cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Falco 3
Priešistorė
Po bendradarbiavimo su prodiuseriu Robertu Pongeriu, su kuriuo išleido du albumus „Einzelhaft“ bei „Junge Roemer“, priblėsus populiarumui, Falco nusprendė bendradarbiauti su olandų prodiuserių duetu - broliais Robu ir Ferdi Bollandais. Albumo įrašinėjimas truko virš dviejų mėnesių ir buvo paruoštas leidybai 1985 m. pavasarį. Pats Falco norėjo, kad jame būtų 11 dainų, tačiau jo sukurta „Without You“ į jį netilpo.
Albume yra du koveriai - vokiškai perdainuota The Cars daina „Lookin' for Love“, pervadinta „Munich Girls“, ir Bob Dylan kūrinys „It's All Over Now, Baby Blue“, kurioje vietoj titulinės angliškos eilutės dainuojama vokiškai „Was vorbei ist, ist vorbei“.
Albumo pavadinimas „Falco 3“ interpretuojamas ir kaip chronologinis, nes tai yra 3-asis Falco albumas, ir kaip „Falco - laisvas“ (angl. three - „trys“ tariama taip pat, kaip ir free - „laisvas“), nes su jo išleidimu atlikėjas tarsi išsilaisvino nuo vien Austrijos žvaigždės statuso, tapęs pasauline superžvaigžde, rengiančia pasirodymus įvairiausiuose pasaulio kampeliuose.
Falco 3 - 25th Anniversary Edition
2010 m. išleistame albume yra 10 originaliojo albumo dainų bei 7 papildomos.
„Falco 3 - 25th Anniversary Deluxe Edition“ išleistas su DVD „The Making-of Legendary Falco-3-Videos“.
Singlai
Išleisti singlai - „Rock Me Amadeus“, „Vienna Calling“ ir „Jeanny“.
„Rock Me Amadeus“ tapo Nr.1 Vokietijoje, Austrijoje, Ispanijoje, Graikijoje, Švedijoje, Suomijoje, Japonijoje, Naujojoje Zelandijoje, Kanadoje, Pietų Afrikoje, taip pat Did. Britanijoje ir JAV. Falco yra pirmasis ir iki šiol vienintelis atlikėjas, pasiekęs topo viršūnę JAV su vokiška daina.
„Jeanny“ tapo Nr.1 Vokietijoje, Austrijoje, Šveicarijoje, Švedijoje, Norvegijoje ir Olandijoje. Parduota 2,5 mln. kopijų, „Jeanny“ tapo pačiu sėkmingiausiu 1985 m. singlu Vokietijoje.
Kiti faktai
Su tomis pačiomis dainomis buvo išleisti du skirtingi albumų variantai. Ant Europos rinkai skirto albumo viršelio matyti Falco parašas, tuo tarpu JAV rinkai skirtas albumo viršelyje pavaizduotas kadras iš Falco videoklipo „Rock Me Amadeus“ - dainos, kuria dainininkas užkariavo JAV muzikos sceną.
Šis albumas tarptautiniu mastu tapo pačiu sėkmingiausiu Falco darbu. Lyderiavęs Europoje, po milžiniškos singlo „Rock Me Amadeus“ sėkmės jis pakilo ir į JAV albumų Top-3.
1985 m. gale paaiškėjo, kad „Falco 3“ buvo vienas iš 30 geriausiai pasaulyje parduotų tų metų albumų.
Pažymint 25-ąjį albumo jubiliejų, 2010 m. buvo išleistas specialus albumas „Falco 3 - 25th Anniversary Edition“. Riboto tiražo leidimo pakuotės pirmasis CD - „Falco 3“ albumas, atnaujintas skaitmeniniu būdu, o antrajame CD galima rasti iki šiol nepublikuotą Falco dainos „Without You“ demo versiją, kurią Falco norėjo įtraukti į „Falco 3“ albumą, sėkmingiausios jo dainos „Rock Me Amadeus“ ilgąją versiją bei specialų biografinį miksą, vieną ankstyvųjų dainininkų kūrinių „Urban Tropical“, Did. Britanijos grupės „Hurts“ įrašytą skandalingosios Falco dainos „Jeanny“ perdirbinį ir kt. „Deluxe“ leidime yra ir papildomas DVD, kuriame - to laikotarpio Falco vaizdo klipų, kuriuos režisavo „DoRo“ (Hannes Rossacher ir Rudi Dolezal kompanija), kūrimo medžiaga.
Violeta Tamkiūtė-Pranskienė
Violeta Tamkiūtė-Pranskienė (1913 m. balandžio 22 d. Chesteryje, PA – JAV), dainininkė (mecosopranas) ir chorvedė.
Biografija
1920–1928 muzikos teorijos ir skambinti fortepijonu mokėsi pas A. Hauką Brooklyne, NY. Baigusi vidurinę mokyklą, 1929–1936 dainuoti mokėsi pas Ethelę Szanto Niujorke. Kaip solistė, aktorė ir koncertmeisterė daug nuveikė K. Strumskio vadovaujamame Brooklyno operetės chore. Vadovavo 30 dalyvių vaikų chorui, kuris dainavo V. Matusevičiaus radijo laidose. 1931 pabaigoje solistui J. Byrai atvykus į Brooklyną ir pradėjus organizuoti klasikinių operų ištraukų pastatymus, V. Tamkiūtė atliko mecosoprano vaidmenis. J. Byrai subūrus 16 dalyvių vokalinį ansamblį „Lietuvos daina“, dalyvavo kaip solistė ir koncertmeisterė, koncertavo daugelyje JAV lietuvių kolonijų. Kai J. Byra išvyko Lietuvon, V. Tamkiutė perėmė ansamblio „Lietuvos daina“ vadovavimą. Žymiai pakėlė asamblio meninį lygį ir surengė daug koncertų. 1935 Summer Music Festival at the Polo Grounds New Yorko dienraščio Journal American 18 mišriųjų chorų konkurse su ansambliu laimėjo pirmąją vietą ir sidabro taurę. 1939 Pasaulinėje parodoje Niujorke Daily Mirror laikraščio konkurse irgi laimėjo pirmąją vietą ir sidabro taurę. Kurį laiką anglų ir lietuvių kalbomis dainavo didžiosiose New Yorko radijo stotyse. 1936–1947 su pertrauka vadovavo Brooklyno Operetės chorui – 1940 m. gegužės 5 d. pastatė R. Herberto operetę „Silvija“. 1944 subūrė Brooklyno merginų vokalinį ansamblį „Harmonija" ir iki 1951 jam kūrybingai vadovavo. Į plokšteles yra įdainavusi duetų su P. Stankūnu, A. Liutkute ir N. Česnavičiūte.
Be muzikinės veiklos, V. Tamkiūtė Antrojo pasaulinio karo metais dirbo JAV teisingumo ministerijos cenzūros skyriuje lietuvių kalbos vertėja.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. „Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas“. Vilnius, 1999. ISBN 9986529212
Juozas Talžūnas
Juozas Talžūnas (g. 1936 m. sausio 14 d. Kazliškio k., Rokiškio r.) – choro dirigentas ir pedagogas.
Biografija
Baigęs Kazliškio septynmetę mokyklą 13-metis vaikinas, brolio Antano pamokytas, pradėjo vargonininkauti Kazliškio bažnyčioje. 1952–1955 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos mokykloje (dėst. A. Liberis), o 1955–1960 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. A. Budriūno klasė). Studijuodamas vadovavo Vilniaus finansų – kredito technikumo merginų chorui ir „Žalgirio" gamyklos mišriajam chorui.
