cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Konstruktyvistinė vaidmens teorija
Vaidmens teorijos ištakos
G. H. Meadas atliko studiją (1934) apie tai, kaip „kitų“ elgesys lemia individo savęs suvokimą ir „savo“ bei „kito“ konceptualią skirtį. Pažymėtina, kad įtaką vaidmens koncepcijos vystymuisi turėjo ir biheviorizmo judėjimas, kuris vaidmenį siejo su specifiniu elgesiu ar reakcijomis į tam tikras sąlygas, o ne su konkrečiais tikslais, sentimentais ir strategijomis kontekste, kai rutiniškas, reguliarus elgesys susimaišęs su improvizuotu elgesiu.
Socialinės – psichologinės ir sociologinės teorijos apie individo vaidmenį visuomenėje pasitelkiamos valstybių elgesio aiškinimui. Daroma prielaida, kad esti analogija tarp individų elgesio (visuomenėje) ir valstybių (elgesio tarptautiniame lygmenyje). Vaidmens teorijos šalininkai teigia,  kad nustatant valstybės elgesio tarptautinėje bendruomenėje priežastis, nacionalinio vaidmens koncepcija suteikia valstybei išskirtinumo, apibrėžia jos identitetą.
Pagrindiniai teorijos principai
Vaidmens teorija išskiria keturias pagrindines sąvokas, padedančias analizuoti valstybių užsienio politiką:
1) vaidmens atlikimą, apimantį požiūrius, sprendimus, veiksmus, kuriuos valdžia ryžtasi įgyvendinti,
2) savo paties apibrėžtas nacionalinio vaidmens koncepcijas ,
3) vaidmens priskyrimą, ateinantį iš išorinės aplinkos,
4) ir poziciją, t. y. vaidmens priskyrimų sistema.
Vaidmens teorija aiškina užsienio politikos elgesį analizuojant  individualių valstybių vaidmenis tarptautinėje sistemoje. Pagrindinis vaidmens teorijos elementas, sąvoka, kurią pasitelkia Holsti, yra nacionalinio vaidmens koncepcija (sutrumpintai – NVK; ). Anot šio autoriaus, nacionalinio vaidmens koncepcija – tai pačių politikų jų priimamų bendrojo pobūdžio sprendimų, įsipareigojimų, taisyklių, veiksmų, deramų būtent vienai kažkuriai individualiai valstybei, apibrėžimai. Valstybė turėtų tęsti savo pradėtą elgesį, juo remtis tarptautinėje ar regioninėje sistemoje. Tam tikra prasme tai yra valstybės „įvaizdis“, jos orientacijos, funkcijos kitų išorinės aplinkos, kitų valstybių atžvilgiu.
Sąvoka „vaidmuo“ (arba „vaidmens atlikimas“ ) susijusi su elgesiu (veiksmais ir sprendimais) ir analitiškai gali būti laikoma atskira lyginant su „vaidmens priskyrimu“, kuris apima normas ir lūkesčius, kuriuos tam tikros kultūros, visuomenės, institucijos ar grupės priskiria tam tikroms pozicijoms. Vaidmens teorija pabrėžia sąveiką tarp vaidmens, kurį priskiria kiti, ir vaidmens atlikimo (atlieka tas, kas užima tam tikrą poziciją.
Vaidmens koncepcija, identitetas ir užsienio politika
Pagal konstruktyvistinę tarptautinių santykių teoriją, vaidmens sąvoka yra analitinė jungtis tarp identiteto ir užsienio politikos elgsenos, jungtis tarp veikėjo ir struktūros, aiškinanti, kaip užsienio politika yra formuojama valstybės lygmenyje. Pasak C. G. Thies, vaidmens teorija susijusi su socialinio identiteto sąvoka, paremta trimis pagrindiniais elementais: statusu (tai pozicija socialinėje struktūroje ir su ja susiję įsipareigojimai, teisės ir galia; statusas apima normatyvinius lūkesčius, susijusius su atitinkamu vaidmeniu ir jo atlikimu), vertės dimensija (svarbu tai, kaip svarbūs „kiti“ vertina vaidmens atlikimą) ir įsitraukimu (priklausymas tam tikrai grupei, dalyvavimas joje).
Anot Wendto, valstybė yra korporatyvus veikėjas su jai būdingais identitetu, interesais, iš anksto apgalvotu veikimo būdu, taigi, „valstybės taip pat yra žmonės“. Mokslininkai analizuoja politikos formuotojų ir įgyvendintojų kalbas, kuriose atsispindi nacionalinio vaidmens koncepcija, daroma prielaida, kad individualus lygmuo gali būti sutapatinamas su valstybės lygmeniu, ir tai padeda paaiškinti vykdomą užsienio politiką. Buvo imta tapatinti anksčiau atsiradusią vaidmens sąvoką su identiteto koncepcija, tačiau verta pastebėti momentą, jog identitetas yra grandis, jungianti veikėjus ir struktūras, o kartu ir užsienio politikos bei tarptautinių santykių sritis vaidmens koncepcijos pagalba.
Sveva Alviti
{{Aktorius | Foto = Sveva Alviti Cabourg 2019.jpg | Paveikslėlio apibūdinimas = 2019 m. | Tikras vardas = | Šalis = {{ITAv}} | Tautybė = | Išsilavinimas = | Partneris = | Sutuoktinis = | Vaikai = | Gimė = {{gimė|1984|07|14|T}} Roma | Mirė = | Aktyvumo metai = | Užsiėmimas =   modelis (baigė karjarą} aktorė | Žymesni vaidmenys  =  | Apdovanojimai = }}
Sveva Alviti (g. 1984 m. liepos 14 d. Romoje) – aktorė ir buvęs modelis.
Biografija
2012 m. Alviti debiutavo nedideliu vaidmeniu filme „AmeriQua“, o 2014 m. jau atliko pagrindinį vaidmenį juostoje „Cam Girl“. Žymiausias jos vaidmuo – 2017 m. biografinė prancūzų juosta „Dalida“ apie to paties vardo atlikėją, kuriame Alviti atliko pagrindinį vaidmenį. Tik dėl šio vaidmens ji per 6 mėnesius išmoko prancūzų kalbą.
Asmeninis gyvenimas
Nuo 2019 m. Alviti susitikinėja su Anthony Delon, Alain Delon ir Nathalie Delon sūnumi, su kuriuo 2020 m. rugsėjį susižadėjo. right|thumb|150px|2018 m.
Trinkuškių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Degučių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Zarasų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Baibių apylinkės ir Bikėnų apylinkės.
Hugh Hefner
Hju Marstonas Hefneris, pravardė Hefas (, 1926 m. balandžio 9 d. Čikaga, JAV – 2017 m. rugsėjo 27 d. Los Andželas, JAV) – amerikiečių leidėjas, žurnalo „Playboy“ įkūrėjas ir vyriausiasis redaktorius, kompanijos „Playboy Enterprises“ steigėjas.
