cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kibera
right|thumb|Kiberos lūšnynai Kibera – lūšnynas Nairobyje, Kenijoje, apie 6,6 km nuo jo centro. Plotas – 2,5 km². Tai vienas didžiausių ir daugiausiai tyrinėtų lūšnynų Afrikoje. Atsirado 1918 m., kaip nubų kareivių gyvenvietė miške šalia Nairobio. Britų valdžia davė jiems žemės atsilygindama už karinę tarnybą Pirmajame pasauliniame ir ankstesniuose karuose. 2009 m. Kenijos gyventojų ir būstų surašymo duomenimis, Kiberos gyventojų skaičius yra 170 070, anksčiau buvo manyta, kad jame gyvena vienas ar du milijonai žmonių. Anot kitų šaltinių, Kiberos gyventojų skaičius gali siekti nuo 500 000 iki gerokai daugiau nei 1 000 000, priklausomai nuo to, kokie lūšnynai yra priskiriami kaip Kiberos dalis.
Gumbinis uliukas
Gumbinis uliukas (Ullucus tuberosus) – bazelinių (Basellaceae) šeimos uliuko (Ullucus) genties kultūrinis gumbinis augalas, auginamas Anduose. Laukinė forma nežinoma.
Biologinės savybės
Gumbinio uliuko stiebai sukulentiniai, lapai širdiški, žiedai smulkūs, neišvaizdūs.
Gumbai panašūs į smulkius bulvių gumbus, kai kurių ilgis gali siekti 8 cm. Uliuko formos skiriasi gumbų spalva: dažniausi uliukai su šviesiai avietiniais gumbais, paplitusios formos geltonais gumbais (vienaspalvės ar su avietinėmis dėmėmis). Yra formų, kurių gumbai pailgi ir išlenkti. Dėl ryškių spalvų ir gumbų paviršiaus vaškiško blizgesio turguose jie atrodo kaip plastikiniai žaisliukai. Gumbų odelė plona, prieš valgant lupti nereikia.
Auginimas ir panaudojimas
Gumbinis uliukas yra labiausiai atsparus šalčiui, auga aukščiausiai kalnuose ir duoda didelį gumbų derlių vienam augalui. Gumbų derlingumas – 5-9 t/ha. Andų aukštikalnėse plačiai auginamas (1983 m. Peru uliukas užėmė 15 000 hektarų, 1989 m. per metus nukasdavo apie 60 000 tonų uliuko gumbų), kai kuriose srityse tai pagrindinis maistinis gumbinis augalas.
Iš uliuko gumbų daro čiunją. Valgo panašiai kaip bulves, virtų skonis irgi panašus į bulvių. Minkštimas nuo baltos iki citrininės spalvos, riešutiško prieskonio. Kai kurių formų gumbai kiek klijiški, bet verdant ši savybė dingsta.
Stiebagumbiai turi ~14 % angliavandenių, 1-2 % baltymų, beveik visai neturi riebalų ir celiuliozės. Gana daug turi askorbo rūgšties (23 mg šimte gramų gumbų). Vėsiai laikomi gumbai išsilaiko metus.
Turi daug baltymų, kalcio ir karotino.
Nuorodos
Nuotraukos:
Virginia Oldoini di Castiglione
Jaunystė
Virginija Elizabeta Luiza Šarlota Antuanetė Teresė Marija Oldoni gimė 1837 m. kovo 22 d. Florencijoje, Toskanoje markizo Filipo Oldoni (gimė 1817 m. vasario 25 d. Specijos mieste) ir markizės Isabelos Lamporeči, kurie buvo žemosios Toskanos aukštuomenės nariai, šeimoje. Tėvas ir motina buvo pusbrolis ir pusseserė. Dažniausiai ji buvo vadinama trumpiniu „Ničia“ (Nicchia). Ji gavo aukščiausios rūšies išsilavinimą.
Jos tėvas 1848 m. tapo pirmuoju Specijos deputatu Sardinijos karalystės parlamente, po to paskirtas Italijos ambasadoriumi Lisabonoje. Motina gimė Florencijoje balerinos Luizos Čiari ir teisininko Ranieri Lamporeči šeimoje.
Būdama septyniolikos ištekėjo už grafo Frančesko Verasio Asinari di Kastiglioni d’Asti ir Kastiglioni Tinela (1826–1867), kuris buvo dvylika metų už ją vyresnis. Jiems gimė sūnus Džordžio Verasio Asinari (1855–1879). Per šią santuoką ji susipažino su Savojos karališkuoju dvaru, kuriame turėjo didžiulę sėkmę. Sakoma, jog ji buvusi karaliaus Viktoro Emanuelio II meiluže. Taip pat bendravo su broliais Dorijomis, bankininkais Rotšildais bei Konstantinu Nigra, Pjemonto–Savojos ambasadoriumi Prancūzije.
Grafienės pusbrolis grafas Kamilas Kavūras tuo metu buvo Sardinijos (į kurią įėjo Pjemontas ir Savoja) karaliaus Viktoro Emanuelio II ministru. Kai 1855 m. ji kartu su vyru viešėjo Paryžiuje Kavūras įkalbėjo ją išprašyti Napoleono III pagalbos santarvei tarp Prancūzijos ir Italijos sudaryti. Tam susitarimui pasiekti ji tapo Prancūzijos imperatoriaus meiluže. Ryšiai siutino katalikiškų pažiūrų Prancūzijos imperatorę Eugeniją. Sužinojęs apie šį skandalą vyras pareikalavo skyrybų. Jis paliko žmoną vieną Paryžiuje ir grįžo į Italiją. Susitikinėdama 1856–1857 m. su Napoleonu IIII grafienė Kastiglioni pateko į karališkosios Europos visuomenės tarpą. Susipažino su Augusta Sachsen-Veimar, Otu fon Bismarku, Adolfu Tieru ir kitais. Sklido kalbos, jog grafienė susilaukė nuo Napoleono III nesantuokinio sūnaus, vėliau tapusiu chirurgu – stomatologu, Artūro Hugenšmidto. thumb|left|Grafienės Kastiglioni portretas, [[Paryžius, 1862 m. dail. Michele Gordigiani]]
Sakoma, jog ji garsėjo savo grožiu bei akį rėžiančiais, įmantriais apdarais, kuriuos dėvėdavo Prancūzijos dvare. Vienas iš tokių kostiumų vadinosi „Širdžių karalienė“, kuris buvo nutapytas 1857 m. George Frederic Watts paveiksle bei įamžintas fotografijose. Grafienė aprašoma kaip turėjusi ilgus, banguotus, šviesius plaukus, išblyškusią odą, ovalų veidą, ir akis, kurios keisdavo spalvą iš žalių į žydras.
Italijos susivienijimas
1857 m. grafienė grįžo į Italiją, nes jos santykiai su Napoleonu III nutrūko. Po ketverių metų Italija buvo paskelbta karalyste, o tai galėjo būti grafienės įtaka, jai darant spaudimą Prancūzijos imperatoriui. Tais pačiais metais ji apsigyveno Paryžiuje, Passy rajone. 1871 m. iškarto po Prancūzijos pasidavimo Prancūzijos–Prūsijos kare ji kaltinta turėjusi slaptą susitikimą su Otu fon Bismarku, kuriam paaiškino kaip Paryžiaus okupaciją nulemtų jo interesus. Ji greičiausiai ir išgelbėjo Paryžių nuo gėdingos okupacijos.
