cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ingušai
Istorija
1991 m. radikaliems čečėnų nacionalistams paskelbus nepriklausomybę, ingušai šio siekio nepalaikė ir Čečėnijos-Ingušijos administracinis vienetas suskilo. Tuo pačiu metu paaštrėjo konfliktas su Šiaurės Osetija, kurioje iki 1992 m. gyveno 60 000 ingušų. 1992 m. pabaigoje dėl etninių valymų ingušai buvo priversti palikti savo namus Vladikaukaze ir Priekalnių rajone.
Verslai
Ingušai tradiciškai vertėsi kalnų gyvulininkyste  – augino arklius, avis, karves, jaučius. Iš ūkinių kultūrų augino kviečius, avižas, miežius, lygumose – kukurūzus. Nuo XX a. pradėjo verstis sodininkyste, vynuogininkyste, avininkyste ir mėsine-pienine gyvulininkyste. Statė įvairius statinius – bokštus, šventyklas, požemines kapavietes. Tradiciniai amatai: juvelyrika, kalyba, ginklų gamyba, puodininkystė, akmens, odos, medžio apdirbimas.
Buitis
Kalnų šlaituose, tarpekliuose statydavo bokštines gyvenvietes (aūlus). Bokštai būdavo gyvenamieji, pusiau kariniai (8–10 m) ir kariniai (12–16 m), nors pasitaikydavo ir vid. 25–27 m aukščio bokštų. Gyvenvietės būdavo įtvirtintos, aptvertos. Lygumoje gyvendavo kaimuose, išsidriekusiuose pagal upes ir kelius. Tradicinis namas – chata. Vėliau paplito pastatai iš šamotinių plytų su terasomis, o dabar namai plytiniai su čerpių arba metaliniu stogu.
Apranga panaši į kitų Kaukazo tautų. Ingušų virtuvėje vyrauja miltiniai, mėsiški, pieniški patiekalai.
thumb|left|200px|Paskutinis ingušų senosios religijos šventikas Elmarzas su proproanūke. 1921 m.
Papročiai
Būdingi tamprūs šeimyniniai ryšiai, kraujo kerštas, nuotakos išpirkimas, vaišingumas, pagarba vyresniesiems. Nors dabar būdingos mažosios šeimos, kalnuose ilgą laiką laikėsi ir išplėstinės. Santuokos egzogaminės.
Tradicinei ingušų religijai buvo būdingas totemizmas, protėvių kultas, animizmas, magija, šventviečių ir globėjų kultas, buvo išvystytas panteonas (pagr. dievybė – Diela). Išvystyta liaudies medicina, apeigynas. Lygumų ingušai islamą priėmė XVI–XVIII a., kalnuose – XIX a.
Folklore išlikęs Nartų epas. Gausu didvyrinių, istorinių, lyrinių dainų, pasakų, padavimų, legendų, patarlių, priežodžių. Populiariausias šokis – porinė lezginka.
Laukagalis (Pakruojis)
Laukagalis – buvęs kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Klovainių.
Ignotas Hilaris Halka-Leduchovskis
Grafas Ignotas Hilaris Leduchovskis ( 1789 m. sausio 13 d., Krupas − 1870 m. kovo 29 d., Klimontuvas) − Lenkijos brigados generolas, pagarsėjęs dėl Modlino tvirtovės gynybos, per 1831 m. sukilimą.
Biografija
Lenkijos bajorų Leduchovskių giminės atstovas, herbo „Szalawa“ savininkas. Karaliaus rūmininko Antonijaus Bartolomėjaus Leduchovskio ir Julianos Ostrovskos antrasis sūnus.
1794 m. po Kosciuškos sukilimo numalšinimo, Ignotas kartu su tėvais persikėlė gyventi iš Voluinės į Osoliną. Mokėsi Vienos inžinerinių mokslų akademijoje (specializacija − artilerija). Nuo 1808 m. su poručiko laipsniu, tarnavo Austrijos armijos pėstininkų pulke. 1809 m. dalyvavo Penktoje koalicijoje prieš napoleonišką Prancūziją. Mūšyje prie Rėgensburgo buvo paimtas į nelaisvę. Po apsikeitimo belaisviais tarnavo 4-ame husarų pulke, po to išėjo į atsargą.
1810 m. jis įstojo į Napoleono Bonaparto vadovaujamą armiją, Varšuvos kunigaikštystėje, kaip leitenantas, tarnavo raitelių artilerijoje. 1811 m. rugsėjį, kaip inžinierius buvo įtrauktas į Gdansko būrio sudėtį. Prieš 1812 m. žygį į Rusiją grįžo į tarnybą artilerijoje. Žygio metu Ignotas tarnavo 10-tame maršalo Makdonaldo korpuse. Prancūzų armijos atsitraukimo iš Rusijos metu, 1813 m. sausio 3 d. buvo sunkiai sužeistas į koją, kuri vėliau buvo amputuota. 1813 m. birželį, Gdansko gynybos metu, buvo apdovanotas Garbės Legiono kryžiumi. Karaliaučiuje rusų buvo paimtas į nelaisvę.
Po rusų nelaisvės, nežiūrint į invalidumą, 1815 m. buvo priimtas į Lenkijos kongreso karalystės armijos sudėtį. 1819 m. nuo tėvo gavo valdyti Osolino dvaro žemes. 1827 m. buvo paskirtas Varšuvos karališkijo arsenalo vadovu.
1830 m. dalyvavo 1831 metų sukilime prieš rusų valdžią. Lapkritį įsakė atidaryti sukilusiems miestiečiams karališką arsenalą Varšuvoje, po to buvo paskirtas brigados generolu, būrio vadu Modlino tvirtovėje. Du kartus (kovą ir rugsėjį) atmetė Rusijos vadovybės ultimatumą dėl tvirtovės atidavimo. 1831 m. spalio 9 d. po stambių sukilėlių būrių Prūsijos sienos kirtimo, Ignotas Leduchovskis perdavė Modlino tvirtovę rusų armijai.
Po sukilimo numalšinimo brigados generolas Ignotas liko Lenkijoje ir gyveno Osoline. Atsisakė pensijos, kuri jam priklausė kaip Lenkijos kongreso karalystės armijos pulkininkui. 1833 m., po savo žmonos mirties, pardavė Osolino žemes ir apsigyveno Varšuvoje. 1836 m. dalyvavo Austrijos imperatoriaus Ferdinando I karūnacijoje į Čekijos karaliaus sostą. Nuo 1839 m., kartu su vaikais keletą metų gyveno Miunchene, po to Sankt-Peterburge. 1845 m. Rusijos vyriausybė patvirtino jam grafo titulą. 1855 m. apsigyveno dominikonų vienuolyne Klimuntove, kur vėliau mirė ir buvo palaidotas.
Šeima ir vaikai
1821 m. birželio 12 d. vedė Liudviką Gorską (1797 m. gegužės 18 d. – 1833 m. birželio 16 d.), su kuria turėjo keturis vaikus:
Pašiaušės apylinkė
Pašiaušės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Bazilionų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šiaulių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Bazilionų apylinkės ir Vijurkų apylinkės.
Beržalotas (Gardinas)
Beržalotas arba Beržalotai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Gardino rajone, Ašiužos kaimiškoje apylinkėje. Įsikūręs 7 km į šiaurės vakarus nuo Ašiužos, 3 km nuo Lietuvos sienos, pamiškėje.
