cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mesjė 65
Charles Messier Mesjė 65 ir kaimyninę M66 galaktiką aptiko 1780 m. kovo 1 d. naktį. Šios galaktikos priklauso vadinamajam Liūto tripletui, į kurį dar įeina NGC 3628 galaktika. Liūto tripletui priklausančios galaktikos gravitaciškai veikia viena kitą.
2013 m. šioje galaktikoje buvo užfiksuota supernova.
Mesjė 65 galaktika matoma nedideliu teleskopu, teigiama, kad ją geriausia stebėti balandžio mėnesį.
Zigmas Genutis
Biografija
1964–1970 m. choro dirigavimo mokėsi Vilniaus M. K. Čiurlionio vidurinėje meno mokykloje (prof. Konrado Kavecko klasė), 1970–1975 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. Hermano Perelšteino klasė).
1972–1975 m. Vilniaus statybininkų kultūros rūmų moterų choro „Eglė“ chormeisteris, 1974–1975 m. Vilniaus miesto medicinos darbuotojų dainų ir šokių liaudies ansamblio „Rūta“ choro vadovas. 1975–1977 m. Kauno valstybinio choro chormeisteris, 1976–1978 m. Kauno politechnikos instituto studentų mišriojo choro „Jaunystė“ chormeisteris.
1978–1984 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos studentų mišriojo choro „Daina“ meno vadovas ir dirigentas. Kolektyvą išmokė sudėtingesnių lietuvių ir užsienio kompozitorių kūrinių, su juo koncertavo Tartu, Jerevane, dalyvavo 1980 m. respublikinėje dainų šventėje, 1981 m. V Stasio Šimkaus chorų konkurse Klaipėdoje, 1981 m. respublikinėje studentų dainų ir šokių šventėje Marijampolėje, 1981 m. Baltijos respublikų studentų dainų šventėje „Gaudeamus-VIII“ Rygoje ir 1984 m. analogiškoje dainų šventėje „Gaudeamus-IX“ Taline. Kurį laiką buvo Kauno gamybinio susivienijimo „Drobė“ mišriojo choro vadovas – parengė 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Čyžų valsčius
Istorija
Įkurtas 1952 m., bet jau 1953 m. panaikintas. 1952–1954 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Kleinikų valsčiui. Atkurtas apie 1975 m., iki 1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Geografija
Pagal 2002 m. duomenis valsčiaus plotas yra 134,2 km², iš kurių:
Valsčius sudaro 8,27 % Hainuvkos apskrities.
Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:
Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1107,67 zlotai.
Tautinė sudėtis
2002 m. gyveno 2 787 žmonės:
Koja
[[Vaizdas:Beine.JPG|thumb|300px|Arklio, vilko ir žmogaus kojos
Koja – kyšanti gyvūno kūno dalis, leidžianti gyvūnui stovėti ir judėti.
Gyvūnų kojos pagal sandarą labai įvairios
Pakitusios kojos
Evoliucijos metu kintant kojoms iš jų susidarė įvairūs kiti organai:
Pod Dubňom stadionas
Štadión pod Dubňom – stadionas Slovakijoje, Žilinos mieste, Dubenio kalno papėdėje. Naudojamas daugiausia futbolo varžyboms, čia namų rungtynes žaidžia „MŠK Žilina“ klubas.
Aukštiškių apylinkė
Aukštiškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos vakarinėje dalyje.
Pod Dubňom stadionas
Stadionas pastatytas 1941 m. Nuo 2002 m. pradėti renovacijos darbai, kad stadionas atitiktų UEFA reikalavimus. Išplėsta stadiono talpa, įrengtos papildomos saugumo priemonės. Dabartinė stadiono talpa yra 11 181 vieta, bet planuojama ją padidinti iki 15 000 vietų.
Aukštiškių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Šadbarų apylinkės ir Pavigailių apylinkės. 1962 m. kovo 22 d. perkeltas apylinkės centras. 1963 m. sausio 12 d. Aukštiškių apylinkė prijungta prie Tytuvėnų apylinkės.
Pod Dubňom stadionas
Pod Dubňom stadione taip pat kartais namų rungtynes žaidžia ir Slovakijos vyrų futbolo rinktinė.
Politinė psichologija
Politinė psichologija – tarpdisciplininis mokslas, tiriantis sąsajas tarp pcichologijos ir politologijos, pagrindinį dėmesį skiriant žmonių mąstymui, emocijoms ir elgesiui politikoje. Politinė psichologija analizuoja šiuos politologijos tyrimo objektus – rinkėjus, įstatymų leidėjus, vietinę ir nacionalinę valdžią ir administraciją, tarptautines organizacijas, politines partijas ir asociacijas. Nors disciplinos pavadinimas labaiu pabrėžia psichologiją, kaip šios disciplino branduolį, tačiau šį mokslą taip pat būtų galima vadinti „politikos psichologija“, taip pabrėžiant vienodą politoogijos ir psichologijos reikšmę. Be šių dviejų mokslų politinė psichologija apima ir kitas disciplinas: antropologiją, kognityvinę psichologiją, sociologiją, psichiatriją ir tokius santykinai tolimus mokslus kaip ekonomika ar filosofija.
Politinės psichologijos istorija
Politologijos ir psichologijos tarpusavio įtaka didėja nuo XX a. penktojo dešimtmečio, nors abu mokslai tradiciškai labiau susiję su kitais mokslais, pvz., politologija su istorija, o psichologija su sociologija.
Balkarija
Balkarija – Čereko upės slėnis šiaurės Kaukaze, pietinė autonominės Kabardos-Balkarijos respublikos dalis. Gyventojai daugiausia balkarai.
Balkarija yra didžiųjų Kaukazo viršūnių – Elbrusas, Dych Tau, Koštan Tau papėdėje. Čia yra ir stambūs ledynai.
Anthipes
Anthipes – musinukinių (Muscicapidae) šeimos paukščių gentis.
Kušleikiai (Kelmė)
Kušleikiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 7 km nuo Naudvario.
Ordonas I
Ordonas I (ast. Ordoño I; apie 831 m. – 866 m. gegužės 27 d.) – Astūrijos (Leono) karalius, valdė nuo 850 m. sausio 1 d. iki mirties. Gimė Ovjede.
Šeima ir vaikai
Ordonas I buvo vedęs Munje Monisą iš Branjoseros ir turėjo 6 vaikus:
Zagoruikos tema
Istorija
Temą pavadinta baltarusių šachmatų kompozitoriaus Leonido Zagoruiko vardu ( Леонид Иванович Загоруйко; 1923–1999).
Uždavinių pavyzdžiai
Prancūzų šachmatų kompozitoriaus Mišelio Cailaudo ( Michel Caillaud; gim. 1957) uždavinyje turime pagrindinį Zagoruikos temos matų kaitos atvejį 3x2 formate, kai trijose fazėse: iliuzinio žaidimo, klaidinančio pėdsako ir sprendinio, juodiesiems, ginantis tais pačiais: 1…Kxd4 ir 1…Bxd4 ėjimais, kiekvienoje fazėje skelbiami skirtingi matai.
Argentinos šachmatų kompozitoriaus Horacijaus Musantės (Horacio Musante; gim. 1917) uždavinyje tema, lyginant su M. Cailaudo uždaviniu, platesnė – apima dar vieną uždavinio faze, todėl žymima kaip 4x2 Zagoruikos tema.