Biografija
Gimė 1926 m. balandžio 9 d. Čikagoje. Motina – Greisė Kerolaina Svonson (Grace Caroline Swanson), tėvas – Glenas Lusijus Hefneris (Glenn Lucius Hefner). Čikagoje baigęs mokyklą, 1944 m. išėjo į kariuomenę, paskutiniais Antrojo pasaulinio karo mėnesiais dalyvavo kare. Grįžęs iš kariuomenės Ilinojaus universitete Urbanoje-Šampeinėje bakalauro laipsniu baigė psichologiją. Mintis spausdinti žurnalą „Playboy“ H. Hefneriui kilo dar studijų metais, kai jis susidomėjo leidyba. H. Hefneris papildomai dirbo žurnalo „Shaft“ redaktoriumi, leidiniui piešė karikatūras. 1949 m. birželio 25 d. vedė Mildredą Viljams (Mildred Williams). Jų santuoka truko 10 metų. 1952 m. jiems gimė duktė Kristė (Christie), 1955 m. – sūnus Deividas (David).
Vėliau dirbo žurnalo „Esquire“ reklamos skyriuje, tačiau netrukus pasilaisvino, nes jam atsisakė pakelti algą. Nuo tol H. Hefneris ėmė kaupti pinigus savam žurnalui. Jis paėmė 600 dolerių paskolą, 8000 dolerių gavo iš investuotojų, dar 1000 dolerių – iš savo motinos ir pradėjo dirbti. Pradžioje žurnalą norėjo pavadinti „Stag Party“ („Bernvakaris“), tačiau H. Hefneris atsisakė šio pavadinimo, nes nenorėjo konfliktuoti su tuo metu leistu žurnalu vyrams „Stag Magazine“. 1953 m. pasirodė pirmasis „Playboy“ numeris su Merlinos Monro nuotrauka viršelyje, tiražas – 70 000 vienetų. H. Hefneris abejojo, ar po pirmojo numerio išleis antrąjį, ir savo žurnalo viršelyje numerio net nepažymėjo. Tačiau verslas pasisekė – per pirmąją savaitę buvo parduoti trys ketvirtadaliai žurnalų. Prasidėjo seksualinė revoliucija. Beje, H. Hefneris arba žurnalas Monro niekada nesumokėjo, jie net nebuvo susitikę, tačiau 1992 m. už 75 000 dolerių H. Hefneris šalia Monro kapo nusipirko kriptą. thumb|250px|left|[[Holly Madison|Holė Medison, Hju Hefneris ir Bridžeta Makvardt 2007 m.]]
Ilgainiui H. Hefneris savo žurnalo prestižą pakėlė iki tokio lygio, kad savo darbus jame sutiko publikuoti Džonas Apdaikas, Kurtas Vonegutas ir Tomas Klensis, interviu davė Denisas Rodmanas, Tomis Hilfigeris, Kevinas Speisis, Džonas Travolta ir Bilas Geitsas, o žurnalui fotografuotis sutiko Katarina Vit, Sindė Kroford, Naomė Kempbel, Šerona Stoun ir daug kitų žvaigždžių.
1959 m. H. Hefneris išsiskyrė su Mildreda Viljams ir ateinančius 30 m. gyveno viengungiškai, nors nuolatos turėjo santykių su daugybe moterų. 1985 m., būdamas 59-erių, patyrė insultą. 1989 m. vedė modelį Kimberlę Konrad, santykius nutraukė 1998 m., oficialiai išsiskyrė 2010 m. Su K. Konrad susilaukė sūnų Marstono Gleno (Marston Glenn, 1990) ir Kuperio (Cooper, 1991). Nuo 2000 m. H. Hefneris gyveno nuosavame name su 7-iomis 18–28 metų amžiaus merginomis.
2010 m. gruodį buvo paskelbtos H. Hefnerio ir 25-erių metų „Playboy“ modelio Kristalės Haris sužadėtuvės. Vestuvės turėjo įvykti 2011 m, birželio 18 d., tačiau 2011 m. birželio 14 d. savo „Twitter“'io įraše H. Hefneris paskelbė, jog vestuvės atšaukiamos. 2012 m. gruodžio 31 d. jis vis dėlto vedė Kristalę Haris.
Vaidindamas patį save, 1968, 2002, 2009–2011 m. H. Hefneris filmavosi pypkių, džino, degtinės ir alaus reklaminiuose klipuose.
Sulaukęs 91-erių, H. Hefneris mirė 2017 m. rugsėjo 27 d. Žurnalo „Playboy“ atstovai patikslino, jog mirtis ištiko dėl „natūralių priežasčių“. Pagal vedybinę sutartį jaunoji žmona Kristalė nepaveldėjo H. Hefnerio palikimo, tačiau jis jai buvo nupirkęs 5 milijonų vertės namą ir paliko visus papuošalus. H. Hefneris palaidotas Vestvudo kapinėse Los Andžele greta Merlinos Monro kapo.
Krakinis (Ignalinos r., Ignalinos sen.)
left|120px
Krakinis arba Savičiaus ežeras – ežeras Lietuvoje, Ignalinos rajone, 4 km į šiaurę nuo Ceikinių. Kranto linija vingiuota, per vidurį ežeras susmaugtas, ilgis iš šiaurės į pietus – 0,34 km, plotis – iki 0,15 km. Altitudė 233,1 m. Krantai žemi, pelkėti, tik pietrytinis krantas aukštas. Pakrantės kalvotos, apaugę mišku. Vakaruose išteka Rudinės upė (Žeimenos baseinas). Kiek atokiau į rytus įsikūręs Nevaišių kaimas ir stūkso viena aukščiausių Lietuvos kalvų – Nevaišių kalnas.
Bryn Forbes
2022 m. liepos 11 d. Forbsas pasirašė sutartį su Minesotos „Timberwolves“.
Kantrybės pusiasalis
250px|miniatiūra|dešinėje|Kantrybės pusiasalis 250px|miniatiūra|dešinėje|Rausvai pažymėtas Poronaisko rajonas. Plonas pusiasalis dešinėje pusėje – Kantrybės pusiasalis. Kantrybės pusiasalis  – 65 km ilgio pusiasalis pietrytinėje Sachalino salos dalyje. Jis sudaro rytinę Kantrybės įlankos ribą su likusia Ochotsko jūros dalimi.
Pusiasalio gale yra mažas švyturys, pastatytas 1953 m.
FK Ufa
Ufos futbolo klubas, o trumpai FK „Ufa“ – Rusijos futbolo klubas, įkurtas Ufoje.
Istorija
Klubas įkurtas 2010 m. gruodžio 23 d.
2014/2015 m. Premjerlygoje užėmė 12 vietą. 2015/2016 m. dar kartą liko 12-oje pozicijoje.
2017/2018 m. sezone klubas užėmė aukščiausią vietą klubo istorijoje. (Šeštą vietą.)
Abazinų kalba
Abazinų kalba (Абаза Бызшва) – Kaukazo kalbų grupės rašytinė ir šnekamoji kalba. Labiausiai paplitusi Karačiajų Čerkesijoje. Kalbą sudaro du dialektai: aškerevų dialektas ir tapantų dialektas, kuris yra labiau naudojamas literatūroje.
Abazinų kalbą vartoja apie 35 000 žmonių Rusijoje ir 10 000 žmonių Turkijoje.
Kupiškio viešoji biblioteka
Kupiškio viešoji biblioteka – pagrindinė biblioteka Kupiškio rajono savivaldybėje. Laikinai įsikūrusi adresu Krantinės g. 24, Kupiškis (kol remontuojama Kupiškio sinagoga).