Istorija
XIX a. pateko į Gardino guberniją. Tarpukariu priklausė Lenkijai (Ašiužos valsčius), 1921 m. gyveno 41 gyventojas (visi katalikai; visi lenkai).
Margavonė (Pakruojis)
Margavonė – buvęs viensėdis Pakruojo rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Lygumų.
Vinkšnėnų apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šiaulių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šiaulių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Bridų apylinkės ir Daušiškių apylinkės.
Visagino-Liksnos elektros jungtis
Visagino-Liksnos elektros jungtis – tarpvalstybinė elektros jungtis tarp Lietuvos ir Latvijos.
Tai viena iš 7-ių elektros jungčių tarp Lietuvos ir Latvijos bei viena iš keturių, kurios turi 330 kv nuolatinę elektros srovę. Viena iš pagrindinių aukštos įtampos elektros jungčių su nebeveikiančia Ignalinos atomine elektrine.
Karvazų apylinkė
Karvazų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Meškuičių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šiaulių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Daunorų apylinkės.
Gvinėja (vudu)
Gvinėja – haitiečių vudu dvasių pasaulis. Tai mirusiųjų sielų gyvenimo vieta, nuoroda į gimtąją Afriką, kur, vergų tikėjimu, jų sielos gali būti sugrąžintos po mirties. Gvinėją prižiūri loa Baron Samedi, kuris, kaip tikima, yra gyvenimo ir mirties simbolis.
Į Gvinėją patenkama per septynerius vartus:
Mirusiųjų dvasios privalo praeiti šiuos 7 vartus, kad prisijungtų prie anksčiau mirusiųjų dvasių.
Edujai
Edujai (aedui, haedui, hedui, ) – galų gentis, gyvenusi dabartinės Prancūzijos teritorijoje, tarp Araro (Sona) ir Ligerio (Luara) upių. Jų kraštas vėliau priklausė Romos provincijai Lugduno Galijai. Dabar tai šiuolaikinių Prancūzijos departamentų Sona ir Luara, Kot d'Oras ir Njevras teritorija.
Geografija
Edujų kraštas buvo minėtas antikos laikų rašytojų kūriniuose. Luara sudarė vakarinę edujų krašto sieną, kuri skyrė arvernus nuo biturigų. Sona sudarė edujų krašto rytinę sieną, skyrusią nuo sekvanų. Segvanai negyveno rajone, kur Du upė įteka į Soną, o ši - į Roną. Cezaris rašė, kad helvetai, perėję perėją tarp Juros kalnų ir Ronos, priklausiusią segvanams, pateko į edujų žemes.
Istorija
Pagal Livijų (v. 34) edujai dalyvavo Beloveso (Bellovesus) žygyje į Italija VI a. pr. m. e.
58 m.pr.m.e atvykęs į Galiją Julijus Cezaris atstatė edujų nepriklausomybę. Nepaisant to edujai prisijungė prie galų koalicijos prieš Cezarį (B. G. vii. 42), bet po Vercingetorikso pralaimėjimo ir pasidavimo Alezijos mūšyje edujai vėl grįžo į Romos sąjungininkų padėtį. Imperatorius Augustas pastatė naują miestą Augustoduną, dabartinį Oteną , kuris tapo naująja edujų sostine. Senoji sostinė Bibrakta (Bibracte) palaipsniui sunyko.
21 m., Tiberijaus valdymo laikais, edujai sukilo ir užėmė Augustoduną, bet netrukus buvo Gajaus Silijaus (Gaius Silius) numalšinti (Tacitas Analai iii. 43-46).
Edujai buvo pirmieji galai, kuriems imperatorius Klaudijus suteikė galimybę naudotis jus honorarium. Pagrindinis edujų magistratas Cezario laikais buvo vergobretus (pagal Theodor Mommsen pavadinimas reiškė 'nuosprendžių darbuotojas'), kuris būdavo renkamas kasmet. Jam būdavo draudžiama peržengti edujų teritorijos sienas.
Gali būti, kad daug valdymo metodų edujai perėmė iš romėnų, pvz., magistratų ir kitų valdininkų rinkimą. Nors tai galėjo būti ir natūralaus jų politinės sistemos vystymosi rezultatas. Manoma, kad kitos keltų gentys, pvz., remai (remi) ir bajokasai (baiocasses) irgi rinkdavo savo vadus.
CSM Slatina
Slatinos CSM „Slatina“ – Rumunijos futbolo klubas iš Slatinos. Pilnu pavadinimu vadinamas Clubul Sportiv Municipal Slatina, trumpiau žinomas CSM Slatina, o trumpai vadinamas tiesiog Slatina.
Istorija
Klubo ištakos siekia 2009 m., kai buvo įkurtas Fotbal Club Olt Slatina, suburta futbolo ekipa. Vėlesniais metais būta įvairių susijungimų su kitais klubais. Šie dariniai ilgainiui buvo likviduoti.
2018 m. įkurtas dabartinis klubas. Jo steigėjais tapo Slatinos miesto savivaldybė. Rungtyniavo žemesniuose divizionuose. 2018–2019 m. tapo Liga IV nugalėtojais Bukarešto grupėje ir pateko į aukštesnį lygmenį. 2019–2020 m. Liga III savo grupėje buvo antri, tačiau pateko į aukštesnį divizioną.
2020–2021 m. sezone rungtyniavo Liga II, tačiau liko 18 vietoje ir po sezono iškirto į žemesnį divizioną.
2021–2022 m. tapo nugalėtojais savo grupėje ir buvo perkelti į aukštesnį divizioną. 2022–2023 m. rungtyniavo Liga II.
Stadionas
Gegužės 1-osios d. stadionas – namų arena, kurios talpa 7 500 vietų.
Timebelle
Timebelle – Šveicarijos muzikos grupė iš Berno. Ją sudaro vokalistė Miruna Mănescu, būgnininkas Samuel Forster ir multiinstrumentalistas Emanuel Daniel Andriescu. Originalioje sudėtyje buvo penki muzikantai, tuo metu studijavę Berno universitete, o vokalistė M. Mănescu prie komandos prisidėjo praėjus keliems mėnesiams.
Gruzdžių žemės ūkio mokykla
miniatiūra|265px|right|Apleista mokykla, 2015 m.
Gruzdžių žemės ūkio mokykla, dab. Joniškio žemės ūkio mokyklos Gruzdžių skyrius – buvusi profesinė mokykla, valstybės biudžetinė įstaiga Gruzdžiuose (Šiaulių raj.), Jaunimo g. 1. Buvęs įmonės kodas 190890129. Steigėjas Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerija.
Istorija
1924–1938 m. mokyklą baigė 31 gyvulininkystės ir 76 pienininkystės technikai, 67 pieno kontrolės asistentai, 211 veterinarijos felčerių. 1948–1995 m. technikumą ir žemės ūkio mokyklą baigė 3316 veterinarijos felčerių, 1187 zootechnikai, 47 žemės ūkio mechanizatoriai, 43 ūkininkai ir 25 namų ūkio ekonomės.
Rengia žemės ūkio gamybos verslo organizatorius, statybininkus, kirpėjus, kaimo verslų darbuotojus, stalius, apdailininkus. Mokymo trukmė 2-3 m. Turi 89 ha mokomąjį ūkį, gyvulininkystės fermą. 320 moksleivių, 28 mokytojai (2003 m.).