1960–1961 m. Šiaulių pedagoginio instituto ir muzikos technikumo dėstytojas.
Nuo 1961 m. rudens Vilniaus J. Tallat-Kelpšos aukštesniosios muzikos mokyklos (konservatorijos) choro dirigavimo dėstytojas, nuo 1995 m. vyr. dėstytojas ir moksleivių choro studijos vadovas (1965–1967 ir 1975–1978 m. neakivaizdinio skyriaus, 1967–1970 ir 1979–1981 m. dieninio skyriaus). 1987–1998 m. mokyklos dieninio skyriaus moksleivių mišriojo choro meno vadovas ir dirigentas. Anksčiau chore būdavo iki 70 dalyvių, o vėliau iki 60 merginų ir vaikinų. Be pagrindinio mokomojo darbo, choras dalyvavo koncertuose, padarė įrašų Lietuvos radijui ir televizijai, 1970 ir 1980 m. respublikinių dainų švenčių konkursuose pelnė antrąsias vietas, o 1987 m. respublikinės moksleivių dainų šventės konkurse – pirmąją vietą. Pirmąsias vietas choras laimėjo 1987 m. VII ir 1992 m. IX Stasio Šimkaus chorų konkursuose Klaipėdoje. Dirigentas chorą parengė 1990 m. tarptautiniam chorų konkursui Anglijoje (laimėjo antrąją vietą), 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei, 1993 m. Lietuvos jaunimo mažajai dainų šventei ir 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje – jos konkurse pelnė ketvirtąją vietą. Chorą parengė ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje, gražiai pasirodė ir konkurse. Kolektyvas dalyvavo Estijos ir Latvijos muzikos mokyklų festivaliuose, 1993 m. giedojo Vilniaus miesto jungtiniame chore popiežiui Jonui Pauliui II Vingio parke aukojant šv. Mišias. Pedagogas chorą išmokė nemaža sudėtingų klasikinių ir šiuolaikinių muzikos kūrinių. 1990 m. lapkričio 19 d. ir 23 mokyklos 50-mečio jubiliejaus proga Lietuvos valstybinės konservatorijos ir Lietuvos vidaus reikalų ministerijos kultūros rūmų salėse su mokyklos simfoniniu orkestru choras atliko ištraukas iš W. A. Mozarto „Karūnavimo mišių" (dirigavo V. Lopas). 1994 m. spalio 19 d. ir 22 d. J. Naujalio konkurse atliko įvairių religinės muzikos kūrinių, dainavo 1995 m. gruodžio 6 d. mokyklos 55-mečio sukakties minėjime koncerte Lietuvos nacionalinės filharmonijos salėje. 1998 m. tarptautiniame jaunimo chorų konkurse Rygoje (Latvija) vilniškiai laimėjo trečiąją vietą. Chorvedys kurį laiką dėstė Vilniaus valstybinio pedagoginio instituto Muzikos katedroje. Mokyklose išugdė didelį būrį jaunųjų choro dirigentų.
Nuo 1975 m. vadovavo Respublikinių mokytojų namų mišriajam chorui. Į kolektyvą įtraukęs naujų choristų, dirigentas koncertų programas praturtino rečiau atliekamais kūriniais, pirmųjų ir kitų prizinių vietų su juo pelnė chorų varžybose, o 1977 m. II Stasio Šimkaus chorų konkurse Klaipėdoje laimėjo trečiąją vietą. 1976 m. choras lankėsi Leningrade, 1977 m. Pskove (Rusija). 1981–1986 m. pedagogas buvo Vilniaus inžinerinio statybos instituto studentų mišriojo choro „Gabija" chormeisteris.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Neoninės tetros
Neoninės tetros (Paracheirodon) – mažųjų lašiašakarpių (Characidae) šeimos žuvų gentis.
Auginamos akvariumuose.
Saulius Smailys
Saulius Smailys (g. 1952 m. rugpjūčio 22 d. Padrečiuose, Prienų rajonas) – irklavimo treneris, Lietuvos ir Birštono sporto, politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1959–1967 m. mokėsi Pažėrų (Kauno rajonas) aštuonmetėje mokykloje, 1967–1970 m. Veiverių vidurinėje mokykloje. 1970–1974 m. studijavo Lietuvos kūno kultūros institute.
1974–1975 m. Kauno siuvimo fabriko „Spalis“ metodininkas. 1975–1976 m. Garliavos 2-os vidurinės mokyklos kūno kultūros mokytojas. 1976–1977 m. Birštono sanatorijos „Versmė“ vyr. kultūros organizatorius. Nuo 1977 m. irklavimo treneris, 1984–1989 m. Lietuvos jaunių, jaunimo rinktinių treneris, nuo 1992 m. Lietuvos olimpinio irklavimo centro direktorius, nuo 1998 m. Birštono sporto centro direktorius.
1993 m. Tėvynės sąjungos narys, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Birštono skyriaus narys. 2004 m. trumpai Birštono savivaldybės tarybos narys.
1971–1975 m. Lietuvos ir sąjunginių irklavimo varžybų prizininkas. Parengė penkis SSRS čempionus. Apdovanotas LDK Gedimino ordino trečio laipsnio medaliu. Lietuvos šaulių sąjungos narys, 1993–2004 m. būrio vadas.
203 m. pr. m. e.
Gimtadieniai
Nedatuota
Heraklio bokštas
Heraklio bokštas  – senovinis, dar Romos laikais pastatytas švyturys, stovintis nedideliame pusiasalyje, netoli La Korunjos miesto, Galisijos regione, šiaurės vakarų Ispanijoje. Daugiau nei 55 m aukščio švyturys yra vienas seniausių vis dar veikiančių švyturių pasaulyje. Beveik 2 tūkstančių metų senumo švyturys 1791 m. buvo rekonstruotas. Dėl savo istorinės vertės, 2009 m. Heraklio bokštas buvo įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
thumb|200px|left|Heraklio bokštas iš arti.
Speak Now
Speak Now – trečiasis studijinis amerikiečių atlikėjos Taylor Swift albumas, išleistas 2010 m. spalio 25 d. Pirmasis albumo singlas „Mine“ susilaukė didelio pasisekimo JAV, pasiekdamas trečiąją vietą „Billboard Hot 100“ reitinge. Singlai „Back to December“, „Mean“, „Sparks Fly“ bei „Ours“ taip pat pateko į dvidešimtuką.
Heraklio bokštas
Istorija
Manoma, kad švyturys buvo pastatytas maždaug I a., Romos imperiją valdant imperatoriui Trajanui. Iš pradžių švyturio aukštis buvo 34 m ir tik po rekonstrukcijos buvo pridėti papildomi 21 m. Tuo metu La Korunja buvo ekonomiškai svarbus uostas, kadangi per jį eidavo daug prekybinių maršrutų iš šiaurės bei vakarų Europos į Viduržemio jūros regioną.
Speak Now
Albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, per pirmąją pardavimų savaitę JAV pardavus 1,047 milijono kopijų. Tai buvo antrasis atlikėjos įrašas, pasiekęs šią viršūnę. Joje jis išbuvo šešias savaites. 2017 m. gruodžio mėnesio duomenimis, JAV parduota virš šešių milijonų albumo kopijų ir jis tapęs šešiskart platininiu.
Heraklio bokštas
Istorija
Heraklio švyturys sėkmingai veikė viso Romos gyvavimo metu ir kurį laiką po to, tačiau vėliau X, XI bei XII a. švyturys nebuvo naudojamas. Tuo metu, nors ir neatliko tiesioginės paskirties, švyturys buvo naudojamas kaip stebėjimo bokštas.
