cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Avarai
Avarai Panonijoje
Įsitvirtinę derlingoje Panonijoje avarai puldinėjo antus, iš to laikotarpio randama daug lobių – antai užkasinėjo savo turtą. Avarai užvaldė Dalmatiją, Bohemijos ir Moravijos čekus, dabartinę Austriją, vėliau taip pat Moldaviją ir Valakiją (dabartinė Rumunija). Nugalėtus bulgarus ir slavus panaudodami kaip bazę, avarai patraukė į Centrinę Europą. Avarai ne kartą siaubė Tiuringiją, Čekiją, Sileziją, slavų žemes prie Oderio ir Elbės. Avarų žygiams vadovavo kaganas (chanas) Bajanas (mirė 603 m.), kuris išplėtė avarų valdžią nuo Juodosios jūros (avarams pasitraukus nuo Volgos) iki Elbės ir net pretendavo į Baltijos slavų valdymą. Panonijoje avarai gyveno 7 didelėse stovyklose, pasiskirstę savo valdomas sritis į 7 kaganus, kuriems vadovavo 7 tarchanai.
Avarai dažniausiai kariavo nugalėtų genčių jėgomis. Nugalėtus vakarų ir pietų slavus avarai engė (Nestoras pasakoja, kad avarai slavų moteris ne tik prievartavo, bet ir važinėjo jomis, pasikinkę vietoje arklių ir jaučių) ir naudojo žygiams prieš frankus, Italijos langobardus, Bizantiją (617 m. iš ten parsivarė 270 tūkst. belaisvių). Avarai buvo persų sąjungininkai žygiuose prieš Bizantiją.
Gražina Davidonienė
Gražina Davidonienė (g. 1961 m. gegužės 30 d. Biržų rajonas) – teisininkė, teisėja, buvusi advokatė.
Avarai
Kaganato žlugimas
VII a. pradžioje avarų kaganatas ėmė silpti iš dalies dėl vidaus nesantaikos, bet taip pat ir dėl to, kad sustiprėjo bulgarai, serbai, kroatai, čekai ir moravai. Avarai vis labiau suslavėja, jų santykiai su slavais švelnėja, valdžia dažnai bepasireiškia tik mokesčių ėmimu. 623 m. sukilę vakariniai slavai sukūrė valstybę (Samo valstybė). VIII a. pabaigoje avarai įsitraukė į karą prieš Karolį Didįjį (791–796 m.), kurį pralaimėjo. Frankai užėmė jų sostinę – didžiąją Padunojės stovyklą su daugybe turto ir pavertė avarus savo vasalais, pradėjo skleisti tarp jų krikščionybę. 803 m. avarų kaganatas nustojo egzistuoti, avarai susiliejo su slavais ir nuo 826 m. jie nebeminimi. 886 m. Panonijoje įsikūrus madjarams avarai išvis išnyksta, palikdami tik vietovardžius ir keletą pylimų.
Gražina Davidonienė
Biografija
1984 m. baigė Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultetą.
1984 m. atliko stažuotę Vilniaus II advokatų konsultacijoje. 1985 m. vasario mėn. – 1997 m. lapkričio mėn. dirbo advokate Kauno advokatų kontoroje. 1997 m. lapkričio mėn. – 2000 m. kovo mėn. Kauno miesto apylinkės teismo, 2000 m. kovo mėn. – 2008 m. gegužės mėn. Kauno apygardos teismo Civilinių bylų skyriaus, nuo 2008 m. birželio mėn. – Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėja. .
Avarai
Ryšiai su Kaukazo avarais
Šiuo metu avarų kalba (tiurkų ar Š. Kaukazo kalbinė grupė – tebediskutuojama)  kalbinės grupės kalba apie 600 000 Dagestano (pietinė Rusija – prieškaukazė), bei truputis Azerbaidžano, Kalmukijos ir Turkijos gyventojų.
Jablonovo Kontai
Jablonovo Kontai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Sokolų valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1440 metais. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 20 namų ir 90 gyventojų. 1921 m. kaime buvo 19 namų ir 112 gyventojų, iš kurių 58 vyrai ir 54 moterys.
Kživoviežba Kolonija
Kživoviežba Kolonija  – kaimas Lenkijos rytuose, Dembovo Klodos valsčiuje, Parčevo apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Skydelis
Žodis skydelis reiškia:
Jordan
Jordan:
Jordan − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Čiaparalė
Čiaparalė  – žolių ir krūmokšnių plotai pietvakarių JAV ir šiaurinėje Meksikoje. Būdingi subtropinio Viduržemio tipo klimato juostoje ir panašūs į Viduržemio pakrantės makiją ar Pietų Afrikos krūmynus. Sudaro įvairūs karščiui ir sausrai atsparūs krūmokšniai, dažnai suaugę taip tankiai, kad yra neįžengiami. Čiaparalėje dažni smarkūs krūmynų gaisrai.
Vymė
Vymė  – upė Rusijoje, Komių Respublikoje; Vyčegdos dešinysis intakas. Prasideda Timano kalvagūbrio pietiniuose šlaituose. Teka į pietus miškingomis ir pelkėtomis vietovėmis. Įteka į Vyčegdą ties Ust Vymės gyvenviete. Aukštupys slenkstėtas. Vymė laivuojama 172 km nuo žiočių.
Juodoji kalavija
Juodoji kalavija (Aphanopus carbo) – gilavandenė kalavijinių šeimos žuvis, sutinkama Atlanto vandenyne tarp 69° ir 27° šiaurės platumos, 180–1700 m gylyje. Užauga iki 110 cm.
Vymė
Didžiausi intakai: Vorykva, Jelva, Požegas, Čubas (dešinieji), Kinas, Vesliana (kairieji).
Juodoji kalavija
Aprašymas
Juodosios kalavijos kūnas labai ištęstas, tamsiai varinės spalvos su vaivorykštiniu atspalviu. Burna didelė, su stipriais, į iltis panašiais dantimis. Burnos vidus ir žiaunų ertmės – juodos.
Vertė
Juodoji kalavija yra ekonomiškai svarbi Pirėnų pusiasalio šalių ir ypač Madeiros salos žuvininkystei, kur ji laikoma vertingu maisto produktu ir kainuoja nepigiai.
Apsauga
Priskiriamos prie per intensyviai žvejojamų rūšių.
Žibučiai (Skiemonys)
Žibučiai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 10 km nuo Skiemonių.
Eugenijus Svetikas
Eugenijus Svetikas (g. 1957 m. rugsėjo 25 d. Alytuje) – Lietuvos archeologas, istorikas, humanitarinių mokslų daktaras.
Biografija
1980 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą. 1993 m. birželio 30 d. Vilniaus universitete apgynė disertaciją „Žiedai ir monetos XIV–XVII a. kapuose. Tipologija ir chronologija“, suteiktas humanitarinių mokslų daktaro laipsnis.
Mokslinė veikla
Pagrindinės mokslinių tyrimų sritys – christianizacijos reiškiniai Lietuvoje XIV a. pabaigoje – XVII a.: archeologijos duomenų klasifikavimas, analizė ir interpretacija.
Tirti: Bazorų kapinynas, Leipalingio kapinynas, Didžiasalio kapinynas, Taikūnų kapinynas, Alytaus kapinynas, Vinkšninių kapinynas, Alytaus piliakalnis, Dirmiškių piliakalnis, Giluičių piliakalnis ir kiti. Alytaus kapinyne atidengti 1152 kapai ir surinkta keli tūkstančiai radinių. Tai iki šiol didžiausias to laikotarpio kapinynas Lietuvoje. Paskelbė keliasdešimt mokslinių, mokslinių informacinių ir mokslo populiarinimo straipsnių.
