cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ukmergės Vaižganto kapinės
Ukmergės Vaižganto kapinės – senosios kapinės, esančios Ukmergės miesto Vaižganto gatvėje, Dukstynos mikrorajone, 0,8 km į šiaurės rytus nuo Šv. Petro ir Šv. Povilo bažnyčios. Jos užima 3,6 ha plotą, yra riboto laidojimo. Stačiakampis kapinių sklypas ribojamas Vaižganto, S. Daukanto, A. Baranausko g. ir Ramybės skg. Kapinės suskaitmenintos. Prižiūri Ukmergės miesto seniūnija.
Ukmergės miesto pagrindinės ir didžiausios kapinės įsikūrusios užmiestyje – Dukstynos kapinės.
Istorija
Senųjų Ukmergės kapinių įkūrimo data laikoma 1796 m. Ankstesnės, pirmosios miesto kapinaitės buvo šalia Šv. Petro ir Šv. Povilo bažnyčios. Dalis kapinių teritorijos buvo nešventinta, todėl joje buvo laidojami savižudžiai ir nekrikštyti kūdikiai.
Kultūros vertybės
Kapinių pusėje arčiau Ramybės skersgatvio yra Lietuvos 1919–1923 m. Nepriklausomybės kovose su bermontininkais ir lenkais žuvusių karių kapai. 311 m² dydžio sklype antkapius žymi standartiniai betoniniai kryžiai su saulutėmis ir įrašais. Palaidotiems Lietuvos kariams pastatyti 69 kario kryželiai. Žinomi 53 kariai. Tarp kapų pastatytas obeliskas. Obelisko priekyje, skyde su Vyčio kryžiumi įrašyta: „Žuvusiems / už tėvynės / laisvę / 1919-1923 m.“, žemiau plokštėje: „''AtA / Didvyriai / amžiais garbins jus lietuviai ir lietuvės. / Kad jūs ėjot savo pareigas šventai. / Kad jūs darbo pabaigtuvės / Yra garsūs Širvintai! / žuvusiems kovos draugams / Butigeidiečiai''“. Sovietmečiu šis paminklas nebuvo nugriautas ir išliko iki šių dienų.
Kapinių 511 m² dydžio sklype prie A. Baranausko g. įrengti Pirmojo pasaulinio karo Vokietijos imperijos karių kapai. Prie kapinių tvoros pastatytas granito paminklas su iškaltu kalaviju ir data „1915 / DEN TOTEN ZU EHREN“ Kapines žymi 157 betoniniai kryželiaisu įrašais vokiečių kalba, tačiau palaidotųjų skaičius nežinomas. 2016 m. čia darbo stovyklą surengė Vokiečių karių kapų globos tautinė sąjunga, kartu su vietos savanoriais sutvarkę kapus, kryžius, paminklą.
Pelenių apylinkė
Pelenių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Magnaus Butlerio dvaro liepa
left|150px
Magnaus Butlerio dvaro liepa – išskirtinio amžiaus liepa, auganti Joniškio rajone, Žagarės seniūnijoje, Žvelgaičių kaime, apie 1,3 km į šiaurės vakarus nuo Žagarės, Žagarės regioniniame parke. Liepa auga buvusio dvaro parke, supama natūraliai vešinčių medžių ir krūmų. Netoliese auga daugiau senų liepų. Medis vešlus ir gyvybingas, informaciniu ženklu nepažymėtas, šalia išlikęs buvusios tvorelės fragmentas. miniatiūra|180px|left|Prie kamieno Liepa paskelbta valstybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu, remiantis Lietuvos Respublikos aplinkos ministro 2002 m. gruodžio 20 d. įsakymu Nr. 652.
Hongdu GJ-11
Hongdu GJ-11 Sharp Sword – kiniškas radarams nematomas bepilotis kovinis orlaivis, sukurtas Šenjango aviacijos inžinerijos instituto (angl. Shenyang Aircraft Design Institute (SYADI)), Šenjango aviacijos universiteto (angl. Shenyang Aerospace University (SAU)) ir Hongdu aviacijos grupės (angl. Hongdu Aviation Industry Group Ltd. (HAIG) (mandarinų: 洪都航空工业集团), buvusi Šenjango aviacijos gamykla Nr. 2 (mandarinų: 第二飛機製造廠)) pastangomis. Orlaivis yra radarams nematomiems orlaiviams sukurti skirtos programos AVIC 601-S konkurso vienas nugalėtojų, jį gamina HAIG.
Portugalijos futbolo varžybos 1945–1946 m.
Portugalijos futbolo varžybos 1945–1946 m.
Hongdu GJ-11
Pirmasis oficialus GJ-11 pristatymas įvyko 2019 m. spalio 1 d. Kinijos Liaudies Respublikos paskelbimo 70-mečio parade Pekine. Parade buvo pristatytas mašinos modelis, kuris savo išvaizda skiriasi nuo anksčiau publikuotų nuotraukų.
Konstrukcija
Pirmąjį, 20 minučių trukmės, skrydį GJ-11 atliko 2013 m. lapkričio 21 d. HAIG aerodrome.
Konkreti GJ-11 paskirties nėra viešai skelbiama; numanomos misijos apima oro žvalgybą, ir, galimai, tiksliojo bombardavimo misijas.
Aukštagirės slidinėjimo trasa
Slidinėjimo trasa „Aukštagirės kalnas“ – kalnų slidinėjimo trasa, veikianti Šilalės rajono savivaldybėje, Bilionių seniūnijoje, Aukštagirės kaime. Veikia nuo 2017 m. šaltuoju metų laiku. Kalnas patogiai pasiekiamas iš Žemaičių plento per Bilionius (apie 2,5 km), pravažiavus Bilionių piliakalnį. Aukštagirės kalnas patenka į Varnių regioninio parko teritoriją. Pastatytos kelio nuorodos link slidinėjimo kalno, apylinkės lankytinų objektų: Aukštagirės apžvalgos bokšto, Medvėgalio piliakalnio, Stulginskio gimtinės parko ir kt. miniatiūra|left|220px|Aptarnavimo centras kalno papėdėje miniatiūra|220px|left|Aikštelė atvykstantiems lankytojams
Simonas Sapiega
Simonas Sapiega (Сапе́га) – LDK valstybės veikėjas. Kazimiero IV-to raštininkas 1440 metais. Kilo iš Polocko bajorų, Sapiegų giminės pradininkas.
Aukštagirės slidinėjimo trasa
Istorija
Aukštagirės projektui įgyvendinti vaizdingoje, turistų lankomoje vietovėje lėšų skyrė Šilalės rajono savivaldybė: parengti detaliajam planui, paruošti žemės sklypui, nutiesti elektros jungtims. Žemės sklypas privačiam investuotojui išnuomotas 50 metų. Aukciono laimėtojas iš savo lėšų pastatė slidininkų keltuvus, įrengė trasos apšvietimą, požeminį vandentiekį, pasirūpino sniego patrankomis, kita technine įranga ir inventoriumi.
Simonas Sapiega
Biografija
thumb|left|150px|Simonas Sapiega Apie Simono Sapiegos gyvenimą žinoma labai mažai. Sutinkant su Sapiegų giminės legendine geneologija (Historia domus Sapiehianae), Simonas buvo Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino proproanūkio Sungailos sūnus, Horodlės unijos metu priėmęs „Lapės“ herbą. XIX amžiuje geneologo Stadnickio buvo nustatyta, kad Sungaila mirė bevaikis.