Speak Now
2012 m. „Grammy“ apdovanojimuose singlas „Mean“ laimėjo geriausio solinio kantri atlikimo bei geriausios kantri dainos nominacijose. Pats albumas buvo nominuotas geriausio kantri albumo nominacijoje.
2023 m. liepą atlikėja išleido naujai įrašytą albumo versiją „Speak Now (Taylor's Version)“.
Heraklio bokštas
Istorija
XVI a. La Korunja tapo vienu svarbiausiu šalies miestu. Švyturys, tapęs miesto simboliu, vėl imtas naudoti. Nors 1755 m. netoli Pirėnų pusiasalio įvykęs smarkus žemės drebėjimas smarkiai apgadino daugelį La Korunjos pastatų, švyturys smarkesnių nuostolių nepatyrė. Tarp 1788–1806 metų Heraklio švyturys buvo rekonstruojamas – padidintas pastato aukštis, rekonstruoti laiptai, aplink bokštą pastatyta platforma.
1847 m. buvo atnaujinta švyturio optinė sistema, o 1926 m. įvestas elektrinis apšvietimas.
Daugiametė svidrė
Daugiametė svidrė (Lolium perenne) – miglinių (Poaceae) šeimos žolinis augalas. Savaime paplitęs didelėje Eurazijos dalyje.
Tai vienmetė arba daugiametė žolė. Aukštis iki 70 cm (paprastai 15–50 cm), su gausiomis šaknimis.
Rytų minų tarmės
Rytų minų tarmės (, sav. Mìng-dĕ̤ng-ngṳ̄) – viena iš kinų kalbos tarmių grupių, priklausanti minų tarmių pogrupiui, kurio tarmės vartojamos pietrytinėje Kinijos dalyje. Rytų minų tarmės vartojamos daugiausia rytinėje Fudziano dalyje, ypač aplink Fudžou ir Ningdė miestus, taip pat kinų diasporoje Pietryčių Azijoje ir kitur pasaulyje.
Daugiametė svidrė
Nereta pievose, pakelėse, kiemuose. Vertingas pašarinis augalas, todėl sukultūrintas. Yra Lietuvoje rajonuota veislė (1957 m.) 'Veja'. Kartais prastai žiemoja. Retakerė, žema, blizgiais lapais. Daugiametė svidrė auginama dekoratyviniuose želdiniuose, ganyklose.
Rytų minų tarmės
Išskiriamos 3 pagrindinės rytų minų tarmės:
Daugiametė svidrė
Daugiametės svidrės – daugiametės, retakerės, bet gerai besikrūmijančios, žemos varpinės žolės. Priskiriamos prie pačių vertingiausių pašarinių žolių. Derlingos. Mėgsta nerūgščius priemolio dirvožemius. Gerai žiemoja, pavasarį anksti atželia ir gerai auga visą sezoną. Ilgiau išsilaiko derlingesniuose, ilgiau drėgmę išlaikančiuose ir gausiai tręšiamuose azotu dirvožemiuose. Labai tinka ganymui, nes gerai pakenčia mindymą, sudaro tankų žolyną. Nuganytos ar nupjautos gerai atželia. Gyvulių noriai ėdamos bei tinka geros kokybės silosui gaminti. Atsparios ligoms. Žolės išplaukėja iki birželio vidurio. Skirtos šienavimui ir ganymui. Pirmos pjūties laikas – birželio pirmasis dešimtadienis. Greitai atželia ne tik po pirmosios, bet ir po antrosios pjūties.
II Nikėjos susirinkimas
thumb|XVII a. ikona, vaizduojanti Nikėjos II susirinkimą Nikėjos II susirinkimas – septintasis Visuotinis Bažnyčios susirinkimas, įvykęs 787 m. Bitinijos mieste Nikėjoje (dabar Turkijos miestas Iznikas).
Daugiametė svidrė
Sėklos norma: 20-25 ha.
Rytų minų tarmės
Rytų minų tarmės lingvistiškai galėtų būti laikomos atskira kalba, tačiau tradiciškai priskiriamos kinų kalbai. Vartojamos daugiausia kaip šnekamoji kalba ~10 milijonų žmonių.
II Nikėjos susirinkimas
Susirinkimas turėjo išspręsti kai kuriuos klausimus, susijusius su ikonoklazmu – tikėjimu, kad atvaizdų (pavyzdžui, ikonų) garbinimas yra draustinas kaip stabmeldystė. Susirinkimą sušaukė Bizantijos regentė Irena (786 m. ji jau bandė sušaukti susirinkimą Konstantinopolyje, bet ikonoklazmą palaikiusi kariuomenė jį išvaikė). Popiežių atstovavo du legatai, Aleksandrijos, Antiochijos ir Jeruzalės patriarchus – du vienuoliai. Pastaruosius pasiuntė ne patys patriarchai (dėl aplinkybių, susijusių su musulmonų valdymu, jie net nežinojo apie susirinkimą), bet jų vardu veikę kiti aukštieji patriarchatų dvasininkai. Visi likę susirinkimo dalyviai, vadovaujami Konstantinopolio patriarcho Tarasijaus, buvo iš Bizantijos. Iš viso susirinkimo protokoluose minimi bent 308 dalyviai.
1597 m.
1597 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
II Nikėjos susirinkimas
Pirmasis posėdis įvyko rugsėjo 24 d. Buvo perskaitytas regentės laiškas, diskutuojama dėl to, ar leisti dalyvauti vyskupams ikonoklastams. Antrajame posėdyje (rugsėjo 26 d.) buvo perskaityti popiežiaus laiškai Konstantinopolio patriarchui ir regentei. Trečiajame (rugsėjo 28 arba rugsėjo 29 d.) buvo priimti keli vyskupai, išsižadėję ikonoklazmo.
Ketvirtajame posėdyje (spalio 1 d.) buvo perskaitytos Biblijos ir Bažnyčios Tėvų raštų ištraukos, remiančios atvaizdų garbinimą.
1597 m.
Gimtadieniai
Nedatuota
II Nikėjos susirinkimas
Penktajame posėdyje (spalio 4 d.) buvo skaitomos Bažnyčios Tėvų ištraukos, nepalankios atvaizdų garbinimui. Skaitymas buvo nutrauktas susirinkimui galutinai apsisprendus prieš ikonoklazmą.
Per šeštąjį posėdį (spalio 6 d.) buvo pasmerktas 753 m. įvykęs ikonoklastų susirinkimas.
1597 m.
Mirtys
Nedatuota
II Nikėjos susirinkimas
Per septintąjį posėdį (spalio 13 d.) buvo priimtas pagrindinis nutarimas apie atvaizdų garbinimą.
Per paskutinį, aštuntąjį, posėdį (spalio 24 d.), vykusį Konstantinopolyje, dalyvaujant regentei ir jos sūnui, nutarimai buvo iškilmingai pasirašyti.
Susirinkimas taip pat priėmė 22 kanonus.
Paprastoji voratinklinė erkė
Paprastoji voratinklinė erkė (Tetranychus urticae) – voratinklinių erkių (Tetranychidae) šeimos erkė. Tai polifaginis kenkėjas, kuris gali maitintis daugiau kaip 250 augalų.