Tomas Kavolis
Tomas Kavolis (g. 1979 m. sausio 26 d.) – Lietuvos futbolininkas, saugas.
2005 m. liepos viduryje paliko Šiaulių klubą ir persikėlė į Panevėžio „Ekraną“.
Mucu
Mucu  – miestas Aomorio prefektūroje, Japonijoje.
Miestas įkurtas 1959 m. rugsėjo 1 d. Tai ekonominis ir administracinis Šimokitos pusiasalio centras. Iki 1960 m. miestas vadinosi Ominato-Tanabu (pirmtakų miestelių pavadinimais).
Draudimo akcinė bendrovė „Lietuva“
Draudimo akcinė bendrovė „Lietuva“ – Lietuvos draudimo bendrovė, veikusi 1921–1940 m. Būstinė Kaune.
Istorija
Įsteigė Lietuvos ūkio banko finansinė grupė, kuriai vadovavo broliai Jonas, Juozas ir Viktoras Vailokaičiai. Steigėjai ir žymiausi akcininkai buvo Gustavas Feterauskas, Stasys Digrys (valdybos pirmininkas), valdybos nariai – Viktoras Vailokaitis, S. Strimaitis, Eliziejus Draugelis, Vincas Zakarevičius. Akcijų turėjo ir užsieniečiai. Akcinis kapitalas – 5 mln. auksinų, 1922 m. įvedus litą – 500 000 Lt, 1924 m. pasiekė 1 mln. Lt, vėliau sumažintas iki 600 000 litų.
Matulaitė
Matulaitė - lietuviška moteriškos giminės pavardė (mergautinė pavardė).
Draudimo akcinė bendrovė „Lietuva“
Istorija
Draudimo akcinė bendrovė „Lietuva“ turėjo išimtines teises drausti turtą nuo gaisrų miestuose, turinčiuose iki 40 000 gyventojų, ir transportą bei gyvybę visoje šalyje. 1922 m. jas 10 m. suteikė Steigiamasis Seimas. Už šias teises 25 % grynojo pelno bendrovė pervesdavo į valstybės iždą. Turėjo agentūrų visuose apskričių centruose, aktyviai veikė kaimo vietovėse. 1940 m. TSRS okupavus Lietuvą bendrovė nacionalizuota ir perduota Valstybės draudimo įstaigai.
Matulaitė
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Matulienė (ištekėjusi moteris).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Matulas.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Jordan Grand Prix
Jordan - buvusi Formulės 1 komanda iš Didžiosios Britanijos. Ji lenktyniavo nuo 1991 m. iki 2005 m. sezono. Komanda pavadintas Airijos verslininko ir ekipos įkūrėjo Eddie Jordano vardu.
Istorija
thumb|left|200px|Komandos įkūrėjas Eddie Jordanas E. Jordanas lenktyniavo septintajame dešimtmetyje ir sėkmingai valdė Formulės 3 ir Formulės 3000 ekipas, pavadintas Eddie Jordan Racing, aštuntajame dešimtmetyje. Jo ekipa 1989 m. laimėjo Formulės 3000 čempionatą su būsima Formulės 1 žvaigždę Jean Alesi.
Nuo 1996 iki 2005 m. komandos pagrindinis rėmėjas buvo Benson & Hedges tabako kompanija. Nuo 1997 m. sezono, kai įsibėgėjo tabako draudimo kompanijos, ekipos rėmėjas ant bolido vis keitė savo pavadinimą - "Bitten & Hisses", "Buzzing Hornets", "Bitten Heroes" ar "Be On Edge".
Per visą savo istoriją ekipa yra pelniusi 4 pergales, o geriausia pasiekta vieta galutinėje įskaitoje yra trečia 1999 m. sezone.
2005 m. pradžioje komanda buvo parduota Midland grupei, kuri dar vienerius metus vadinosi Jordan. 2007 m. ji buvo parduota Olandijos įmonei Spyker Cars ir pervadinta į Spyker F1. Dar kitais metais 2008 m. ji buvo parduota verslininkams Vijay Mallya ir Michiel Molui. Šiuo metu ekipa vadinasi Force India.
Merseno skaičiai
Merseno skaičiai – visi pirminiai skaičiai turintys pavidalą 2p-1, kur p – pirminis skaičius.
Tai, kad dauguma tokio pavidalo skaičių yra pirminiai pastebėjo prancūzų fizikas ir mokslo populiarintojas, vienuolis Marinas Mersenas (Marin Mersenne) (1588-1648).
42-asis Merseno pirminis skaičius 225 964 951−1. Jis turi 7 816 230 skaitmenų, o atspausdintas užimtų 235 laikraščio puslapius. Šį skaičių 2005 m. surado vokiečių chirurgas dr. Marin Nowak. Jo kompiuteris dirbo 50 parų, kol patikrino, kad šis skaičius iš tiesų yra pirminis.
2008 metais rugsėjo mėnesį Kalifornijos matematikai rado beveik 13 mln. skaitmenų ilgio pirminį skaičių 243 112 609-1, kuris yra 47-asis Merseno pirminis skaičius.
2013 metų sausio 25 dieną Misūrio universiteto profesorius Curtis Cooper rado naują didžiausią, 17 425 170 skaitmenų ilgio pirminį skaičių (257 885 161 − 1, tai yra 48-asis Merseno skaičius).
2016 metų sausį profesorius Curtis Cooperis iš Misūrio universiteto rado 49-ąjį Merseno skaičių 274,207,281 - 1, kurio ilgis 22,338,618 skaitmenys.
Zizonys
Zizonys – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 14 km į pietus nuo Biržų.
Istorija
Zizonys istorijos šaltiniuose paminėti 1638 m. 1903 m. gegužės mėnesį Zizonių kaimo valstiečiai pradėjo leisti savo gyvulius į grafo Alfredo Tiškevičiaus Višteliškio palivarkui priklausančias žemes ir nuganė avižomis apsėtus laukus.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Somersetas
Somersetas  – grafystė Pietvakarių Anglijoje. Administracinis centras – Tauntonas, pietinėje Somerseto dalyje. Somerseto grafystė ribojasi su Bristolio ir Glosteršyro grafystėmis šiaurėje, Viltšyru rytuose, Dorsetu pietryčiuose ir Devonu pietvakariuose. Somersetas iš dalies šiaurėje ir vakaruose ribojasi su Bristolio įlanka ir Severno upės delta. Tradicinė šiaurinė siena yra Avono upė, bet administracinė riba buvo perkelta į pietus, įkūrus ir išplėtus Bristolio miestą.
Bumbuliškė
Bumbuliškė – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, už 14 km į rytus nuo Švėkšnos, 4 km į šiaurės rytus nuo Stemplių, prie kelio bei Šilutės ir Šilalės rajonų ribos. Kaimas apsuptas Kelvėtų miško.
Somersetas
Somersetas yra kaimiška kalvota grafystė, kurioje yra Blakdauno kalvos, Mendipo kalvos, Kvantoko kalvos ir Eksmūro nacionalinis parkas. Taip pat yra dideli plotai lygumų, bei pelkių. Grafystėje rasta žmogaus buvimo įrodymų iš neolito laikų, be to romėnų ir saksų gyvenviečių liekanų. Somersetas vaidino svarbų vaidmenį karaliui Alfredui Didžiajam stiprinant savo valdžią, per Anglijos revoliuciją, Mounmauto maištą.
Žemės ūkis yra svarbiausias verslas grafystėje. Avys ir galvijai auginami dėl vilnos ir garsaus grafystės sūrio, ne taip įprastas yra gluosnių sodinimas krepšiams pinti. Somersete daugybė obelių sodų, dar žinomas dėl savo stipraus sidro. Bedarbystė yra žemesnė nei valstybės vidurkis. Didžiausia darbo paklausa mažmeninėje prekyboje, gamyboje, turizme, sveikatos ir socialinėje priežiūroje. Gyventojų prieaugis yra didesnis už nacionalinį vidurkį.
