cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jurgis Frydrichas (Brandenburgo-Ansbacho markgrafas)
Biografija
Jam valdant 1557–1603 m. Hohencolernų Frankonijos teritorijose (Brandenburge-Ansbache ir Brandenburge-Kulmbache) jis išlaikė taiką, atstatinėjo miestus ir pilis, įkūrė kelias mokyklas ir universitetą.
Martin Lee Gore
Martin Lee Gore (g. 1961 m. liepos 23 d. Londonas, Jungtinė Karalystė) – britų grupės Depeche Mode narys, pagrindinis jos dainų tekstų bei muzikos autorius, gitaristas, klavišininkas ir vokalistas; nuo 1989 m. – ir solinis atlikėjas.
Biografija
Mokykloje Martinas buvo labai gabus kalboms, todėl turėjo galimybę keliolika kartų nuvykti į Vokietiją. Sklandžiai kalba vokiškai ir truputį prancūziškai. Tekstus kuria nuo 14-os metų. Dar mokykloje parašė „See You“, „A Photograph of You“ ir kelias kitas dainas.
1977 m. baigė St. Nicholas bendrojo lavinimo mokyklą ir pradėjo dirbti banko kasininku. Neradęs įdomesnio darbo, Martinas nusprendė padaryti saugią bankininko karjerą. Vakarus, savaitgalius ir kitą laisvą laiką skyrė vietinei grupei „Norman and The Worms“. Savo algą išleisdavo pirkdamas naują muzikinę įrangą, ypač sintezatorius.
1994 n. rugpjūčio 27 d. Martinas vedė moteriško apatinio trikotažo dizainerę Suzanną Boisvert; 2006 m. sausį su ja išsiskyrė. Turi 3 vaikus: dukras Viva Lee ir Ava Lee bei sūnų Calo Leon. Būdamas beveik 40-ies, Martinas sužinojo, jog jo biologinis tėvas yra tamsiaodis.
Depeche Mode
Prie Depeche Mode Martinas prisijungė pačioje jos istorijos pradžioje. Kai grupę paliko Vince Clarke, jis tapo pagrindiniu žodžių bei muzikos autoriumi. Gore taip pat įdainavo pagrindines vokalo partijas keliose dešimtyse grupės dainų.
Solinė karjera
1989 m. Martinas išleido savo pirmąjį solinį EP „Counterfeit“ (angl. Klastotė), kurį sudaro perdainuotos kitų atlikėjų dainos. 2003 m. pasirodė ir dar vienas tokio pobūdžio M. Gore darbas – koverių albumas Counterfeit². Pastarąjį lydėjo nedidelis koncertinis turas.
2015 m. kovą M. Gore išleido kūrinį „Europa Hymn“, pasivadinęs tiesiog „MG“. Balandį pasirodė ir studijinis albumas „MG“, kuriame yra vien instrumentinės kompozicijos. Sprendimą vadintis tik inicialais muzikantas taiko tik šiam projektui, nes jis gan skiriasi nuo ankstesnių jo darbų.
Kiti projektai
2011 m. M. Gore vėl susivienijo su pradinės Depeche Mode sudėties nariu Vince Clarke ir ėmė kurti bendras dainas. Duetas pasivadino „VCMG“ (tai – muzikantų inicialai) ir lapkritį išleido EP „Spock“. Antrasis EP „Single Blip“ pasirodė 2012 m. vasarį, o kovą buvo išleistas ir pilnas studijinis albumas „Ssss“. Trečiasis EP „Aftermaths“ išleistas rugpjūtį.
Diskografija
thumb|200px|Albumo „Counterfeit²“ (2003) viršelis Žiūrėti: Martin Lee Gore diskografija ir Depeche Mode diskografija.
Alfonsas Dargis
Alfonsas Dargis (1909 m. gegužės 12 d. Reivyčiai, Mažeikių valsčius – 1996 m. sausio 13 d. Frydrichshafenas, Badeno-Viurtembergo žemė, palaidotas Frydrichshafeno kapinėse) – Lietuvos tapytojas, grafikas, scenografas, poetas.
Kūryba
Ankstyvajai kūrybai įtakos turėjo tautodailė, vėlesnėje ryškūs kubizmo, abstrakcionizmo, primityvizmo principai. Tapybos, grafikos (medžio raižiniai) figūrinėse kompozicijose yra lyrizmo, ironijos, politinių aliuzijų, savitai jungiamos tapybos ir grafikos technikos. Jo kūrinių turi JAV (Moderniojo meno muziejus, Niujorkas), Vakarų Europos, Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis M. K. Čiurlionio dailės muziejus, Mažeikių kraštotyros muziejus ir kt. muziejai. Nuo 1952 m. dalyvavo tapybos ir grafikos parodose, individualios parodos surengtos JAV, Vokietijoje, Lietuvoje (Vilniuje 1989 m., Mažeikiuose 1994 m., Kaune 1995 m.)
Išleido poezijos rinkinį „XX amžiaus veidas“, 1931 m.
Blaivioji Lietuva (žurnalas)
Blaivioji Lietuva – Lietuvos blaivinimo sąjungos žurnalas, leistas 1937–1938 m. Kaune.
Istorija
Ėjo du kartus per mėnesį po 16 p. Pirmasis numeris išėjo 1937 m. gegužės 9 d. Spausdino A. Narkevičiaus spaustuvė Kaune. 1938 m. gegužės 4 d. išėjo paskutinis – 8 (21) „Blaiviosios Lietuvos“ numeris. Vietoj šio leidinio pradėtas leisti žurnalas „Blaivybė ir sveikata“.
Nagrinėjo vis didėjančio girtavimo Lietuvoje priežastis, rašė apie girtavimo žalą sveikatai, šeimos santarai bei jos biudžetui, apie antialkoholinius judėjimus kitose šalyse.
Bendradarbiavo Juozas Bagdonas, G. Grigaliūnas, A. Juška, P. Karalius, V. Kazlauskas, I. Kinderis, Konstantinas Nekvedavičius, J. Tomkus.
Leido ir redagavo P. Giedraitis.
Nuo 1989 m. eina laikraštis „Blaivioji Lietuva“
Bang Pa In karaliaus rūmai
thumb|right|250px|Karaliaus rezidencija (Phra Thinang Varobhas Bimarn). thumb|right|250px|Neogotikos stiliaus Vat Nivetampravato vienuolynas.
Bang Pa In karaliaus rūmai – Tailando karaliaus rūmai, žinomi kaip Čakri dinastijos karalių vasaros rezidencija. Rūmų kompleksas yra 15 km į pietryčius nuo Ajutajos, kairiajame Čaoprajos upės krante.
Istorija
Bang Pa In karaliaus rūmai buvo pastatyti XVII a. Pagal Ajutajos kroniką, rūmus pastatė karalius Prasatongas (Prasat Thong).
Karalius savo motinos In žemėje, Čaoprajos upės saloje, pastatė Vat Čumfonikajaramo (Wat Chumphon Nikayaram) vienuolyną. Upės krante, į pietus nuo vienuolyno, buvo iškasti tvenkiniai ir pastatyti rūmai. Kronikoje yra išlikęs tik vienas įrašas apie karališkosios rezidencijos Aisavandipajasano (Aisawan-dhipaya-asana) pastatą, kuris buvo pastatytas 1632 m., būsimojo karaliaus Narajaus (Narai) gimimo garbei. Nežinoma, kaip ši rezidencija buvo naudojama iki 1767 m., kai žlugo Ajutajos karalystė, bet 1807 m. pro šalį plaukęs tajų poetas Suntornpu rūmus pamatė apgriuvusius ir apleistus.