Žiemoja suaugėliai. Ant braškių ir žemuogių lapų erkutės pasirodo anksti pavasarį. Jos randamos ant peržiemojusių lapų. Erkutės išlenda iš žiemojimo vietų oro temperatūrai pakilus iki 10-12° C šilumos. Pradžioje erkutės būna oranžiškai raudonos spalvos, o pradėjusios maitintis įgauna pilkai žalią spalvą. Šį požymį galima laikyti fenologiniu indikatoriumi erkučių išėjimo iš žiemojimų vietų pabaigai nustatyti. Netrukus po išėjimo iš žiemojimo vietų, patelės pradeda dėti kiaušinėlius. Juos deda ant apatinės lapų pusės. Viena patelė padeda 50-80 kiaušinėlių. Ypač intensyviai erkutės dauginasi esant šiltiems ir ankstyviems pavasariams. Vienai erkučių generacijai išsivystyti reikia 120–135° C efektyvių temperatūrų sumos (virš +10° C). Ant braškių bei žemuogių daugiausia erkučių būna uogų nokimo pradžioje, vėliau jų sumažėja. Tuo metu senieji lapai sukietėja ir jų maitinimuisi nelabai tinka. Erkutės iš braškių ir žemuogių pereina ant piktžolių ir ten maitinasi. Todėl būtina naikinti piktžoles. Natūralūs erkučių priešai yra plėšriosios blakutės, kurios sugeba reguliuoti voratinklinių erkučių populiacijos gausumą tik tada, kai jų yra nedaug. Insekticidai naudojami, jei ant vieno lapo randama daugiau kaip 60 erkučių.
Premjer lyga (Kenija)
Kenijos Premier lyga, o dėl rėmimo sutarčių dar žinoma kaip SportPesa Premjer lyga – pagrindinės Kenijos futbolo klubų varžybos, organizuojamos nuo 1963 metų.
Paprastoji voratinklinė erkė
Kovos priemonės
Pastoviai naikinamos piktžolės. Nuėmus derlių, nupjaunami, surenkami ir kompostuojami lapai.
Premjer lyga (Kenija)
Komandos
2019-2020 metų sezono lygos komandos:
Baltakraštis ąsotenis
Baltakraštis ąsotenis (Nepenthes albomarginata) – ąsoteninių (Nepenthaceae) šeimos vabzdžiaėdis augalas.
Ąsotėlio žiotis baltos, o pats ąsotėlis nuo žalios iki beveik juodos spalvos.
Auga miškuose, atvirose aikštelėse.
Rūšis įrašyta į Tarptautinę raudonąją knygą.
Latvijos futbolo varžybos 1996 m.
Latvijos futbolo varžybos 1996 m.
Teismo psichiatrija
Teismo psichiatrija – psichiatrijos ir teisės mokslų sritis. Uždaviniai – tirti psichikos sutrikimus, reikšmingus baudžiamajame, administracinių teisės pažeidimų bylų ar civiliniame procese. Teismo psichiatrija praktiškai taikoma vykdant ekspertizes, teikiant specialisto išvadas pagal prokurorų ir ikiteisminio tyrimo įstaigų pareigūnų užduotis.
Gourmandises
Gourmandises – debiutinis prancūzų dainininkės Alizée albumas. Prancūzijoje išleistas 2000 m. lapkritį, kitur 2001 m. kovą. Albume yra ir dainininkę išgarsinęs singlas Moi… Lolita. Gourmandises tapo platininiu albumu, per 3 mėnesius Prancūzijoje parduota virš 300 tūkst. jo kopijų. Pasaulyje iš viso parduota ~4 mln. šio albumo kopijų.
Kauno bigbendas
miniatiūra
Dauginiai (Kelmė)
Dauginiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 6 km nuo Kiaunorių.
Kauno bigbendas
Kauno bigbendas – profesionalus džiazo orkestras, Bigbendas.
Veikla
1991 m. įsteigtas Kauno miesto savivaldybės. 2012 m. steigėjo sprendimu, orkestras tapo koncertinės įstaigos "Kauno santaka" dalimi.
Dalyvauja visos Lietuvos muzikiniame gyvenime. Repertuaras aprėpia nuo klasikinio iki šiuolaikinio džiazo.
Su bigbendu bendradarbiauja Lietuvos džiazo instrumentalistai ir vokalistai – Petras Vyšniauskas, Valerijus Ramoška, Vytautas Labutis, Saulius Šiaučiulis, Arvydas Jofė, Olegas Molokojedovas, Eugenijus Kanevičius, Arkadijus Gotesmanas, Pavelas Giunteris, Vytautas Mikeliūnas, Neda Malūnavičiūtė ir kt.
Sukurti projektai su pasaulyje žinomais džiazo kūrėjais ir atlikėjais – Roger Pontare (Švedija), Jukka Linkola, Eero Koivistoinen (Suomija), Barbara Dennerlein (Vokietija), Daniel Messina (Argentina), Frank Mantooth, Randy Brecker, Jiggs Whigham (JAV), Arkady Shilkloper (Rusija), Henk Meutgeert (Nyderlandai), Richard Galliano (Prancūzija) ir kt. Orkestras yra gerai žinomas už Lietuvos ribų: koncertavo įvairiuose festivaliuose Suomijoje, Švedijoje, Norvegijoje, Estijoje, Latvijoje, Rusijoje, Baltarusijoje, Lenkijoje, Nyderlanduose.
Siesikų valsčius
Siesikų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio rytų Lietuvos teritorijoje, į vakarus nuo Ukmergės. Centras – Siesikai.
Kauno bigbendas
Veikla
Įvairių netikėtų projektų iniciatorius ir dalyvis, pvz. edukacinio ciklo „Džiazo pamokos“, „Džiazas prie Gariūnų“, 2002 m. „K+M+B bliuzo maratonas“, „Konrado džiazo klubas”, „Būgnų šou”, „Nuo džiazo iki bliuzo”, „Jazz & Breakdance show”, „Samba Del Gringo”, „Šokiai! Gros džiazas!” ir kt.
Koncertuose pasirodo ne tik orkestras, džiazo atlikėjai, bet ir cirko, pantomimos, teatro, kino, dailės meistrai.
Nikolajus Krylovas
Nikolajus Krylovas (1903 m. balandžio 29 d. – 1972 m. vasario 9 d.) – sovietų armijos generolas, TSRS maršalas. 1944 m. jo vadovaujama III Baltarusijos fronto 5-oji armija užėmė Kauno miestą.
1598 m.
1598 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Pulkas (Supraslio valsčius)
Pulkas  – eigulio namelis Lenkijos šiaurės rytuose, Supraslio valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
1598 m.
Mirtys
Nedatuota
Buriavimas 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Buriavimo varžybos 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Pekine vyko nuo rugpjūčio 9 d. iki rugpjūčio 21 d. Čingdao mieste.
204 m. pr. m. e.
'''204 m. pr. m. e.''' buvo keliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Boguševo Šv. Paraskevo cerkvė
'''Boguševo Šv. Paraskevo cerkvė'''  – nebeegzistuojanti stačiatikių cerkvė Boguševo kaime. Cerkvė pastatyta XVI a. antroje pusėje. Cerkvė priklausė unitams. Istoriniuose šaltiniuose minima kad jau 1774 m. cerkvėje nebebuvo laikomos pamaldos, nes visi kaimo gyventojai tapo katalikais. Tarpukariu cerkvė buvo išardyta, o 1940 m. visiškai nugriauta.
Zyndramas iš Maškovicės
thumb|right|250px|Zyndramas iš Maškovicės [[Žalgirio mūšis|Žalgirio mūšyje (Jan Matejko, „Žalgirio mūšis“)]]
Vakarų Lietuvos TV
thumb|Logotipas „Vakarų Lietuvos TV“ - regioninis televizijos kanalas, transliuojantis programą Klaipėdos rajonui.
„Vakarų Lietuvos TV“, be savo kuriamos programos, retransliuoja TV6.
