cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Konstantinas Zyrianovas
Karjera
žaidžia nuo 2006 m. Su rinktine dalyvavo 2008 m. Europos futbolo čempionate, kur įmušė pergalingą įvartį į Graikijos rinktinės vartus.
Deivoniškiai (Vilkaviškis)
Deivoniškiai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Gižų.
Paprastoji kuoja
Paprastoji kúoja, kitaip mẽkšras, bruĩšė, raudà, (Rutilus rutilus) – karpžuvių žuvis, priklausanti karpinių (Cyprinidae) šeimai. Gausiai paplitusi beveik visos Eurazijos gėlųjų vandenų žuvis.
Kūno ilgis 15-25 cm (kartais iki 30 cm), kūno masė 200–600 g (kartais iki 1300 g). Nugara pilkai melsva arba žalsva, šonai sidabriški. Krūtinės pelekai gelsvi, nugaros ir uodegos – pilki, pilvo ir analinis – oranžiniai arba raudoni.
Kuojos Lietuvoje labai dažnos – gyvena ežeruose, upėse, Kuršių mariose. Gyvena būriais seklesnėse vietose. Neršia ant augalų balandžio-gegužės mėnesiais. Minta smulkiais moliuskais, zooplanktonu bei augaliniu maistu.
Geremi Njitap
Nžitapas Žeremi (g. 1978 m. gruodžio 20 d.) – buvęs Kamerūno futbolininkas.
Karjera
2003 m. liepos 16 d. pasirašė 10 mln. eurų, penkerių metų sutartį su Anglijos Chelsea klubu.
Su Londono „Chelsea“ klubo komanda 2004-2005 ir 2005-2006 sezonais laimėjo FA Premier lygą.
Tikroji ūmėdė
Tikroji ūmėdė (Russula vesca) – ūmėdžių (Russula) genties grybų rūšis.
Vaisiakūniai vidutinio didumo. Kepurėlė 5-10 cm skersmens, iš pradžių neryškiai iškili, vėliau paplokščia, net įdubusi, sausa, tik drėgnu oru lipni, matinė, kieta, rausvai ruda, geltonai ruda, violetiškai raudona, išmarginta pilkomis, gelsvomis dėmėmis, odelė blogai lupasi. Lakšteliai balti, ploni, tankūs, kartais šakoti, priaugtiniai. Kotas 2-6 cm ilgio, 1-2,5 cm storio, baltas, stangrus, į pagrindą smailėjantis. Trama balta, kieta, malonaus kvapo ir skonio.
Auga liepos–rugsėjo mėnesiais lapuočių ir spygliuočių miškuose. Lietuvoje dažna. III kategorijos. Vertingiausia ūmėdė.
Obelė
Obelė – upė šiaurės Lietuvoje, Radviliškio ir Pakruojo rajonuose; Kruojos dešinysis intakas (Mūšos baseinas). Prasideda 8 km į šiaurę nuo Radviliškio, netoli Vantainių kaimo. Teka daugiausia pro dirbamus laukus šiaurės rytų kryptimi. Vaga labai vingiuota. Įteka į Kruoją 18 km nuo jos žiočių, 6 km į vakarus nuo Pakruojo, prie Kareiviškio kaimo.
Intakai:
Vidutinis upės nuolydis – 144 cm/km. Obelė 22 km nuo žiočių patvenkta, sudarytas 67 ha Petraičių tvenkinys. Gyvenvietės prie Obelės: Voskoniai, Paobeliai, Petraičiai, Stačiūnai, Dargužiai, Užubeliai, Poškiečiai.
Upėvardis kilęs nuo medžio pavadinimo obelis.
418 m. pr. m. e.
'''418 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Uosininkų III piliakalnis
Uosininkų III piliakalnis, Zamkova Gura – piliakalnis Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje, Uosininkų III kaime, Mickūnų seniūnija. Pasiekiamas iš plento Uosininkuose III pasukus į dešinę pietų kryptimi ir pavažiavus lauko keliuku iki miško 700 m, miško pradžioje pasukus tiesiu apaugančiu keliu į kairę pietuosna, už 220 m – yra dešinėje pietvakariuose, perėjus pelkę.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, iš visų pusių apjuostoje pelkių. Aikštelė ovali, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 48x22 m dydžio. Šlaitai vidutinio statumo, 6 m aukščio, pietvakarių šlaitas nuolaidus, 2 m aukščio.
Šiaurės rytų papėdę nuardė kelias. Piliakalnis apaugęs mišriu mišku.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia.
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Ostrohas
Ostrohas  – istorinis miestas Rivnės srityje, vakarų Ukrainoje. Ostroho rajono administracinis centras. 2012 m. duomenimis, mieste gyveno 15 657 gyventojai. Pro miestą teka Horynės intakas Vilija. 1576 m. buvo įkurta Ostroho akademija – pirmoji šalies aukštesnė švietimo įstaiga.
Istorija
1100 m. Volynės metraštyje, pirmą kartą paminėtas Ostrahas. Nuo XIV a. buvo Ostrogiškių šeimos sostas. Ostrogiškiai pavertė gyvenvietę į didelį mokymo ir komercijos centrą. XVII a. atiteko Lubomirskių šeimai.
Spalio 15
Spalio 15 yra 288-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 289-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 77 dienos.
Ostrohas
Istorija
Ostohas kartu su visa Voluine, antroje XIV a. pusėje, buvo prijungtas prie Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės. Po 1569 m. Liublino unijos tapo Lenkijos Karalystės dalimi ir liko jos sudėtyje iki XVIII a. pabaigos. 1585 m. buvo suteiktos Magdeburgo teisės.
Spalio 15
Vardadieniai
Domantė – Gailiminas – Teresė
Malajinis jaučiaragis
Tai stambūs, iki 122 cm dydžio paukščiai. Patinų svoris apie 2,465-2,960 g, patelių apie 2,040-2,330 g. Nelaisvėje išgyvena iki 35 metų.
Biulleten Vilenskogo v.-revoliucionnogo komiteta i politotdela N armiji
Biulleten Vilenskogo v.-revoliucionnogo komiteta i politotdela N armiji  – komunistinis laikraštis, ėjęs 1920 m. liepos 15 d. – rugpjūčio 31 d. Vilniuje rusų kalba.
Istorija
Išėjo 15 numerių. Bendradarbiavo Zigmas Angarietis, Roza Kagan, Aleksandras Miasnikovas ir Nikolajus Vinogradovas. Skelbė Vilniaus karinio revoliucinio komiteto įsakymus, informavo apie mūšius su Lenkijos kariuomene.
Ostrohas
Istorija
Miestas buvo sudegintas kazokų. Gyventojai buvo nužudyti. 1793 m. miestas atiteko Rusijos imperijai, kurios sudėtyje išliko iki 1918 m.
419 m. pr. m. e.
'''419 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Kirlikai
Gentyje 31 rūšis. Lietuvoje aptinkamos 4 rūšys.
Sudota (ežeras)
thumb|Ištekančio Sudotos upelio pralaida po [[Geležinkelis Vilnius–Turmantas|Vilniaus–Turmanto geležinkeliu.]] Sudota – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, 4,5 km į pietus nuo Švenčionėlių, 0,35 km į rytus nuo Žeimenos upės. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 0,92 km, plotis iki 0,27 km. Altitudė 130,8 m. Krantai žemi, pietryčiuose supelkėję (plyti Dotenėnų pelkė), tik rytinis ir vakarinis krantai aukšti. Apyežerė miškinga (supa Dotenėnų ir Rinkūnų miškai), vietomis plyti laukai.