Tik valdant karaliui Mongkutui (Rama IV) rūmai buvo atstatyti ir pradėti naudoti kaip karaliaus vasaros rezidencija. 1878 m. karalius Čulalongkornas (Rama V) upės saloje pastatė neogotikos stiliaus Vat Nivetampravato (Wat Niwet Thamprawat) vienuolyną, kuris savo išvaizda primena krikščionišką bažnyčią. Kiti rūmų ansamblio pastatai buvo pastatyti 1872-1889 m.
Rūmų kompleksas
Pagal Tailande galiojančias taisykles, karaliaus rūmų teritorija padalinta į dvi dalis: viešoji (išorinis kiemas) ir privačioji (vidinis kiemas), skirtą tik karališkajai šeimai ir jos aplinkai. Abi šias komplekso dalis skiria tiltas.
Kokotovas
Kokotovas  – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Michalovo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Darbo sutartis
Darbo sutartis – sutartis tarp darbuotojo ir darbdavio, kuria darbuotojas įsipareigoja dirbti (t. y. atlikti tam tikrą darbą, vykdyti tam tikras darbo funkcijas); privatinės teisės sutartis. Istoriškai kilo iš samdos sutarties (samdos santykių). Darbo sutartis – vienas svarbiausių individualios darbo teisės institutų, reguliuojantis privatinius santykius tarp darbuotojo ir darbdavio. Jame pasireiškia sutarties šalių autonomija, dispozityvumas. Sutartimi pagrindžiami sutartiniai santykiai, jie nustatomi, pratęsiami arba pakeičiami.
Lietuva
Lietuvoje darbo sutartį reguliavimo netgi specialus įstatymas – 1991 m. Lietuvos Respublikos darbo sutarties įstatymas, netekęs galios, kai įsigaliojo Lietuvos Respublikos darbo kodeksas (LR DK). Pagrindinės galiojančios normos, svarbios reguliuojant darbo sutartį yra LR DK III dalis „Individualūs darbo santykiai“, XII skyrius „Darbo sutartis“.
Sąvoka, turinys
Darbo sutartis yra darbuotojo ir darbdavio susitarimas, kuriuo darbuotojas įsipareigoja dirbti tam tikros profesijos, specialybės, kvalifikacijos darbą arba eiti tam tikras pareigas, paklusdamas darbovietėje nustatytai darbo tvarkai, o darbdavys įsipareigoja suteikti darbuotojui sutartyje nustatytą darbą, mokėti darbuotojui sulygtą darbo užmokestį ir užtikrinti darbo sąlygas, nustatytas darbo įstatymuose, kituose norminiuose teisės aktuose, kolektyvinėje sutartyje ir šalių susitarimu (LR DK 93 str.). Darbo sutarties turinį sudaro jos šalių sulygtos sutarties sąlygos, apibrėžiančios šalių teises ir pareigas. Šalys negali nustatyti tokių darbo sąlygų, kurios pablogina darbuotojo padėtį, palyginti su ta, kurią nustato šis Kodeksas, įstatymai, kiti norminiai teisės aktai ir kolektyvinė sutartis. Jei darbo sutarties sąlygos prieštarauja šiam Kodeksui, įstatymui arba kolektyvinei sutarčiai, taikomos šio Kodekso, įstatymų, norminių teisės aktų arba kolektyvinės sutarties nuostatos. Ginčą dėl darbo sutarties sąlygų taikymo sprendžia darbo ginčų nagrinėjimo organai (DK 94 str.).
Darbo sutarties sąlygos
Kiekvienoje darbo sutartyje šalys privalo sulygti dėl būtinųjų sutarties sąlygų: darbuotojo darbovietės (įmonės, įstaigos, organizacijos, struktūrinio padalinio ir kt.) ir darbo funkcijų, t. y. dėl tam tikros profesijos, specialybės, kvalifikacijos darbo arba tam tikrų pareigų (LR DK 95 str. 1 d.). Atskiroms darbo sutarčių rūšims darbo įstatymuose ir kolektyvinėse sutartyse gali būti nustatomos ir kitos būtinosios sąlygos, kurias šalys sulygsta sudarydamos tokią darbo sutartį (susitarimas dėl sutarties termino, sezoninio darbo pobūdžio ir kt.). Kiekvienoje darbo sutartyje šalys sulygsta dėl darbo apmokėjimo sąlygų (darbo užmokesčio sistemos, darbo užmokesčio dydžio, mokėjimo tvarkos ir kt.).
Šalių susitarimu gali būti sulygstama ir dėl kitų darbo sutarties sąlygų, jeigu darbo įstatymai, kiti norminiai teisės aktai arba kolektyvinė sutartis nedraudžia jas nustatyti (išbandymo, profesijų jungimo ir kt.).
Darbo sutartyje gali būti sulygta: jeigu sutartis nutraukiama dėl darbuotojo kaltės arba darbuotojo pareiškimu be svarbios priežasties, tai darbuotojas įsipareigoja atlyginti darbdaviui jo turėtas išlaidas per paskutinius vienerius darbo metus darbuotojo mokymui, kvalifikacijos kėlimui, stažuotėms. Kolektyvinėje sutartyje gali būti nustatyta ir kita kompensavimo tvarka bei terminai.
Darbo sutarties sudarymas
Darbo sutartis laikoma sudaryta, kai šalys susitarė dėl darbo sutarties sąlygų (LR DK 99 str.). Darbo sutartis turi būti sudaroma raštu pagal pavyzdinę formą. Rašytinė darbo sutartis sudaroma 2 egzemplioriais. Darbo sutartį pasirašo darbdavys arba jo įgaliotas asmuo ir darbuotojas. Vienas pasirašytas darbo sutarties egzempliorius įteikiamas darbuotojui, kitas lieka darbdaviui. Darbo sutartis tą pačią dieną įregistruojama darbo sutarčių registravimo žurnale. Toks žurnalas neprivalomas, jei darbdavys yra fizinis asmuo, samdantis tris ir mažiau darbuotojų. Ne vėliau kaip prieš darbo pradžią kartu su antruoju darbo sutarties egzemplioriumi darbdavys įteikia darbuotojui pastarojo tapatybę patvirtinantį dokumentą (darbo pažymėjimą). Darbo sutarties pavyzdinę formą, registravimo taisykles, taip pat darbuotojo tapatybę patvirtinančio dokumento formą, jo išdavimo, nešiojimo bei pateikimo kontroliuojančioms institucijoms tvarką nustato Vyriausybė.
Darbdavys užtikrina, kad darbuotojui būtų leidžiama dirbti tik pasirašius su juo darbo sutartį, įteikus jam antrą sutarties egzempliorių ir išdavus jo tapatybę patvirtinantį dokumentą. Už tinkamą darbo sutarties sudarymą atsako darbdavys. Sudarydamas darbo sutartį, darbdavys privalo pasirašytinai supažindinti priimamą dirbti asmenį su jo būsimo darbo sąlygomis, kolektyvine sutartimi, darbo tvarkos taisyklėmis, kitais darbovietėje galiojančiais aktais, reglamentuojančiais jo darbą.
Darbuotojas privalo pradėti dirbti kitą po darbo sutarties sudarymo dieną, jeigu vėlesnė darbo pradžia nenustatyta šalių susitarimu
Vokietija
Vokietijoje nėra privaloma rašytinė darbo sutarties forma. Kai kuriose ūkio šakose įprastas rankos paspaudimas („Handschlag“), kurio visiškai pakanka. Jei yra terminuoti darbo santykiai, tam, kad jie būtų pripažinti pagal įstatymą, (te)reikia rašytinio susitarimo dėl termin(uotum)o (§ 14 Abs. 4 Teilzeit- und Befristungsgesetz).