Tobulas jausmas
Tobulas jausmas – 2011 m. „Sundance“ kino festivalyje debiutavusi fantastinė drama, kurioje pagrindinius vaidmenis atliko Ewan McGregor ir Eva Green.
Turinys
Maiklas ir Siuzana susipažino kaip tik tuo metu, kai pasaulyje ėmė siausti nežinoma epidemija: žmonės vienas po kito pradanda gebėjimą skirti kvapus. Siuzana – epidemiologė – kartu su kolegomis mėgina išspręsti iškilusį galvosūkį, tuo tarpu restorano virtuvės šefas Maiklas dirba greta jos namų ir jiedu kartais mato vienas kitą. Po vienos nakties nuotykio jie, Siuzanos iniciatyva, išsisikiria, tačiau Maiklas ir toliau atkakliai siekia užkariauti jos širdį.
Kai žmonės ima apsiprasti praradę gebėjimą užuosti, netrukus jie netenka ir gebėjimo pajusti skonį. Į Maiklo restoraną niekas nebeužsuka ir jie ima gaminti paprastą maistą pagal valdžios užsakymą tiekiamą ligoninėms. Greta šių nelaimių Maiklas ir Siuzana, tarsi atsiriboję nuo visko, kas vyksta aplinkui, vis daugiau praleidžia laiko kartu.
Dar po kurio laiko žmonės ima netekti klausos ir šis praradimas lydimas įnirčio bei pykčio priepuolių. Maiklas iškoneveikia Siuzaną ir ši nuo pabėga. Netrukus atsitokėjęs jis ima gailėtis savo poelgio ir, pats nieko nebegirdintis, ima jai skambinti, Siuzana nenori su juo bendrauti, o vėliau pati netenka klausos. Atgailaujantis Maiklas nuolat žvalgosi į jos buto langus, tačiau Siuzana išvažiuoja pas seserį.
Ketvirtoji epidemijos banga atima iš žmonių gebėjimą matyti. Suprasdami, kad turi mažai laiko, Maiklas ir Siuzana skuba vienas kito ieškoti ir spėja susitikti prieš pat jų akis užtraukiant tamsai...
Hehuanšanas
Hehuanšanas (pe̍h-ōe-jī: Ha̍p-hoan-soaⁿ) – kalnas vidurio Taivane. Aukštis siekia 3417 m virš jūros lygio. Viršukalnė stūkso pasienyje tarp Nantou ir Hualiano apskričių, Taroko nacionalinio parko teritorijoje. Tai Žongjango kalnagūbrio dalis.
Žiemą gan dažnai kalno viršūnę dengia sniegas. Nuo Puli iki Vulingo (3275 m) balnakalnio, esančio tarp pagrindinės ir rytinės Hehuanšano viršūnių, eina apie 35 km kelias, todėl tai yra aukščiausias transporto priemonėmis pasiekiamas taškas Taivano saloje. Seniau čia buvo įrengtas slidininkų keltuvas, kurio dalis įrangos yra išlikę. Nuo kelio link pagrindinės kalno viršūnės eina apie 1 km ilgio kalnų perėja. Viršūnėje stovi meteorologinė stotis.
Carl Hester
Carl Hester (g. 1967 m. birželio 29 d. Londone) – Jungtinės Karalystės sportinio jojimo raitelis, kuris specializuojasi išjodinėjimo rungtyse, olimpinis čempionas.
Biografija
1990 m. Hester debiutavo pasaulio žirgų sporto žaidynėse. Individualioje rungtyje raitelis užėmė 18-ą vietą, o su Jungtinės Karalystės rinktine užimta 5-oji vieta komandinėje įskaitoje. Savo debiutinėse 1992 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Hester užėmė 16-ą vietą individualiose varžybose, bei liko 7-as komandinėje įskaitoje. 2004 m. vasaros olimpiadoje medalių nepelnė.
2009 m. Europos čempionate pelnytas pirmasis tarptautinių varžybų medalis - sidabras komandinėje įskaitoje. 2011 m. raitelis pirmą kartą tapo Europos čempionu. 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse raitelis individualioje rungtyje liko 5-as, o komandinėje įskaitoje pirmą kartą kartu su Didžiosios Britanijos rinktine tapo olimpiniu čempionu.
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse britas pelnė komandinių varžybų sidabrą.
Savo šeštose 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Hester su žirgu En Vogue varžėsi išjodimėjimo rungtyse. Individualių varžybų atrankoje duetas buvo 13-as, o finale užimta 8-oji vieta. Komandinėse varžybose su Jungtinės Karalystės rinktine (Charlotte Dujardin, Charlotte Fry, Carl Hester) pelnyti bronzos medaliai.
Kilpinė
Kariuomenėje
Tarybų Sąjungoje 1924–1943 m. kilpinės buvo pagrindine uniformos vieta, kur buvo kariškių karinių laipsnių skiriamieji ženklai, taip pat žalvarinė kariuomenės rūšies emblema.
Kasdieninės uniformos kilpinės buvo apkraštuotos tam tikros spalvos pūkuotais įsiuvais. Aukščiausiųjų vadų kilpinės buvo apkraštuotos auksaspalviu galionu, vadų ir techninių specialistų – juostelėmis iš spalvotos gelumbės. Pvz., karinių juristų kilpinės buvo avietinės su juodais apvadais.
Jaunesniųjų vadų (seržantų lygmens) ir specialistų skiriamieji ženkliukai kilpinėse buvo trikampiai. Kilpinių laipsnio ženkliukai buvo žalvariniai, padengti raudonu emaliu.
Dengiamosios spalvos lauko uniformų kilpinės buvo ir dengiamosios spalvos, iš to paties audeklo kaip ir pati uniforma. Laipsnio ženkliukai būdavo žalvariniai, padengti žaliu emaliu. Kariuomenės rūšies emblemos būdavo tamsiai žaliai dažytos.
Milinių kilpinės buvo rombiškos, kitų uniforminių drabužių – pailgo lygiagretainio pavidalo. Tokios kilpinės būdavo prisiuvamos prie kitelio ar gimnastiorkos apykaklės išorinio krašto.
TSRS Kariniame jūrų laivyne kilpinių nebuvo, skiriamieji ženklai būdavo ant rankovių galų.
Įvedus generolų laipsnius buvo pakeistos ir kilpinės. Visų uniforminių drabužių kilpinės tapo rombiškos, apvadai liko auksaspalviai. Lauko uniformų kilpinių žvaigždutės buvo žalios. Karo metu lauko kilpines praktiškai visur išstūmė kasdieninės.
1943 m. grąžinus antpečius kilpinės liko kaip kai kurių uniformos rūšių elementas, kuris spalva rodė kariuomenės rūšį. 8-tą dešimtmetį buvo patvirtintos šios kilpinių spalvos:
Dabartinių kilpinių viršutinėje dalyje būna įsegtas kilpinės ženkliukas. Antpečių išilginės juostelės būna tos pačios spalvos kaip ir kilpinės.
Civilinių žinybų kilpinės
Nuo 1932 m. kilpinės imtos naudoti ir kaip kai kurių civilinių ir sukarintų TSRS žinybų skiriamieji ženklai.