Aukštagirės slidinėjimo trasa
Istorija
2017 m. sausio mėn. oficialiai atidaryta ir pašventinta slidinėjimo trasa, pirmoji profesionaliai įrengta slidinėjimo zona Tauragės regione. Slidininkams pastatytas aptarnavimo centras, įrengta reikiama infrastruktūra su trasos priežiūros technika. Įrengtos trys 300 m ilgio įvairaus sudėtingumo trasos su dviem keltuvais ir vienu atskiru multiliftiniu keltuvu vaikams ir pradedantiesiems. Pastaruoju metu slidinėjimo sezonui paruošiamos penkios įvairaus sudėtingumo trasos, kurių ilgiai siekia iki 420 m.
Simonas Sapiega
Biografija
Simonas Sapiega kilo iš Polocko bajorų, o pagrindinės jo valdos buvo Smolenske.
Šeima
Simonas Sapiega buvo vedęs Anastasiją Pavą ir turėjo keturis sūnus, iš dviejų iš jų, Bogdano ir Ivaškos kilo dvi Sapiegų giminės šakos: Čerėjos ir Kodenio.
Aukštagirės slidinėjimo trasa
Istorija
Apie Aukštagirės kalną pasakojama legenda, kad ant Bilionių piliakalnio sėdėjęs milžinas šioje vietoje iškratęs savo vyžas, taip jis ir iškilęs.
FC Lokomotiv Yerevan
Jerevano „Lokomotivo futbolo klubas“ arba Lokomotivo FK– Armėnijos futbolo klubas iš Jerevano.
Istorija
2019–2020 m. antroje pakopoje buvo antri.
Tiandzino uostas
thumb Tiandzino uostas  – Kinijos įvairių paskirčių uostas Tiandzino mieste.
Tiandzino uostas įkurtas 1860 m. kaip Tangu uostas. Visa uosto infrastruktūra užima 121 km² plotą. Tai didžiausias jūrų uostas šiaurinėje Kinijos dalyje. 2013 m. Tiandzino uostas buvo 10-as didžiausias pasaulio ir 6-as Kinijos uostas. Metinė uosto krova – 13 mln. TEU.
The Kid Laroi
Diskografija
Dainų rinkiniai
Tiandzino uostas
2015 m. rugpjūčio 12 d. Tiandzino uoste įvyko nežinomos kilmės sprogimai, kurių metu žuvo daugiau nei 50 žmonių ir dar 700 sužeisti.
Ifigenija
thumb|250px|right| „Ifigenija“ (1871) Aturoius Anzelmas Feurbachas Ifigenija – graikų mitologijos veikėja, achajų vado Trojos kare Agamemnono ir Klitemnestros duktė, Kasandros ir Oresto sesuo.
Pranašui patarus Agamemnonas sutiko paaukoti dukterį deivei Artemidei, kad ši pasiųstų palankius vėjus ir achajų laivai galėtų išplaukti į Troją. Aukojimo metu Artemidė pakeitė Ifigeniją stirna, ją pačią nugabeno į Tauridę ir paskyrė savo šventyklos žyne.
Mitas atspindi senovės paprotį aukoti dievams žmones. Mitą apie Ifigenijos aukojimą pirmasis aprašė graikų poetas Homeras.
Antikos dramaturgai Aischilas, Euripidas, Sofoklis ir vėlesnių epochų rašytojai Žanas Rasinas, Johanas Volfgangas Gėtė naudojo šį mitą savo kūrinių siužetams.
Kaušelis (Vilniaus r.)
Kaušelis – ežeras rytų Lietuvoje, Vilniaus rajone, Sudervėje, 15 km į šiaurės vakarus nuo Vilniaus, 8 km į pietryčius nuo Dūkštų. Jo plotas 2 ha. Ilgis iš šiaurės į pietus 0,2 km, plotis iki 0,12 km. Altitudė 169,8 m. Ežeras ovalus, krantai žemi, užpelkėję, apaugę krūmais. Aplinkui plyti pievos. Pietuose įteka upelis iš Prūdelio ežero, šiaurėje išteka į Vilnojos ežerą.
Junkers CL.I
Junkers CL.I – Pirmojo pasaulinio karo metu Vokietijos imperijos įmonėje "Junkers" sukurtas pėstininkų paramos / šturmo lėktuvas, naudotas ir žvalgybos, artilerijos koregavimo tikslais, kartais – kaip naikintuvas.
Konstrukcija ir gamyba
miniatiūra|Junkers CL.I replika Orlaivį, gavęs gamyklinį indeksą J.10, Hugo Junkersas konstravo pagal Idflieg kvietimą pateikti „CL“ klasės lėktuvo projektą ir nepaisant šiai klasei keliamo reikalavimo, kad skraidymo aparatas būtų biplanas bei Idflieg pageidavimo gauti šturmo lėktuvą Junkers J.4 pagrindu.
J.10 buvo kuriamas kartu su dviviečiu naikintuvu J.8; jų pagrindu buvo naikintuvas J.7. Dviviečiams J.8 ir J.10, kuriuose taip pat turėjo tilpti šaulys, teko prailginti fiuzeliažą ir suprojektuoti didesnius sparnus. Pagrindinis J.8 ir J.10 skirtumas, buvo pirmąjame įrengti svoriniai eleronų kompensatoriai, o antrąjame – papildomai sustiprinta apatinė fiuzeliažo dalis ir galimybė vežti, skirtingais duomenimis nuo 30 iki 50 kg bombų.
Orlaivio kūrimas praisdėjo 1917 m. pabaigoje, po ko per tris mėnesius buvo sukurti dar trys orlaivio variantai. Prototipas su 160 AG Mercedes D.III varikliu savo pirmąjį skrydį atliko 1918 m. gegužės 4 d., po ko gavo karinį pavadinimą „Junkers CL.I“ ir buvo priskirtas „CL“ – šturmo ir palydos lėktuvų klasei. Junkers CL.I tapo vieninteliu orlaiviu, gavusiu šį indeksą.
Serijinėse mašinose buvo naudojamas galingesnis Mercedes D.IIIaü variklis su kompresoriumi, dėl ko atsirado galimybė sumažinti sparnų ilgį, dėl ko sparnų plotas sumažėjo nuo 27,7 m² iki 23,4 m². Orlaiviuose, kurie buvo gaminami šturmo lėktuvai, buvo įrengiami nedideli konteineriai rankinėms granatoms ar mažoms bomboms, vadinamoms „skraidančiomis pelėmis“. Iš viso buvo užsakyti 43 tokio tipo orlaviai, bet tik 6 buvo baigti iki karo pabaigos. miniatiūra|Jūrinis Junkers J.11 Buvo gaminami du CL.I variantai: CL.I su 160 AG (118 kW) galios Mercedes D.IIIaü varikliu ir CLS.I (gamyklinis indeksas J.11, lavyno kodas C3MG), hidroplanas, skirtas Imperatoriškąjam laivynui, varomas 185 AG galios BMW IIIa, pasižymėjusiu geresnėmis aukštuminėmis charakteristikomis.
Kaip ir kiti to meto Junkers orlaiviai, J.10 buvo konstruojamas iš metalinių vamzdelių ir dengiamas gofruota diuraliuminio skarda. Idflieg teigiamai įvertino orlaivio charakteristikas ir ketino pateikti užsakymą masinei gamybai, tačiau, abejodama dėl Junkers galimybių pagaminti pageidaujamą orlaivių kiekį svarstė galimybę perduoti licencinę orlaivio gamybą įmonei Linke-Hoffmann. Po derybų Junkers kartu su Fokker buvo leista pradėti masinę kiek modifikuoto varianto J.8 gamybą, gavusio naują indeksą J.10. miniatiūra|Civilinis Junkers J.10 Iki karo veiksmų pabaigos buvo pagaminti 47 šio orlaivio vienetai. Trys iš jų buvo hidroplanai, gavę indeksą CLS.I (gamyklinis indeksas J 11). Orlaivio gamyba prasidėjo gana vėlai ir iki karo pabaigos tiek Rytų, tiek Vakarų frontą pasiekė labai nedaug lėktuvų.