Stasė Maževičienė-Baublytė
Stasė Maževičienė-Baublytė (1950 m. gruodžio 22 d. Dvarčėnų k., Alytaus r.) – muzikos mokytoja, chorvedė.
Biografija
Mokėsi Rimėnų aštuonmetėje ir Daugų vidurinėje mokykloje. Baigusi devynias klases, 1966–1970 choro dirigavimo mokėsi Kauno J. Gruodžio aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. L. Varneckytė).
Nuo 1970 rudens Daugų (Alytaus r.) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų bei vokalinių ansamblių vadovė. 1977 respublikinei moksleivių dainų šventei parengė vaikų chorą, o tokiai pat 1987 dainų šventei – vyresniųjų klasių mišrųjį. Šis choras dalyvavo mokyklų chorų zoninėse varžybose ir pelnė prizinių vietų. Vėliau pradėjo dirbti su vyresniųjų klasių merginų choru, kurį parengė 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėms bei 1997 Lietuvos moksleivių dainų šventei Vilniuje. Vokalinius ansamblius parengia „Dainų dainelės" konkursams – 1988 respublikiniame konkurse merginų duetas tapo laureatėmis, o berniukų duetas pelnė žiūrovų prizą. Su chorais ir vokaliniais ansambliais pasirodo koncertuose, dalyvauja rajono dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose.
Nuolat diriguoja Alytaus rajono dainų šventėse. 1995 S. Maževičienei suteikta vyresniosios muzikos mokytojos kvalifikacijos kategorija.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Velingradas
Velingradas  – miestas Pazardžiko srityje, pietų Bulgarijoje. Velingrado savivaldybės administracinis centras. Įsikūręs Čepino slėnyje (Rodopų kalnų dalis). 750–850 m aukštyje virš jūros lygio. 24 704 gyventojai (2014 m. duomenys).
Istorija
Po 1948 m., Chepino, Ladzhene ir Kamenitsa kaimų sujungimo buvo įkurtas Velingrado miestas.
Alfonsas IX (Leonas)
Alfonsas IX (1171 m. rugpjūčio 15 d. Samoroje, Ispanijoje – 1230 m. rugsėjo 24 d. Villanueva de Sarría, ten pat) – Leono karalius, valdė nuo 1188 m. sausio 22 d. iki mirties., Galisijos karalius, valdė nuo 1188 m. sausio 22 d. iki 1230 m. rugsėjo 24 d.
Didysis Vilniaus Seimas
thumb|300px|Dabartinė [[Vilniaus filharmonija, kurioje vyko 1905 m. suvažiavimas]] thumb|250px|Suvažiavimo programa
thumb|150px|right|Lietuvos banko 50 litų moneta, išleista 2005 m. Seimo jubiliejaus proga
Didysis Vilniaus Seimas – 1905 m. gruodžio 4 – gruodžio 5 d. vykęs lietuvių atstovų susirinkimas Vilniuje, suformulavęs politinės Lietuvos autonomijos reikalavimą.
Organizacinis komitetas neparengė tikslių atstovų rinkimų nuostatų, tad jie buvo renkami pagal valsčių nusistatytą tvarką. 1905 m. gruodžio 4-5 d. Vilniaus Miesto salėje susirinko apie 2000 lietuvių atstovų iš visos Lietuvos, Ukrainos, Latvijos, Lenkijos ir kitų šalių. Daugiausia buvo valstiečių, bet dalyvavo ir dvasininkai, dvarininkai bei inteligentai.
Suvažiavimo išvakarėse Pagirių geležinkelio klube buvo organizuotas vaidinimas su Miko Petrausko choru, po jo įvyko socialdemokratų mitingas, iš kurio išėjo kunigai ir dešinieji.
Didžiajame Vilniaus Seime pasireiškė ir išryškėjo visos pagrindinės lietuvių politinės srovės. Jau veikiančių partijų buvo dvi: Lietuvos socialdemokratų partija ir Lietuvos demokratų partija, tačiau Seime pradėjo organizuotis ir krikščionys demokratai ir tautiniai demokratai.
Nutarimai
Kai kurie seimo nutarimai:
Gegužės 22
Gegužės 22 yra 142-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 143-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 223 dienos.
Vardadieniai
Elena – Julija – Rita – Eimantas – Aldona – Julė - Aldas
Kaškajų kalba
Kaškajų kalba (Qaşqay dili, qaşqayıca) – tiurkų kalbų šeimos, ogūzų kalbų grupės kalba, vartojama kaškajų etninės grupės atstovų, gyvenančių Irane (ypač Farse) bei Irake. Labai gimininga (pietų) azerbaidžaniečių kalbai ir kartais laikoma jos tarme.
Užrašoma lotyniška bei arabiška (persų variantas) abėcėlėmis.
Vitalis Gruodis
Vitalis Gruodis (1921 m. kovo 24 d. Talovka, Kuibyševo sritis – 2011 m. gruodžio 30 d. Vilniuje) – Lietuvos teatro aktorius, teatro, televizijos ir kino režisierius, pirmosios Lietuvos TV transliacijos režisierius.
Biografija
Sūnus Rimantas Gruodis.Vitalio seneliai Juozas Gruodis ir Ona Čiegytė 1863 m. sukilimo tremtiniai iš Dusetų parapijos. 1922 m. su tėvais Juozu ir Anele grįžo į Lietuvą, buvo aprūpinti žeme ir ūkininkavo Vytėnų viensėdyje, Rokiškio apskrityje. 1939–1941 m. lankė Šiaulių dramos teatro studiją. 1941–1944 m. šio teatro, 1947–1954 m. Lietuvos dramos teatro aktorius ir režisierius. 1947–1949 m. LSSR rašytojų sąjungos Literatūros fondo direktorius. 1949–1951 m. dainų ir šokių ansamblio „Lietuva“ režisierius, 1954–1983 m. Lietuvos radijo ir televizijos komiteto bei 1957 m. pirmosios televizijos transliacijos režisierius. 1967–1970 m. Lietuvos kino studijos režisierius. 1983–1990 m. Mongolijos radijo ir televizijos Ulan Batore vyr. režisierius.
Šaltiniai
Vytautas Indrašius "Išginti į užmarštį" 2015, Vilnius, lap.83 - 87
Vaidas Matonis
Vaidas Matonis (g. 1943 m. rugpjūčio 10 d. Kaimynuose, Alytaus r.) – Lietuvos chorvedys, pedagogas, humanitarinių mokslų (filosofijos) habilituotas daktaras.
Biografija
1950–1961 m. mokėsi Simno (Alytaus r.) vidurinėje mokykloje, savarankiškai išmoko griežti akordeonu, vadovavo mokyklos pučiamųjų instrumentų orkestrui. 1961–1968 m. su pertrauka (1963–1966 m. tarnavo sovietinėje armijoje) muziką studijavo Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute (diriguoti mokė vyr. dėst. Antanas Ilčiukas). Studijų metais muziką ir dainavimą dėstė Vilniaus 16-oje vidurinėje mokykloje, akordeonu akompanavo šokėjams.
