McLaren’o veiklos, paskatino porą imtis konkrečių veiksmų. McLaren’as įsitraukė į intensyvų darbą muzikos srityje, tačiau taip pat generavo idėjas kolekcijoms. Vivienne prisimena: „Nežinau, ką daryti“, Malcolm’as sako: „Atsigręžk į istoriją“. Vivienne pradėjo paieškas Nacionalinėje meno bibliotekoje, Viktorijos ir Alberto muziejuje ir atrado XVIII a. vyriškų rūbų šablonus. Jais remiantis, 1981 m. buvo sukurta išsipūtusių marškinių ir per didelių kelnių spalvinga ir romantiška kolekcija „Piratai“. Pristatydami šią kolekciją Vivienne ir McLarenas įžengė į plačiąją mados rinką. Pasak Vivienne Westwood: “ Būtent „Piratų“ dienomis nusprendžiau būti dizainere. Prieš tai mane domino gatvės kultūra“.
1982 m. Westwood ir McLaren’as pristatė savo antrąją kolekciją „Savage“ (liet. 'laukinis, gyvuliškas') pavasaris/vasara, kurios pagrindas – Amerikos indėnų aprangos geometrija. Nors tuo metu McLaren’as ir Westwood nebegyveno kaip pora, sakoma, kad tam įtakos turėjo Malcolm'o darbas su Sex Pistols, tačiau jis prisiėjo ir prie šios kolekcijos atsiradimo. Trečioji kolekcija buvo pristatyta ne Londone, o Paryžiuje, pavadinimu „Buffalo“ (ruduo/žiema 1982–1983, kitaip pavadinta „Dumblo nostalgija“). Joje vyravo avies odos švarkai ir pūsti sijonai. Westwood idėją – dėvėti liemenėlę ant viršutinių rūbų – tuoj pat perėmė kiti rūbų dizaineriai. Po pirmo kolekcijos pristatymo Paryžiuje sekė antras, pavadinimu „Punkature“(pavasaris/vasara 1983), kur buvo pristatyta futuristinė pankų judėjimo interpretacija. Madai Westwood pasiūlo tube tipo sijoną, kuris tampa vienu labiausiai komerciškai pasisekusiu dizainu.
Pamela
2010 m. pavasario/vasaros Vivienne kolekcijos pristatyme dalyvavo Pamela Anderson, kuri ėjo pakyla dėvėdama marškinėlius su užrašu: „5°“, tuo siekdama atkreipti dėmesį į klimato kaitos problemą (yra skaičiuojama, kad dėl greitai kylančio anglies dioksido kiekio temperatūra Žemėje pakils apie 5 °C. Dizainerei ekologijos tema yra svarbi ir neretai aktuali jos kolekcijose.
Pripažinimas
1980 m. „Women`s Wear Daily“ paskelbė Vivienne Westwood viena iš šešių labiausiai įtakingų visų laikų dizainerių mados industrijoje. Nuo XX a. 10-ojo dešimtmečio Westwood sulaukė išskirtinio pripažinimo už veiklą tarptautiniu mastu. Taip Westwood tapo paklausia tarp visuomenės atstovų, netgi Margaret Thatcher, kuri sakė: „Aš tokia patenkinta, kad esu britė“.
Be kelnaičių
1992 m., kai karalienė Elžbieta II Vivienne įteikė Britų imperijos ordiną, pastaroji pasirodė su suknia, tačiau be kelnaičių, o po ordino įteikimo, išėjusi į kiemą, apsisuko – tai paviešindama. 2006 m., kai Bakingemo rūmuose Velso princas Čarlzas pakėlė dizainerės ordino titulą iki Damos, Vivienne vėl atėjo be kelnaičių ir dar su sidabriniais ragais, šįkart elgėsi kukliau, tepasakė: „Neklauskit, atsakymas tas pats. Aš niekada jų nedėviu su suknelėmis. O kai mūviu kelnes – galbūt užsivelku vyro šilko šortukus“.
„Aš ne teroristas“
„Aš ne teroristas. Prašau, nesuimkit manęs“ ) – tokį užrašą ant vaikiškų marškinėlių uždėjo Westwood 2005 m. rugsėjį taip prisijungdama prie britų pilietines teises ginančio judėjimo „Liberty“ (liet. „Laisvė“). Pinigus, gautus už marškinėlius, dizainerė skyrė judėjimui „Liberty“.
V. Westwood aktyviai dalyvavo ir politikoje. Vienai britų televizijai prasitarė, jog ilgus metus buvus Leiboristų pusėje, dabar ji labiau patenkinta Konservatorių partijos veikla. „Man labai svarbios pilietinės teisės ir žmonių laisvės. Konservatoriai jas itin gina“, – savo motyvus pagrindė dizainerė.
Manifestas
2007 m. Vivienne paskelbė savo manifestą – „aktyvus pasipriešinimas propagandai“. Manifeste dizainerė iškelia dilemą tarp žmogaus galimybių rinktis tobulėjimą arba destruktyvų gyvenimo būdą, kai tampama savo išmonės auka. Vivienne manifestu skatina meno paieškas, nes menas yra raktas į kultūrą, kuri yra priešnuodis propagandai, kaip manifeste rašoma: „Nėra meno, nėra progreso“.