Keletą šių orlaivių 1919 m. kovodami su bolševikais Suomijoje ir Baltijos šalyse naudojo generolo fon der Golco vadovaujami vokiečių savanoriai („Freikorps“), juos galimai naudojo ir bermontininkai. "Vienas „Friekorps“ dalinių buvo 1919 m. sausį aviacijos aso Gotthardo Sachsenbergo suformuota aviacijos eskadra "Kampfgeschwader Sachsenberg“, kurią sudarė apie 700 aviacijos specialistų su 30 Junkers J.9, 15 Junkers J.10, keletas Rumpler C.IV.
Vieną šių orlaivių Spilvės aerodrome 1919 m. iš besitraukiančių vokiečių užgrobė Latvijos kariuomenė. Lėktuvas Nr. 12921/18 buvo be variklio, fiuzeliažui ir sparnams reikėjo remonto. Po remonto orlaivis buvo išbandytas 1921 m. birželio 17 d. ir tūpiant apgadintas, bet po dar vieno remonto priimtas į tarnybą. 1922 m. kovo 22 d. tupiant ant ledo įvykusioje avarijoje orlaivis buvo nepataisomai sugadintas. Po šio incidento orlaivio fiuzeliažas su nuimtais sparnais ilgą laiką buvo naudojamas kaip avarijoje žuvusių lakūnų katafalkas. Bolševikų pajėgos mūšiuose su 'Freikorps" ir Latvijos kariuomene užgrobė bent 2 vnt., vienas kurių (Nr. 1803/18) vokiečių savanorių Geschwader Sachsenberg buvo paliktas Vainodėje, o dar vienas dėl variklio gedimo nusileido bolševikų užnugaryje. Tikėtina, kad Rusijoje šie orlaiviai nebuvo suremntuoti.
Po karo nemažai šių orlaivių buvo naudojami kaip kurjeriniai ir keleiviniai lėktuvai. Bent viename ar dvejuose CL.buvo įrengtos uždaros keleivių kabinos. Jais jau 1919 m. kovą buvo gabenamas paštas ir keleiviai tarp Veimaro ir Desau. Vienas jų, gavęs civilinį registracijos numerį D-77, buvo naudojamas iki 1925 m.
Auguste Léopold Protet
Augustas Leopoldas Protė (, ; 1808–1862 m.) – Prancūzijos karinio jūrų laivyno admirolas. Jis įkūrė Dakarą, kovojo Antrajame opiumo kare ir 1862 m. gegužės 17 d. žuvo per Taipingų sukilimą Šanchajuje.
Augustas gimė Sen Servane, Prancūzijoje, o sulaukęs šešiolikos metų įstojo į Angulemo jūrų mokyklą. Būdamas 38 metų jis gavo karališkojo laivyno kapitono laipsnį. Tuo metu Anglijos ir Prancūzijos vyriausybės suvienijo pastangas, kad būtų nutraukta vergų prekyba Afrikos pakrantėse, Protetas buvo įdarbintas šioje tarnyboje. Trejus metus plaukiojęs Afrikos pakrantėmis, jis buvo paskirtas Senegalo gubernatoriumi, kur dirbo 1850–1855 m. Augustas tarnavo kare su Kinija ir buvo paaukštintas į kontradmirolo laipsnį. Vėliau prisijungė prie ekspedicijos prieš taipingus, kurie grasino užpulti Šanchajų, ir žuvo mūšyje. Keršydami už jo mirtį, prancūzų kariai netoliese esančiame kinų kaime išžudė 3000 vyrų, moterų ir vaikų.
Jo vardu buvo pavadinta prancūzų korvetė „Protet“ (F742), kuri aktyviai tarnavo iki XX a. 9-ojo dešimtmečio.
Sandiškiai
Sandiškiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Videniškių.
Eliezer Silver
Eliezeris Silveris (1882 m. vasario 15 d. Obeliuose, Rusijos imperija – 1968 m. vasario 7 d. Sinsinatyje, JAV) – rabinas, visuomenės veikėjas.
Biografija
Gimė 1882 m. vasario 15 d. Obeliuose, rabino Bunim Tzemach šeimoje. Studijavo Daugpilyje pas rabinus Chaim Ozer Grodzinski ir Yosef Rosen. 1907 m. su žmona emigravo į JAV, kur apsigyveno Niujorke ir vertėsi prekyba. Po kiek laiko tapo Harisburgo rabinu ir gana greitai tapo įtakingu Amerikos žydų rabinu, nes jau 1912 m. kartu su žydų delegacija buvo nuvykę pas prezidentą V. Taftą, kurį bandė įtikinti nepasirašyti bendradarbiavimo sutarties su Rusijos imperija, dėl šioje šalyje vyravusios antisemitizmo politikos. 1925 m. išvyko dirbti į Springfildą, o nuo 1931 m. tapo Sinsinačio rabinu. 1929 m. išrinktas JAV ir Kanados ortodoksų rabinų sąjungos prezidentu.
1939 m. lapkritį Niujorke subūrė Europos žydų gelbėjimo komitetą Vaad Hatzalah ir tapo jo prezidentu. Vykdė rėmėjų paiešką ir sukaupė apie 5 milijonus JAV dolerių bei išsiderėjo su JAV valdžia dėl žydų imigracijos palengvinimo. Suorganizavo 2000 vizų Rytų Europos rabinams, netgi slapta derėjosi su koncentracijos stovyklų administracija bandydami išpirkti kuo daugiau žydų. 1943 m. spalį Vašingtone inicijavo 400 rabinų protestą, kad JAV kuo greičiau pradėtų karą prieš nacių Vokietiją. Jo pastangomis per karą buvo išgelbėti keli tūkstančiai žydų. Mirė 1968 m. vasario 7 d. Sinsinatyje.
Kuršėnų I tvenkinys
Kuršėnų I tvenkinys - tvenkinys Lietuvoje, Šiaulių rajone, Kuršėnų mieste. Sudarytas užtvenkus Ventos upę (Baltijos jūros intakas) 276 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę - 0,76 km, plotis - iki 0,12 km. Altitudė 93,7 m. Krantai žemi, vietomis apaugę medžiais ir krūmais. Vakarinėje pakrantėje plyti pievos, rytinėje - įsikūręs individualių namų kvartalas.
Pūčkoriškių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kuktiškių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Švenčionėlių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Saldutiškio apylinkės.
Mono apygarda
Mono apygarda (angl. Mono County) – Jungtinių Amerikos Valstijų apygarda, esanti Kalifornijos rytinėje dalyje. Pagal 2021 m. duomenis, Mono apygardoje gyveno 13 247 žmonės. Tai ketvirta mažiausiai apgyvendinta apygarda Kalifornijoje. Mono apygardoje nėra nei vieno miesto statuso turinčio miesto, vienintelis ir didžiausias miestelis – Mamot Leikas. Apygardos būstinė įsikūrusi Bridžporte. Apygarda įsikūrusi į rytus nuo Siera Nevados, tarp Josemičio nacionalinio parko ir Nevados. Apygardoje esanti Džun Leiko gyvenvietė yra garsi slidinėjimo ir žvejybos kurortais.
Istorija
Mono apygarda įkurta 1861 m. iš Kalaveraso, Fresno ir Mariposos apygardų dalių. 1866 m. dalys apygardos atiduotos Injo apygardai. Apygarda pavadinta pagal Mono ežerą, kuris telkšo jos teritorijoje.