Bumbuliškė
Pagrindinis verslas gyvulininkystė: 2003 m. trys ūkiai laikė 72 galvijus; yra ekologinis augalininkystės, daržininkystės ir sodininkystės ūkis.
Istorija
Iki 1922 m. (iki žemės reformos) Bumbuliškėje buvo Švėkšnos dvaro palivarkas: du dideli namai darbininkams, tvartai gyvuliams.
Somersetas
Somerseto istorija
Vadovaujant Vespasianui, Antrasis Augusto Legionas įsiveržė į Somersetą iš pietryčių 47 m. pr. m. e. Grafystė buvo Romos imperijos dalis iki 409 m., kai romėnai paliko Britaniją. Somersete iš tų laikų išliko daug architektūrinių paminklų: Pagonių Kalvos Romėnų Šventykla Čiū Stouke, Lou Hem Romėnų Vila ir Romėnų pirtis, davusi vardą Bato miestui.
Bumbuliškė
Istorija
Pokaryje Bumbuliškėje gyveno Vyčio kryžiaus IV laipsnio ordinininkas (apdovanojimas suteiktas 1999 m.), Lietuvos paskutinis partizanas Feliksas Urbonas – Algirdas (1937–1959).
Somersetas
Somerseto istorija
Pasitraukus romėnams įsiveržė anglosaksai, kurie kontroliavo didžiąją Anglijos dalį apie 600 m. Vietiniai britai sėkmingai stabdė saksų veržimąsi pietvakarių kryptimi, bet VIII amžiaus pradžioje, karalius Ainas iš Vesekso (Ine of Wessex) prie Vakarų Saksonijos prijungė ir Somersetą. Po normandų užkariavimo grafystė buvo padalinta į 700 feodus. Didžiausi priklausė karaliui su tokiais įtvirtinimais kaip Dunsterio pilis, skirtais ginti ir valdyti.
Somersete yra Šepton Maletas (Shepton Mallet), ilgiausiai naudojamas Anglijos kalėjimas, atidarytas 1610 m. Per Anglijos revoliuciją, Somersetas rėmė parlamentą. 1685 m. Monmauto maištas daugiausia vyko Somersete ir Dorsete. Sukilėliai išsilaipino Laim Regyje (Lyme Regis), tikiedamiesi užimti Bristolį ir Batą, bet jie buvo nugalėti Sedžemūro mūšyje Vestonzoilande, kai kurie istorikai mano, kad tai paskutinis mūšis ant Anglijos dirvos. Artūras Veleslis pasivadino Velingtono grafu remdamasis Velingtono miesto Somersete vardu. Jam atminti ant gretimos kalvos yra obeliskas, pavadintas Velingtono monumentu.
XVIII amžius Somersete buvo taikus, bet pramoninė revoliucija vidurio ir šiaurės Anglijoje sugriovė grafystės namudinę gamybą. Klestėjo tik žemės ūkis. Anglies kasimas buvo svarbi pramonės šaka XVIII a. ir XIX a., bet apie 1800 m. jis buvo perkeltas į Radstoką. Daugiausia anglies buvo išgaunama 1920–1930 m. Paskutinė kasykla uždaryta 1973 m.
Daug Somerseto kareivių žuvo per Pirmąjį pasaulinį karą, kai Somerseto lengvieji pėstininkai neteko 5 tūkstančių žmonių. Karo monumentai stovi daugybėje miestų ir kaimų, tik septinių, vadinamųjų Dėkingųjų kaimų, nė vienas gyventojas nežuvo. Per Antrąjį pasaulinį karą Somersete buvo bazė iš kurios buvo ruošiamasi išsilaipinimui Normandijoje. Kai kurios ligoninės, pastatytos sužalotiems kare vis dar naudojamos. Tauntono Stop linija buvo pastatyta apsiginti nuo galimos Vokietijos invazijos. Taip pat buvo pastatyta daugybė jaukų – miestų, turėjusių apsaugoti Bristolį ir kitus miestus nuo naktinių bombardavimų. Į Čiū Magna jauką – miestą 1940 m. gruodžio 2 d. pataikė šešios bombos ir daugiau nei tūkstantis padegamųjų bombų 1941 m. sausio 3 d.
Rusijos futbolo sąjunga
Rusijos futbolo sąjunga – Rusijos futbolo vykdomoji institucija. Organizuoja Rusijos Premjer lygą ir žemesnes lygas, Rusijos futbolo taurę, Rusijos futbolo supertaurę, kuruoja Rusijos vyrų futbolo rinktinę, moterų, bei jaunimo rinktines.
Futbolo sąjunga įkurta 1912 m. Įsikūrusi Maskvoje. Tais pačiais metais tapo FIFA nare, nuo 1954 m. UEFA narė. Nuo 1917 m. iki 1991 m. veikė kaip TSRS futbolo federacija.
Šerkšnas (pavardė)
Šerkšnas  - lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Asmenybės
Juozas Šerkšnas (g. 1949 m.) - teisininkas, teisėjas.
Piasečnas
Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose nuo XIII a. minimas kaimas, priklausęs Bohemijai. 1429 m. lapkričio 5 d. suteiktas miesto statusas. 1537 m. tapo karaliaus nuosavybe. XVI a. antroje pusėje miestelyje gyveno 1 200 žmonių. XVI–XVII a. nukentėjo nuo gaisrų. 1736 m. miestelyje pastatyta bažnyčia. Per Antrąjį Abiejų Tautų Respublikos padalijimą Golkuvo mūšio metu, 1794 m. liepos 9–10 dienomis, buvo sudegintas. Išliko tik bažnyčia ir keli pastatai.
Žymūs žmonės
Gimęs Trakuose ir emigravęs 1958 m. Piasečne gyveno dailininkas Edward Narkiewicz (1938-2007 m.).
Dinornitai
Dinornitai (Dinornithidae) – išnykusių paukščių šeima priklausanti strutinių paukščių būriui. Labai stambūs, beveik visai redukuotais sparnais paukščiai. Gyveno Naujojoje Zelandijoje. Aprašyta daugiau kaip 20 rūšių. Jie buvo nevienodo dydžio, skiriami į 7-8 gentis.
Mergina iš Triesto
Mergina iš Triesto – 1982 m. Italijoje sukurtas filmas.
Turinys
Vienišas vidutinio amžiaus animatorius Dinas Romanis, sėdėdamas lauko kavinėje pajūryje, tampa liudininku kaip daili mergina mėgina nusiskandinti. Ją išgelbėja keli vyrai ir atgaivina, o Dinas paskolina Nikolei apklotą. Po dienos jiedu vėl susitinka ir tampa meilužiais. Ilgainiui aiškėja, kad Nikolė serga psichine liga, dėl kurios negali ištverti be vyrų dėmesio. Kaskart pasišalindama Nikolė vis užmena Dinui mįslę kas ji yra iš tiesų ir ko siekia. Santykiai dar labiau komplikuojasi, kuomet pasirodo Dino draugė Valerija, su kuria jis palaiko atvirus santykius. Jis jaučiasi įsimylėjęs Nikolę, tačiau ryšys su ja tampa vis labiau varginantis ir komplikuotas dėl merginos ligos ir jausmų nestabilumo. Paskutinėje filmo scenoje Dinas sėdi toje pačioje kavinėje ir stebi, kaip Nikolė eina maudytis į jūrą, į kurią ši paneria ir nebeiškyla...
Dalia Dokšaitė
Dalia Dokšaitė (g. 1955 m. gegužės 4 d. Vilniuje) – lietuvių tapytoja, dirbanti japonų sumi-e (sumi-e - tapyba tušu) technika.