1968–1971 m. Kybartų (Vilkaviškio r.) K. Donelaičio vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, vadovavo vyresniųjų klasių moksleivių mišriajam chorui (parengė 1969 m. respublikinei moksleivių meno ir sporto šventei), pučiamųjų instrumentų orkestrui ir estradiniams ansambliams (1971 m. respublikiniame konkurse Kaune estradinis orkestras laimėjo trečiąją vietą). 1969 m. atgaivino Kybartų prekybos įrenginių gamyklos mišrųjį chorą, jį parengė 1970 m. respublikinei dainų šventei, nemažai su juo koncertavo. Mokytojas vadovavo ir kultūros namų vokaliniam kvartetui, kuris su estradiniu ansambliu koncertų surengė Suvalkijos krašte, o 1970 m. koncertavo Lenkijoje. Taip pat buvo kultūros namų pučiamųjų instrumentų orkestro vadovas – su juo Baltijos respublikų orkestrų konkurse Šiauliuose pelnė antrąją vietą.
Apsigyvenęs Vilniuje, 1971–1972 m. buvo Lietuvos SSR mokslų akademijos Istorijos instituto Sociologijos sekretorius vyresnysis techninis darbuotojas, 1972–1982 „Vagos“ leidyklos Muzikos leidinių redakcijos redaktorius. 1976–1980 Leningrado valstybinės N. Rimskio-Korsakovo konservatorijos aspirantas neakivaizdininkas (vadovai prof. A. Sochoras ir doc. A. Farbšteinas). 1982 Leningrade apgynė filosofijos mokslų kandidatinę disertaciją tema: „Muzikinio auklėjimo vaidmuo ugdant harmoningą asmenybę“. 1982–1988 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto estetikos ir etikos dėstytojas, vyr. dėstytojas, 1985–1987 m. laikinai einantis Estetikos katedros vedėjo pareigas, 1987–1988 šios katedros vedėjas. 1988 m. stažavo Maskvos M. Lomonosovo universitete. 1990 m. Maskvos Visuomenės mokslų akademijoje prie SSKP CK apgynė filosofijos mokslų daktaro disertaciją tema: „Muzika estetinio auklėjimo sistemoje“.
Nuo 1990 m. Vilniaus valstybinio pedagoginio instituto (universiteto) kultūros filosofijos ir estetikos vyr. dėstytojas, nuo 1991 m. docentas, nuo 1993 m. Meninio ugdymo katedros vedėjas ir profesorius. 1997 m. prie šios katedros įkūrė muzikos didaktikos magistrantūrą. Kurį laiką dėstė ir Lietuvos muzikos akademijoje, nuo 1995 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. universiteto) Muzikos katedros profesorius (antraeilės pareigos). 1996 m. vizituojantis mokslininkas JAV Šiaurės Vakarų universitete (Northwestern University), 1998 m. vizituojantis profesorius Londono (Didžioji Britanija) universiteto Edukologijos institute (The Institute of Education, University of London). Dalyvavo daugelyje mokslinių konferencijų Lietuvoje ir užsienyje, yra įvairių mokslo įstaigų doktorantų disertacijų gynimo komitetų narys, vadovauja doktorantų disertacijoms, yra Lietuvos estetikos asociacijos viceprezidentas.
V. Matonis parašė apie 100 mokslinių straipsnių, išleido monografijas „Muzikinis estetinis asmenybės ugdymas“ (1988, rusų kalba), „Muzika. Asmenybė. Kultūra“ (1991), mokslo populiarinimo brošiūrą „Apie muzikos emocijas“ (1989). Į lietuvių kalbą išvertė S. Prokofjevo simfoninės pasakos „Petia ir vilkas“ tekstą (1975), knygas – J. Kunino „Rimskis-Korsakovas“ (1978), D. S. Galo „Ferencas Listas“ (1981) ir J. Bokajaus „Pučinis“. Sudarė populiarių dainų rinkinius „Tekėjo saulelė“ (1973), „Daina mus lydi“ (1977) ir vaikų dainų rinkinių „Mūsų mažiesiems". Sūnus Aušrys Matonis yra muzikologas.
Vanuatu transportas
Vanuatu sala per Antrąjį pasaulį karą tapo svarbia sąjungininkų baze, ir dauguma kelių, bei oro uosto takų buvo nutiesti JAV karių.
2002 m. Vanuatu saloje buvo 1,070 km kelių, iš kurių 256 km buvo grįsti.
Jūrų transportas
Port Vila ir Liuganvilis yra pagrindiniai jūrų uostai. Maži laiveliai kursuoja po salas.
Oro transportas
2001 m. saloje buvo 31 mažai naudojamas oro uostas, iš jų 3 buvo su grįstais takais. Pagrindiniai oro uostai yra Bauerfield ir Pekoa miestuose. Sala yra aptarnaujama Australijos "Ansett Airlines" oro linijų, kurios reguliariai skraido į Australiją, vietiniai skrydžiai yra palaikomi "Air Melanesiae" oro linijų, kurios skrenda į 22 įvairias salas. Kitos oro linijos skraidančios į Vanuatu yra "Air Pacific", "UTA", "Polynesian Airlines", "Solair", ir "Air Nauru".
Bialousų oro uostas
Bialousų oro uostas – civilinis oro uostas, Bialousų kaime, 15 km į vakarus nuo Sokulkos miesto. Oro uostas įkurtas 2001 metais. Oro uoste yra 760 m ilgio pakilimo takas, čia gali kilti ir leistis sraigtasparniai, sklandytuvai ir oro balionai.
Putininis lapgraužis
Putininis lapgraužis (Pyrrhalta viburni) – lapgraužių (Chrysomelidae) šeimos Pyrrhalta genties vabalas. Kilęs Europoje ir Azijoje, introdukuotas JAV ir Kanadoje. Mezofilinė monofaginė kenkėjų rūšis, mintanti vienos rūšies augaliniu maistu ir apninkantis putinų (Viburnum) krūmus. Vabalas pastebimas parkuose, soduose, pamiškėse, pavėsingose drėgnesnėse vietose.
Pirmą kartą aptiktas JAV Meino valstijoje 1994 m. Britų Karališkoji sodininkystės draugija patvirtino savo narių pranešimus, kad Pyrrhalta viburni jų soduose buvo pagrindinė kenkėjų rūšis 2010 m.
Lapgraužio biologija
miniatiūra|250px|left|Lapgraužio profilis ant putino lapo Putininio lapgraužio vabalas išauga iki 6 mm dydžio. Jo viršutinė pusė gelsvai ruda, apaugusi tankiais trumpais šilkiškais plaukeliais. Dėmė viršugalvyje, trys neryškiais kontūrais juostelės priešnugarėlėje, dėmelės ant pečių gauburėlių ir skydelis tarp antsparnių – tamsūs, beveik juodi. Antenų nareliai dvispalviai – jų pamatinė dalis geltona, viršūnės juodos. Galva panašaus pločio kaip ir priešnugarėlė, neryškiai taškuota. Kūno apatinė dalis šviesi.
Per metus išsivysto viena putininio lapgraužio karta. Vabalo patelė vėlai vasarą įsigraužia į augalo šakelę ir po jos žieve iškanda ertmes, kuriose padeda 0,4 mm dydžio, iki 500 tamsiai geltonų ar rudų kiaušinėlių. Juos padengia ekskrementais, medienos išgraužomis, užmaskuoja ore stingstančiu sekretu. Šiose ertmėse kiaušinėliai sėkmingai žiemoja, nes apsaugomi nuo grobuonių ir drėgmės netekimo. Gegužės mėn. išsirita lervos, kurios apie birželio mėn. vidurį nukrenta nuo šakų ant žemės, kur vystosi lėliukės. Jos dirvoje išbūna apie 10 dienų. Suaugėliai pakyla liepos mėn. ir pastebimi iki pirmųjų šalnų. Šios rūšies lapgraužiams reikia 8–10 savaičių išsivystyti nuo kiaušinėlio iki suaugusio vabalo. Lapais mintantys pilkai rudi suaugę vabalai yra 4,5-6 mm dydžio, lervos – 8 mm.