Istorija
Kupiškio biblioteka įkurta 1937 m. vasario 1 d. Švietimo ministro įsakymu kaip valstybinė viešoji II eilės biblioteka su skaitykla, kurios paslaugos buvo mokamos. Biblioteka įsikūrė J. Apšegos salėje (dabar Vilniaus g.). 1943 m. duomenimis, bibliotekoje buvo 2749 tomų, 780 skaitytojų, per mėnesį išduota 1325 tomų.
1950 m. Kupiškio biblioteka tapo rajonine, kartu su kraštotyros muziejumi, kultūros namais bei kitomis įstaigomis įsikūrė dabartinėse patalpose – buvusioje Kupiškio žydų sinagogoje (L. Stuokos-Gucevičiaus a. 3a). 1977 m. vykstant masinei bibliotekų centralizacijai, rajoninė biblioteka tapo rajono centrine biblioteka su 5 skyriais ir 28 filialais. 1984 m. bibliotekai atiteko visas sinagogos pastatas.
1995 m. tapo savivaldybės biblioteka. 1996–1997 m. 8 viešosios bibliotekos filialai sujungti su pagrindinių mokyklų bibliotekomis. 2009 m. filialai pervardinti padaliniais. 2016 m. rugpjūtį pradėta viešosios bibliotekos pastato renovacija, 2017 m. liepos 4 d. ji laikinai (renovacijos laikui) buvo perkelta į Kupos pradinės mokyklos pastatą Krantinės g. 24.
Filialai
2022 m. gegužę bibliotekoje buvo 9 padaliniai:
Uždarytos bibliotekos:
Sekluotis (Ignalinos r.)
Sekluotis arba Seklas – ežeras Lietuvoje, Ignalinos rajone, 1 km į pietryčius nuo Kazitiškio, Kazitiškio miške. Ežero ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,38 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 151,2 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję. Ežeras seklus, gausiai užžėlęs vandens augalija. Iš šiaurės į pietvakarius ežerą prateka Dringio ežero intakas Švogina (Žeimenos upės baseinas).
CPC Corporation FC
„CPC Corporation Football Club“, o trumpiau „CPC“ – Taivano futbolo klubas.
Istorija
Klubas įkurtas ir priklausė CPC Corporation, pilnu pavadinimu Taiwan China Petroleum Corporation, dar vadintas Taiwan CPC.
Klubas atstovavo šiai verlo grupei. 2021 m. pateko į Taivano Premjer lyga, kurioje užėmė šeštą vietą.
2022 m. turėjo rungtyniauti Premjer lygoje, bet pasitraukė iš čempionato prieš jo pradžią. 2022 m. nedalyvavo jokiose pirmenybėse/
Gaja (reikšmės)
Gaja gali reikšti:
Estijos geografija
Estija – valstybė Šiaurės rytų Europoje, Baltijos jūros rytinėje pakrantėje tarp Suomijos įlankos ir Rygos įlankos. Sausumoje ribojasi su Latvija ir Rusija. Vidutinis šalies aukštis yra 50 m.
Estijos klimatas jūrinis, drėgnas. 47 proc. šalies teritorijos yra Naftingųjų skalūnų ir klinčių, kitų gamtinių iškasenų mažai.
Paviršius
Rytų Europos, arba Rusijos, priekambrinės kristalinės platformos dalis (Baltijos skydas, Baltijos sineklizė). Kristalinio pamato gylis nuo 110 m šiaurėje iki 600 m pietuose. Jį dengia nuosėdinės uolienos.
Klimatas
Būdingas vidutinių platumų, pereinantis iš jūrinio į žemyninį, klimatas, veikiamas Baltijos jūros. Vyrauja oro pernašos iš Atlanto vandenyno. Klimatas žemyniškėja pietryčių kryptimi. Perteklinis drėkinimas.
Žiemos vidutiniškai šaltos, drėgnos, vasaros vėsios.
Vidutinis metinis kritulių kiekis nuo 550 mm Vertso ežero rajone iki 750 mm pietinėse aukštumose. Sniegas vidutiniškai išsilaiko nuo 80 dienų Saremos vakaruose iki 130 dienų Pandiverės aukštumoje. Ledas įlankose ir sąsiauriuose laikosi iki trijų mėnesių per metus. Dažni ciklonai. Vyrauja vakarų ir pietvakarių vėjai. Dažnos audros ir štormai pajūryje.
Vidaus vandenys
Upių tinklas platus, tačiau upės trumpos. Dauguma įteka į Baltijos jūrą arba Peipaus ežerą. Užšalusios 2–4 mėn., dažniausiai patvinsta pavasarį. Daug užliejamų pievų Kasario, Pernu, Emajegio upių baseinuose. Vandeningiausia Narvos upė, tekanti iš Peipaus ežero į Suomijos įlanką. Upėse daug krioklių ir slenksčių, aukščiausi kriokliai Jegalos ir Keilos upėse.
~1500 ežerų ir tvenkinių (marių); užima 4,7 % šalies teritorijos; daugiausia ledyninės kilmės, vakariniame ir šiauriniame pakraštyje reliktiniai.
Dirvožemis
Dirvožemis skurdus, gargždingas, užpelkėjęs; daug riedulių; dirvos erozija. Šiaurinėje dalyje daugiausia velėniniai karbonatiniai, jauriniai ir velėniniai glėjiniai, pietuose – velėniniai jauriniai ir jauriniai, Pernu ir Kasario upių baseinuose – velėniniai glėjiniai ir pelkiniai, prie Peipaus ežero – jauriniai glėjiniai ir pelkiniai dirvožemiai.
Augalija
Miškai ir krūmai užima 54 %, dirbamoji žemė 14 % (2003; 2000 buvo 20 %, 1995 buvo 23 %), pelkės ir durpynai 12 %, pievos ir ganyklos 6 %, vidaus vandenys 6 % šalies teritorijos.
Gyvūnija
Miškuose gausu gyvūnų – paplitę briedžiai, šernai, stirnos, pilkieji ir baltieji kiškiai, voverės, lapės, mangutai; yra vilkų, lūšių, rudųjų lokių. Daug paukščių rūšių – per metus per šalį perskrenda ~50 mln. paukščių. Paplitę kurtiniai, tetervinai, jerubės, slankos, antys, geniai, reti – juodieji gandrai, pilkosios žąsys, ereliai.
Pušynai
Pušynai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Mindūnų.
Istorija
1682 m. kaimas minimas Molėtų bažnyčios krikšto metrikų knygoje. Tada jame gyveno Steponas ir Kasparas Pušynai.
Groblė (upė)
Groblė – upelis Lietuvoje, Ukmergės rajone, Siesikų seniūnijoje; Drungės dešinysis intakas (Armonos baseinas). Prasideda Siesikų miške, prie Užulaukio kaimo. Teka šiaurės rytų kryptimi, iš rytų pusės aplenkia Siesikus. Žemupyje pasuka į rytus ir teka Lokinės mišku, šalia Siesikų pelkės ir Kryto ežero. Įteka į Drungę 0,8 km nuo jos žiočių, 1 km į vakarus nuo Šinkūnų.
Bridžportas
Bridžportas gali reikšti:
Izabelino valsčius (Valkaviskas)
Izabelino valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Izabelinas.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai. 1922 m. gruodžio 30 d. prijungta dalis Sviancicos valsčiaus. 1933 m. spalio 16 d. įkurtos 22 gromados.