1943–1950 m. kai kurios šių žinybų kilpines kaip skiriamuosius ženklus pakeitė į antpečius: Tačiau tuo pačiu metu, 1943–1951 m., eilėje žinybų buvo įvedamos kilpinės: 1954–1958 m. daugelyje civilinių žinybų, kuriose 1943–1951 m. imtos naudoti kilpinės, jos buvo panaikintos. Tačiau tuo pačiu metu dalis žinybų, naudojusių uniformas su antpečiais, ėmė naudoti uniformas su kilpinėmis: 1979–1991 m. daugelis žinybų, naudojusių kilpines, pakeitė jas į antpečius.
Šiuolaikinėje Rusijos Federacijoje uniformas su kilpinėmis naudoja:
Socialistinis liaudies frontas
Socialistinis liaudies frontas, SLF – Lietuvos politinė partija. 2009 m. gruodžio 19 d. Vilniuje įvyko jungiamasis partijos „Frontas" ir Lietuvos socialistų partijos suvažiavimas. Naujai įkurta partija pavadinta Socialistiniu liaudies frontu. Jungiamajame suvažiavime Vilniaus pedagoginio universiteto salėje dalyvavo 102 partijų skyrių delegatai. Už dviejų partijų jungimąsi balsavo 96 delegatai, 3 buvo prieš, 1 susilaikė. Lietuvos socialistų partijos lyderis Giedrius Petružis atsisakė kandidatuoti į sujungtos partijos pirmininko postą, atsisakymą motyvuodamas būtinybę užsiimti moksline veikla. Naujos partijos pirmininku buvo išrinktas partijos „Frontas" lyderis Algirdas Paleckis.
Ideologija, programinės nuostatos
Partijos ideologija – socializmas. 2009 gruodžio mėn. 19 d. suvažiavime priimti Socialistinio liaudies fronto Statutas ir Partijos programa. Partijos Statute nurodyta, kad „Partija yra neatskiriamoji tarptautinio socialistinio judėjimo dalis. Ji aktyviai siekia Lietuvos ir kitų šalių tautų draugystės stiprinimo, kovoja už taikos išsaugojimą bei stiprinimą, palaiko ryšius su tarptautinėmis visuomeninėmis ir politinėmis organizacijomis, kurios laikosi demokratijos bei socialinio teisingumo principų“. Partijos tikslai: „demokratinio socializmo sukūrimas Lietuvoje; solidarios visuomenės, kurios nariai padeda vieni kitiems, stiprinimas“. Programoje pabrėžiama: "Savo politinėje veikloje partija vadovaujasi kūrybiškai plėtojama marksizmo teorija ir metodologija, vakarietiškos socialdemokratijos laimėjimais, teigiamais tarybinio socializmo pradais, civilizacijai naudingais kapitalistinės santvarkos pasiekimais, humaniškumo, lygiateisiškumo ir solidarumo principais. SLF atstovauja privačiame, viešame bei valstybiniame sektoriuose samdomą fizinį ir protinį darbą dirbančiųjų interesams. SLF gina smulkių ir vidutinių verslininkų teises. Nuolatinis jos rūpestis - visų socialiai remtinų žmonių problemos. Savo programinių tikslų SLF sieks tik taikiais politinės kovos būdais, pasiremdama Lietuvos Respublikos Konstitucija, įstatymais bei žmogaus teises ginančiais tarptautiniais aktais ir principais."
Struktūra
Aukščiausias partijos vadovaujantis organas – SLF Suvažiavimas. Suvažiavimas renka partijos Tarybą, kuri numato ir organizuoja partijos veiklą tarp suvažiavimų, priima sprendimus dėl koalicijų su kitomis partijomis sudarymo, tvirtina biudžetą, lėšų panaudojimo ataskaitą, rinkimų štabo vadovo kandidatūrą. Partijos vienasmenis valdymo organas – pirmininkas. Teritoriniai partijos padaliniai yra partijos skyriai ir grupės.
Putinai (Pakruojis)
Putinai – buvęs kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Megučionių.
Norkūnų apylinkė (Šiauliai)
Norkūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Meškuičių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šiaulių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Daunorų apylinkės ir Meškuičių apylinkės.
Sereikių apylinkė
Sereikių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Lygumų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šiaulių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Daunorų apylinkės.
Mažoji taukinė
thumb|right||Mažoji taukinė (schemoje – ) Mažoji taukinė  – dvigubas pilvaplėvės lapas, einantis nuo kepenų visceralinio paviršiaus link dvylikapirštės žarnos pradinės dalies ir skrandžio mažosios kreivės. Gali būti skirstomas į du raiščius: kepeninį dvylikapirštės žarnos ir kepeninį skrandžio.
Mažoji taukinė sudaro dalį taukinės maišelio priekinės sienos. Kepeniniame dvylikapirštės žarnos raištyje eina bendrasis tulžies latakas, kepenų kraujagyslės.
Taip pat skaitykite
Didžioji taukinė
Puli
Puli (pe̍h-ōe-jī: Po·-lí tìn) – miestas vidurio Taivane, Nantou apskrityje, vakarinėje Žongjango kalnagūbrio dalyje Tai Taivano geografinis centras. Gyventojų 86 tūkst. (2007 m. duomenys).
Imri Ziv
Imri Ziv (g. 1991 m. rugsėjo 12 d. Hod Hašaronas), taip pat žinomas kaip IMRI – Izraelio dainininkas.
Puli
Istorija
Miestą 1999 m. sukrėtė Dzidzi žemės drebėjimas.
Imri Ziv
2017 m. Imri su daina „I Feel Alive“ laimėjo TV dainų konkursą „Rising Star“ ir tuo pačiu iškovojo teisę atstovauti Izraelui „Eurovizijoje“ Kijeve.
Hotel California
„Hotel California“ – grupės „Eagles“ singlas, išleistas kartu su 1977 m. albumu tuo pačiu pavadinimu. Šią dainą parašė grupės nariai Don Felder, Don Henley ir Glenn Frey.
„Hotel California“ laikoma žinomiausia „Eagles“ daina, o jos gitaros partija 1998 m. buvo išrinkta geriausia žurnale „Guitarist“. 1978 m. ši daina tapo geriausio įrašo laimėtoja „Grammy apdovanojimuose“.
Pasak pačios grupės narių, ši daina yra apie gyvenimą Los Andžele.
Daina pasiekė aukščiausią vietą Kanados ir JAV Billboard Hot 100 topuose. Žurnalas „Rolling Stone“ šiai dainai skyrė 49 vietą geriausių 500 dainų sąraše. 1998 m., „Eagles“ grupės įtraukimo į rokenrolo šlovės galeriją ceremonijos metu, visi buvę ir esami nariai gyvai atliko „Hotel California“.
2015 m. žurnalas „Guitar World“ išrinko šią dainą geriausia 12 stygų gitarų kategorijoje.
1955 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
'''1955 m. Lietuvos šachmatų čempionatas''' – tai 22-asis Lietuvos vyrų ir 8-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.
Hotel California
„Eagles“ šią dainą gyvai atliko daugiau nei 1000 kartų ir ji pagal šį skaičių nusileidžia tik „Desperado“ ir „Take It Easy“ kūriniams.
1955 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas
22-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1955 m. kovo 27 – balandžio 22 d.