Zyndramas iš Maškovicės
Zyndramas iš Maškovicės (apie 1355 – apie 1414) – XIV–XV a. Lenkijos riteris, vienas lenkų vadų Žalgirio mūšyje. Herbas – Saulė. Zyndramas buvo Silezijos vokietis. thumb|left|250px|Herbas - Saulė.
Vakarų Lietuvos TV
Transliuotojas - UAB „Vakarų Lietuvos televizija“.
Lietuvos radijo ir televizijos komisija nuo 2013 m. balandžio 10 d. UAB „TELE-3“ prašymu panaikino šiai bendrovei išduotos licencijos transliuoti televizijos programą „Vakarų Lietuvos televizija“ 45 TV kanalu Klaipėdoje galiojimą.
Zyndramas iš Maškovicės
Zyndramas pirmą kartą paminėtas 1388 m. kaip Jasło burmistras. Jis nupirko šį postą už 100 grivnų iš Jakusz Trzop. Zyndramas taip pat buvo Lenkijos karūnos ginklininkas (kalavijanešys).
1390 m. Zyndramas dalyvavo karinėje kampanijoje prieš Vokiečių ordiną. Kitais metais jis vėl buvo pašautas karinėn tarnybon ir dalyvavo keliuose mūšiuose prieš Ordiną Lietuvoje ir šiaurės Lenkijoje.
Zyndramui buvo liepta organizuoti svarbios Kamieniec Litewski pilies (ryčiau Belovežo girios) gynybą. Galbūt po sėkmingai įvykdytos užduoties jis buvo paskirtas Jasło seniūnu.
1409 m. karalius Vladislavas II Jogaila pašaukė Zyndramą karo tarnybon, dalyvauti žygyje prieš Vokiečių ordiną. Žalgirio mūšio (1410 m.) metu Zyndramas buvo Karūnos didžiosios lauko stovyklos viršininkas ir Krokuvos vėliavos, sudarytos iš elitinių karių ir nešusios visos armijos vėliavą, vadas.
pagal Joano Longino „Historiæ Polonicæ“ Zyndramo vadovaujamas dalinys nukovė Teutonų vadą Ulrichą fon Jungingeną. Daug metų buvo tikima, kad jis mūšyje vadovavo visai Lenkijos kariuomenei, bet neseni tyrimai atskleidė, jog šis faktas buvo Longino kronikos vertimo klaida. Zyndramo vaidmuo mūšyje aprašytas ir H. Senkevičiaus romane „Kryžiuočiai“.
Po mūšio Zyndramas grįžo į savo domeną. 1413 m. jis praplėtė savo valdą iš Przemyśl vyskupo išsinuomodamas Przesiecznica kaimą mainais į apylinkių gynybą nuo totorių ir Beskidų plėšikų.
Tiksli mirties data nėra žinoma, tačiau 1414 m. birželio 5 d. jo žmona Anna paminėta kaip „Zyndramo našlė“.
Vytautas Lomsargis (1933)
Vytautas Lomsargis (1933 m. gegužės 3 d. Šyliuose, Šilutės apskritis – 1988 m. gruodžio 4 d. Vilniuje) – Lietuvos pedagogas, žurnalistas, redaktorius.
Biografija
1951 m. baigė Žemaičių Naumiesčio vidurinės mokyklos 9 klases, 1953 m. – Klaipėdos pedagoginę mokyklą, 1966 m. – Vilniaus universitete žurnalistikos specialybę.
1953–1962 m. mokytojavo Varnių ir Pagėgių rajono mokyklose. 1962–1969 m. Šilutės rajono laikraščio „Komunistinis darbas“ redakcijos skyriaus vedėjas. 1969–1970 m. savaitraščio „Gimtasis kraštas“ redakcijos skyriaus vedėjas, 1970–1988 m. – žurnalo „Moksleivis“ mokslo ir technikos skyriaus vedėjas. Daugiausia rašė jaunimo gyvenimo, švietimo, mokslo ir technikos temomis.
Eksodonai
Eksodonai (Exodon) – mažųjų lašiašakarpių (Characidae) šeimos žuvų gentis.
Auginamos akvariumuose.
Gintarų-Vėlaičių senosios kapinės
Vėlaičių senosios kapinės, kitaip – Gintarų senosios kapinės, vadinamos Maro kapais, Marų kapeliais (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas -, senas registro kodas - L835) – neveikiančios kapinės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Kartenos pietrytiniame pakraštyje, Alanto gatvėje, kelio į Vėlaičius dešinėje pusėje, Alanto dešiniajame krante. thumb|300px|left|Kapines juosiančio pylimo vakarinė dalis
Kapinės
Įrengtos slėnio terasoje, stačiakampio plano, pailgos rytų - vakarų kryptimi, 45 m ilgio, 12 m pločio, iš vakarų, šiaurės ir rytų pusių apjuostos pylimo ir griovio. Pylimo aukštis 1 m, plotis – 1,5 m. Kapinių vakarų pusėje jis supiltas iš žemių ir akmenų, geriau išlikęs, o rytų pusėje – gruntinis, suplokštėjęs. Ties šiaurinės dalies viduriu yra 3 m pločio tarpas praėjimui, prie kurio stovi anotacinis ženklas: VĖLAIČIŲ K. SENOSIOS KAPINĖS. Nuo Alanto pusės kapinės neatitvertos. thumb|300px|left|Anotacinis ženklas prie įėjimo į kapines Kapinės neveikiančios, laidojimo žymių nesimato. Pakraščiuose auga medžiai ir krūmai. Palei pietinį kraštą vakarų pusėje stovi betoninis antkapinis kryžius su 1937 m. data, geležinis, ornamentuotas kryžius su 1993 m. data, įspausta cokolyje, ir medinis, ornamentuotas kryžius su 1990 m. data.
Teritorijos plotas – 0,05 ha, perimetras – 103 m. thumb|150px|left|Betoninis antkapinis kryžius
Istorija
Pradėjo veikti XVII a., laidoti Vėlaičių kaimo gyventojai. XVIII a. pabaigoje uždarytos, tačiau iki XX a. pradžios, kol nebuvo per Miniją pastatytas tiltas, jose laidoti Minijos kairiajame krante esančių kaimų gyventojai, kurių dėl upės potvynio neįmanoma būdavo palaidoti Kartenos parapijos kapinėse. Paskutinį kartą jose laidotos 1918–1919 m. vidurių šiltinės epidemijos aukos. XX a. 3 dešimtmetyje kapinės buvo apkastos grioviu ir apjuostos pylimu. Vadinamos Maro kapais, Marų kapeliais, Senkapiais.
Lietuvos žemės reformos metu dešiniajame krante esanti Vėlaičių kaimo žemė su senosiomis kapinėmis buvo priskirta 1927 m. įkurtam Gintarų kaimui, o XX a. pabaigoje kapinės atsidūrė išsiplėtusio Kartenos miestelio teritorijoje. thumb|150px|right|Metalinis ornamentuotas kryžius thumb|150px|rigth|Medinis kryžius Kapinėse nuo XIX a. stovėjo aukštas, ąžuolinis kryžius su koplytėle, sumontuota aplinkui stiebą. 1937 m. pastatytas betoninis antkapinis kryžius, XX a. II pusėje – metalinis, ornamentuotas kryžius, 1990 m. – medinis kryžius. 2005 m. Kartenos bendruomenė pastatė anotacinį ženklą (autorius Arvydas Klovas).
1998 m. kapinės įrašytos į kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (L835), 2005 m. – pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.