Vėlesni metai
thumb|Grafienė Kastiglione [[1893 m.]] Paskutinius savo metus ji leido Paryžiuje Vendomos aikštėje, kurioje turėjo kambarius dekoruotus juoda gedulo spalva, uždarytomis langinėmis bei išmestais visais veidrodžiais, kas galbūt reiškė, jog ėmė prarasti savo jaunystės grožį. Savo butą palikdavo tik naktimis. Ją kankino neurastenija ir mizantropija. Jos vienintelis sūnus mirė nuo raupų. 1890 m. grafienė vėl ėmėsi bendrauti su fotografu Piersonu. Ji norėjo vėlyvąsias savo nuotraukas eksponuoti Ekspozicijų universitete (Exposition Universelle) 1900 m. tačiau, deja, šis sumanymas nepavyko. 1893 m. ji persikraustė į Cambon gatvę nr. 14, kur nugyveno gyvenimą vienatvėje ir skurde. 1899 m. grafienė Oldoni di Kastiglioni mirė ir buvo palaidota Per Lašezo kapinėse. Po jos mirties daugelis namuose saugotų dokumentų buvo sunaikinti arba dingo.
Fotografija
thumb|left|Virginija Oldioni di Kastiglioni Grafienė pradėjo bendradarbiauti su fotografais, pavyzdžiui, Mejeriu ir Piersonu, kurie dirbo karališkame dvare, 1856 m. Per vėlesnius keturiasdešimt metų bendradarbiaudama su Pjeru Lui Piersonu ji sukaupė 700 skirtingų fotografijų, kuriose įamžino reikšmingus savo gyvenimo epizodus. Šiai aistrai ji iššvaistė didžiąją dalį savo turto ir todėl buvo priversta įsiskolinti. Daugelis fotografijų vaizduoja grafienę teatrine maniera, kaip kad, pavyzdžiui, „Širdžių karalienės“ suknele. Taip pat esama daugybė nuotraukų, kurios, pagal to laikotarpio supratimą, buvo skandalingos. Juose vaizduojamos nuogos grafienės kojos arba pėdos, žinoma, norint išvengti skandalo galva būdavo nukerpama.
Robertas de Monteskje, simbolizmo poetas, dendis ir aistringas meno kolekcionierius buvo susižavėjęs grafiene di Kastiglioni. Jis praleido trylika metų rašydamas jos biografiją „La Divine Comtesse“, kuri viešumoje pasirodė 1913 m. Po jos mirties jis surinko 433 fotografijas, kuriose buvo vaizduojama grafienė. Ši kolekcija įėjo į Metropoliteno meno muziejuje saugomą jo rinkinį.
Atminimo įamžinimas
Italų rašytojas Gabriele d'Annunzio parašė Monteskje darbui pratarmę. Kūrinys su šia pratarme išspausdintas 1973 m. Jau po mirties grafienė di Kasteglioni buvo nutapyta dailininko Jacques-Emile Blanche. Grafienės gyvenimas buvo atkurtas 1942 m. italų filme „La contessa Castiglione“ bei 1954 m. italų–prancūzų filme „La Contessa di Castiglione“, kuriame jos vaidmenį suvaidino Yvonne De Carlo.
CAS registracijos numeris
CAS registracijos numeris – cheminių medžiagų santrumpų tarnybos suteiktas medžiagos registracijos numeris. Tarptautinės organizacijos ir kai kurios valstybės šį numerį naudoja kaip tarptautinį cheminės medžiagos kodą.
Raudonasis ežeras (Čiukotka)
Raudonasis ežeras  – ežeras Rusijoje, Čiukotkos autonominėje apygardoje, Anadyrio rajone, šalia Anadyrio upės, su kuria jungiasi protaka. Iš vakarų ežero duburį riboja Čikajevo kalnai (280–390 m), iš rytų – Rarytkino kalnų pakraščiai (350–420 m). Ežero ilgis 35 km, plotis 15 km. Gylis iki 4 m.
Rytiniai krantai statūs, pietiniai ir šiauriniai lėkšti, žemi. Ežere jaučiamas vandens lygio svyravimas dėl potvynio bangos, atkeliaujančios Anadyrio upe. Įteka Berezovajos, Lamutskajos, Kėivilgilvemo, Taljainyno upės.
Gausu žuvų: baltosios lašišos, čyrai, sykai, lydekos, ketos, rausvosios lašišos, arktinės palijos. Atitirpus ledui į ežerą užsuka nedideli baltųjų delfinų būriai.
Vincentas Pranevičius
Biografija
1961 m. Lietuvos žemdirbystės instituto eksperimentinio ūkio zootechnikas, 1961–1966 m. Kėdainių rajono „Rytų aušros“ kolūkio zootechnikas. 1966–1980 m. Jonavos valstybinės veislininkystės stoties direktorius. 1980–1990 m. Jonavos rajono žemės ūkio valdybos viršininkas, 1986–1990 m. Agropramoninio susivienijimo viršininko pavaduotojas, viršininkas.
Ketvergių pagrindinė mokykla
Klaipėdos rajono Ketvergių pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Klaipėdos raj. Ketvergiuose, Klaipėdos g. 6, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 191790669. Steigėjas Klaipėdos rajono savivaldybės taryba.
Vincentas Pranevičius
Biografija
1990 m. gegužės 10 d. išrinktas Jonavos rajono valdytoju. 1992–1996 m. Seimo narys. Vėliau UAB „Agrochema“ konsultantas, skolų administratorius.
1969–1990 m. Lietuvos komunistų partijos narys, 1990–2001 m. LDDP narys, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Jonavos rajono skyriaus narys.
Ketvergių pagrindinė mokykla
Istorija
1889 m. įkurta pradinė mokykla, iš pradžių veikusi nuomojamose patalpose. Po 1904 m. pastatyta raudonų plytų mokyklos sodyba su butu mokytojo šeimai. Mokė vienas mokytojas, mokomoji kalba – vokiečių.
Vincentas Pranevičius
Biografija
Vedęs. Žmona Apolonija-Romualda dirbo Jonavos valstybinės veislininkystės įmonės direktore. Duktė Ilona, Lietuvos veterinarijos akademijos [[Gyvulininkystės technologijos fakulteto absolventė.
Fontana
Fontana (Fontana) gali reikšti:
Ketvergių pagrindinė mokykla
Istorija
Po Antrojo pasaulinio karo įkurta septynmetė mokykla, vėliau ji tapo aštuonmete, galiausiai pagrindine dešimtmete mokykla.
Miesto kaubojus
Miesto kaubojus (angl. Urban Cowboy) – 1980 metų filmas apie meilę ir neapykantą santykiuose tarp kaubojaus Bado Deiviso ir jo merginos Sisės. Filmo scenarijus buvo kuriamas pagal straipsnį, kurį Aaron Latham parašė viename vyrų žurnale.
Filmas prasideda kai pagrindinis veikėjas Bud Davis persikelia į Pasadeną iš Spuro. Jis greitai įsidarbina naftos perdirbimo įmonėje, kurioje dirba ir jo dėdė Bobas. Badas greitai atranda miesto naktinį gyvenimą, kuris vyksta bare pavadinimu Gilley’s Club (baras egzistuoja tikrovėje).
Bare Badas susipažįsta su mergina vardu Sissy ir jie greitai susituokia. Netrukus po vestuvių jie vėl aplanko barą ir pamato jame atsiradusį naują mechaninį bulių. Badas pastebi savo sugebėjimus juo jodinėti, tačiau savo žmonai ant buliaus lipti neleidžia.
Sissy išmoksta jodinėti buliumi padedama iš įkalinimo įstaigos paleisto Veso. Tada ji nusprendžia parodyti, ką moka Badui. Sissy pradeda jodinėti ir sužavi bare esančią publiką. Pavydėdamas jai dėmesio Badas nusprendžia jai parodyti ką jis moka nepaisant to, kad tą dieną darbe buvo susižalojęs nugarą. Buliaus operatoriumi dirbo Vesas, kuris prieš kelias dienas buvo susimušęs su Badu ir jautė simpatijas jo žmonai. Vesas pradeda valdyti bulių taip, kad Badas nukristų ir jam nukritus pasuka bulių tiesiai į jį sulaužydamas Badui ranką ir dar stipriau sužalodamas jam nugarą. Badas bando pulti Vesą, tačiau publika juos išskiria.
