cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Čiobiškio pagrindinė mokykla
Istorija
1940 m. miestelio ir prieglaudos mokyklos sujungtos į vieną. Mokykla buvo 6 komplektų: penki išsibarstę trijose Čiobiškio gyvenvietės vietose, o šeštasis – Janionių kaime. 1940–1941 m. Čiobiškio pradžios mokykla nacių okupacijos metais buvo vienintelė, kurią išlaikė ir mokytojams algas mokėjo Švietimo valdyba.
2016 m. atidarytas ikimokyklinio ugdymo skyrius. 2018 m. prijungta prie Musninkų Alfonso Petrulio gimnazijos kaip jos skyrius.
Žymūs mokytojai
Kazimieras Kumpauskas – gimė 1902 m. vasario 26 d. Tuliūnų k. (Pušaloto valsč.). 1920–1925 mokėsi Panevėžio vyrų gimnazijoje, Marijampolėje baigė pedagoginius vasaros kursus. Čiobiškio pradžios mokyklos vedėjas nuo 1929 iki 1940 metų. Čiobiškio būrio šaulių vadas. 1940 m. birželio 14 d. suimtas ir išvežtas į Rešiotų NKVD koncentracijos stovyklą. o 1942 m. rugsėjo 19 d. ypatingojo pasitarimo nuteistas mirties bausme. 1943 sušaudytas Krasnojarsko krašte, Kraslage.
Žymūs mokiniai
Algirdas Penkauskas - psichologas
Lofem
thumb|right|260px|Lofem
Lofem – obelų veislė. Veislė sukurta 1898 m. Kanadoje. Nuo 1965 m. išbandyta Vytėnuose, o nuo 1975 m. paplito Lietuvoje.
Vaismedžiai stambūs, su rutulišku stambiu vainiku ir gerai su liemeniu suaugusiomis šakomis. Derėti pradeda po 5–6 metų. Veislė gana derlinga, vaisiai išsilaiko iki gegužės mėnesio. Obuoliai gražūs, vidutinio didumo, labai skanūs, saldžiarūgščiai. Odelė vidutinio storumo, skynimo metu žalia, vėliau beveik ištisai padengta tamsiu išsiliejančiu raudoniu ir apnašomis. Minkštimas baltas, švelnus, sultingas. Sėklų kameros pusiau atviros.
Veislė vidutiniškai atspari rauplėms.
Grušas
Grušas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Griguliai
Griguliai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Akmenos dešiniojo kranto, ant kurio yra Grigulių alkakalnis.
Palentinis
Palentinis – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurę nuo Kaltinėnų, abipus Raudžio upelio. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Yra biblioteka.
miniatiūra|left|Iki kaimo veda žvyrkelis miniatiūra|left|Kryžius Palentinyje
Istorija
Sovietmečiu buvo Medvėgalio tarybinio ūkio pagalbinė gyvenvietė.
Aleksijus I Komninas
thumb|250px|Aleksejaus ir Komnino Bizantija Aleksijus I Komninas (, Alexios I Komnenos, 1048 m. – 1118 m. rugpjūčio 15 d.) – 1081–1118 m. Bizantijos imperatorius.
Biografija
Komninų dinastijos pradininkas. Imperatoriaus Izaoko I Komnino vaikaitis. Karinės aristokratijos atstovas.
Šeima
Žmona Irena Dukaina, vaikai:
Valdymas
Reformavo teisinę ir finansinę sistemas. Bažnytinėje politikoje rėmė ortodoksinį dvasininkijos sparną. 1085 m. kartu su Venecija pasiekė didelių laimėjimų kovoje su normanais, 1090–1091 m. pašalino pečenegų grėsmę, 1097 m. privertė kryžininkus perleisti Bizantijai didelę jų pirmojo žygio metu iš seldžiukų atkovotos Mažosios Azijos dalį. Trumpam sustiprino Bizantijos autoritetą.
Aleksijus Komninas yra garsus tuo, kad kreipėsi į popiežių pagalbos prieš turkus. Tuo būdu dar ir šiandien tęsiasi ginčai dėl Kryžiaus karų teisėtumo. Musulmonai ragina popiežių ir katalikų bažnyčią atsiprašyti dėl minėtųjų karų, tačiau visgi egzistuoja versija, kad Aleksijus kaip imperatorius turėjo juridinį pagrindą pasikviesti pagalbon vakarų krikščionis ir siekti atsiimti prarastas musulmonų armijoms Imperijos žemes. Tuo būdu nepanašu, kad reiktų krikščionims atsiprašinėti musulmonų dėl bandymo atsiimti krikščionišas žemes.
Julio Argentino Roca
Chulijas Archentino Roka (Alejo Julio Argentino Roca Paz; 1843 m. liepos 17 d., Tukumane –  1914 m. spalio 19 d., Buenos Airėse) – Argentinos armijos generolas ir prezidentas (1880–1886 m. ir 1898–1904 m.).
Juozas Genevičius
Juozas Genevičius (g. 1945 m. kovo 27 d. Obeliuose) – Lietuvos skulptorius.
Biografija
1978 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1978–1985 m. dirbo Vilniaus „Dailės“ kombinate. Nuo 1985 m. laisvas dailininkas. Nuo 1981 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys.
Kūryba
Sukūrė figūrinių kompozicijų („Torsas ir Apolonas“ 1996 m., „Mergaitė ant aitvaro“ 1998 m., „Venera ir kiškis“ 2000 m.), t. p. skulptūrų įvairiuose miestuose, tarp jų – „Dainius“ Senvagės dekoratyvinių skulptūrų skvere Panevėžyje, „Dialogas“ Mažeikiuose abi 1986 m., „Derlius“ Kėdainiuose 1988 m., „Rūpintojėlis“ Želvoje 1992 m., „Kančia“ Klaipėdoje 1993 m., „Sparnuota“ Vilniuje, „Švč. Mergelė Marija“ Utenoje abi 2000 m., „Mūza“ Muzikiniame skvere Druskininkuose, 2007 m. Nuo 1980 m. taiko galvanoplastikos techniką. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus.
Julio Argentino Roca
Pasibaigus kadencijai, Roka tapo senatoriumi ir vidaus reikalų ministru. 1895 m. prezidentu tapus José Evaristo Uriburu, Roka tapo senato prezidentu. Jis dukart pavadavo ir sergantį prezidentą. 1897 m. Partido Autonomista Nacional partija leido Rokai kandidatuoti į prezidentus antrą kartą. 1898 m. spalio 12 d. jis be konkurencijos vėl tapo Argentinos vadovu. 1901–1902 m. Argentina įsivėlė į sienų konfliktą su Čile. Jo kadencija baigėsi 1904 m.
Agatha Christie
Biografija
thumb|left|150px|Agata Kristi vaikystėje Agata Kristi gimė Torkyje (Devono grafystė) Anglijoje, Frederiko ir Klarisos Milerių šeimoje. Išsilavinimą Agata gavo namuose, nes po tėvo mirties (Agatai buvo 12 metų) finansiniai šeimos reikalai pašlijo.
1906 m. Agata buvo išsiųsta į Paryžių, kur mokėsi dainavimo ir skambinimo pianinu. Nors jai sekėsi neblogai, tačiau scenos baimė ir įgimtas drovumas sutrukdė jai siekti karjeros šioje srityje. Savo drovumo rašytojai taip ir nepavyko nugalėti. Net 18 metų (1958–1976 m.) išbuvusi Detektyvų klubo prezidente, teisę sakyti kalbas ir tostus ji perleisdavo kitiems.