Gyventojai
2020 m. duomenimis Mono apygardoje gyveno 64,9 % baltųjų, 3,06 % afroamerikiečių, 4,37 % azijiečių, 1,51 % mišrios rasės, 1,24 % indėnų, 0,74 % kitų rasių, 0,22 % afroamerikiečių ir 27 % lotynoamerikiečių kilmės gyventojų.
Šėtono šventykla
miniatiūra|Šėtono šventyklos logotipas Šėtono šventykla – neteistinė religinė ir žmogaus teisių organizacija, kurios pagrindinė būstinė yra Jungtinėse Amerikos Valstijose,  taip pat Kanadoje, Australijoje ir Jungtinėje Karalystėje. Organizacija naudoja šėtoniškus įvaizdžius egalitarizmui, socialiniam teisingumui, bažnyčios ir valstybės atskyrimui propaguoti ir savo misijai „skatinti geranoriškumą ir empatiją [tarp visų žmonių]“. Šėtono šventykla savo viešose kampanijose naudoja satyrą, teatrališkus triukus, humorą ir teisinius veiksmus, kad „atkreiptų dėmesį ir paskatintų žmones iš naujo įvertinti baimes ir suvokimą“ bei „atkreiptų dėmesį į religinę veidmainystę ir kėsinimąsi į religijos laisvę“.
Šėtono šventykla netiki antgamtiniu Šėtonu, o naudoja literatūrinį Šėtoną kaip metaforą, skatinančią pragmatinį skepticizmą, racionalų abipusiškumą, asmeninę autonomiją ir smalsumą. Šėtonas naudojamas kaip simbolis, simbolizuojantis „amžiną maištininką“ prieš savavališką valdžią ir socialines normas.
Dalyvaudama visuomeninėje veikloje, organizacija imasi politinių veiksmų ir lobistinės veiklos, daugiausia dėmesio skirdama krikščioniškų privilegijų atskleidimui, kai jos kertasi su asmens religijos laisve.
Misija ir įsitikinimai
Šėtono šventykla savo misiją apibūdina taip:"Šėtono šventyklos misija – skatinti visų žmonių geranoriškumą ir empatiją, atmesti tironišką valdžią, propaguoti praktinį sveiką protą, priešintis neteisybei ir imtis kilnių tikslų. Šėtono šventykla viešai pasipriešina neapykantos grupėms, kovojo už kūno bausmių panaikinimą valstybinėse mokyklose, prašo lygių teisių, kai religinės instaliacijos įrengiamos valstybinėje nuosavybėje, suteikia religinę išimtį ir teisinę apsaugą nuo įstatymų, kurie nemoksliškai riboja moterų reprodukcinę autonomiją, demaskuoja kenksmingus pseudomokslininkus, praktikuojančius psichikos sveikatos priežiūrą, organizuoja klubus kartu su kitais religiniais popamokiniais būreliais mokyklose, apsuptose prozelitistinių organizacijų, ir užsiima kita veikla, atitinkančia mūsų principus."
Principai
Šėtono šventykla vadovaujasi septyniais pagrindiniais principais:
Šventės
Šėtono šventykla propaguoja penkias šventes.
Portugalijos futbolo varžybos 1944–1945 m.
Portugalijos futbolo varžybos 1944–1945 m.
Vasilijus Kreitanas
Vasilijus Kreitanas (, 1832 m. kovo 24 d. Hamina, Vyborgo gubernija, Suomijos Didžioji Kunigaikštystė – 1896 m. gegužės 25 d. Sankt Peterburgas, Rusijos imperija) – rusų skulptorius, keturiolikos maišto dalyvis, vienas iš „Dailininkų artelės“ steigėjų.
Biografija
thumb|200 px|left|Vasilijaus Kreitano skulptūra „Sėjėjas” (Rusijos nacionalinis muziejus)
Vasilijus Kreitanas gimė 1832 m. kovo 24 d. Haminoje, Vyborgo gubernijoje, Suomijos Didžiojoje Kunigaikštystėje vokiečių kilmės skulptoriaus Petro Kreitano šeimoje. Vasilijus Kreitanas mokėsi Šv. Petro ir Povilo liuteronų mokykloje Sankt Peterburge. 1858 m. Kreitanas įstojo į Sankt Peterburgo Dailės akademijos skulptūros klasę, kuriai vadovavo profesoriai Nikolajus Pimenovas, Klodas fon Jurgensburgas. Studijų metu Kreitanas ne kartą buvo apdovanotas Dailės akademijos medaliais: 1858 m. jis gavo mažąjį sidabro medalį už bareljefą „Pasaulinis tvanas“, 1859 m. didįjį sidabro medalį, 1862 m. mažąjį sidabro medalį už skulptūrą „Sėjėjas”.
1863 m. lapkričio 9 d. Vasilijus Kreitanas dalyvavo Dailės akademijos keturiolikos studentų maište. Studentai atsisakė dalyvauti konkurse dėl didžiojo aukso medalio. Konkursas buvo skirtas Dailės akademijos 100-osioms gyvavimo metinėms. Nuo 1863 m. Vasilijus Kreitanas buvo Sankt Peterburgo dailininkų artelės, kuriai vadovavo Ivanas Kramskojus, nariu. Buvo vienas šios artelės steigėjų.
1869 m. už Dailės akademijos parodoje eksponuotą portretinį biustą Vasilijui Kreitanui suteiktas pirmojo laipsnio dailininko vardas. Vėliau Kreitanas užsiėmė pedagogine veikla, mokė dvarininkų vaikus. Dirbo dailės mokytoju Sankt Peterburgo 2-ojoje karinėje gimnazijoje. Nuo 1870 m. iki 1891 m. Kreitanas dėstė skulptūrą Meno mylėtojų imperatoriškoje draugijoje.
Lee Seung-yun
Lee Seung-yun (g. 1995 m. balandžio 18 d.) – Pietų Korėjos šaulys iš lanko. Olimpinis medalininkas.
Biografija
2013 m. pasaulio čempionato finale nugalėjo kitą Pietų Korėjos atstovą Oh Jin-Hyek ir tapo pasaulio čempionu.
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Bon-chan atrankoje surinko 676 taškus ir užėmęs 12-ą vietą pateko į kitą etapą. Komandinėje rungtyje kartu su Kim Woo-jin ir Ku Bon-chan nugalėjo JAV rinktinę ir tapo olimpiniai čempionais.
Ku Bon-chan
Ku Bon-chan (g. 1993 m. sausio 31 d.) – Pietų Korėjos šaulys iš lanko. Olimpinis medalininkas.
Biografija
2015 m. pasaulio čempionate Kopenhagoje kvalifikaciniame etape liko 15-as. Dėl aukštos vietos kvalifikaciniame raunde Bon-chan varžytis pradėjo tik trečiame raunde, kuriame nugalėjo Danijos atstovą Casper Lauridsen, bet vėliau pralaimėjo Venesuelos atstovui Elías Malavé ir iš tolimėsnės kovos pasitraukė. Komandinėje rikiuotėje finale nugalėjo Italiją ir pelnė aukso medalį. Mišrių komandų varžybose kartu su Ki Bo-Bae pelnė antrą aukso medalį.
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Bon-chan atrankoje surinko 681 tašką ir užėmęs 6-ą vietą pateko į kitą etapą. Komandinėje rungtyje kartu su Kim Woo-jin ir Lee Seung-yun nugalėjo JAV rinktinę ir tapo olimpiniai čempionais.
Elbės smiltainio kalnai
thumb|250px|Elbės smiltainio kalnai
Elbės smiltainio kalnai  – kalnų masyvas Vokietijoje (Saksonija) ir Čekijoje (Bohemija), abipus Elbės upės. Vakaruose pereina į Rūdinius kalnus, rytuose – į Sudetus. Aukštis iki 723 m (Dečino Snežniko k.). Sudaryti iš smiltainio. Dėl erozijos smiltainio uolienos smarkiai sudūlėjusios, suformuoja bokštus, arkas, atlikuonis.