Po to Badas susipyksta su Sissy ir išeina su bare sutikta Pem, o Sissy su Vesu, ketinusi su juo permiegoti ji sustoja kol nieko nepadarė. Kitą dieną Sissy grįžta į savo treilerį ir randa jį tuščią. Ji sutvarko treilerį ir palieka Badui raštelį, kad nori su juo susitikti, tačiau Pem jį paslepia. Badas, nežinodamas apie žmonos paliktą raštelį pradeda treniruotis būsimoms jodinėjimo varžyboms.
Badas dalyvauja konkurse ir laimi jį, nugalėdamas Vesą ir tada Pem prisipažįsta, kad paslėpė Sissy raštelį ir pasako jam, kad jis turėtų ją susigrąžinti. Badas susiranda savo žmoną sėdinčią savo Ford Mustang automobilyje užkurtu varikliu ir laukiančią Veso, kuris jai nesakydamas sugalvoja pavogti tuos pinigus, kurių nelaimėjo. Filmo pabaigoje Badas pagauna Vesą bandantį išeiti su pinigais ir jį sumuša ir jis susitaiko su Sissy.
Adamstaunas
Adamstaunas  – vienintelė gyvenvietė ir administracinis centras JK pavaldžiose Pitkerno salose, esančiose rytų Okeanijoje. Išsidėstęs šiaurės salos centre ir turi 50 gyventojų – visi Pitkerno salų gyventojai. Tai mažiausias pasaulyje administracinis centras. Gyventojai renka vaisius ir medžioja – tai vienintelis jų prasimaitinimo šaltinis.
Pevekas
Pevekas  – miestas Čiukčių autonominėje apygardоje šiaurės rytų Rusijoje, Čiaūno rajono centras, uostas prie Rytų Sibiro jūros Šiaurės jūrų kelyje.
Dalstrojaus laikais Peveke buvo dviejų jo lagerių – „Čiaūnčiukotlago“ (veikė 1949–1957 m., turėjo iki 11880 kalinių, kurie dirbo daugiausiai alavo rūdynuose ir kelių tiesime) bei „Čiaūnlago“ (veikė 1951–1953 m., turėjo iki 11000 kalinių, kurie dirbo daugiausiai radioaktyvių žaliavų rūdynuose) – valdybos.
Babilonas (reikšmės)
Žodis Babilonas gali reikšti:
Soujos subprefektūra
Soujos subprefektūra  – subprefektūra, priklausanti Hokaido prefektūrai Japonijoje. Sostinė – Vakanajus.
Miesteliai ir kaimai
Miesteliai ir kaimai pagal apskritį.
Novoberezovo Kristaus Dangun Žengimo parapija
Novoberezovo Kristaus Dangun Žengimo parapija  – viena iš Hainuvkos stačiatikių dekanato parapijų, Novoberezovo kaime. Parapijoje yra 1771 m. pastatyta Novoberezovo Šv. Apaštalo Jono Teologo cerkvė. 1840 m. pastatyta Vigodos Viešpaties Atsimainymo cerkvė.
Padanija
thumb|150px|Padanija Italijoje thumb|200px|left|[[Padanijos vėliava]] Padanija – Šiaurės Italijos regionas. Pirmine geografine prasme reiškė Po žemumą (dažniau Pianura Padana arba Val Padana), didžiausią šalies pramoninį regioną.
Istoriškai Padanijos pavadinimas pirmą kartą pavartotas 1796 m., kai Napoleono revoliucinė armija įkūrė Cispadanijos respubliką. Ją ir taip pat sukurtą Transpadanijos respubliką (Lombardijos respubliką) prancūzai jau 1797 m. sujungė ir pavadino ne Padanijos respublika, bet Cisalpine respublika (Italijos respublika).
Ilgis (Telšių r., Žarėnų sen.)
Ilgis – ežeras vakarų Lietuvoje, Telšių rajone, apie 6 km į rytus nuo Žarėnų. Ilgis vakarų – rytų kryptimi 1,45 km, plotis iki 0,39 km. Altitudė 161,9 m. Gylis siekia 12,7 m. Ežeras telkšo rininiame duburyje. Pietiniai ir šiauriniai ežero krantai aukšti ir statūs (aukštis 8-10), o rytinis ir vakarinis galai pelkėti. Šiaurinėje pakrantėje stūkso Kegų miškas. Atabrado dugnas sudarytas iš molingo smėlio, giliau slūgso dumblingas molis. Per Ilgį iš Sydeklio ežero į Pluotinalio ežerą teka Mava (Kliurkė) (Minijos baseinas).
Prie Ilgio įsikūrę Kegų ir Pluotinės kaimai.
William McKinley
250px|right|thumb|Paskutinė Makinlio kalba
Biografija
1900 m. žymia balsų persvara jis buvo išrinktas antrajai kadencijai. Kitais metais Bafalo mieste prie Niagaros krioklio buvo surengta visos Amerikos parodų mugė, kurią aplankė ir prezidentas. Čia jis buvo nušautas, besisveikinantis su gyventojais.
Nužudymas
250px|left|thumb|Leonas Czogolzas Muzikos salėje viešo priėmimo metu, stovėjusioje žmonių eilėje, laukiančioje, kol galės paspausti ranką prezidentui, stovėjo 28 metų lenkų kilmės Leonas Czogolzas iš Klivlendo, Ohajaus valstijos.
Leono Czogolzo subintuotoje dešinėje rankoje buvo paslėptas ginklas, kuriuo prezidentui sveikinant Czolgolzą jis iššovė. Pirmoji kulka atšoko nuo McKinley liemenės sagos, tačiau žudikas iš karto iššovė antrą kartą. Antra kulka pataikė prezidentui į pilvą, ir Czogolzas sušuko: „Aš atlikau savo pareigą.“ Prezidento sargybiniai suėmė Czogolzą, atėmė iš jo šautuvą ir trenkė jam, tačiau McKinley silpdamas ištarė: „…nemuškite jo, vaikinai.“
Kulka dėl McKinley apkūnumo nebuvo surasta. Prezidentas mirė Bafale rugsėjo 14 d. būdamas 58 metų. Prezidento pareigas perėmė Theodore‘as Rooseveltas. Czogolzas buvo nuteistas mirties bausme, kitą mėnesį jis visiškai ramus atsisėdo į elektros kėdę, sakydamas: „Aš nužudžiau prezidentą, nes jis buvo visų gerų žmonių – gerų darbo žmonių priešas.“
Trinidado ir Tobago istorija
Trinidado is Tobago istorija - dviejų Karibų jūros regiono salų, Trinidado ir Tobago, istorija nuo seniausių laikų iki dabar.
Kolonizacija
Kai Kolumbas atrado Trinidadą 1498 m. jis buvo apgyvendintas čiabuvių aravakų, o karibų indėnai buvo apgyvendinę Tobagą.
Trinidadas liko ispanų rankose, nepaisant kitų Europos šalių puolimų, kol galiausiai 1802 m. perleistas Didžiajai Britanijai.
Tobago istorija buvo daug sudėtingesnė. Vieni pirmųjų XVII a. čia įsitvirtino Kuršo hercogystės kolonistai, kurie įkūrė koloniją Naująjį Kuršą. Vėliau sala 33 kartus ėjo iš rankų į rankas tarp olandų, britų ir prancūzų, kol 1814 m. jis atiteko Didžiajai Britanijai. 1834 m. įtvirtinta vergovė. Tarp 1845 m. ir 1917 m. tūkstančiai pasamdytų darbininkų iš Indijos buvo atvežti dirbti cukranendrių plantacijose. 1889 m. Trinidadas ir Tobagas buvo sujungti ir paversti viena kolonija.