„Vaizduotė pavogta. Mažai beliko tų, kurie tiki geresniu pasauliu. Kokia ateitis laukia besaikio pelno ribotame pasaulyje?“. Vivienne manifeste kalbasi tokie pasakų ir istorijos dalyviai kaip Alisa, Pinokis, piratas ar Aristotelis.
Kvepalai
Vivienne buvo išleidusi keturias kvepalų linijas: Libertine, Anglomania, Boudoir ir Let it Rock. Anot Vivienne: „Let it Rock turi glamūro ir roko įvaizdį – įkūnija Kate Moss“
Parduotuvės
Vivienne Westwood vardinės parduotuvės atidarytos visame pasaulyje: Honkonge, Japonijoje, Italijoje.
Seksas ir miestas
Pripažinta mados industrijos ikona, Vivienne tapo vienu iš filmo „Seksas ir miestas“ akcentu. Būtent ji modeliavo pagrindinės herojės Carrie Bradshaw vestuvinę suknelę, su kuria „Vogue“ žurnalui pozavo fotosesijai „Paskutinė netekėjusi“. Vivienne kurtą suknelę Carrie gavo kartu su dizainerės ranka rašytu rašteliu. Tačiau dizainerei pats filmas įspūdžio nepaliko: „Aš maniau, kad „Seksas ir miestas“ turėtų pristatyti aukštąją madą. Iš to, ką aš mačiau, nepastebėjau nieko įsimintino ar įdomaus. Iš premjeros išėjau po dešimties minučių.“
Murėjaus ežeras
Murėjaus ežeras  – didžiausias Papua Naujosios Gvinėjos ežeras. Telkšo šalies vakaruose, Vakarų provincijoje, priklauso Flajaus baseinui. Vandens lygis priklauso nuo metų laiko. Yra gėlavandenių pjūklažuvių, gėlavandenių krokodilų.
Drąsėnai (Utena)
Drąsėnai – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Daugailių, išsidėstęs tarp Indrajų ežero ir vieškelio Daugailiai–Antalieptė.
Istorija
Pradedamas minėti nuo 1685 m. Antalieptės bažnyčios krikšto knygose. Išskirstytas viensėdžiais 1930 m. Tuomet buvo 29 sodybos ir 479,93 ha žemės. LTSR laikais į Sibirą ištremti 29 žmonės. Iš čia kilęs „Lokio“ partizanų kuopos Zarasų rajone vienas iš organizatorių Vladas Kuzma (1913–1996).
Ignotas Masalskis
Ignotas Jokūbas Masalskis (, 1726 m. liepos 30 d. – 1794 m. birželio 28 d.) – Vilniaus vyskupas, Verkių rūmų statytojas, Vilniaus katedros rekonstrukcijos fundatorius, pirmasis Edukacinės komisijos pirmininkas. Targovicos konfederacijos narys; 1794 m. sukilimo metu buvo viešai pakartas už išdavystę Varšuvoje.
Yra vaizduojamas lietuvių grožinėje literatūroje – istorinėse dramose: Balio Sruogos „Apyaušrio dalioje“, Justino Marcinkevičiaus „Katedroje“.
Didysis Stupelių akmuo
left|thumb|300x300px|Didysis Stupelių akmuo Didysis Stupelių akmuo  – akmuo Latvijos teritorijoje, Viesytės savivaldybėje. Akmuo didžiulis – 6,80 x 4,90 x 2,75 m. Ant jo lygaus 25 m² paviršiaus yra kelios negilios įdubos. Senieji apylinkių gyventojai buvo atradę mistines šios vietos galias, nes šalia didžiojo Stupelių piliakalnio akmens rasta senovinių X–XIII a. daiktų, indų šukių ir net kaulų.
XX a. aštuntajame dešimtmetyje Stupelių piliakalnį tyrinėję archeologai spėjo, jog jis gali būti senas kulto akmuo.
Pačio akmens forma šiek tiek skiriasi nuo kitų – jis nėra cilindro formos, o greičiau primena apverstą piramidę. Akmuo yra iš ypatingos rūšies granito – viborgito. Nuo Stupelių piliakalnio link didžiojo Stupelių akmens veda siauras takelis.
Loukas Notaras
Loukas Notaras (?-1453 m. birželio 4 d.) buvo vienas aukščiausių pareigūnų Bizantijos imperijoje, pasižymėjo 1453 metų Konstantinopolio gynime. Žlugus Konstantinopoliui Notaras pateko į osmanų nelaisvę ir tenai buvo nužudytas.
Klaipėdos krašto laikraštis
Klaipėdos krašto laikraštis – klaipėdiškių reikalų gynimo organas, leistas 1932 m. Klaipėdoje.
Istorija
Rašė apie lietuvių padėtį, žvejų problemas, lietuvių kalbos situaciją.
Leido ir redagavo Juozas Brazaitis.
Gruodžio 9
Gruodžio 9 yra 343-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 344-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 22 dienos.
Šventės
(kol kas neįvestos)
Vardadieniai
Bartmina – Bartminas – Gedenė – Leokadija – Pamela – Vakarė – Vakaris – Valerija – Valmantas
Centrinė vidaus žvalgybos direkcija
DCRI sudaro štabas ir aštuoni departamentai:
DCRI funkcijos:
Gato savivaldybė
Gato savivaldybė – Libijos savivaldybė šalies pietvakariuose, Alžyro ir Nigerio pasienyje. Sostinė – Gatas.