Pietryčiuose įteka Mėžio upelis, šiaurės vakaruose tas pats upelis išsrūva link Žeimenos upės. Tuoj į šiaurę nuo Sudotos telkšo Sudotėlis.
Prie ežero įsikūrę Sudotos ir Kirdeikiškės kaimai. Tuoj į vakarus nuo ežero eina Vilniaus–Turmanto geležinkelis ir kelias, yra Sudotos pilkapynas. Veikia kaimo turizmo sodyba.
Zigmantas Balčytis
Zigmantas Balčytis (g. 1953 m. lapkričio 16 d. Juodžiuose, Šilutės rajonas) – ekonomistas, matematikas, Lietuvos visuomenės bei politinis veikėjas.
Biografija
1960–1968 m. mokėsi Žemaitkiemio aštuonmetėje, 1968–1971 m. Šilutės 1-oje vidurinėje mokykloje. 1971–1976 m. Vilniaus universiteto Finansų ir apskaitos fakultete studijavo ekonominės kibernetikos specialybę, įgijo ekonomisto matematiko kvalifikaciją.
1976–1978 m. LSSR maisto pramonės ministerijos Projektavimo konstravimo biuro inžinierius. 1978–1984 m. LLKJS darbuotojas. 1984–1989 m. LSSR filharmonijos direktoriaus pavaduotojas. 1989–1991 m. Lietuvos profesinių sąjungų reikalų valdytojas ir mokymo centro direktorius. 1992–1994 m. Vilniaus asfaltbetonio gamyklos direktorius. 1994–1996 m. Vilniaus apskrities valdytojo pavaduotojas. 1996–2000 m. Lietuvos ir Vengrijos bendros įmonės „Lithun“ generalinio direktoriaus pavaduotojas. 2004 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto Transporto vadybos katedros lektorius.
2003 m. labdaros ir paramos fondo „Padėkime kitiems“ steigėjas. Nuo 2004 m. Lietuvos rankinio federacijos prezidentas.
Žmona – Severina Balčytienė. Turi sūnų Donatą (g. 1981 m.) ir dukrą Kamilę (g. 1988 m.).
Politinė veikla
1995 m. kovo-gegužės mėn. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys. 2000–2009 m. ir nuo 2020 m. LR Seimo narys. Algirdo Brazausko ir Gedimino Kirkilo Vyriausybėse – 2001–2005 m. LR susisiekimo ministras, 2005–2007 m. LR finansų ministras. 2006 m. birželio-liepos mėn. laikinai ėjo LR ministro pirmininko pareigas. 2009–2019 m. Europos Parlamento narys, Socialistų ir demokratų pažangiojo aljanso frakcijos narys.
1990–2001 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, 2001–2017 m. LSDP Vilniaus skyriaus narys, nuo 2005 m. LSDP pirmininko pavaduotojas, 2008–2009 m. LSDP frakcijos Seime seniūnas. 2017–2022 m. Lietuvos socialdemokratų darbo partijos narys, nuo 2022 m. – Demokratų sąjungos „Vardan Lietuvos“ narys.
Pušų sala
thumb|220px|Salos padėtis
Pušų sala (, kanakų pavadinimas Kunyié) – sala Koralų jūroje, Naujosios Kaledonijos valdoje, tuoj į pietryčius nuo Naujosios Kaledonijos salos. Plotas 152,3 km². Sala koralinės kilmės, jos ilgis 15 km, plotis 13 km. Aukščiausia vieta – 262 m (Nga k.). Į pietrytinę salos pusę įsiterpia Upi lagūna, kurioje gausu nedidelių salelių. Pušų salą supa Naujosios Kaledonijos barjerinis rifas, sudarydamas seklių lagūnų plotus. Sala pasižymi gamtine įvairove, čia sutinkamos retos gekonų rūšys.
2009 m. Pušų saloje gyveno 1969 žmonės, iš jų virš 95 % – kanakai. Kartu su supančiomis salelėmis (Kotomas, Konubutras, Na Na ir kt.) ir atokiau esančia Volpolo sala sudaro komuną. Išvystytas turizmas, sala yra mėgiama povandeninių nardytojų. Yra lėktuvų pakilimo takas. Pagrindinė gyvenvietė – Vao.
Salą 1774 m. pasiekė Džeimsas Kukas ir suteikė pavadinimą pagal ten augusias išlakiąsias araukarijas, kurios jam priminė pušis. Nuo XIX a. vid. čia pradėjo kurtis krikščioniškos misijos ir medkirčiai. 1853 m. Pušų salą aneksavo prancūzai, o 1872 m. pavertė nusikaltėlių kolonija.
420 m. pr. m. e.
'''420 m. pr. m. e.''' buvo keliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Kietasis kūnas
thumb|300px|[[Insulinas kristalo formos kietasis kūnas]]
Kietasis kūnas  – viena iš medžiagos būsenų (kitos yra skystis ir dujos).
Ši būsena yra apibūdinama pagal struktūrinį kietumą ir pasipriešinimą formos arba tūrio pokyčiams. Priešingai negu skystis, kietasis kūnas neteka, kad įgautų indo formą, kuriame jis yra, nei nesiplečia ir neužpildo viso tūrio kaip tai daro dujos. Atomai kietajame kūne turi tarpusavyje tvirtą ryšį, sudaro gardelę, kuri gali būti taisyklinga, pvz., ledas arba netaisyklinga – amorfinis kūnas.
Metalai
Metalai paprastai yra stiprūs, tankūs ir geri elektros ir šilumos laidininkai.
Mineralai
thumb|Įvairių mineralų kolekcija
Mineralai yra natūraliai randami kietieji kūnai, kurie susidarė dėl geologinių procesų, kurie vyko esant aukštam slėgiui. Kad kietasis kūnas būtų laikomas tikruoju mineralu jis turi turėti kristalinę struktūrą.
Keramika
Keraminiai kietieji kūnai yra sudaryti iš neorganinių junginių, dažniausiai cheminių elementų oksidų. Jie yra chemiškai inertiški ir dažnai atlaiko cheminę eroziją rūgštinėse ar kaustinėse aplinkose. Keramika taip pat paprastai gali atlaikyti aukštas temperatūras nuo 1000 iki 1600 °C (1800 to 3000 °F).
Medis
Medis yra natūrali organinė medžiaga, sudaryta iš celiuliozės skaidulų, kuriose yra įtvirtintas ligninas.
Dekaniškės
Dekaniškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 9 km nuo Lavoriškių.
Paprastasis lynas
2015 m. gegužės mėnesį paprastasis lynas išrinktas tautine Lietuvos žuvimi.
Paplitimas
Savaime paplitę Europoje nuo jos vakarinių pakraščių įskaitant Britų salų vidaus vandenis ir jos rytuose iki Uralo kalnų. Taip pat Azijos šiaurės vakarinėje dalyje, įskaitant Obės, Jenisiejaus upių baseinus bei negausiai Baikalo ežere.
thumb|left|250px|Tipiška paprastųjų lynų gyvenama aplinka - vandenys apaugę įvairia [[Vandens augalai|vandens augalija, tarp jų ir paprastosiomis vandens lelijomis (Nymphaea alba)]]
Paplitimas Lietuvoje ir gyvenama aplinka
Lietuvoje gana dažna žuvis. Gyvena ežeruose, lėtai tekančiose upėse, senvagėse, žvyro karjeruose, ypač mėgsta gausia vandens augalija apaugusiuose drumzlinguose, senstančiuose ežeruose (hipertrofiniuose ežeruose) ir upėse, kur padidėjęs organinės medžiagos kiekis. Taip pat jie gausūs šiltuose ir sekliuose daugiamaisčiuose eutrofiniuose ežeruose. Jie čia tūno, nerangiai plaukioja, ieškodami maisto šių vandens telkinių dumblėtame arba molingame dugne, tarp gausios vandens augalijos.