Kauno sakralinės muzikos mokykla
Kauno sakralinės muzikos mokykla – valstybinė muzikos mokykla, įsikūrusi Kauno senamiestyje.
Tai chorinio dainavimo mokykla, kurioje be dainavimo dar mokoma groti ir akordeonu, fleita, arfa, fortepijonu, kanklėmis, smuiku bei vargonais. Mokyklos credo: „Per muziką – į Dievą“.
Kauno sakralinės muzikos mokyklos chorai atlieka platų užsienio ir lietuvių kompozitorių sakralinės, klasikinės bei šiuolaikinės muzikos kūrinių, taip pat harmonizuotų lietuvių liaudies dainų repertuarą.
Mokykloje mokosi 220 mokinių.
Istorija
Mokykla įkurta 1991 m. vasario 4 d. chorų „Pastoralė“ ir „Giesmė“ vadovių – Nijolės Jautakienės ir Salvinijos Jautakaitės-Hargreaves – iniciatyva.
Nuo pat įsisteigimo mokykloje veikė 4 chorai: „Pastoralė“, „Giesmė“, jaunių ir jaunučių. Kiekvieną sekmadienį chorai giesmėmis puošė Šv. Mišias Kauno šv. apaštalų Petro ir Povilo arkikatedroje bazilikoje, daug koncertavo, dalyvavo įvairiuose muzikiniuose projektuose, Kauno miesto renginiuose, dainų šventėse. Ypač aktyvią koncertinę veiklą puoselėjo chorai „Pastoralė“ ir „Giesmė“. Jie aplankė daugybę pasaulio šalių: koncertavo buvusioje Jugoslavijoje, Portugalijoje, Čekijoje, Estijoje, Rusijoje, Vokietijoje ir Austrijoje, Anglijoje, Norvegijoje, Italijoje, Prancūzijoje (Lurdo šventovėje); 6 savaičių kelionėje po JAV ir Kanadą surengė 26 koncertus bažnyčiose ir koncertų salėse.
2008 m. Kauno sakralinės muzikos mokyklos choras „Giesmė“ (vadovė – Salvinija Jautakaitė-Hargreaves) buvo apdovanotas Lietuvos liaudies kultūros centro (dabar – Lietuvos nacionalinis kultūros centras) aukščiausiu mėgėjų meno apdovanojimu „Aukso paukštė“.
2016 m. vasario 26 d. ilgametę, net 25-erius metus sėkmingai Kauno sakralinės muzikos mokyklai vadovavusią jos įkūrėją ir direktorę Nijolę Jautakienę keitė naujas mokyklos direktorius, sakralinės muzikos magistras, teologijos mokslų daktaras kun. Vilius Sikorskas.
Naujasis vadovas subūrė naują administracijos komandą, pradėjo mokyklos reformą. Nuo 2016 m. rugsėjo mėnesio Kauno sakralinėje muzikos mokykloje mokosi 200 moksleivių (didžiausias besimokančiųjų skaičius per paskutiniuosius mokyklos gyvavimo metus), susibūrusių į keturis chorus: „Pueri I“, „Pueri II“, „Juniores“ ir „Seniores“ bei instrumentinį ansamblį, sudarytą iš atskirais instrumentais grojančiųjų grupių. Mokykloje taip pat kuriama „Improvises“ giesmininkų grupė „Neklaužados“. Pastarieji mėgsta lengvąją muziką ir laisvalaikiu nori giedoti pritariant gitaromis, elektriniais vargonais bei kitais jų skonį atliepiančiais instrumentais. Visi chorai kartu su instrumentiniais ansambliais formuoja vieną jungtinį koncertinį Kauno sakralinės mokyklos chorą „Cantores David“ („Dovydo giesmininkai“), kurio pavadinimą 2017 m. sausio 6 d. įteisino ir nauji mokyklos nuostatai.
Kolding IF
Kolding IF, o pilnu pavadinimu Kolding Idræts Forening – Danijos futbolo klubas iš Koldingo. Namų rungtynes žaidžia miesto stadione, kurio talpa 10 000 žiūrovų, iš jų 2 197 vietos yra sėdimos.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1895 m., kai buvo įkurtas Kolding Fodsports Klub. 1900 m. pervadintas ir tapo Kolding Idræts Forening.
Khmerų kalba
Khmerų kalba (ភាសាខ្មែរ ) – austroazinių kalbų šeimai priklausanti kalba, vartojama khmerų. Tai valstybinė Kambodžos kalba, taip pat vartojame emigrantų tarpe Vietname, Tailande, JAV, Prancūzijoje, Australijoje ir kt. Tai gausiausiai vartojama austroazinė kalba po vietnamiečių kalbos. Nėra toninė kalba, skirtingai nei kitos valstybinės kalbos pietryčių Azijoje (tajų, lao, vietnamiečių, mjanmų).
Khmerų kalba užrašoma khmerų raštu. Dėl didelės budizmo reikšmės khmerų gyvenime kalboje gausu skolinių iš sanskrito ir pali kalbų. Yra khmerų kalbos užrašų iš IX a. Šiuolaikinė khmerų kalba susidarė XIX a.
Khmerų kalba pasižymi skirtingais sociolingvistiniais registrais: vienokie žodžiai ir intonacijos vartojamos kalbant buitine kalba, kitokie – kalbant su nepažįstamais, valdininkais, vienuoliais.
Valas (Sachalinas)
Valas  – kaimas Sachalino srities (Rusija) Noglikio miesto apygardoje, už 61 km nuo rajono centro. Stovi ant Valo upės kranto.
2010 m. Rusijos gyventojų surašymo duomenimis kaime gyveno 1012 gyventojų. Vyrauja rusai (89 %). Kaime gyvena orokių atstovai.
Mappa mundi
miniatiūra|Mappa mundi tipai
Valas (Sachalinas)
2009 m. kaime atidaryta naujas vidurinės mokyklos pastatas.
Mappa mundi
Mappa mundi – pasaulio žemėlapiai viduramžiais sukurti europiečių. Viduramžių lotynų kalba mappa – audinys, o mundi – pasaulis. Vienas seniausių išlikusių mappa mundi yra VII a. sukurtas Albi žemėlapis. Jo turinys paprastas – pasaulis vaizduojamas kaip stačiakampis ir supamas vandenyno. Tačiau vėliau mappa mundi darėsi vis fantastiškesnio stiliaus.
Šie  viduramžių žemėlapiai buvo kuriami dėl skirtingų priežasčių – valdovai juos laikė savo valdžios, protingumo, įtakos įrodymu, o dvasininkai naudojo mokydami tikinčiuosius. Jie nebuvo naudojami navigacijai. Daugelis  viduramžių žemėlapių buvo kurti kaip iliustracijos rankraščiams, ne tik geografiniams veikalams, bet ir bažnytiniams leidiniams, kronikoms, moksliniams traktatams.
Tipai
Išlikę mappa mundi skirstomi į kelias skirtingas kategorijas:
Reikšmė dabar
Analizuojant mappa mundi kartu su kitais veiksniais, matoma kaip viduramžių mintys keitė žemėlapius ir kaip jie patys formavo viduramžių europiečių pasaulio supratimą.