Baigusi medicinos seserų kursus, I pasaulinio karo metu dirbo Torkio ligoninėje. Vėliau ji tapo farmacininko mokine – štai iš kur ji taip puikiai išmanė nuodus. Reikia pažymėti, kad ir II pasaulinio karo metu Agata Kristi, jau būdama garsia rašytoja, savanoriškai grįžo prie savo pirmosios profesijos – dirbo medicinos seserimi.
1914 m. Agata ištekėjo už lakūno pulkininko Arčibaldo Kristi (Colonel Archibald Christie) ir jiems gimė duktė Rozalinda (Rosalind). Tačiau 1928 m. pora išsiskyrė. 1929 metų gruodį Agata Kristi netikėtai dingo ir buvo surasta tik po 10 dienų Harougeito miestelio (Šiaurės Jorkšyras) viešbutyje. Ten ji buvo apsistojusi misis Nyl pavarde. Savo dingimą ji aiškino emocinio šoko sukelta amnezija. Mat prieš pat dingimą jos pirmasis vyras Arčibaldas Kristis prisipažino mylįs jaunesnę moterį, vardu Nensė Nyl (Nancy Neele). Taip ir liko neaišku, ar tokiu būdu Agata norėjo atkeršyti savo vyrui bei išgarsinti savo romanus, ar iš tiesų ją buvo ištikusi amnezija. Antroji Agatos Kristi santuoka buvo sėkminga. Ji ištekėjo už archeologo Makso Melovano (Max Mallowan), kurį sutiko keliaudama po Artimuosius Rytus. Lydėdama savo vyrą ekspedicijose, Agata labai rimtai susidomėjo archeologija ir jau po kelerių metų tapo senosios keramikos žinove.
Agata Kristi dar vadinama nusikaltimų karaliene. Pasaulyje parduota daugiau nei milijardas jos knygų anglų kalba ir dar milijardas – kitomis keturiasdešimt keturiomis kalbomis. Jos knygų išleista nepaprastai daug, didesni tik Biblijos ir Šekspyro tiražai. Ji yra beveik aštuoniasdešimties detektyvinių romanų, parašytų Merės Vestmekot (Mary Westmacott) slapyvardžiu, autorė.
Septyniasdešimtaisiais metais UNESCO paskelbė A. Kristi leidžiamiausia autore pasaulyje. UNESCO sprendimu 1991 metai buvo paskelbti Agatos Kristi metais.
Kūryba
thumb|250px|Viešbučio „Pera Palace“ (Stambulas) kambarys, kuriame rašytoja rašė „Žmogžudystė rytų eksprese“. Savo pirmąjį detektyvinį romaną „Paslaptinga afera Stailse“ (1920) Agata Kristi sukūrė dėl ginčo. Kartą sesuo Madžė suabejojo, ar Agata sugebėtų parašyti detektyvą, nes tai labai sunku. Lažybos tikrąja to žodžio prasme neįvyko, tačiau Agata labai rimtai nusprendė įrodyti seseriai, ko esanti verta. Romaną atmetė šešios leidyklos. Tik septintoji ryžosi jį išleisti. Būsimosios Detektyvų karalienės gimimas liko nepastebėtas: buvo parduoti tik apie du tūkstančiai egzempliorių, o honorarą tesudarė 25 svarai. Nuo to laiko Agata Kristi ėmė pastoviai ir metodiškai rašyti.
Trečiajame dešimtmetyje ji išleido 11 knygų, maždaug pusė iš jų – „gryni detektyvai“, o likusieji – romanai apie šnipus, kuriuose rezgami tarptautiniai sąmokslai. Šioje srityje Agata Kristi laurų nenuskynė, nors jai patiko kurti tokius romanus: tai buvo tarsi poilsis po detektyvinių intrigų kūrimo, kurios atimdavo iš jos daug daugiau jėgų, nei, jos žodžiais tariant, „lengvabūdiški trileriai“.
Lankasteriai
thumb|Lankasterių rožė Lankasteriai  – Anglijos karališkoji giminė, Plantagenetų giminės atšaka.
Istorija
Dinastijos pradininku laikomas Anglijos karalius Henrikas IV, valdęs šalį nuo 1399 m. iki 1413 m. Lankasterių vardas atsirado 1267 m., kai Anglijos karalius Henrikas III sūnui Edmundui paskyrė Lankasterio erlo titulą. Edmundo anūkas Henrikas 1351 m. tapo Lankasterio kunigaikščiu. Henriko duktė Blanša ištekėjo už Anglijos karaliaus Eduardo III, kurių trečiasis sūnus Jonas Gentietis paveldėjo Lankasterių titulą ir valdas. Jono Gentiečio sūnus Henrikas 1390 m. dalyvavo Kryžiuočių ordino vykdytoje Vilniaus apsiaustyje. 1399 m. Henrikas dalyvavo nušalinant nuo valdžios Anglijos karalių Ričardą II, o tų pačių metų spalio 13 d. buvo karūnuotas kaip Henrikas IV. Dinastijai taip pat priklausė Henrikas V ir Henrikas VI. 1461 m. Ričardo Jorkiečio sūnus Eduardas IV nuvertė Henriką VI ir tapo pirmuoju Jorkų dinastijos karaliumi. Kiek anksčiau Eduardo III penktojo sūnaus Edmundo iš Langlio (1385 m. – Jorko kunigaikštis) palikuonys pareiškė pretenzijas į Anglijos sostą. Tuomet valdęs psichikos liga sergantis karalius Henrikas VI (Lankasterių giminės) tam neprieštaravo, bet jorkų užmačioms pasipriešino karalienė Margarita Anžu, norėjusi, kad karaliumi taptų jos sūnus, Velso princas Eduardas, – dėl to kilo dinastinis Baltosios ir Raudonosios rožių karas (1455–1485 m.), taip pavadintas pagal Jorkų herbe buvusią baltą, o Lankasterių – raudoną rožes. Po šio vidaus karo Anglijos valdžia atiteko naujai – Tiudorų dinastijai.
Agatha Christie
Kūryba
Agata Kristi puikiai išmanė skaitytojų intrigavimo ir klaidinimo meną. Ji sumaniai sugriauna savo pačios skaitytojui įteigtą nuomonę apie nusikaltėlio asmenybę, nusikaltimo motyvą, vietą ir laiką, ir netgi priverčia suabejoti, nusikaltimas tai ar ne. Niekas iš jos personažų nėra laisvas nuo įtarimų. Jos personažai – sudėtingos asmenybės, todėl tiek nusikaltėlis, tiek nekaltas įtariamasis gali turėti tokią pačią „asmenybės struktūrą“. Kristi romanų herojai dažniausiai turtingi žmonės, užklupti finansinių problemų, kurios ir nuveda prie žmogžudystės. Agata Kristi buvo ir novatorė, kuri sulaužė tuo metu madingas klasikinio detektyvo rašymo taisykles. Tai įvyko 1926 metais, kai pasaulį išvydo vienas iš geriausių jos detektyvinių romanų „Rodžerio Ekroido nužudymas“. Paaiškėjo, jog žudikas yra ne kas kitas, o žmogus, pasakojantis tą istoriją. Skaitytojai ir vėl apsigavo: pasakotojas, kaip ir seklys, iki tol turėjo savotišką nekaltumo prezumpciją. Tiek plunksnos broliai, tiek kritikai, tiek ir detektyvinio žanro gerbėjai apkaltino autorę nesąžiningu žaidimu. Polemika, kurią sukėlė „Rodžerio Ekroido nužudymas“, pasitarnavo autorei: ši diskusija padarė neblogą reklamą ir pritraukė naujų skaitytojų. Po „Rodžerio Ekroido nužudymo“ publikacijos ji kasmet išleisdavo po vieną, o kartais net po dvi naujas knygas. Ir beveik kiekviena iš jų tapo bestseleriu.