Biografija
D. Dokšaitė 1980 m. baigė Vilniaus dailės akademiją. Po studijų dirbo dailininke Šiaulių dramos teatre bei Lietuvos kino studijoje ir televizijoje. Vadovavo jaunimo dailės studijai. 1998 m. įkūrė ir iki šiol vadovauja sumi-e ir kaligrafijos studijai „Tušo kelias“. Nuo 1976 m. dalyvauja parodose. Pirmoji personalinė aliejinės tapybos ir scenografijos paroda surengta 1992 m. Nuo 1996 m. dirba išskirtinai sumi-e technika.
Kongo vėliava
thumb|200px|[[Kongo Respublika|Kongo Respublikos vėliava]] Kongo vėliava buvo įteisinta 1958 metų rugpjūčio 18 dieną šiai šaliai gavus autonomijos statusą Prancūzijos sudėtyje. Jos pagrindą sudaro pan - afrikanistinių spalvų trispalvė – žalia, geltona, raudona. Vėliavos šonuose vyrauja žalios ir raudonos spalvų statieji trikampiai, skiriami geltonos spalvos juostos, einančios nuo apatinio kairiojo kampo iki viršutinio dešinio kampo. 1960 metų rugpjūčio 15 dieną, šaliai paskelbus nepriklausomybę, ši šalis paskelbę šią vėliavą oficiala.
Dalia Dokšaitė
Biografija
Dailininkė organizuoja nacionalines ir tarptautines parodas bei renginius. Dalyvauja mokslinėse konferencijose, veda sumi-e ir kaligrafijos seminarus, skaito paskaitas, aktyviai dalyvauja radijo bei televizijos laidose, rašo straipsnius.
Birutė Teodora Visokavičienė
Birutė Teodora Poderytė-Visokavičienė (g. 1946 m. sausio 7 d. Grinkiškyje, Kėdainių apskritis) – ekonomistė, Lietuvos politinė bei visuomenės veikėja.
Kongo vėliava
Istorija
right|thumb|200px|Kongo Respublikos vėliava 1970-1991 metais 1970-ųjų metų pradžioje, šaliai pakeitus ekonomikos bei socialinės raidos kursą nuo komunistinio link socialistinio bei suartėjus su rytų bloko šalimis, 1969 metų gruodžio 30 dieną Kongo valstybinė vėliava buvo pakeista. Naujasis vėliavos dizainas buvo pakeistas pagal kai kurių socialistinių šalių – kaip SSRS, Kinijos – pagrindą. Šią vėliavą sudarė raudonos spalvos pagrindas, simbolizavęs kovą su kolonializmu bei socializmą. Vėliavos kairiajame viršutiniame kampe buvo vaizduojamas kūjis bei kauptukas, apsupti žalių lapų, bei geltona žvaigždė, simbolizavusi valdančiąją partiją. 1991 metų birželio 10 dieną, pasibaigus vienpartinei diktatūrai, vėliava buvo pakeista pirminiu variantu.
Birutė Teodora Visokavičienė
Biografija
Kartu su tėvais buvo tremtyje Komijos ASSR. 1963 m. baigė Kauno 4-ą vidurinę mokyklą, 1970 m. Kauno politechnikos institutą.
1970–1972 m. Kauno elektrotechnikos gamyklos ekonomistė, operatyvinio gamybos planavimo biuro viršininkė. 1972–1983 m. Kauno politechnikos instituto dėstytoja, 1983–1986 m. docentė. 1979 m. ekonomikos mokslų daktarė. 1986–1996 m. Vilniaus universiteto Ekonomikos fakulteto Visuomenės ūkio katedros docentė. 1996–2000 m. LR Seimo narė. 2003 m. Lietuvių kalbos mokyklos prie LR ambasados Kazachstane mokytoja.
Linas Janulionis
Linas Janulionis (1888 m. rugsėjo 23 d. Berniūnai prie Dusetų – 1940 m. spalio 25 d. Kaunas) – Lietuvos karo gydytojas, sanitarijos pulkininkas.
Birutė Teodora Visokavičienė
Biografija
1995 m. Tėvynės sąjungos-Lietuvos konservatorių partijos narė nuo 2000 m. Nuosaikiųjų konservatorių sąjungos narė.
Vyras Romualdas Visokavičius, duktė Gintarė, sūnus Regimantas.
Vytegra
Vytegra  – upė Rusijoje, Vologdos srityje. Išteka iš Matkos ežero, teka į šiaurės vakarus ir įteka į Onegos ežerą ties Vytegros miestu. Visa upės vaga sureguliuota ir įtraukta į Volgos-Baltijos vandens kelią. Įrengti šliuzai. Sujungta su Kovžos upe, tekančia į Belojės ežerą.
Smolažas (Liublino vaivadija)
Smolažas  – eigulio namelis Lenkijos rytuose, Dembovo Klodos valsčiuje, Parčevo apskrityje, Liublino vaivadijoje.
Matulas
Matulas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Matulienė (ištekėjusi moteris) ir Matulaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Petrikas
Petrikas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Petrikienė (ištekėjusi moteris) ir Petrikaitė (mergautinė pavardė).
Bosnijos ir Hercegovinos futbolo supertaurė
Bosnijos ir Hercegovinos futbolo supertaurė – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo trofėjus, dėl kurio varžosi ir. Vyksta nuo 1998 metų. Nors suplanuotas vykti kasmet, tačiau po 2001 metų nebevyksta, nors šalies futbolo federacija ir siekia jį atkurti.
Alytaus kapinynas
Alytaus kapinynas – kapinynas Alytuje, Nemuno dešiniajame krante, aukštoje kalvoje, apie 500 m į šiaurę nuo Alytaus piliakalnio. Didžiausias XIV-XVII a. Lietuvos kapinynas.
Kęstutis Mykolaitis
Kęstutis Mykolaitis (g. 1983 m. liepos 4 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, žaidęs saugo pozicijoje.
Alytaus kapinynas
Tyrimai
1984–1986 m. tyrė Alytaus kraštotyros muziejaus archeologai, vadovas Eugenijus Svetikas. Ištirtas 2988 m² plotas, rasti 1152 kapai. Dauguma kapų be įkapių. Surinkti 1762 radiniai: rašymo reikmenys (kauliniai ir žalvariniai stiliai, vaškuotų lentelių liekanos), darbo įrankiai ir buitiniai reikmenys (adatos, antpirščiai, galąstuvai, kirviai, peiliai, skiltuvai, verpstukai, žirklės), papuošalai (antsmilkiniai, auskarai, segės, žiedai). Didelę įkapių dalį sudaro 152 auskarai ir 461 moneta, kaldintos Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės, Abiejų Tautų respublikos, Švedijos, Prūsijos ir Vengrijos valdovų. Radinius saugo Alytaus kraštotyros muziejus, osteologinę medžiagą – Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto antropologijos laboratorija.
Žibuoklės (Kelmė)
Žibuoklės – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 9 km į pietryčius nuo Kražių, prie Kuprės upelio, Kuprės miškų paribyje. Praeina kelias, atšaka į Butkiškę.
Jablonovo Vipichai
Jablonovo Vipichai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Sokolų valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1440 metais. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 19 namų ir 103 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 17 namų ir 100 gyventojų, iš kurių 53 vyrai ir 47 moterys.
Margasparnė žuvėdra
Margasnapė žuvėdra (Thalasseus sandvicensis) – žuvėdrinių (Sternidae) šeimos paukštis, kuris lengvai atpažįstamas iš ilgo juodo snapo su geltonu galu. Viršugalvis juodas. Nugarinė pusė šviesiai pilka. Sparnai pilki, apatinė kūno dalis ir uodega baltos. Pakaušyje pasišiaušusios plunksnos panašios į kuoduką.