Juodųjų pagrindiniai gynybiniai ėjimai 1…Že2 ir 1…Žh3 turi trūkumų, kadangi užstoja juodųjų bokštų linijas. Baltieji tuo naudojasi keturis kartus: iliuziniame žaidime, dviejuose klaidinančiuose pėdsakuose (dvi fazės) ir sprendinyje. Į juodųjų gynybinius 1… Že2 ir 1…Žh3 ėjimus jie atsako – keturiais skirtingais matais juodųjų karaliui.
Graikų šachmatų kompozitoriaus Demetriuso Kapraloso ( ημήτριος Καπράλος; 1927–1994 m.) kompozicijoje turime Zagoruikos temą 3x3, kur matai trijose uždavinio fazėse į tuos pačius gynybos ėjimus yra skirtingi. Šis uždavinys Skopjės šachmatų olimpiadoje buvo įvertintas aukso medaliu.
Zagoruikos tema kuriami ne tik dviejų, bet ir daugiau ėjimų šachmatų uždaviniai. Ji šachmatų kompozitorių naudojama, kuriant: tiesioginius, atvirkščio mato ir pasakiškus šachmatų uždavinius {|
Nuorodos
Uždaviniai Zagoruiko tema
[http://www.ozproblems.com/problem-world/zagoruiko Peteris Vongas. Zagoruikos tema.]
Svilonėliai
Svilonėliai – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Užusalių, netoli plento.
Genovaitė Šidiškiūtė-Giedraitienė
Genovaitė Šidiškiūtė-Giedraitienė (1912 m. sausio 15 d. Čikagoje, JAV) – dainininkė (koloratūrinis sopranas), pianistė, vargonininkė, pedagogė.
Biografija
Nuo aštuonerių metų pradėjo mokytis smuikuoti ir skambinti fortepijonu. Paaugusi pas O. Pocienę mokėsi dainuoti, o vėliau įstojo į A. Pociaus vadovaujamą L. van Bethoveno konservatoriją Čikagoje, kurią baigė 1929 m. ir gavo muzikos mokytojos diplomą. Dar studijavo American Conservatory of Music Čikagoje ir De Paul University School of Music Čikagoje. Dainavimo mokėsi pas E. De Sallemą, T. McBurney, H. Kurenko, N. Gardani, o Little Theatre Association mokėsi vaidybos ir operos meno pas Sacerdoti. 1931 m. dainininkų konkurse laimėjusi pirmąją premiją, koncertavo su Čikagos simfoniniu orkestru, 1933 m. dainavo Pasaulinės parodos Lietuvių dienoje. Čikagoje, 1937 m. rugsėjo 14 d. debiutavo Čikagos Lietuvių akademijoje, koncertavo su Česlovo Sasnausko vyrų choru, dalyvavo daugelyje lietuvių ir kitataučių koncertuose, dainavo per radiją ir „Draugo“ rengiamuose koncertuose. Režisavo ir statė operetes ir operas, pati jose dainavo, važinėjo po šiaurės Čikagą ir mokė dainuoti vaikus – Šv. Mykolo parapijoje ir kitur.
Nuo 1929 m. vargonininkavo Šv. Dovydo airių bažnyčioje Čikagoje, kur dirbo apie 65 metus. 1952 m. talkino „Dainavos“ meno ansambliui statant L. van Bethoveno oratoriją „Kristus Alyvų kalne“.
Nuo 1930 m. dėstė L. van Bethoveno konservatorijoje. 1988 m. rugpjūčio 13 d. Šv. Dovydo bažnyčioje jos garbei buvo dedikuoti nauji vargonai. Vadovavo ir šios parapijos chorui, iki 1993 m. nuolat griežė laidotuvių pamaldose.
Nuo 1940 m. ALRK Vargonininkų sąjungos narė – tuomet vienintelė moteris vargonininkė ir pagarsėjusi muzikė lietuvė. Turėjo savo fortepijono ir dainavimo studiją.
Mersisaidas
Mersisaidas  – metropolinė grafystė Šiaurės Vakarų Anglijoje, kurioje gyvena 1 365 900 gyventojų. Įkurta 1974 m. balandžio 1 d. ir pavadinta pagal grafystėje esančią upę, kuri teka pro vieną iš penkių jos administracinių centrų – Liverpulį.
Ratilio
thumb|„Ratilio“ mokslo metų pradžios šventėje
Mersisaidas
Mersisaidas apima 645 kvadratinius kilometrus. Šiaurės rytuose ribojasi su Lankašyru, rytuose Didžiuoju Mančesteriu, pietvakariuose su Češyru ir vakarinę dalį skalauja Airijos jūra.
Ratilio
„Ratilio“ - Vilniaus universiteto folkloro ansamblis.
Ansamblio nariai – įvairių kursų ir fakultetų studentai: filologai, fizikai, medikai, biologai, matematikai ir kt. Daugelis jų – miestiečiai, bet yra ir tikrų žemaičių, aukštaičių, dzūkų, suvalkiečių, šnekančių savo krašto tarme. Tad scenoje, pasakodami sakmes, pasakas, liaudiškus anekdotus, jie prabyla tarmiškai. Dainų, šokių, ratelių ansamblio nariai mokosi ne tik iš tautosakos rinkinių. Folkloro tradiciją jie stengiasi perimti iš kaimo dainininkų, pasakų sekėjų, muzikantų, su kuriais bendrauja per kasmet vykstančias tautosakos rinkimo ekspedicijas.
Istorija
Vilniaus universiteto folkloro ansamblis „Ratilio“ gyvuoja nuo 1968 metų. Jo įkūrėja Aldona Ragevičienė ansambliui vadovavo 5 metus. Po to kurį laiką vadovavo Laima Burkšaitienė, o nuo 1978 m. iki 2007 m. – Zita Kelmickaitė. Instrumentinės grupės vadovais yra buvę: Arvydas Karaška, Algirdas Klova, Antanas Fokas, Milda Ričkutė.
1980 m. buvo įrašyta ansamblio plokštelė „Lietuva – dainų kraštas“, 1987 m. – antroji ansamblio plokštelė, o 1990-aisiais – garsajuostė. Dviejų kompaktinių plokštelių rinktinė „Ratilio“ (2002 m.) atspindi 35 metų ansamblio triūsą.
2008 m. ansamblis atšventė savo 40-metį, jo proga surengė koncertą, kuriame dalyvavo visos ratiliokų kartos, o 45 m. sukakties proga (2012 m.) išleista dviguba garso plokštelė "Lietuvos tradicinė muzika".
Per nemenką ansamblio istoriją koncertuota Latvijoje, Lenkijoje, Italijoje, Suomijoje, Rusijoje, Vokietijoje, Švedijoje, Šveicarijoje, Prancūzijoje, JAV, Kanadoje ir kt.
Nuorodos
Oficiali „Ratilio“ svetainė
Beržnavienė (Vilkaviškis)
Beržnavienė – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Pilviškių.
Ratilio
Nuorodos
„Ratilio“ puslapis Veidaknygėje
Kušliai
Kušliais vadinami kaimai:
Oulafsvikas
Oulafsvikas – miestas vakarų Islandijoje, Snefelsneso pusiasalyje, prie Atlanto vandenyno. Išvystyta žvejybos pramonė, žemės ūkis. Ilgi smėlėti paplūdimiai.
Istorija
XVII a. Oulafsvikas buvo pirmasis miestas saloje, gavęs Danijos karaliaus leidimą prekybai.