Dvispalvis stiebinukas
Dvispalvis stiebinukas (Mesoligia furuncula) – pelėdgalvių (Noctuidae) šeimos drugys. Skraido liepos – rugsėjo mėn. pamiškėse, upių slėniuose, soduose, daržuose. Vikšras aptinkamas smilgenės (Aira) stiebuose.
LFF II lyga
LFF II lyga – trečiasis Lietuvos futbolo sistemos lygmuo. Nuo 2021 m. planuojama lygoje išlaikyti 16 komandų. Iki tol lygą sudarė 2 zonos: Pietų zona ir Vakarų zona. Praeityje egzistavo ir Šiaurės zona bei Rytų zona, tačiau dėl dalyvių trūkumo šios lygos buvo panaikintos.
nuo 2021 m.
2021 m. LFF įvedė pokyčius Lietuvos futbolo lygų sistemoje. LFF perėmė II lygos pirmenybių organizavimą, panaikino Pietų ir Vakarų zonas ir vietoje jų įsteigė vieną centralizuotą lygą, kurioje tikisi matyti 16 komandų – 8 klubus ir 8 dukterines komandas. Centralizuota antroji lyga jau buvo išbandyta 1994 m. bet po trijų sezonų buvo vėl sugrįžta prie zoninių varžybų organizavimo.
Pernai II lygos Pietų ir Vakarų zonose žaidė 26 komandos. A lygos komandų skaičius buvo padidintas nuo 6 iki 10, o Pirmos lygos nuo 14 iki 16. Viso pirmuose trijuose lygmenyse numatyta 42 komandos, į kurias 2021 m. pretendavo 49 paraiškas padavusios komandos. Sportiniu principu numatoma kad dvi komandos kils į Pirmą lygą, tačiau ir toliau galutinį sprendimą lems licincijavimosi procesas, įvertinantis klubo finansinius, teisinius, infrastruktūros ir personalo kriterijus. Dėl iškritimo iš II lygos informuota nebuvo.
Dar vienas svarbus pokytis 2021 m. buvo pristatyas jau – naujas reikalavimas II lygos klubams savo struktūroje privalomai turėti bent tris komandas (įskaitant jaunimo vaikinų ir merginų), kurios dalyvauja LFF pripažįstamose varžybose.
Šiaurės zona
Kiekvienos zonos komandos sezono metu tarpusavyje sužaisdavo po dvejas rungtynes – namuose ir išvykoje.
Komandos, sezono pabaigoje savo zonoje užėmusios pirmąsias vietas, būdavo apdovanojamos zonų nugalėtojų taurėmis, būdavo įteikiami diplomai bei aukso medaliai. Šios komandos turėjo teisę kilti į LFF I lygą, jas pakeisdavo paskutines vietas LFF I lygoje užėmusios komandos.
Antrąją ir trečiąją vietas užėmusioms komandoms būdavo įteikiami diplomai ir atitinkamai sidabro ir bronzos medalių komplektai.
Dažnai klubų dalyvavimas lygoje neatspėjo praėjusio sezono sportiniu pagrindu užimtų pozicijų. Klubo dalyvavimą tam tikroje lygoje lėmė licencijavimo procesas, įvertinantis klubo finansinius, teisinius, infrastruktūros ir personalo kriterijus.
Linskis
Linskis – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 7 km į vakarus nuo Užpalių.
Etimologija
Kaimo vardas siejamas su asmenvardžiu Glinskis.
Valnė
Valnė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Naujinės valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurės rytus nuo Naujinės, 16 km į šiaurės rytus nuo Augustavo ir 95 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Avižlys
Avižlys – upė Akmenės rajono savivaldybės teritorijoje, Ventos kairysis intakas. Ilgis 20 km, baseino plotas 78 km². Prasideda į pietus nuo Papilės, teka į šiaurės vakarus. Dažniausias plotis 5–6 m, didžiausias gylis 1,7 m. Srovės greitis 0,1 m/s. Vidutinis nuolydis 2,3 m/km. Vidutinis debitas 0,55 m/s. 11 km nuo ištakos vaga reguliuota. Įteka į Ventą 2 km į vakarus nuo Ventos miesto. Apie 100 m Avižlys ir Venta teka lygiagrečiai, atsiskirdami tik siauru gūbriu. Pačioje santakoje nuo skardžio atsiveria vaizdingas kraštovaizdis.
Intakai: Miklinys (kairysis), Vegerė (dešinysis).
Upės baseine yra Ventos regioninis parkas, Purvėnų geomorfologinis draustinis. Didžiausios gyvenvietės prie Avižlio: Šiaudinė, Venta.
Upėvardis Avižlys kildinamas nuo žodžio avižlius („karkvabalis“).
Partnerystė taikos labui
400px|right|thumb|{{legend|royalblue|Europos NATO narės (1994)}}{{legend|#008000|Dabartinės NATO narės, kurios anksčiau priklausė PTL}}{{legend|#ff7826|Partnerystės taikos labui narės}}{{legend|red|Valstybės, kurios siekia PTL narystės}} Partnerystė taikos labui (PTL)  – NATO programa, apimanti Vidurio ir Rytų Europą. Programą sudaro šešios bendradarbiavimo sritys, kuriomis siekiama užmegzti ryšius su partneriais per karinį bendradarbiavimą mokymų, pratybų, planavimo ir reagavimo į nelaimes, mokslo ir aplinkosaugos klausimais, profesijų, politikos planavimo ir santykių su vyriausybėmis srityse.