Tyrimai
1956 m. žvalgė kraštotyrininkas Vladas Šaulys, 1980 m. – Ignas Jablonskis, 1993, 2006 ir 2015 m. – Julius Kanarskas, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė). 1974 m. kartografavo Respublikinis žemėtvarkos projektavimo institutas, 1982 m. – Visasąjunginio žemės ūkio aerofotogeodezinių tyrinėjimų instituto Vakarų filialas, 1995 m. – Valstybinis žemėtvarkos institutas.
Albinas Margevičius
Albinas Margevičius (1913–1988 arba 1989, dar žinomas Rubino (arba Arubino) Hiroshi vardu ) – lietuvių kunigas, misionierius salezietis nuo 1933 m. iki mirties gyvenęs Japonijoje, Tokijuje. Dirbo amatų mokykloje (dabartinis Saleziečių politechnikumas, esantis Suginamio seniūnijoje) ir rūpinosi našlaičiais.
Margevičius buvo vienas iš išsamiausiai rašiusių apie Japonijos visuomenę, kultūrą, gamtą, religiją Lietuvos tarpukario spaudoje. Jo straipsniai spausdinti Žemaičių prietelyje, Moteryje, Policijoje, Trimite ir kitur.
1939 m. žurnalui „Trimitas“ rašė:
Sleiviai
Sleiviai (, sav. Dene Thá) – indėnų tauta, priklausanti šiaurės atapaskams, gyvenanti Kanadoje: Šiaurės vakarų teritorijose, Britų Kolumbijoje ir šiaurės Albertoje). Jų tradicinė erdvė driekiasi palei Makenzio (Deh-Cho) upę, nuo vakarinės Didžiojo Vergų ežero dalies iki Didžiosios Lokių upės, taip pat tarp Makenzio, Lajardo, Fort Nelsono ir Hėjaus upių. Dauguma įsikūrę prie Hėjaus ir Fort Nelsono upių bei Hėjaus ežero (pagrindinės gyvenvietės: Fort Simpsonas, Fort Providensas, Fort Lajardas, Fort Normanas ir kt.). Populiacija – virš 2600 žmonių. Vartoja sleivių kalbą (atapaskų šeima), taip pat kalba angliškai.
Pavadinimas sleiviai („vergai“) kilo iš kri kalbos. Patys save vadina Dene Thá – „didžiosios upės (=Makenzio) žmonėmis“. Sleiviai su europiečiais susidūrė 1789 m. (Aleksandro Makenzio kelionė). XVIII–XIX a. sleivių žemėse anglai įrengė prekybinių postų („fortų“) tinklą. Nuo XIX a. antros pusės prasidėjo sleivių kristianizacija. Iki XX a. pr. tradicinė kultūra mažai keitėsi. Iki pat XIX a. pab. gaminosi akmeninius įrankius. Nuo XIX a. vasarines stovyklas ėmė rengti anglų prekybiniuose postuose. Su europiečiais beveik nekonfliktavo. Po I pasaulinio karo išaugus kailių kainoms, sleiviai ėmė medžioti kailinius žvėrelius, plačiau ėmė naudoti pirktinius gaminius. Po XX a. vid. smarkiai akultūravosi – pradėjo naudoti sniegomobilius, motorines valtis ir kt. XX a. 7-ajame dešimtmetyje kovojo dėl savo žemių valdymo. thumb|left|120px|Sleivių [[mokasinai]]
Kultūriškai artimi kitiems poarkčio indėnams. Tradiciniai verslai – medžioklė, žvejyba, rankiojimas. Medžiodavo daugiausia briedžius, bebrus, paukščius. Gaudydavo spąstais, strėlėmis ir lankais, varydami. Bebrus uždaužydavo prie jų užtvankų. Maistą ruošdavosi vandeniui nelaidžiuose induose, pintuose iš eglių šaknų (kartais apteptuose moliu) arba žievės.
Tradicinis būstas dvejopas: kūginis (panašus į tipį), dengtas žievėmis arba briedžio odomis, ir žemas, pailgas, rąstinėmis sienomis ir dvišlaičiu stogu, su čiukuru. Rūbai iš briedžių odos. Vyrai tatuiruodavosi skruostus, prasidurdavo nosis. Puošdavosi dygliatriušio dygliais. Naudodavo lanko pavidalo audimo stakles.
Sleivių visuomeninis branduolys – egzogaminė 10–20 žmonių grupelė. Jos nariai tarpusavyje pasidalindavo visą medžioklės grobį. Grupelei vadovaudavo iškiliausias medžiotojas (jis kartais būdavo ir žynys). Vasaromis susirinkdavo į bendras stovyklas prie upių (200–250 žmonių). Grupės tarpusavyje nekariaudavo. Neturėjo gimininės sąrangos. Jaunavedžiai galėjo keltis gyventi kur panorėję. Pasitaikydavo leiviratas, sororatas, apsikeitimas seserimis, poligamija. Religijai būdingas tikėjimas dvasiomis-globėjomis. Vilkas ir Varnas laikyti pasaulio sutverėjais.
Justin Bieber
Džastinas Byberis (1994 m. kovo 1 d. Londonas, Kanada) – kanadiečių popmuzikos atlikėjas.
Biografija
Džastinas Byberis savo karjerą pradėjo pats. Savo paties pagamintus video įrašus patalpino į vaizdo portalą „YouTube“, kur jį vėliau atrado jo vėlesnis vadybininkas Skūteris Braunas. Su juo norėjo bendradarbiauti Justin Timberlake bei Usher, tačiau Byberis pasirinko Ušerį.
2008 m. spalį pasirašė sutartį su L. A. Reid, „Island Records“.
Iškilo su savo pirmuoju singlu One Time.
Ok Tedis
Ok Tedis  – upė Papua Naujosios Gvinėjos vakaruose; Flajaus dešinysis intakas. Prasideda Žvaigždžių kalnuose. Teka į pietus lygumomis. Vaga labai vingiuota. Didžiausi intakai – Ok Menga, Ok Ma. Prie Ok Tedžio įsikūręs Tabubilo miestas.
XIX a. upę pasiekė italų keliautojas Luigi D’Albertis ir pavadino ją Alise.
Upės aukštupyje yra Ok Tedžio kasykla, kurioje kasamas varis ir auksas. Iš šios kasyklos į upę pateko daug sunkiųjų metalų nuotekų, kurios užnuodijo vandenį ir sukėlė ekologinę nelaimę.
Robert Andrews Millikan
Robertas Endriusas Milikanas (1868 m. kovo 22 d. – 1953 m. gruodžio 19 d.) – JAV fizikas ir Nobelio fizikos premijos laureatas dėl elektrono krūvio išmatavimo bei darbų, susijusių su fotoelektrinio efekto tyrimais.
1909 m. kartu su Harviu Flečeriu atliko garsųjį aliejaus lašo eksperimentą ir išmatavo elektrono krūvį.
HK Riga 2000
HK Riga 2000 – Latvijos ledo ritulio klubas, įkurtas 2000 m. Rygoje. Klubo komanda žaidžia Latvijos ledo ritulio lygoje.
Žaidėjai
{|
Sadovi Stokas
Sadovi Stokas  – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Supraslio valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurę nuo Supraslio ir apie 19 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Vaškinis popierius
thumb|right|250px|Vaškinis popierius Vaškinis popierius – popierius, atsparus ir nelaidus vandeniui, nes paveiktas vašku.
Maisto gamyba
Vaškinio popieriaus naudojimas:
Kitoks panaudojimas
thumb|left|250px|Skutyklių skustukai (skutimosi peiliukai), kairėje – jų vokeliai. Vidinis vokelis būdavo iš vaškinio popieriaus (čia tokie yra su užrašais Wilkinson).