Celiozija
Lietuvoje darželiuose auginamos šios rūšys:
thumb|left|210px|Sidabrinė celiozija (Celosia argentea)
Ska
right Ska – muzikos stilius, kilęs iš Jamaikos. Jis jungia tradicinius mento ir kalipso elementus su JAV džiazo ir ritmenbliuzo garsais.
Ska atsirado Jamaikoje maždaug 6 dešimtmetyje ir buvo rokstedžio, o vėliau ir regio pirmtakas. Tai buvo mėgstamiausia „blogų berniukų“ (Jamaikos subkultūra) muzika. Ji taip pat buvo populiari tarp modų ir skustagalvių, kadangi jau 7 dešimtmetyje atlikėjai Symarip, Laurel Aitken, Desmond Dekker ir The Pioneers skyrė dainas šioms grupuotėms.
Paprastai muzikos istorikai dalija ska istoriją į tris bangas: 7 dešimtmečio pabaiga – 8 dešimtmečio pradžia-stilius atgimė Anglijoje, o kita populiarumo banga kilo 10 dešimtmetyje, daugausia Jungtinėse Valstijose.
Studentas
thumb|Studentai klausosi dėstytojo paskaitos [[Helsinkis|Helsinkio technikos universitete]] thumb|ERASMUS mainai – studentai [[Nyderlandai|Nyderlanduose]] Studentas ( – uoliai dirbantis) – žmogus, kuris mokosi aukštojoje mokykloje (kai kuriose šalyse – ir vidurinėse mokyklose, koledže). Terminą pradėta vartoti Senovės Romoje. Tada taip buvo vadinami visi mokslo siekiantys, kurį nors mokslą studijuojantys žmonės. XII a. atsiradus universitetams, taip buvo vadinami ir jų lankytojai, ir dėstytojai. Įvedus universitetų dėstytojų mokslo vardus (magistro, profesoriaus, daktaro, docento) pradėta vadinti tik universitetų lankytojus.
Studentai sudaro inteligentijos dalį, savitą socialinę, demografinę grupę. Jai būdinga bendra veiklos sritis (mokymasis, žinių ir įgūdžių įgijimas, rengimasis tapti aukštos kvalifikacijos specialistais), telkimasis kurioje nors miesto dalyje (pvz., studentų miesteliuose), jaunas amžius (dauguma pradeda studijuoti gavę brandos atestatą), laikinas darbas ir pramogos (kol studijuojama bendra programa, dažnai kartu leidžiamas ir laisvalaikis, pramogaujama).
Pagal pakopą gali būti studentas bakalaurantas (bakalauro studijos), magistrantas (magistro studijos), doktorantas (doktorantūra). Studentas, rengiantis baigiamąjį (diplominį) darbą – diplomantas. Jaunasis mokslininkas – postdoktorantas (podaktarinės studijos), habilitantas („habilitantūra“). Vadinamasis „fuksas“ (šnekamojoje kalboje) yra pirmakursis studentas (Lietuvoje). Vokietijoje nėra pirmakursio sąvokos; studijuoti pradedantys asmenys vadinami „pirmasemestriais“, (studijos Vokietijoje gali būti pradedamos bet kurį semestrą). Kursiokas – to paties studijų kurso kolega (studijuojantis nebūtinai tą pačią studijų programą; kai kuriose aukštosiose mokyklose pirmuosius 2 metus studentai gali studijuoti tuos pačius dalykus). Grupiokas – studentas iš tos pačios grupės (ar tos pačios studijų programos specializacijos, kai kursas yra skirstomas į atskiras grupes pagal dalyko specializacijas).
Istorija
Labai sparčiai studentų skaičius ir jų procentinė dalis palyginti su visais gyventojais didėja XX a., vykstant mokslinei technikos revoliucijai. Nuo 1955 m. iki 1966 m. pasaulyje studentų padaugėjo net 3,2 karto. 1913 metais Europos šalyse 10 000 gyventojų teko 7–11 studentų, o 1934 m. jau 11–30 studentų.
XIX–XX a. išaugo studentų visuomeninis kultūrinis ir politinis aktyvumas. Įkurta daugybę įvairių organizacijų. Visose šalyse pastoviai didėjo moterų studenčių skaičius
Lietuvos studentų istorija
Pirmieji studentai iš Lietuvos apie 1380 metus studijavo Prahos universitete. 1579 m. įsteigus Vilniaus universitetą, beveik 3 šimtmečius dauguma Lietuvos jaunimo studijavo Vilniuje. XIX a. viduryje Vilniaus universitetui nustojus veikti iki 1922 m. susikuriant Lietuvos universitetui Kaune, lietuvių studentai studijavo Maskvos, Peterburgo, Varšuvos aukštosiose mokyklose. 1939 m. Vytauto Didžiojo universitete ir dar šešiose aukštosiose mokyklose studijavo 3990 studentų.
Norte Čiko kultūra
Norte Čiko kultūra arba Karalio–Supės kultūra arba Norte Čiko civilizacija – archeologinė kultūra, gyvavusi Senovės Peru ikikeraminiu laikotarpiu. Ši kultūra laikoma seniausia civilizacija Amerikoje ir vienu iš 6 pasaulio „civilizacijos lopšių“. Norte Čiko kultūra klestėjo tarp XXX ir XVIII a. pr. m. e., t. y., buvo Egipto civilizacijos amžininke ir dviem tūkstantmečiais lenkė olmekų civilizaciją Mezoamerikoje. Šiai kultūrai priklauso ~30 archeologinių vietovių centrinėje ir šiaurinėje Peru pakrantėje, o svarbiausia vietovė yra Supės slėnyje esantis Karalis.
Nors Norte Čiko kultūros vietovės buvo kasinėjamos nuo pat XX a. vid. (pvz., Asperas), ši kultūra mokslo pasaulio dėmesio susilaukė tik XXI a. pr., kuomet tyrimais Karalyje nustatytas itin senas Norte Čiko kultūros amžius ir tam laikotarpiui nebūdingai aukštas išsivystymas. Čavino kultūra, iškilusi ~IX a. pr. m. e. buvo laikoma ankstyviausiu civilizaciniu dariniu Senovės Peru.
thumb|left|240px|Viena Karalio aikščių
Sausringa ir dyka Peru Kosta buvo seniausiai apgyvendinta Peru vieta (Čiljono slėnis, maždaug prieš 14 tūkst. metų). Vėliau gyvenvietės kūrėsi ir kitur pakrantėje. Su Norte Čiko kultūros pradžia siejama Huarikangos vietovė, datuojama 3500 m. pr. m. e. Karalis klestėjo maždaug tarp 2600 ir 2020 m. pr. m. e., o apie 1080 m. pr. m. e. Norte Čiko kultūra sunyko.
Norte Čiko kultūros gyventojai vartojo jūrinį maistą (žuvis, vėžiagyvius, moliuskus), Karalyje taip pat rasta moliūgų, pupelių, guavų, lukumų, pakajų, batatų liekanų. Priešingai nei kitos civilizacijos, Norte Čiko kultūra panašu, kad nesirėmė jokiais javais. Buvo išvystyta prekyba, ypač svarbi prekė buvo medvilnė, iš kurios gaminti didikų rūbai ir žvejų tinklai.
Norte Čiko gyvenvietės pasižymėjo dideliu gyventojų tankumu (tuo laikotarpiu nusileido nebent Kinijai), Supės, Pativilkos ir Fortalesos slėniai buvo pagrindinės gyvenamosios sritys. Platformiškus kauburius ir laiptuotas piramides Norte Čiko žmonės statė iš karjeruose išgautų akmenų ir upių žvirgždo. Akmenų gabenimui naudojo nendrinius krepšius. Didžiausias statinys – Karalio didžioji piramidė, kurios matmenys 160 x 150 m, aukštis 18 m.