Dalyviai
Čempionate dalyvavo 16 dalyvių: dauguma jų buvo vilniečiai – 10, kauniečių dalyvavo 4, po 1 žaidėją iš Klaipėdos bei Plungės. Varžybose dalyvavo ir praėjusių metų prizininkai ir kiti pernai gerai pasirodę šachmatininkai: M. Ostrauskas, L. Abramavičius. J. Krimeris. Tarp debiutantų buvo ir klaipėdietis Reinhardas Barstatis (9 v.) vėliau tapęs prizininku ir plungiškis Algimantas Česnauskis (12 v.), būsimas čempionas ir prizininkas.
Rezultatai
Dėl čempiono vardo, kaip ir 1953 m., susikovė R. Cholmovas ir J. Čiukajevas. Pasibaigus turnyrui, abu buvo surinkę po 11,5 taško. Tačiau birželio mėn. tarp jų surengtą mačą vėl įtikinamai laimėjo R. Cholmovas, šeštą kartą tapęs Lietuvos šachmatų čempionu.
Lentelė
Dėl čempiono išaiškinimo 1955 m. birželio 15-25 d. Vilniuje buvo surengtas mačas tarp Ratmiro Cholmovo ir Jegoro Čiukajevo, kurį 5:1 laimėjo R. Cholmovas.
Lietuvos moterų šachmatų čempionatas
Jame dalyvavo 15 šachmatininkių: 7 vilnietės, 5 kaunietės ir po viena žaidėja iš Šiaulių ir Molėtų. Čempionate dalyvavo ir 1954 m. Lietuvos moterų čempionato prizininkės. Nežaidė du kart Lietuvos čempionė, bei daugkartinė prizininkė – E. Lukauskienė.
Marija Kartanaitė, kaip ir pernai, iškovojo sidabro medalį (12 tšk.). Na, o trečią vietą užėmė 1953 m. Lietuvos moterų čempionate debiutavusi, vilnietė Vilhelmina Kaušilaitė (10,5 tšk.).
Keturis kartus Lietuvos čempionė, praėjusių metų bronzos medalininkė kaunietė J. Čukajeva turėjo dalintis ketvirtąją vietą su kita kauniete I. Šimkute (abi po 9 tšk.), kuri pernai buvo 5-a.
Čempionate debiutavo ir keletas būsimų čempionių bei prizininkių: I. Epšteinaitė (6 v. 7,5 tšk.) ir A. Stepanovičiūtė (8 v. 7 tšk.).
Espiritismo
Espiritismo religija pripažįsta Dievą ir jį laiko visagaliu visatos kūrėju, taip pat tikima, jog egzistuoja dvasinis pasaulis, kuriame gyvena bekūnės būtybės, jos palaipsniui tampa protingisnėmis ir moralesnėmis. Espiritistai tiki, jog šios būtybės įvairiais būdais gali paveikti fizinį pasaulį, o patys tikintieji gali taip pat daryti įtaką šių dvasių veiksmams. Espiritizmo religija niekada neturėjo tikėjimo lyderio ar praktikavimo vietos. Ši religija yra perėmusi kitų religijų, įskaitant katalikybę, Curandero, Macumba, Santería, Vudu, šintoizmo, taip pat neopagoninių religijų, praktikas. Šio sinkretizmo pavyzdys – šv. Martos naudojimas burtuose.
Reisbalė
Reisbalė – buvęs viensėdis Pakruojo rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Stačiūnų, prie Reisbalės upelio (kairysis Kruojos intakas).
AFC Progresul Spartac București
Bukarešto „Progresul Spartac“ – Rumunijos futbolo klubas iš Bukareštas. Pilnas klubo pavadinimas Asociația Fotbal Club Progresul Spartac 1944 București, dar žinomas kaip Progresul Spartac București arba tiesiog Progresul Spartac.
Istorija
Klubo ištakos siekia 2014 m., kai buvo suburta futbolo ekipa. Kitados rungtyniavo žemesniuosiuose divizionuose. 2016–2017 m. sezone Bukarešto grupėje tapo nugalėtojais ir buvo perkelti į aukštesnį divizioną. Nuo 2017–2018 m. rungtyniavo Liga III, o 2021–2022 m. sezone tapo nugalėtojais savo grupėje ir buvo perkelti į aukštesnį divizioną. 2022–2023 m. sezone rungtyniavo Liga II, tačiau buvo viena iš prasčiausių ekipų ir po sezono buvo perkelti į žemesnį divizioną. 2023–2024 m. sezone rungtyniavo trečioje lygoje.
Pasiekimai
Liga IV – Bukareštas
Ūkinė bendrija
Ūkinė bendrija - įmonės forma; komercinės teisės subjektas. Lietuvoje veiklą reglamentuoja LR ūkinių bendrijų įstatymas (LR ŪBĮ).
Komandinė ūkinė bendrija
Komanditinė ūkinė bendrija (KŪB; pasitikėjimo ūkinė bendrija) - įmonės forma, kai bent vienas įmonės dalyvis yra tikrasis narys ir bent vienas (kitas) narys - komanditorius; ūkinė bendrija (jos porūšis). Kai prievolėms užtikrinti neužtenka bendrijos turto, bendrijos tikrieji nariai už bendrijos veiklos padarinius atsako solidariai visu savo turtu, komanditoriai - savo įnašu.
Vokietija
Ūkinė bendrija Vokietijoje yra įmonė, užsiimanti verslu  ir dėl to laikoma verslininku (Kaufmann) teisine prasme (konkrečiai tą nustato Vokietijos komercinis kodeksas, HGB).
Handelsgesellschaft 会社 Handelsgesellschaft Spółka handlowa
Lietuva 2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Lietuvos sportininkai pakviesti dalyvauti 2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Paryžiuje. Tai bus dešimtosios vasaros olimpinės žaidynės Lietuvos delegacijai.
Kvalifikacija
Lietuva nedalyvaus riedlenčių sporto, meninio plaukimo ir golfo atrankose.
2023 m. balandžio 13 d. Danas Rapšys įvykdė 400 m plaukimo laisvuoju stiliumi olimpinį normatyvą ir tapo pirmuoju lietuviu patekysiu į Paryžiaus olimpines žaidynes.
Skikniai
Skikniai – buvęs kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 7 km į pietvakarius nuo Žeimelio.
Charlotte Fry
Charlotte Fry (g. 1996 m. vasario 11 d. Skarbore) – Jungtinės Karalystės sportinio jojimo raitelė, kuri specializuojasi išjodinėjimo rungtyse, olimpinė prizininkė.
Biografija
2018 m. Europos iki 25 m amžiaus čempionato išjodinėjimo varžybų aukso medalininkė. 2019 m. Europos čempionate su Jungtinės Karalystės rinktine užėmė 4-ą vietą.
Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Fry su žirgu Everdale varžėsi išjodimėjimo rungtyse. Individualių varžybų atrankoje duetas buvo 8-as, o finale liko 13-oje vietoje. Komandinėse varžybose su Jungtinės Karalystės rinktine (kartu su Charlotte Dujardin ir Carl Hester) pelnyti bronzos medaliai.
Stakšeliai
Stakšeliai – buvęs kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 5 km nuo Linkuvos.
Centrinis kampas
thumb|right|Kampas AOB yra centrinis kampas. Centrinis kampas – kampas plokštumoje, kurio viršūnė yra apskritimo (skritulio) centras.
Skritulio ir jo centrinio kampo sankirta vadinama skritulio išpjova.
Katunės ledynas
Pavadintas vokiečių kilmės Rusijos Altajaus tyrinėtojo Fridricho Augusto fon Gėblerio garbei.