Kramianicos valsčius
Kramianicos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Kramianica, kurį laiką – Dzerkačai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. XIX a. panaikintas, bet po I pasaulinio karo atkurtas Lenkijoje. 1922 m. gruodžio 30 d. dalis teritorijos perduota Biskupcų valsčiui. 1933 m. spalio 16 d. įkurtos 23 gromados.
Agentė Karter
Agentė Karter – JAV televizijos serialas, sukurtas Christopher Markus ir Stephen McFeely, paremtas „Marvel“ komiksų personaže Pege Karter. Serialo veiksmas vyksta „Marvel Cinematic Universe“ (MCU) ir jame pripažįstama franšizės filmų ir kitų televizijos serialų tęstinumas. „Agentė Karter“ supažindina su keleto MCU filmų personažų kilme ir siužetinėmis linijomis, taip pat pasirodo ir kiti filmų veikėjai. Seriale Pegė Karter turi suderinti slaptosios agentės ir vienišos moters gyvenimą 1940-ųjų Amerikoje.
Pirmasis sezonas, kurį sudarė aštuoni epizodai, iš pradžių buvo rodomas nuo 2015 m. sausio 6 d. iki vasario 24 d., o antrasis sezonas, kurį sudarė 10 epizodų, iš pradžių buvo rodomas nuo 2016 m. sausio 19 d. iki kovo 1 d. Abu sezonai buvo rodomi per „Agentūra S.K.Y.D.A.S.“ sezono vidurio pertraukas. Nepaisant teigiamų kritikų atsiliepimų, žiūrimumas sumažėjo ir 2016 m. gegužės 12 d. ABC atšaukė serialą.
Erle Stanley Gardner
Erlas Stenlis Gardneris (, 1889 m. liepos 17 d. – 1970 m. kovo 11 d.) – amerikiečių teisinkas ir rašytojas. Išgarsėjęs detektyviniais romanais apie advokatą Perį Meisoną, jis taip pat parašė kelionių apybraižų apie Meksiką.
Viso Gardneris parašė daugiau kaip 100 knygų ir gyvenimo pabaigoje buvo laikomas populiariausiu JAV rašytoju.
Biografija
Gardneris gimė Masačusetse, 1909 m. įstojo į Valparaiso universitetą studijuoti teisės. 1911 m. išlaikė advokato egzaminą ir 1917 m. Kalifornijos mieste Mersedoje atidarė savo kontorą, tačiau vėliau ją uždarė, sulaukęs pelningesnio pasiūlymo dirbti prekybos srityje. 1921 m. jis grįžo į advokatūrą ir iki 1933 m. dirbo kontoroje Venturoje „Sheridan, Orr, Drapeu and Gardner“.
Gardneris buvo teismo advokatas, tačiau ilgainiui, kai darbas jam pabodo, ėmė rašyti trumpus kriminalinius apsakymus į bulvarinius žurnalus (pirmasis pasirodė 1923 m.).
1933 m. pasirodė pirmasis jo romanas „Aksominiai nageliai“ ir Gardneris nusprendė visiškai atsidėti literatūrai. 1937 m. jis persikėlė gyventi į Temekulą (2003 m. čia pastatyta nauja mokykla pavadinta „Erle Stanley Gardner Middle School“).
Pseudonimu A. A. Fair Gardneris rašė apie privačių seklių kontorą „Cool and Lam“ – viso 29 knygas.
Juškeliai
Juškeliai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Luokesos, 6 km į pietus nuo Molėtų.
Istorija
1682 m. kaimas minimas Molėtų bažnyčios krikšto metrikų knygoje.
Bornas (Anglija)
Bornas  – miestelis Anglijoje, Jungtinėje Karalystėje. Gausu mineralinių vandenų versmių. Didelė lietuvių imigrantų bendruomenė.
Istorija
1087 m. gyvenvietė paminėta Paskutiniojo teismo knygoje. 1138 m. įkurta Borno abatija.
Raudondvario I tvenkinys
Raudondvario I tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kauno rajone, 2,5 km į šiaurę nuo Raudondvario gyvenvietės centro. Sudarytas užtvenkus Bajoriškės upelį (Nevėžio intakas) 2,1 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,2 km, plotis – iki 0,05 km. Altitudė 62,6 m. Krantai neaukšti, rytinis ir pietinis krantai apaugę medžiais ir krūmynais. Aplinkui daugiausia plyti dirbami laukai. Pasroviui iškart telkšo Raudondvario II tvenkinys ir prasideda Nevėžio kraštovaizdžio draustinis. Šalia įsikūręs Bernatonių kaimas.
Sibiro federalinė apygarda
Sibiro federalinė apygarda  – viena iš Rusijos federalinių apygardų. Teritorija – 4 361 727 km², 17 003 927 gyventojas. Užima 30 % Rusijos teritorijos. Svarbiausi miestai: Novosibirskas, Omskas, Krasnojarskas, Irkutskas, Barnaulas.
Administracinis suskirstymas
Apygardą sudaro 3 respublikos, 2 kraštai, 5 sritys.
Respublikos
Kraštai
Sritys
Šiuolaikinis šokis
Šiuolaikinis šokis (, kontemporaris) – šokio rūšis, moderniojo šokio tąsa. Atsirado kaip pasipriešinimas griežtiems baleto kanonams. Tai šokio performanso žanras, išplėtotas XX amžiaus viduryje ir nuo to laiko tapęs vienu iš vyraujančių žanrų, skirtų profesionaliai apmokomiems šokėjams visame pasaulyje, sulaukęs ypač didelio populiarumo JAV ir Europoje. Perėmė šokio technikų iš klasikinio, moderniojo, džiazo šokio stilių, ateityje įtraukė elementus iš daugelio kitų šokių stilių. Šokama basomis arba su kojinėmis.
Šiuolaikinis šokis Lietuvoje
1998 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje, Teatro ir kino fakultete buvo pradėti rengti pirmieji profesionalūs šiuolaikinio šokio šokėjai. Tuo metu buvo surinktas vad. aktorių-šokėjų kursas. Pirmajam kursui vadovavo baletmeisterė Anželika Cholina. Vėliau kitiems tam specialiai įsteigtos Šokio ir judesio katedros kursams vadovavo ir Aira Naginevičiūtė.
Gaja (Indija)
Gaja  – miestas Indijoje, Biharo valstijoje, Gangos upės slėnyje, prie Phalgu upės, apie 100 km į pietus nuo Patnos. Transporto mazgas (plentų ir geležinkelių sankirta, veikia oro uostas). Žemės ūkio žaliavų perdirbimas, svarbus smilkalų gamybos centras, šelako dervos apdirbimas, geležinkelio riedmenų gamyba, maisto (ryžių valymo, aliejaus), tekstilės (medvilnės) pramonė. Audinių, kilimų audimo, apeiginių rykų gamybos amatai. Veikia Magadhos universitetas (įkurtas 1962 m.), Archeologijos muziejus (įkurtas 1952 m.).
2011 m. 79 % Gajos gyventojų buvo hinduistai, 18 % – musulmonai.