Kristi pasaulėžiūra konservatyvi ir racionali. Ji griežtai pasisakė prieš tuos detektyvinius kūrinius, kurių autoriai nepaiso moralės normų. „Niekas ir pagalvoti negalėjo, kad ateis tokie laikai, kai detektyviniai romanai bus skaitomi dėl juose aprašomų smurto scenų, dėl sadistinio pasitenkinimo, dėl paties žiaurumo“, – rašė ji savo autobiografijoje. Ji pati visuomet vengė smulkiai aprašinėti nužudymo detales – pasitenkindavo trumpa ir būtina informacija. Galima drąsiai teigti, kad visas jos knygas vienija tikėjimas gėrio pergale. Agata Kristi rašė savo bei skaitytojų malonumui ir nekėlė sau sudėtingų literatūrinių uždavinių. Apie tokią literatūrą yra įprasta kalbėti iš aukšto, kaip apie antrarūšę. Bet pasaulis taip sutvarkytas, kad skaitytojas skaito būtent dėl malonumo. Jeigu literatūra ne tik auklėja, šviečia, bet ir padeda pailsėti, atsikratyti įtampos, vadinasi, ji egzistuoja ne veltui.
Agata Kristi taip pat parašė keturis nebeletristinius darbus, tarp jų – autobiografiją ir puikų kūrinį „Ateik, pasakyk man, kaip tu gyveni“ apie ekspedicijas, kuriose ji daug kartų dalyvavo su savo vyru archeologu seru Maksu Melovanu.
Paskutinės A. Kristi knygos buvo: „Uždanga: paskutinė Puaro byla“ (1975 m.) ir „Mieganti žmogžudystė“ (1976 m.).
Svetimi
Svetimi gali reikšti:
Gudauskienė
Gudauskienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Gudauskaitė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Gudauskas.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Svetimi (filmas)
Svetimi – 1986 JAV mokslinės fantastikos filmas. Kinematografija – Adrian Biddle. Leidėjas – 20th Century Fox. Filmas yra 1979 metų filmo Svetimas tęsinys. 1992 m. sukurta trečioji dalis Svetimas 3. Pagrindinį vaidmenį kaip ir pirmoje dalyje atlieka Sigourney Weave vaidinanti Ellen Ripley. Šioje dalyje Ripley toliau kovoja su agresyviais ateiviais naujoje žmonių kolonijoje, kurioje nusileido po 57 metų kelionės gelbėjimosi kapsule.
Chaoso teorija
Chaoso teorija – matematikos sritis, tirianti labai jautrių pradinėms sąlygoms dinaminių sistemų elgseną. Šioms chaotinėms sistemoms maži pradinių sąlygų skirtumai duoda plačiai nukrypstančius rezultatus (vadinamasis „drugelio efektas“), kas daro ilgalaikes prognozes neįmanomomis, nors sistemos yra deterministinės (kurių ateities elgsena pilnai nusakoma pradinėmis sąlygomis, be jokių atsitiktinių elementų). Kitais žodžiais tariant, deterministinė šių sistemų kilmė nepadaro jų nuspėjamomis. Tokia elgsena vadinama chaosu ir ji stebima daugelyje natūralių sistemų.
Chaoso teorija taikoma įvairiose srityse: fizikoje, biologijoje, ekonomikoje, filosofijoje ir kt.
Jautrumas pradinėms sąlygoms
Jautrumas pradinėms sąlygoms reiškia, kad kiekvienas taškas tokioje sistemoje yra arti kitų taškų, nors tų gretimų taškų trajektorijos smarkiai išsiskiria.
Šis efektas dar yra žinomas kaip „drugelio efektas“, nes taip Edwardas Lorencas 1972 m. savo leidinyje American Association for the Advancement of Science pavadino Predictability: Does the Flap of a Butterfly’s Wings in Brazil set off a Tornado in Texas?. Suplazdėjimas reiškia mažus pokyčius pradinėse sąlygose, kurie sukelia grandininius įvykius, o jie pasireiškia dideliu mastu.
Topologinis maišymasis
Šiuo atveju reiškia tokį dinaminės sistemos plėtimąsi arba judėjimą, kurio metu viena dalis atsiduria bet kurioje kitoje tos sistemos vietoje. Realiame gyvenime ši sąvoka gali būti suprasta stebint įvairių spalvų dažų maišymąsi.
Pastabos dėl apibrėžimo
Dažnai chaosas suvedamas tik į jautrumą pradinėms sąlygoms. Tačiau taip nėra. Kaip pavyzdį galima panagrinėti matematinę progresiją, gaunamą dvigubinant pradinę vertę - bet kuri pora artimų taškų galų gale taps be labai nutolusi. Sistema tikrai jautri pradinėms sąlygoms, tačiau čia nepasireiškia topologinis maišymasis, taigi nėra ir chaoso.
Merarchas
Merarchas (, iš 'dalis, skyrius; divizija' +  'valdyti, vadovauti') – Bizantijos karinis laipsnis, apytiksliai atitinkąs divizijos generolą.
Phil Collins
Philip David Charles Collins (g. 1951 m. sausio 30 d., Midlsekse, Anglija) – Did. Britanijos dainininkas, progresyvaus roko ir pop roko grupės „Genesis“ vokalistas ir būgnininkas, 7-ių „Grammy“, 5-ių „Brit Award“, 3-ių „American Music Award“, 2-ių „Auksinių gaublių“ ir „Oskaro“ apdovanojimų laureatas, Karališkojo Viktorijos ordino leitenantas. Dainininką garsina tokie Nr. 1 pozicijas topuose pasiekę hitai kaip „Another Day in Paradise“, „Easy Lover“, „A Groovy Kind of Love“, „In The Air Tonight“ ir kt. Collinsas yra gavęs žvaigždę Holivudo šlovės alėjoje, priimtas į „Dainų autorių šlovės muziejų“ (Songwriters Hall of Fame), o su „Genesis“ – ir „Rokenrolo šlovės muziejų“ bei pripažįstamas kaip vienas talentingiausių būgnininkų. 150 mln. solinių įrašų pardavęs dainininkas įeina į visų laikų geriausiai perkamų muzikos atlikėjų sąrašo 20-ką, o tarp 25-ių perkamiausių jį dar sykį galima rasti ir su „Genesis“. Ph. Collins taip pat yra sukūręs animacinių filmų garso takelius ir bei suvaidinęs kine.
Merarchas
Istorija
Žodis merarchēs pirmą kartą užfiksuotas VI a. antroje pusėje veikale Stratēgikon (šis karo žinynas priskiriamas Bizantijos imperatoriui Maurikijui, valdžiusiam 582–602 m.). Istorikas Warren Treadgold teigė, kad šis laipsnis ir atitinkami kariniai junginiai jau egzistavo imperatoriaus Zenono, valdžiusio 474–499 m., laikais. Stratēgikon laikais lauko armiją (kuria vadovaudavo strategas) paprastai sudarydavo trys merai (kiekviename po 5-7 tūkstančius karių). Kiekvieną merą sudarydavo kelios moiros, kurioms vadovaudavo duksai (doux) ir kurias sudarydavo keletas tagmų ar bandų.