Čekijai priklausanti kalnų dalis įeina į Bohemijos Šveicarijos nacionalinį parką, Vokietijai – į Saksonijos Šveicarijos nacionalinį parką.
Brokeno kalnas
Brokeno kalnas  – aukščiausia Harco kalnų vidurio Vokietijoje viršukalnė. Aukštis – 1141,1 m. Stūkso Saksonijos-Anhalto žemėje.
Brokeno kalnas pasižymi itin sudėtingomis klimatinėmis sąlygomis ir savo mitine reikšme. Viršukalnė didžiąją metų dalį (vidutiniškai 306 d.) gaubiama rūko. Apie 100 dienų per metus kalną dengia sniegas, neigiamos temperatūros laikosi 85 dienas. Žiemą oro temperatūra gali nukristi iki -28 °C. Didžiausias užfiksuotas vėjo greitis – 263 km/h.
Pasak legendos, naktį iš balandžio 30 į gegužės 1-ąją ant kalno susirenka raganos ir kelia Valpurgijos šventę (ji aprašoma žymiame Gėtės romane „Faustas“). Brokeno kalne būdingos keistos šešėlių fokusacijos (Brokeno šmėkla).
Šaltojo karo metais Brokeno kalnas civiliams buvo nepasiekiamas, čia veikė VDR žvalgybos bazė.
Frazė
Frazė ( – posakis < phrázō – išreiškiu kalba) – baigtinę mintį reiškiantis ir intonaciškai baigtas žodžių junginys ar posakis. Apima šūkius, sentencijas, aforizmus, patarles ir kt.
Kartais frazė sutampa su sakiniu, tačiau dažniausiai frazė yra tik sakinio fragmentas, išreiškiantis tam tikrą mintį.
Santaka (Marijampolė)
Santaka – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 4 km nuo Igliaukos.
Frazė
Nuorodos
Frazes
Meninės raiškos priemonės
Meninės raiškos priemonės – meninio teksto (kūrinio) kalbos raiškos, stiliaus ir poetikos elementai, kurie padeda išreikšti kūrinio idėją, atskleisti veikėjų norus, charakterius, jų poelgių motyvaciją, jausmus ir mintis, veiksmo aplinkybes, sukurti tam tikrą atmosferą ar atspindėti lyrinio subjekto vidines būsenas.
Meniniuose tekstuose žodžiai, sakiniai jungiami ne vien gramatiškai, bet dar ir pagal poetinę gramatiką. Ja laikomi eilėdara, rimai, ritmas, intonacija, eilučių, posmų susiejimas pagal tam tikrus kompozicinius principus.
Park Mladeži stadionas
Park Mladeži stadionas – įvairios paskirties stadionas Splite, Kroatijoje. Tai yra antras pagal dydį stadionas Splite po Gradski stadion u Poljudu.
Stadionas atidarytas 1955 m. Jame telpa 4 075 žiūrovai. Be futbolo stadione užsiimama lengvąja atletika. Taip pat šalia yra mažesnis treniruočių aikštynas, kurį naudoja klubas „NK Galeb“.
Kemešio apylinkė
Kemešio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Saldutiškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Švenčionėlių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Saldutiškio apylinkės.
Santaka (Švenčionys)
Santaka – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Švenčionėlių.
Sanginiškės
Sanginiškės – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Eišiškių, išsibarstęs tarp Karklinių ir Dimitrų.
Istorija
XIX a. pab. Sanginiškės buvo šlėktų okolica Lydos apskrityje.
IK Frej
IK Frej – Švedijos futbolo klubas iš Stokholmo priemiesčio Tebio.
Istorija
IK Frej 1968 m. įkūrė Åke Berghagen ir jo draugai. Per tą laiką klubas žaidė žemesniuose divizionuose, o pastaruoju metu žaidžia antros pakopos pirmenybėse.
Portugalijos futbolo varžybos 1943–1944 m.
Portugalijos futbolo varžybos 1943–1944 m.
NKL 2017–2018 m. sezonas
NKL 2017–2018 metų sezonas – 13-as lygos sezonas, kuriame dalyvauja 14 klubų.
FC West Armenia
Jerevano „West Armenia futbolo klubas“ arba West Armenia – Armėnijos futbolo klubas iš Jerevano.
Istorija
Buvęs Armėnijos rinktinės žaidėjas Armen Shahgeldyan tapo komandos treneriu.
2021 m. kovo 31 d. pranešta, kad dėl finansinių nepriteklių klubas traukiasi iš čempionato ir taurės turnyro.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo Pirmoje lygoje ir tapo nugalėtojais. Po sezono buvo perkelti į aukščiausią lygą.
2023–2024 m. sezone rungtyniavo Premjer lygoje.
Sezonai
Šaltiniai:
Bokeo provincija
Bokèo  – Laoso provincija, įsikūrusi šalies šiaurėje.
Provincija sudaryta 1983 m., atskyrus nuo Luangnamtos provincijos. Bokeo provincijos sostinė yra prie Mekongo įsikūręs Banhuajksajus.
Administracinis suskirstymas
Provincija skirstoma į rajonus:
Bronisław Krzyżanowski
Bronislovas Kžižanovskis (1876 m. Obeliuose, Rusijos imperija – 1943 m. sausio 17 d. Vilniuje, Trečiasis Reichas) – politikas, teisininkas, visuomenės veikėjas.
Biografija
Gimė 1876 m. Obeliuose, baigė Vilniaus gimnaziją, vėliau studijavo teisę Maskvoje. 1895 m. išvyko mokytis į Krokuvos Jogailos universitetą, kur 1901 m. tapo teisės mokslų daktaru. Baigęs mokslus tapo Lenkijos socialistų partijos nariu. 1913 m. išrinktas į Vilniaus miesto tarybą. 1922 m. sausį išrinktas į Vidurinės Lietuvos seimą, kur atstovavo Kamajų apylinkės lenkus. Seime priklausė frakcijai, kuri pasisakė prieš Vidurinės Lietuvos inkorporavimą į Lenkijos sudėtį, o buvo autonomijos šalininkas. 1922 m. išrinktas į Lenkijos senatą, 1925 m. tapo naujai susikūrusios Darbo partijos nariu. 1938-1939 m. buvo Demokratų partijos filialo Vilniuje organizatorius, dirbo Vilniuje veikusiame Rytų Europos politinių tyrimų institute. 1939 m. Lietuvai susigrąžinus Vilnių dirbo Vilniaus lenkų komitete. Mirė 1943 m. sausio 17 d. Vilniuje.
Portugalijos futbolo varžybos 1942–1943 m.
Portugalijos futbolo varžybos 1942–1943 m.
Hojvikas
Hojvikas  – trečias pagal dydį Farerų miestas. Sujungtas su Torshaunu. Hojvike yra gimnazija, Farerų istorijos muziejus. Pirmoji bažnyčia buvo baigta statyti 2007 m.
Manoma, kad Hojvikas yra sena gyvenvietė. Išlikusi XVII a. ferma. Dabar ferma veikia kaip muziejus po atviru dangumi.
Hojviko istorijos muziejuje 2005 m. buvo pasirašyta laisvosios prekybos sutartis tarp Farerų ir Islandijos, todėl šis susitarimas žinomas Hojviko susitarimo pavadinimu.
Kackonių apylinkė
Kackonių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Hojvikas
Iki XIX a. vidurio Hojvike buvo tik viena ferma. Po Antrojo pasaulinio karo netoli fermos buvo pastatyta daugiau namų. Miestelio populiacija išaugo XX a. 9-ojo dešimtmečio pirmoje pusėje.