Partnerystė taikos labui – svarbiausia NATO iniciatyva, pristatyta Šiaurės Atlanto viršūnių susitikime Briuselyje 1994 m. sausio mėn. Prisijungti prie Partnerystės taikos labui programos buvo pakviestos visos Europos valstybės, dalyvaujančios Šiaurės Atlanto bendradarbiavimo taryboje (NACC), taip pat buvo pakviestos valstybės, dalyvaujančios Europos saugumo ir bendradarbiavimo konferencijoje (dabar ESBO), kurios norėjo bendradarbiauti su NATO. Partnerystės taikos labui programos tikslas yra stiprinti stabilumą ir saugumą visoje Europoje. Kvietimą dalyvauti programoje priėmė 30 valstybių. Programa Partnerystė taikos labui nežadėjo šalims narystės NATO struktūrose, tačiau Lenkijos, Čekijos ir Vengrijos pavyzdys parodė, kad dalyvavimas šioje programoje gali palengvinti įstojimą į Aljansą.
Nuo 2000 m. ši programa buvo išplėsta. 2002 m. buvo sukurtas individualus bendradarbiavimo veiksmų planas. Jo dėka buvo sustiprintas bendradarbiavimas su šalimis, kurios nėra įsipareigojusios tapti NATO narėmis. Taip pat programoje atsirado karinio mokslo sritis.
Džiovanis Džiustinianis
Džiovanis Džiustinianis Longo (g. ? – m. 1453) – Genujos kapitonas, samdomas kareivis. 1453 metais pasižymėjo gindamas Konstantinopolį.
1453 dalyvaudamas Konstantinopolio gynime, jis imperatoriaus Konstantino XI įsakymu buvo paskirtas vienu iš kariuomenės vadų. Per paskutinį osmanų puolimą asmeniškai vadovavo apie 3 000 kareivių. Puolimo metu buvo stipriai sužeistas. Evakuotas iš mūšio lauko pakeliui jūra į namus mirė nuo sužeidimų. Laikoma, kad Džiovanis Džiustinianis buvo vienas iš svarbiausių Konstantinopolio gynybos architektų.
Jordanijos demografija
Gyventojų skaičius: 6 508 887 (2011 m. apskaičiavimai)
Struktūra pagal amžių:
Gyventojų amžiaus mediana:
Metinis populiacijos prieaugis: –0,965 % (2011 m. apsk.)
Gimstamumas: 26,52 gimimų/1000 gyv. per metus (2011 m. apsk.)
Mirtingumas: 2,74 mirčių/1000 gyv. per metus (2011 m. apsk.)
Migracijos indeksas: –33,42/1000 gyv. per metus (2011 m. apsk.)
Miestuose gyvenančių žmonių procentas: 79 % (2010 m. apsk.)
Lyčių pasiskirstymas:
Kūdikių mirtingumas:
Vidutinė gyvenimo trukmė:
AIDS/ŽIV:
15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:
15–24 m. amžiaus gyventojų nedarbo lygis:
Religijos:
Etninės grupės:
Vokietija Eurovizijoje
thumb||right|200px|[[Margot Hielscher 1958 m.]] thumb||right|200px|[[Conny Froboess 1962 m.]] thumb||right|200px|[[Ulla Wiesner 1965 m.]] thumb||right|200px|[[Katja Ebstein 1970]] thumb||right|200px|Vokietijos atstovai [[Cindy & Bert 1974 m. užėmė paskutiniąją vietą]] thumb||right|200px|[[Les Humphries Singers 1976 m.]] thumb||right|200px|[[Katja Ebstein 1980 m.]] thumb||right|200px|[[Lena Valaitis 1981]] thumb||right|200px|[[Nicole Seibert|Nicole – 1982 m. Eurovizijos nugalėtoja]] thumb||right|200px|[[Texas Lightning 2006 m.]] thumb||right|200px|[[Roger Cicero 2007 m.]] thumb||right|200px||[[No Angels 2008 m.]] thumb|right|200px|[[Lena Meyer-Landrut|Lena 2010 m.]] thumb|right|200px|[[Lena Meyer-Landrut|Lena 2011 m.]] thumb|right|200px|[[Cascada 2013 m.]] thumb|right|200px|[[Elaiza 2014 m.]]
Vokietija bandė dalyvauti kiekviename Eurovizijos dainų konkurse nuo pat jos pradžios 1956 metais, nors 1996 m. šalies daina neįveikė pirminės atrankos, todėl nebuvo skaitomas kaip vienas iš Vokietijos 66 pasirodymų. Jokia kita šalis nebuvo atstovaujama taip dažnai. Prancūzija ir Jungtinė Karalystė konkurse nedalyvavo tik du kartus. Prieš Vokietijos susivienijimą 1990 metais Vakarų Vokietija (Vokietijos Federacinė Respublika) dalyvavo konkurse. Rytų Vokietija (Vokietijos Demokratinė Respublika) nedalyvavo.
1981 m. Vokietijai atstovavo lietuvių kilmės dainininkė Lena Valaitis ir užėmė 2 vietą.