Priešingai nei kitos to meto civilizacijos, Norte Čiko kultūra nebuvo išvysčiusi keramikos (kaip indai naudoti moliūgai), taip pat nerasta meno (statinių sienos be bareljefų, piešinių). Tačiau Karalyje rastas kipu – mazgų rašto ryšulys. Dalis mokslininkų kipu laiko savotiška rašto užuomazga. Taip pat rasta fleitų, pagamintų iš pelikano kaulų.
Rasa Brundzaitė-Gelgotienė
Rasa Brundzaitė-Gelgotienė (g. 1958 m. balandžio 11 d. Vilniuje) – Lietuvos choro dirigentė ir pedagogė.
Biografija
1965–1976 m. choro dirigavimo mokėsi Vilniaus M. K. Čiurlionio vidurinėje meno mokykloje (dėst. N. Kazakauskienė). 1976–1979 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. J. Motiekaičio klasė), 1979–1980 m. Leningrado N. Rimskio-Korsakovo valstybinėje konservatorijoje (prof. A. Michailovo klasė), o studijas baigė 1982 m. Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (prof. A. Jozėno klasė).
1977–1987 m. su pertrauka dirbo koncertmeistere Lietuvos valstybinėje konservatorijoje.
Nuo 1983 m. Vilniaus valstybinio universiteto Filologijos fakulteto merginų choro (60-70 dalyvių) „Virgo“ chormeisterė, nuo 1990 m. meno vadovė ir dirigentė. Chorą išmokė nemaža užsienio ir lietuvių kompozitorių kūrinių, atliko A. Martinaičio naują kūrinį „Cantus ad futurum“, koncertavo ir prizinių vietų pelnė tarptautiniuose konkursuose Belgijoje, Danijoje, Ispanijoje, Prancūzijoje, JAV ir Kanadoje, Kanarų salose, Italijoje, Portugalijoje, Šveicarijoje, Anglijoje, Graikijoje, taip pat 1995 m. X ir 1997 m. XI tarptautiniuose Stasio Šimkaus chorų konkursuose Klaipėdoje, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų švenčių konkursuose Vilniuje. „Virgo“ dalyvavo Baltijos šalių studentų dainų šventėse „Gaudeamus-XI“ ir „Gaudeamus-XII" Latvijoje ir Estijoje, Lietuvos aukštųjų mokyklų studentų festivaliuose Vilniuje, išleido dvi plokšteles, o 1996 m. Šveicarijoje įdainavo ir išleido kompaktinį diską. Merginos parengtos 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventei ir tų metų I tarptautiniam studentų chorų festivaliui Vilniuje.
Nuo 1983 m. R. Gelgotienė taip pat Lietuvos radijo ir televizijos vaikų choro chormeisterė.
Audumla
thumb|Audumla Skandinavų mitologijoje Audumla (Audhumla) – mitinė pirmapradė karvė, atsiradusi kartu su milžinu Imiru iš eitro (eterio). Audumla laižė sūrius ledo blokus, o pienu maitino Imirą. Iš po apšerkšnijusių ledų atsirado dievų protėvio Būrio kūnas (vers. iš Audumlos laižomų akmenų). Minima Jaunesniojoje Edoje Gylfaginning dalyje, po Ginungagapo ir Imiro aprašymo.
Rasa Brundzaitė-Gelgotienė
Biografija
Nuo 1995 m. Vilniaus universiteto studentų mišriojo choro "Gaudeamus" (60-70 dalyvių) meno vadovė ir dirigentė. Sutvirtėjęs kolektyvas jau išmoko nemaža įvairių kūrinių, koncertavo Lietuvoje, Vokietijoje, Ispanijoje ir Bulgarijoje, 1997 m. universitetų chorų konkurse Slovakijoje laimėjo sidabro medalį. Choras dalyvavo Lietuvos aukštųjų mokyklų studentų festivaliuose, rengia tradicinius šv. Kalėdų ir šv. Velykų koncertus universiteto Vilniaus Šv. Jono bažnyčioje, dalyvavo 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje; gerai pasirodė ir chorų konkurse.
Nuo 2004 m. vadovauja VU chorui "Pro musica".
R. Gelgotienė aranžuoja kūrinius moterų chorui, nuo 1995 m. Lietuvos chorų sąjungos prezidiumo narė, 1991 ir 1995 m. Baltijos studentų dainų švenčių „Gaudeamus-XI“ Rygoje ir „Gaudeamus-XII“ Tartu, 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventės Vilniuje dirigentė.
Bengalijos istorija
Bengalijos istorija – Bengalijos, vieno iš Pietų Azijos regionų, istorija nuo seniausių laikų iki dabarties. Šis regionas yra gyvenamas bengalų tautos, ir nuo 1947 m. politiškai padalintas tarp Bangladešo valstybės ir Vakarų Bengalijos valstijos (Indijos sudėtyje).
Senovė
Šis regionas - vienas derlingiausių ir tankiausiai gyvenamų Indijos subkontinente. Seniausi gyventojai čia priklausė austroazijiečiams, kurių palikuonys dabar yra kolai, bhilai, santaliai, šabarai, pulindai. Vėlesniais laikais į regioną atsikėlė dravidai ir tibetiečiai-birmiečiai.
Jau I tūkst. pr. m. e. Bengalijoje susiformavo pirmosios valstybės (džanapados): Anga, Pundra (šiaurė), Suhma (vakarai), Vanga (pakrantė). Spėjama, kad pastarosios pavadinimas davė vardą visai Bengalijai. Nėra sutariama dėl tuometinių vietos valstybių etninės sudėties. Kai kurie tuometiniai arijų šaltiniai išryškina šių valstybių kitoniškumą, pabrėžia skirtingas kalbas. Kita vertus, šių valstybių įkūrėjai laikomi arijais, kilusiais iš gerai žinomų arijų dinastijų. Bet kokiu atveju, jau tuomet vyko Bengalijos regiono induizacija, vietos kalbas keitė indų kalbos.
Iki VII a. pr. m. e. vakaruose (Gango slėnyje) įsikūrusi Magadha tapo svarbiausia Indijos subkontinento valstybe. Magadhą valdant Nandų dinastijai, ji laikinai suvienijo šiaurinę Indijos dalį, įskaitant ir visą Bengaliją. Tik pakrantėje klestėjusi Vanga vykdė aktyvią užjūrio prekybą, vystydama artimus ryšius su Pietryčių Azija, kur kūrė savo kolonijas ir nešė indišką kultūrą. Pasak Mahavamsa, 544 m. pr. m. e. Vanga buvo užkariavusi ir Ceiloną.
IV a. pr. m. e., Indiją pasiekus Aleksandrui Makedoniečiui, didžiąją Indijos dalį valdė Magadha, tačiau Bengalijoje minima labai stipri Gangaridai imperija. Jungtinės jos pajėgos kartu su Magadha nulėmė Aleksandro pasitraukimą iš Indijos subkontinento. Tikėtina, kad Gangaridai išlaikė hegemoniją Bengalijos regione iki pat pirmojo mūsų eros amžiaus, kuomet ji susikilo į dvi valstybes - Puškaraną ir Samatatą.
IV a. II pusėje Bengaliją užvaldė Magadha, ir ši tapo Guptų imperijos dalimi.