Zijuetanas
Zijuetanas (pe̍h-ōe-jī: Ji̍t-goa̍t-thâm) – didžiausias vandens telkinys Taivane. Populiarus turistinis objektas. Ežeras telkšo 748  m aukštyje virš jūros lygio, Nantou apskrityje. Ežero teritorija yra tao, vienos iš Taivano aborigenų genčių, gyvenamoji vieta. Ežeras supa nedidelę Lalu salą. Rytinė ežero pusė savo forma primena saulę, vakarinė – mėnulį, todėl telkinys vadinamas Saulės ir Mėnulio ežeru.
Prie ežero yra keletas religinių pastatų: Ci En pagoda (慈恩塔), Ven Vu (文武廟), Dziandzingo, Sjuentdzango (玄奘寺) ir Sjuanguango šventyklos. Pastatyta keletas hidroelektrinių.
Legenda
Pasak legendos, tao medžiotojai atrado Saulės ir Mėnulio ežerą aplinkiniais kalnais vydamiesi baltąjį elnią. Elnias galiausiai juos nuvedė prie ežero, kuris jiems pasirodė ne tik gražus, bet ir kupinas žuvų. Šiandien apie legendą byloja Lalu saloje pastatyta marmurinė statula.
Šiliškis (Lygumai)
Šiliškis – buvęs kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Lygumų.
2016 m. vasaros olimpinių žaidynių arenos
Rungtynės vyks 18-oje jau esančių arenų (iš kurių 9 buvopatobulintos), 9-iose naujose arenos, pastatytose specialiai olimpinėms žaidynėms bei 7-iose laikinose arenose, kurios po žaidynių bus panaikintos. Kiekviena sporto šakos rungtis vyks viename iš keturių geografinių olimpiados rajonų: Bara (daugiausia arenų bei olimpinis kaimelis), Kopakabanoje, Deodoro arba Marakanoje. Didžiausia žaidynių arena, talpinanti 74 738 žiūrovus, yra Marakanos stadionas, žaidynėms tapsiantis pagrindiniu olimpiniu stadionu. Jame vyks atidarymo ir uždarymo ceremonijos bei futbolo varžybų finalai. Be Marakanos ir Engenhão stadionų, futbolo rungtynės vyks Salvadore (Fonte Nova arena), San Paule (San Paulo arena), Belo Horizontėje (Estádio Mineirão) bei Brazilijoje (Estádio Nacional de Brasília).
Pirmą kartą nuo 1900 m. olimpiados olimpinių žaidynių atidarymo ir uždarymo ceremonijos nevyks toje pačioje vietoje kaip lengvosios atletikos rungtys bei visos gymnastikos rungtys vyks vienoje arenoje.
Klumpiaausis
Klumpiaausis (Crepidotus) – klumpiaausinių (Crepidotaceae) šeimos grybų gentis.
Šiai genčiai priklauso skėtiški arba vėduokliški grybai, kurie dažniausiai auga ant medžių šakų ir skaido medieną. Poros rūšių vaisiakūnių išvaizda labiau išskirtinė: Crepidotus cinnabarinus jie ryškiai raudoni, tuo tarpu Crepidotus crocophyllus dažniausiai turi geltonus ar oranžinius lakštelius. Visų kitų rūšių vaisiakūniai daugmaž rudi arba balti ir tiksliam rūšies nustatymui reikalinga mikroskopinė sporų analizė.
Mitybinės vertės neturi. Šie grybai nėra nuodingi bet kulinariniu požiūriu nevertingi: per smulkūs ir neskanūs. Tikslios informacijos apie konkrečių rūšių tinkamumą maistui žinoma labai nedaug.
Zipna
Zipna (dar Zipanu, Zipa, Zipnu, Zipunu, Sipna) – antraeilė moteriškoji dievybė etruskų mitologijoje; siejama su deive Turan, priskiriama jos ratui.
Klumpiaausis
Lietuvoje auga: ir kt. rūšys.
Zipna
Aptikta šią dievybę vaizduojančių etruskų veidrodžių. Ant jų Zipna neretai vaizduojama drauge su Thalna. Puošimo scenose Zipna paprastai atlieka kirpėjos vaidmenį. Kai kada vaizduojama su sparnais, pvz., ant veidrodžio, kur drauge pavaizduoti Turan, Atunis bei Tusna. Didžiuliai sparnai iškyla viršum deivės galvos, jos kairėje rankoje – didelis alebastro indas, o dešinėje – lazdelė, skirta patepti kvepalais. Kaip ir Turan, Zipna vilki įmantrų chitoną, gausiai pasidabinusi papuošalais.
Ant veidrodžio, datuojamo apytikriai 300 m. pr. m. e., Zipna pavaizduota sėdinti į kairę nuo apsikabinusių Achvizr ir Alpan. Ji žvelgia į veidrodį, kurį laiko kairėje rankoje. Į dešinę nuo Achvizr ir Alpan sėdi Thanr, deivės dešinė ranka pakelta, ant jos tupi nedidelis paukštis. IV a. pr. m. e. datuojamame veidrodyje Zipna vaizduojama sėdinti į dešinę nuo Thanr ir Alpan, kurios apsikabinusios ir bučiuojasi. Čia Zipna taip pat pavaizduota žvelgianti į veidrodį (šis veiksmas siejamas su pranašavimu), jį laiko dešinėje rankoje. Kairėje pusėje pavaizduota sėdinti Thalna, jos rankoje kiaušinis. Ant kito veidrodžio vaizduojama, kaip rengiama Malavisch. Zipna ant jos galvos riša raištį, o gražiai apsirengusi jauna moteris, vardu Munthuch, prilaiko Malavisch galvą.
3D spausdinimas
3D spausdintuvas yra pramoninio roboto rūšis, kuri pagal kompiuterio komandas sugeba atlikti papildomas funkcijas.
Nors 3D spausdinimo technologija atsirado jau XX a. 9-ajame dešimtmetyje, tik XXI a. 2-ajame dešimtmetyje tokie spausdintuvai pradėti plačiai naudoti komerciniais tikslais. Pirmą 3D spausdintuvą sukūrė Chuck Hull iš bendrovės „3D Systems Corp“ 1984 metais. Nuo XXI amžiaus pradžios šių mašinų pardavimų kiekis sparčiai didėjo, o jų kaina krito. Anot „Wohlers Associates“ konsultavimo firmos, 3D spausdintuvai bei su jais susijusios paslaugos 2012 metais buvo verti 2,2 mlrd. JAV dolerių pasauliniu mastu, nuo 2011 metų jų vertė pakilo 29 procentais. thumb|[[Hiperboloidas|Hiperboloidinio objekto 3D spausdinimo procesas|kairėje|250x250px]]
Terminologija
Terminas „adityvi gamyba“ apibrėžia technologijas, kurių pagalba kuriami objektai naudojant nuoseklaus sluoksniavimo techniką. Tokia gamyba gali būti taikoma įvairiuose gamybos cikluose: tiek priešgamybinėje (t. y. greitų prototipų) plataus masto produkcijoje, tiek mechaniniame ar pogamybiniame apdirbime.
Terminą „stereolitografija“ 1984 m. pasiūlė Čarlzas V. Hulas savo „Aparato, skirto trimačių objektų gamybai stereolitografijos būdu“ JAV patente 4,575,330.