Vokietija laimėjo du kartus: 1982 ir 2010 m. Nors Vokietijos dalyviai turėjo daugiau sėkmės, palyginti su jų kaimynais, viešasis interesas išlieka aukštas ir konkursas yra vienas iš labiausiai stebimų įvykių kiekvienais metais.
Vokietija, kartu su Jungtine Karalyste, Italija, Prancūzija ir Ispanija, yra viena iš „Didžiojo penketo“ („Big Five“) šalių, kurios automatiškai patenka į finalą (prie jų prisijungia ir šalis, kuri rengia konkursą). Taip yra dėl to, kad šios šalys yra didžiausios konkurso finansuotojos.
Vokietija užėmė vieną iš paskutinių vietų 2008 m. konkurse – 23 vietą iš 25 dalyvių. 2009 metais transliuotojas ARD surengė uždarą atranką – pirmą kartą nuo 1995 metų. Alex Christensen ir Oscar Loya buvo pasirinkti atstovauti Vokietijai 2009 metų konkurse, kur pasirodė ir garsioji Dita von Teese. Tačiau atstovai sugebėjo gauti tik 35 taškus, užėmė 20 vietą iš 25 dalyvaujančių šalių.
2010 metais ARD kreipėsi į buvusį Eurovizijos dalyvį ir dainų autorių Stefan Raab bei privatų tinklą ProSieben dėl bendradarbiavimo ieškant laimėtojo dainos šaliai. Jis pasakė, kad Stefan Raab kreipėsi dėl jo geros dainos konkursui. Raab paskelbė TV šou, pavadinimu „Unser Star für Oslo“, kuris buvo transliuojama per ARD ir ProSieben. Nugalėtoja tapo Lena Meyer-Landrut su daina „Satellite“, kuri vėliau laimėjo ir patį Eurovizijos konkursą.
Nedalyvavimas 1996 m. konkurse
ARD atrinko atlikėją ir dainą atstovauti šaliai 1996 m. Eurovizijos dainų konkurse, kuris vyko Osle, Norvegijoje. Dėl didelio dalyvių skaičiaus buvo nustatyta leisti Eurovizijoje dalyvauti tik 23 iš 32 norinčiųjų. Šeimininkė Norvegija kvalifikaciją automatiškai įveikė, kitos 29 dainos dalyvavo kvalifikaciniame etape, iš jų 22 dalyvavo konkurse. Deja, Vokietijos atstovui Leon su daina „Planet of Blue“ nepavyko surinkti pakankamai taškų, kad galėtų dalyvauti konkurso finale; jis užėmė 24 vietą. ARD ir EBU nebuvo patenkinti su tuo, nes tuo metu Vokietija buvo didžiausia finansininkė. Tai buvo vienintelis kartas, kai Vokietija nedalyvavo konkurso finale.
Vokietija ir „Didysis penketas“ (Big Five)
Nuo 1998 m. keturios konkrečios šalys automatiškai patenka į „Eurovizijos“ finalą, nepriklausomai nuo užimamų vietų ankstesniais metais (Italija į konkursą grįžo 2011 m., taip tapdama penktąja tokia šalimi). Šios šalys gavo šį statusą, todėl, kad yra penkios didžiausios finansinės rėmėjos (be kurių rengti Eurovizijos konkurso būtų neįmanoma). Šios šalys yra Jungtinė Karalystė, Italija, Prancūzija ir Ispanija ir Vokietija. Dėl jų neliečiamumo statuso konkurse, šios šalys tapo žinomos kaip „Didžiuoju penketu“ („Big Five“).
Dalyvavimas
PASTABA: pirmojo konkurso 1956 m. rezultatai yra nežinomi, žinomas tik nugalėtojas. Oficialios Eurovizijos svetainės sąraše visos kitos dainos buvo užėmusios antrą vietą.
Congratulations: 50 metų Eurovizijos dainų konkursui
Apie šį konkursą skaitykite Congratulations (Eurovizija)
Karcanų spaustuvė
Karcanų spaustuvė – spaustuvė ir leidykla, veikusi Vilniuje 1580–1620 m.
Kraftwerk
Kraftwerk – Vokietijos elektroninės muzikos grupė, viena iš elektroninės muzikos pradininkų.
Karcanų spaustuvė
Istorija
Spaustuvę įkūrė Jonas Karcanas (m. apie 1611 m.), į Vilnių atsikėlęs iš Losko, kur 1576–1580 m. spausdino Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės arijonų protektoriaus J. Kiškos dvare. Spaustuvės leidiniai išsiskyrė šriftų derinimu, geru meniniu apipavidalinimu. Tai viena pirmųjų Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės spaudos įmonių, veikusių komercijos pagrindais, ji nesilaikė griežtos konfesinės priklausomybės. Po tėvo mirties spaustuvę paveldėjo sūnus Juozapas (m. 1620 m.) ir žentas P. B. Kmita, 1612 m. išsikėlęs į Liubčią, prie Naugarduko.
Leidyba
Iš viso 1580–1620 m. išleista apie 150 knygų lotynų ir lenkų kalbomis, tarp jų M. Čechovico, J. Radvano (be kitų, epas „Radviliada“), P. Skargos, A. Volano tekstai, Cicerono, Heliodoro, J. Lipsijaus, Erazmo Roterdamiečio knygų vertimai, pirmasis Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės giesmynas su gaidomis. Išleido pirmuosius Lietuvos Didžiosios kunigaikštystėje savarankiškai spausdintus kalendorius.