Lietuvoje labai reta, aptinkama pajūryje.
Paitaičiai
Paitaičiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 3,5 km nuo Šiaulių. Vakaruose ribojasi su Kupriais, šiaurėje ir rytuose su Voveriškiais, pietuose su Dainos kaimu ir Dainais, pietvakariuose su Daišiškiais. Kaimo vakariniu pakraščiu praeina Šiaulių miesto vakarinis aplinkkelis. Iš greta kaimo esančios pelkės išteka Vijolės intakas Švendralio upelis.
Narcizas
Narcizas (Narcissus) – smidriečių (Asparagales) eilės, amarilinių (Amaryllidaceae) šeimos augalų gentis.
thumb|right|240px|[[Poetinis narcizas|Poetinio narcizo Narcissus poeticus subsp. radiiflorus porūšio žiedas]]
Auga daugiausia aplink Viduržemio jūros pajūrio sritis.
Žiedai turi stiprų svaiginantį kvapą. Daugiamečiai svogūniniai augalai. Stiebas ilgas, belapis, su plėvine makštimi pamate ir linijiškais pamatiniais lapais. Žiedai gana stambūs, pavieniai arba susitelkę po kelis. Sėklos juodos, rutuliškos arba kampuotos.
Lietuvoje auginamos 3 rūšys:
Pavadinimo kilmė
Genties pavadinimas kildinamas iš graikų k. žodžio narkao – svaiginu. Senovės graikų mitologijoje pasakojama apie labai gražų jaunuolį, kurio vardas buvo Narcizas. Jis taip save mylėjo, kad aplinkui nieko nepastebėdavo ir vis žiūrėdavo į savo gražaus veido atspindį vandenyje. Tačiau už tai dievai jį nubaudė ir pavertė gėle, kuri savo žiedą yra pasukusi į šoną arba žemyn, tarsi žiūrėdama į veidrodį ar į vandenį.
Lojus
Lojus – ežeras Lietuvoje, Elektrėnų savivaldybėje, 2,5 km į rytus nuo Semeliškių. Nusidriekęs pietryčių-šiaurės vakarų kryptimi 0,78 km, plotis iki 0,32 km. Altitudė 138,3 m. Ežero gylis siekia 24 m. Krantai aukšti, tik šiaurės vakarinis žemas, pelkėtas. Ežerą supa Dergionių miškas. Ežeras nenutekantis, priklauso Strėvos upės baseinui.
Raiboji sraigenė
Raiboji sraigenė (kiti pavadinimai – aptaškytoji sraigė, margoji didsraigė) (Cornu aspersum, Helix aspersa, Cryptomphalus aspersus arba Cantareus aspersus) – pilvakojų (Gastropoda) klasės sausumos sraigė, priskiriama didsraigių šeimai. Tai vienas geriausiai žinomų sausumos moliuskų, nors Vidurio Europoje nėra tokia žinoma nei jos didžioji giminaitė vynuoginė sraigė. Raiboji sraigenė natūraliai paplitusi Viduržemio jūros regione ir vakarų Europoje, tačiau sąmoningai ir atsitiktinai žmonių išplatinta viso pasaulio vidutinio ir subtropinio klimato zonose. Šiuo metu randamas Pietų Afrikoje, Australijoje, Naujojoje Zelandijoje ir Šiaurės Amerikoje. Šis moliuskas tam tikruose regionuose plačiai naudojamas maistui ir dirbtinai veisiamas, tačiau taip pat daug kur laikomas sodų kenkėju, ypač regionuose, kur buvo išplatintas atsitiktinai ir kur nėra įprasta šias sraiges naudoti maistui.
Vidurio Europos mokslininkai dažniausiai priskiria Cornu genčiai (Born, 1778). Italų autoriai priskiria moliuskus Cantareus genčiai (Risso, 1826). Veisėjų taip pat Pietų Europos specialiojoje literatūroje dažnai vadinama Helix aspersa.
Išvaizda
Raibąją sraigenę geriausia aprašyti lyginant su vynuogine sraige. Lyginant abiejų rūšių suaugusius individus akivaizdu, kad raibosios sraigenės kiautas lieka mažesnis nei vynuoginės sraigės. Raibosios sraigenės kiauto aukštis siekia 4 cm, tuo tarpu kai vynuoginės sraigės vidutiniškai 5 cm, o kartais ir 6 cm.
Dauginimasis
Kaip ir daugelis sraigių, yra hermafroditė, turi ir patino ir patelės lytinę sistemą. Pieno spalvos kiaušiniai vystosi dirvoje.
Mityba ir elgesys
Raiboji sraigenė yra pavojingas kenkėjas, naktimis ar po didelio lietaus nusiaubiantis soduose augančius minkštastiebius augalus. Sausu oru ji lindi savo kriauklėje angą užlipdžiusi išdžiūvusiomis gleivėmis.
Ambigrama
thumb|right|Pasukama ambigrama su užrašu „ambigrama“ Ambigrama ( – dvejopas + gramma – užrašas) – grafinė figūra, kurioje esantį žodį galima perskaityti daugiau nei iš vienos pusės.
Kartais ambigramos naudojamos ir tatuiruotėse. Pavyzdžiui, reperis Method Man turi tatuiruotę - ambigramą, kurią skaitant normaliai gaunamas žodis Life (gyvenimas), o kaip skaitai iš viršaus į apačią pasirodo žodis Death (mirtis).
Ambigramos spausdinamos Dan Brown romane Angelai ir demonai. Pirmajame Jungtinės Karalystės leidime ant viršelio ambigrama buvo užrašytas knygos pavadinimas Angels & Demons.
Ambigramų rūšys
Ambigramos skirstomos į kategorijas:
thumb|right|400px|Pasukama ambigrama su užrašu „Vikipedija“
Pasukamos
Ambigramos, kuriose esantį tekstą galima dar kartą perskaityti pasukus piešinį nustatytu kampu. Dažniausiai piešinį reikia pasukti 180°, nors egzistuoja ir tokių ambigramų, kurias reikia pasukti, pavyzdžiui, 90 ar 45 laipsnių kampu.
thumb|right|400px|Veidrodinė ambigrama su užrašu „Wiki“
Veidrodinės
Ambigramos, kurias perlenkus identiškai sutampa visi kontūrai.
Grandininės
Ambigramos, kuriose vienas ar keli žodžiai yra sujungiami, kad sudarytų grandinę. Žodžius, kaip ir pasukamose ambigramose galima skaityti pasukart piešinį.
3 matmenų
3 matmenų ambigramos, į kurias žiūrint iš skirtingų pusių matomos skirtingos raidės.
Du viename
Ambigramos, kurios neturi simetrijos ašies, bet jose galima įžvelgti du žodžius
Lyduokių šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
Istorija
miniatiūra|250px|left|2014 m.
Mūrinę bažnyčią Lyduokiuose 1623 m. pastatė Henrikas Padlevskis. Prie jos įsteigta prieglauda. XVIII a. veikė parapinė mokykla. Po 1782 m. pristatytas priebažnytis. 1884 m. Lyduokių dvaro savininko, karo inžinieriaus Henriko Voinickio ir parapijos lėšomis bažnyčia padidinta, pristatyti 2 bokštai. Ją 1887 m. konsekravo vyskupas Mečislovas Paliulionis. Per Antrąjį pasaulinį karą bažnyčia apgadinta. Po karo suremontuota. Po karo šv. Arkangelo Mykolo bareljefą ant stogo atstatė ilgametis bažnyčios zakristijonas Mykolas Vaskela su sūnumi Mykolu Vaskela.