Aplinkos apsauga
Vaškinis popierius yra biologiškai irus, nors biologinės kilmės vaškas gamtoje išsilaiko gana ilgai. Irimo trukmė pailgėja, jei naudojamai naftos kilmės parafinai.
Žalgirių ežeras (12232054)
Žalgirių ežeras – ežeras Lietuvoje, Ukmergės rajone, 1 km į šiaurės rytus nuo Deltuvos. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,14 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 73,4 m. Krantai žemi, pelkėti – ežeras telkšo ~ 20 ha dydžio Žalgirių pelkės pietvakarinėje dalyje. Pakrantės vietomis apaugę krūmais. Ežerą prateka upelis link šiaurės rytuose telkšančio kito Žalgirių ežero. Šalia įsikūręs Žalgirių kaimas.
205 m. pr. m. e.
'''205 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Žvelesys
Žvelesys – vakarų Lietuvos upė, Šilutės rajone, Švėkšnos ir Gardamo seniūnijose, Ašvos kairysis intakas, Minijos baseinas.
Prasideda Volmerinės miške, 15 km į pietryčius nuo Švėkšnos, teka į vakarus per Pjaulokių kaimą (Švėkšnos sen.), Būdviečių mišką, Būdviečių, Bliūdsukių kaimus (abu Gardamo sen.), ir vėl grįžta į Švėkšnos seniūniją ir teka Žiogų kaimo riba, atskirdama jį nuo Meiželių, Razmų, Stankiškių kaimų ir įteka į Ašvą 17 km nuo jos žiočių, 5 km į pietus nuo Švėkšnos. Žvelesys yra įtrauktas į ekologiniu ir kultūriniu požiūriu vertingų Lietuvos respublikos upių sąrašą (2004). Žvelesio visoje upėje (17,9 km) saugomi upėtakiai ir nėgės.
Intakai:
Upėvardis siejamas su žodžiais žvilti („blizgėti“), žvilus („žvilgantis“), nors galima sieti ir su žvalus („gyvas, vikrus“; plg. „varyti, versti, volioti“).
FC VSS Košice
FC VSS Košice – Slovakijos futbolo klubas iš Košicės.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1952 m. Ne kartą buvo pervadintas kitais pavadinimais. Nuo 2015 m. vadinosi FC VSS Košice.
2017 m. vasarą komanda išformuota. paskelbta apie bankrotą.
Sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
Vanilinis lietus (2004 albumas)
200px|thumb|right|Albumas viršelis
Vytautas Bičiūnas
Vytautas Bičiūnas:
Algirdas Šumskis
Algirdas Šumskis (1956 m. gruodžio 16 d. Kaune) – choro dirigentas, pedagogas, kompozitorius
Biografija
1978–1982 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno Juozo Gruodžio aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. Liucija Valatkienė). 1982–1987 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (prof. Aantanas Jozėno klasė). Dar studijų metais pradėjo mokytojauti ir vadovauti Lietuvos dailės instituto studentų kameriniam chorui – 1986 m. koncertavo Armėnijoje.
Nuo 1987 m. Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetų (universiteto Menų fakultetas) choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytojas.
Nuo 1987 m. ir Klaipėdos 14-osios vidurinės mokyklos (njj) muzikos mokytojas, vyresniųjų klasių moksleivių mišriojo choro ir vokalinių ansamblių vadovas. Kolektyvai yra regioninių ir respublikinių konkursų laureatai. Choras 1989 m. koncertavo Vokietijoje. Parengtas 1990 m. Lietuvos tautinei, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje. Vokaliniai ansambliai yra ne katrą tapę respublikiniais LRT „Dainų dainelės” konkursų laureatais bei diplomantais.
1992 m. Algirdas Šumskis uostamiestyje įkūrė Jaunimo centro kamerinį mišrųjį chorą „Lyra“. Kolektyvas koncertavo Lietuvoje, Vokietijoje ir Anglijoje,, yra tarptautinių konkursų, festivalių laureatas, dainų švenčių daly­vis. Dalyvavo 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėse Vilniuje, 1995 m. tarptautiniame chorų konkurse Anglijoje pelnė pirmąją ir antrąją vietas, 1995 m. X tarptautiniame Stasio Šimkaus chorų konkurse Klaipėdoje – antrąją vietą. 1995 m. ir 1996 m. „Lyra“ dalyvavo bažnytinės muzikos festivaliuose „Cantate Domino" Kaune. Dalyvauta visose respublikinėse bei regioninėse dainų šventėse ir kt.
1993 m. įkūrė Jaunimo centro vokalinį duetą. Su juo nemažai koncertavo, o 1994 m. respublikiniame LRT „Dainų dainelės” konkurse tapo laureatais.
1996 - 2000 m. Algirdas Šumskis Klaipėdos „Smeltės“ vidurinės mokyklos moksleivių chorų ir vokalinių ansamblių vadovas. „Smeltės” jaunių choras 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventės konkurso Vilniuje laureatas, dalyvavo 1997 m. XI tarptautiniame Stasio Šimkaus chorų konkurse Klaipėdoje, kur laimėjo antrąją vietą. 1998 m. tarptautiniame chorų konkurse „Polifonia Atheneum" Graikijoje jaunių choras pelnė trečiąją vietą (vaikų chorų kategorijoje) ir diplomą (folk. kategorijoje). „Smeltės” vidurinės mokyklos vokaliniai ansambliai yra respublikinio LRT „Dainų dainelės” konkurso diplomantai.
1998 – 2007 m. Klaipėdos universiteto Menų fakulteto merginų choro studijos vadovas ir dirigentas. Su merginų choro studija yra surengęs eilę koncertų (iš jų paminėtini koncertai skirti kompo­zi­to­riams: prof. Eduardui Balsiui, doc. Vytautui Blūšiu i, Antanui Račiūnui, Antanui Budriūnui, Konradui Kaveckui ir kt.). Merginų choro studija surengė nemažai solinių koncertų įvairiuose Lietuvos miestuose, atliekant stambios formos kūrinius: Michael Haydn - „Missa sub titulo Sti. Leopoldi in festo Innocentium“, „Missa St. Aloysii“ ir „Laudate Pueri Dominum”; Giovanni Battista Pergoles i – „Stabat Mater“; Franz Schubert – „Messe g-dur“; Benjamin Britten – „A ceremony of carols”, „Missa brevis in D“, op. 28; Felix Mendelssohn - Bartholdy – „Drei Motetten”; Gabriel Faure – „Requiem“; Carl Bertil Agnestig – „Missa in diskantu”; Jono Tamulionio – „MISSA” ir kt.
2000 m. spalio 19 - 28 dienomis Klaipėdos universiteto Menų fakulte­to merginų choras su koncertinę programa gastroliavo Italijoje. Merginų choras koncertavo Italijos koncertinėse salėse, vienuolyne, bažnyčiose (Pan­te­one - Romoje, Serene ir kt.).
Doc. Algirdas Šumskis yra Klaipėdos miesto chorinės bendrijos „Aukuras” tarybos narys, o nuo 2006 m. jos Tarybos pirmininkas, Lietuvos chorų sąjungos narys. Lietuvos muzikos mokytojų asociacijos (LMMA) at­kūrimo iniciatyvinės grupės narys (1994 m.), LMMA pirmininko pavaduotojas (1996 – 1998 m. ir 2003 - 2006 m.), LMMA pir­mi­nin­kas (1998 - 2003 m.). Laikraščio „Mūsų gaida” LMMA informacinio leidinio (laikraščio) steigėjas ir redaktorius. Lietuvos muzikų sąjungos narys. Lietuvos Valstybinės kon­ser­vatorijos Klaipėdos fakultetų Muzikos mokytojų fakulteto Tarybos narys (1988 - 1990 m.). Klaipėdos uni­ver­si­te­to Menų fakulteto prodekanas (1998 - 2005 m). Studijų pro­gramų komiteto narys (nuo 1998 m.). Lie­tu­vos Koordinacinės muzikinio ugdymo tarybos na­rys (nuo 1998 m.).