Ikimusulmoniškoji Bengalija
thumb|Bengalijos valstybės apie VI a. thumb|Devapalos imperija Po Guptų imperijos suirimo apie VI a. Bengalijoje susiformavo daug smulkių valstybių, tokių kaip Vanga, Samatata, Harikela ir kt. Vienos jų, Gauda valdovas Šašanka (600-625 m.), pradėjo regiono vienijimą, kovodamas dėl nepriklausomybės su Haršavardana vakaruose. Tačiau netrukus po jo mirties Bengalijoje prasidėjo šimtą metų trukusi suirutė ir susiskaldymo laikotarpis, vadinamas Matsyanyai, t. y. "žuvų įstatymu".
Naujas krašto klestėjimo laikotarpis siejamas su 750 m. pradėta Pala dinastija. Jos įkūrėjas Gopala į valdžią atėjo demokratiniu būdu senojoje Šašankos sostinėje Gaure. Gopala suvienijo Bengaliją, atkūrė stabilumą ir klestėjimą. Tuo metu konsolidavosi bengalų kalba ir identitetas. Valdant didiesiems Palų valdovams Dharmapala ir Devapala, iki IX a. vidurio Bengalija užkariavo didelę dalį Indijos subkontinento, tapdama viena svarbesnių Indijos vienytojų istorijoje.
Palos labai rūpinosi Budizmu, garsėjo kaip vienuolynų stoatytojai. Jų laikais suklestėjo Nalanda vienuolynas, Bengalijoje pastatytas didžiausias budistų vienuolynas Pietų Azijos regione - Somapura. Palos taip pat vykdė intensyvią užjūrio prekybą su Pietryčių Azija, jų meno įtaka jaučiama vietos valstybėse.
Palų dinastijos metai pasižymėjo politiniu permainingumu. Po Devapalos mirties Bengaliją ištiko krizė, o vėliau ji atsigavo valdant Mahipalai, kuris sugebėjo atsispirti Čola ir Čalukjų invazijoms. Paskutinis žymus palų valdovas buvo Ramapala (1077-1130), susitiprinęs Bengaliją ir vykdęs užkariavimus.
1095 m. Bengalijoje į valdžią atėjo Sena dinastija, kurios atstovai buvo Hinduistai. Senams valdant nunyko budizmo kultūra, įdiegta kastų sistema, suklestėjo hinduizmo literatūra. Tuo metu Bengalijos sostinė buvo Nabadvipas.
Musulmoniškoji Bengalija
thumb|left|Kantadži šventykla Bengaliją musulmonai užkariavo XIII a. (1203 m.), kuomet plėtėsi šiaurės Indijoje susikūręs musulmoniškas Delio sultonatas. Rytinė Bengalija išliko hinduistiška, ir čia trumpam įsigalėjo Deva dinastija, kurios valdos nukariautos XIV a. viduryje.
Iki XVI a. Bengalija buvo administruojama kaip Bengalijos sultonatas, savo ruožtu buvęs Delio sultonato dalimi. Bengalijos sultonatą valdė vietinė Iljų dinastija (1352-1487, su pertrūkiu 1414-1435 m., kuomet valdė Ganeša dinastija). XV a. pabaigoje čia viešpatavo Habši (Abisinų), o 1494 m. ją pakeitė Husain Šahi dinastija. Pastarosios įkūrėjas Alauddin Hussain Shah (1494-1519) laikomas vienu iš didžiausių Bengalijos valdovų, nes jo valdymas siejamas su kultūriniu pakilimu ir Bengalijos invazija į Kamarupą, Kamatą, Orisą, Džadžnagarą. Maždaug tuo metu, t. y. XV a., pasirodė pirmieji europiečių pirkliai.
1540 m. Delio sultonate į valdžią atėjo puštuniška Suri dinastija. Didžiausias jų valdovas Šer Chanas (1540–45 m.) sukūrė milžinišką imperiją Šiaurės Indijoje, į ją įjungdamas ir Bengaliją. Jam mirus Bengalija vėl trumpam iškovojo nepriklausomybę, iš pradžių valdant Muhamad Šahi (1545-64 m.), o vėliau - Karani (1564-76) dinastijoms. Jos bandė priešintis Mogolų agresijai, tačiau Mogolų valdovas Akbaras galiausiai užėmė Bengaliją ir pavertė ją savo imperijos provincija.
Mogolų imperijos laikais krašte klestėjo amatai ir prekyba, o Bengalija tapo imperijos turtingiausia teritorija. Ji buvo administruojama kaip atskiras administracinis vienetas subahas, o jo vietininkas vadinosi subahdaras. Apie 1717 m. jie praktiškai įgijo nepriklauomybę, nors nominaliai pripažino mogolų suverenitetą. Tai - vadinamieji Bengalijos navabai, rezidavę Muršidabade.
Kolonijinis laikotarpis
thumb|Pietų Azija XIX a. thumb|left|[[Rabindranath Tagore]] Per XVIII a. Britų imperija ir kitos Europos kolonijinės imperijos siekė įsigalėti regione, kurdamos savo kolonijas. 1757 m. įvykus Plasėjaus mūšiui tarp Bengalijos navabo Siradž ud-Daul ir britų, pirmasis buvo užmuštas, pasikeitė navabų dinastija, o Bengalijos politiką ėmė visiškai kontroliuoti Britanija. Iki pat 1947 m. Bengalija buvo Anglijos (Britų Indijos) kolonija.
Britų valdymo laikais Bengaliją ištiko du didžiuliai badmečiai, nusinešę milijonus gyvybių. Nepaisant to, XIX a. Bengalija tapo svarbiausiu Britų Indijos pramonės ir ekonomikos centrų, su pagrindiniu miestu Kalkutoje. 1877 m. į ją buvo perkaelta visos Britų kolonijos sostinė.
1905 m. Bengalija buvo administraciškai padalinta į vakarinę (hinduistų dauguma) ir rytinę (musulmonų dauguma), kas labai sustiprino nesutarimus tarp dviejų religijų atstovų. Nors vėliau šis padalinimas atšauktas, Bengalijos susiskaldymas jau buvo įsibėgėjęs.
Nuo pat XIX a. Bengalija buvo ir vienas aktyviausių išsivadavimo židinių Indijoje. Šis pasipriešinimas žinomas kaip bengalų renesansas. Jis siejamas su tokiomis asmenybėmis, kaip Raja Ram Mohan Roy, Rabindranath Tagore, Swami Vivekananda. Jų veikla labai daug prisidėjo prie Indijos nepriklausomybės 1947 m.
Mesjė 66
thumb|250px|M66 galaktika Mesjė 66 (dar žymima NGC 3627 ) – spiralinė galaktika, esanti Liūto žvaigždyne. Nuo Žemės ji yra nutolusi 35 milijonus šviesmečių. Objekto regimasis ryškis – 8,9.
Šią spiralinę galaktiką 1780 m. atrado Charles Messier, drauge su ja jis aptiko ir kaimyninę M65 galaktiką. Abi galaktikos priklauso vadinamajam Liūto tripletui (trečiąją galaktiką – NGC 3628 – 1784 m. atrado William Herschel). Liūto tripletui priklausančios galaktikos gravitaciškai veikia viena kitą. Gali būti, kad būtent dėl kitų dviejų galaktikų gravitacinio poveikio Mesjė 66 vijos yra asimetriškos, o branduolys – truputį nutolęs nuo jos centro.