Phil Collins
„Genesis“ ir solinė karjera
Pirmąjį būgnų komplektą būsimasis muzikantas gavo, būdamas 5-ių. Besimokydamas mokykloje, įkūrė grupę „Real Thing“, vėliau prisijungė prie grupės „Freehold“, tada – „Hickory“ (kuri netrukus persivadino į „Flaming Youth)“, bendradarbiavo su George Harrison. 1970 m. Ph. Collins tapo grupės „Genesis“ (kuri susikūrė 1967 m.) būgnininku. Kai 1975 m. iš jos pasitraukė vokalistas Peter Gabriel, grupė turėjo beveik pusę mln. svarų sterlingų skolos ir nemažai klausytojų bei muzikinių leidinių prognozavo, jog „Genesis“ žlugs. Tačiau likę nariai nutarė tęsti veiklą ir pradėjo intensyviai ieškoti naujo vokalisto. Jie išplatino skelbimus ir net 18 mėnesių rengė perklausas, tačiau išklausę virš 400 muzikantų, jie taip ir nerado tinkamo kandidato. Kai galiausiai P. Collins nenoriai pats stojo prie mikrofono, likę grupės nariai vienbalsiai nusprendė, kad tinkamesnio varianto net nebereikia ieškoti. Sekančiais metais išleistas grupės albumas „A Trick of the Tail“ nuojautą patvirtino – grupė sėkmingai padengė skolas ir ne tik: albumas buvo parduotas didesniu tiražu nei visi ankstesni 6 su P. Gabrieliu išleisti albumai kartu sudėjus. Toliau eksperimentuodama muzikiniuose ieškojimuose, sulyg kiekvienu nauju albumu „Genesis“ tapo vis populiaresnė, kol galiausiai tapo viena įtakingiausių pasaulio grupių. 1977 m. grupė tapo trio (Ph. Collins, T. Banks, M. Rutherford), ir ši jos sudėtis nepakito beveik 20 metų – ilgiausiai per jos gyvavimo laikotarpį. Penki iš eilės išleisti studijiniai „Genesis“ albumai buvo parduoti apie 150 mln. tiražu, pasiekė 1-ą Did. Britanijos topo vietą ir aukštas pozicijas JAV. Grupė net 4 kartus koncertavo Vemblio stadione ir buvo priimta į Rokenrolo šlovės muziejų. kairėje|miniatiūra|166x166px|Phil Collins'as 1981 m. 1981 m. Ph. Collins išleido savo pirmąjį albumą „Face Value“, kuriuo pažymėjo labai sėkmingos solo karjeros pradžią, tačiau grupės „Genesis“ jis neapleido, paraleliai derindamas abi veiklas. 1984 m. jis taip pat sudalyvavo garsiajame „Band Aid“ projekte, kurio įrašytame kūrinyje „Do They Know it’s Christmas?“ ne tik dainavo, bet ir grojo būgnais (ši daina tapo geriausiai perkamu Did. Britanijos singlu muzikos istorijoje, iki 1997 m. jį aplenkė Elton John „Candle in the Wind“).
Merarchas
Istorija
Šis skirstymas išliko ir vėlyvosios Bizantijos armijoje, nors jau VIII a. terminas merarchēs imtas vartoti rečiau, vietoj vis dažniau vartotas turmarchas. Merus tiek specialiojoje, tiek bendrinėje kalboje vis dažniau imta vadinti turmomis ( 'spiečius'). Terminų μέρος ir turma tapatumą paliudija ir imperatoriaus Leono VI Išminčiaus, valdžiusio 886–912 m., veikalas „Taktika“.
Phil Collins
„Genesis“ ir solinė karjera
„Genesis“ vokalistu Phil Collins buvo iki 1996 m. (daugiau nei 20 metų) ir galiausiai pasitraukė, norėdamas visą savo dėmesį skirti sėkmingai solinei karjerai. Tais pačiais metais jis įkūrė „The Phil Collins Big Band“, kurioje grojo būgnais. Grupė atlikdavo įvairių „Genesis“ ir Collinso solinės karjeros hitų džiazo bigbendo versijas. Tačiau kai „Genesis“ susirado naują vokalistą Ray Wilson ir išleido vieną albumą, paskelbė apie veiklos pertrauką, ir po 10 metų – 2006 m. – grupė vėl atsikūrė ankstesniąja sudėtimi: Collins, Tony Banks ir Mike Rutherford, kurie 2007 m. Europoje ir Š. Amerikoje surengė koncertinį turnė „Turn It On Again: The Tour“.
Merarchas
Istorija
Turmos tuo metu buvo stambūs teritoriniai vienetai ir provincijų armijos korpusų temų taktiniai daliniai. Kiekvieną temą, vadovaujamą stratego, paprastai sudarydavo trys turmos, o šias savo ruožtu sudarydavo drungai (senesniųjų moirų analogai), o pastaruosius – bandos. Skirtingose temose bandų dydžiai buvo skirtingi, skyrėsi ir bandų skaičius meruose. Todėl ir karių skaičius meruose/turmose svyravo nuo 1000 iki 5000.
Phil Collins
„Genesis“ ir solinė karjera
2010 m. išleidęs 8-ąjį solinį albumą „Going Back“, 2011 m. Ph. Collins nutarė padaryti karjeros pertrauką, bet vėliau paskelbė nutraukiantis muzikinę karjerą dėl sveikatos problemų (klausos dešinėje ausyje praradimo bei negalėjimo pilnavertiškai groti būgnais) bei noro daugiau skirti dėmesio savo šeimyniniam gyvenimui. Nepaisant to, 2013 m. gale jis pranešė galvojantis apie sugrįžimą į sceną, naujų dainų įrašinėjimą bei „Genesis“ atkūrimą koncertiniam turui.
Merarchas
Istorija
Kartais (pvz., Filotėjaus „Kletorologione“) merarchus (merarchēs, kartais rašyta meriarchēs ) skyrė nuo kitų turmarchų. Mokslininkas John B. Bury iškėlė mintį, kad IX–X a. merarchas buvo ypatinga pareigybė, kad merarchai buvo turmarchai, priskirti temų strategams kaip adjutantai ir padėjėjai, neturėję jų vadovaujamos teritorijos. Tuo jie skyrėsi nuo likusių dviejų „reguliariųjų“ turmarchų, kurie vadovavo savo turmoms.
Phil Collins
Indėlis į kiną
Phil Collins karjera pramogų versle prasidėjo dar vaikystėje, kuomet jis britų kino juostose vaidino vaikiškas roles. Vėliau, jau tapęs garsiu muzikantu, Collinsas trumpam vėl sugrįždavo prie aktorystės. Žymiausios jo rolės – pagrindinis Basterio Edvardso vaidmuo 1988 m. britų biografiniame kino filme „Buster“ apie traukinio apiplėšimą bei pagr. Rolando Kopingo vaidmuo 1993 m. australų juodojoje komedijoje „Frauds“; taip pat rolė vienoje garsaus serialo „Majamio policija“ serijoje.
Merarchas
Istorija
Atradus Knoso merarcho antspaudą paaiškėjo, kad jie galėjo turėti priskirtas teritorijas, todėl Aleksandras Každanas savo knygoje „Oxford Dictionary of Byzantium“ atmetė Bury hipotezę. Karo istorikas Džonas heldonas (John Haldon) knygoje „Three Treatises on Imperial Military Expeditions“ praktiškai palaikė Bury, minėdamas merarchus kaip vadus turmų, kuriose buvo temų štabai. Pagal Heldoną tai paaiškino faktiškai žemesnį merarchų rangą lyginant su likusiais turmarchais, kadangi merarchai buvo ne savarankiški vadai, o strategų štabų nariai.