Paprastieji lynai negyvena tik pačiuose seniausiuose užpelkėjančiuose (distrofiniuose), nepalankaus dujinio režimo ir rūgščiuose ežeruose, ypač kuriuose nebeauga vandens augalai, dėl ko jie neturi sąlygų neršti.
Kūno matmenys
Paprastieji lynai dažniausiai sugaunami 25-40 cm ilgio ir 0,5-1kg svorio, bet didžiausi individai gali užaugti iki 70 cm ilgio, ir iki 7,5 kg svorio. Interneto svetainė žūklė.lt skelbia, kad Lietuvoje sugauto lyno rekordinis svoris buvo 19,1 kg, kitose šalyse rekordinis svoris 8.5kg.
Išvaizda
thumb|left|250px|Paprastasis lynas Kūnas kresnas, labai gleivėtas. Uodegos stiebelis trumpas. Nugara juodai žalsva, šonai žalsvai auksinės spalvos, papilvė pilkšva arba gelsva. Akys mažos, raudonos. Žiotys mažos, galinės, jų kampuos yra po trumpą ūselį. Žvynai pailgi, ploni, smulkūs, giliai įaugę į gana storą odą. Pelekai apvaliais pakraščiais, tamsūs.
Gyvenimo būdas
Gyvena nedideliais tuntais. Dėl jo atsargumo bei apdairumo, lynas atrodo lėtas ir nerangus.
Veisimasis ir augimas
Patinai daugintis pradeda sulaukę 2-3 metų, o patelės 3-7 metų brandą. Neršti pradeda birželio mėnesio gale ir liepos mėnesį, kai vandens temperatūra sušyla iki ~18–20 °C. Tuomet patelės sėkliuose ant vandens augalų ar šaknų porcijomis deda iki 100–900 tūkstančių 0,8–1,4 mm skersmens lipnių ikrų.
Iš ikrų apie ~4–5 mm ilgio mailius išsirita po ~4–6 dienų. Auga gana greitai ir vienerių metų paprastasis lynas gali sverti ~110 gramų. Lytiškai subręsta sulaukę ~3~5 metų brandos, tuomet būna apie 18-22 cm ilgio.
Įvairaus tipo ežeruose paprastieji lynai auga nevienodai. Žemiau pateiktas jų amžius ir kūno vidutinis ilgis:
Paprastieji lynai yra euribiontinės žuvys – lengviau negu daugelis kitų Lietuvos žuvų pakelia deguonies stygių iki 0,3 mg/l, padidėjusią anglies dioksido, sieros vandenilio koncentraciją, rūgštoką iki 4,6 pH ir padidėjusį vandens druskingiumą iki 12%. Kada vandens temperatūra žemesnė negu +4C, arba aukštesnė nei +35C +37C – lynai įminga.
Paprastieji lynai gyvena iki 30 metų.
Žvejyba
Dažna verslinė žuvis, geriausiai kimba rugpjūčio mėnesį. Sveriantis virš 1 kg labai stiprus ir užkibęs ant kabliuko galingai priešinasi.
Daugiausia paprastųjų lynų sugaunama vasarą, ypač jų neršto metu – birželio ir liepos mėnesiais. Žvejojami venteriais ir statomaisiais tinklaičiais. Sugautų jaunų lynų augusių natūraliomis sąlygomis vandenyse su smėlingu dugnu, labai skani mėsa.
Aleksandras Tiškevičius
Aleksandras Tiškevičius (, 1748 m. Vilniuje – 1775 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras, didikas, Lelijos herbo grafas, Abiejų Tautų Respublikos valstybės ir karinis veikėjas.
Biografija
Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės, Skumino šakos. Tėvas Juozapas Tiškevičius, motina Ona Pociejūtė. Brolis Liudvikas Tiškevičius.
Valstybės tarnyba
1773 m. Vilniaus tijūnas, Lietuvos didysis stovyklininkas, 1774 m. Lietuvos didysis raštininkas
Linučiai
Linučiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje. Išlikusi Žižmaukos dvaro sodyba.
Istorija
Linučiai pirmąkart minimi 1373 m., pirmojo kalavijuočių žygio į Aukštaitiją aprašyme, tiesa, kiek kitokiu vardu – Lynnanne (Linonys).
Molynai
Molynai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 10 km į pietvakarius nuo Tauragės, šalia Dauglaukio kaimo ir Dauglaukis, Margų miške.
ŽFK Isloč-RGUOR
RGOUR  – Baltarusijos futbolo klubas iš Minsko. Moterų komanda dalyvauja elito diviziono, aukščiausios lygos pirmenybėse.
Istorija
RGOUR  – respublikinio valstybinio olimpinio rezervo mokykla.
2018 m. moterų komanda dalyvavo Gudijos moterų Vyša lygoje. Užėmė antrą vietą.
Sudėtis
Atnaujinta; 2018 m. spalio 31 d.
Antanas Vokietaitis
Antanas Vokietaitis (1877 m. lapkričio 12 d. Bevardiškiuose, Padovinio valsčius – 1950 m. lapkričio 19 d. Kaune) – Lietuvos pedagogas, chorvedys.
Biografija
1918–1919 m. Rietavo progimnazijos mokytojas. 1919–1932 m. Kauno apskrities, 1932–1938 m. Kauno miesto pradžios mokyklų inspektorius. 1938–1940 m. ir 1941–1944 m. pirmasis Ukmergės mokytojų seminarijos direktorius. 1940–1941 m. Trakų mokytojų seminarijos, 1944–1950 m. Kauno mokytojų seminarijos ir Kauno 4-osios darbininkų jaunimo mokyklos mokytojas.
Daugiau kaip dešimtmetį vadovavo pedagoginiams kursams, dėstė darbinio mokymo ir kraštotyros metodiką, dalyvavo Lietuvių mokytojų sąjungos, Šaulių sąjungos, Vilniui vaduoti sąjungos ir kitų draugijų veikloje. Pedagogikos klausimais rašė straipsnius leidiniams „Naujoji mokykla“, „Švietimo darbas“, „Tautos mokykla“ ir kt.
Palaidotas Panemunės kapinėse.
Geoglifas
thumb|200px|Naskos geoglifai Geoglifas – didelis piešinys (bent 4 m ilgio) ar meninis motyvas, išraižytas žemės paviršiuje arba suformuotas iš akmenų, skirtingos spalvos uolienų, žvyro. Geoglifai, padaryti raižant žemę (ir atidengiant kitokios spalvos žemiau esantį sluoksnį) vadinami neigiamais, o padaryti supilant medžiagas – teigiamais.
Senoviniai geoglifai dažnai apipinami mistika, nes daugelio paskirtis nėra žinoma. Vieni žymiausių geoglifų – Naskos linijos bei Parakaso kandeliabras Peru. Taip pat geoglifų randama Vakarų Australijoje (Marree Man), pietvakarių JAV dykumose. Iš durpių, akmenų suformuoti piešiniai ir labirintai randami Skandinavijoje, Rusijoje, Islandijoje.
Geoglifų darymas taip pat yra ir moderniojo meno kryptis.