Kackonių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Adutiškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Švenčionių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Adutiškio apylinkės ir Svirkų apylinkės.
Hojvikas
thumb|left|Jógvan Waagstein: Kýrdalur í Hoyvík 1930 (Hojvikio kaimas).
Willem Drost
Biografija
Vilemas Drostas gimė Amsterdame, pakrikštytas Naujoje bažnyčioje 1633 m. balandžio 19 d. Pasak Houbraken, jis buvo Rembranto mokiniu, kas galėjo atsitikti prieš 1650 m. Anksčiausias V. Drosto grafikos kūrinys datuotas 1652 m., tapybos − 1653 m. Pasak Houbraken, V. Drostas keliavo į Italiją, kur susidraugavo su olandų tapytojais Jan van der Meer iš Utrechto ir Johann Carl Loth. Labai mažai žinoma patikimų faktų apie V. Drosto gyvenimą. Jis mirė jaunas, nesulaukęs 26 metų, Amsterdame 1659 m. vasario mėn. Jo ankstyvoji kūryba buvo įtakota Rembranto, vėlyvojoje pasirodė itališkos tapybos motyvų.
Jan de Bray
Biografija
Janas de Brajus gimė apie 1627 m. menininkų šeimoje Harleme. Jo tėvas Salomon de Bray (1597–1664) buvo architektas ir tapytojas, motina Anna Westerbaen (apie 1605–1663) buvo poeto ir gydytojo Jacob Westerbaen (apie 1600–1670) ir portretų tapytojo Jan Westerbaen (apie 1600–po 1677) sesuo. Janas de Brajus tikriausiai buvo apmokintas tėvo ir Jan Westerbaen. Jano broliai Dirkas ir Josefas tapo tapytojais. Tapytojas karjerą pradėjo apie 1650 m. Didesnioji Jano de Brajaus šeimos dalis, įskaitant tėvą ir motiną, mirė 1663-64 m. maro metu. J. de Brajus šeimą pavaizdavo paveiksle „Antonijus ir Kleopatra“ su tėvais centre, broliu Dirku už jų ir autoportretu kairėje. Janas de Brajus buvo vedęs tris kartus: 1668 m. – Maria van Hees, 1672 m. – Margaretha de Meyer ir 1678 m. – Victoria Stalpert van der Wielen. Visos jo žmonos mirė iškart po vedybų praėjus metams, dviem. Trečioji mirė gimdymo metu. Gali būti, kad nuolatiniai po to kilę ginčai dėl paveldėjimo lėmė, kad 1689 m. J. de Brajus paskelbė bankrotą. 1686 m. J. de Brajus persikėlė į Amsterdamą, kur 1692 m. įgijo piliečio teises. J. de Brajus mirė 1697 m. Amsterdame, jo palaikai palaidoti balandžio 4 d. Harleme. J. de Brajaus kūrybos branduolį sudaro portretai ir istoriniai paveikslai, atlikti klasikinės tapybos tradicijoje. Jis taip pat dirbo architektu.
Adutiškio rajonas
Adutiškio rajonas buvo Baltarusijos TSR administracinis-teritorinis vienetais 1940 m. Centras – Adutiškis.
Istorija
Įkurtas 1940 m. sausio 15 d. ir įėjo į Vileikos srities sudėtį. Rajonas įkurtas iš dalies Švenčionių apskrities. 1940 m. lapkričio 25 d. didžioji dalis rajono atiteko Lietuvos TSR, o 7 valsčiai liko Baltarusijos TSR. 1941 m. sausio 15 d. baltarusiškoji Adutiškio rajono dalis prijungta prie Švenčionių apskrities.
Laser Radial
Laser Radial – sportinė vienvietė burvaltė. Nuo 2008 m. olimpinė buriavimo klasė moterų varžybose.
Burvaltę suprojektavo LaserPerformance kompanija, kuri taip pat gamina olimpines Laser burvaltes.
Aliteracija
Aliteracija ( – prie, link + littera – raidė) – tikslingas tų pačių arba panašiai skambančių priebalsių kartojimas eilutėse, posmuose.
Kolafjorduras
Kolafjorduras  – kaimas Streimojaus saloje, Fareruose. Nutolęs 21,8 km į šiaurę nuo Torshauno. 2012 m. duomenimis, kaime gyveno 793 gyventojai. Nuo 2001 m. priklauso Torshauno savivaldybei. Prieš tai turėjo savo savivaldą.
Jakelių apylinkė
Jakelių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Adutiškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Švenčionių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Adutiškio apylinkės ir Kavaltiškės apylinkės.
FC Van
„Vano“ futbolo klubas arba FC Van– Armėnijos futbolo klubas iš Čarencavano.
Istorija
Klubas įkurtas 2019 m. Jo įkūrėjas armėnų-rusų verslininkas Olegas Gukasovas.
2019 m. buvo priimti į Pirmą lygą. Karen Barseghyan tapo komandos treneriu.
2020 m. klubas pateko į Armėnijos Aukščiausią lygą. 2020–2021 m. sezone buvo šešti. 2021–2022 m. rungtyniavo Premjer lygoje ir liko aštuntoje vietoje.
Sezonai
Šaltiniai:
Daukšių apylinkė (Švenčionys)
Daukšių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1947 m. prijungta Didžiasalio apylinkė. 1949 m. buvo Švenčionių valsčiuje, 1950 m. Daukšių apylinkė priskirta naujam Švenčionių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Bielionių apylinkės.
Manua salos
thumb|250px|Manua salų žemėlapis
Manua salos  – trijų salų grupė Polinezijoje, Samoa salyne, priklauso Amerikos Samoa (JAV valda). Salų grupę sudaro Tau sala bei dvilypė Ofu-Olosegos sala. Šios salos nutolusios 110 km nuo Tutuilos, užima 56 km² plotą, o jose gyvena apie 1400 žmonių. Salos vulkaninės kilmės kalnuotos, apaugusios tropinėmis džiunglėmis.
Manua salos polineziečių gyvenamos bent 3000 metų ir buvo svarbus kultūrinis centras. Iki XX a. pr. sudarė karalystę (sostinė – Tau) ir turėjo savo valdovą, tituluojamą Tui Manuʻa. Dabar Manua salos sudaro vieną iš 3 Amerikos Samoa rajonų.
Rujevica stadionas
Rujevica stadionas – įvairios paskirties stadionas Rijekoje, Kroatijoje. Stadionas atidarytas 2015 m. Jame savo rungtynes žaidžia klubas HNK Rijeka ir Kroatijos vyrų futbolo rinktinė.
2016 m. pabaigoje buvo pradėta stadiono rekonstrukcija planuojant atitikti UEFA standartus ir žiūrovų skaičių padidinti virš 8 000. Šie darbai baigti 2017 m.
Žiūrovų talpa sektoriuose
4 sektoriuose telpa 8 279 žiūrovai:
Veikla
Veikla – elgesys, kuris yra sąmoningas, ir kuriuo siekiama tikslo.
Dažnos veiklos rūšys yra darbas, žaidimas, kova, mokymasis.
Asmenų grupė, sukurta ar susikūrusi bendrai veiklai, yra organizacija.
Švedijos futbolo varžybos 2017–2018 m.
Dalyviai
Čempionų titulą gynė Malmės FF komanda.
Pirmą kartą į lygą pateko Upsalos „Sirijus“, kurie nugalėjo Superettan 2016-ųjų pirmenybėse, o 2017 m. buvo šio klubo debiutas elito lygoje. Taip pat pirmą kartą pateko ir AFC Eskilstuna, kurie Superettan 2016-ųjų pirmenybėse užėmė antrąją vietą ir 2017 m. debiutavo elito lygoje. Dar vienas naujokas Halmstado BK išlikimo rungtynėse nugalėjo 14 vietoje likusius Helsingborgs IF. Ir po pertraukos sugrįžo į elito lygą.