Daroma žala
Putininis lapgraužis yra vienas pavojingiausių putinų kenkėjų. Sparčiai besidauginantys kenkėjai gali nugraužti visus uogakrūmio lapus, todėl jis kitais metais nežydės. Kovai su lapgraužiu gali būti naudojamos cheminės priemonės (purškiami insekticidai) arba jo populiacijos biologinei kontrolei pasitelkiamos skydblakės Podisus maculiventris.
Puolami daugelio rūšių putinai. Atrodo, kad labiausiai kenkėjų taikomasi į rūšis, kurių lapai mažiau padengti plaukeliais (pubescence) : V. opulus, V. carlesii, V. dentatum, V. trilobum, V. lantana, V. rafinesquianum, V. acerifolium, V. lentago, V. sargentii. Pagrindinis pažeistų augalų požymis – skylėti, dažnai parudavusiais kraštais lapai, kuriuos išėda lervos ir suaugę individai. Didžiausią žalą padaro pavasarį lervos (balandį–birželį), tačiau kenkia ir vabalai vasaros pabaigoje (vėlyvą liepą–rugpjūtį). Pažeisto Viburnum tinus lapai dar skleidžia nemalonų kvapą, ypač, kai drėgni. Ant tokių lapų, dažnai liekančių vien su ramstinėmis gyslomis bei primenančių nėrinius, matomos kremiškai geltonos, su juodais taškeliais lervos. Paprastai jos būna prikibusios prie lapo apačios.
Lasioideae
Lasioideae – aroniečių (Arales) eilės aroninių (Araceae) šeimos augalų pošeimis.
Brantfordas
Brantfordas – miestas Kanadoje, Ontarijo provincijoje, Branto apygardoje. Miestas įsikūręs prie Grando upės. Miestas yra kartais vadinamas „Telefono“ miestu, kadangi jame gyveno Aleksandras Grehamas Belas, kuris 1876 m. išrado pirmąjį telefoną ir sujungė Brantfordo miestą su Paryžiumi, esančiu Ontarijo provincijoje, pirmąja telefono linija.
Istorija
Europiečiai pradėjo kraustytis čia 1805 m. 1877 m. gegužės 31 d. Brantfordui suteiktos miesto teisės.
Jenna Jameson
Džena Džeimson (Jenna Marie Massoli; g. 1974 m. balandžio 9 d.) – viena žinomiausių pornografinių filmų aktorių, vadinama „Porno karaliene“
Florin Cezar Ouatu
Florin Cezar Ouatu (g. 1980 m. vasario 18 d.; taip pat žinomas kaip Cezar The Voice arba tiesiog Cezar) – Rumunijos operos dainininkas ir pianistas. Jis atstovavo Rumunijai 2013 m. Eurovizijoje Malmėje su daina „It’s My Life“. Konkurse užėmė 13 vietą su 65 taškais.
Jenna Jameson
Biografija
Jenna Jameson gimė Las Vegase, JAV, nuo 16 metų pradėjo šokti striptizą klubuose, o po kelerių metų persikėlė į Kaliforniją ir nusifotografavo „Hustler“, „Penthouse“ ir „Cheri“ žurnaluose bei suvaidinusi keliuose porno filmuose, pasirašė sėkmingą sutartį. 1993 metais nusifilmavo pirmajame filme, per 3 metus pelnydama 3 suaugusiųjų filmų apdovanojimus. 2004 m išleido autobiografiją „How to Make Love Like a Porn Star: A Cautionary Tale“. Jenna Jameson yra viena geriausiai apmokamų aktorių filmų suaugusiems industrijoje.
Florin Cezar Ouatu
Biografija
Florin Cezar Ouatu gimė 1980 m. vasario 18 d. Rumunijoje, Ploještyje, muzikų šeimoje. Jis mokėsi groti fortepijonu būdamas 6 metų amžiaus. Baigė muzikos mokyklą, studijavo klasikinį dainavimą Milano konservatorijoje, kur 2004 metais studijas baigė su pagyrimu ir pradėjo dirbti Europos didžiuosiuose operos teatruose.
Jenna Jameson
Filmografija
Jenna Jameson yra nusifilmavusi daugiau nei 160 filmų, žymiausi iš jų:
Lincoln Red Imps FC
Lincoln Red Imps FC – pusiau profesionalus futbolo klubas iš Gibraltaro. Žaidžia Gibraltaro nacionalinėje lygoje.
Istorija
Klubas įkurtas 1976 m. Lincoln Red Imps FC yra daugkartinis šalies čempionas.
2014 m. pirmą kartą Gibraltaro istorijoje šalies klubas žaidė UEFA turnyre – UEFA čempionų lygos pirmame atrankos etape šis klubas žaidė su Farerų HB Tórshavn klubu ir pralaimėjo bendru rezultatu 3-6.
Margasis upėtakis
Margasis upėtakis (Salmo trutta fario) – lašišažuvių (Salmoniformes) būrio, lašišinių (Salmonidae) šeimos žuvis. Pasižymi polimorfiškumu, tačiau genetiškai nesiskiria nuo šlakio. Geba prisitaikyti prie įvairios aplinkos.
Nemigruojanti, gėlavandenė žuvis. Gyvena Lietuvos švariuose šaltiniuotuose upeliuose ir upėse. Lietuvoje reti, jų neršto vietos saugomos. Veisiasi Merkyje, Žeimenoje, Neryje ir jų intakuose. Tai polimorfinė rūšis. Patekę į jūrą prisitaiko išgyventi joje. Margieji upėtakiai natūraliai yra paplitę Europos ir Sibiro palearktinės zonos dalyse, taip pat šaltavandenėse Viduržemio jūros baseino upėse. Tačiau mėgėjiškos ir verslinės žuvininkystės tikslais aklimatizuoti visuose žemynuose išskyrus Antarktidą.
Leonardas Algirdas Dargis
Leonardas Algirdas Dargis (1909 m. sausio 30 d. Skriaudžiai, Veiverių valsčius, Marijampolės apskr. – 1986 m. spalio 26 d. Mekonas, Viskonsino valstija, palaidotas Čikagoje) – Lietuvos ekonomistas.
Biografija
1931–1939 m. dirbo Žemės banke Kaune, 1933–1939 m. ir Prekybos mokykloje, 1934–1938 m. jos direktorius. 1939–1941 m. Baltijos transporto bendrovės Klaipėdoje direktorius. Bendradarbiavo žurnale „Tautos ūkis“. Po Antrojo pasaulinio karo gyveno Vokietijoje, vėliau išvyko į JAV. Bendradarbiavo lietuvių spaudoje („Draugas“, „Aidai“, „Technikos žodis“, „Naujoji viltis“), rašė „Lietuvių enciklopedijai“, „Encyclopedia Lithuanica“. Dalyvavo JAV lietuvių bendruomenės veikloje.
Šaltiniai
2. R. Butautas - Kudirka. Monsinjoras Vincentas Dargis. Monografija. 160 p. [nuotr.] Gediminas. 2008, Vilnius.
Vainikas
Žodis vainikas gali reikšti:
Stelos atminimui
Stelos atminimui – 1976 m. Italijoje sukurta drama. Pažodinis jos vertimas gali būti „Žvaigžės atminimui“.