Kraftwerk
thumb|right|Trans-Europa Express albumo viršelis. Iš kairės į dešinę: Wolfgang Flür, Karl Bartos, Florian Schneider, ir Ralf Hütter Grupę 1970 m. įkūrė Florianas Šnaideris ir Ralfas Hiuteris, vėliau prisijungė Volfgangas Fliuras ir Karlas Bartosas.
Kraftwerk pirmieji pradėjo naudoti įvairias grojimo priemones ir technikas, be kurių šiuolaikinė elektroninė ar elektroniką naudojanti popmuzika nebeįsivaizduojama. Grupės kūryba paveikė tokius muzikos stilius, kaip EBM, Techno, electro funk ir bendrai 9-to ir 10-to dešimtmečio popmuziką. Pagal jų įtaką vėlyvojo XX a. muzikai Kraftwerk yra lyginami su The Beatles.
Istorija
Jau 1968 m. Ralf Hütter, Florian Schneider-Esleben (taip pat žinomas kaip: Florian Schneider), bosistas Butch Hauf, būgnininkas Fred Monicks, vokalistas Basil Hammoudi ir Eberhard Kranemann įkūrė grupę, kuri vadinosi Organisation. Kaip ir daugelis to meto muzikos grupių Organisation bandė praplėsti tuometinės rokmuzikos ribas. Jų pirmasis ir vienintelis Diuseldorfo fabrike su prodiuseriu Konrad (conny) Plank įrašytas albumas Tone Float pasižymi eksperimentiškumu, improvizacijomis.
1970 m. Ralf Hütter und Florian Schneide pasitraukė iš Organisation ir Diuseldorfe, Kling Klang studijoje, įkūrė Kraftwerk. Šneideris grojo fleita, o Hiuteris – sintezatoriumi. Liepos - rugpjūčio mėnesiais buvo įrašytas pirmasis albumas „Kraftwerk“. Albumas išleistas 1970 m. gruodžio 1 d. ir jo parduota 60 000 kopijų. Vokietijos albumų čartuose šis albumas pakilo iki 30 vietos. Antrasis albumas „Kraftwerk 2“ išleistas 1972 m. pradžioje.
Ankstyvųjų Kraftwerk (1970–1974 m.) sudėtis kaitaliojosi. Ralfas Hiuteris 1970 m. pabaigoje keletui mėnesių paliko grupę. Šneideris ir Hiuteris grojo su daug įvairių kitų muzikantų, tarp jų – Maiklu Rotgeriu ir Klausu Dingeriu iš grupės Neu!. Didelę įtaką jiems padarė garsus prodiuseris Konis Plankas, dirbęs ir su kitomis garsiomis Vokietijos grupėmis – Can, Neu!, Cluster, Harmonia. 1970 m. pabaigoje Planko studija Kelne tapo viena populiariausių Europoje. Joje buvo išleisti pirmieji keturi Kraftwerk albumai, tačiau vėliau bendradarbiavimas nutrūko. Nemažai prie to prisidėjo nesutarimai dėl kontraktų po ketvirtojo albumo – Autobahn – komercinės sėkmės.
1973 m. prie grupės prisijungė dailininkas Emilis Šultas, iš pradžių grojęs bosine gitara ir elektriniu smuiku, vėliau užsiėmė dizainu ir padėjo kurti tekstus.
Karalius Saudas
Karalius Saudas bin Abdulaziz Al Saudas buvo Saudo Arabijos karalius 1953–1964 m.
Kraftwerk
Muzika
thumb|250px|right|Kraftwerk koncertas 2005. Tradiciškai, atliekant dainą The Robots scenoje vietoje pačių muzikantų – robotizuoti manekenai Kraftwerk – viena iš pirmų grupių, pradėjusių groti vien tik elektroniniais instrumentais. Jų muzika yra šalta, bejausmė, kuria kompiuterizuotos mechanizuotos ateities vaizdą, kuriame žmogui – kaip jis dabar suprantamas – nėra vietos. Tekstai taip pat šalti, dažniausiai apie technologijas, robotus, mašinas, modernios technologijos ir susvetimėjimo pasaulį. Kaip ir daugumoje elektroninės muzikos, Kraftwerk tekstai minimalistiniai, dažnai kartojamos tos pačios frazės. Svarbiausia yra muzika, o žodžiai – tik muzikos dalis. Greičiau svarbu ne jų prasmė, o skambesys ir tai, kaip dera prie muzikos.
Kraftwerk dainose dažnai naudojamas labai aiškus, išsiskiriantis ritmas vėliau tapo įprastas elektroninėje ir ypač vadinamojoje šokių muzikoje.
Karalius Saudas
Jaunystė
Saudas turėjo vieną tikrą brolį Turkį, kurių bendra motina Wadhah bint Muhammad bin 'Aqab iš Kvatano genties buvo antroji ibn Saudo žmona.
5 metų Saudas buvo supažindintas su šeichu Abdul Rahman Mufaireej. Jis buvo mokomas Šariato ir Korano. Be to, jis šaudė iš lanko ir jodinėjo. Nors turėjo raupus, Saudas dalyvavo tėvo rengiamuose susitikimuose, kad išmoktų valdyti valstybę.