1988 m. dekoruotas bažnyčios vidus. 1999 m. joje atidengtas ir pašventintas bareljefas šios parapijos klebonu dirbusiam Jonui Burneikai (1901–1956 m.). Šventoriuje 2000 m. pastatytas ąžuolinis kryžius (tautodailininkas Remigijus Rudokas) jubiliejiniams 2000-iesiems metams.
Vertybės
Bažnyčioje yra 4 dailės paminklai, įrašyti į kultūros vertybių registrą. Du iš jų yra molbertinės tapybos ir du – taikomosios dailės kūriniai. Vienas reikšmingiausių – molbertinės tapybos XVIII a. nežinomo dailininko paveikslas „Puota Emause“ (drobė, aliejus; 205,0 x 201,5 cm), XVIII a. antrosios pusės paveikslas „Marijos ėmimas į dangų“ (drobė, aliejus). Taikomosios dailės kūriniai: XIX a. pirmos pusės arnotas (šilkas, medvilnė, metalo siūlai; 106 x 62 cm) bei XVIII–XIX a. dalmatika (šilkas, medvilnė, metalo siūlai, siuvinėjimas; 108 x 106 cm) [10, 16, 18].
Bažnyčioje be įvairių dailės kūrinių yra ir įdomi relikvija – Dievo kančios simboliai (erškėčių vainikas, rykštė, nendrės, vinys), kuriuos 1893 m. pėsčiomis iš Jeruzalės parnešė Slabados kaimo gyventojas Antanas Juras.
Architektūra
Altorius (3,16 x 1,68 cm), tapytas 1980 m. Autorius G. Sliesoraitis.
Antanas Simniškis
Biografija
1984 m. baigė Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultetą.
1987–1990 m. dirbo Kauno miesto rajono teismo, 1990–1993 m. – Kauno miesto teismo, 1993–1994 m. – Lietuvos Aukščiausiojo Teismo, nuo 1995 m. – Kauno apygardos teismo, nuo 1995 m. spalio mėn. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas. .
Matulis
Matulis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Matulienė (ištekėjusi moteris) ir Matulytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Lietkabelis
thumb|AB „Lietkabelis“ administracinis pastatas J. Janonio gatvėje AB Lietkabelis – izoliuotų elektros laidų ir kabelių gamybos akcinė bendrovė Panevėžyje, J. Janonio g. 4, LT – 5319 Panevežys.
Gamyba
Gamina instaliacinius laidus (jėgos, ryšio ir duomenų perdavimo, montavimo, elektros tiekimo, elektros įrangos, pramonės sprogdinimo darbams) ir kabelius (jėgos, ryšio ir duomenų perdavimo, stacionariosios instaliacijos), emaliuotuosius laidus šaldytuvams, televizoriams, elektros varikliams, laidų pynes transporto priemonėms.
Pajamos 2007 m. – apie 95,0 mln. Lt, eksportas (daugiausia į Didžiąją Britaniją) sudarė – 70 % apyvartos, dirbo 600 darbuotojų.
Istorija
Gamykla „Lietkabelis“ įkurta 1958 m. Gamino emaliuotuosius laidus, 1962 m. pradėjo gaminti instaliacinius laidus ir kabelius. 1986 m. pradėtas eksploatuoti naujas emaliuotų laidų cechas. 1988–1989 m. pasiekti didžiausi gamybiniai pajėgumai – pagaminta 12 000 t emaliuotų ir 250 000 km instaliacinių laidų. Nuo 1992 m. dalį produkcijos eksportuoja. 1993 m. privatizuota, tapo akcine bendrove. 1993 m. liepos 9 d. įvyko steigiamasis akcininkų susirinkimas. Nuo 2000 m. įmonę valdė investicijų bendrovė „Hermis Capital“, įstatinis kapitalas sudarė 17 032 416 Lt. 2006 m. 87,5 % akcijų valdė bendrovė „Metbalta“.
Kultūra
Įmonėje veikė mišrusis choras „Čiūto“ (vadovė Dalia Gaspariūnienė-Kremenskaitė) dalyvavęs 1990 Lietuvos tautinėje dainų šventėje Vilniuje, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėse Kaune ir Vilniuje, daugelyje kitų kultūros renginių: 1993 m. ir 1996 m. J. Bendoriaus mišriųjų chorų festivalyje Marijampolėje, 1997 m. Aukštaitijos dainų šventėje Zarasuose. Konkursuose bei festivaliuose choras pelnė ir prizinių vietų, padarė įrašų Lietuvos radijui. 1988 m. koncertavo Jugoslavijoje (Belgradas), 1989 m. Ukrainoje (Kijevas), 1993 m. Lenkijoje, Slovakijoje, Čekijoje ir Vengrijoje.
Reprezentacinė Panevėžio vyrų krepšinio komanda 1993–1996 m. žaidė su bendrovės pavadinimu „Lietkabelis“, dalyvavo LKL ir BBL turnyruose. Vėliau komandos pavadinimas keitėsi, keičiantis rėmėjams.
Jurgis Tiškevičius Logoiskis IV
Jurgis Tiškevičius Logoiskis (, apie 1571 m. – 1625 m. rugpjūčio 24 d. Krokuvoje, Lenkija) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras, didikas, Lelijos herbo grafas, kunigas, SJ.
Biografija
thumb|left|150px|Jurgis Tiškevičius Logoiskis thumb|left|Tiškevičių dvaras Lahoiske 1923 metų nuotrauka Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės Lahoisko šakos.Tėvas Jurgis Tiškevičius. Motina Teodora Valavičiūtė (Wołłowicz). Broliai Petras, Jonas Eustachijus, Aleksandras, iš pirmosios tėvo santuokos – Teodoras Frederikas ir Martynas Tiškevičiai.
Veikla
Katalikų kunigas, vienuolis jėzuitas.
Romas Šarmaitis
Biografija
1927–1929 m. LKJS, 1929 m. ir LKP Ukmergės parajonio komiteto narys. 1928 m. naktį iš rugsėjo 1 d. į 2 d. buvo susektas ir suimtas Kriminalinės policijos, kai kartu su kitais 8 Pabaisko valsčiaus, Rakaučiznos kaimo LKP "jačeikos" nariais kabino raudonas vėliavas bei platino komunistinius atsišaukimus. 1929–1933 m. (su pertrauka) kalėjo. Pasikeitimo politiniais kaliniais tvarka buvo išleistas į SSRS. Maskvoje dirbo LKP atstovybėje prie Komunistų Internacionalo vykdomojo komiteto (slapyvardis Romaitis). 1935 m. baigė Vakarinį marksizmo-leninizmo universitetą prie Tarptautinės Lenino mokyklos.
1941 m. LTSR Valstybinės leidyklos direktoriaus pavaduotojas ir vyriausiasis redaktorius. 1941–1942 m. Maskvoje LKP(b) CK sekretoriaus padėjėjas. 1943–1944 m. laikraščio „Tiesa“ redaktoriaus pavaduotojas, 1944–1945 m. atsakingasis redaktorius. 1945–1946 m. LKP(b) CK agitacijos ir propagandos skyriaus vedėjo pavaduotojas. 1946–1948 m. LSSR rašytojų sąjungos valdybos atsakingasis sekretorius. 1949 m. baigė Aukštąją partinę mokyklą prie VKP(b) CK.
1948–1984 m. Partijos istorijos instituto prie LKP CK direktorius. 1949–1956 m. LKP CK komisijos marksizmo-leninizmo klasikų raštų vertimams į lietuvių kalbą redaguoti narys. 1963–1985 m. Lietuvos respublikinės SSKP istorijos mokslinių tyrimų koordinavimo tarybos pirmininkas, 1985–1990 m. narys. 1972 m. LTSR MA narys korespondentas. 1976 m. istorijos mokslų daktaras. 1949–1986 m. LKP CK narys, 1951–1984 m. LTSR AT deputatas.