Atsakomosios rungtynės
''Rezultatas 1–1 po dvejų rungtynių. IK Frej nugalėjo dėka svečiuose pelnyto įvarčio ir išliko Superettan pirmenybėse.''
Örgryte IS nugalėjo 4–3 bendru rezultatu ir išliko Superettan pirmenybėse.
Pusfinalio rungtynės Östersunds 0:1 Malmö
---
Pusfinalio rungtynės AIK 0:2 Djurgårdens
--
Finalo rungtynės
-
Janaukos kalnas
Janaukos kalnas – kalva pietvakarių Lietuvoje, Vištyčio-Gražiškių aukštumoje (Sūduvos aukštuma), prie pat sienos su Lenkija, Vištyčio regioniniame parke. Tai viena aukščiausių kalvų Lietuvoje (absoliutusis aukštis 284,81 m). Anksčiau manyta, kad kalvos aukštis siekia 282,9 m, tačiau 2007 m. atlikti tyrinėjimai parodė, jog kalva aukštesnė (dar nurodoma, kad jos aukštis 285,25 m). Janaukos kalną dengia miškas (Pavištyčio).
Kalva susiformavo iš moreninio priemolio ir priesmėlio. Apie 1 km į šiaurę nuo Janaukos kalno įsikūręs Janaukos kaimas. Į pietryčius nuo kalvos stūkso Dunojaus kalnas, o į pietvakarius – Pavištyčio kalnas.
Santaka (Buivydžiai)
Santaka – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, netoli Buivydžių, prie Neries ir Žeimenos santakos. Kitame upės krante yra Santakos kaimas Nemenčinės seniūnijoje. Yra Santakos geležinkelio stotelė prie Vilniaus–Daugpilio geležinkelio.
Šiekštelis (Utenos r.)
Šiekštelis – ežeras Lietuvoje, Utenos rajone, 8,5 km į pietryčius nuo Daugailių, Gatelių miške. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,36 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 156,5 m. Krantai aukštoki, sausi, ištisai apaugę medžiais. Šiaurėje išteka upelis link Alksno ežero (Ligajos upės baseinas). Į pietus įsikūręs Gatelių kaimas. Šiauriniu krantu eina riba su Zarasų rajonu.
Gražulių apylinkė
Gražulių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Švenčionių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Švenčionių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Bielionių apylinkės ir Kirkučių apylinkės.
Tau (sala)
thumb|250px|Tau iš palydovo thumb|230px|Salos žemėlapis
Euornithes
Euornithes – klada, į kurią įeina visų Avialae bendras protėvis artimesnis šiuolaikiniams paukščiams negu Sinornis.
Tau (sala)
Tau  – vulkaninė sala Ramiajame vandenyne, Samoa salyne, Amerikos Samoa, Manua salų spiečiuje. Plotas – 44,31 km².
Euornithes
Clarke et al. (2006 m.) nustatė, kad primityviausias žinomas Euornithes (Yanornithiformes) turėjo pažangių ir primityvių savybių mozaiką. Šios rūšys išsaugojo primityvius požymius, tokius kaip pilviniai šonkauliai (gastralia) ir gaktinė sąvarža (symphysis pubica). Taip pat turėjo pirmuosius šiuolaikinius antuodegius (uropygium). Yixianornis (IVPP 13631) išsaugojo aštuonių pailgų vairuojamųjų plunksnų (rectrices) šiuolaikinį išdėstymą. Nežinoma ankstyvesnių Pygostylia, kurie išsaugojo tokio tipo uodegos plunksnas, jie turėjo tik suporuotas plunksnas arba kuokštą trumpų plunksnų.
Tau (sala)
Sala susidariusi užgesusio ugnikalnio vietoje. Jos ilgis 10 km, plotis 6 km. Paviršius kalnuotas, iškyla į 931 m aukštį (Latos kalnas, aukščiausia Amerikos Samoa vieta). Salą supa rifas. Visa pietrytinė Tau pusė patenka į Amerikos Samoa nacionalinį parką.
Euornithes
Klasifikacija
Pirmą kartą Euornithes pavadinimą pavartojo Edward Drinker Cope 1889 m. ir nuo tada jis buvo naudojamas daugeliui Avialae grupių. 1998 m. Paul Sereno pirmą kartą apibrėžė Euornithes kaip kladą, į kurią įeina visi gyvūnai artimesni paukščiams negu Enantiornithes (Sinornis). Kitas plačiai vartojamas pavadinimas, Ornithuromorpha, kurį 1999 m. pavartojo Luis Maria Chiappe. Į šią kladą jis įtraukė Patagopteryx, Vorona ir Ornithurae protėvius ir palikuonis.
Tau (sala)
2010 m. Tau saloje gyveno 873 gyventojai. Sala administraciškai priklauso Manua rajonui. Pagrindinės gyvenvietės: Tau, Faleasao, Fitiuta, Luma, Siufaga. Prie Fitiutos yra lėktuvų pakilimo takas. Pagal šiaurinį Tau krantą nutiestas kelias. Rytinėje pakrantėje yra archeologinė Saua vietovė, siejama su Lapitos kultūra.
Euornithes
Ryšiai
Kladogramoje pateikiami duomenys yra Michael Lee ir jo kolegų 2014 m. atliktos analizės rezultatas.
Tau (sala)
thumb|left|240px|Statūs salos krantai
Euornithes
Kitos gentys
Čia pateiktas 2011 m. Thomas R. Holtz Jr. sudarytas Euornithes genčių sąrašas, kurios nepriskirtos nei vienam pogrupiui.
Thomas R. Holtz Jr. taip pat į šį sąrašą įtraukė Eurolimnornis ir Piksi gentis, kurios vėliau buvo identifikuotos kaip pterozaurai
Ignacas Ivickis
Ignacas Ivickis (1783 m. liepos 31 d. Upytėje, Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė – 1823 m. lapkričio 3 d. Kosuve, Austrija-Vengrija) – teologas, pedagogas.
Biografija
Gimė 1783 m. liepos 31 d. Upytėje. 1800 m. įstojo į jėzuitų kunigų seminariją Polocke. 1806-1808 m. dirbo teologijos mokytoju Oršoje, 1808-1809 m. Mscislave. 1812 m. sausio 25 d. įšventintas į kunigus. Vėliau dirbo mokytoju Polocko akademijoje. Uždarius akademiją dirbo pastoriumi Bžozuve (1820-1821), Pidkamine (1821-1822) ir Kosuve (1822-1823).
Žeimių vinkšna
Žeimių vinkšna – išskirtinio amžiaus vinkšna, auganti Joniškio rajone, Žagarės seniūnijoje, Žeimių kaime, apie 12,5 km į pietus nuo Žagarės, 8 km į pietvakarius nuo Skaistgirio. Apylinkėse plyti Joniškio miškų urėdijos miškai. miniatiūra|180px|left|Vinkšnos kamienas miniatiūra|180px|left|Ankstyvą pavasarį, 2015 m.
Duomenys
• Kamieno duomenys iš informacinės lentelės
Cibonių tvenkinys
Cibonių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Varėnos rajone, 11 km į pietryčius nuo Varėnos. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Uosupio intakas) 0,26 km nuo jo įtekėjimo į Čepelūnų tvenkinį. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,37 km, plotis – iki 0,26 km. Altitudė 162,8 m. Krantai žemi. Pietiniame krante stūkso Dainavos miškas. Rytiniame krante įsikūręs Cibonių kaimas, vakariniame – Ulbinų kaimas.
Tvenkinys įrengtas 1978 m.