Phil Collins
Indėlis į kiną
Ph. Collinso diskografijoje svarbią vietą užima muzika filmų garso takeliams – jo sukurtos dainoms skambėjo filmuose „Against All Odds“ (daina „Against All Odds (Take a Look at Me Now)“; buvo nominuota „Oskarui“), „White Nights“ („Separate Lives“ kartu su Marilyn Martin; nominuota „Oskarui“), „Buster“ („Two Hearts“ – vėlgi nominuota „Oskarui“, „Groovy Kind of Love“, „Loco in Acapulco“ bei „Big Noise“), V. Disnėjaus animacinių filmų „Tarzanas“ bei „Brolis Lokys“ muzikiniai takeliai.
Merarchas
Merarchai dabartinėje Graikijoje
Terminas merarchas vartojamas dabartinėje Graikijos armijoje. Merarchas yra divizijos vado pareigos, nepriklausomai nuo jo turimo karinio laipsnio. Atitinkamai divizija vadinama ).
Phil Collins
Asmeninis gyvenimas
Su pirmąja žmona, kanadiete Andrea Bertorelli jis susituokė 1975 m. ir susilaukė sūnaus Simono, kuris taip pat tapo muzikantu. Dešimtajame dešimtmetyje Simon Collins turėjo topuose keletą solinių hitų, o vėliau tapo grupės „Sound of Contact“ vokalistu ir būgnininku.
Antrąją žmoną Jill Tavelman Collinsas vedė 1984 m. 1989 m. jiedu susilaukė dukters Lily, o 1996 m. išsiskyrė. Būdama 2-ių metų, Lily debiutavo mažajame ekrane, BBC seriale „Growing Pains“, vėliau rašė savaitines apžvalgas paauglių leidiniams. Po tėvų skyrybų ji kartu su motina persikraustė į Los Andželą (JAV), baigė Pietų Kalifornijos universitete žurnalistiką ir ėmė vaidinti kine. Suvaidinusi ne viename sėkmingame filme ir laimėjusi apdovanojimų, šiuo metu Lily Collins laikoma viena perspektyviausių jaunųjų Holivudo aktorių.
1999 m. Ph. Collins vedė Orianne Cevey ir kartu apsigyveno jos gimtojoje Šveicarijoje. Jiedu susilaukė 2 sūnų – Nicholas ir Matthew. 2006 m. pora paskelbė apie skyrybas, bet žmonai namą palikęs Collinsas nusipirko kitą netoliese, idant galėtų kiekvieną dieną bendrauti su vaikais.
Būdamas 5-ių, dainininkas išgirdo apie Alamo mūšį, įvykusį 1836 m. Teksase (JAV). Nuo to laiko jis aistringai domisi jo istorija ir yra surinkęs didžiausia pasaulyje laikomą jos artefaktų kolekciją. 2012 m. jis parašė knygą „The Alamo and Beyond: A Collector's Journey“. 2014 m. Collinsas kolekciją padovanojo Alamo muziejui Teksase. Vėliau ji bus perkelta į 100 mln. dol. vertinamą muziejų, pavadintą „The Phil Collins Alamo Collection“.
Pripažinimas
Phil Collins yra vienas iš didžiausią pripažinimą pelniusių pasaulyje muzikantų – parduota virš 300 mln. jo įrašų: 150 mln. kartu su „Genesis“ ir 150 mln. jo solinių darbų. Tiek su vienu, tiek su kitu iš šių pasiekimų jis patenka tarp 25-ių sėkmingiausių atlikėjų per visą muzikos istoriją sąrašą. Pažymėtina, kad Ph. Collins yra vienas vos iš trijų atlikėjų, kuriam tą pavyko padaryti tiek kartu su grupės, tiek ir su solo darbais (kiti du yra Michael Jackson ir Paul McCartney).
1985 m. JAV singlų tope pirmą vietą pasiekė net 3 šio britų atlikėjo dainos – daugiau už bet kurį kitą atlikėją tais metais. Iš viso 9 Ph. Collinso dainos užkopė į 1-ą JAV bei Did. Britanijos singlų topo vietą: 7-ios JAV („Against All Odds (Take a Look at Me Now)”, „One More Night“, „Sussudio“, „Separate Lives“ su Marilyn Martin, „A Groovy Kind of Love“, „Two Hearts“ bei „Another Day in Paradise“) ir 3 – Did. Britanijoje („You Can’t Hurry Love“, „Easy Lover“ bei „A Groovy Kind of Love“), o tai pažymėjo dar didesnę jo sėkmę nei kartu su „Genesis“. O susumavus solo ir bendrus Collinso hitus, jis 9-ajame dešimtyje „JAV Billboard Hot 100“ Top 40-uke turėjo daugiausiai kūrinių iš visų atlikėjų.
Dainos „Two Hearts“ (panaudota filme „Buster“) bei „You’ll be in My Heart“ (panaudota anim. filme „Tarzanas“) pelnė Ph. Collinsui po „Auksinį gaublį“, o pastaroji dar ir bene patį vertingiausią pramogų pasaulio apdovanojimą – Kino Akademijos „Oskarą“. 2002 m. dainininkas gavo „Disnėjaus legendos“ apdovanojimą (tapo jauniausiu atlikėju, kada nors pelniusį šį apdovanojimą). 1999 m. jis gavo savo žvaigždę Holivudo Šlovės alėjoje, 2003 m. priimtas į „Dainų autorių šlovės muziejų“ (Songwriters Hall of Fame) Niujorke, o 2010 m. kartu su „Genesis“ buvo įtrauktas į „Rokenrolo šlovės muziejų“.
Ph. Collinsas už savo muzikinę ir asmeninę veiklą yra gavęs ne vieno universiteto (Farlio Dikinsono Menų universiteto, Berklio muzikos koledžo, Makmerio universiteto Teksase) garbės daktaro laipsnį. 2015 m. už Teksaso muziejui padovanotą Alamo mūšio artefaktų kolekciją Collinsui suteiktas Teksaso garbės piliečio vardas.
Žiotys (anatomija)
Žiotys – anga pro kurią burnos ertmė susisiekia su burnine ryklės dalimi. Jas riboja iš viršaus – minkštojo gomurio laisvojo galo užpakalinis kraštas su liežuvėliu, apačioje – liežuvio šaknis, šonuose – gomurinis ryklės ir gomurinis liežuvio lankai, bei tarp jų esanti migdolinė duobė, kurioje yra gomurio migdolas. Žiotys gali visiškai uždaryti burnos ertmės perėjimą į ryklę.
Šakių rajono taryba 1990–1995 m.
Teisinis pagrindas
Vietos savivaldos pagrindų įstatymu, priimtu 1990 m. vasario 12 d., savivaldybės suskirstytos į žemesniosios pakopos savivaldybes – apylinkės, gyvenvietės (valsčiai), rajono (apskrities) miestai ir aukštesniosios pakopos savivaldybes – rajonai, apskritys, respublikos miestai. Šakių rajonui priskirtas aukštesniosios pakopos savivaldybės statusas. Savivaldybių teises kiek suvaržė 1993 m. spalio 12 d. Seimo priimtos įstatymo pataisos.
Rinkimai, vadovaujantis Lietuvos TRS Aukščiausiosios Tarybos 1989 m. gruodžio 7 d. priimtu „Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Vietinių liaudies deputatų tarybų rinkimų įstatymu“ vyko pagal mažoritarinę sistemą. Kandidatus kelti galėjo renkamos tarybos teritorijoje esančių visuomeninių, politinių organizacijų, visuomeninių judėjimų rajonų ir miestų organai, taip pat ne mažiau, kaip 50 darbo ar gyvenamosios vietos piliečių susirinkimas. Tai buvo pirmieji laisvi ir demokratiški rinkimai po 1925 m. savivaldybių tarybų rinkimų.
Gudonytė
Gudonytė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (mergautinė pavardė).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Gudonienė (ištekėjusi moteris).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Gudonis.
Rikiavimo algoritmų sudėtingumas
Duomenų rikiavimo uždavinys apibrėžiamas taip:
Problematika
Algoritmų analizėje duomenų rikiavimo problema laikoma pačia svarbiausia, nes tai viena dažniausiai pasitaikančių operacijų programavime. Efektyvus rikiavimo algoritmo pasirinkimas gali turėti netgi lemiamą įtaką programos vykdymo spartai didėjant duomenų kiekiui.
Algoritmo sudėtingumas svarbus tik esant dideliam duomenų kiekiui. Palyginimui pateikiama lentelė kaip skiriasi procesoriaus operacijų skaičius didėjant duomenų kiekiui, naudojant du skirtingus algoritmus – pirmasis naudoja 5 N² operacijų, o antrasis – 20 N log N.
Jei duomenų kiekis nedidelis, mums dažniausiai visiškai nesvarbu, kiek mikrosekundžių bus vykdomas rikiavimas, tačiau esant didesniems duomenų kiekiams šis skirtumas yra milžiniškas. Kita vertus, esant labai mažiems duomenų kiekiams efektyvesnis bus burbuliuko metodas. Taip pat algoritmų sudėtingumas priklauso nuo duomenų savybių. Pavyzdžiui, burbuliuko metodas bus daug greitesnis, jei bus bandoma rikiuoti surikiuotus duomenis – tada jo sudėtingumas yra O(n).
Dažniausiai matuojamas algoritmų sudėtingumas vidutiniu atveju, dažnai blogiausiu atveju ir tik kartais – geriausiu. Tas pats algoritmas, būdamas labai greitas geriausiu atveju, gali būti labai blogas vidutiniu ar blogiausiu atveju.
Pagrindiniai algoritmų kursuose pateikiami rikiavimo algoritmai ir jų sudėtingumas (vertinant palyginimo operacijų atžvilgiu):
Lygiagretieji algoritmai
Naudojant daugiaprocesorinį kompiuterį ar paskirstytą kompiuterių tinklą galima pasiekti ir dar geresnių rezultatų. Geriausiu atveju pasiekiamas sudėtingumas O((log N)²).
อัลกอริทึมการเรียง
Kaltanėnų ugdymo ir turizmo centras
Švenčionių rajono  Kaltanėnų ugdymo ir turizmo centras – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Švenčionių raj., Kaltanėnuose, Mokyklos g. 17, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190507837. Steigėjas Švenčionių rajono savivaldybės taryba.
Istorija
Lenkų okupacijos metais miestelio mokykla vadinosi „Publiczna Szkola Powszecha stopnia drugiego“. Lietuvių kalba iš mokyklos buvo išvaryta. Apie 1936-1937 m. mokykla buvo perstatoma.
Grąžinus Vilnių Lietuvai, mokykla tapo septynmetė.
Vokiečių okupacijos metais mokykloje veikė 5 skyriai, vyko daug kultūrinių renginių.
Mokykla eilę metų organizavo vaikų vasaros poilsio stovyklas, kuriose ilsėjosi ne tik rajono mokyklų mokiniai. Vasaromis čia ilsėjosi ir dirbo Vilniaus M. K. Čiurlionio menų gimnazijos, Vilniaus dailės (buv. J. Stauskaitės) mokyklos, Vilniaus Gabijos gimnazijos mokiniai ir mokytojai, A. Sabonio krepšinio mokyklos jaunieji krepšininkai ir jų treneriai.
Švenčionių rajono savivaldybės tarybos sprendimu nuo 2008 m. rugsėjo 1 d. Kaltanėnų pagrindinė mokykla pertvarkyta į pradinę mokyklą pakeičiant pavadinimą į Švenčionių rajono Kaltanėnų ugdymo ir turizmo centrą.
Landveras
thumb|right|Prūsijos landvero karys 1815 m. Landveras (, Land 'šalis' + Wehr 'gynyba') – XIX a.-XX a. pradžios Austrijos-Vengrijos, Rytų Prūsijos, Šveicarijos, Vokietijos antros eilės kariniai prievolininkai.
Į landverus buvo šaukiami vyresniojo amžiaus rezervistai, iš jų per karą sudaromi teritoriniai kariniai daliniai. Karinė vadovybė landverą naudojo vidaus tarnybai ir antraeiliams uždaviniams fronte vykdyti. Pirmą kartą landveras 1809 m. buvo suformuotas Austrijoje. Iš dalies landvero karių buvo sudaryta 1919 m. Lietuvoje su bolševikais kovojusi fon der Golco armija. XXI a. pradžioje šie daliniai išliko tik Šveicarijoje.
P-120 Malachit
300px|miniatiūra|dešinėje|Priešlaivinė raketa P-120 Malachit P-120 Malachit, 4К85, SS-N-9 Siren (NATO kodas) – tarybinė/Rusijos sparnuotoji priešlaivinė raketa. Tai patobulintas raketos P-70 Ametist variantas – pagerinta taikymosi sistema, 1,5 karto padidintas skrydžio nuotolis, pritaikyta leisti iš antvandeninių laivų.
Emocinės investicijos
Emocinės investicijos – alternatyvių investicijų rūšis.
P-120 Malachit
Kūrimo istorija
1962 m. OKB-52 pasiūlė vyriausybei sukurti unifikuotą priešlaivinę raketą, kuri galėtų būti leidžiama tiek iš povandeninių laivų po vandeniu, tiek iš antvandeninių laivų. Naujasis kompleksas taip pat turėjo padidinti 670 projekto povandeninių laivų kovines galimybes (pakeičiant buvusias pagrindines raketas P-70 Ametist).
Emocinės investicijos
Glaudžiai susijusios su privačiąja bankininkyste, skirtos turtingiems asmenims. Teikia galimybę išskaidyti vertybinių popierių portfelį, apsisaugoti nuo infliacijos rizikos.
P-120 Malachit
Kūrimo istorija
1963 m. vasario 28 d. priimtas TSRS Ministrų tarybos nutarimas Nr. 250-89, kuriuo nurodyta pradėti konstruoti kompleksą P-120. Tame pačiame nutarime nurodyta kurti ir priešlaivinę raketą P-500 Bazalt). Tais pačiais metais OKB-52 užbaigė komplekso pradinį projektą.
Emocinės investicijos
Emociniam turtui priskiriamos prabangos prekės. Pvz. automobiliai, laivai, jachtos ar lėktuvai. Arba vertybės, kaip meno kūriniai, antikvariniai daiktai, vynas, monetos, laikrodžiai, juvelyrika ir pan.
P-120 Malachit
Panaudojimas
2008 m. rugpjūčio 7 d. – rugpjūčio 12 d. vykusio Pietų Osetijos karo metu buvo jūrų mūšis tarp Rusijos ir Gruzijos laivynų pajėgų. Gruzijos patrulinis kateris, spėjama, bandęs atakuoti Rusijos laivus, buvo visiškai sunaikintas dviem raktomis P-120, kurias paleido Rusijos Juodosios jūros laivyno mažasis raketinis laivas „Miraž“. .
Manoma, kad sunaikintas Gruzijos kateris vadinosi „Georgijus Toreli“. .
Varpas (Čikaga)
Varpas – savaitinis lietuvių visuomenės, politikos, literatūros ir mokslo laikraštis, JAV lietuvių savaitinis tautinės minties laikraštis, leistas 1923–1925 m. Čikagoje.
Istorija
Leido Čikagos „Varpo“ bendrovė. Redaktorius J. Laukis (Domininkas Keliauninkas). Leidimu rūpinosi A. Kaulakis, J. Grišius, N. Krukonis, J. Paukštys ir kt.