Pagrindiniai principai
thumb|right|3D modelių sluoksniavimas|270x270px
Modeliavimas
Adityvus spausdinimas naudoja virtualius modelius (mėlyną 3D šviesoraščio popierių ) iš automatizuoto projektavimo sistemų arba animacinio modeliavimo kompiuterinės įrangos ir supjausto juos į skaitmeninius skersinius pjūvius tam, kad mašina galėtų juos naudoti kaip spausdinimo gaires. Priklausomai nuo panaudotos mašinos, pamatinė arba įrišamoji medžiaga paprastai yra laikoma padėta ant tam skirto paviršiaus tol, kol medžiagos sluoksniavimas nėra užbaigtas ir paskutinis 3D modelis nėra gatavai išspausdintas.
Standartinė duomenų sąveika tarp CAD programinės įrangos ir pačios mašinos yra STL rinkmenos formatas. STL rinkmena yra artima trikampių formų daliai ar jų asamblėjai. Mažesnės facetės (aspektai) gamina aukštesnį kokybišką paviršių. PLY yra skaitytuvo sukurtas įvesties rinkmenos formatas, o VRML (ar WRL) rinkmenos yra dažnai naudojamos kaip 3D spausdinimo technologijų įvestis, kurios pagalba galima išspausdinti visas spalvas.
Spausdinimas
Kad įvyktų spausdinimo procesas, mašina „skaito“ projektą iš STL rinkmenos ir kloja nuoseklius skysčio, miltelių, popieriaus ar lapo sluoksnius, siekiant iš virtinės skersinių pjūvių pastatyti modelį. Šie sluoksniai, atitinkantys virtualius skersinius pjūvius iš CAD modelio, yra sujungiami arba automatiškai sulydomi tam, kad būtų sukurta galutinė forma. Pirminis šios technikos pranašumas yra gebėjimas sukurti praktiškai bet kokią formą ar geometrinį objektą.
Spausdintuvo raiška nurodo sluoksnių storį ir X-Y raišką taškų skaičių viename colyje ar makrometrus. Nors standartinis sluoksnio storis yra 100 μm/tašk. (250 taškų colyje), kai kurios mašinos, kaip Object Connex ir 3D System‘s Pro Jet, gali spausdinti 16 μm/tašk. (1600 taškų colyje) storio sluoksnius. X-Y raiška yra lyginama su lazerinių spausdintuvų raiška. Dalelės (3D taškai) yra nuo 50 iki 100 μm/tašk. (510–250 taškų colyje) skersmens.
Tradiciniai būdai, tokie kaip injekcinis liejimas, gali būti pigesni gaminant polimero produktus dideliais kiekiais, tačiau adityvus gaminimas gali būti greitesnis, labiau prisitaikantis ir pigesnis gaminant pakankamai mažą kiekį dalių. 3D spausdintuvai suteikia galimybę dizaineriams ir idėjos vystymo komandoms dalis ar visą projektą gaminti naudojant ekrano dydžio spausdintuvą.
Užbaigimas
Kai kurios pridėtinio gaminimo technikos gali naudoti įvairias medžiagas konstruojant skirtingas dalis. Naudojant kai kuriuos būdus galima spausdinti įvairiomis spalvomis ir jų deriniais. Kai kurios technikos gaminimo procese reikalauja atramos. Atramos yra panaikinamos arba suskaldomos spausdinimo pabaigoje ir konstravimo metu yra naudojamos palaikyti išsikišusias dalis.
Adityvūs procesai
thumb|Greitas prototipų gaminimas pasauliniu mastu. 2011 m. |kairėje|291x291px thumb|right|[[Audi RSQ iš fimo „Aš – robotas“ buvo pagaminta sparčios prototipų gamybos būdu]] Nuo 8-ojo XX a. dešimtmečio buvo išrasta keletas skirtingų 3D spausdinimo procesų. Spausdintuvai buvo dideli, brangūs bei labai ribotų galimybių. .
Šiais laikais pasiekiama daug adityvių procesų. Norint sukurti tam tikras dalis, naudojamas skirtingas sluoksnių išdėstymas bei kitokios medžiagos. Kai kurie metodai ištirpdina arba suminkština medžiagas tam, kad sukurtų sluoksnius, pavyzdžiui, selektyvus lydymas lazeriu (SLM) ar tiesioginis metalo kietinimas lazeriu (DMLS), selektyvus kietinimas lazeriu (SLS), lydyto nusėdimo modeliavimas (FDM), tuo tarpu kiti apdoroja skystas medžiagas naudodami įmantrias technologijas, pavyzdžiui, stereolitografiją (SLA). Naudojant laminuotą objektų gamybą (LOM), ploni sluoksniai yra supjaustomi ir sujungiami (pavyzdžiui, popierius, metalas, polimeras). Kiekvienas metodas turi savo privalumus ir trūkumus, dėl to kai kurios kompanijos siūlo medžiagos, iš kurios bus gaminamas objektas (milteliai, polimeras ir t. t.), pasirinkimą. Kai kurios kompanijos naudoja popierių kaip statybinę medžiagą, gaminant patvarų prototipą. Renkantis įrenginį, pagrindinis dėmesys dažniausiai skiriamas greičiui, 3D spausdintuvo kainai, atspausdinto prototipo kainai bei spalvų ir medžiagų pasirinkimo galimybėms.
Spausdintuvai, tiesiogiai naudojantys metalą, yra brangūs, tačiau kai kuriais atvejais ne tokie brangūs spausdintuvai gali būti naudojami gaminant klojinius, kurie vėliau bus naudojami gaminant metalo dalis.
Ekstruzijos nusodinimas
Lydyto nusėdimo modeliavimo metu maketas ar jo dalis yra gaminami štampuojant mažus medžiagos rutuliukus, kurie staigiai sukietėja, suformuodami sluoksnį. Termoplastinis plaušelis ar metalinė viela, suvyniota į ritę, yra išvyniojama norint štampavimo purkštuko galvutę aprūpinti medžiaga. Purkštuko galvutė kaitina metalą ir išjungia bei vėl įjungia jo srautą. Tradiciškai yra naudojama eigos arba valdymo variklis norint perkelti purkštuko galvutę bei pritaikyti srautą; purkštukas gali būti judinamas vertikalia bei horizontalia kryptimi. Šio mechanizmo kontrole tradiciškai rūpinasi kompiuterizuotos gamybos ( (CAM) programa, valdanti mikrokontrolerį.
Yra naudojami skirtingi polimerai, tokie kaip akrilnitrilo butadieno stirenas (ABS), polikarbonatas (PC), polilaktidas (PLA), didelio tankio polietilenas (HDPE) ir polifelinsuflonas (PPSU). Apskritai, polimeras yra plaušo forma, pagaminta iš gamtinės dervos. Visuomenėje egzistuoja įvairūs atvirų šaltinių projektai, bandantys paversti panaudoto plastiko atliekas naudojamu plaušu. Tam tarnauja mašinos, kuriomis plėšant ir presuojant plastiką, jis tampa plauštu.
FDM turi tam tikrus gaminamų formų apribojimus. Pavyzdžiui, FDM dažniausiai negali pagaminti stalaktito formos struktūrų. Tokios struktūros yra vengiamos arba konstruojamos sukuriant pagalbinę medžiagą, kuri gali sulūžti maketo baigimo metu.