Santaka (Lavoriškės)
Santaka – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 11 km nuo Lavoriškių.
Ängelholms FF
Ängelholms FF – Švedijos futbolo klubas iš Engelholmo.
Istorija
Dabartinis klubas įkurtas 1976 m. Ilgą laiką žaidė žemesniuose divizionuose.
2008 m. klubas iškovojo aukščiausią poziciją per visą klubo istoriją, kai Superettan pirmenybėse užėmė 5 vietą. Dalyvavo atkintamosiose varžybose dėl patekimo į elitinę lygą, bet pralaimėjo 3-4 bendru rezultatu.
2016 m. gruodžio 22 d. klubas paskelbė apie bankrotą.
2017 m. sausio 17 d., pranešta, kad klubas išvengs bankroto.
Stadionas
Iki 2013 m. namų rungtynes žaidė Ängelholms IP stadione. Jis talpina 4000 žiūrovų. Ši arena neatitiko keliamų Superettan pirmenybėms reikalavimų, tačiau klubui buvo leista žaisti išimties tvarka.
2014 m. buvo sugriežtinti reikalavimai Superettan lygos pirmenybėms, todėl klubas savo namų rungtynes buvo priverstas žaisti Olympia stadione, kaimyniniame Helsingborge.
2014 m. birželio mėn. buvo paskelbta, kad klubas vėl gavo išimtį žaisti namų arenoje.
Tom Dice
Jis atstovavo Belgijai 2010 m. Eurovizijos dainų konkurse Osle su daina „Me And My Guitar“, kuri finale užėmė šeštą vietą, tai vienas Belgijos geriausių rezultatų šiame konkurse. Dice taip pat buvo pirmasis Belgijos atlikėjas, patekęs į finalą nuo pusfinalio įvedimo Eurovizijoje. Tom Dice išleido du studijinius albumus, „Teardrops“ (2010) ir „Heart for Sale“ (2012).
Portugalijos futbolo varžybos 1941–1942 m.
Portugalijos futbolo varžybos 1941–1942 m.
Jonas Truchanovičius
Jonas Truchanovičius (g. 1993 m. birželio 23 d. Šiauliuose) – Lietuvos rankininkas, nacionalinės rinktinės žaidėjas.
Biografija
2017–2018 m. sezono Europos rankinio federacijos čempionų lygos nugalėtojas kartu su Prancūzijos klubu Montpellier Handball.
Šiuo metu priklauso ukrainiečių klubui HC Motor Zaporizhia, kuris rungtyniauja Ukrainos rankinio superlygoje ir EHF čempionų lygoje.
2020 m. išrinktas geriausiu Lietuvos metų rankininku.
Trebučių apylinkė
Trebučių apylinkė (arba Trėbučių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Švenčionių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Švenčionių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Bielionių apylinkės ir Grigaliūnų apylinkės.
Glenn Ståhl
{{Infobox football biography Glenn Ståhl 1993 1994 1996–2000 2001–2005 2008 Östers IF IFK Värnamo Husqvarna FF Hamarkameratene Husqvarna FF {{0}}{{0}}? {{0}}{{0}}(?) {{0}}{{0}}? {{0}}{{0}}(?) 150 {{0}}{30) 125 {{0}}{{0}}{4) {{0}}{{0}}? {{0}}{{0}}(?) 1989–1991 U-19 rinktinė 21 {{0}}{{0}}(0) 2011–2012 2013–2014 2015–2016 2017 2018 2020 2021 2022 IFK Värnamo GIF Sundsvall ({{small|analitikas}}) Kvik Halden FK Ljungskile SK TB/FC Suðuroy/Royn NSÍ Runavík {{nowrap|KÍ Klaksvík ({{small|akademijos direktorius}})}} FK Riteriai }}
Glenas Leifas Štolis (Glenn Leif Ståhl, g. 1971 m. rugpjūčio 25 d. Vernamu) – Švedijos futbolo specialistas, futbolo treneris. Savo laiku atstovavo Švedijos jaunimo rinktinėms. Šiuo metu – FK Riteriai vyr. treneris (2022 m.)
Biografija
Gimė Vernamu, Švedijoje. Žaidė gynėjo pozicijoje.
Atstovavo Östers IF ir Husqvarna FF klubams Švedijoje, bei HamKam Norvegijoje.
1991 m. žaidė U-20 Pasaulio taurės turnyre, kuris vyko Portugalijoje.
Baigęs futbolininko karjerą ėmėsi trenerio darbo: buvo Švedijos, Norvegijos ir Farerų Salų įvairių klubų vyr. treneriu. 2007–2010 m. Husqvarna FF, 2011–2012 m. IFK Värnamo, 2013–2014 m. GIF Sundsvall analiktiku, 2015–2016 m.Kvik Halden FK, 2017 m. Ljungskile SK, 2018 m. TB/FC Suðuroy/Royn, 2020 m. NSÍ Runavík.
2021 m. dirbo KÍ Klaksvík akademijos direktoriumi.
FK Riteriai
FK Riteriai pasikvietė dirbti vyr. treneriu ir nuo 2022 m. sausio mėn. pagrindinei komandai vadovavo Glenas Štolis.
Saročia
Saročia  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Mikailiškių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 2 km į šiaurės rytus nuo Mikailiškių, prie Saročios (Klevelės) žemupio, netoli santakos su Nerimi.
Istorija
XIX a. kaimas pateko į Švenčionių apskritį, Aleksandrovo valsčių, Strėčios apylinkę. ~1866 m. čia gyveno 88 katalikai, 3 žydai. Veikė vandens malūnas, milo karšykla. 1864 m. priklausė Paškevičiams (Sidariškių dvarui).
Fitoftorozė
Fitoftorozė arba Fitoftora ( – augalas ir φθαρτικός – naikinantis, griaunantis) – viena kenksmingiausių ir dažniausių pomidorų, bulvių protistinių ligų.
Jos sukėlėjas protistas Phytophtora infestans pažeidžia visus antžeminius augalo organus. Ant stiebų ir lapkočių atsiranda pailgų, kartais susiliejančių, o ant lapų – netaisyklingų pilkai rudų dėmių. Kai liga išplinta ant žiedynų, šie pajuoduoja ir nudžiūva.
Plitimas
Fitoftorozės plitimas ir kenksmingumas priklauso nuo klimato ir oro sąlygų vegetacijos laikotarpiu. Pirmieji jos pasireiškimai ir vėlesni protrūkiai pastebimi, užėjus rūkams, ilgalaikiam lietui, krintant šaltoms ir gausioms rasoms, kai oro drėgnis didesnis nei 75 %, oro temperatūra 14–20 °C dieną, o naktį nukrinta iki 10 °C. Karšti ir sausi orai gali sulaikyti ir net pristabdyti ligos vystymąsi.
Paprastai fitoftorozė iš pradžių pasirodo ant ankstyvųjų bulvių lapų. Paskui, po 10–15 dienų, ji persimeta ant pomidorų, bet būna ir atvirkščiai. Infekcijos šaltinis gali būti peržiemojusios bulvės ir likusios augalinės liekanos, ant kurių lieka micelio arba sporų. Sukėlėjas plinta su lietaus lašais, per orą, prikibdamas prie darbo įrankių, avalynės, drabužių, pirštinių ir t. t.
Profilaktika
Kad augalas nesirgtų, būtinos kelios sąlygos :
Skerdimai (Astravas)
Skerdimai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Mikailiškių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 4,5 km į pietus nuo Mikailiškių, prie Mikailiškių–Gervėčių kelio.
Istorija
XIX a. Skerdimų palivarkas pateko į Vilniaus apskritį. ~1866 m. čia gyveno 3 katalikai.
Santakai
Santakais vadinami kaimai: