cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ema Sarafinaitė
Ema Sarafinaitė (g. 2004 m. birželio 7 d. Jonavoje) – Lietuvos lengvaatletė, kuri specializuojasi sprinto ir barjerinio bėgimo rungtyse, nacionalinė čempionė.
Biografija
2020 m. Sarafinaitė tapo Lietuvos jaunių čempione.
2023 m. birželio 22 d. Europos komandiniame čempionate kartu su Luku Sutkumi, Modesta Juste Morauskaite ir Tomu Keršuliu pasiekė naują Lietuvos rekordą 4x400 m mišrios etsfatės bėgime (3:15.95).
Doktor Pedro P. Penija
Doktor Pedro P. Penija – gyvenvietė pietvakariniame Paragvajaus kampe, Bokerono departamente. Įsikūrusi Argentinos pasienyje, Pilkomajo upės kairiajame krante. ~6000 gyventojų. Pasiekiama keliu iš Noilando. Apylinkėse įsikūrusios indėnų misijų gyvenvietės.
Istorija
Gyvenvietė pavadinta Paragvajaus prezidento Pedro Pablo Peña garbei. 1973-1992 m. buvo Bokerono departamento administraciniu centru.
Kryžiškių tvenkinys
Kryžiškių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Vilniaus rajone, 4,5 km į pietus nuo Pagirių. Sudarytas užtvenkus Asdrės upę (Vokės intakas) 1,1 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 2,26 km, plotis – iki 0,23 km. Tvenkinys sudarytas iš 4 dalių, viena nuo kitos atskirtų skersai supiltų kelių metrų pločio pylimų. Altitudė 134,8 m. Šiaurinė dalis labai užžėlusi vandens augalais. Šiaurinis ir rytinis krantai aukšti. Priešsroviui iškart prasideda Keturiasdešimt totorių tvenkinys. Krantai ištisai apaugę medžiais. Tvenkinį iš rytų supa Melekonių miškas, iš vakarų – Ropėjos miškas. Šiaurinėje pakrantėje įsikūręs Tarnėnų kaimas. Vakariniu tvenkinio krantu eina Trakų rajono riba. Kiek atokiau į rytus nutiestas kelias.
Tvenkinys įrengtas 1977 m.
Daugybinio intelekto teorija
Daugybinio intelekto teorija – H. Gardnerio intelekto teorija, teigianti, jog žmogaus intelektas nėra vienas nekaitus duomuo, išmatuojamas intelekto koeficiento (IQ) testu. Šią teoriją H. Gardneris aprašė 1983 m. išleistoje knygoje „Proto ribos: daugialypių intelektų teorija.“ Remdamasis 1989 metais atliktais tyrinėjimais, tvirtina, kad intelektą sudaro ne vienas, o daug lygiaverčių sugebėjimų, kurių kiekvienas turi simbolių sistemą – savitą informacijos perdirbimo vienetą. H. Gardnerio teoriją kritikavo dėl empirinių įrodymų trūkumo ir priklausomybės nuo subjektyvaus sprendimo.
H. Gardnerio teigimu yra 8 skirtingi intelektai. Remdamasis konkrečiais kriterijais jis apibūdino ir pristatė aštuonis intelekto tipus. Vėliau šiuos daugialypius intelektus pedagogas Steven Rudolph papildė dar dviem intelektais. Išskiriami šie intelektai: kalbinis, vizualinis, erdvinis, loginis, bendrasis kūno, kūno subtilusis, tarpasmeninis, intrapersonalinis, muzikinis, gamtinis.
Daugialypių intelektų tipai
Howardas Gardneris knygoje „Proto ribos: daugialypių intelektų teorija“ įvardijo aštuonis daugialypius intelektus:
Kalbinis intelektas
Kalbinis intelektas – gebėjimas tiksliai vartoti kalbą, siekiant išreikšti mintis, mąstyti ir suprasti kitus.
Vizualinis intelektas
Gebėjimas mąstyti vaizdiniais, perkelti vaizdinius į realybę – piešti, spalvinti.
Erdvinis intelektas
Gebėjimas suvoki regimąjį pasaulį, atvaizduoti erdvių, objektų modelius.
Loginis intelektas
Loginis intelektas – gebėjimas mąstyti ir dėlioti logines sekas, atlikti skaičiavimus, analizes, rasti sekas.
Bendrasis kūno intelektas
Bendrasis kūno intelektas – gebėjimas pažinti kūną ir juo naudotis.
Kūno subtilusis intelektas
Kūno subtilusis intelektas – gebėjimas koordinuoti akių ir rankų judesius, įvaldyti smulkiąją rankų motoriką.
Tarpasmeninis intelektas
Tarpasmeninis intelektas – gebėjimas bendrauti ir suprasti kitą žmogų, pajusti empatiją.
Intrapersonalinis intelektas
Intrapersonalinis intelektas – gebėjimas reflektuoti, užsiimti introspekcija.
Muzikinis intelektas
Muzikinis intelektas – gebėjimas atpažinti melodijas, tonus ir ritmus.
Gamtinis intelektas
Gamtinis – gebėjimas susilieti su gamta, skirti gyvūnų, augalų rūšis, pastebėti pokyčius gamtoje.
Kritika
J. Traub‘as didžiausiu teorijos trūkumu įvardijo, empirinių tyrimų nebuvimą, patvirtinančių H. Gardnerio teoriją. . D. T. Willingham, hierarchinis požiūris į gebėjimus – vyraujantis požiūris kad tai nėra teorija, o tik tam tikras duomenų išdėstymas. Pagrindinis priekaištas, jog daug atskirų gebėjimų dalyvauja tuose pačiuose pažintiniuose procesuose, kurie pagal H. Gardnerio kriterijus yra laikomi atskirais gebėjimais. Tokią pačią nuomonę išreiškė ir J. White. Kritikai pabrėžia, kad pats H. Gardneris niekada nėra sukūręs išsamaus šios teorijos taikymo ugdymo įstaigoje plano ir propaguojantys šios teorijos sklaidą dirba nepriklausomai nuo H. Gardnerio. Dar vienas ryškus priekaištas, kad H. Gardneris niekada nepalaikė tradicinio mokymo stiliaus, kurio pagrindas yra mokytojas. Jis palaikė mokymo metodą, kai pagrindinis dėmesys sutelkiamas į vaiką, o ne į pedagogą.
Alionavičai
Alionavičai – kaimas šiaurės rytų Baltarusijoje, 32 km į šiaurės rytus nuo Talačyno.
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Oršos apskrities Alionavičų valsčiaus centras.
Lobinių tvenkinys
Lobinių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Vilniaus rajone, 8,5 km į šiaurės rytus nuo Lavoriškių. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Taurijos intako T-3 intakas, Vilnios baseinas) 2,5 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,24 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 183,9 m. Krantai žemi, apaugę medžiais ir krūmynais, pietinėje pakrantėje stūkso miškelis, aplink kitus krantus plyti pievos. Šalia yra Lobinių kaimas.
Rozalimo bažnyčios šventoriaus koplyčia
Koplyčia stovi šventoriaus pietiniame kampe priešais bažnyčią, prie pagrindinės miestelio aikštės. Šventorių perimetru juosia medžių eilė, pastaruoju metu priekyje gerokai praretinta. Tarp koplyčios ir šventoriaus vartų, aikštės pusėje, pastatytas ąžuolinis Jono Jagmino paminklas Daugyvenės krašto kovotojams už Lietuvos laisvę (2006 m.). miniatiūra|240px|left|Bažnyčios ir šventoriaus koplyčios (varpinės) kompleksas, 2019 m.
Istorija
1771 m. Rozalimo bažnyčios inventoriuje buvo užrašyta: „''Tvirta medinė bažnyčia buvo skiedrų stogu, su dideliu kupolu viduryje ir dviem nedideliais bokšteliais virš įėjimo. Priešais įėjimą į bažnyčią ant šventoriaus ribos stovėjo su vartais sutapdinta varpinė, kurioje kabėjo 3 varpai. Šventorius buvo aptvertas kartimis''“.
1850 m. bažnyčios šventorius baigtas apjuosti akmens mūro tvora su vartais, o 1858 m. šventoriuje pastatyta medinė koplyčia su balkonu ir „skulptoriaus darbo altoriumi”.
XIX a. devintajame dešimtmetyje bažnyčia įgijo nūdienį vaizdą, juoba jog tuo metu buvo suremontuota šventoriaus tvora, pastatyti ir dabartiniai vartai su varteliais. Per miestelio gaisrą 1930 m. sudegė aukšta medinė varpinė, stovėjusi atskirai aikštėje, priešais bažnyčią. Išsilydė joje kabėję 3 varpai, kurie svėrė 100, 500 ir 1000 svarų. Iš jų metalo liekanų nulietas vienas ir jis buvo pakabintas laikinoje varpinėje šventoriuje. 1944 m. vokiečių okupacijos metais varpas buvo nukabintas ir paslėptas. Trijų varpų motyvas panaudotas kuriant Rozalimo herbą.
Architektūra
Koplyčia liaudies architektūros stiliaus, kompaktiško, vientiso tūrio. Ji medinė, karkasinės konstrukcijos, apkalta vertikaliomis lentomis. Statinys stačiakampio plano, 4x4 m dydžio, su trisiene apside. Priekiniu fasadu orientuota į bažnyčios pusę. Virš dvišlaičio stogo iškilęs dviejų tarpsnių varpinės bokštelis su akustinėmis angomis, užsibaigiantis prizmine viršūne. Smailėje įstatytas geležinis ornamentuotas kryžius.
Fasado centre įrengta durų anga su arkos formos sąrama. Joje įstatytos dvivėrės durys apkaltos „rombu“. Priekyje, virš įėjimo esanti stačiakampė durų anga anksčiau buvo durys į penkiakampį balkonėlį (nuardytas). Jis tarnaudavęs kaip sakykla per atlaidus. Šoniniuose fasaduose įrengta po vieną stačiakampį langą. Viduje buvo altorius su Nukryžiuotojo skulptūra.
Girininkų I apylinkė (Šilutė)
Girininkų I apylinkė (iki 1950 m. Girininkų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Timano kalvagūbris
Šiaurinė Timano kalvagūbrio dalis patenka į tundros ir miškatundrės zoną, pietinė – į taigą. Yra naftos ir dujų telkinių (Timano-Pečoros naftos ir dujų baseinas).
Aleksandras Žyžemskis
Kunigaikštis Aleksandras Žyžemskis (?–1645) – LDK valstybinis veikėjas. Karaliaus rūmininkas, Oransko ir Perlovsko girininkas, Minsko satlininkas (1635–1640 m.), Lietuvos didysis taurininkas (1640–1643 m.) ir Lietuvos didysis pastalininkis (1643–1645 m.).
Biografija
Kunigaikščių Žyžemskių (Riurikaičiai) giminės atstovas. Kristupo Jaroševičiaus Žyžemskio vyresnysis sūnus. Jaunesnieji broliai – kunigaikščiai Steponas, Kristupas ir Tomas.
1635 m. vasario 14 d. Aleksandras Žyžemskis gavo Minsko stalininko pareigybę, 1640 m. tapo Lietuvos didžiuoju taurininku, o nuo 1643 m. – Lietuvos didysis pastalininkis.
1635 m. kartu su Minsko stalininko pareigybe gavo dvaro žemių Jevcikevičiuose (Rečicos pavietas) ir Karpovičiuose (Mozyriaus pavietas).
1645 m. balandį Aleksandras Žyžemskis mirė.
Nepriklausomybės ąžuolai (Vytogala)
Vytogalos Nepriklausomybės ąžuolai – trys istoriniai ąžuolai, augantys Šilalės rajono savivaldybėje, Vytogalos kaime (Upynos sen.), legendinės „Lituanikos“ piloto Stasio Girėno gimtosios sodybos vietoje. Jie pasodinti 1928 m. Lietuvos nepriklausomybės 10-mečio proga. Medžiai auga priešais bendruomenės namus, aplink masyvų akmenį, ant kurio pritvirtinta granito lenta su įrašu: „ATLANTO NUGALĖTOJO / STASIO GIRĖNO / 1893 1933 / GIMTINĖ“. miniatiūra|180px|left|4 skirtingi ąžuolai aplink atminimo akmenį
Atminimo akmuo stūkso prie kaimo pagrindinės S. Girėno gatvės, kelio. Aplink akmenį, keturiuose kampuose, auga keturi skirtingų dydžių ąžuolai, iš kurių 3 pasodinti 1928 m., o ketvirtasis atsodintas 1989 m. vietoj sunykusio. Ploniausias ąžuolas auga priešais akmenį, dešinėje. Iki 1969 m. šio akmens vietoje dar stovėjo medinis atminimo kryžius. Šiuo metu ornamentuotas dviejų kryžmų kryžius stovi kitoje vietoje, šalia. 1990 m. jis atstatytas pagal dailininko Adomo Varno projektą.
Duomenys
Šilalės rajono savivaldybės tarybos 2006 m. gruodžio 29 d. sprendimu Nr. T1-1324 trys S. Girėno gimtinės ąžuolai paskelbti saugomu gamtos paveldo objektu. Keturių medžių grupė aplink akmenį išsidėsčiusi stačiakampio ploto kampuose. Saugoma 300 kv. m teritorija. Pateikiamos dviejų storiausių grupės ąžuolų charakteristikos (duomenų šaltiniai: 2010-05-16):
Gurupi
Didžiausi intakai: Kažuapara, Korasi Parana.
Vidurupio vaga labai slenkstėta. Šiose vietose upės baseinas retai gyvenamas, įsteigtas Gurupi biologinis rezervatas, Aukštutinės Gvamos, Aukštutinės Turiasu indėnų teritorijos (gyvena gvažai, kaaporai, tembiai). Miestai prie Gurupi – Boa Višta do Gurupi, Vizeu, prie žiočių atšakos – Karutapera.
Rimantas Babrauskas
Rimantas Babrauskas (g. 1960 m. liepos 14 d.) – lietuvių sportinio jojimo raitelis.
Biografija
Lietuvos rinktinės narys (1977–2007), 3 kartus (1978, 1983, 2010) Lietuvos konkūrų čempionas, 3 kartus (1983, 1985, 1988) SSRS konkūrų komandinės rungties ir 1 kartą (1986) jojimo jaunais žirgais čempionas, 1987 vicečempionas, 1983 m. SSRS tautų spartakiados komandinės rungties laimėtojas.
1994 m. tapo pirmuoju Lietuvos žirgų sporto raiteliu istorijoje, iškovojusiu teisę dalyvauti Pasaulio taurės finalinėse varžybose.
Vysačanai
Vysačanai – kaimas šiaurės rytų Baltarusijoje, 34 km į pietvakarius nuo Lioznos.
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Oršos apskrities Vysačanų valsčiaus centras.
Bradzecas
Istorija
XIX a. buvo dvaras, Ihumeno apskrities Bradzeco valsčiaus centras.
Lapalių apylinkė
Lapalių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Cheneral Euchenio A. Garajus (Bokeronas)
Cheneral Euchenio A. Garajus  – gyvenvietė pačiuose Paragvajaus vakaruose, Bokerono departamente, Bolivijos pasienyje. Beveik 1000 gyventojų (visoje apygardoje – daugiausia gretimoje Nueva Asunsjono gyvenvietėje). Netoliese baigiasi Transčako plentas ir yra pasienio postas.
Istorija
Gyvenvietė pavadinta generolo Eugenio Alejandrino Garay garbei. 1973–1992 m. buvo tuometinio Nueva Asunsjono departamento administracinis centras.
Gintarė Marija Ščavinskaitė
Gintarė Marija Ūsė (Ščavinskaitė) (g. 1992 m. sausio 13 d.) – Lietuvos šokėja, šiuolaikinio šokio atlikėja ir choreografė.
Biografija
2008–2010 m. mokėsi šokio ir buvo šokio klubo „Flamingas“ narė (Šiaulių konservatorija). 2010–2013 m. baigė šokio pedagogikos profesinio bakalauro studijas (Vilniaus kolegija). Baigė įvairius šokio seminarus, dalyvavo tarptautiniuose festivaliuose (pvz., Naujasis Baltijos šokis (2015, 2016), Tarptautinis šokio festivalis AURA ir kt.).
Nuo 2017 m. spalio dirba Klaipėdos šokio teatre „PADI DAPI Fish“. Anksčiau – Kauno šokio teatre AURA, kuriame dirbo su įvairiais menininkais. Ten susipažino su belgų šokėju Niels Claes, su kuriuo 2017 m. liepą persikėlė drauge dirbti į Klaipėdą. Bendražmogiška tapatybės paieškų tema jie kartu sukūrė šiuolaikinio šokio spektaklį „Aside“ (Pre-premjera įvyko 2017 m. rugpjūčio 10 d. Klaipėdos kultūros fabrike, tikroji premjera – 2017 m. rugsėjį tarptautiniame šiuolaikinio meno festivalyje „PLArTFORMA“ Klaipėdoje). Spektaklis abiem kūrėjams – idėjos bendraautoriams, choreografams ir šokėjams – 2018 m. pelnė aukščiausią Lietuvoje teatro apdovanojimą.
Raimundas Udrakis
Raimundas Udrakis (g. 1965 m. kovo 30 d.) – lietuvių sportinio jojimo (konkūrų) raitelis, ilgametis (1983-1990 m.) Lietuvos konkūrų rinktinės narys, pirmasis ir kol kas vienintelis lietuvių raitelis, dalyvavęs olimpinėse žaidynėse. 1988 m. Seulo olimpiadoje jis varžėsi asmeninėje ir komandinėje rungtyse. Nuo 2013 m. dirba jojimo treneriu. Lietuvos veterinarijos akademijos absolventas (1996 m.).
1988 m. vasaros olimpinėse žaidynėse tapo pirmuoju ir kol kas vieninteliu lietuvių sportinio jojimo raiteliu, kuris dalyvavo olimpinėse žaidynėse.
Biografija
Raimundas Udrakis jojimo treniruotes Žagarės miesto žirgyne pradėjo lankyti 1976 m. Jau po 4 metų (1980 m.) tapo Lietuvos jaunių čempionu, vėliau iškovojo nemažai pergalių ir prizinių vietų Lietuvos ir tuometinės TSRS čempionatuose bei tarptautinėse varžybose. Tapo Lietuvos jaunimo konkūrų (1984 m.) ir Lietuvos spartakiados (1985 m.) čempionu, Europos jaunimo čempionato individualių konkūrų varžybų (1986 m.) bronzos medalininku, TSRS čempionu (1987 ir 1988 m.).
1987 m. Raimundas Udrakis buvo išrinktas į geriausių Lietuvos sportininkų dešimtuką (užėmė 9 vietą). 1988 m. startavo Seulo vasaros olimpinėse žaidynėse.
Raimundo Udrakio treneriais buvo R. Šalkauskas, S. Paknys, A. Samoška, E. Civinskas.
Nuo 1991 m. gyvena ir dirba Vokietijoje. Nusivylęs Lietuvos žirginio sporto funkcionierių neveiklumu, Raimundas Udrakis išvyko į Seppenrade klubą, kai jį pakvietė vienas iš klubo vadovų Alfred Helmig. Jojimo meno mokėsi pas žinomus Europos žirginio sporto specialistus. 2006 m. baigė Warendorf valstybinę jojimo mokyklą (Vokietija). Nuo 1991 m. iki 2011 m. aktyviai sportavo, įvairiose varžybose (nuo A iki S*** klasės) iškovojo daugiau kaip 1300 prizinių vietų, jodamas su 83 žirgais. Baigęs sportinę karjerą, pradėjo dirbti treneriu (nuo 2013 m.). Žymiausi auklėtiniai – Benas Gutkauskas, Egor Shchibrik.
Pasiekimai
Olimpinės žaidynės: 1988 m. Seulo olimpiadoje su žirgu Dekoracija – 71 vieta atrankos varžybose, 15 vieta – komandinėse varžybose.
Lietuvos varžybos: Lietuvos jaunių (1980, žirgas Valdivija), jaunimo čempionas (1984, žirgas Grimas); Lietuvos jaunų žirgų čempionato nugalėtojas (1985, žirgas Dekoracija); Lietuvos čempionato bronzos medalio laimėtojas (1985, žirgas Grimas); Lietuvos spartakiados čempionas (1985, žirgas Bezmenas); Lietuvos čempionato bronzos medalio laimėtojas (1990, žirgas Miražas).
TSRS varžybos: TSRS jaunimo čempionas (1983, žirgas Grimas); TSRS uždarų patalpų jaunų žirgų taurės nugalėtojas (1984, žirgas Dekoracija); TSRS komandų čempionas (1984, 1985, žirgas Grimas; 1986, 1988, žirgas Dekoracija); TSRS jaunimo žaidynių komandų čempionas (1985, žirgas Dekoracija); TSRS jaunų žirgų čempionato nugalėtojas (1985, žirgas Dekoracija); TSRS Tautų spartakiados vicečempionas ir komandinių varžybų čempionas (1986, žirgas Dekoracija); TSRS čempionas (1987, 1988, žirgas Dekoracija).
Tarptautinės varžybos: Pabaltijo žiemos taurės varžybų prizininkas (1983, žirgas Formatas); Europos jaunimo čempionato Prancūzijoje Didžiojo prizo rungties trečiosios vietos laimėtojas ir bronzos medalio absoliučioje įskaitoje laimėtojas (1986, žirgas Dekoracija); Vakarų Europos lygos Pasaulio taurės varžybose Suomijoje – 10-oji vieta (1986 m., žirgas Dekoracija) ir Nyderlanduose – 8-oji vieta (1987, žirgas Dekoracija); tarptautiniame turnyre Ochtrupe (Vokietija) Didžiojo prizo rungtyje – 5-oji vieta (1988, žirgas Dekoracija); tarptautiniame Herborno turnyre (Vokietija) – 3-ioji vieta (1988, žirgas Dekoracija).
Doverio sąsiauris
thumb|240px|Doverio sąsiauris
Doverio sąsiauris arba Pa de Kalė  – sąsiauris, skiriantis Didžiąją Britaniją nuo Europos žemyno (Prancūzijos). Pietvakariuose pereina į La Manšo sąsiaurį, o šiaurės rytuose – į Šiaurės jūrą. Ilgis 37 km, mažiausias plotis 32 km. Gylis iki 64 m. Svarbiausi uostai: Doveris (Jungtinė Karalystė), Kalė, Diunkerkas (Prancūzija).
Sąsiauriu vyksta intensyvi laivyba (ir skersai, ir išilgai), be to, dugnu nutiestas ir 1994 m. gegužės 6 d. atidarytas Eurotunelis.
Žemaitkiemio apylinkė (Šilutė)
Žemaitkiemio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Saugų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šilutės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Traksėdžių apylinkės.
Dabramysliai
Dabramýsliai – agromiestelis šiaurės rytų Baltarusijoje, 14 km nuo Lioznos. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo miestelis ir dvaras, Oršos apskrities Dabramyslių valsčiaus centras.
Kavalevičai
Kavalevičais vadinamos Baltarusijos gyvenvietės:
Mikulina
Mikulina vadinami kaimai:
Kamsamolskaja
Kamsamolskaja – kaimas pietinėje Baltarusijoje, 25 km į pietryčius nuo Kapyliaus.
Istorija
Anksčiau vietovė vadinosi Pukava. XIX a. buvo du kaimai, čia veikė Ihumeno apskrities Pukavos valsčiaus centras. 1964 m. pervadinta Kamsamolskaja.
Apolonija (Ilyrija)
Apolonija – antikinis miestas, įsikūręs Ilyrijoje, dabartinėje pietvakarių Albanijoje, prie Vjosės upės senosios vagos.
Įkurtas 588 m. pr. m. e. graikų kolonistų. Klestėjo romėnų valdymo laikais. Patyrė nuosmukį IV a. po žemės drebėjimo, kuris pakeitė upės vagą. Apleistas vėlyvojoje antikoje. Šalia miesto driekėsi žymus romėnų kelias Via Egnatia, kuris buvo ypač svarbus provincijos ekonomikai.
Antigviečiai
Didžioji dauguma antigviečių – vergų iš Afrikos (daugiausia Vakarų) palikuonys, į salas atkeldinti XVII a. antroje pusėje – XIX a. pr. Maišytos kilmės (mulatų) ir baltųjų skaičius neženklus (atitinkamai 4,7% ir 1,6 %). Tauta ėmė klostytis 1967 m. kraštui gavus dalinę, o 1981 m. visišką nepriklausomybę.
Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu (cukranendrės, medvilnė, daržovės, citrusai).
Kultūriškai antigviečiai artimi kitoms Karibų salų tautoms. Išlaikę afrikietiškų tradicijų, folkloro.
Verdainės apylinkė
Verdainės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šilutės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šilutės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Traksėdžių apylinkės.
Stereo Mike
Mihalis Exarhos (g. 1978 m. Pirėjas, Graikija), profesionaliai žinomas sceniniu vardu Stereo Mike – graikų hiphopo atlikėjas. Jis yra pirmasis MTV Europos muzikos apdovanojimų „Best Greek Act“ kategorijos laureatas. Stereo Mike su dainininku Loukas Giorkas atstovavo Graikijai 2011 m. Eurovizijoje su daina „Watch My Dance“, kuri užėmė septintą vietą su 120 taškų.
Kolgujevas
thumb|230px|Palydovinė nuotrauka
Kolgujevas  – sala Barenco jūros pietryčiuose, priklauso Rusijos Nencų autonominei apygardai. Plotas 3495,5 km². Paviršiaus aukštis iki 176 m. Būdingas moreninių kalvų reljefas. Daug ežerų ir pelkių. Paviršių dengia arktinė samanų ir kerpių tundra.
Saloje gyvena ~300 gyventojų, daugiausia nencai, kuri verčiasi elnininkyste, žvejyba, medžiokle. Veikia nafos gavybos bendrovė. Pagrindinės gyvenvietės – Bugrinas, Severnas.
Kavalevičai (Puchavičai)
Kavalevičai – kaimas vidurio Baltarusijoje, 6 km į šiaurės rytus nuo Šacko.
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir palivarkas Ihumeno apskrities Šacko valsčiuje.
Anglakalbiai kanadiečiai
Anglakalbiai kanadiečiai  – viena iš dviejų pagrindinių kanadiečius sudarančių potaučių: iš anglų kilę ir/arba anglakalbiai Kanados gyventojai. 2008 m. 56,9 % kanadiečių save laikė anglakalbiais, dar 16,1 % – dvikalbiais (angliškai ir prancūziškai). Be Kanados, dar yra gyvenančių Jungtinėje Karalystėje, JAV ir kitur. Vartoja anglų kalbos kanadiečių tarmę. Dauguma tikinčiųjų priklauso krikščionimis protestantams (Jungtinei Kanados Bažnyčiai ir Kanados Anglikonų bažnyčiai, taip pat yra presbiterionų, liuteronų, baptistų ir kt.), apie trečdalis – katalikai.
Didžiausia anglakalbių dalis išlikusi rytinėse provincijose – Niufaundlande ir Labradore (98,5 %), Princo Edvardo saloje (94,2 %), Naujojoje Škotijoje (93,2 %), taip pat Jukone (87,4 %), Saskačevane (85,9 %), Albertoje (82,0 %): sudaro daugumą visose provincijose, išskyrus Kvebeką ir Nunavutą.
Anglakalbiai kanadiečiai susidarė maišantis atvykėliams, besikraustantiems iš Europos šalių (ypač Anglijos) į Kanadą, XVI–XX a. didelė dalis tokių atvykėlių kėlėsi iš JAV. Į Kanadą vyko daugiausia anglai, škotai, airiai, velsiečiai, mažiau – vokiečiai, olandai, vėliau – įvairios tautos. Pirmieji atėjūnai steigėsi Niufaundlando saloje, paskui – (Britanijai 1713 m. užėmus Prancūzijos koloniją Akadiją) ir Naujojoje Škotijoje, Naujaujame Braunsvike, kituose paatlantės srityse. 1763 m. britams užkariavus Naująją Prancūziją, plūstelėjo nauja atvykėlių iš Britų salų banga. 1775–1783 m. vykstant JAV nepriklausomybės karui, apie 40 tūkst. metropolijos šalininkų (lojalistų) iš JAV persikėlė į Kanadą. Dalis jų užėmė jau anksčiau europiečių užgrobtą Šv. Lauryno aukštupio sritį, ir padėjo pamatus Aukštutinės Kanados (būsimosios Ontarijo provincijos) kolonijai. Maišantis anglų, škotų, airių ir kitų tautybių atvykėliams, klostėsi bendra kultūra, besiremianti įvairiomis šių besimaišančių tautų kultūrinėmis bendrybėmis. XIX–XX a. pr. anglakalbiai kanadiečiai susilydė į bendrą naciją, kur vis pasipildo asimiliuodama vokiečių, italų, ukrainiečių, čekų, skandinavų ir kitų tautybių imigrantų palikuonis.
Anglakalbių kanadiečių kultūra artima angliškajai. Senuosiuose paatlantės miestuose išliko tradiciniai angliškos architektūros kraštovaizdžiai. Gimininė linija angliško pobūdžio. Dabartinei kultūrai labai didelę įtaką daro amerikiečių kultūra.
Atskiros anglakalbių kanadiečių bendruomenės išlaikiusios tradicinį kaimo būstų išplanavimą, tradicinės virtuvės bruožų, tautinių papročių ir europietiškos kilmės švenčių (pvz., Škotijos globėjo Šv. Andriaus dienos minėjimą). Iškilo savitas kanadietiškas folkloras (medkirčių legendos, baladės). Visgi, dėl urbanizacijos liaudies kultūra sparčiai nyksta.
Chutaras (Liadai)
Chùtaras – kaimas vidurio rytų Baltarusijoje, 3 km į pietus nuo Juravičų.
Istorija
Žinomas nuo XVIII a., valdė Masalskiai. 1867 m. čia buvo Ihumeno apskrities Juravičų valsčiaus centras.
Rupkalvių apylinkė
Rupkalvių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šilutės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šilutės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Traksėdžių apylinkės.
Judinamasis baltymas
Judinamieji baltymai  – baltymai, skirstomi į tris pagrindines šeimas: miozinus, kinezinus ir dineinus. Kinezinai ir dineinai juda mikrovamzdeliais lyg bėgiais, o miozinai judina aktino gijas. Nėra žinoma judinamųjų baltymų susijusių su tarpinėmis gijomis. Judinamieji ląstelės griaučių baltymai verčia cheminę ATP ryšių hidrolizės energiją į mechaninę, kuri naudojama krovinio (pernašos pūslelių, organelių, chromosomų ar kitų ląstelės griaučių elementų) pernašai. Kaip ir miozino, kitų judinamųjų baltymų judėjimas susideda iš kartotinių konformacinių pokyčių, sudarančių judėjimo ciklą. Mechaninio judėjimo ciklas susijęs su cheminio ciklo vyksmais, teikiančiais reikalingą procesui energiją. Tokiems ciklams nuolat kartojantis, judinamoji molekulė kartu su kroviniu juda per visą ląstelės griaučių polimero ilgį. Citoplazmos kroviniams judant išilgai mikrovamzdelių, dalyvauja kinezinas ir citoplazmos dineinas.
Numitoras
thumb|271x271px|Numitoro atvaizdas „Niurmbergo kronikoje“ Numitoras – romėnų mitologijos personažas, Alba Longos miesto karalius, Romos įkūrėjo Romulo ir jo brolio dvynio Remo senelis iš motinos pusės. Numitoras buvęs Proko sūnus, trojėno Enėjo palikuonis, Rėjos Silvijos (dvynių motinos) ir Lauzo tėvas.
794 m. pr. m. e. Prokas miręs, o sostas turėjęs atitekti Numitorui. Visgi, užuot paveldėjęs sostą, Numitoras buvęs nuverstas ir išvarytas iš karalystės savo brolio Amulijaus, kuris negerbęs tėvo valios ir nepaisęs to, kad brolis buvęs už jį vyresnis. Kad įsitvirtintų valdžioje, Amulijus nužudęs ir brolio sūnus. Ovidijus nurodo, kad Numitoras turėjęs du vaikus (Lauzą ir Rėją Silviją), o Livijus teigia, kad Amulijus nužudęs du jo sūnus.
Amulijus, prigrasindamas mirtimi, Rėją Silviją privertęs tapti vestale, kad ši negalėtų susilaukti vaikų; visgi, anot mito, ją per prievartą apvaisinęs dievas Marsas. Romulas ir Remas nuvertę Amulijų ir Alba Longos karaliaus sostą sugrąžinę Numitorui; tai esą įvykę 752 m. pr. m. e.
Antiliečiai
Antiliečiai – tauta, susiklosčiusi buvusiose Nyderlandų Antilų salose: Kiurasao, Aruboje, Bonere ir kt. Populiacija – virš 300 tūkst. žmonių. Vartoja daugiausia kreolinę kalbą papiamento, taip pat anglų, ispanų kalbas. Dauguma tikinčiųjų – katalikai, yra protestantų.
Didžioji dauguma antiliečių – vergų iš Afrikos (daugiausia Vakarų) palikuonys, į salas atkeldinti XVII–XIX a. ir sumišę su vietos indėnais – aravakais ir karibais, taip pat su olandais, ispanais. Rasiškai – dauguma mulatai, juodieji, metisai.
Verčiasi daugiausia paslaugomis, naftos perdirbimu, žemės ūkiu. Kultūra kreolinio pobūdžio, persipynę europietiškos ir afrikietiškos kultūrų bruožai.
Dance-pop
Dance-pop – populiarus muzikos požanris, susiformavęs 1970-1980 m. Šia muzika siekiama ne tik pritraukti šiuolaikinės muzikos klausytojų dėmesį, bet svarbiausia – telkti žmones naktiniuose klubuose, kur jie galėtų pagal šią muziką šokti. Įprastai tai būna greitesnio tempo muzika, jai nebūdingas santūrumas. Be to, kaip kalba pats pavadinimas, jos melodija yra nesudėtinga ir iš esmės nedaug kuo skiriasi nuo įprastos pop muzikos.
Šio požanrio stilistinė kilmė yra disco muzika, o tiksliau – post-disco ir synth-pop. Tai ganėtinai eklektiškas požanris, kuriame vyrauja įvairių muzikos stilių visuma, sudaryta iš pasiskolintų šiuolaikinio ritmenbliuzo, house, trance, techno, electropop, new jack swingo, fanko bei poproko muzikos elementų.
Dance-pop yra vienas populiariausių žanrų šiuolaikiniame pasaulyje, pasižymintis aibe garsiomis pastarųjų keleto dešimtmečių grupėmis ir atlikėjais, kaip Cher, Madonna, Britney Spears, Kylie Minogue, Christina Aguilera, Spice Girls, Paula Abdul, Backstreet Boys, Michael Jackson, NSYNC, Jennifer Lopez, Janet Jackson, Rihanna, Katy Perry, Lady Gaga, Years & Years, Justin Bieber, Selena Gomez, Ariana Grande ir kitais.
Prancūzijos Alžyras
Prancūzijos Alžyras (iki 1839 m., vėliau - , neoficialiai ) – buvusi Prancūzijos valda Afrikoje. Atsirado 1830 m. Prancūzijai užkariavus Alžyrą, gyvavo iki 1962 m., kai tapo nepriklausoma Alžyro Respublika. Priešingai nei kitos prancūzų kolonijos, nuo 1848 m. Alžyras buvo visiškai inkorporuotas į Prancūziją, tapo jos oficialia dalimi (departamentu).
Istorija
Nuo tada prasidėjo Alžyro pertvarkymas į Prancūzijos provinciją. Į šalį buvo kviečiami prancūzų kolonistai, kuriems žemės buvo atimamos iš vietinių arabų ir berberų. Dėl žemės nusavinimų kilęs al-Muqrani sukilimas rytų Alžyre (1870–1871) buvo nuslopintas 80 000 prancūzų kariuomenės. Dėl sukilimo Alžyras prarado 25 % savo gyventojų ir papildomai apie 70 % žemių, kurios buvo perduotos prancūzų kolonistams. Iki 1906 m. prancūzai užkariavo ir Alžyro Sacharą.
Nepriklausomybės kovos
Nepriklausomybės judėjimui postūmį davė 1945 m. po neramumų Setif ir Guelma prancūzų armijos surengtos dešimtūkstantinės alžyriečių žudynės. 1954 m. lapkritį prasidėjo nepriklausomybės karas (Alžyro karas) prieš Prancūziją, vadovaujamas FLN (Front de Libération Nationale). 1962 m. po aštuonerių metų kruvino karo, pareikalavusio daugelio aukų iš abiejų pusių Evian’e sudaryta sutartimi Alžyras iškovojo nepriklausomybę.
Aušra Krasauskaitė
Aušra Krasauskaitė (g. 1987 m. spalio 23 d. Plungė) – Lietuvos baleto šokėja, choreografė ir šokio pedagogė.
Veikla
1998–2007 m. atliko praktiką Lietuvos nacionaliniame operos ir baleto teatre. Nuo 2008 m. Klaipėdos valstybinio muzikinio teatro baleto šokėja. Nuo 2013 m. Klaipėdos šokio teatro „PADI DAPI Fish“ choreografė-šokėja. Nuo 2015 m. Klaipėdos universiteto menų akademijos asistentė. 2010 m. įkūrė savo vardo baleto studiją („Aušros Krasauskaitės baleto studija“). Sukūrė įvairius pagrindinius ir solinius vaidmenis. Pastatė šokio spektaklius „Akvariumai“ ir „Bjaurusis GAGA“. Atliko pagrindinį vaidmenį šokio filme „Pasaka“ (režisieriai Agnija Šeiko ir Artūras Šimonis). Su Klaipėdos muzikinio teatro šokėjų trupe ir baleto artistais iš Vilniaus bei Kauno sukūrė šokio spektaklį „Karmen“ apie prigimties pasirinkimo nebuvimą, stichišką moterišką energiją ir gaivališko prado išlaisvinimą (premjera įvyko 2017 m. rugpjūčio 11 d. Palangos koncertų salėje). Dalyvavo įvairiuose tarptautiniuose festivaliuose („Naujasis Baltijos šokis“, „Gogolfest“ ir kt.). Atstovavo Lietuvai tarptautinėje parodoje EXPO (2012 ir 2015 m.).
Antiljanosai
Rasiškai – juodaodžiai ir mulatai, į Karibus užvežtų juodaodžių vergų, iš dalies susimaišiusių su anglais, palikuonys.
Pauparių apylinkė
Pauparių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Žemaičių Naumiesčio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šilutės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Vainuto apylinkės.
Kašinas
Kašinas  – miestas Rusijoje, Tverės srityje, 150 km į šiaurės rytus nuo Tverės, prie Kašinkos upės; rajono centras. Stotis prie Maskvos–Sonkovo–Sankt Peterburgo geležinkelio, netoliese praeina Jaroslavlio–Tverės plentas. Elektros aparatūros, linų apdirbimo gamyklos, siuvimo fabrikas, maisto pramonės įmonės. Nuo 1884 m. – balneologijos ir purvo terapijos kurortas (įvairios cheminės sudėties mineraliniai vandenys, durpinis ir sapropelinis purvas).
Kašine veikia kraštotyros muziejus (nuo 1920 m.). Išlikę XVII–XIX a. architektūros paminklai: vienuolynų ansambliai ir cerkvės. 1646 m. statyta medinė Šv. Joakimo ir Onos cerkvė 1995 m. sudegė.
thumb|left|240px|Šv. Kristaus Prisikėlimo soboras
Maškova (Orša)
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Oršos apskrities Maškovos valsčiaus centras.
Mikulinas (Rudnia)
Mikulinas  – kaimas Rusijos vakaruose, 7 km į šiaurę nuo Rudnios, pasienyje su Baltarusija.
Istorija
XIX a. pabaigoje buvo miestelis, Oršos apskrities Mikulino valsčiaus centras.
Girininkų II apylinkė (Šilutė)
Girininkų II apylinkė (iki 1950 m. Girininkų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Žemaičių Naumiesčio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šilutės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Vainuto apylinkės.
Margių tvenkinys
Tvenkinys įrengtas 1972 m.
Mickūnų tvenkinys
Mickūnų tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Vilniaus rajone, Mickūnų miestelio pietinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus Muknos upelį (Vilnios intakas) 0,6 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,85 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 144,6 m. Krantai žemi. Pietinę tvenkinio dalį supa Šilelio miškas. Tvenkinio užtvanka eina kelias Nr.5224 (Mickūnai – Skaisteriai – Sadūniškės).
thumb|left|245px|Vaizdas nuo užtvankos
Staraselė
Staraselė gali reikšti:
Nyderlandų Ceilonas
Nyderlandų Ceilonas – buvusi Nyderlandų gubernija, įkurta dabartinės Šri Lankos vietoje. Nors olandai sugebėjo užimti didelę dalį salos, bet Kandžio karalystė taip ir nebuvo užimta. Egzistavo 1640-1794 m.
Yussuf Poulsen
Jusufas Poulsenas (Yussuf Poulsen; g. 1994 m. birželio 15 d.) – Danijos futbolininkas, puolėjas. RB Leipzig klubo ir Danijos vyrų futbolo rinktinės žaidėjas.
Karjera
Gimė tanzaniečio ir danės šeimoje. Karjerą pradėjo BK Skjold, kaip gynėjas, vėliau buvo perstumtas į vidurio puolėjo poziciją. Būdamas 14 metų, perėjo į Lyngby BK klubą, kurio pagrindinėje sudėtyje debiutavo 2011 m. Šiame klube Poulsenas sužaidė 35-erias rungtynes, per kurias pelnė 11 įvarčių. 2013 m. perėjo į 3-oje Vokietijos lygoje tuomet buvusį RB Leipzig klubą, greitai tapo vienu pagrindinių klubo žaidėjų. 2014 m. klubas pateko į antrąją lygą, 2016 m. – į Bundeslygą. Poulsenas dažnai žaidžia ir dešiniojo puolėjo pozicijoje.
Nyderlandų Ceilonas
Istorija
XVII a. pradžioje salą valdė portugalai, su kuriais kariavo vietiniai valdovai. Sinhalų karalius pakvietė olandus jiems padėti. Siekdami iš salos išstumti portugalus, jie 1638 m. kartu su Kandžio karalyste sudarė sąjungą. 1640 m. olandai užėmė portugalų valdas rytuose ir vakaruose, o 1656 m. portugalai atidavė olandams savo valdas ir pasitraukė iš salos. XVII a. pabaigoje olandai valdė apie ketvirtadalį salos.
Yussuf Poulsen
Karjera
Nors ir turėjo galimybę atstovauti Tanzanijai, Poulsenas pasirinko atstovauti gimtąjai Danijai. Žaidė jaunimo rinktinėse, pagrindinėje Danijos komandoje debiutavo 2014 m. spalio 11 d. prieš Albanijos rinktinę. Buvo įtrauktas į galutinę Danijos sudėtį 2016 m. olimpinėse žaidynėse, tačiau dalyvauti atsisakė. Žaidė 2018 m. pasaulio futbolo čempionate, pelnė įvartį rungtynėse su Peru rinktine.
Klubiniai
RB Leipzig
Nyderlandų Ceilonas
Istorija
1796 m. Ceilonas buvo užimtas Britanijos ir tapo Didžiosios Britanijos kolonija.
Makemas
thumb|240px|Palydovinė salos nuotrauka thumb|240px|Makemo ir aplinkinės salos Tuamotu žemėlapyje
Makemas, dar vadinamas Te Paritua, Rangi Kemas – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijoje, vienas didžiausių Tuamotu salyne. Yra Rajevskio salų spiečiuje, 564 km į rytus nuo Taičio. Plotas – 56 km², su lagūna – 603 km².
Atolas nusidriekęs iš šiaurės vakarų į pietryčius 69 km, plotis iki 16,5 km. Atolo žiede yra du laivuojami sąsiauriai.
2017 m. Makemo atole gyveno 825 žmonės. Pagrindinė gyvenvietė Puheva (~600 gyv.) yra atolo žiedo šiaurėje. Puhevoje yra švyturys, bažnyčia. Veikia 1976 m. pastatytas aerodromas. Verčiamasi perlų rinkimu, kopros paruošimu, turizmu. Makemo atolas kartu su aplinkinėmis salomis sudaro Makemo komuną.
Pirmieji europiečiai, pasiekę Makemo, buvo britai Džonas Tarnbulis ir Džonas Bajersas (1803 m.). Jie šią salą pavadino Filipo sala (pagal savo rėmėją). 1820 m. Makemą pasiekė Fadėjaus Belinshauzeno ekspedicija. XIX a. pradėjo veikti katalikų misija, 1851 m. pastatyta Šv. Juozapo bažnyčia.