Partinė vyriausybė buvo įkurta 1925 m. ir nuo 1958 m. iki 1962 m. ji priklausė Vest Indijos Federacijai.
Nepriklausomybė
1962 m. rugpjūčio 31 d. ji gavo nepriklausomybę, o 1976 m. rugpjūčio 1 d. ji buvo pripažinta respublika ir pasiliko Britanijos Tautų Sandraugoje. Šalis turi geriausią gyvenimo kokybės indeksą iš Karibų šalių. 1970 m. šalyje įvyko riaušės ir armijos maištas prieš rytų indus. Rytų indai paskelbė nepeprastąją padėtį, kuri truko dvejus metus.
1981 m. mirė Erikas Williams'as "Tautos tėvas" ir Žmonių Nacionalinio Judėjimo ŽNJ vadovas, kuris valdė nuo 1956 m. iki jo mirties 1981 m. Jį palaikė juodaodžiai žmonės. 1986 m. daugiarasis "Nacionalinis susivienijimas pertvarkymui" (NSP) laimėjo parlamentinę daugumą, pažadėdamas parduoti daugumą valstybės turimų bendrovių, pertvarkyti valstybės įstaigas ir sumažinti valstybės priklausomybę nuo naftos.
1990 m. protestuoti prieš NSP susirinko apie 100 juodaodžių radikalų mosulmonų ir susprogdino policijos nuovadą, kad įvyktų perversmas, kuriame ministras pirmininkas ir kiti valdžios atstovai buvo laikomi įkaitais šešias dienas. NSP buvo sutriuškinti 1991 m. ir ŽNJ vėl grįžo į valdžią. 1995 m. Vest Indijoje įsikūrusi partija, bei Jungtinių Tautų Kongresas vadovaujamas Basdeo Panday suformavo koalicinę vyriausybę su NSP. 2000 m. Basdeo Panday vos laimėjo dar vieną kadenciją.
Medikis
Medikis – ežeras vakarų Lietuvoje, Telšių rajone, apie 7 km į rytus nuo Žarėnų, Kegų kaime. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,22 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 166,7 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę medžiais ir krūmynais. Rytuose išteka upeliukas link Skaryčios upelio (Virvytės intakas). Į rytus stūkso Pušinės miškas.
Gulbiniškė
Gulbiniškė – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurę nuo Kapčiamiesčio, šalia Mėčiūnų, prie kelio link Paveisininkų.
Istorija
XIX a. pab. kaimas pateko į Seinų apskrities Kapčiamiesčio valsčių.
Resident Evil 3: Nemesis
Resident Evil 3: Nemesis  – 1999 m. kompiuterinis vieno žaidėjo išlikimo siaubo žanro žaidimas, „Resident Evil“ žaidimų serijos dalis, kurią sukūrė ir išleido Japonijos „Capcom“ kompanija „Sony PlayStation“ konsolei. Vėliau pasirodė adaptacijos kitoms žaidimų platformoms.
Žaidimas buvo komerciškai sėkmingas, nors mažiau populiarus nei „Resident Evil“ ir „Resident Evil 2“. Žaidimo buvo parduota 3,72 mln. kopijų „PlayStation“ konsolei. Žaidimas buvo palankiai įvertintas kritikų. Metacritic suvestinės duomenimis, vidutiniškai žaidimas kritikų įvertintas 91 balu iš 100 „PlayStation“ konsolei. „Resident Evil 3: Nemesis“ motyvai buvo panaudoti 2004 m. filme „Absoliutus blogis: apokalipsė“.
Apie žaidimą
„Resident Evil 3: Nemesis“ yra „Resident Evil“ kompiuterinių žaidimų ir filmų frančizės dalis. Žaidime pasakojama specialaus policijos padalinio S.T.A.R.S. buvusios kovotojos Džil Valentain išsigelbėjimo iš zombių apnikto Rakūno miesto istorija. Žaidimo veiksmas vyksta fikciniame Rakūno mieste kažkur vidurio JAV beveik tuo pačiu metu kaip ir žaidimų „Resident Evil“ ir „Resident Evil 2“. Žaidimas žaidžiamas valdant 3D grafikos herojaus modelį iš anksto generuotų 2D grafikos vaizdų aplinkoje. Herojų puolantys zombiai ir kiti veikėjai vaizduojami taip pat 3D modeliais. Žaidimą galima pradėti trimis sunkumo lygiais. „Playstation“ versijoje Džil, užėjusi į drabužių parduotuvę, gali pasirinkti kitokį kostiumą nei pradinį. Vėlesnėje PC versijoje Džil kostiumą galima parinkti iškart žaidimo pradžioje iš 8 galimų.
Žaidimo pradžioje Džil Valentain ginkluota pradiniais ginklais: peiliu ir pistoletu. Kiti, galingesni, ginklai randami žaidimo eigoje. Šovinių žaidime randama gana mažai, todėl dažnai herojus su zombiais priverstas kovoti tik peiliu. Zombiai atakuoja rankomis ir bandydami įkasti. Sužeistos Džil Valentain būseną rodo širdies ritmo osciloskopas ir ją galima nuspėti pagal Džil laikyseną: lengvai sužeista ji eina susiėmusi už šono, sunkiai − vos bepaeinanti. Žaidime Džil gali tik bėgti arba eiti. Prieš zombio ataką yra galimybė nuo jos išsisukti. Zombiai žaidime yra lėti ir Džil juos gali apibėgti. Palipus ant konteinerių galima saugiai kovoti su zombiais, nes šie nepajėgūs laipioti. Žaidimo metu randami įvairūs objektai. Randamomis trijų rūšių žolelėmis Džil gali gydytis ir jas kombinuodama sukurti veiksmingesnes gydymo porcijas. Randami gydymo purškikliai, rašomosios mašinėlės juostelės, nuotraukos, raktai ir pan. thumb|right|220px| Džil Valentain žaidime „Resident Evil 3: Nemesis“ Žaidimo eigą galima išsaugoti tam tikruose kambarėliuose, kuriuose yra rašomoji mašinėlė. Šalia paprastai būna dėžė, kurioje Džil laiko savo inventorių. Džil po miestą nešiotis gali ribotą kiekį daiktų, todėl žaidime reikia nuspręsti, kas reikalingiausia pasiimti. Inventorius dėžėje lieka toks pat skirtingose žaidimo vietovėse. Žaidimo metu randamos įvairių rūšių parako porcijos, kurias kombinuojant galima pasigaminti šovinių, sprogstamųjų užtaisų. Pagrindinis Džil Valentain priešininkas yra monstras, kodiniu pavadinimu Nemesis (pavaizduotas žaidimo viršelyje), kuris persekioja Džil viso žaidimo metu. Nukovus Nemesis iš jo galima paimti vertingų objektų. Po mirties Nemesis kiekvienąkart „prisikelia“ ir persekioja herojus iki žaidimo pabaigos. Nemesis ginkluotas raketsvaidžiu ir būdamas didesniu atstumu nuo Džil gali iššauti iš jo.
Siužetas
Veiksmas prasideda 1998 m. rugsėjo 28 d. Rakūno mieste, kuriame įvyko viruso proveržis. Didžioji dalis žmonių pavirto zombiais, kurie atakuoja likusius sveikuosius. Policija bejėgė suvaldyti situaciją. Įkasti sveikieji patys tampa zombiais ir prisikelia iš numirusiųjų. Buvusi policijos specialaus padalinio S.T.A.R.S. pareigūnė Džil Valentain turi rasti būdą, kaip išsigelbėti iš miesto...