Druskininkų aerodromas
Druskininkų aerodromas – aerodromas Lietuvoje, 1,5 km į vakarus nuo Druskininkų, šalia Nemuno upės.
Juozas Jankauskas (1900)
Juozas Jankauskas (1900 m. kovo 4 d. Jaupėnuose, Rietavo valsčius, Telšių apskr. – 1967 m. rugpjūčio 3 d. Jonučiuose, Garliavoje) – Lietuvos karo lakūnas, LF karinio padalinio „Kęstutis“ generalinio štabo viršininkas, pulkininkas leitenantas, politinis veikėjas, rezistentas.
Biografija
Sovietams okupavus Lietuvą 1940 m. gruodžio 31 d. iš kariuomenės buvo atleistas. Birželio sukilime vadovavo sukilėlių būriui Kaune, dirbo LAF'o Organizaciniame skyriuje. 1941 m. rugsėjo 15 d. pasirašė LAF’o memorandumą.
Įsikūrus Lietuvių frontui, dalyvavo jo vadovaujančioje grandyje, vėliau tapo Tautos Tarybos nariu. Organizavus karinį LF padalinį „Kęstutis“, nuo 1943 m. pradžios dirbo jo vyriausiojo štabo viršininku. Jam vadovaujant buvo įkurta mobilizacinio plano grupė, rengusi mobilizacinį planą, kuris vėliau tapo pagrindu siekiant atkurti Lietuvos kariuomenę. Organizavus Vietinę rinktinę, 1944 m. kovo 27 d. – gegužės 15 d. dirbo VR štabo trečiajame skyriuje. Vadovaujant Juozui Jankauskui „Kęstučio“ vyriausiajame štabe buvo parengta instrukcija „Kęstučio“ nariams sovietų reokupacijos atveju. Traukiantis vokiečiams, 1944 m. rugpjūčio mėnesį Rietave organizavo pasitarimą dėl LF strategijos sovietinės reokupacijos metu, kuriame buvo apsispręsta tausoti žmogiškuosius išteklius; nutarta nejungti „Kęstučio“ su Lietuvos laisvės armija.
Antrosios sovietų okupacijos laikotarpiu iš Lietuvos nepasitraukė ir tęsė pasipriešinimo veiklą. Dėl to 1953 m. vasario 3 d. suimtas ir nuteistas kalėti 25 metus; po Stalino mirties ši bausmė kaip politiniam kaliniui sumažinta iki 10 metų.
Palaidotas greta žmonos, buvusios Karo ligoninės vyr. medicinos sesers tėviškėje Garliavoje, Jonučių kapinėse.
Rüdiger Graf Gustav Adolf von der Goltz
Riudigeris Gustavas Adolfas fon der Golcas (, 1865 m. gruodžio 8 d. Züllichau, dab. Sulechuvas, Liubušo vaivadija, Lenkija – 1946 m. lapkričio 4 d. Kinsegas, Bavarija) – Vokietijos karinis veikėjas, generolas.
Biografija
Grafas. Baigęs Vokietijos karo akademiją 13 metų tarnavo Generaliniame štabe, vėliau feldmaršalo Paulio fon Hindenburgo štabe. 1897 m. Generalinio štabo Anglijos skyriaus vadovas. Pirmojo pasaulinio karo pabaigoje, 1918 m. Dancige suformuotos Vokietijos kariuomenės 12-osios landvero pėstininkų divizijos (Ostsee, Baltijos divizija) vadas. 1918 m. balandžio mėn. su divizija išsilaipino Suomijoje, dalyvavo Suomijos pilietiniame kare, padėjo Karlui Manerheimui iš Suomijos išstumti Rusijos ir suomių bolševikų kariuomenę. Vėliau padėjo kurti Suomijos kariuomenės dalinius ir kariuomenės štabą.
Nuo 1919 m. pradžioje Antantės reikalavimu iš Suomijos atšauktas, nuo vasario 1 d. 6-jo rezervinio korpuso, dislokuoto Kurše ir Šiaurės Lietuvoje, vadas, pasiskelbė Liepojos gubernatoriumi. Šio korpuso 1-osios gvardijos rezervinės divizijos ir Geležinės divizijos dalys 1919 m. vasario – gegužės mėn. Žemaitijoje kovėsi su Raudonąja armija, slopino bolševikų sukurtą vietinę valdžią. 1919 m. balandžio 16 d. Liepojoje nuginklavo Latvijos kariuomenės dalis, nuvertė Karlio Ulmanio vyriausybę ir prisidėjo prie provokiškos Andrievo Niedros vyriausybės sudarymo. 1919 m. birželio mėn. Latvijos ir Estijos kariuomenė fon der Golco karinius junginius sumušė, fon der Golcas atsistatydino, o išskaidyti jo kariuomenės daliniai pradėjo veikti išvien su bermontininkais. 1919 m. rugsėjo mėn. išlikę vokiečių kariniai junginiai buvo įtraukti į Rusijos baltagvardiečių generolo Nikolajaus Judeničiaus Vakarų armiją. 1919 m. spalio mėn. atšauktas į Vokietiją.
Gudynas
Gudynas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Gudynienė (ištekėjusi moteris) ir Gudynaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Demokratija
Šiuo metu demokratija yra tapusi universaliai taikomu žodžiu, nors ne visada aišku, kokią tikrovę tas žodis atspindi. Kadangi supratimas kas yra demokratija yra labai įvairus, dažnai kartu su šiuo žodžiu naudojami įvairūs būdvardžiai, „patikslinantys“ kas turima galvoje. Šiuolaikinės Vakarų demokratijos paprastai vadinamos liberaliosiomis demokratijomis.
XIX a. demokratija tampa įtakinga politine idėja, XX a. pr. – ji virsta politine realybe, XX a. vid. tampa geopolitine realybe, XX a. pb. – tai universali politinio sutvarkymo paradigma.
Demokratinių šalių pasaulio žemėlapyje daugėja. Naujojo tūkstantmečio pradžioje demokratiniai režimai įsitvirtino Vakarų ir Pietų Europoje, Australijoje, Kanadoje, N. Zelandijoje, Japonijoje ir JAV. Be to, per paskutinius du dešimtmečius demokratinės valdymo formos atsirado Rytų Europoje, Lotynų Amerikoje ir Azijoje, taip pat kai kuriose Afrikos šalyse.
Masinės atstovaujamosios demokratijos vystymasis yra stipriai susijęs su ekonominiu vystymusi ir atitinkamai šalies turtingumu. Todėl nenuostabu, kad demokratija yra ir išlieka stabili daugelyje Europos šalių ir JAV, bet sunkiai įsitvirtina kitose pasaulio šalyse. Jei vyriausybė nesugeba užtikrinti pagrindinių ekonominių šalies gyventojų poreikių, politinis nestabilumas yra neišvengiamas.
Antikinė (tiesioginė) demokratija
thumb|right|„[[Periklis kreipiasi į Atėnų asamblėją“ (dail. Philipp von Foltz, 1853). Vakaruose Atėnų tautos susirinkimas laikomas archetipiniu demokratinio valdymo pavyzdžiu.]]
Demokratija, kaip ir pats terminas, pirmiausia atsirado Graikijos miestuose-valstybėse po ilgai trukusių kovų tarp didikų ir turtingųjų su paprasta liaudimi. Didžiausią išraišką demokratija pasiekė Atėnuose, kur visiems piliečiams vyrams buvo suteikta teisė dalyvauti valstybės valdyme. Pareigūnai buvo renkami tiesiogiai piliečių susirinkimo metu arba parenkami burtų keliu.