Lietuvoje geoglifo pavyzdys – 2010 m. prie Vilniaus pasodintas užrašas iš medžių Žalgiris 600.
Salbis (upė)
thumb|left|250px|Salbis ties Sulby Claddaghs Salbis  – ilgiausia Meno salos upė, prasidedanti netoli Sneifelio kalno, tekanti į šiaurę per Tholt y Will vietovę, Salbio glenu, tada į šiaurę 18 km, kol įteka į Airijos jūros Ramsio įlanką. Žiočių vietoje yra Ramsio miestas.
Netoli ištakų Salbis yra užtvenktas ir sudaro Salbio tvenkinį. Upėje žvejojama.
Upės vardu pavadintas kabotažinis laivas „Sulby river“, kuris anksčiau vadinosi „Subro venture“ (dedveito tonažas – 269 t).
Paprastoji meknė
Paprastoji meknė, meknė (Leuciscus idus) – karpžuvių žuvis, priklausanti karpinių (Cyprinidae) šeimai.
Kūnas iki 70 cm ilgio. Išvaizda panaši į šapalą, nuo kurio skiriasi trumpesne ir siauresne galva, aukštesniu, labiau plokščiu ir tamsesniu kūnu, smulkesniais žvynais, ryškesnių spalvų pelekais. Nugara tamsi, melsvo ar žalsvo, o šonai gelsvo atspalvio. Pilvas sidabriškas. Akys žalsvai gelsvos su tamsia dėme viršuje. Mėsa gelsvos spalvos.
Lietuvoje dažna, paplitusi gėluose vandenyse (Nemune, Neryje, Žeimenoje, Šventojoje), Kuršių mariose, Mūšos upėje. Dažniausiai laikosi upėse su vidutine srove, akmenuotu dugnu. Neršia balandžio – gegužės mėnesiais. Lietuvoje taip pat aklimatizuota meknės atmaina orfa (Leuciscus idus var. orphus), kuri yra labai reta žuvis.
HBO
Home Box Office (trumpiau HBO) – JAV kabelinės televizijos tinklas, įkurtas 1965 m.; pirmosios transliacijos pradėtos 1972 m. lapkričio 8 d. Kanalas priklauso vienai didžiausių pasaulyje žiniasklaidos įmonei „Time Warner“, būstinė įsikūrusi Niujorke. 2011 m. duomenimis, HBO programa prieinama 28,2 mln. vartotojų Jungtinėse Valstijose, pagal šį rodiklį kanalas yra antras JAV, po Encore kanalo. Kanalas taip pat transliuojamas mažiausiai 151 šalyje visame pasaulyje.
HBO programą sudaro naujausi filmai, įvairaus pobūdžio TV serialai, dokumentika, bokso varžybos ir kt. Kanalas transliavo (transliuoja) tokius serialus, kaip „Sostų žaidimas“, „Tikras kraujas“, „Viela“, „Ramusis vandenynas“, „Karo vilkai. Desantininkai“, „Roma“, „Šešios pėdos po žeme“, „Sopranai: mafijos kronika“, „Seksas ir miestas“, „Ozas“ ir daugelį kt.
Istorija
thumb|left|175px|RCA Satcom vidaus ryšio palydovas, paleistas 1975 m. gruodžio 13 d., paskatino kabelinės televizijos plėtrą. Įmonę 1965 m. įkūrė Čarlzas Dolanas (Charles Dolan); tais pačiais metais 20 % įmonės akcijų įsigijo bendrovė „Time-Life“ (dabar „Time Warner“). 1972 m. pirmosios transliacijos dar buvo transliuojamos požeminiais signalais. 1975 m. HBO tapo pirmuoju pasaulyje palydovinės televizijos transliuotoju, po tiesioginės bokso mačo tarp Muhamedo Ali ir Džo Freizerio transliacijos iš palydovo. 1986 m. HBO pradėjo transliuoti užšifruotu signalu, taip leidžiant tik mokantiems klientams stebėti programas. HBO taip pat buvo pirmoji televizijos stotis, pradėjusi nemokamai transliuoti raiškiosios televizijos (HDTV) formatu kabeliniame tinkle.
Sofija Vytautaitė
Biografija
Spėjama, kad gimė ir augo Trakuose. Norėdamas sustiprinti savo pozicijas Maskvos Didžiojoje Kunigaikštystėje, Vytautas Didysis sutarė su jos valdovu Dmitrijum Doniečiu, kad pastarojo sūnus Vasilijus I Dmitraitis ves Sofiją. Sužieduotuvės įvyko 1385 m., o 1391 m. sausio 9 d. buvo atšvęstos vestuvės. Sofija, kartu su tėvo palaiminimu, atsivežė paveikslą, vaizduojantį Šv. Dievo Motiną, pagal kurį buvo nutapytos keletą ikonų, į istoriją patekusios „Palaimintasis dangus“ (rus. Благодатное Небо) vardu. Gimė devyni vaikai, iš penkių berniukų išgyveno tik vienas (vėliau tapęs Maskvos Didžiuoju kunigaikščiu Vasilijum II Tamsiuoju) ir keturios mergaitės (viena jų, Ana, ištekėjo už Bizantijos imperatoriaus Jono VIII Paleologo, kita duktė Anastasija, kartu su vyru Aleksandru Olelka buvo LDK didikų giminės Olelkaičių pradininkai).
1425 m. Vasilijus I mirė ir kunigaikštienė Sofija Vytautaitė liko viena su nepilnamečiu sūnumi, pretendentu į Maskvos kunigaikštystės sostą. Sūnaus regentu buvo paskelbtas Vytautas Didysis bei mirusiojo kunigaikščio Vasilijaus I broliai, kunigaikščiai Andriejus ir Piotras Dmitrijevaičiai. Praėjus dvejiems metams po vyro mirties, Sofija Maskvos Kunigaikštiją pavedė valdyti Vytautui, jam turėjo prisiekti Maskvos bajorai. Po tėvo Vytauto mirties kunigaikštienė Sofija pati ėmėsi valdyti Maskvos Kunigaikštiją, kariavo su jai nepaklusniais rusų kunigaikščiais, o 1451 m. asmeniškai vadovavo Maskvos gynybai nuo totorių.
Sūnus Vasilijus II Tamsusis, kitaip dar – Vasilijus II Neregys (1415–1462), valdė kunigaikštystę su pertraukomis. Sofija Vytautaitė rėmė sūnaus kovas su sostą bandžiusiais užimti Haličo-Volynės kunigaikščiais. Buvo priversta daliniams kunigaikščiams padaryti nuolaidų, kurių išplėstos teisės buvo įrašytos į vad. Sofijos teisyną (XV a. 3 dšmt. pab. – 4 dšmt. pr.).
Nuolatinės kovos su vidaus ir užsienio priešais palaužė valdovės sveikatą ir 1453 m. ji mirė. Palaidota Voznesenskio vienuolyne Maskvoje, kuris 1929 m. sugriautas.
Nuristano provincija
Nuristano provincija  – provincija Afganistano šiaurės rytinėje dalyje, turi sieną su Pakistanu. Tai 23-a pagal plotą ir 32-a pagal gyventojų skaičių šalies provincija. Administracinis centras – Parunas.
Geografija
Provincija kalnuota, ja driekiasi Hindukušo gūbriai su giliais slėniais. Svarbiausios upės – Konaras, Alingaras, Pečas.
Gyventojai
Praktiškai visi krašto gyventojai (>99 %) yra nuristaniečiai, kalbantys Nuristano kalbomis. Jie į islamą buvo atversti tik XIX a. Svarbiausios gentys yra katai, kalašai, aškoriai, komai, satrai, parsūnai.
Administracinis suskirstymas
thumb|220px|Nuristano rajonai
Provincija padalinta į 7 rajonus.
Svarbiausios gyvenvietės:
Brunas (magistras)
Brunas – Livonijos krašto magistras  1296-1298 m., žuvęs kautynėse su LDK kariuomene Turaidos mūšyje 1298 m. birželio 1 d. (dab. Latvijoje).
Biografija
1295–1296 m. Brunas buvo Jervos apskrities (dab. vidurio Estijoje) fogtu. 1296 m. rudenį, mirus Livonijos magistrui Heinrichui fon Dinklagei, buvo išrinktas naujuoju magistru Livonijoje.
Valdant magistrui Brunui prasidėjo ilgalaikis konfliktas, iš vienos pusės, tarp Ordino riterių, iš kitos pusės – Rygos miestiečių ir Rygos arkivyskupo. 1297 m. pavasarį tarp rygiečių ir riterių kilo nesutarimai dėl statomo tilto Rygoje. Magistro atstovas uždraudė maisto produktų įvežimą į miestą iki tol, kol nebus išardytas tiltas. Tuo metu arkivyvyskupo Johano III mieste nebuvo, todėl rygiečiai su skundu dėl Ordino veiksmų kreipėsi į Romos popiežių. Pradžioje tarpininkaujant kapitulai ir kai kuriems vyskupams, buvo pasiekta laikina taika. Šiuo laiku riteriai sustiprino Rygos pilį, papildė jos įgulą 500 žmonių. 1297 m. rugpjūčio mėn. į Rygą atvyko Livonijos magistras Brunas, po to arkivyskupas Johanas III, tarpininkavęs derybose. Paliaubos buvo pratęstos iki rugsėjo 29 d. Netrukus Ordino knechtai sukėlė gaisrą, o miestiečiai atsakydami sunaikino riterių namus Rygoje ir jų atsargų sandėlius užmiestyje. Nepaisant to, paliaubos buvo dar pratęstos iki lapkričio 11 d. Rygiečiai sudarė sąjungą su Saremos (Ösel) vyskupu. Tai sužinojęs Brunas pradėjo mūšį su pastarojo pajėgomis, užėmė Lihulos (Leal) pilį ir Saremos salą, taip pat privertė paklusti Ordinui ir Tartu (Dorpat) vyskupą.
Rygos arkivyskupas Johanas III, netekęs kitų Livonijos vyskupų palaikymo, su pagalbos prašymu buvo priverstas kreiptis į Lietuvos didįjį kunigaikštį Vytenį. Magistras Brunas užgrobė arkivysupo pilis Koknesėje (Kokenhausen) ir Turaidoje (Treiden). Patį Rygos arkivyskupą paėmė į nelaisvę Turaidoje ir įkalino Viljandžio (Fellin) pilyje. Tuo tarpu rygiečiai apiplėšė Ordino pilį mieste, nukovė kelis riterius.
1298 m. kovo mėn. į Rygą atvyko Lietuvos pasiuntiniai. Buvo sudaryta karinė sąjunga su Ryga ir jos bažnytine valdžia. Vėliau tą patį pavasarį Vytenis su didele kariauna įsiveržė į Livoniją. Prie Rygos susijungė su miestiečių ir arkivyskupo pajėgomis, toliau skverbėsi į Ordino žemes, jas siaubė, ėmė belaisvius. Begrįžtant Vyteniui su kariniu grobiu, jam kelią pastojo palyginti negausios magistro Bruno riterių pajėgos, kurios birželio 1 d. visiškai pralaimėjo mūšyje prie Turaidos. Čia žuvo ir pats magistras, 22 riteriai, 1500 Livonijos kareivių. Nepaisant pralaimėjimo, kryžiuočiai sugebėjo išlaisvinti apie 3000 į nelaisvę paimtų žmonių ir nukauti 800 lietuvių.
Krezas (departamentas)
Krezas (, okitaniškai Cruesa) – Prancūzijos departamentas šalies centre, Limuzeno regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo upę. Administracinis centras – Geretas (Guéret).
Departamente 2 apskritys, 27 kantonai, 18 municipalinių susivienijimų ir 260 komunų. Plotas – 5 565 km².
Geografija
thumb|Krezo žemėlapis Krezo departamentas ribojasi su Korezo, Aukštutinės Vjenos, Aljė, Piui de Domo, Šero ir Endro departamentais.
Ekonomika
thumb|Krezo peizažas Pagrindinės ekonomikos šakos – žemės ūkis, ypač ganyklos ir namudiniai amatai.
Taurakiemio apylinkė
Taurakiemio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje, kairiajame Nemuno krante.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pakuonio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Panemunės rajonui. 1954 m. prijungta Piliuonos apylinkė, 1961 m. – Viršužiglio apylinkė, 1963 m. – Margininkų apylinkė.
Septyni Romos karaliai
Septyni Romos karaliai – pusiau legendiniai Romos karalystės valdovai. Dauguma apie juos ir jų veiklą žinomos informacijos yra daugiau istorinė tradicija, nei patikimi faktai.
! Vardas ! Vaizdas ! Tautybė ! Atlikti darbai
509 m. pr. m. e. išvejamas iš Romos, taip baigiasi Karalystės epocha ir prasideda Romos respublika.
Valentin Kiparsky
Valentinas Kiparskis (,, 1904 m. liepos 4 d. Sankt Peterburgas – 1983 m. gegužės 18 d. Helsinkis) –Livonijos (Baltijos vokiečių) kilmės Suomijos kalbininkas slavistas, baltistas.
Biografija
1926-1932 m. studijavo Helsinkio ir Prahos, 1935-1938 m. Latvijos, Karaliaučiaus universitete. 1934 m. daktaras. Suomijos mokslų akademijos garbės narys.
Nuo 1938 m. dėstė Helsinkio universitete, 1947-1958 m. ir 1963-1974 m. šio universiteto, 1958–1963 m. Berlyno laisvojo universiteto profesorius.
Sūnus kalbininkas Paulis Kiparskis.
Mokslinė veikla
Daugiausia tyrė slavų kalbas, baltų, germanų ir finougrų kalbų santykius. Baltų kalbotyrai reikšmingas veikalas – „Kuršių klausimas“, kuriame teigė kuršių kalbą buvus artimą latvių kalbai. Paskelbė straipsnių iš prūsų kalbos, Baltijos tautų kalbų kontaktų, lietuvių literatūros ir kitų.
1938 m. lankėsi Lietuvoje – Kaune, Palangoje. Bendradarbiavo lietuvių spaudoje.
Maldaičiai
Maldaičiai arba Fiodorovas (, nuo 1939 m. Maldaiten, nuo 1945 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Zelenogradsko rajone, nuo 2006 m. gruodžio 28 d. Kovrovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. Į vakarus nuo kaimo stovėjo prūsų pilis. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities dvaras, kuriam priklausė Juoklaukių palivarkas (Vorwerk Jouglauken), Vytėnų palivarkas (Vorwerk Wittehnen), Titkai (Vorwerk Tiedtken), Kemsių palivarkas (Vorwerk Kemsie), Ekritai (Gut Ekritten), Georgshohas (Forsthaus Georgshöhe) ir Frydrichsvaldė (Friedrichswalde). 1910 m. buvo 305 gyventojai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947–2006 m. Muromskojės apylinkės kaimas.