Turinys
Jauna mergina Stela atvyksta į Bretanę ieškoti šeimą seniai palikusio tėvo, tačiau gatvėje parranda sąmonę ir atsiduria ligoninėje. Gydytojai nenori šiai sakyti tikrosios diagniozės, todėl Stela parodo į pirmą pasitaikiusį vyrą ligoninės koridoriuje ir pareiškia, kad šis – jos tėvas. Taip Ričardas, atsidūręs gydytojo kabinete, sužino, kad prieš jį čia buvusi mergina serga leukemija ir jai liko gyventi ne ilgiau kaip 3 mėnesiai. Ričardas, darbą praradęs ir aplinkinius dėl to kaltinantis kompozitorius, visai nenori turėti sąsajų su šia istorija, tačiau, susiklosčius aplinkybėms, priverstas vis daugiau lauko praleisti su Stela, kol supranta, kad pradeda įsimylėti. Mergina sugeba jame pažadinti vėl norą kurti muziką, tačiau pati kasdien vis labiau gesta, kol Ričardas skuba pabaigti jais skirtą savo naujausią kūrinį…
Rootslive Disco
Projektų ciklą sudaro trys projektai: „Disco roots live“, „80s LIVE“ ir „90s LIVE“. „Rootslive Disco“ tikslas - supažindinti publiką su geriausia disko eros šokių muzika, atliekama gyvai. Kiekviename iš ciklo projektų dalyvauja įvairūs muzikantai iš žymių Lietuvos gyvos muzikos grupių.
Kokotovo Lešničuvka
Kokotovo Lešničuvka  – eigulio būdelė Lenkijos šiaurės rytuose, Michalovo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Blaivioji Lietuva (laikraštis)
Blaivioji Lietuva – Vyskupo Motiejaus Valančiaus blaivybės sąjūdžio mėnesinis laikraštis, leidžiamas nuo 1989 m. gegužės Vilniuje.
Leidinys
Pavadintas 1937–1938 m. ėjusio žurnalo vardu. Rašo apie blaivystę ir sveiko gyvenimo būdą. Tiražas 1989 m. – 20 500 egz., 1997 m. – 10 000 egz. Nuo 1992 m. gruodžio mėn. leidžia nemokamą leidinį moksleiviams „Valančiukas“.
Redaktorius Juozas Jurevičius.
Bubių herbas
Bubių herbas yra:
Meižiai (Tauragė)
Meižiai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 12 km į pietryčius nuo Tauragės.
Etimologija
Kaimo pavadinimas kilęs nuo Meižio upelio, pratekančio pro kaimą. Ant upelio kranto stovėjęs malūnas.
Gabove Grondų sentikių cerkvė
Gabove Grondų sentikių cerkvė – sentikių cerkvė esanti Gabove Grondų kaime. Dabartinė cerkvė pastatyta 1948 metais, vietoje per karą sudegintos buvusios cerkvės. 1989 m. kovo 10 d. cerkvė buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Žemaičių Naumiesčio seniūnija
Žemaičių Naumiesčio seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Šilutės rajono savivaldybės rytinėje dalyje.
Yra trys bendrojo lavinimo ir viena žemės ūkio mokyklos, dvi bibliotekos, Žemaičių krašto etnokultūros centras, muziejus, ambulatorija, paštas, įmonės, teikiančios prekybines ir kitas paslaugas. Seniūnijoje yra trys bažnyčios. Degučių šv. Vincento Ferero bažnyčia yra vėlyvojo baroko stiliaus, medinė trikampė, įrašyta į ne tik LRS nekilnojamą kultūros vertybių registrą, bet ir į programą „Baroko kelias Lietuvoje“.
Įdėklinė patranka
Įdėklinė patranka  – specialus mokomasis treniruočių ginklas, skirtas treniruotis šaudyti iš patrankų nenaudojant pagrindinio kalibro sviedinių. Įdėklinė patranka yra mažo kalibro patranka, įstatoma į didelio kalibro patrankos vamzdį. Įdėklinės ir didžiosios patrankų sviedinių trajektorijos sutampa, todėl šaudant mažo kalibro pigiais sviediniais galima įgyti patirtį lyg šaudytum didelio kalibro sviediniais.
Įdėklinė patranka ar įdėklinis šautuvas (kai kalibras mažesnis nei mažakalibrės patrankos) savo veikimu primena prišaudymo šautuvą ar kulkosvaidį, bet turi skirtumų:
Egzistuoja ir panašūs įdėkliniai minosvaidžiai.
Kanados tarptautinė automobilių paroda
thumb|right|250px|[[2007 m. parodos akimirka.]] Kanados tarptautinė automobilių paroda  – kasmetinė automobilių paroda, rengiama vasarį Toronte „Metro Toronto Convention Centre“ komplekse. Tai didžiausia automobilių paroda ir pardavimų renginys Kanadoje. Taip pat tai didžiausia automobilių paroda Šiaurės Amerikoje, rengiama ne lauke.
Pirmą kartą ši paroda surengta 1974 m.
David Civera
David Civera Gracia (g. 1979 m. sausio 8 d. Teruelyje, Aragonas, Ispanija) – populiarus Ispanijos dainininkas.
David dalyvavo talentų konkursuose Lluvia de Estrellas (1996) ir Canciones de nuestra vida (1997), kurie buvo transliuojami per Ispanijos televiziją. 2001 metais atlikėjas su daina „Dile que la quiero“ atstovavo Ispanijai 2001 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse, vykusiame Kopenhagoje. Ten jis užėmė 6 vietą. Tais pačiais metais atlikėjas išleido debiutinį albumą „Dile que la quiero“, kuris Ispanijoje tapo platininiu. Kiti du jo išleisti albumai „En cuerpo y alma“ (2002) ir „La Chiqui Big Band“ (2003) taip pat tapo platininiais. 2003 metais David gastroliavo Lotynų Amerikoje.
Lašišinės
Lašišinės (Salmonidae) – žuvų šeima. Gėlavandenės ir praeivės žuvys. Paplitusios Šiaurės pusrutulyje. Šeima skirstoma į tris pošeimius: tikrosios lašišos (Salmoninae), kiršlinės (Thymallinae; kai kurie sistematikai išskiria į atskirą kiršlinių (Thymallidae) šeimą ir sykinės (Coregoninae). Sykinės nuo tikrųjų lašišų skiriasi šviesesne ir sidabriška kūno spalva, kaukolės sandara, mažesnėmis žiotimis, stambesniais ir lengviau iškrintančiais žvynais.
Lietuvoje yra apie 180 upių, kuriose aptinkami upėtakiai, apie 15 upių, kuriose aptinkamos lašišos ir apie 30 upių, kuriose šiuo metu gyvena kiršliai.
Sistematika
Šeimoje yra 11 genčių ir apie 190 rūšių
Bronius Bakšys
Bronius Bakšys (g. 1942 m. kovo 14 d. Kamajuose, Zarasų apskritis) – Lietuvos inžinierius mechanikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.
Biografija
1965 m. baigė Kauno politechnikos institutą. Nuo 1965 m. KPI (nuo 1990 m. KTU) dėstytojas. 1972–1995 m. Mašinų gamybos fakulteto dekanas, nuo 1995 m. Mašinų projektavimo katedros vedėjas, 1973 m. docentas. 1991 m. technikos mokslų daktaras. Nuo 1994 m. profesorius. 2005 m. Lietuvos mokslo premijos laureatas.
45 išradimų iš kontaktinių sistemų bei surinkimo mechanizmų ir įrenginių autorius.