Atėnų demokratijoje buvo ir gana kontroversiškų aspektų, pavyzdžiui, piliečių teisė ištremti tuos piliečius, kurie buvo laikomi pavojingais demokratijai (ostrakizmas). Antikos filosofas Aristotelis demokratijos sąvoką vartoja negatyvia prasme, apibūdindamas prasčiokų valdžią ir vietoje jos propaguoja tam tikrą demokratijos ir oligarchijos mišinį – politėją.
thumb|left|„Ciceronas smerkia Katiliną“ (dail. Cesare Maccari, 1889). Freskoje vaizduojamas [[Romos senatas.]] Romos respublikoje, kol ji nebuvo laikui bėgant palaipsniui pakeista principatu taip pat buvo įgyvendinti tam tikri demokratijos elementai, remiantis laisvų piliečių lygiateisiškumo idėja. Istoriškai svarbesnis Romos įnašas buvo teisinės valstybės koncepcijos sukūrimas, kuri yra svarbi šiuolaikinės demokratijos sampratos dalis.
Apie antikinę (klasikinę) demokratiją žinome daugiausia iš jos kritikų. Tarp tokių kritikų yra ir Aristotelis, kuris teigė, jog demokratija palanki demagogams.
Mūsų laikais klasikinė demokratija dažnai buvo pernelyg idealizuojama, klaidingai suprantama dėl politinio žodyno modernizavimo. Tokio tipo demokratija buvo galima tik nedidelėje valstybėje, kur liaudis buvo politiškai apšviesta ir buvo apribota, nes dauguma gyventojų buvo vergai ir nepiliečiai. Antikinėje demokratijoje yra tik horizontali demokratijos ašis – lygybė be vertikalios – individo laisvės, kurią vėliau suteikė liberalizmas. Antikinė demokratija neteikė reikšmės valdžios apribojimui, neskyrė valstybės ir piliečių, neišskyrė profesionalių politikų. Dalyvavimas valdžios vykdyme neimplikuoja individo laisvės. Vyravo individualizmo dvasia, bet ne modernios individo laisvės. Nebuvo skirtumo tarp viešosios ir privačiosios sferų (ji iš viso nebuvo pripažįstama).
Demokratijos sampratos raida iki XIX a.
Viduramžiais demokratijos idėjos Europoje praktiškai išnyko, išskyrus kai kuriuos savarankiškus miestus ir Šveicarijos dalis.
Per ankstyvųjų Italijos miestų respublikų egzistavimą ir Viduramžius išsivystė svarbios moderniai Vakarų demokratijai svarbios idėjos, tokios kaip atstovavimas. Tomas Akvinietis ir Žanas Bodenas kėlė valdžios apribojimo idėjas, teigdami, kad valdžios galia yra ribojama moralinių įstatymų, papročių.
Didelę reikšmę demokratijos sampratos raidai turėjo prigimtinių teisių idėja (dabar dažniausiai vadinama žmogaus teisėmis). Remiantis šia idėja prieita prie išvados, kad visi laisvi žmonės turi vienodas teises. Tai sekė sutarties idėja, tai kad valdantieji ir valdomieji tarpusavyje susiję abipusiais įsipareigojimais. Jei valdovas nevykdydavo savo pareigų arba ribojo prigimtines teises, liaudis galėjo atsiimti suverenitetą. Ši idėja, suformuluota Džono Loko, stipriai darė įtaką britų parlamentinei demokratijai ir, taip kaip apibrėžta Žano Žako Ruso socialinės sutarties teorijoje, padėjo filosofiškai pagrįsti Amerikos ir Prancūzijos revoliucijas.
XVIII a. Šarlis Monteskjė įvedė „valdžių padalijimo“ sampratą.
Ginamoji demokratija
Tai klasikinė liberalioji samprata, susiformavusi XIX a. I p. utilitaristų Madisono (Madison), Bentamo (Bentham), Milio (Mill) teoriniuose darbuose. Jų teorija daug kuo panaši į antikinį demokratijos supratimą, Madisonas antikinę demokratiją vertino kritiškai, nes ji buvo nesuderinama su asmens saugumu, nuosavybės teisėmis. Pagrindinė tezė – demokratija reiškia atsakingą valdymą (responsible government). Propaguojama valdžių atskyrimo idėja.
Tipologija
Demokratinės politinės sistemos skirstomos į įvairius tipus. Pats stambiausias ir dažniausias skirstymas yra į tiesioginę demokratiją ir atstovaujamąją demokratiją.
Atstovaujamoji demokratija – kai rinkimų teisę turintys piliečiai išrenka atstovus, kurių pažiūros maksimaliai atitinka daugumos piliečių pažiūras. Šie atstovai balsuoja už visus galiojančių įstatymų pakeitimus. Tai techniškai įmanoma demokratijos forma, tačiau turinti begalę trūkumų:
a) atstovai patys sau nustato privilegijas bei savo veiksmų kontrolę
b) atstovai turi teisę pakeisti pažiūras po rinkimų
c) atstovus galima papirkti
d) atstovai gali naudotis valdžia asmeniniams interesams tenkinti
e) atstovai gali keisti rinkimų įstatymus, tuo nepastebimai uzurpuodami galimybę patekti į valdžią vėl ir vėl;
ir t.t… ….
Geriausi įrodymai kad valstybėje atstovaujamoji demokratija ne visiškai teisinga:
-kai valdžioje išlieka neatsistatydinę atstovai ir vyriausybės su labai žemais visuomenės palaikymo reitingais;
-kai piliečiai iš valstybės bėga į užsienį(nenormaliai aukštas emigracijos lygis).
Šiuolaikinė Vakarų demokratija dažnai vadinama liberaliąja demokratija. Panašiai bando derinti liberalizmą ir demokratiją Dahl’as. Demokratijos požymiai pagal Dahl'ą (poliarchija):
Už ir prieš
Nepaisant to, daugelis žmonių mano, kad nėra tokios sistemos, kuri idealiai tvarkytų visuomenę, ir kad demokratija taip pat moraliai nėra ideali.
Fraise Tagada
250px|miniatiūra|dešinėje|Saldainiai „Fraise Tagada“ Fraise Tagada ( 'Tagada žemuogė') – saldainis, kurį 1969 m. sukūrė „Haribo“ kompanija, žinoma ir kaip guminukų meškučių išradėja. „Fraise Tagada“ forma primena suplotas žemuoges, apibarstytas smulkiu cukrumi. Šie saldainiai yra rausvos spalvos ir aromatizuoti.
Prancūzijoje „Fraise Tagada“ yra vieni gausiausiai perkamų saldainių (~ 1 milijardas vienetų per metus) ir vieni dažniausiai kopijuojamų.
Saldainio ingredientai – cukrus, gliukozės sirupas, citrinos rūgštis, gardikliai, dažikliai (kurkuminas, karminas, karotinų mišinys). Egzistavo saldainio variantas su tuo pačiu brūkšniniu kodu, kurio receptūroje nebuvo kurkumino.
Valter Birsa
Valteris Birsa (Valter Birsa; 1986 m. rugpjūčio 7 d.) – Slovėnijos futbolininkas, saugas
Karjera
Vėliau – Italijos klubo CFC Genoa žaidėjas. 2012–2013 m. sezone nuomos pagrindais rungtyniavo FC Torino.
2013–2015 m. priklausė AC Milan. 2014–2015	m. sezone nuomos pagrindais rungtyniavo Chievo.
Leopoldas III Belgas
thumb|left|80px|Leopoldo III Belgo monograma Leopoldas III (, 1901 m. lapkričio 3 d. Briuselis – 1983 m. rugsėjo 25 d. Lakenas prie Briuselio) – 1934–1951 m. ketvirtasis Belgijos karalius.