Rutelių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Pašakarnio apylinkės, Pivoraičių apylinkės, Tolučių apylinkės, dalies Girininkų apylinkės ir dalies Medsodžių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. prijungta prie Tytuvėnų apylinkės.
Teofanė
Teofanė (gr. Θεοφανη) – graikų mitologijoje Poseidono mylimoji, kurią jis paslėpė avies pavidalu Krimisos saloje (viena iš etimologinių reikšmių – „Avių šaltinis“), nuo kurios Poseidonas, pasivertęs avinu, susilaukė aukso vilnos ėriuko (Chrisomalas). Šį ėriuką nuo vilkų išgelbėjo Atamantas (Atamas), vėliau ant jo Hela ir Friksas skrido į Kolchidę, o Argonautai vyko ieškoti šio ėriuko auksinės vilnos.
1297 m.
1297 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Kživiecas
Kživiecas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Narevo valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į pietryčius nuo Narevo, apie 17 km į šiaurę nuo Hainuvkos ir apie 39 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
1297 m.
Gimtadieniai
Nedatuota
Stanica
miniatiūra|Rusijos regionai, kuriuose stanica yra gyvenvietės tipas Stanica – kazokų kariuomenės administracinis vienetas, paprastai didelis kaimas su priklausomomis gyvenvietėmis – vienkiemiais (hutorais) ir nausėdijomis. Kazokų kariuomenė paprastai turėdavo nuo kelių iki keliolikos stanicų. Stanicos apygarda būdavo vadinama stanicos jurtu, o kazokų luomo žmonės, gyvenę jame, sudarydavo stanicos bendruomenę. Stanicos susirinkime bendruomenė rinkdavo stanicos valdybą – stanicos atamaną, jo padėjėją ir iždininką.
Balkonas
thumb|250px|Balkonas Romoje
Stanica
Šių dienų Rusijoje stanica yra viena iš kaimiškų gyvenviečių rūšių. Stanicos dydžiu neretai viršija nedidelius miestus. Pvz., stanicoje Ordžonikidzevskaja (станица Орджоникидзевская, Ingušija) 2002 m. gyveno 65,1 tūkst. žmonių.
Balkonas
Balkonas – pastato dalis, išsikišusi aikštele iš fasado. Atsirado Italijoje Renesanso laikais. Balkonai būna uždari ir atviri. Uždari balkonai kartais eina ištisai per kelis aukštus sudarydami kambarių dalį. Tokie balkonai vadinami erkeriais. Balkonai, kurie eina aplink visą pastatą vadinami galerijomis. Atviri balkonai paprastai yra supami baliustrados.
Sunku tiksliai įvardinti, kada atsirado ir pradėtas naudoti balkonų stiklinimas, bet manoma, kad toks naujas balkonų apipavidalinimo būdas atsirado prieš kelis amžius ir pirmieji stiklinimo darbai buvo atliekami naudojant medžio rėmus. Vėliau, kai pasiūloje atsirado ir plastikiniai rėmai, stiklinti balkonus žmonės pradėjo masiškai. Įstiklinto balkono paskirtis ne tik estetinis vaizdas, bet ir šilumos išsaugojimas patalpose.
Salos savivaldybė
Salos savivaldybė  – buvęs administracinis vienetas pietryčių Latvijoje, Sėlijoje. Administracinis centras – Sala. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Jėkabpilio rajono dalies. Buvo suskirstyta į 2 valsčius: Salos ir Sėlpilio. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Jėkabpilio savivaldybės.
Liachai
Lachai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Narevo valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į pietvakarius nuo Narevo, apie 21 km į šiaurės vakarus nuo Hainuvkos ir apie 31 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Siera Leonės vėliava
thumb|225px|right|[[Vaizdas:FIAV 111110.svg|23px Kraštinių santykis: 2:3]] Siera Leonės vėliava – vienas oficialių Siera Leonės simbolių. Vėliava sukurta 1960 m., o pirmąkart oficialiai iškelta 1961 m. balandžio 27 d. Vėliavą sudaro trys vienodos juostos, kurių spalvos – žalia, balta ir mėlyna. Žalia simbolizuoja žemės ūkį, kalnus ir gamtos išteklius. Balta reiškia vienybę ir teisingumą. Mėlyna yra vilties, kad gamtinis Fritauno uostas prisidės prie taikos pasaulyje, simbolis.
Minesotos Timberwolves
Minesotos „Timberwolves“ – NBA Vakarų konferencijos Šiaurės vakarų pogrupio komanda iš Mineapolio miesto Minesotoje.
Istorija
150px|thumb|1996-2008 NBA vadovybė 1987 m. leido įkurti komandą Mineapolio-Sent Polo aglomeracijoje. Komandos vardas buvo išrinktas konkurso būdu.
1995 m. NBA naujokų biržoje „Timberwolves“ pakvietė Kevin Garnett, kuris tapo ilgamečiu komandos lyderiu, tais pačiais metais vyr. treneriu tapo Flip Saunders.
1998 m., praėjus metams po Kevin Garnett beprecedentinio 6 metų, 126 milijonų dolerių kontrakto, klubas buvo pateikiamas kaip išlaidaujantis, būtent tuomet, kai NBA išgyveno 4 mėnesių lokautą.
Žaidėjai
2018 m. gruodžio 9 d. duomenys:
Įamžinti marškinėliai
Minesotos „Timberwolves“ klubas yra įamžinęs garsiausių savo krepšininkų marškinėlius. Numeriai marškinėlių, kuriuos jie nešiojo, daugiau niekada nebus naudojami komandoje. Į šį sąrašą įeina:
Užlaukis
XX a. 1-ojoje pusėje Užlaukio kaime veikė „Leksendruko“ (Aleksandravičiaus) lentpjūvė, varoma lokomobiliu (garo katilu).
1923 m. Užlaukio kaime buvo 25 ūkiai, 128 gyventojai, 1997 m. – 33 ūkiai, 61 gyventojas.
Gyventojai
Užlaukio kaime gimė Augustinas Steigvilas (g. 1924 m. rugpjūčio 28 d.), kunigas, Argentinos lietuvių bendruomenės dalyvis; 1996 m. apdovanotas Gedimino IV-o laipsnio ordinu.
Vinlandas
thumb|275px|right|Vikingų parkas (Niufaundlandas, [[Kanada)]]
Vinlandas (Weinland – „vyno žemė“) – vardas, kuriuo iš Grenlandijos ar Islandijos kilęs vikingas Leifas Eriksonas (Leif Eriksson) apie 1000 metus pavadino žemės teritoriją, esančią Šiaurės Amerikoje, ir ten apsigyveno kaip vienas pirmųjų europiečių.
Remiantis Skalholtso knyga (Skálholtsbók) didysis atradimas įvyko, L. Eriksonui grįžtant į Europą, kai jis nukrypo nuo pasirinkto kurso ir kitapus Dovydo Žemės pastebėjo žemyną.
Flateyjarbók teigia, kad jis pirma grįžo į savo tėvo dvarą Grenlandijoje ir tada išvyko ieškoti lygumų ir miškingos žemės, kurią Bjarne Herjolfsson, būdamas laive, iš tolo pastebėjo, kai plaukė Deiviso sąsiauriu.
Vinlando pavadinimas siejamas su „vynuogėmis“, kurias ten neva radę vikingai. Yra ir kitų Vinlando etimilogijos variantų.
Rašytiniai šaltiniai
Pirmasis rašytinis šaltinis randamas Hamburgo bažnyčios pontifiko gestuose (Gesta Hammaburgensis ecclesiae pontificum), užrašytuose Adomo Brėmeniečio (Adam von Bremen) 1076 m.