Kretingos Pranciškonų gimnazija
thumb|250px|Gimnazija 1986 m. nuo bažnyčios bokšto miniatiūra|Įėjimas į gimnaziją Šv. Antano rūmuose, Vilniaus g. 6
Viešoji įstaiga Pranciškonų gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kretingoje (J. Pabrėžos g. 4), vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas; gimnazija. Įstaigos kodas 190283766.
Istorija
1932 m. gegužės 26 d. pranciškonas tėvas A. Dirvelė pašventino kertinį mokyklos akmenį ir buvo pradėti statybos darbai. Spalio 4 d. šv. Pranciškaus šventės metu įvyko naujosios ugdymo įstaigos atidarymo iškilmės. 1933 m. vasarą LR švietimo ministerija suteikė jai gimnazijos teises. Kretingos pranciškonų gimnazijoje dirbo aukštos kvalifikacijos mokytojai, baigę mokslus Lietuvoje ir Vakarų Europoje: tėvas B. Zajančkauskas OFM – Fribūro universitetą, K. Misevičius – Berno universitetą. Į šią ugdymo įstaigą važiavo mokytis jaunuoliai iš visos Lietuvos. Gimnazijoje mokiniai įgydavo ne tik tvirtų mokslo žinių, įgūdžių; daug dėmesio skiriama religiniam jų lavinimui, auklėjimui, kultūros dalykams.
1940 m. Pranciškonų gimnazija panaikinama, tačiau aukštų siekių ir idealizmo dvasia neužgeso. Nuo 1940 m. valstybinė Kretingos gimnazija, nuo 1950 m. gimnazija panaikinama, įsteigiama vidurinė mokykla. 1961 m. prie senojo gimnazijos pastato pradėtas statyti didelis priestatas, mokykla labai išsiplečia – ilgą laiką ji buvo vienintelė vidurinė mokykla mieste. 1976 m. atvėrus duris Kretingos 2-ajai vidurinei mokyklai, ji pradėta vadinti Kretingos 1-ąja vidurine mokykla. Mokykloje dirbo talentingi mokytojai, kurie išugdė daug jaunų žmonių, vėliau tapusių žymiais Lietuvos mokslo, meno ir kultūros darbuotojais.
1989 m. į Kretingą grįžę broliai pranciškonai, kuriems vadovavo Astijus Kungys OFM, subrandino mintį įsteigti Kretingos katalikišką vidurinę mokyklą. 1992 m. atidaryta vidurinė mokykla, o 1994 m. katalikiškoje vidurinėje mokykloje įsteigiamos pirmosios gimnazinės klasės. 1998 m. gegužės 28 d. jai suteikiamas gimnazijos statusas, grąžinamas senasis Pranciškonų gimnazijos vardas.
2007 m. gegužę Mažesniųjų brolių ordino Lietuvos Šv. Kazimiero provincija, atstovaujama provincijolo brolio Astijaus Kungio OFM, bei mokyklos bendruomenė, kreipėsi į Kretingos rajono savivaldybės administraciją prašydami leisti dabartinės gimnazijos patalpose įsteigti viešąją įstaigą – Pranciškonų gimnaziją. Šiuo žingsniu norėta atkurti istorinį teisingumą (1932 m. pranciškono tėvo Augustino Dirvelės OFM iniciatyva įkurta gimnazija tuomet priklausė broliams pranciškonams) ir užtikrinti gimnazijos bendruomenės siekį – nuoseklų krikščionišką ugdymą. 2008 m. įkurta VŠĮ Pranciškonų gimnazija.
Pranciškonų įsteigtoji gimnazija vykdo pagrindinio ir vidurinio ugdymo programas, taip pat daug dėmesio skiria moksleivių ir mokytojų katalikiškos pasaulėžiūros formavimui.
CS Brașovia
Brašovo „Braşovia“ – Rumunijos futbolo klubas iš Brašovo.
Condoleezza Rice
Kondoliza Rais (g. 1954 m. lapkričio 14 d. Birmingame, JAV) – amerikiečių politologė, 66-oji JAV valstybės sekretorė, ėjusi šis pareigas dvi kadencijas. Rais įvardijama kaip viena įtakingiausių moterų pasaulyje.
Biografija
Kondoliza Rais gimė John Wesley Rice ir Angelena Ray šeimoje. 1967 m. šeimai persikėlus į Kolorado valstiją, Rais mokėsi privačioje mergaičių mokykloje, vėliau įstojo į Denverio universitetą ir jį baigė 1974 m. Devyniolikmetei buvo suteiktas politikos mokslų bakalauro su pagyrimu (cum laude) laipsnis. 1975 m. ji baigė politikos mokslų magistro studijas Notre Dame universitete. 1979 m. vasarą studijavo rusų kalbą Maskvos valstybiniame universitete. 1981 m. būdama 26 m. apgynė daktaro disertaciją Denverio universitete. Dėstė įvairiose JAV aukštosiose mokyklose. Rais yra Sovietų Sąjungos ekspertė. thumb|350px|left|Su Baltijos šalių užsienio reikalų ministrais. Iš kairės: [[Artis Pabriks, Condoleezza Rice, Petras Vaitiekūnas, Urmas Paet 2007 m. ]] Rais aktyviai dalyvavo politikoje, nuo 1982 m. atstovavo Respublikonų partijai, dirbo Džordžas H. Bušo administracijoje. 2001 m. pakviesta dirbo Nacionalinio saugumo patarėja. 2005 m. prezidentas Dž. Bušas paskyrė Rais valstybės sekretore. Šias pareigas ji ėjo iki Dž. Bušo kadencijos pabaigos (2009 m.).
421 m. pr. m. e.
'''421 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Kamasija
Kamasija (Camassia) – agavinių (Agavaceae) šeimos augalų gentis. Stiebas 30-130 cm aukščio. Lapai pamatiniai, linijiški, iki 80 cm ilgio.
Paplitusi Šiaurės Amerikos vakarinėje dalyje. Auga drėgnose lankose.
Gentyje yra 6 rūšys.
Mariner 1
Mariner 1 – pirmasis JAV Mariner programos kosminis aparatas skrydžiui į Venerą, paleistas 1962 m. liepos 22 d. Misija neįvyko: dėl antenos techninės įrangos gedimo nešančioji raketa Atlas-Agena B prarado ryšį su valdymo centru, valdymą perėmė raketoje esantis kompiuteris, kurio programinėje įrangoje buvo klaidų (angl. bug).
Misijos aprašymas
thumb|left|„Mariner 1“ paleidimas Tai buvo pirmoji Mariner programos misija. Kosminį aparatą sunaikino saugumo specialistai, preėjus 293 sekundėms po paleidimo (09:26:16 UTC), kai raketa - nešėja nukrypo nuo kurso. Pradžioje, praradus ryšį su Žeme, variklio veikla buvo patenkinama, tačiau vėliau, dėl programinės įrangos klaidos, įvykdytas neplanuotas manevras, kurį pastebėjo manevrų saugumo specialistai. Dėl šio nesėkmingo manevro raketa turėjo nukristi į Šiaurės Atlanto laivybinius kelius arba apgyvendintą teritoriją. Susinaikinimo komanda buvo pasiųsta likus 6 sekundėms iki raketos atsiskyrimo, po kurio aparato sunaikinti nebūtų įmanoma. Radijo atsakiklis siuntė signalus dar 64 sekundes po to, kai buvo pasiųsta susinaikinimo komanda.