Kilauea
Kilauea  – aktyvus ugnikalnis pietinėje Havajų salų grandinės dalyje, vienas iš penkių vulkanų, formuojančių Didžiąją salą. Havajietiškai Kīlauea reiškia plėtimąsi, nes kalnas taip pavadintas dėl dažnų lavos išsiveržimų.
Aprašymas
Ugnikalnio aukštis siekia 1247 m, per pastaruosius 100 000 metų jis „ūgtelėjo“ ~1200 m. Dar apie 5000 m aukščio kalno dalis stūkso po vandeniu. Kaip ir kiti vulkaniniai skydai, kalnas yra lėkštas, skirtingai nuo stačiašlaičių, įspūdingo profilio stratovulkanų (Etna, Fudzijama). Kilauea – vienas aktyviausių planetos ugnikalnių; naujausias išsiveržimas prasidėjo 1983 m. ir tęsiasi iki šiol. Dalis vulkano priklauso Havajų vulkanų nacionaliniam parkui, ir yra turistų ypač pamėgta vieta.
Kadangi palyginti neaukštas Kilauea iškilęs netoli daug aukštesnio Mauna Loa (kuris didžiausias planetos kalnas, skaičiuojant nuo pagrindo), ilgą laiką jis buvo vertinamas kaip sudėtinė Mauna Loa dalis. Tačiau pastarųjų dešimtmečių tyrimai parodė, kad tai savarankiškas vulkanas, turintis savo magmos židinį.
Kilauea kaldera didelė – ilgis 5 km, plotis 3 km, gylis 135 m. Manoma, kad ji susiformavo maždaug prieš 3800 m. Joje žiojėja Halemaʻumaʻu krateris.
Išsiveržimai
thumb|right|300px|Lava tuneliu liejasi į vandenyną 300px|thumb|right|Pu`u `O`o kraterio vaizdas 2007 m. rugsėjį Išsiveržimai paprastai vyksta viršūnės kalderoje arba ištįsusiuose rytiniame ir pietvakarių riftuose, besitęsiančiuose nuo kalderos jūros kryptimi. Pastaraisiais dešimtmečiai išsiveržimai vyksta be pertrūkio, lavos srautai dažnai pasiekia vandenyno pakrantę. Apie 90 % Kilauea paviršių dengiančio lavos amžius mažesnis negu 1100 metų, o 70 % – mažesnis negu 600 metų.
Dvidešimtajame amžiuje užfiksuoti 45 išsiveržimai. Mauna Ulu išsiveržimas prasidėjo 1969 m. gegužės 24 d. ir truko iki 1974 m. liepos 22 d. Tuo metu tai buvo ilgiausiai trukęs šio regiono išsiveržimas, kurio metu liejosi abiejų tipų Havajų ugnikalniams būdinga lava – skysta, greitai srūvanti pahoehoe ir tiršta, lėtanti slenkanti aa. Lavos fontanai siekė iki 540 m aukščio. Po žemės drebėjimo 1973 m. pradžioje Mauna Ulu kuriam laikui aprimo, tačiau pratrūko Pauahi ir Hiiaka krateriai.
thumb|300px|Kilauea pjūvis nuo kalderos iki rytinio rifto zonos
Iki šiol didžiausias istorinio laikotarpio Kilauea išsiveržimas prasidėjo 1983 m. iš rytų rifto zonoje esančio Puʻu ʻOʻo kraterio (15 km atstumu nuo kalderos) ir nuolatos išmeta bazaltinę lavą, kuri srūva 11-12 km iki vandenyno pakrantės. Įdomu tai, kad lava teka ne tik žemės paviršiumi, bet ir požeminiais lavos tuneliais. Išmesti produktai jau padengė apie 117 km² teritorijos pietiniame ugnikalnio šlaite ir suformavo apie 2,3 km² naujo salos ploto. Nuo 1983 m. išsiveržė daugiau kaip 2,7 km³ lavos. 1990 m. lava užliejo ir sunaikino Kalapanos ir Kaimu miestelius
Kilauea išsiveržimai paprastai būna ramūs, tačiau praeityje ugnikalnis yra pasireiškęs ir labai aktyviai, pavyzdžiui, 1790 m. išmestų produktų stulpas pakilo iki 9 -15 km.
Kilauea išsiveržimai taip pat sukuria vulkaninį smogą, pasklindantį dideliame Havajų salų plote.
Kilauea mitologijoje
Havajiečių mitologijoje Kilauea laikomas ugnikalnio deivės Pele buveine. Jos vardu pavadintos kai kurios lavos formacijos (Pele ašaros – ore ašaros formomis sustingstančios lavos kruopelės; Pele plaukai – ploni trapūs vulkaninio stiklo pluoštai).
Čatamas
Čatamas – miestas pietryčių Anglijoje, į rytus nuo Londono. Jūrų uostas. Geležinkelio stotis. Yra rotušė, karinis jūrų muziejus, Šv. Marijos bažnyčia.
Istorija
Čatamas minimas nuo 880 m.
Mazovijos Ostruva
Mazòvijos Òstruva  – miestas šiaurės rytų Lenkijoje. Mazovijos Ostruvos apskrities administracinis centras. 23 540 gyventojų (2008 m. duomenys).
Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1414 m. 1434 m. suteiktos miesto teisės. XIX a. buvo miestas, Lomžos gubernijos Ostruvos apskrities centras. 1975–1998 m. buvo Ostrolenkos vaivadijoje, nuo 1999 m. priklauso Mazovijos vaivadijai.
San Marino futbolo federacija
San Marino futbolo federacija  – San Marino futbolo vykdomoji institucija. Organizuoja San Marino futbolo lygą (San Marino futbolo čempionatą), šalies futbolo taurę (San Marino futbolo taurę) ir San Marino futbolo supertaurę, taip pat kuruoja San Marino vyrų futbolo rinktinę.
Federacija įkurta 1931 m. ir yra įsikūrusi San Marino mieste. 1988 m. tapo FIFA ir UEFA nare. Prezidentas – Giorgio Crescentini.
Villa miseria
thumb|right|250px|Villa miseria Rosarijuje Villa miseria (iš isp. k. „skurdo miestelis“) – terminas, apibūdinantis lūšnynų kvartalus Argentinoje. Šis pavadinimas prigijo nuo Bernardo Verbitsky novelės Villa Miseria también es América („Skurdo miestelis taip pat yra Amerika“). Šiuos lūšnynus sudaro namai ir pastogės, pastatyti iš medienos, faneros, alavo plokščių, kitų nepatvarių, bet pigių medžiagų. Villa misteria neturi kanalizacijos, vandentiekių, kitų komunikacijų, dažnai ir elektros (nebent nutiesti nelegalūs kabeliai).
Villas miserias išaugo apie didžiuosius Argentinos miestus – Buenos Aires (Ciudad Oculta), Kordobą, Rosariją, Mendosą ir kitus, taip pat susidarė nuskurdus kai kurių miestų ekonomikai, pvz., Trelju. Ypač daug skurdžių kvartalų išaugo Perono eros metu, nors jų pradžią galima laikyti XIX a. pab., kai į šalį pradėjo plūsti gausi emigrantų banga, tačiau trūko gyvenamos vietos. Šiuo metu, villas miserias gerokai sumažėjusios, daug tvarkingesnės. Jose įsikūrę daugiausia imigrantai iš Bolivijos, Peru, Paragvajaus. Lūšnynuose išplitusios vagystės, prekyba narkotikais.
Pagal 2001 m. Argentinos surašymo duomenis iš 36 mln. šalies gyventojų 13,6 mln. turi sunkumų dėl nuosavybės (jų tarpe 37 % neturi pastovios gyvenamos vietos). Pagal 2004 m. duomenis 690 tūkst. Buenos Airių priemiesčių gyventojų gyvena villas miserias.