Vainikas (optinis reiškinys)
thumb|250px|Vainikas matomas geizerio garuose thumb|250px|Vainikas, pastebėtas kalnuose Škotijoje Vainikas – atmosferinės optikos reiškinys, sąlygotas šviesos sklaidos atgaline (link šviesos šaltinio) kryptimi (tokių reiškinių kaip šviesos difrakcija, atspindys bei lūžis kombinacija). Sklaidą sąlygoja iš vienodo dydžio vandens lašų sudarytas rūkas arba debesėlis. Vainikas, bendru atveju, yra sudarytas iš daugelio spalvotų žiedų. Dažniausiai yra stebimas vieno žiedo vainikas, bet palankiomis sąlygomis, kuomet lašų dydžiai yra vienodi, o jų forma izotropinė, galima pastebėti didelį kiekį skirtingų spalvų žiedų. Žiedų plotis, padėtis bei spalva stipriai priklauso nuo lašo matmenų, dėl šios priežasties, stebint vainiką, atrodo, kad jis lengvai mirga.
1947 m., danų astronomas Hendrikas van de Hulstas padarė prielaidą, kad paviršinės bangos sąlygoja vainiko susidarymą. Spalvoti žiedai, anot jo, yra sąlygoti interferencijos tarp skirtingų vandens lašo paviršiuje sklindančių skersinių modų (plazmonų). Vėliau šis reiškinys buvo tiksliau aprašytas Mie sklaidos pagalba.
Vainikai dažnai stebimi kartu su Brokeno šmėkla – nenatūralaus dydžio spalvotu stebėtojo šešėliu, susidariusiu ties žemiau stebėtojo lygio esančiu rūku. Šio giminingo reiškinio vardas yra siejamas su Brokeno vietovė Vokietijoje bei legenda apie ten apsireiškiančią kalno dvasią. Kadangi dalis Brokeno kalno yra virš debesų lygio, šioje vietovėje yra dažnas rūkas, tad susidaro palankios sąlygos susidaryti vainikui ir Brokeno šmėklai. Milžiniško spalvoto šešėlio atsiradimas bei jo savaiminiai judesiai dėl rūko arba debesies fluktuacijų sąlygoją ypač stiprų šešėlio gyvybiškumo įspūdį. Halas bei kiti atmosferinės optikos efektai sąlygojo gana prastos Brokeno kalno reputacijos susidarymą – viduramžiais ši vieta buvo laikoma raganų ir piktų dvasių susibūrimo vieta.
Ilja Ilfas
thumb|[[Šaržas, vaizduojantis Ilją Ilfą ir Jevgenijų Petrovą]]
Ilja Arnoldovičius Ilfas (tikr. Ilja Arnoldovičius Fainzilbergas, rus. Илья Арнольдович Ильф; 1897 m. spalio 4 d. (pagal naują kalendorių spalio 16 d. Odesoje – 1937 m. balandžio 13 d. Maskvoje) – žymus tarybinis XX a. 3–4 dešimtmečių rusų rašytojas.
Bubių herbas (Kaunas)
Bubių herbas – Bubių kaimo heraldinis atributas.
Ilja Ilfas
Jo pseudonimas Ильф gali būti kilęs iš žydiškos rašytojo pavardės Илья Файнзильберг, tačiau labiau tikėtina, kad tai – pilnos žydiškos pavardės abreviatūra – Иехиел – Лейб Файнзильберг. Rašė kartu su Jevgenijumi Petrovu.
Biografija
I. Ilfas gimė Odesoje, banko tarnautojo Fainzilbergo šeimoje. 1913 m. baigė technikos mokyklą. Dirbo brėžinių biure, telefono stotyje, ginklų gamykloje. Po revoliucijos – buhalteriu, žurnalistu, galiausiai – humoristinio žurnalo redaktoriumi. Buvo Odesos poetų sąjungos narys. 1923 m. atvyko į Maskvą, bendradarbiavo laikraštyje „Švilpukas“ („Гудок“). Čia susipažino su kitu humoristu Jevgenijum Petrovu. Rašė daugiausiai feljetonus.
Bubių herbas (Kaunas)
Aprašas
Svarstant galimus Bubių herbo motyvus, nutarta panaudoti du tarpusavyje susijusius simbolius. Atsižvelgiant į šio krašto praeities kovas, nutarta skydo papėdėje pavaizduoti heraldinę figūrą – trikalnį, kuris primintų senuosius gynybinius piliakalnius ir minėtas Bubių apylinkių kalvas, o ant trikalnio uždėti geležinį kryžių-saulutę.
Ilja Ilfas
Biografija
Pirmasis Ilfo ir Petrovo romanas „Dvylika kėdžių“ („Двенадцать стульев“) pasirodė 1927 m. Šis romanas bei „Aukso veršis“ („Золотой телёнок“), kurių abiejų pagrindinis veikėjas – „didysis kombinatorius“ Ostapas Benderis – ir išgarsino rašytojų duetą.
Bubių herbas (Kaunas)
Aprašas
Jis, pasak Batniavos seniūnijos surinktos ir Heraldikos komisijai pateiktos medžiagos, įprasmina vietos istorinį, kultūrinį paveldą, sieja kraštą su krikščionybe, juolab kad Lietuvos kryždirbystė 2001 m. buvo įrašyta į UNESCO Žmonijos nematerialaus ir žodinio paveldo šedevrų sąrašą. Dvasines vertybes rodo ir mėlyna spalva, o sidabras – vandenį. Mat šis kraštas yra netoli Nemuno, kuris ir anksčiau, ir dabar vaidina svarbų vaidmenį vietos žmonių gyvenime.
Ilja Ilfas
Biografija
I. Ilfas mirė nuo tuberkuliozės.
Bubių herbas (Kaunas)
Istorija
Lietuvos Respublikos Prezidentė Dalia Grybauskaitė 2011 m. vasario 7 d. dekretu Nr. 1K-606 patvirtino Bubių herbą. Herbo etaloną sukūrė dailininkas Rolandas Rimkūnas.
Degučių herbas
Degučių herbas yra:
Anicetas Simutis
Biografija
1929 m. baigė Telšių Vyskupo Valančiaus gimnazijos 7 klases, 1930 m. Kauno „Aušros“ gimnaziją. 1931–1935 m. studijavo ekonomiką VDU, buvo vienas iš korporacijos „Ramovė“ steigėjų. Nuo 1931 m. dirbo Lietuvos užsienio reikalų ministerijoje, 1936 m. perkeltas dirbti Lietuvos generalinio konsulato Niujorke sekretoriumi. 1937–1940 m. studijas tęsė Kolumbijos universitete Niujorke ir čia apgynė magistro laipsnį. 1939 m. paskirtas konsuliniu atašė. Bendradarbiavo leidiniuose „Tautos ūkis“, „Lietuvos aidas“, „Darbininkas“, „Dirva“, „Lietuvių dienos“, „Vienybė“, angliškame žurnale „America“.
1940 m. sovietams uždarius Lietuvos diplomatines atstovybes, A. Simutis nepakluso reikalavimams ir Lietuvos generalinis konsulatas Niujorke tęsė veiklą. 1951 m. sausio mėn. jis paskirtas vicekonsulu. 1967 m. JAV valstybės departamentas pripažino A. Simutį Lietuvos generaliniu konsulu Niujorke. Šias pareigas ėjo iki pat Lietuvai atkuriant valstybingumą. 1991 m. paskirtas pirmuoju Lietuvos atstovu Jungtinėse Tautose. Juo dirbo iki 1994 m.