Kraftwerk
Muzika
Vokalas dažniausiai apdoromajas vokoderiu (voice - coder) arba apskritai sukuriamas dirbtinai naudojant įvairius kalbos generatorius, kaip kad 1981 m. albume Computer world (kompiuterių pasaulis).
Karalius Saudas
Jaunystė
13 metų Saudas dalyvavo diplomatinėje misijoje į Katarą. Jis vadovavo pirmame kare prieš Hailą 1921 m. ir tapo Saudo Arabijos karių vadu Jemene. Prieš įžengdamas į sostą Saudas dalyvavo 8 karuose.
Prieš tapdamas karaliumi Saudas su Faisalu rūpinosi šalimi, kai karalius ibn Saudas sirgo. 1933 m. gegužės 11 d. Saudas tapo karališkuoju princu. 1953 m. spalio 11 d. Saudas tapo ministru pirmininku.
Kraftwerk
Įtaka
Kraftwerk kūryba tapo įkvėpimo šaltiniu tokiems atlikėjams, kaip Afrika Bambaataa, Beck, The Orb, Madonna, Depeche Mode, De La Soul, Coldplay, R.E.M., Fatboy Slim, Chemical Brothers, Bloodhound Gang ir kt., taip pat daug populiarių techno DJ'ų.
2000 m. elektroninės muzikos kūrėjas Uvė Šmitas išleido visą albumą vien Kraftwerk remiksų, pavadintą El Baile Alemán. Kraftwerk dainos jame perdarytos Lotynų Amerikos muzikos stiliumi.
Karalius Saudas
Valdymas
Saudas tapo karaliumi 1953 m. lapkričio 9 d. Tačiau jis nebuvo toks geras valdovas kaip tėvas ir jo ekstravagantiškas valdymo stilius vos neprivedė šalies prie bankroto.
Kraftwerk
Įtaka
Populiariojoje kultūroje Kraftwerk buvo paminėti animaciniame seriale Simpsonai, filme The Big Lebowsky, laidoje „Saturday Night Live“ (NBC), komedijoje Tėvas Tedas.
Karalius Saudas
Valdymas
1957 m. Saudas įkūrė universitetą Rijade.
Saudas paskyrė savo sūnus į aukštus postus. Šie paskyrimai pykdė Saudo brolius, kurie bijojo, kad jis savo sūnų padarys karaliumi.
Kraftwerk
Įtaka
2002 m. Didžiosios Britanijos muzikos ir laisvalaikio žurnalas Q įtraukė Kraftwerk į 50 Bands To See Before You Die (50 grupių, kurių nepamatęs negali mirti) sąrašą 6 vietoje.
Karalius Saudas
Valdymas
Tarptautiniuose santykiuose Saudas nesilaikė tėvo nesikišimo politikos. Iš pradžių Saudo Arabija padėjo Sirijos ir Egipto neutralumo koalicijai kaip atsvarai Irako siūlymui naudotis vakarų remiamoms gynybos sistemoms. 1955 m. pasirašyti paktai tarp Egipto, Saudo Arabijos ir Sirijos. Šie susitarimai įvyko po Saudo Arabijos ir britų ginčų dėl Buraimio oazės. Saudas rėmė Gamalio Abdelio Nasero organizuotą Sueco kanalo perėmimą. Jis nutraukė diplomatinius santykius su Prancūzija ir Didžiąja Britanija, sustabdė joms naftos tiekimą.
Po to 1957 m. Saudas priėmė Eizenhauerio doktriną, kuri turėjo užpildyti politinį vakuumą Arabų šalyse po Sueco krizės ir nustumti sovietus bet kokia kaina. Saudas buvo pakviestas į JAV ir gavo 250 mln. dolerių paskolą armijai stiprinti, tačiau Egiptas ir Sirija nusprendė būti neutralūs.
Abi Saudo aferos baigėsi pralaimėjimu: dėl Sueco krizės smuko naftos eksportas, o dėl paramos Eizenhauerio doktrinai jis kaktomuša susirėmė su arabų nacionalizmu ir Naserizmu. Saudą gąsdino Nasero iškilimas ir Egipto karingų revoliucionierių siūlymas nuversti visų Arabų šalių monarchijas. Sirija pradėjo planuoti Jordanijos karaliaus Huseino nuvertimą. Šis kreipėsi į Saudo Arabiją pagalbos. Saudas pasiuntė savo beduinus, davė pinigų, rėmė Jordanijos ir Irako gynybinę sąjungą. Tuo pat metu jis buvo apkaltintas bandymu nužudyti Naserą. Iki 1967 m. Saudo Arabija konfliktavo su sovietų remiamu Egiptu.
Ibn Saudo vyriausieji sūnūs Saudas ir Faisalas visada nesutarė, bet smarkiai susiriejo po tėvo mirties. Pajamos iš naftos neišsprendė Saudo Arabijos problemų, nes 1953 m. ji turėjo 200 mln. dolerių skolą, 1958 m. skola padvigubėjo iki 450 mln. dolerių. Saudo Arabijos rijalas prarado pusę savo vertės dolerio atžvilgiu. Bankai nebeskolino pinigų Saudo Arabijai. Saudas sustabdė savo pradėtus vyriausybinius projektus, bet toliau prabangiai gyveno savo rūmuose.