Politinė filosofija
Politinė filosofija – esminių klausimų apie valstybę, vyriausybę, politiką, laisvę, teisingumą, nuosavybę, teises, teisę, valdžios vykdomą teisės įgyvendinimą nagrinėjimas: kas tai yra, kodėl (arba ar) tai reikalinga, kas daro vyriausybę legitimia, kokias teises ir laisves ji turi ginti ir kodėl, kokią turi būti vyriausybės forma ir kodėl, kas yra teisė, kokias pareigas piliečiai turi savo legitimiai valdžiai, jei jas turi ir kada galima teisėtai nuversti vyriausybę, jei tai galima iš vis. Kalbant paprasčiau, „politinė filosofija“ yra bendras požiūris arba specifinės nuostatos politikos atžvilgiu, kurios ne visada gali būti laikomos filosofijos mokslo dalimi.
Klasikinis laikotarpis
Kaip akademinė disciplina Vakarų politinė filosofija savo šaknimis remiasi į Senovės Graikijos visuomenę, kurioje miestai – valstybės eksperimentavo su įvairiomis politinės organizacijos formomis, įskaitant monarchiją, tironiją, aristokratiją, oligarchiją ir demokratiją.
Pasaulinis koordinuotasis laikas
miniatiūra|500px|Pasaulinis [[Laiko zona|laiko zonų žemėlapis]] Pasaulinis koordinuotasis laikas arba UTC  – universalus laikas – pasaulinio atominio laiko nulinės laiko juostos standartas.
Kitų laiko juostų laikas nurodomas valandų ir minučių skirtumu nuo UTC.
Pavyzdžiui, Lietuvos laikas yra UTC+2 arba UTC+3 (kai galioja vasaros laikas).
Istorija
Pasaulio laiko standartas buvo GMT  – Grinvičo meridiano astronominis laikas. Taip atsitiko todėl, kad 1884 m. tai buvo daugumos pasaulio žemėlapių nulinis meridianas.
1955 m. buvo sukurtas atominis laikrodis.
1961 m. buvo įvestas UTC – Grinvičo meridiano laikas, skaičiuojamas atominiu laikrodžiu.
Dėl techninių priežasčių bei dėl Žemės sukimosi lėtėjimo UTC nežymiai skiriasi nuo astronominio GMT. Kad atominis laikas nenukryptų nuo astronominio UTC periodiškai įvedamos papildomos sekundės. Kol kas tokios sekundės reikalingos ne kiekvienais metais. Spėjama, kad po kelių dešimčių tūkstančių metų gali reikėti įvedinėti papildomas sekundes kiekvieną dieną.
Aikajärjestelmä
Paderas
Paderas  – miestas Ugandos Šiauriniame regione, Padero rajono centras.
Vieta
Miestas yra maždaug 73 km į pietus keliu nuo Kitgumo, artimiausio didelio miesto, ir maždaug 130 km keliu į rytus nuo Gulu, didžiausio miesto Šiaurinėje Ugandoje.
Aprašas
Padero miestas ėmė sparčiai augti 2000 m., kai buvo įkurtas Padero rajonas. Netrukus mieste ėmė kurtis užsieninės paramos agentūros, užsiėmusios pagalba gyventojams, paveiktiems karo veiksmų šiaurinėje Ugandoje su Viešpaties pasipriešinimo armija. Paramai buvo išeikvota virš milijardo JAV dolerių, tačiau nuo jos mažai kas pasikeitė dėl korpucijos, prasto planavimo, prasto įgyvendinimo, prasto vadovavimo ir neatsiskaitymo už panaudotas lėšas, kai finansavusios agentūros to nereikalavo.
Gyventojai
2002 m. gyventojų surašymas nustatė, kad tada mieste gyveno 8 678 gyventojai. 2008 m. Ugandos statistikos biuras (Uganda Bureau of Statistics; UBOS) paskaičiavo, kad tais metais mieste gyveno apie 11600 gyventojų. 2011 m. viduryje UBOS duomenimis mieste gyveno 13500 žmonių.
Dėmesio verti objektai
Dėmesio verti objektai Padere ir netoli jo:
Lapuchuvka
Lapuchuvka  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Narevo valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Kaimas įkurtas apie 1575 metus.
Kleopas Jurgelionis
Kleopas Jurgelionis (1886 m. sausio 17 d. Virbališkiai, Kupiškio valsčius – 1963 m. gruodžio 24 d. Riversaidas, palaidotas Čikagoje) – Lietuvos poetas, kritikas, vertėjas, žurnalistas.
Biografija
Brolis Antanas Jurgelionis. 1896–1907 m. gyveno Sankt Peterburge, kur lankė Šv. Kotrynos progimnaziją, vėliau gimnaziją. Pirmasis Peterburgo lietuvių teatro aktorius ir vedėjas, vaidino lietuvių mėgėjų spektakliuose, bendravo su K. Būga. 1907 m. už revoliucinę veiklą buvo įkalintas Vilkaviškio kalėjime, iš ten pabėgo į Suomiją, vėliau atsidūrė Prancūzijoje, paskui Škotijoje. Ten 1907–1908 m. redagavo lietuvių laikraštį „Rankpelnis“. 1908 m. Jogailos universitete Krokuvoje studijavo kalbotyrą.
Nuo 1909 m. gyveno JAV, 1911 m. laikraščio „Lietuva“ redakcijos antrasis redaktorius, bendradarbiavo laikraščiuose „Kova“ bei „Naujienos“, 1914–1915 m. redagavo žurnalą „Jaunoji Lietuva“, 1918–1919 m. laikraštį „Darbas“. 1919 m. baigė teisę Čikagos universitete, šiek tiek vertėsi advokato praktika. 1919–1923 m. laikraščio „Naujienos“, 1938–1941 m. laikraščio „Tėvynė“ redaktorius.
Beržonka
Beržonka – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 1 km nuo Ausieniškių.
Egidijus Stancikas
Egidijus Stancikas (g . 1966 m. balandžio 19 d. Tauragėje) – lietuvių aktorius, kultūros vadybininkas, politikas.
Anaheimo Ducks
Anaheimo „Ducks“ – NHL Vakarų konferencijos, Ramiojo vandenyno pogrupio ledo ritulio komanda iš Anaheimo, Kalifornijos.
Egidijus Stancikas
Išsilavinimas
1986–1990 m. studijavo LTSR Valstybinėje konservatorijoje ir baigė aktorystės studijas (pedagogai: Algė Savickaitė, Henrikas Vancevičius, Stefa Nosevičiūtė). 2003 m. baigė magistrantūros studijas Kauno technologijos universiteto vadybos ir ekonomikos fakultete.
Anaheimo Ducks
Istorija
Klubas buvo įkurtas 1993 m. Volto Disnėjaus kompanijos iniacityva, pagal filmą „The Mighty Ducks“. Disnėjus 2005 m. pardavė komandą Henriui ir Siuzanai Samueliams, kurie pakeitė pavadinimą į Anaheimo „Ducks“.
Egidijus Stancikas
Išsilavinimas
2016 m. birželio 3 d. apgynė disertaciją „Suaugusiųjų dramos teatro žiūrovų kultūrinio sąmoningumo saviugda“ (VDU SMF, Edukologijos katedra) ir įgijo daktaro mokslinį laipsnį.