Anicetas Simutis buvo aktyvus lietuvių išeivijos bendruomenės narys, daugelio straipsnių JAV lietuvių spaudoje autorius. Artimai bendradarbiavo su Bendru Amerikos lietuvių šalpos fondu (BALF), Vyriausiuoju Lietuvos išlaisvinimo komitetu (VLIK) ir Tautos fondu. Keliavo ir skaitė pranešimus lietuvių bendruomenėms JAV, Argentinoje, Brazilijoje, Urugvajuje ir Venesueloje, pristatė Lietuvą besidominčioms visuomenės grupėms bei spaudos atstovams, 1953 m. parengė ir išleido „Pasaulio lietuvių žinyną“. 2007 m. gegužės 22 d. perlaidotas Antakalnio kapinėse. 2009 m. apie jį išleista knyga „Anicetas Simutis: 60 metų Lietuvos diplomatinėje tarnyboje“ (sudarytojai Rimantas Morkvėnas ir A. Simučio vaikaitė rašytoja Laima Vincė Sruoginis).
Adolfas Dargys
Adolfas Dargys (g. 1941 m. liepos 14 d. Kaune) – Lietuvos fizikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Biografija
1966 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1990 m. fizikos ir matematikos mokslų daktaras.
1977–1988 m. dirbo Fizikos institute, nuo 1989 m. dirba Puslaidininkių fizikos institute, nuo 2001 m. Puslaidininkių analizės laboratorijos vadovas, nuo 1995 m. profesorius.
Mokslinė veikla
Svarbiausi darbai iš eksperimentinės kietojo kūno fizikos: pernašos ir nepusiausvirųjų reiškinių puslaidininkiuose, smūginės, tunelinės jonizacijos, nanoelektronikos, koherentinių kvantinių šuolių valdymo. Sukūrė dinaminės tunelinės spektroskopijos metodą spartiems jonizacijos vyksmams puslaidininkiuose tirti.
Blaivybė ir sveikata
Blaivybė ir sveikata – Lietuvos blaivinimo sąjungos leidinys, leistas 1938–1940 m. Kaune.
Istorija
Ėjo du kartus per mėnesį vietoj anksčiau leistos „Blaiviosios Lietuvos“. Pirmasis numeris išėjo 1938 m. gegužės 10 d. Spausdino Kauno spaustuvė Kaune. Leido nuo 1940 m. priedą jaunimui „Jaunųjų balsas“.
Skleidė blaivybės idėjas, propagavo sveiką gyvenimo būdą. Rašyta apie kultūrinį gyvenimą, naujas knygas, renginius, spausdinti literatūros kūriniai. Bendradarbiavo N. Andriušis, Jonas Avyžius, Antanas Garmus, P. Gruodis, V. Kazlauskas, I. Kinderis, V. Labunaitis, Pranas Morkūnas, A. Valašinas.
Redagavo Juozas Bagdonas.
Maskvos tarptautinė automobilių paroda
Maskvos tarptautinė automobilių paroda  – kas dvejus metus vykstanti automobilių paroda, nuo 2006 m. rengiama rugpjūtį Maskvos „Crocus“ ekspozicijų centre. 2010 m. šis renginys gavo "A" klasės reitingą ir tapo aukščiausios klasės automobilių paroda.
Aleksandras Melechas
Aleksandras Melechas (1931 m. sausio 2 d. Grigiškių miestelyje, Trakų r.), muzikos mokytojas ir chorvedys.
Biografija
1957–1964 choro dirigavimo neakivaizdiniu būdu mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokykloje – technikume (dėst. L. Abarius, J. Narvidas, R. Balčiūnas).
Nuo 1958 Grigiškių vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų bei vokalinių ansamblių vadovas. Vaikų choras – 1969 ir 1970 respublikinių dainų švenčių konkursų laureatas. Mokytojas daug metų sėkmingai dirbo su mokyklos vyresniųjų klasių mergaičių ir mišriuoju chorais. Mergaičių vokalinis ansamblis yra respublikinių „Dainų dainelės" konkursų laureatas. Pedagogas mokykloje buvo subūręs berniukų chorą, kuris 1967 respublikiniame moksleivių festivalyje laimėjo antrąją vietą, dalyvavo 1968 respublikiniame berniukų chorų sąskrydyje Vilniuje.
Meškai
Meškai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 2,5 km į pietvakarius nuo Baltrušaičių.
Aleksandras Melechas
Biografija
A. Melechas daug metų vadovavo ir suaugusiųjų chorams bei vokaliniams ansambliams. 1970 respublikinei dainų šventei parengė Trakų rajono mokytojų mišrųjį chorą, o 1975 analogiškai dainų šventei Lentvario kilimų fabriko ir Grigiškių bandomojo popieriaus kombinato mišriuosius chorus. Grigiškių kultūros namų mišrųjį chorą parengė 1980 ir 1985 respublikinėms dainų šventėms. Chorai pelnė prizinių vietų respublikinių dainų švenčių konkursuose, dalyvavo Trakų rajono dainų šventėse ir kituose renginiuose. Merginų vokalinis ansamblis – respublikinių „Sidabrinių balsų" konkurso laureatas.
A. Melechas buvo Trakų rajono dainų švenčių ir tarprajoninių festivalių dirigentas.
1969 m. apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu, o 1981 m. - Kultūros žymūno ženklu.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Juan Pedro Gutiérrez
Su rinktine laimėjo 2004 ir 2008 m. Pietų Amerikos krepšinio čempionatus. 2008 m. olimpinėse žaidynėse iškovojo bronzos medalį. Iš viso rinktinės sudėtyje žaidėjas dalyvavo 2008 ir 2012 m. olimpinėse žaidynėse bei 2010 m. pasaulio čempionate.
Algis Uždavinys
Algis Uždavinys (1962 m. balandžio 26 d. Vilniuje, Lietuvos TSR – 2010 m. liepos 25 d. Kabeliuose, Lietuva) – filosofas, menotyrininkas, kultūrologas, lyginamų civilizacijų studijų specialistas, orientalistas. Vienas žymiausių antikos, neoplatonizmo filosofijos, civilizacinės komparatyvistikos, islamo studijų lietuvių specialistų.
Tarptautinis Kauno kino festivalis
thumb|Festivalio [[logotipas]] Tarptautinis Kauno kino festivalis – nekomercinių kino filmų renginys. Nuo 2007 m. tradiciškai vyksta kasmet spalio mėnesį Kaune ir Vilniuje. 2011 m. penktojo festivalio programos filmai taip pat buvo rodomi Panevėžyje ir Nidoje. Organizuoja VšĮ „Visos mūzos“, festivalio direktorė – Ilona Jurkonytė, programos sudarytojas – Tomas Tengmark.
Algis Uždavinys
Biografija
Gimė 1962 m. balandžio 26 d. Vilniuje. Vaikystę praleido Druskininkuose bei senelių sodyboje tarp Kabelių ir Senovės. Mokyklos laikais rašė pasakojimus apie indėnus.
Tarptautinis Kauno kino festivalis
Festivalio tikslai
Kino festivalio tikslas – pristatyti plataus tarptautinio pripažinimo sulaukusius filmus, atspindinčius ne vien pasaulines šių dienų kino meno raidos tendencijas, bet ir vietiniame bei pasauliniame kontekste aktualią visuomeninę problematiką. Festivalis siekia sukurti galimybę iki šiol neatrastiems ir nežinomiems kino kūrėjams pristatyti savo kūrinius žiūrovams. Organizuojami kino seansai, diskusijos, paskaitos, susitikimai su kino kūrėjais.
Algis Uždavinys
Biografija
1980–1987 m. studijavo Valstybiniame dailės institute Vilniuje, įgijo menotyrininko specialybę. Studijų metais buvo persekiojamas už antisovietinę veiklą.
Tarptautinis Kauno kino festivalis
Festivalio tikslai
Festivalio atsiradimo istorija yra sietina su siekiu puoselėti kino kultūros sklaidą bei išsaugoti seniausią Lietuvoje veikiantį kino teatrą „Romuva“. Kaune festivalis turi reprezentacinio miesto renginio statusą.