Nesėkmę akivaizdžiai lėmė du faktoriai. Atlas raketos - nešėjos radijo švyturio netinkamas veikimas sąlygojo tai, kad ilgam buvo prarandami periodiniai signalai. Jų nebuvo 4 periodus, trunkančius nuo 1,5 iki 61 sekundės. Taip pat buvo nustatyta, kad dėl „Mariner 1“ kompiuterio programinėje įrangoje esančios klaidos buvo galima perduoti neteisingus valdymo signalus raketai. Tais periodais, kai iš raketos nebuvo gaunami signalai, dėl programinės įrangos klaidos kompiuteris neteisingai priėmė iš žemės siųstuvo skleidžiamus signalus, kai šis „ieškojo“ raketos signalų, ir sudėjęs šiuos duomenis su maršruto informacija siuntė valdymui apskaičiuoti. Dėl to kompiuteriu atliktos visiškai nereikalingos kurso korekcijos, dėl kurių raketa pasisuko ir galutinai iškrypo iš kurso.
Kosminis aparatas ir jo sistemos
"Mariner 1" kosminis aparatas buvo identiškas vėliau paleistam „Mariner 2“.
„Mariner 1“ pagamintas iš aštuonkampio 1,04 metro apimties ir 36 cm storio pagrindo, sudaryto iš 6 skyrių, kuriuose sumontuota elektroninė įranga moksliniams eksperimentams atlikti, ryšiui palaikyti, duomenims koduodi, skaičiuoti, matuoti laiką, energijai kontroliuoti, taip pat baterijos ir jų įkrovikliai, padėties kontrolės dujų talpyklos ir variklis. Pagrindo virušuje sumontuotas aukštas piramidės formos stiebas, prie kurio pritvirtinta mokslinių eksperimentų įranga. „Mariner 1“ aukštis su stiebu sudaro 3,66 m. Abejuose pagrindo pusėse sumontuoti stačiakampio formos 5,05 m ilgio ir 0,76 m pločio saulės elementų plokščių sparnai. Korpuso apačioje sumontuota didelė dubens formos kryptinė antena su specialiu laikikliu.
„Mariner 1“ energijos sistemą sudaro du saulės elementų sparnai (vienas 183x76 cm, kitas 152x76 cm), prie jų 31 cm ilgio dakrono plokštės, skirtos pusiausvyrai dėl saulės slėgio palaikyti. Saulės elementai energiją tiekė tiesiogiai kosminiam aparatui, taip pat įkraudinėjo 1000 Wh hermetiškas sidabro-cinko baterijas. Iš baterijų energija kosminiam aparatui buvo tiekiama kai saulės elementai negaudavo Saulės šviesos, arba kai saulės elementų tiekiamos energijos nepakakdavo, taip pat baterijos buvo naudojamos energijai tiekti, kol saulės elementai išsiskleidė paleidus „Mariner 1“.
Ryšių sistema sudaryta iš 3W galios nepertraukiamo signalo siųstuvo, didelės galios dubens formos kryptinės antenos, cilindrinės bekryptės antenos, sumontuotos eksperimentų įrangos stiebo viršuje, ir dviejų komandų antenų, sumontuotų saulės elementų plokščių galuose, į kurias buvo perduodamos kurso manevrų instrukcijos bei kitos valdymo funkcijos.
Kosminio aparato judėjimui naudojamas raketinis kuras (grynas hidrazinas), uždegamas azoto tetroksidą apšaudant aliuminio oksido šratukais. Manevravimui naudoti 4 reaktyvinės mentės. Mokslinių eksperimentų įranga sumontuota stiebe ir kosminio aparato pagrinde. Prie stiebo, šiek tiek žemiau bekryptės antenos, pritvirintas magnetometras. Dalelių ir kosminių spindulių jutikliai sumontuoti maždaug stiebo viduryje. Kosminių dulkių jutiklis ir saulės plazmos spektometrai pritvirtinti pagrindo kampų viršuje, o mikrobangų radiometras, infraraudonųjų spindilių radiometras prtivirtinti prie 48 cm skersmens parabolinės antenos, sumontuotos stiebo apačioje.
Bendri „Mariner“ serijos kosminių aparatų (nuo „Mariner 1“ iki „Mariner 10“) sukūrimo, plėtojimo, paleidimo ir palaikymo išlaidos apytiksliai sudarė 554 milijonus JAV dolerių.
Mariner
Evol
Evol (rašoma EVOL) – ketvirtasis studijinis amerikiečių reperio Future albumas, išleistas 2016 m. vasario 6 d. Albumas buvo išleistas praėjus vos septyniems mėnesiam nuo atlikėjo ankstesniojo albumo „DS2“ išleidimo, penkiems mėnesiams nuo bendro albumo kartu su atlikėju Drake „What a Time to Be Alive“ bei beveik trims savaitėms nuo dainų rinkinio „Purple Reign“. Albumas pirmąkartą buvo sugrotas DJ Khaled radijo laidoje „We The Best“.
„Evol“ sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir, per pirmąją pardavimų savaitę JAV pardavus 100 tūkstančių kopijų, debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje. Tai buvo trečiasis Future įrašas, pasiekęs šią viršūnę. 2018 m. gegužės mėnesio duomenimis, JAV parduota virš milijono albumo kopijų ir jis tapęs platininiu.
Svyla
Svyla  – upė Baltarusijoje ir Lietuvoje (Švenčionių ir Ignalinos raj.); Birvėtos dešinysis intakas (Dysnos baseinas). Prasideda Baltarusijoje, netoli Lietuvos sienos, 8 km į rytus nuo Švenčionių. Teka šiaurės, šiaurės rytų kryptimi, pirmuosius 11 km per Baltarusiją, toliau – per Lietuvą. Įteka į Birvėtą 24 km nuo jo žiočių, 2,5 km į pietryčius nuo Tverečiaus, ties Pečiurkomis.
Intakai:
thumb|left|250px|Svyla ties Katinautiške
Etimologija
Upėvardis siejamas su žodžiu svilti („degti be liepsnos, skrusti“): šis kilęs iš „rusenti, svilti“. Matyt, pirminė žodžio reikšmė buvo susijusi su šiluma.
Šaltiniai
miniatiūra|294x294px|Svyla ties matavimo stotimi Guntauninkuose
Jaučiaragiai
Jaučiaragiai (Buceros) – ragasnapinių paukščių (Bucerotiformes) būrio, ragasnapinių (Bucerotidae) šeimos paukščių gentis.
Paplitę Pietryčių ir Pietų Azijos dalyse. Gyvena natūraliuose pusiaujo, subekvatorinio ir iš dalies subtropinio klimato juostų įvairių tipų miškuose, ypač mėgsta sengires.
Rūšys
Tarptautinė ornitologų sąjunga pasaulio paukščių sąrašo v11.2 versijoje išskiria 3 rūšis .:
Naujosios Kaledonijos barjerinis rifas
Naujosios Kaledonijos barjerinis rifas – koralinių rifų sistema Ramiajame vandenyne, supanti Naujosios Kaledonijos, Pušų ir smulkias aplinkines salas. Tai antras pagal dydį dvigubas rifas pasaulyje, po Didžiojo barjerinio rifo prie Australijos krantų.
Rifas nusidriekęs ~1500 km, apima 24 000 km² lagūnų, kurių vidutinis gylis 25 m, teritoriją. Rifo riba yra vidutiniškai ~30 km nuo Naujosios Kaledonijos kranto, bet šiaurėje nutolsta iki 200 km ir pasiekia Entrekasto rifą. Šiaurinė rifo dalis apima Belepo salas ir įvairias smėlio seklumas. Lagūnas su atviru vandenynu jungia keletas natūralių protakų, iš kurių svarbiausia yra Bulari protaka, per kurią patenkama į Numėjos uostamiestį. Prie šios protakos stovi Amedė švyturys.