Gaja – svarbus religinis hinduizmo, džainizmo ir budizmo centras. Yra svarbi Višnaus Pėdos šventykla (1787 m.), kur saugoma, kaip tikima, įspausta Višnaus pėda. Taip pat kitos svarbios hindų šventyklos yra Dakšinarkos (~XIII a.), Prapitamahešvaros (XIV a.), Palaimiosios Gaurės (~1459 m.). Apylinkėse yra svarbios budistinės šventvietės – Bodhgaja (Budos aukščiausiojo atbudimo vieta) ir V–VI a. Mahabodhio šventyklų ansamblis. Hinduistai Gają laiko svarbia aukojimo protėvių vėlėms apeigų vieta.
Srautas (Lankesa)
Groblė – upelis Lietuvoje, daugiausia Jonavos rajone, Bukonių seniūnijoje; Lankesos kairysis intakas (Obels baseinas). Prasideda Ukmergės rajone, gojelyje šalia Reniūnų. Teka laukais į vakarus, prateka šalia dviejų mažų pelkėtų ežerėlių – Biržulių ežero ir Mimainių ežero. Įteka į Lankesą 41,3 km nuo jos žiočių, 1 km į pietvakarius nuo Pasraučių.
Gaja (Indija)
Pasak „Vajaus puranos“, Gaja pavadinta pagal asurą Gają, atlikusį askezę, pašvęstą Višnui.
Srautas (Lankesa)
Intakas – Srautelis (kairysis). Žemupyje Srautą kerta kelias. Visa vaga ištiesinta. Prie Srauto yra Biržulių ir Pasraučių kaimai.
Upėvardis kilęs nuo žodžių srautas, sriautas, strautas, striautas („srovė, tėkmė“).
Detektyvas (profesija)
miniatiūra|250px|right|Detektyvas, lydintis gangsterį [[Mejeris Lanskis|Mejerį Lanskį]]
Daugelyje didelių policijos detektyvų agentūrų detektyvai specializuojasi tirdami tam tikros rūšies nusikaltimus ar vykdydami konkrečias slaptas operacijas, kurios gali apimti: žmogžudystes, plėšimus, automobilių vagystes, dingusių asmenų paiešką, nepilnamečių nusikaltimus, narkotines medžiagas, kompiuterinius nusikaltimus, smurtą šeimoje ir kt. Privačiai dirbantis šios profesijos atstovas yra privatus detektyvas, vykdantis konsultacinę, tiriamąją, paieškos veiklą, teisėtais būdais surinktus įrodymus pateikiantis teisminėms institucijoms.
Istorija
Iki XIX a. municipalinių policijos skyrių buvo nedaug, nors pirmasis buvo įkurtas Paryžiuje 1667 m. Savanorių palaikomą policijos veiklą pradėjus vykdyti policijos profesionalams, idėja skirti detektyvus neatsirado iškart. Pirmąją privačią detektyvų agentūrą 1820-ųjų pradžioje Paryžiuje įkūrė Eugène François Vidocq. Be to, kad pats buvo nusikaltėlis, jis taip pat vadovavo policijos agentūrai. Anglijoje policijos detektyvų veiklą pradėjo Bow Street policininkų grupė ir vėliau Sostinės policijos tarnyba Didžiajame Londone. Pirmasis policijos detektyvų būrys JAV buvo suformuotas 1846 m. Bostone.
Lietuvoje
Privatūs detektyvai parengiami pagal neformaliojo mokymo programą. Privaloma turėti ne žemesnį kaip aukštąjį koleginį teisės studijų krypties išsilavinimą. Privačiu detektyvu negali būti teisėsaugos ir panašių institucijų darbuotojai. 2017 m. duomenimis, privataus detektyvo kursus Lietuvoje organizavo vienintelis Kazimiero Simonavičiaus universitetas. Nuo 2016 m. Lietuvoje galioja privačios detektyvinės veiklos įstatymas. Veiklos pagrindą sudaro privataus detektyvo informacinė ir komunikacinė veikla, išnaudojant leistinus asmens duomenų ir kitos informacijos rinkimo būdus ir šaltinius. Įstatymu numatytas privačių detektyvų paslaugų sąrašas, kuriame: skolininkų ir jų turto paieška; kliento mokumo įvertinimas; nesąžiningos konkurencijos ir ūkinės veiklos duomenų rinkimas; dingusio, iššvaistyto ar kitaip prarasto turto paieška; kliento giminystės ryšių nustatymas. Pagal veiklos teisinio reguliavimo detalumą, privačių detektyvų veikla priskirtina vadinamajam griežtai reguliuojamų veiklų sąrašui.
Veikia Lietuvos privačių detektyvų asociacija – visuomeninė organizacija, vienijanti privačius detektyvus, atstovaujanti jų interesus.
Kultūroje
Detektyvų veikla yra romantizuojama ir heroizuojama pagal to paties pavadinimo literatūros ir kino žanrą, kuriame detektyvo asmenybė daugeliu atvejų yra pagrindinė pasakojimo figūra. Siužetinės linijos pagrindas dažniausiai yra kova su nusikalstamumu. Detektyvo, tiriančio nusikaltimą, įvaizdis sukurtas daugybėje literatūros kūrinių ir filmų, tarp kurių Šerlokas Holmsas, Erkiulis Puaro, Inspektorius Megrė ir kt.
Waterhouse FC
Watherhouse Football Club, o trumpiau vadinamas Watherhouse – profesionalus Jamaikos futbolo klubas, įsikūręs Kinstone.
Istorija
Klubas įkurtas 1968 m., rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
2022–2023 m. sezone po 26 turų ekipa buvo x vietoje ir nepateko į finalinį etapą.
Kentauro proksima d
Kentauro proksima d – egzoplaneta, skriejanti apie raudonąją nykštukę Kentauro proksimą, artimiausią Saulei žvaigždę. Drauge su kitomis dviem Kentauro proksimos sistemoje aptiktomis planetomis tai artimiausia atrasta egzoplaneta (nutolusi apie 4,2 šviesmečio). Astronomai šią planetą atrado pasitelkę radialinių greičių metodu surinktus duomenis (naudotasi Europos pietinės observatorijos „labai dideliu teleskopu“). Duomenys buvo gauti 2020 m. tiriant kitos šios sistemos planetos (Kentauro proksimos b) masę. Atradimą patvirtino paskesnė analizė, paskelbta 2022 m. vasarį.
Kentauro proksima d yra vadinamoji „subžemė“, jos masė siekia bent ketvirtadalį Žemės masės, nuo savo žvaigždės planeta nutolusi apytikriai 0,029 av ir ją apskrieja per 5,1 paros. Tai mažiausios masės planeta Kentauro proksimos sistemoje, ji skrieja arčiausiai Kentauro proksimos. 2022 m. duomenimis, tai mažiausia egzoplaneta, aptikta radialinių greičių metodu. Kentauro proksima d skrieja pernelyg arti savo žvaigždės, kad joje būtų gyvybei tinkamos sąlygos. Pusiausvyros temperatūra gali siekti 87 °C.
Karabacho dramas
Karabacho dramus išleido Kalnų Karabacho respublikos bankas, jie yra oficiali mokėjimo priemonė tiek Kalnų Karabache, tiek Armėnijoje. Tačiau dramai buvo išleisti mažais tiražais, todėl yra tapę kolekcionavimo objektu, o realioje apyvartoje jų nėra. Karabacho dramai pardavinėjami kaina, gerokai didesne už nominalą. Kalnų Karabacho teritorijoje pagrindinė mokėjimo priemonė yra Armėnijos dramas.