Andžejus Tenčinskis
thumb|Adžejaus Tenčinskio nužudymas Andžejus Tenčinskis (1412 arba 1413–1461 m. liepos 16 d.) – Krokuvos vaivada. Vienas iš Trylikamečio karo laikotarpio Lenkijos vadų, gynė Krokuvos miestą nuo Austrijos hercogo Maksimiliano I įsiveržimo. Išpirko iš kryžiuočių Marienburgo pilį.
Algirdas Šumskis
Biografija
Vadovaujant doc. Algirdui Šumskui Klaipėdos miesto chorinė bendrija „Aukuras“ tapo viena  ryškiausių kultūrinių organizacijų Lietuvoje. 2010 m. Respublikiniame konkurse „Tikime laisve“, skirtame Lietuvos Nepriklausomybės dvidešimtmečiui, kurį rengė Lietuvos Respublikos Ministras pirmininkas Andrius Kubilius, chorinė bendrija „Aukuras“ iškovojo laureato vardą (pirmąją vietą).
Andžejus Tenčinskis
Suplėšytas į gabalus įsiutusios minios po žiauraus miesto ginklininko mušimo, apie ką buvo sukurta daina apie Andžejaus Tenčinskio nužudymą.
Algirdas Šumskis
Biografija
Doc. Algirdas Šumskis yra tarptautinių, respublikinių ir regioninių Dainų švenčių vyr. dirigentas. Nuo 2006 m. yra Lietuvos Dainų švenčių ekspertas – konsultantas bei Lietuvos chorinio meno žanrinės tarybos narys prie Lietuvos nacionalinio kultūros centro.
Doc. Algirdas Šumskis yra surengęs nemažai tradicinių koncertų ciklų, vakarų – susitikimų, skirtų įvairioms progoms, kompozitorių ar žymių žmonių bei reikšmingų Lietuvai bei Klaipėdos kraštui istorinių įvykių paminėjimui bei kitų renginių. Vienas ryškiausių tradicinis, kasmetinis vaikų ir jaunimo kolektyvų ir kitų atlikėjų koncertas „Mūsų vaikai - Tėvynei Lietuvai“, skirtą Lietuvos Valstybės dienai paminėti.
Doc. Algirdas Šumskis yra respublikinių chorų apžiūrų bei tarptautinių ir respublikinių konkursų vertinimo komisijų narys, tarptautinių bei respublikinių konkursų laureatas. Naujų chorinių dainų konkursų Klaipėdoje organizatorius bei komisijų narys ir t. t.
Doc. Algirdas Šumskis yra parašęs straipsnių, recenzijų (per 65 straipsnių), išleidęs brošiūrų, bukletų ir ki­tokių publikacijų (per 15 leidinių). Su­da­rė ir redagavo dainų rinkinį „Vaikų dainos” (1993 m.), Naujų chorinių kūrinių rinkinį (2008 m.) bei natų rinktines „Kūriniai chorui“ (Klaipėdos kompozitorių chorinių kūrinių rinktinės - 2009 m., 2010 m., 2012 m., 2015 m., 2017 m.), parengė metodinę priemonę „Išplėstinę chorinio di­ri­­gavimo dalyko programa” (1992 m.), išleido metodinę knyga „Chorvedybos praktika mo­kyk­loje“ bendraautorius kartu su prof. Fabijonu Sereika (1999 m.) bei išleido (kartu su Vytautu Blūšiumi ir Robertu Varnu) monografiją - knygą, skirtą Klaipėdos miesto chorinės bendrijos „Aukuras“ 20-mečiui (2008 m.).
Doc. Algirdo Šumskio veikla yra žinoma ir kaip kompozitoriaus - sukūręs ir išleidęs dainų vaikų bei suaugusiųjų chorams, solistams su instrumentiniu pritarimu, instrumentinės muzikos kūrinių, styginių kvartetą. Atskirais leidiniais yra išleistos jo mišios lygių balsų chorui a cappella ir mišios lygių balsų chorui su vargonų pritarimu (2005 m., 2007 m.).
Doc. Algirdas Šumskis yra dalyvavęs ir skaitęs mokslinius pranešimus respublikinėse bei tarptautinėse mokslinėse, metodinėse ir prak­tinėse konferencijose (19-oje), analizuojančias muzikinio švietimo, ugdymo, chorinio dainavimo bei chorinės kultūros prob­lemas Lietuvoje, yra daugelio konferencijų organizacinių komitetų bei redakcinių ko­legijų narys, paskelbęs mokslinių straipsnių užsienio spaudoje.
Doc. Algirdas Šumskis organizatorius ir lektorius Klaipėdos vasaros, rudens bei žiemos kursų, se­mi­narų bei paskaitų muzikos mo­ky­tojams, choro dirigentams bei visuomenei.
Apdovanojimai
2017 m. Karalienės Luizės medalis už nuopelnus švietimui ir kultūrai.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999 m.
Pabėtai
Pabėtai arba Romanovas (, nuo 1945 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė Rusijoje, Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Zelenogradsko rajone, nuo 2006 m. gruodžio 28 d. Kovrovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Pabētē prūsiškos kilmės. Nuo 1258 m. minimas Pobeti, Pubete (1301), Pubethyn (1320, Pobetin, Pubeten (1331), Pobeten, Pobetin (nuo 1405)
1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. – 2006 m. Romanovo apylinkės (Романовский Совет) centras.
XIII amžiuje kryžiuočiai pastatė mūrinę pilį, kurią per 1525 metų sukilimą sugriovė prūsai ir lietuviai.
Į Pabėčių apylinkes (į šiaurės vakarų Sembą) kryžiuočiai 1278–1283 metais atkėlė 1600 sūduvių, kurie gyveno vadinamajame Sūduvių kampe. Jie kelis šimtmečius išlaikė savo kalbą ir papročius. XVIII amžiuje Pabėčių apylinkėse gyventa ir lietuvių.
Pabėčiuose kunigavo Abelis Vilius (1515–1575), kuris, padedamas prūso Pauliaus Mėgoto, išvertė M. Liuterio Enchiridioną į prūsų kalbą (išleistas Karaliaučiuje 1561 metais).
Išlikę senosios pilies griuvėsiai. Pabėčių bažnyčia pastatyta XIV a. XVII a. įrengti vargonai, kuriuos 1766 m. restauravo Adamas Gotlobas Kasparinis (Adam Gottlob Casparini). Po karo paversta kolūkio sandėliu, šiuo metu ji be stogo, likusios tik sienos.
Apylinkė
Romanovo apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės:
Rugsėjo 5
Rugsėjo 5 yra 248-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 249-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 117 dienų.
Šventės
(kol kas neįvestos)
Vardadieniai
Laurynas – Erdenis – Dingailė – Justina – Stanislava – Stasė
Daugirdai (Kelmė)
Daugirdai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 7 km nuo Pašilėnų.
Skorpionai
Skorpionai (Scorpiones) – bestuburių gyvūnų būrys, priklausantis voragyvių klasei.
Fizinė charakteristika
Kaip ir kitų voragyvių, skorpiono kūnas padalytas į galvakrūtinę ir pilvelį. Pilvelis susideda iš mesosomos ir metasomos.