Ariki
thumb|right|250px|Kuko Salų parlamento Arikių Taryba Arikis – tai maorių visuomenės narys iš privilegijuoto luomo, turinčio papročiais nustatytas paveldimas teises ir privilegijas. Arikių tradicijos gyvybingos tarp vietinių genčių Naujojoje Zelandijoje ir Kuko Salose (čionykščiame parlamente turi savo atstovų). Panašiais pavadinimais šie kilmingųjų titulai egzistuoja ir kitų Polinezijos regiono šalių vietinėse gentyse: ‘Ariki (Velykų sala), Aliki (Tokelau, Tuvalu), Ali‘i (Samoa, Havajai), Ari'i (Draugijos salos, Taitis), ‘Eiki (Tonga).
Arikio ir kiti, žemesnių vadų, titulai iki šių dienų perduodami šeimose iš kartos į kartą. Kuko Salų parlamente nuo 1969 m. veikia įkurta Arikių Taryba, sudaryta iš salų aukščiausiųjų vadų. Taryba, neturėdama realių galių, vykdo daugiau reprezentacinę veiklą.
Istorija
Kiekviena iš salų Kuko Salose buvo valdoma aukščiausiųjų vadų – arikių. Rarotonga, didžiausia sala, turėjo 5-6 arikius, kitos salos – maždaug po tris. Kiekvienas arikis turėjo savo valdžioje ivi arba ngati (gentį). Pagal rangą žemiau arikio stovėjo mataiapo ir rangatira, t. y., žemesnieji vadai. Vadas kontroliavo savo gentį remdamasis savo mana (galia, valdžia). Mana buvo įgyjama ne tik nuo gimimo, bet ir iš vado pasiekimų gyvenime. Mana galėjo ir netekti savo galios. Arikis su tokia mana nebeturėdavo gentyje palaikymo, prarasdavo jos kontrolę. Galingas įnagis buvo tapu (šventųjų jėgų) kontrolė. Žmonės tvirtai tikėjo arikio mana ir jo antgamtiniu gebėjimu valdyti tapu, o tuo pačiu ir žmones be savo fizinio įsikišimo.
Kretingalės pagrindinė mokykla
Klaipėdos rajono Kretingalės pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Klaipėdos r. Kretingalėje, Klaipėdos g. 32, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 191790854. Steigėjas Klaipėdos rajono savivaldybės taryba. Filialai: Kretingalės ikimokyklinio ir priešmokyklinio ugdymo skyrius, Kretingalės pagrindinės mokyklos Girkalių skyrius.
Istorija
Kretingalės miestelyje mokykla įsteigta 1869 m. spalio 30 d. Dabartinės Kretingalės mokyklos veiklos pradžia yra laikoma 1935 m. rugsėjo 1 d. 2008-2009 mokslo metais mokykloje mokėsi 212 mokinių, iš jų Girkalių skyriuje su priešmokyklinio ugdymo grupe ir pradinio ugdymo klasėmis – 28 mokiniai. Mokykloje yra 15 klasių komplektų. Mokykloje ir Girkalių skyriuje yra pailgintos dienos grupės. Iš viso mokykloje dirba 28 mokytojai: iš jų 3 metodininkai, 22 vyresnieji, 1 mokytojas, 2 neatestuoti, taip pat socialinis pedagogas, logopedas-specialusis pedagogas, bibliotekininkė.
Mokykloje veikia savivaldos institucijos:
Mokykla nuolat bendradarbiauja su Kretingalės seniūnija, Klaipėdos raj. Vaiko teisių apsaugos skyriumi, Pedagogine – psichologine tarnyba, Klaipėdos rajono policijos komisariato Nepilnamečių policijos skyriumi, Klaipėdos rajono savivaldybės administracijos Švietimo skyriumi, Klaipėdos rajono švietimo centru, Klaipėdos rajono mokyklomis, profesinėmis mokyklomis, Pajūrio regioniniu parku, Karinėmis jūrų pajėgomis. Mokykla yra pasirašiusi bendradarbiavimo sutartis su Klaipėdos miesto darbo birža, Kretingalės vaikų lopšeliu darželiu.
Jaka Lakovič
Daugiausia varžėsi Atėnų „Panathinakos“ ir „Barselonos“ gretose. 2010 m. su pastaruoju klubu laimėjo „Eurolygą“. Karjeros pabaigoje žaidė Turkijoje, Italijoje.
Jaka Lakovičius buvo vienas pagrindinių Slovėnijos rinktinės lyderių. Su ja dalyvavo 2001, 2003, 2005, 2007, 2009, 2011 ir 2013 m. Europos čempionatuose bei 2006 ir 2010 m. pasaulio čempionatuose.
Breogán (krepšinio klubas)
Breogano Lugas – Ispanijos krepšinio komanda, žaidžianti ACB lygoje.
Sigitas Tamkevičius
Sigitas Tamkevičius, SJ (g. 1938 m. lapkričio 7 d. Gudonyse, Lazdijų rajonas) – Romos katalikų bažnyčios dvasininkas, kardinolas, Kauno arkivyskupas emeritas.
Biografija
Šeimoje buvo jauniausias iš keturių brolių. Mokėsi Krikštonių mokykloje, 1955 m. baigė Seirijų vidurinę mokyklą, įstojo į Kauno tarpdiecezinę kunigų seminariją. 1957–1960 m. tarnavo sovietinėje armijoje, po kurios tęsė mokslus. 1962 m. balandžio 18 d. vyskupo Petro Maželio įšventintas į kunigus.
1962–1975 m. Alytaus, Lazdijų, Kudirkos Naumiesčio, Prienų, Simno parapijų vikaras. 1968 m. tapo jėzuitu. 1969 m. valdžiai uždraudus kunigauti, dirbo metalo gamykloje, vėliau Prienų melioracijos statybos valdyboje.
1972–1983 m. redagavo „Lietuvos katalikų bažnyčios kroniką“.
1975–1983 m. Kybartų bažnyčios klebonas. Čia 1978 m. lapkričio 13 d. kartu su keturiais kunigais įkūrė Tikinčiųjų teisėms ginti katalikų komitetą. Buvo persekiojamas sovietų valdžios institucijų bei specialiųjų tarnybų. 1983 m. gegužės 6 d. kunigo Alfonso Svarinsko teismo metu suimtas ir šešis mėnesius tardytas Vilniaus KGB kalėjime. 1983–1988 m. kalėjo sovietiniuose Permės ir Mordovijos lageriuose. 1988 m. ištremtas į Sibirą, bet po pusės metų paleistas.
1989–1990 m. Kauno kunigų seminarijos dvasios tėvas, 1990–1991 m. rektorius. 1991 m. gegužės 4 d. popiežius Jonas Paulius II paskyrė tituliniu Turudos vyskupu ir Kauno arkivyskupijos augziliaru. 1991 m. gegužės 19 d. Kauno arkikatedroje bazilikoje arkivyskupas kardinolas Vincentas Sladkevičius konsekravo vyskupu. 1996 m. gegužės 4 d. paskirtas Kauno arkivyskupu metropolitu. 1999–2002 m. ir 2005–2014 m. Lietuvos vyskupų konferencijos pirmininkas. VDU Katalikų teologijos fakulteto Didysis kancleris, pirmininkauja Kauno arkivyskupijos „Caritas“ organizacijai. 2008 m. Pažaislio tarybos narys.
2015 m. birželio 11 d. Popiežius Pranciškus priėmė Kauno arkivyskupo S. Tamkevičiaus atsistatydinimo iš Kauno arkivyskupijos ganytojo pareigų prašymą.
2019 m. spalio 5 d. konsistorijoje popiežiaus Pranciškaus pakeltas kardinolu, kaip kardinolui-prezbiteriui suteikiant šv. Angelės Meriči titulą. Apie tokį ketinimą popiežius paskelbė 2019 m. rugsėjo 1 d. po vidudienio maldos.
Bibliografija
thumb|left|160px|Lietuvos katalikų bažnyčios kronika
Gelbėkit vaikus
Gelbėkit vaikus – tarptautinė nevyriausybinė organizacija, teikiannti pagalbą vaikams visame pasaulyje. Organizacija įkurta 1919 metais Jungtinėje Karalystėje, siekiant pagerinti vaikų gyvenimą švietimo, sveikatos priežiūros ir ekonomikos srityse bei padėti įvykus gamtinėms katastrofoms ar kariniams konfliktams. Daugiausia remiama fizinių, juridinių asmenų.
29 valstybėse yra įsikūrusios „Save the Children“ organizacijos, kurios priklauso tarptautiniam „Save the Children“ aljansui – pasauliniam nepelno organizacijų tinklui, veikiančiam daugiau nei 120 šalių visame pasaulyje. Aljansas įkurtas 1977 m. Ženevoje, o 1997 m. perkeltas į Londoną.
Aljanso atsiradimą 1919 m. inicijavo Anglijos mokytoja Eglantain Jebb, pirmoji iškėlusi vienodų vaiko teisių pripažinimo visame pasaulyje idėją bei įkūrusi fondą „Save the Children“ vaikams remti. Pastaroji idėja tapo Jungtinių Tautų Vaiko teisių konvencija.
1991 m. NVO įkurta Lietuvoje. 2001 m. organizacija „Gelbėkit vaikus“ tapo asocijuotais tarptautinio aljanso „Save the Children“ nariais. Nuo 2012 m. rengia paramos koncertus. Įsteigė bei išlaiko vaikų dienos centrus. Mažina socialinę atskirtį. Po 2022 m. Rusijos invazijos į Ukrainą padėjo įsikurti ir Ukrainos pabėgėlių šeimoms Lietuvoje.
Ožeškovo Kristaus Dangun Žengimo parapija
Ožeškovo Kristaus Dangun Žengimo parapija  – viena iš Hainuvkos stačiatikių dekanato parapijų, Ožeškovo kaime. Parapija įkurta 1982 metais. Parapijoje yra 1955 m. pastatyta Ožeškovo Kristaus Dangun Žengimo cerkvė.
Ūžris
Ūžris – ežeras vakarų Lietuvoje, Telšių rajone, apie 8 km į pietryčius nuo Ryškėnų, Lauko Sodos botaniniame-zoologiniame draustinyje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,4 km, plotis – iki 0,3 km. Altitudė 167,5 m. Krantai žemi, užpelkėję – ežerą supa ~ 35 ha Lauksodos pelkė, nutįsusi iš šiaurės vakarų į pietryčius 1,5 km. Aplinkui stūkso Lelų miškas. Pietuose išteka upelis link Tūtakos upės (Minijos intakas).
Jeronimas Karolis Chodkevičius
Jeronimas Karolis Chodkevičius (,, 1618 (kitur – 1621) m. – 1650 m. balandžio 7 d.) – Kristupo sūnus, rusėnų kilmės LDK didikas, grafas, LDK rūmininkas.
Biografija
Gimė Vilniaus vaivados Kristupo Chodkevičiaus ir Elžbietos Kiškaitės Chodkevičienės šeimoje.
Šeima
Vaikai:
Valstybinė tarnyba
LDK rūmininkas, Mozyriaus ir Bulduinės (Baltarusija) seniūnas.
Gulbinka
Gulbinka – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Tirylių.
Chevrolet Brookwood
Chevrolet Brookwood buvo automobilis kurį Chevrolet gamino nuo 1958 iki 1961 ir nuo 1969 iki 1972 metų. Brookwood buvo siūlomas kaip 4-durų ir 2-durų universalas.
Ortosija (palydovas)
Ortosija arba Jupiteris XXXV – vienas mažiausių Jupiterio palydovų. Atrastas 2001 m. Havajų universiteto astronomų grupės, kuriai vadovavo Scott S. Sheppard (David C. Jewitt, Jan Kleyna). Iškart po atradimo suteiktas pavadinimas S/2001 J 9.
Romėnų mitologijoje Ortosija yra Jupiterio ir Temidės (titanidės) duktė. Vardas reiškia „sėkmė“.
PhysX
PhysX – realaus laiko fizikos variklis, tarpinė programinė įranga. PhysX sukūrė „NovodeX“, ETH Zurich padalinys. 2004 m. „NovodeX“ įsigijo bendrovė „Ageia“, o šią 2008 m. – „Nvidia“.
Fizikos varikliai, kaip tarpinė programinė įranga, išlaisvina žaidimų kūrėjus nuo savo pačių kodų, įdiegiančių klasikinę mechaniką, kuri savo ruožtu leidžia atvaizduoti, pavyzdžiui, minkštų kūnų dinamiką, rašymo. PhysX yra vienas plačiausiai kompiuterinių žaidimų pramonėje naudojamų fizikos variklių.
PhysX variklis su kūrimo įrankiu (SDK) prieinamas Microsoft Windows, OS X, Linux, PlayStation 3, PlayStation 4, Xbox 360 ir Wii platformoms. PhysX SDK žaidimų kūrėjams yra nemokamas tiek komerciniams, tiek nekomerciniams tikslams Windows platformoje. Taip pat PhysX SDK yra nemokamas edukaciniams ir nekomerciniams tikslams Linux, OS X ir Android platformose.
Savybės
PhysX yra fizikos modeliavimo kūrimo įrankis (SDK), skirtas Microsoft Windows, Mac OS X, Linux, PlayStation 3, Xbox 360 ir Wii platformoms. Jis palaiko kietų ir minkštų kūnų dinamiką, ragdoll fiziką, transporto priemonių fiziką, dalelių fiziką, tūrinių skysčių modeliavimą bei drabužių modeliavimą, įskaitant jų plyšimą ir poveikį į suslėgimą.
Panaudojimas
PhysX technologija naudojama tokiuose žaidimų varikliuose kaip Unreal Engine (3 versija ir naujesnės), Unity, Gamebryo, Vision (6 versija ir naujesnės), Instinct Engine, Panda3D, Diesel, Torque, HeroEngine ir BigWorld. Taip pat tokiuose žaidimuose kaip „Mirror's Edge“, „Bulletstorm“, „Need for Speed: Shift“, „Mafia II“ ir kt.
PhysX taip pat palaiko tokią programinę įrangą kaip Active Worlds, Autodesk 3ds Max, Autodesk Maya, Autodesk Softimage, 3DMark, OGRE ir kt.
Bžozova Vulka
Bžozova Vulka – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grajevo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 14 km į pietryčius nuo Grajevo ir apie 63 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Acendorfas
Acendorfas  – kaimas Vokietijoje, Saksonijoje-Anhalte, Štasfurto miesto saivaldybėje. 1 700 gyventojų (2000 m.), 3500 gyv. (1930) m. Plotas apie 21 km². Praeityje čia veikė anglies ir druskos kasyklos.
Everistas Raišuotis
Everistas Raišuotis (1951 m. balandžio 4 d. Buginiuose, Kretingos raj. – 2001 m. spalio 27 d.) – kultūros darbuotojas, choreografas, muzikos pedagogas, Švenčionių rajono savivaldos politikas.
Biografija
Baigė Šiaulių pedagoginio instituto Klaipėdos muzikos fakultetą. 1973–1985 m. pagal paskyrimą dirbo Švenčionių rajono kultūros bei švietimo įstaigose. Dešimt metų vadovavo vieninteliam Rytų Lietuvos lietuviškam dainų ir šokių ansambliui „Aukštaitija“. 1985–1992 m. naujai įkurtos Švenčionėlių vaikų meno mokyklos direktorius. Daugelio respublikinių dainų švenčių renginių asistentas, baletmeisteris.
1992–1996 m. Lietuvos Respublikos Seimo narys, išrinktas Molėtų-Švenčionių vienmandatėje rinkimų apygardoje Nr.54, Seimo Žmogaus ir piliečio teisių ir tautybių reikalų komiteto narys.
1975–1990 m. Komunistų partijos narys, vėliau LDDP narys, LDDP Švenčionių rajono tarybos pirmininkas. Žmona Teresė, dukra Ieva, sūnus Liudvikas.
Kamertonas
thumb|100px|Kamertonas Kamertonas – muzikos prietaisas.
Plieninė U raidės formos šakutė pritvirtinta taip, kad jos galai galėtų laisvai virpėti, metalinė (rečiau medinė) švilpynė arba elektroninis prietaisas, skleidžiantis tikslų garsą – pirmosios oktavos la (a1), rečiau keletą garsų.
Kamertoną išrado Anglijos karaliaus rūmų muzikantas J. Shore.
Keturiasdešimt Totorių mečetė
Keturiasdešimt Totorių mečetė – totorių mečetė Vilniaus rajone, Keturiasdešimt Totorių kaime, 2,6 km į pietvakarius nuo seniūnijos centro Pagirių, prie kelio. Mečetė nuo 1996 m. yra nekilnojamojo kultūros paveldo objektas (unik. kodas ). Šalia mečetės pastatytas paminklinis akmuo, minintis totorių apsigyvenimo Lietuvoje 600-ąsias metines.
Istorija
Manoma, kad šioje vietoje pirmoji mečetė buvo pastatyta dar Vytauto Didžiojo laikais. Ji vienintelė iš visų žinomų LDK totorių mečečių neturi michrabo. Dabar stovinti mečetė pastatyta 1815 m., renovuota 1993 m.
Prie mečetės ir apylinkėse yra kelerios totorių kapinės. Manoma, senosios kapinės mena kaimo įkūrimo laikus, čia gali būti XIV-XVII a. kapai, kurie pažymėti tiktai akmenimis. Kitose kapinėse seniausi kapai yra su XVII a. antrosios pusės užrašais.
Architektūra
Mečetė medinių rąstų sienų, sutvirtintų vertikaliomis medinėmis sąvaržomis, apkaltų vertikaliomis medinėmis lentomis su lentjuostėmis. Statinys stačiakampio plano, keturšlaičiu skardiniu stogu. Stogo viršuje yra nedidelis minareto bokštelis. Jis aštuonkampis, svogūno formos, su įstiklintais langeliais ir smaile, užbaigta pusmėnuliu. Galinėje sienoje nėra michrabo (jis būna nukreiptas į Mekos pusę). Priekiniame fasade įrengtas vienas uždaras prieangis, nes iki restauracijos buvę du atskiri prieangiai nugriauti ir perstatyti į vieną bendrą.
Didysis tobis
Didysis tobis (Hyperoplus lanceolatus) – tobinių šeimos jūrinė žuvis. Minta planktonu, mailiumi, vėžiagyviais. Didžiausias dydis – 35 cm. Dažni Šiaurės ir Baltijos jūrose, dažnai sutinkami ir prie Lietuvos krantų. Kaip žūklės objektas nelabai vertinamas, kartais naudojamas kaip masalas didesnėms žuvims gaudyti.
Juodoji gulbė (filmas)
Juodoji Gulbė – 2010 m. režisieriaus Darren Aronofsky filmas. Pagrindinius vaidmenis atlieka Natalie Portman, Vincent Cassel, Mila Kunis, Barbara Hershey ir Winona Ryder.
Siužetas
Baleto teatras Niujorke stato naują „Gulbių Ežero“ versiją. Teatro prima balerina Betė (Winona Ryder) atleidžiama iš darbo dėl savo amžiaus. Į pagrindinį vaidmenį pretenduoja keletas jaunų šokėjų, tarp kurių yra Nina (Natalie Portman) – veržli mergina, iki šiol gyvenanti su per daug ja besirūpinančia motina. Ninos motinos praeitis taip pat susijusi su baletu, tačiau nėštumas ir kūdikio gimdymas užkirto jai kelią į sceną. Jos didžiausia svajonė yra leisti savo dukrai pasiekti tai, ko ji nesugebėjo pasiekti pati.
Dar negavus vaidmens, Nina įsėlina į Betės buvusį grimavimo kambarį ir vagia jos kosmetiką bei keletą kitų dalykų, manydama, kad jie busią jai talismanais.
Gavusi savo svajonių vaidmenį, Nina pradeda kentėti nuo keistų ir kraupių haliucinacijų: jos motinos paveikslai pavirsta gyvais, vaiposi atspindys veidrodyje, ant nugaros atsiranda keistas išbėrimas su kraujuojančiais įdrėskimais. Ninos motina mano, kad dukra vėl kenčia nuo savo seno įpročio draskytis odą naktimis.
Tuo pačiu laiku su Nina įkyriai bando užmegzti draugystę kita jauna šokėja vardu Lili (Mila Kunis). Lili yra Ninos priešybė: drąsi, įžūli ir mažai ko bijanti mergina. Nina jaučia potraukį Lili, nes draugės gyvenime yra visa tai, ko trūksta Ninai jos pilkojoje kasdienybėje.
Tomas negali susitaikyti su Ninos varžlumu ir kritikuoja ją vis griežčiau. Jis bando ją sugundyti. Paskui jis pataria Ninai pradėti „čiupinėti save“, jeigu ji taip bijo prarasti savo nekaltumą su vyru. Nina bando masturbuoti, tačiau jai nuolat sutrukdo aplinkybės – mieganti jos kambaryje motina arba keistos haliucinacijos vonioje.
Vieną vakarą po repeticijos verkiančią Niną randa salėje Lili. Nina pasakoja kolegei apie savo rūpesčius. Kitą rytą Tomas puola prie Ninos ir ima ją barti, po ko Ninai darosi aišku, kad Lili viską Tomui papasakojusi. Nina ir Lili susibara tuo pagrindu.
Vakare motina pradeda klausinėti Niną apie jos santykius su Tomu. Nina vengia atsakymų. Staiga pokalbį pertraukia skambutis į duris. Laiptinėje stovi Lili, atėjusi atsiprašyti už savo poelgį. Lili prašo, kad Nina nuvažiuotų su ja pavakarieniauti ir išgerti po kokteilį. Ninos motina neleidžia merginoms kalbėti, aiškindama, kad jau vėlu ir Nina turi pavalgyti ir ruoštis lovon. Suerzinta motinos, Nina pagriebia savo paltą ir išvažiuoja su Lili. Klube Lili sugeba įkalbinti Niną išgerti narkotinę piliulę. Gana greitai Nina pasiekia euforijos būseną. Merginos grįžta pas Niną po vidurnakčio. Ninos motina pradeda barti ją už įžūlų elgesį. Nina pareiškia motinai koridoriuje, kad klube ją „pavarę bernai“, už ką gauna antausį. Šokiruota motinos elgesiu, girtoji Nina užsirakina savo kambaryje su Lili. Merginos padeda mylėtis, ir Lili sukelia Ninai jos pirmą gyvenime orgazmą oraliniu seksu. Po sekso Lili mesteli Ninai ant veido pagalvę, baigdama sceną.
Nina atsibunda ryte ir suvokia, kad labai vėluoja į repeticiją. Įbėgusi į virtuvę, ji pastebi, kad motina sėdi susiraukusi ir nekalba su ja. Ji išbėga iš namų ir skuba į darbą. Salėje ji išgirsta muziką iš savo vaidmens ir pamato Lili repetuojant juodosios gulbės aktą. Nina pribėga prie Lili ir pradeda jai priekaištauti dėl to, kad toji nepažadino jos išeidama ryte. Lili nusijuokia ir pareiškia, kad visą naktį praleidusi su bernu iš klubo ir kad Ninai viskas prisisapnavę.
Nina vis labiau bijo, kad Lili nori klastingai atimti jos vaidmenį. Isteriškai verkdama, ji pasiveja koridoriuje Tomą ir maldauja jo neleisti Lili būti jos pavaduotoja.
Visą vakarą prieš baleto atidarymo dieną Nina repetuoja savo šokį salėje. Ją nuolat persekioja vis kraupesnės haliucinacijos. Išsigandusi ir nusiminusi, Nina važiuoja į ligoninę pas Betę, kuri prieš porą dienų šoko po mašina ir susižalojo koją, negalėdama susitaikyti su savo karjeros pabaiga ir nauja padėtimi. Nina bando sugrąžinti Betei pavogtus iš jos daiktus. Betė, graužiama žiaurios depresijos, pačiumpa nagų dildę ir pradeda dūrinėti ja savo veidą. Pabandžius ją sulaikyti, Nina išbėga iš palatos ir įlekia į liftą. Lifte ji staigiai pastebi, kad kažkodėl jos rankose atsiradusi ta pati kruvina dildė, kuria buvo žalojusis Betė. Apimta panikos, Nina apleidžia „nusikaltimo vietą“.
Sugrįžusi namo, Nina pastebi, kad jos motinos paveikslai vėl su ja šneka ir vaiposi. Ji nuplėšia juos nuo sienos ir bėga į vonios kambarį. Veidrodyje ji mato, kad jos išbėrimas išsklidęs po visą nugara ir atrodo kaip žąsies oda. Kai kuriose vietose pro odą kyšo aštrūs juodi galiukai. Patraukiusi vieną iš jų, Nina ištraukia iš po odos juodą paukščio plunksną. Nina bėga į savo kambarį, kur jai, traškant kaulams, pradeda formuotis paukštiškos kojos. Nina bando išsitiesti ir krenta ant grindų susimušusi galvą ir praradusi sąmonę.
Mergina atsibunda tik kitą vakarą. Motina sėdi prie jos lovos su nerimo išraiška veide. Ant Ninos rankų užmautos kojinės. Motina aiškina, kad visą naktį Nina bandžiusi save draskyti. Ji sako, kad skambino į teatrą ir pasakė, kad Ninos savijauta esanti prasta ir ji praleisianti premjerą. Šokiruota Nina iššoka iš lovos ir, apvertusi baldus bei išsukusi bandančiai ją sulaikyti motinai ranką, skuba į darbą. Tomas, nesitikėjęs Ninos pasirodant, pareiškia jai, kad vaidinti gulbę jau ruošiasi Lili. Po trumpo pokalbio Tomas sutinka leisti Ninai vaidinti.
Pirmajame akte Nina netikėtai iškrenta partneriui iš rankų. Prasidėjus pertraukai, Tomas šaukia, kad Nina susivaldytų. Nina grįžta į savo grimavimo kambarį ir pamato Lili sėdint prieš jos staliuką. Lili įžūliai pareiškia, kad Nina turbūt nesusidorosianti su vaidmeniu antrajame akte. Nina ir Lili pradeda peštis. Per mūšį Lili atsitrenkia galva į didelį sieninį veidrodį, kuris sudūžta į daug skeveldrų. Mūšis tęsiasi ant grindų. Lili bando uždusinti Niną rankomis. Tada Nina pačiumpa vieną iš veidrodžio skeveldrų ir smeigia jį Lili į pilvą. Lili miršta vietoje.
Nina įtraukia lavoną į tualetą, persirengia ir išeina į sceną. Nebesivaržydama ir nebesusilaikydama, Nina aistringai atlieka visą juodosios gulbės aktą. Jai šokant ant jos rankų auga juodos gulbės plunksnos. Akto pabaigoje Nina nusilenkia, apimdama savo liemenį gulbės sparnais. Ovacijos ilgai nenutyla. Visa publika ploja stovėdama. Iš žiūrovų salės matosi, kad Nina neturi jokių sparnų, tačiau, jos šešėlis ant sienos visgi yra sparnuotas. Nina sugrįžta į savo grimavimo kambarėlį persirengti paskutiniam aktui. Staiga kažkas pasibeldžia į duris. Nina atidaro duris ir pamato… Lili, atėjusią ją pasveikinti su sėkmingai suvaidintu aktu. Kai Nina atidaro tualeto duris, jame neranda jokio lavono. Nina supranta, kad mūšis su Lili buvo dar viena haliucinacija. Tačiau ji pastebi, kad veidrodis vis dėlto yra sudaužytas, o aplinkui guli išskraidžiusios skeveldros. Staiga Nina pamato skylę savo suknelėje. Pro ją lėtai sunkiasi kraujas. Ji įkiša pirštus į žaizdą ir ištraukia iš jos stiklo gabalą. Nina suvokia, kad per haliucinaciją ji sužalojusi pati save, o ne Lili, kurios net nebuvo kambaryje.
Vos įveikdama stiprėjantį skausmą pilve, Nina persirengia baltais rūbais ir grįžtą scenon. Ji atlieka paskutinį aktą. Jos motina su susiraukusiu nuo įtampos veidu sėdi žiūrovų salėje. Akto gale Nina nušoka nuo improvizuotos uolos žemyn ant iš anksto paruošto čiužinio. Žiūrovai vėl garsiai šaukia ir ploja sveikindami talentingąją baleriną. Tomas puola prie čiužinio kur guli Nina, norėdamas pasveikinti ją su nuostabiai sėkmingu debiutu. Pažiūrėję į Ninos pusę, visi šokėjai pamato, kad ant jos suknelės pilvo srityje atsirado didėjanti raudona dėmė. Tomas suvokia, kad Ninos pilvas sužalotas ir kraujuoja. Jis liepia kitoms balerinoms tuoj iškviesti greitąją pagalbą, o pats paklausia greitai silpstančios nuo kraujavimo Ninos, kas jai atsitikę. Nina tyliai atsako: „Aš tai pajutau. Tobula… Aš buvau tobula…“
Acgersdorfas
Acgersdorfas – Vienos miesto dalis, anksčiau buvęs atskiras pramoninis miestas (1930 m. čia buvo 9000 gyv.), kuriame veikė dažų, batų, baldų ir kt. pramonės įmonės. Išsidėstęs abiejose Lyzingo upės krantuose. Yra geležinkelio stotis.
Istorija
Parapija minima nuo XIV a. pradžios.
Pavadinimo kilmė
Vietovės pavadinimas kildinamas nuo asmenvadžio Atzichi.
Judrinas
Judrinas – ežeras vakarų Lietuvoje, Telšių rajone, apie 4 km į pietvakarius nuo Ryškėnų. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,36 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 160,6 m. Krantai žemi, tik pietrytinis aukštesnis. Ežerą supa Vilkų miškas. Pietuose išteka Judros upė (Pateklos baseinas). Vakarinėje pakrantėje įsikūręs Vilkų kaimas.
Ankstesnis ežero pavadinimas – Bimbalinė.
Gyvatynė (Kurkliai)
Gyvatynė – buvęs viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 10 km į rytus nuo Kurklių miestelio. Ribojasi su Užunvėžių, Miškiniškių kaimais. Įsikūręs į šiaurės vakarus nuo magistralinio kelio.
Istorija
1949 m. buvo įjungtas į kolūkį „Nemuno banga“, vėliau priklausė „Raudonosios žvaigždės“, „Ąžuolo“, „Nevėžio“ kolūkiams, kol 1992 m. ūkis iširo.
Diarchija
Diarchija – valstybės valdymo forma, kai ją valdo du visiškai lygiateisiai valdovai. Diarchijos atvejai žinomi Spartos, Romos, Kartaginos istorijoje, pasitaikydavo germanų ir dakų gentyse. Kai kur Polinezijoje taip pat egzistavo diarchija.