1 Karabacho dramas lygus 1 Armėnijos dramui. 1 dramas lygus 100 lumų.
Banknotai
Išleisti 2 ir 10 dramų banknotai.
Monetos
Išleistos 50 lumų bei 1 ir 5 dramų.
Brendalizmas
Brendalizmas (nuo 'ženklas' + vandalism 'vandalizmas') – antireklaminis judėjimas, raginantis dideles korporacijas ir valstybes atsisakyti veidmainystės.
Istorija
Oficialiai susiformavo 2012 m. liepos mėn. Londone, kai 26 britų menininkai surengė „antrinės reklamos“ kampaniją, kurios metu plakatais padengė skelbimų lentas penkiuose Anglijos miestuose.
2014 m. gegužės mėn. 40 brendalizmo aktyvistų sukeitė 365 vienspalvių lauko reklamų 10 Jungtinės Karalystės miestuose, autobusų stotelėse ir kitur. Plakatai buvo skirti išprovokuoti priešiškumą reklamai.
Kiemionių apylinkė
Kiemionių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Lyskavos valsčius
Lyskavos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Lyskava.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai. 1922 m. gruodžio 30 d. prijungta dalis Zelzino valsčiaus. 1933 m. spalio 16 d. įkurtos 25 gromados.
.az
.az – interneto šalies kodo aukščiausio lygio domenas (ccTLD) Azerbaidžano interneto domenų vardų sistemoje. Jį administruoja AZNIC. Įsigaliojo nuo 1993 m.
Antrojo lygio domenai
Šalyje uždrausta registruoti antrojo lygio domenus.
T-14 Armata
T-14 „Armata“ – rusiškas pagrindinis kovinis tankas, naujesnis už T-72 ir T-90. 2015 m. gegužės 9 d. pristatytas kariniame parade Raudonojoje aikštėje.
Konstrukcija ir ginkluotė
miniatiūra|250px|left||Su maskuote miniatiūra|250px|left|T-14 Maskvos gatvėse Sukurtas ant universalios kovinės platformos „Armata“. Tai unifikuota sunkioji vikšrinė platforma, kurios pagrindu bus gaminamas ne tik tankas T-14, bet ir pėstininkų kovos mašinos, sunkiosios haubicos, savaeigiai artilerijos pabūklai ir kitos karinės mašinos. T-14 pagal masę yra vidutinis tankas, turintis 1500 arklio jėgų dyzelinį variklį. Važiuoklę sudaro 7 poros ratų (T-72 tanke – 6 poros).
Tanko įgula įkurdinta izoliuotoje kapsulėje, iš kurios valdo automatizuotą tanko bokštelį. Šarvuota kapsulė atskirta nuo tanko amunicijos saugyklos. Nauji išoriniai šarvai padengti specialiu sluoksniu, kuris radaruose sumažina tanko matomumą. Tanke yra naujas dinaminės apsaugos kompleksas, todėl tankui mažiau pavojingi sprogmenys ir kitos prieštankinės priemonės. Įmontuotas aktyviosios apsaugos kompleksas „Afganit“ naudoja „Dopplet“ radarą, kurio pagalba aptinka į tanką nutaikytus objektus, pvz. prieštankines raketas. Priešo ginklo aptikimo atveju, ši sistema paleidžia jį sunaikinančią raketą. Apginkluotas 125 mm lygiavamzde patranka, iš kurios gali šaudyti valdomąsias raketas. Patrankos šūvio nuotolis – iki 8 km. Papildomai komplektuojamas priešlėktuviniu 30 mm pabūklu, skirtu kovoti su priešininko bepiločiais orlaiviais ir atakos sraigtasparniais, o 12,7 mm sunkioju kulkosvaidžiu – su pėstininkais.
Aleksejus Gorinovas
Aleksejus Gorinovas (g. 1961 m. birželio 26 d.) – Maskvos Krasnoselskio rajono tarybos deputatas ir diplomuotas teisininkas, nuteistas kalėti septyneriems metams už pasisakymą prieš siūlymą surengti vaikų šokio ir piešimo konkursą, nepaisant vykstančios Rusijos invazijos į Ukrainą. Tai buvo pirmas ilgametis teismo nuosprendis pagal griežtus naujus įstatymus, Rusijos įvestus jau pirmosiomis invazijos dienomis. A. Gorinovas buvo pirmasis savo kaltės proteste prieš šią invaziją nepripažinęs nuteistasis.
T-14 Armata
Vertinimai
Teigiama, kad „Armatos“ kūrėjai panaudojo kai kurias vokiškojo tanko „Leopard 2“ technologijas.
Aleksejus Gorinovas
Formalus kaltinimas buvo „sąmoningas melagingų žinių platinimas“. Teismo gynėjas mano, jog nuosprendis toks griežtas todėl, kad kaltinamasis nepripažino savo kaltės ir nesigailėjo.
T-14 Armata
Vertinimai
Rusijoje tikėtasi, kad tankas prisidės prie kariuomenės modernizacijos, bet tanko kaina per didelė. Tad abejojama, ar „Armata“ taps Rusijos kariuomenės ašimi. Pasak apžvalgininkų, tankas gerokai brangesnis, nei buvo numatyta rusų 2020 m. planuose. Dėl to tikimasi, kad Gynybos ministerija sumažins planuojamų įsigyti „Armata“ tankų skaičių ir nukreips dėmesį į jau esamų tankų T-72 modernizavimą.
Aleksejus Gorinovas
Pasisakymas įvyko diskusijos su opozicijos deputate Elena Kotenočkina metu, kuomet A. Gorinovas pasakė „vaikai žūsta“. Šiai deputatei iškelti panašūs kaltinimai, ji skubiai paliko Rusiją. Ji pavadino Rusiją „fašistų valstybe“. A. Gorinovas buvo areštuotas 2022 m. balandžio pabaigoje.
Paskelbtas nuosprendis buvo sutiktas A. Gorinovą palaikančiais plojimais, po kurių jo rėmėjai buvo išvesti iš teismo salės.
Ūlyčėlė (Molėtai)
Ūlyčėlė – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Žalvarių, 6 km į pietvakarius nuo Molėtų.
Istorija
1682 m. kaimas minimas Molėtų bažnyčios krikšto metrikų knygoje.
Donald Spoto
Donaldas Spotas (, 1941 m. birželio 28 d. Niu Rošelis, Niujorko valstija, JAV – 2023 m. vasario 11 d. Kiogė, Danija) – amerikiečių biografas ir teologas. Jis buvo žinomas dėl bestseleriais tapusių kino ir teatro pasaulio žmonių biografijų bei knygų apie teologiją ir dvasingumą.
Spotas parašė 25-ias knygas, tarp jų Alfredo Hičkoko, Lorenso Olivjė, Tenesio Viljamso, Ingridos Bergman, Džeimso Dyno, Elizabetos Teilor, Greisės Keli, Marlenės Dytrich, Merlinos Monro, Odrės Hebern ir Alano Beitso biografijas. BBC/HBO televizijos filmas „Mergina“ („The Girl“, 2012), pasakojantis apie aktorės Tipės Hedren patirtį statant filmą „Paukščiai“ („The Birds“, 1963), iš dalies paremtas Spoto darbu apie A. Hičkoką.