Granuliotų medžiagų kietinimas
thumb|CandyFab granuliuoto spausdinimo sistema naudoja sušildytą orą ir granuliuotą cukrų siekiant pagaminti maistinius meno kūrinius.
Kitas 3D spausdinimo metodas yra selektyvus granuliuotų medžiagų sluoksnio kietinimas. Šia technika sulydomos sluoksnių dalys, tada darbas perkeliamas žemyn, pridedant kitą granulių sluoksnį ir kartojant šį procesą iki tol, kol figūra pagaminta. Šis procesas naudoja nesulydytą terpę iškilimams prilaikyti ir plonoms sienelėms gaminti taip sumažinant pagalbinių įtaisų poreikį. Kad objektas taptų vientisos masės, reikalingas lazeris. Šio proceso pavyzdžiai yra selektyvus kietinimas lazeriu (SLS) su metalais ir polimerais (PA, PA-GF, kietuoju GF, PEEK, PS, aliuminiu, karbonmidu, elastomeru) ir tiesioginis metalo kietinimas lazeriu (DMLS).
Selektyvų kietinimą lazeriu 9-ojo dešimtmečio viduryje išrado ir patentavo Dr. Carl Deckard ir Dr. Joseph Beatman Teksaso universiteto Ostine, jį finansavo DARPA. Panašų procesą 1979 m. patentavo, bet nesukomercino R. F. Housholder.
Selektyvus lydymas lazeriu nenaudoja kietinimo granulių miltelių sulydymui, bet visiškai išlydo miltelius, naudodamas aukštos energijos lazerį, kurdamas visiškai sūdrias medžiagas sluoksnišku metodu su panašiomis techninėmis savybėmis kaip tradicininai pagaminti metalai.
Lydimo elektronų spinduliais metodas yra panašus į adityvią gaminimo technologiją metalinių dalių gaminimui (pavyzdžiui titano lydiniams). Lydimas elektronų spinduliais gamina dalis sluoksnis po sluoksnio, lydant metalo miltelius, naudojant elektronų spindulius vakuume. Kitaip negu metalo kietinimo technika, nepasiekianti visiško išlydymo, lydimas elektronų spinduliais yra visiškai tankus, neturintis vakuumo ir labai stiprus.
Kitas metodas naudoja 3D spausdinimo purkštuko galvute sistemą. Spausdintuvas sukuria modelį po vieną sluoksnį, paskleidžiant sluoksnį miltelių (plastiko arba sakų) ir spausdinant dalies skerspjūvio surišimą, naudojant štampavimo procesą. Tai yra kartojama, kol atspausdinamas kiekvienas sluoksnis. Ši technologija leidžia spausdinti visų spalvų prototipus, iškyšas ir elastomero dalis. Sukietininti miltelių spausdiniai gali būti sutvirtinti vašku arba reaktoplastiko impregnavimu.
Laminavimas
Kai kuriuose spausdintuvuose popierius gali būti naudojamas kaip statybinė medžiaga, sumažinanti spausdinimo išlaidas. XX a. paskutinįjį dešimtmetį kai kurios kompanijos pardavinėjo spausdintuvus, kurie išpjaudavo skersinius pjūvius iš specialaus lipnaus padengto popieriaus naudojant anglies dioksido lazerius ir tada juos kartu laminuodavo.
2005 m. Mcor Technologies Ltd. išvystė kitokį procesą naudodami paprastus popieriaus lapus, volframo kabrido geležtę formai išpjauti ir selektyvų nusodinimą klijais bei spaudimą prototipui sukibinti.
Taip pat yra daugybė kompanijų, pardavinėjančių spausdintuvus, kurie naudoja plastiką ir metalo plokštes laminuotiems objektams atspausdinti.
Fotopolimerizacija
Stereolitografiją 1986 metais patentavo Čarlzas V. Hulas. Fotopolimerizacija pirmiausia yra naudojama stereolitografijoje (SLA) norint iš skyčio pagaminti kietą kūną. Šis procesas iš naujo apibrėžė ankstesnes pastangas nuo Fransua Vilemo fotoskulptūrų metodo 1860 m. iki „Mitsubishi“ Matsubara fotopolimerizacijos 1974 m.
Skaitmeniniame šviesos apdorojime skysto polimero kubilas yra veikiamas šviesos, sklindančios iš skaitmeninio šviesos apdorojimo projektoriaus. Apšviestas skystas polimeras kietėja. Tada sukonstruota forma pamažu juda žemyn ir skystas polimeras yra vėl apšviečiamas. Šis procesas kartojasi iki to momento, kol padaromas maketas. Tada skystas polimeras išdžiovinamas paliekant vientisą modelį. „EnvisionTEC“ Perfactory yra saitmeninio šviesos apdorojimo pagamintų prototipų pavyzdys.
Spausdintuvų su purkštuku sistemos, tokios kaip Objet PolyJet, itin plonais sluoksniais (tarp 16 ir 30 colių) purškia fotopolimero medžiagas ant sukonstruoto lovelio, kol sukonstruojamas prototipas. Kiekvienas fotopolimero sluoksnis yra apdorojamas UV šviesa, taip sukuriant pilnai apdorotus maketus, kurie gali būti iš karto perduodami ir naudojami. Atraminė į gelį panaši medžiaga, kuri yra sukurta kaip sudėtingų geometrinių formų modelių ramstis, yra pašalinama rankomis ir vandens srautu. Tai yra taip pat tinkama elastomerams.
Itin mažos dalelės gali būti pagaminamos naudojant 3D mikro gaminimo techiką, naudojamą multifotono fotopolimerizacijoje. Šis metodas braižo pageidaujamus 3D objektus gelio bloke naudojant fokusuotą lazerį. Dėl linijinės nuotraukų prigimties, gelis yra apdorojamas iki vientiso objekto tose vietose, kuriose buvo sufokusuotas lazeris, o likęs gelis yra nuplaunamas. Objektai iki 100 nanometrų yra pagaminami lengvai, taip pat kaip ir kompleksinės struktūros su judančiomis ir sujungtomis dalimis.
Kaukės atvaizdo projektavimu paremta stereolitografija
Paieškos sistemose šviesa yra metama iš apačios, leidžiant dervai greitai išplisti ant nekintančių plonų sluoksnių taip sumažinant gaminimo laiką nuo valandų iki minučių.
Ši technika yra naudojama kuriant objektus, kurie yra sudaryti iš įvairių medžiagų ir apdorojami skirtingu metu.
Komerciškai pasiekiami prietaisai, tokie kaip Objet Connex, pritaiko dervą smulkiu purkštuvu.
Industrinis panaudojimas
Nuo 2012 metų spalio mėnesio „Stratasys“, JAV ir Izraelio kompanijų susiliejimo padarinys, parduoda adityvaus gaminimo sistemas, kurių kainos svyruoja nuo 2000 iki 500 000 JAV dolerių. „General Electric“ naudoja aukštos klasės modelius turbinų dalių gamyboje. „General Electric“ į šią technolojiją investavo 1 milijardą dolerių.
Panaudojimas buityje
thumb|RepRap versija 2.0 (Mendel). thumb|MakerBot Cupcake CNC thumb|Spausdinimo eiga naudojant Ultimaker 3D spausdintuvą per Mozilla gaminimo vakarėlį Bangalore thumb|left|Airwolf 3D AW3D v.4 (Prusa).