Vytogalos kapinynas
Vytogalos kapinynas, dar vadinamas senkapiu, Milžinkapiu, Maro kapeliais – kapinynas, esantis Šilalės rajone, Vytogalos kaime (Upynos sen.). Valstybės saugomas archeologijos paminklas – nedidelė kalvelė, esanti prie pat kelio, Vytogalos kaimo pietrytiniame pakraštyje, šalia riboženklio atvažiuojant iš Upynos. Nuo kelio pusės ji atvira, neapaugusi medžiais, viršuje stūkso 1850 m. statyta koplytėlė su aukštai iškeltu ornamentuotu kryžiumi. Šalia stovi pakrypęs betoninis antkapis su kryžiumi (išlikusios lentos tvirtinimo žymės). Senkapis pažymėtas seno pavyzdžio betoniniu paminklo ženklu.
Mykolas Dorofėjus
Mykolas Dorofėjus (1961 m. lapkričio 30 d. Radviliškyje – 2021 m. sausio 23 d. Vilniuje) – Lietuvos teatro ir kino aktorius.
Biografija
Gimė ir augo Radviliškyje. Studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje. Ją baigęs, buvo paskirtas į Šiaulių dramos teatrą, kuriame dirbo aštuoniolika metų ir sukūrė per trisdešimt skirtingų vaidmenų.
Vėliau persikėlė į Vilnių, kur paskutinius trylika metų dirbo Menų ir mokymo namuose bei organizavo per trisdešimt vietinių ir tarptautinių kultūrinių/edukacinių projektų. Tačiau ir išvykęs iš Šiaulių tęsė aktoriaus karjerą – vaidino Lietuvos ir užsienio kino filmuose.
Kašira
Kašira  – miestas Rusijoje, Maskvos srityje, 93 km į pietus nuo Maskvos, Okos dešiniajame krante; rajono centras. Stotis prie Maskvos–Voronežo geležinkelio, upių uostas, netoliese praeina Maskvos–Rostovo plentas. Metalo konstrukcijų, pašarų, kartono, taros, baldų, plytų gamyba, maisto pramonė; ketaus liejykla, upių laivų statykla, yra Kaširos valstybinė rajoninė elektrinė (nuo 1922 m.). Veikia kraštotyros muziejus, Maskvos prietaisų gamybos ir informatikos valstybinis akademijos filialas. Yra XIX a. cerkvių.
Mykolas Dorofėjus
Biografija
Mėgo kiną, groti gitara, daug bendravo su Lietuvos ir užsienio aktoriais. Mirė nuo vėžio.
Kašira
Istorija
Vietovardis Kašira – neiaiškios kilmės. Maksas Fasmeris jį siejo su Tulos tarmės žodžiu ('avidė'), Vladimiras Toporovas kildino nuo galimai baltiško Kaširkos upės vardo, o Eduardas Murzajevas – iš tiurkiškų žodžių (koš – 'palapinė, stovyklavietė' arba kešir – 'brasta, valka').
Kaširos apylinkės gyvenamos nuo seno – miesto teritorijoje yra VII–IV a. pr. m. e. Djakovo kultūros gyvenvietės liekanų. Kašira šaltiniuose minima nuo 1356 m. (senoji gyvenvietė buvo prie Kaširkos upelio žiočių, kur dabar Staraja Kaširos kaimas). 1619 m. gyvenvietė perkelta į Okos dešinįjį krantą. 1777 m. gavo apskrities miesto teises.
Makų kalba
Makų kalba – matakų-gvajkurų kalbų šeimos kalba, vartojama indėnų makų, keliose kolonijose Asunsjono apylinkėse bei Prezidento Hajeso departamente. Kalbančiųjų skaičius – 960–1500 žmonių.
Nors kalbą vartoja beveik visi makai, o vyresnieji – vienkalbiai, tačiau dėl negausaus vartotojų skaičiaus nykstanti. Dėstoma misijų pradinėse mokyklose, yra išversta dalis Biblijos. Gyventojų raštingumas 30-50 %.
Dresdeno rezidencinė pilis
thumb|320px|Pilies vakarinės dalies vaizdas žvelgiant nuo [[Cvingeris|Cvingerio rūmų]] Dresdeno rezidencinė pilis – buvusi Saksonijos hercogų (nuo 1547 m. kurfiurstai), o 1806–1918 m. – Saksonijos karalių rezidencija rytinės Vokietijos Dresdene. Išsistačiusi prie strateginio tilto per Elbės upę ir yra vienas iš seniausių miesto pastatų, jos architektūroje pėdsakus paliko įvairūs stiliai – nuo romanikos iki eklektikos.
Vengrijos vyrų krepšinio rinktinė
Vengrijos vyrų krepšinio rinktinė – krepšinio komanda, tarptautinėse varžybose atstovaujanti Vengrijos valstybę.
Dresdeno rezidencinė pilis
Šiuo metu pilyje veikia keli garsūs muziejai: juvelyrikos rinkiniai Naujieji ir Istoriniai „Žalieji skliautai“, Numizmatikos kabinetas , Raižinių kabinetas , Ginklinė su įžymiąja „Turkiška sale“. Be to, istoriniame komplekse yra įsikūrusios Meno biblioteka ir Dresdeno valstybinių meno rinkinių generalinė direkcija. Veikia įvairios ilgalaikės parodos, demonstruojama Saksonijos–Lenkijos–Lietuvos valdovo Augusto Stipriojo karūnavimo mantija.
Vengrijos vyrų krepšinio rinktinė
XX a. vid. vengrai buvo nuolatiniai Europos čempionatų dalyviai, laimėjo po aukso, sidabro ir bronzos medalį, taip pat tuo laikotarpiu sudalyvavo penkeriose vasaros olimpinėse žaidynėse (iš 1936 m. žaidynių pasitraukė jų eigoje). Vėliau rezultatai gerokai suprastėjo – po 1969 m. vengrai į Europos čempionatą pateko tik 1999 m. (tačiau pralaimėjo visas rungtynes), o vėliau pateko 2017 m.
Naujoji Tuchinė
Naujoji Tuchinė – kaimas šiaurės rytų Baltarusijoje, 27 km į šiaurės rytus nuo Dubrounos.
Dresdeno rezidencinė pilis
Istorija
thumb|220px|Dresdeno pilis XIV a. Dešiniajame viršutiniame kampe – Sargybos bokštas. Pirmą kartą istoriniuose šaltiniuose pilis paminėta 1289 m., bet, daugelio istorikų nuomone, ji galėjo stovėti jau anksčiau: pvz., 1206 m. Meiseno markgrafo Ditricho Engiamojo Dresdene sušauktas Saksonijos bajorų suvažiavimas galėjo vykti šioje tvirtovėje. Ji buvo išsistačiusi dabartinio Sargybos bokšto teritorijoje, jos vidinio kiemo išmatavimai siekė apie 35 x 40 m.
Naujoji Tuchinė
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Oršos apskrities Naujosios Tuchinės valsčiaus centras.
Dresdeno rezidencinė pilis
Istorija
XV a. viduryje Sargybos bokštas buvo „paaugintas“: ant keturkampės apatinės dalies iškilo šešiakampis antstatas su beveik plokščiu stogu. Pati pilis tapo triaukštė, išsidėsčiusi apie vidinį kiemą – tokio tipo gynybiniai statiniai buvo itin būdingi vėlyvųjų viduramžių vokiečių žemėms.
Pilis iš esmės buvo perstatyta 1520–1558 m. valdant hercogui Jurgiui Barzdotajam ir jo sūnėnui Saksonijos kurfiurstui Moricui. Hercogo Jurgio paliepimu, miesto gynybinės sienos dalyje, esančioje prie pat tilto per Elbę, išmūryti didingi Jurgio vartai. Kurfiurstas Moricas architektams Hansui fon Dehn–Rothfelsenui bei Hansui ir Bastijanui Krameriams užsakė perstatyti pilį renesanso stiliumi. Buvo nugriautas vakarinis sparnas ir 1558 m. jis buvo iš naujo išmūrytas kiek vakariau (vad. Morico statyba ). Netrukus šis sparnas buvo sujungtas su pietine ir šiaurine dalimi, po šios rekonstrukcijos pilies viduje susiformavo didelis uždaras kiemas. Naujojo vakarinio sparno pirmajame aukšte įrengta brangenybių saugykla, vėliau įgavusi „Žaliųjų skliautų“ vardą. Kiemą papuošė sgrafito paveikslai.
Vidinis kiemas padidėjo dvigubai ir jame, pagal Morico planus, turėdavo vykti riterių turnyrai. Prancūzų Šamboro pilies pavyzdžiu išmūryti trys kampiniai bokšteliai. Sargybos bokštas atsidūrė šiaurinio sparno viduryje, jam iš rytų liko neperstatyta seniausia dalis (=), o vakarinėje kaimynystėje įrengta koplyčia.
Architektūros fragmentai
1590–1594 m. į pietus nuo pilies buvo pastatyti nauji rūmai, juos sujungus su pilimi susiformavo dar vienas kiemas, vadinamas Mažuoju. Po nepilno šimtmečio piliavietėje vėl prasidėjo statybos: 1674–1676 m. Sargybos bokštas paaugintas iki 101 m ir iki pat 1945 m. buvo pats aukščiausias statinys mieste, jo viršūnę puošė barokinis stogas su aukšta smaile. 1693 m. Sargybos bokšte iškirsti nauji įvažiavimo vartai, pavadinti „Žaliaisiais“ (iki tol į pilį buvo patenkama tik per pietinį įvažiavimą). 170px|thumb|left|Sosto menėje esantis [[Augustas Stiprusis|Augusto Stipriojo herbas su Saksonijos–Lenkijos–Lietuvos heraldiniais ženklais]] Saksonijos–Lenkijos–Lietuvos valdovo Augusto Stipriojo laikais kilo didelis gaisras: 1701 m. sudegė rytinis sparnas ir Jurgio vartai. Jie buvo atstatyti senuoju stiliumi.
Besiruošiant švęsti Vetinų dinastijos valdymo Saksonijoje 800 metų jubiliejų, pilis buvo vėl rekonstruojama ir remontuojama. Po daugiau kaip dešimtmečio užtrukusių darbų architektai Gustavas Dungeris ir Gustavas Friolichas  visuomenei pristatė atnaujintą statinį. Didesni perstatymai tąkart palietė pietinę pusę, kur iškilo dar vienas pastatas, su pilimi sujungtas dengta galerija (jam prigijo Tašenbergo rūmų vardas).Į Elbę žvelgianti šiaurinė pusė tokia pat galerija buvo sujungta su Švč. Trejybės katedra. Per dar vieną naują Ilgąją galeriją patenkama į Johanneum rūmus (dabar Transporto muziejus). 170px|thumb|Prabangus miegamasis su lubų paveikslu „[[Aurora (mitologija)|Aurora žadina pasaulį“ (dail. Louis de Silvestre, 1715 m.)]] Antrojo pasaulinio karo pabaigoje miestas buvo stipriai bombarduojamas. Dresdeno rezidencinė pilis 1945 m. vasario 13 d. buvo sugriauta, bet vertingi vidaus meno kūriniai beveik nenukentėjo – prieš tai jie buvo paslėpti Kionigštaino tvirtovėje kalnuose. Pokaryje pilies griuvėsiai buvo pridengti laikina pastoge ir taip išstovėjo iki 1960 m. Tada prasidėjo atstatymo darbai, užsitęsę iki pat 2013 m. Vidaus restauravimo darbai užtruko dar ilgiau, tik 2019 m. pagaliau pavyko atkurti karališkąsias Paradines patalpas. Restauravimas vykdomas pagal išlikusią ikonografinę medžiagą, galutinai jį numatoma baigti 2021 m. (išskyrus koplyčią). Bendra atstatymo suma siekia 380 mil. eurų.
Vilja Hajesas
Vilja Hajesas  – miestas vidurio Paragvajuje, Paragvajaus upės dešiniajame krante, 31 km į šiaurės vakarus nuo Asunsjono. Prezidento Hajeso departamento administracinis centras. 69,5 tūkst. gyventojų (2002 m.).
Veikia metalurgijos gamykla ACEPAR. Taip pat verčiamasi žemdirbyste, gyvulininkyste, prekyba. Per miestą eina Transčiako plentas. Paragvajaus pakrantėje yra upių uostas.
Vilja Hajese yra Čiako karo memorialinis muziejus, Virgen de la Victoria bažnyčia, paminklas prezidentui Rutherford Hayes, Asunsjono universiteto ekonomikos fakultetas. Spalį mieste vyksta Šv. Viktorijos šventė.
Istorija
Gyvenvietė pavadinimu Amanasijo Kuė (Amancio Cué) įkurta 1786 m. ir veikė kaip jėzuitų misija. Vėliau pervadinta į Reducción Melodía. Valdant Carlos Antonio López, 1885 m. toje vietoje įkurta kolonija Villa Occidental, ten perkelta 120 šeimų. Trigubo Aljanso karo metu argentiniečiams okupavus miestą jis vadintas Villa Argentina. Po karo nustačius sienas, miestas grąžintas Paragvajui ir pavadintas JAV prezidento Rutherford Hayes, padėjusio atgauti dalį prarastų žemių, garbei.
Makai (Paragvajus)
Makai (makás, mac’as) – indėnų tauta, gyvenanti Paragvajuje. Gyvena daugiausia Nueva Colonia Indígena Maká kolonijoje Asunsjono priemiesčio Roke Mariano Alonso apygardoje. Kalba matakų-gvajkurų kalbų šeimai priklausančia makų kalba, ispaniškai ar gvaraniškai kalba nedidelė dalis gyventojų.
Seniau makai gyveno Gran Čiake (tarp Konfuso ir Montelindo upių) ir vertėsi tradiciniu rankiojimu bei medžiokle. Tačiau dėl Čiako karo buvo priversti trauktis į rytus. 1940 m. įkurdinti Fray Bartolomé de las Casas kolonijoje Prezidento Hajeso departamente. Vėliau perkelti į koloniją drauge su kitomis gentimis, o 1985 m. – į Nueva Colonia Indígena Maká koloniją.
XX a. vid. makų dvasiniu vadu tapo rusų imigrantas, karininkas Ivanas Beljevas (Juan Belaieff), kuris tapo kone kultūriniu didvyriu makų mitologijoje. Tikybai būdingas krikščionybės ir prigimtinės religijos sinkretizmas, išlikusi turtinga mitologija, atgimsta šamanizmas. Makai nepasiduoda asimiliacijai.
Čikagos lietuvių opera
Čikagos lietuvių opera – lietuvių opera Čikagoje, įkurta 1956 m. liepos 7 d. Iki šių dienų pastatyta daugiau kaip 30 pasaulio kompozitorių operų (kai kurios buvo statomos po kelis kartus), visi kūriniai atliekami lietuvių kalba.