Saudas buvo siejamas su prabanga, išlaidavimu, sąmokslais, o Faisalas – pamaldumu, taupumu ir modernizmu. Broliai pykosi dėl Saudo išlaidavimų ir finansų krizės. Saudas karališku dekretu panaikino premjero postą ir pats de facto tapo premjeru.
Nuvertimas
Saudo šeima nerimavo dėl jo išlaidavimo ir nesugebėjimo atsakyti į Nasero socialistų iššūkį. Korupcija, atsilikimas ir Kairo radijo propaganda silpnino režimą.
Ištremtas karalius Saudas apsigyveno Ženevoje, po to kituose Europos miestuose. Naseras pakvietė Saudą į Egiptą 1966 m., kiti duomenys teigia, kad Saudas gyveno Egipte 1965–1967 m. Saudui buvo leista kalbėti per Kairo radiją. Kai kurie Saudo sūnūs prisidėjo prie tėvo ir padėjo atgauti sostą. Tačiau 1967 m. po Arabų-Izraelio karo Saudas prarado paramą Egipte ir persikėlė į Graikiją. Čia jis gyveno 1967–1969 m.
Saudas mirė 1969 m. sausio 24 d.
Klykiai (Žuvininkų apskritis)
Klykiai arba Kliukvenojė (, nuo 1945 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Zelenogradsko rajone, Sembos pusiasalyje, nuo 2006 m. balandžio 3 d. Krasnotorovkos kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas prūsiškos kilmės. 1491 m. minimi Clicken. 1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities kaimas. 1910 m. buvo 78 gyventojai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2006 m. balandžio 3 d. Šatrovo apylinkės kaimas.
Piliuonos koplyčia
Piliuonos koplyčia – koplyčia, veikianti Piliuonoje, Kauno rajone. Įsikūrusi miestelyje esančio Taurakiemio kultūros centro dalyje patalpų – pastato pietrytiniame kampe, pirmame aukšte, kur užima apie 150 m². Priklauso Pakuonio Švč. M. Marijos ėmimo į Dangų parapijai.
Koplyčioje aukojamos sekmadieninės mišios, vyksta kai kurios kitos religinės apeigos, be to, čia kartais pravedamos Piliuonos vidurinės mokyklos teminės tikybos pamokos.
miniatiūra|250px|left|Koplyčios interjeras po 2013 m. remonto
Istorija
Koplyčia 1994 m. atidaryta parapijos tikinčiųjų patogumui – anksčiau jiems teko vykti už 5 km į Margininkų bažnyčią.
Koplyčioje dirbę kunigai:
Klaipėdos sargas
Klaipėdos sargas – Klaipėdos krašto šaulių savaitinis laikraštis, leistas 1924 m. Klaipėdoje.
Istorija
Leistas lietuvių ir vokiečių kalba gotišku šriftu. Pirmasis numeris išėjo 1924 m. kovo 1 d. Leido Lietuvos šaulių sąjungos Klaipėdos skyrius, nuo 1924 m. balandžio 19 d. Nr. 6 – Klaipėdos krašto gynimo sąjunga, raginusi ginti lietuvybę Klaipėdos krašte. Spausdino spaustuvė „Lituania“. Paskutinis 11-asis numeris išspausdintas lotynišku šriftu tik lietuvių kalba.
Redagavo Jurgis Brūvelaitis, nuo balandžio 19 d. – M. Peledytė.
Filipinų įduba
Filipinų įduba – povandeninė įduba Ramiojo vandenyno vakaruose į rytus nuo Filipinų. Ilgis – ~1330 km, driekiasi iš šiaurės į pietus. Plotis pagal 6000 m izobatą ~65 km, didžiausias gylis 10 497 m.
Naujamiestis (Kelmė)
Naujamiestis – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Dauginių. Šalia kaimo eina Kiaunorių-Bazilionų kelias.
Laė
Laė  – miestas Papua Naujosios Gvinėjos šiaurės rytuose, svarbus uostas prie Saliamono jūros, šalia Marchamo upės žiočių. Morobės provincijos sostinė. 120 tūkst. gyventojų (antras pagal dydį šalies miestas). Greitkelis į Port Morsbį. Technologijų universitetas (įkurtas 1965 m.). Nadzabo oro uostas.
Alicia Keys
Alicia J. Augello-Cook (g. 1981 m. sausio 25 d.) – amerikiečių R&B ir Soul atlikėja, geriau žinoma sceniniu vardu Alicia Keys.
2023 m. duomenimis, atlikėja yra išleidusi devynis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Santa Baby“, išleistas 2022 m. lapkritį. Yra parašiusi keletą knygų, suvaidinusi trijuose filmuose ir keliuose serialuose.
Ólafur Ragnar Grímsson
Olafuras Ragnaras Grimsonas (Ólafur Ragnar Grímsson; g. 1943 m. gegužės 14 d. Isafjorduras, Islandija) – Islandijos prezidentas.
Biografija
Gimė 1943 m. gegužės 14 d. Isafjordure, kirpėjo šeimoje. Tėvas – Grímur Kristgeirsson, motina – Svanhildur Ólafsdóttir Hjartar.
1962 m. baigė Reikjaviko gimnaziją, vėliau išvyko mokytis į Angliją, Mančesterio universitetą. 1965 m. jį baigė ir įgijo ekonomikos ir politologijos bakalauro laipsnį.