Karjera
Vaidino J.Jurašo, J.Vaitkaus, I.Paliulytės, G.Padegimo režisuotuose spektakliuose. Suvaidino Konstantiną filme „Gyvenimas po klevu“ (rež. Kazimieras Musnickas, 1988 m., LTV), veda renginius, televizijos laidas.
Kušliai (Anykščiai)
Kušliai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Svėdasų.
Egidijus Stancikas
Karjera
Nuo 1990 m. – Nacionalinio Kauno dramos teatro aktorius, o 2007 m. – šio teatro vadovas.
Kubilių apylinkė (Kelmė)
Kubilių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos vakarinėje dalyje.
Egidijus Stancikas
Karjera
2023 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimuose pagal TS-LKD sąrašą išrinktas 2023–2027 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos nariu.
Kubilių apylinkė (Kelmė)
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Tytuvėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Tytuvėnų rajonui. 1954 m. prijungta Pagryžuvio apylinkė, dalis Girininkų apylinkės ir dalis Mockaičių apylinkės, o dalis Kubilių apylinkės prijungta prie Mockaičių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Kubilių apylinkė prijungta prie Tytuvėnų apylinkės.
Vengrijos futbolo varžybos 1938–1939 m.
Vengrijos futbolo varžybos 1938–1939 m.
1298 m.
1298 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Nedatuoti
Sviloniai
Sviloniai – kaimas Jonavos rajono savivaldybės pietvakariuose, šalia kelio. Seniūnaitijos centras.
Istorija
1364 m. pirmą kartą kaimas paminėtas kryžiuočių kronikose. XX a. viduryje kaimas buvo Svilonių apylinkės centras.
Mesjė 67
thumb|250px|M67 spiečius Mesjė 67 – padrikasis spiečius, esantis Vėžio žvaigždyne. Atstumas iki šio spiečiaus yra 2700 šviesmečių. Objektas dar žymimas Mesjė NGC 2682 numeriu. Jo regimasis ryškis – 6,1.
Tai pats seniausias spiečius visama Mesjė kataloge, ir apskirtai vienas seniausių žinomų padrikųjų spiečių. Jo amžius apie 4 milijardai metų, sulyginamas (bet vis dar jaunesnis) nei Saulės sistemos amžius. Seniausias žinomas Paukščių tako spiečius (NGC 188) yra apie 7 milijardų metų amžiaus. Dažniausiai padrikieji spiečiai suyra daug anksčiau. Dėl panašios cheminės sudėties ir amžiaus, spiečius tinka Saulės tipo žvaigždžių evoliucijai nagrinėti. Jame yra apie 100 į Saulę panašių žvaigždžių. Jame taip pat yra apie 200 baltųjų nykštukių 11 didelių K spektrinės klasės milžinių. Yra ir keletas mėlynųjų atsilikėlių.
Patį spiečių atrado Johann Gottfried Koehler maždaug 1779 m, tačiau pro jo teleskopą paskiros žvaigždės greičiausiai nebuvo matyti. Žvaigždes pirmasis įžiūrėjo Charles Messier 1780 m. Nepriklausomai atradęs spiečių, C.Messier įtraukė jį į savo katalogą.
Apkaba (šovinių)
thumb|200px|Aštuonių šovinių vidinė apkaba [[M1 Garand šautuvui]]
Apkaba (, charger; ) – nedidelis įtaisas (pvz., metalinė juostelė užlenktais kraštais), kuris sujungia 5–15 šovinių į visumą ir palengvina šaunamojo ginklo užtaisymą šoviniais (o revolverių – ir tūtelių bei neiššautų šovinių pašalinimą).
Dažnai apkabas painioja su dėtuvėmis,.
Apkabomis sujungti šoviniai būna paruošti išsyk ginklui užtaisyti. Neretai šoviniai būdavo ir saugomi apkabose.
Perkėlinė apkaba
Perkėlinė apkaba (, stripper, charger) naudojama greitai šoviniams įdėti į neatskiriamą dėtuvę. Apkaba įstatoma į specialų lizdą ir šoviniai sustumiami į dėtuvę, o apkaba išmetama (ar gali būti pakartotinai pripildyta šovinių ir vėl panaudota). Šaudymui perkėlinė apkaba nereikalinga.
Šias apkabas sugalvojo Paulis Mauzeris (Paul Mauser) 1889 m.
Perkėlines apkabas naudojo daug šautuvų (pvz., vokiškas Mauzerio šautuvas, rusiškas Mosino šautuvas , rusiškas karabinas SKS ), kai kurie pistoletai (Mauser C96 , 1912 m. Steyr ).
Kartais perkėlinės apkabos naudojamos užtaisyti atskiriamoms dėtuvėms (pvz., šautuvo M16).
Vidinė apkaba
Kai kurie šautuvai naudoja vidines apkabas. Tokia apkaba su šoviniais įdedama į ginklo neišimamą dėtuvę ir iš jos išmetama tik iššovus paskutinį šovinį arba paskutinį šovinį įstūmus į šovinio lizdą,
Pirmasis vidinę apkabą panaudojo Ferdinandas Manlicheris (Ferdinand Mannlicher) jo sukurtame Manlicherio M1885 šautuve. Dėl to neretai kitų konstruktorių šautuvų pavadinimuose (pvz., Steyr-Mannlicher, Carcano-Mannlicher) atsirado žodis Mannlicher, jis rodo, kad tie šautuvai užtaisomi Manlicherio sugalvotomis vidinėmis apkabomis.
Taip pat vidines apkabas panaudojo 1892 m. prancūzų kavalerijos Berthier karabine, šautuvuose Steyr-Mannlicher M1895, M91 Carcano. Žinomiausias toks šautuvas yra JAV M1 Garand.
Vienas didžiausių vidinių apkabų trūkumų yra tai, kad tokių ginklų dėtuvių paprastai neįmanoma papildyti šoviniais, kai dalis jų iššaudyta. Tenka arba iššaudyti likusius šovinius, arba išmesti pertraukiant spyną.
Revolverių apkabos
250px|thumb|right|Mėnuliška ir pusmėnuliška revolverių apkabos Revolveriuose naudojamos dvejopos apkabos, kurios iš esmės yra vidinės, įdėjus šovinius jos lieka revolveryje. Apkabos šovinius laiko labai tvirtai, todėl šoviniams įdėti ir išimti paprastai naudoja specialius įrankius. Revolveriuose dar naudoja specialias užtaisykles (speedloader), kurie irgi padeda sparčiai užtaisyti revolverį, bet jos yra sudėtingesni įtaisai negu apkabos ir užtaisius jos pašalinamos.
Mėnuliška apkaba
Mėnuliška apkaba yra žiedo formos metalo gabalas, į kuris ratu laiko visą komplektą šovinių (paprastai 6), reikalingą užtaisyti revolverio būgneliui (dėtuvei). Naudojant tokią apkabą galima į būgnelį išsyk sudėti visus šovinius arba išsyk ištraukti visus 6 šovinius arba iššautas tūteles.
Tokios apkabos kartais nešiojamas ant diržo.
Klasikinė revolverio konstrukcija pritaikyta atbrailiniams šoviniams, o mėnuliška apkaba leidžia naudoti beatbrailius šovinius, skirtus pistoletams. Karo metu tai buvo svarbu, kadangi leido supaprastinti aprūpinimą šoviniais. Pvz., britiškiems Webley revolveriams buvo galima naudoti JAV „koltų“ ir „tompsonų“ .45 ACP šovinius.
Ši apkaba buvo išrasta prieš Pirmąjį pasaulinį karą, maždaug 1908 m.