2008 m. Naujosios Kaledonijos barjerinis rifas bei Uvea salą supantis Bjutem-Bjuprė rifas paskelbti UNESCO pasaulio paveldo objektu.
Puntukas
Puntuko akmuo, taip pat Dvaronių akmuo  – antrasis pagal dydį riedulys Lietuvoje, stūkso 5 km į pietus nuo Anykščių, Anykščių šilelio kraštovaizdžio draustinyje, Dvaronių kaime, netoli Šventosios. Tai gamtos, mitologijos ir istorijos paminklas, geologiniu gamtos paminklu paskelbtas 2000 m.
Iki 1957 m. Puntukas laikytas didžiausiu Lietuvos akmeniu, kol Puokėje nebuvo aptiktas Barstyčių akmuo.
Šalia Puntuko įrengtas Anykščių šilelio medžių lajų takas. Į pietvakarius nuo Anykščių, priešingoje Šventosios upės pusėje, yra akmuo Puntuko brolis ir Karalienės liūnas.
Aprašas
Puntukas yra 7,54 m ilgio, 7,34 m pločio ir 5,7 m aukščio (iš jų – 1,5 m po žeme). Didžiausia horizontali apimtis – 21,39 m. Pagal 2021 m. Lietuvos geologijos tarnybos informaciją akmens masė yra 446 tonos, nors VLE nurodo 400, o daugelis kitų šaltinių – 265. Pagal petrologinę sudėtį Puntukas – pilkai rausvos spalvos amfibolinis biotitinis granitas (jame esama feldšpatų, kvarco, raginukės, biotito ir kitų mineralų kristalų); pagal struktūrą – rapakivis.
Puntuko akmenyje iškalti Lituanicos lakūnų Stepono Dariaus ir Stasio Girėno bareljefai bei jų testamento žodžiai lietuvių tautai. Šiuos bareljefus ir žodžius Antrojo pasaulinio karo metu, 1943 m. vidurvasarį, per 180 dienų iškalė skulptorius Bronius Pundzius, 10-ųjų skrydžio metinių proga.
Akmuo nuo pagonybės laikų buvęs religinių apeigų vieta.
Kilmė
Archeologų manymu, milžinišką riedulį paliko Skandinavijos kalnų ledynai, slinkę čia prieš 15–24 tūkstančių metų pleistoceno laikotarpiu iš Suomijos ir Rusijos pasienyje esančio Vyborgo rapakivio masyvo.
Pavadinimo kilmė ir padavimai
Puntuko vardo kilmė kartais siejama su žodžiu pusti (tapti neįprastai dideliu). Buožgalviai liaudies kartais vadinami „puntagalviais“.
Žinomame mite pasakojama, kaip velnias nešęs akmenį Anykščių bažnyčiai nugriauti, o pragydus gaidžiams, jį pametęs.
Netoli Anykščių taip pat yra buvęs Puntuko kaimas.
Lassana Diarra
Lasana Diara (g. 1985 m. kovo 13 d. Paryžius) – prancūzų futbolininkas, Prancūzijos rinktinės ir FK Anži Mahačkala klubo saugas.
Lassana Diarra buvo pakviestas žaisti į Prancūzijos rinktinę prieš Lietuvos rinktinę.
422 m. pr. m. e.
'''422 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Biuletinas
Biuletinas (Biuletenis) – Argentinos lietuvių socialistų sąjungos vienkartinis leidinys, išėjęs 1919 m. gruodžio 6 d. Berise. Pirmasis leidinys lietuvių kalba Pietų Amerikoje.
The Spirit Never Dies
Priešistorė
Taip pat įtraukti ir dviejų dainų remiksai – „The Spirit Never Dies“ bei „Forever“ (dainos „Return To Forever“ remiksas).
Singlai
Išleistas albumą pristatantis singlas – titulinis „The Spirit Never Dies“, kuris pakilo į Austrijos singlų Top’3 vien tik dėl internetinių atsisiuntimų, o jo videoklipe suvaidino priešpaskutinė Falco gyvenimo draugė – kanadiečių fotomodelis Caroline Perron, bei „Kissing in the Kremlin“.
Molupis (Tauragė)
Molupis – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 14 km į šiaurės rytus nuo Tauragės, šalia Egluonos upelio.
Horžicės
Horžicės  – Čekijos miestas Hradec Kralovės krašte. Mieste gyvena apie 9 tūkst. gyventojų.
Kaimai Březovice, Doubrava, Chlum, Chvalina, Libonice ir Svatogothardská Lhota yra Horžicių administraciniai vienetai.
Adeninas
Adeninas – viena iš purininių heterociklinių bazių, kuri įeina į nukleorūgščių DNR ir RNR sudėtį. Su timinu (DNR) adeninas sąveikauja sudarydamas du vandenilinius ryšius, o RNR adeninas sąveikauja su uracilu.
Adenino ir ribozės darinys vadinamas adenozinu (nukleozidas), o su deoksiriboze – deoksiadenozinas (deoksinukleozidas). Adeninas įeina į biochemiškai svarbaus makroerginio junginio ATP sudėtį.
Dėkintėliai
Dėkintėliai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Usėnų.
Bonio įlanka
thumb|240px|Bonio įlanka Gvinėjos įlankos rytuose
Gujavas
Gujavas (Gouyave) – trečias pagal dydį Grenados miestas. Gujavo mieste gyvena virš 4000 gyventojų. Miestas yra Šv. Jono parapijos sostinė.
Gujave pato populiariausia veikla yra žvejyba. Kasmet birželio 29 dieną mieste švenčiama žvejo gimimo diena. Tą dieną į Gujavą suvažiuoja žvejai iš visos Grenados, jie varžosi žvejybos, valčių lenktynių ir kitose rungtyse, vyksta įvairūs renginiai ir šventės. Taip pat mieste kiekvieną penktadienį minimas žuvies penktadienis. Tai yra savaitinis festivalis, kurio metu vaišinamasi žuvimi, vyksta įvairūs renginiai.
Biulleten vysšego soveta narodnoggo choziaistva SSR Litvy i Belorussiji
Biulleten vysšego soveta narodnoggo choziaistva SSR Litvy i Belorussiji  – komunistinis informacinis leidinys, išleistas 1919 m. kovą Minske rusų kalba.
Istorija
Išleistas vienas numeris. Redaktoriai J. Podolskis ir K. Sokolovas.
Malti džiūvėsiai
thumb|right|250px|Maltuose džiūvėsiuose apvolioti kepsneliai
Malti džiūvėsiai - biri medžiaga, gaunama sumalus džiūvėsius iš džiovintos duonos (paprastai batonų), bandelių, ir naudojama kaip priedas įvairių valgių ruošime.
Gamyba
Pramoniniu būdu malti džiūvėsiai paprastai gaminami iš kepyklose susidarančių nestandartinės formos neseniai iškeptų batonų, picų papločių, nesaldžių bandelių. Jie pjaustomi, džiovinami, sumalami ir fasuojami. Malti džiūvėsiai gali būti daromi ir iš specialiai keptų džiūvėsių.
Maltus džiūvėsius pasigamina ir namuose, tam panaudojami senstelėję, sudžiūvę batonai, balta duona, bandelės. Jei jie nepakankamai sausi, juos reikia padžiovinti orkaitėje ir sumalti mėsmale ar panašiu virtuviniu įtaisu.