Pranas Jodelė
Pranas Jodelė (1871 m. vasario 13 d. Kupriuose, Rokiškio raj. – 1955 m. gruodžio 8 d. Kaune) – žymiausias nepriklausomos Lietuvos chemikas technologas, profesorius, VDU rektorius.
Biografija
Mokėsi Užpalių pradžios mokykloje. Išvykęs į Rusiją pas ištremtą dėdę 1891 m. baigė Oriolo gubernijos Livnų realinę gimnaziją. 1891–1896 m. studijavo Charkovo veterinarijos institute. 1904 m. baigė Kijevo politechnikos institutą, 1906 m. gavo inžinieriaus technologo diplomą, dirbo Rusijos cemento, stiklo, metalurgijos įmonėse, tačiau vėl sugrįžo į institutą, dirbo laborantu.
1908 m. stažavosi Vokietijoje, Šveicarijoje 1909 m. išrinktas Kijevo politechnikos instituto docentu. Dėstė statybos medžiagų technologiją. 1912 m. išrinktas ekstraordinariniu profesoriumi. 1913 m., atsisakęs profesūros, grįžo į Lietuvą ir visas jėgas atidavė nepriklausomos valstybės kūrimui. 1913 m. suprojektavo ir vadovavo Valkininkų cemento fabriko statybai (pirmojo Lietuvoje, per I Pasaulinį karą sugriauto). Vienas iš bendrovės akcininkų buvo dr. Jonas Basanavičius.
Nuo 1920 m. dirbo Kauno miškų departamente. 1921–1922 m. buvo vienas iš Lietuvos Aukštųjų kursų organizatorių, jų lektorius, profesorius. 1922 m. vasario 16 d. su kitais įkūrė Lietuvos universitetą. 1922–1927 m. buvo pirmasis Technikos fakulteto dekanas, įkūrė ir vadovavo Statybos ir statybinių medžiagų katedrai. 1927 m. paskelbė cemento kietėjimo teoriją. 1927–1928 m. ir 1932–1940 m. paskirtas Vytauto Didžiojo universiteto (VDU) prorektoriumi, 1928–1929 m. – rektoriumi.
Jam vadovaujant pastatyti Medicinos fakulteto rūmai, Fizikos – chemijos instituto rūmai Aleksote ir didžiausias tarpukario Lietuvos statybų objektas – Universiteto klinikos (atsidėkodami medikai jam suteikė medicinos garbės daktaro laipsnį).
P. Jodelė suorganizavo Lietuvos mineralinių žaliavų tyrimą, buvo Energijos komiteto žemės turtams tirti komisijos pirmininkas, taip pat Technikos draugijos pirmininkas, nuo 1924 m. – Lietuvos inžinierių ir architektų sąjungos vadovas. Tyrė statyboms tinkamų žaliavų išteklius Lietuvoje.
1936 m. paskirtas Žemės turtų tyrimo komisijos pirmininku. Tyrė Skirsnemunės kreidos, mergelio, Menčių, Karpėnų, Vegerių klinčių, Biržų, Pasvalio gipso, Šventosios kvarcinio smėlio, Merkio kreidos telkinius. Jo pastangomis 1938 m. pradėtas statyti (per II Pasaulinį karą sugriautas) Skirsnemunės (Jurbarko raj.) cemento fabrikas, vadovavo Karpėnų klinčių telkinių tyrimams, kuriais pasinaudojus po II Pasaulinio karo pastatyta Naujosios Akmenės cemento gamykla.
1940 m. išėjo į pensiją. Tačiau, įsteigus Statybos medžiagų pramonės tresto laboratoriją, buvo pakviestas jai vadovauti. Iki 1941 m. vasaros – Lietuvos geologinių tyrinėjimų ir statybinių medžiagų tresto konsultantas. 1944 m., būdamas 73 metų amžiaus, vėl įsitraukė į mokslinį ir pedagoginį darbą. 1945 m. profesoriui suteiktas Lietuvos nusipelniusio mokslo veikėjo vardas. 1947–1949 m. jis užėmė Kauno valstybinio universiteto Neorganinės technologijos katedros vedėjo pareigas.
TKF
TKF reiškia:
Pranas Jodelė
Biografija
Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.
Svarbiausieji mokslo darbai: „Trumpas statybinių medžiagų bandymų vadovas“ (1909 m., rusų kalba), „Geologiniai tyrinėjimai su Lietuvos geologijos daviniais“ (1922 m.), „Statybos medžiagų technologija“ (1923 m.), „Cemento kietėjimo technologija“ (1927 m.), „Statybinės medžiagos“ (1948 m.) ir kt. 1924–1928 m. organizavo ir redagavo Lietuvos universiteto mokslo darbų leidinį „Technika“, paskelbė daug straipsnių, rašė leidiniams: „Švietimo darbas“, „Tautos ūkis“, „Ūkis“, „Lietuvos aidas“, bendradarbiavo laisvamanių laikraštyje „Laisvamanis“, vadovavo rašantiems disertacijas.
Lietuvos universiteto rektorius ordinarinis profesorius Pranas Jodelė 1929 m. rašė: „Mokslo darbas – tai šventas tiesos ieškojimo darbas. Mokslas turi būti laisvas nuo bet kurių jam iš viršaus primestų nusistatymų ar išvadų. Mokslininkas turi imtis darbo su gryna sąžine ir nesuteptomis rankomis”.
Vaisių midus
upright|thumb|right|Midus su [[apelsinas|apelsinais ir razinomis]]
Nuo midaus jis skiriasi tuo, kad gaminant tikrąjį midų, medus su vaisių sultimis maišomas rūgimo pradžioje, o vaisiniam - medumi tik pasaldinamas. Vaisių midui gaminti tinka blogesnis medus, iš kelminių avilių, kuriame būna įmaišyta bičių duonos ir perų, suneštas iš grikių ir bet kuris tamsesnės spalvos medus, nes jo kvapo ir skonio trūkumus pašalina sulčių kvapas.
Gaminant vaisių midų, išvirus medų ir atskiedus jį vandeniu, vietoj prieskonių kiekvienai 10 l atskiesto medaus pridedama 2-2,5 l aromatingų grynų vaisių ar uogų sulčių. Vaisinis agrastų, baltųjų serbentų, obuolių ir kriaušių midus savo spalva beveik nesiskiria nuo grynojo midaus, esti gana malonaus skonio. Todėl išvirtą medų galima skiesti ne vandeniu, bet nelabai rūgščiomis obuolių sultimis arba obuolių-kriaušių sulčių mišiniu. Pridėjus vyšnių, aviečių, mėlynių, juodųjų ar raudonųjų serbentų sulčių, gaunamas gana aromatingas ir gero skonio vaisių midus, ryškesnės, nuo uogų sulčių priklausančios spalvos.
Vaisių midus rauginamas su tokiomis pačiomis vyno mielėmis, kurios dedamos į atitinkamus vaisių vynus arba grynąjį midų. Mieles padauginamos tų pačių vaisių medumi ar cukrumi pasaldintose, atskiestose, virintose ir atvėsintose sultyse.
Pelkės
Pelkėmis vadinama:
Michailas Berezinas
Michailas Berezinas (Михаил Евгеньевич Березин; 1906–1950) – tarybinis ginklininkas, aviacinės ginkluotės konstruktorius, kulkosvaidžio UB kūrėjas, Stalino premijos laureatas.
Biografija
Gimė 1906 m. lapkričio 21 d., skurdžioje valstiečių šeimoje, Gončiarkos kaime (Kirilovo apskritis, Vologdos gubernija; dabar Vologdos srities Kirilovo rajonas).
Dirbti ėmė 9 m., buvo samdiniu, juodadarbiu, miškakirčiu, dailide.