D. Spotas taip pat parašė biografinių pasakojimų apie Vindzorų dinastiją nuo Viktorijos epochos iki princesės Dianos laikų ir tokių religinių veikėjų, kaip Jėzus, šventoji Žana d'Ark ir šventasis Pranciškus Asyžietis istorijas; pagal pastarąją religinis TV tinklas „Faith & Values Media“ pastatė dokumentinį filmą.
Vaikystė ir išsilavinimas
D. Spotas gimė Niu Rošelyje, Niujorko valstijoje. 1959 m. baigė Jonos parengiamąją mokyklą, 1963 m. Jonos koledže su pagyrimu apgynė bakalauro laipsnį, o 1966 m. ir 1970 m. – Fordhamo universitete atitinkamai magistro ir daktaro laipsnius. 2013 m. Meno universiteto akademija (San Fransiskas) jam suteikė garbės daktaro vardą, įvertindama jo indėlį į literatūrą ir švietimą.
Dėstymas
Ferfildo universitete ir Niu Rošelio koledže D. Spotas dėstė teologiją, krikščioniškąją mistiką ir biblinę literatūrą, o vėliau, nuo 1966 iki 1986 m., Naujojoje socialinių tyrimų mokykloje (Niujorkas) – kino studijas. Nuo 1987 m. dėstė Pietų Kalifornijos universitete. Be to, 1980–1986 m. jis buvo kviestinis dėstytojas Britų kino institute ir Nacionaliniame kino teatre Londone. Nuo 2003 m. dirbo nuolatiniu kviestiniu dėstytoju Danijos kino institute Kopenhagoje.
D. Spotas dirbo Žmogaus teisių stebėtojų, Dėmesio mirties bausmei (Death Penalty Focus) ir San Fransiske įsikūrusio Vaikų teisinės apsaugos centro direktorių tarybose.
Rašymas
8-ajame dešimtmetyje D. Spotas pradėjo rašyti kino režisierių, aktorių ir dramaturgų biografijas. Jis taip pat yra parašęs pasakojimų apie tokius religinius veikėjus, kaip Jėzus, šv. Žana d’Ark ir šv. Pranciškus Asyžietis. Pagal pastarąjį pasakojimą TV tinklas „Faith & Values Media“ pastatė to paties pavadinimo dokumentinį filmą „Šventasis prieš savo valią: Pranciškus Asyžietis“ („Reluctant Saint: Francis of Assisi“). Pagal D. Spoto „Žaklina Buvjė Kenedi Onasis: Gyvenimas“ („Jacqueline Bouvier Kennedy Onassis: A Life“) buvo pastatyta keturių valandų trukmės drama, kuri per CBS televiziją buvo parodyta 2000 m. Kartu su Džordžu Stelcneriu iš „West Egg Studios“ jis buvo šio filmo vykdomasis prodiuseris.
D. Spotas dirbo scenarijų konsultantu HBO/BBC filme „Mergina“ („The Girl“, 2012 m.), paremtame Spoto knygomis apie Alfredą Hičkoką. Filme, kuriame vaidina Tobis Džonsas ir Siena Miler, pasakojama apie Hičkoko elgesį su Tipe Hedren filmuojant „Paukščius“ („The Birds“, 1963).
Atsiliepimai
1992 m. tarptautinė naujienų svetainė „Publishers Weekly“ D. Spoto veikalą apie Lorenso Olivjė gyvenimą pavadino „puikia, jaudinančia biografija, verta savo įvairiapusio siužeto“. Maiklas Kovenis, 2007 m. laikraštyje „The Guardian“ recenzuodamas Alano Beitso biografiją, D. Spotą apibūdino kaip „amerikiečių pseudoakademinį liežuvautoją, parašiusį pikantiškų, autoritetingų knygų…“ Baris Foršou dienraštyje „The Times“ rašė, kad D. Spotas – „vienas įžvalgiausių biografų, žmogus, kurio savos temos nuovoka visada aštri kaip skustuvas“.
Asmeninis gyvenimas ir mirtis
D. Spotas buvo atviras gėjus ir gyveno su savo vyru Ole Flemingu Larsenu (Ole Flemming Larsen) netoli Kopenhagos Danijoje.
Sulaukęs 81-erių, 2023 m. vasario 11 d. Kiogėje Donaldas Spotas mirė nuo kraujo išsiliejimo į smegenis.
Smėlynės apylinkė (Zarasai)
Smėlynės apylinkė (arba Smelynės apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Smalvų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Zarasų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Bernotiškių apylinkės.
Dulkės saulėje
Dulkės saulėje – 1977 m. Lietuvos kino studijoje kartu su kino studija „Mosfilm“ sukurtas meninis filmas (rusiškas pavadinimas „Пыль под Солнцем“). Filmo trukmė – 98 min.
Siužetas
Filme parodomos dvi dienos iš lietuvių kilmės bolševikų veikėjo, Simbirsko gubernijos revoliucinio komiteto vadovo Juozo Vareikio gyvenimo, kuomet jis, Raudonosios Armijos Pietų fronto vadas, 1918 m. liepos mėn. organizavo kairiųjų eserų generolo Muravjovo maišto malšinimą. Kartu su J. Vareikiu malšinime dalyvavo busimasis maršalas Michailas Tuchačevskis.
Aplink Mėnulį
Aplink Mėnulį – fantastinis Žiulio Verno romanas, knygos Nuo Žemės į Mėnulį tęsinys. Knygoje aprašyta prancūzo ir dviejų turtingų JAV patrankų klubo narių nuotykiai. Jie pastatė milžinišką patranką ir jos sviedinio viduje išskrido į Mėnulį.
Humban-numena
Humban-numena – Elamo karalius, sostą paveldėjęs iš tėvo Atar-kitaho (~1275 m. pr. m. e.). Karaliaus Šilhak-Inšušinako įraše minima, kad buvo karaliaus Untaš-Napirišos tėvas.
Manoma, kad Humban-numena išplėtė valdomą teritoriją į rytus ir pietus, prijungdamas Lijaną. Aptikta šiam valdovui priskiriamų įrašų, kuriuose minima, kad jam valdant vyko statybos Lijano Humbano ir Kiririšos šventvietėje. Vėlesnių laikų įraše minima, jog Sūzuose šis valdovas pastatydino dievo Inšušinako šventyklą. Be to, Humban-numena pavaizduotas besimeldžiantis už savo valdžią ir dvi moteris (veikiausiai motiną ir žmoną).
Mižeryčų valsčius
Mižeryčų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Mižeryčai, kurį laiką – Šeikiai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai. 1922 m. gruodžio 30 d. prijungtas Slavacičų valsčius, o dalis Mižeryčų valsčiaus perduota Zelvos valsčiui. 1933 m. spalio 16 d. įkurtos 29 gromados.
Pakalniškių apylinkė (Zarasai)
Pakalniškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Smalvų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Zarasų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Bernotiškių apylinkės ir Kopūstinės apylinkės.
Mykolas Kazimieras Pacas (1650–1724)
Mykolas Kazimieras Pacas  (1650–1724) – LDK valstybinis veikėjas, Polocko kaštelionas (1697–1724), Vasilkuvo seniūnas.
Biografija
Lietuvos magnatų Pacų giminės atstovas, herbo „Gozdava“ savininkas. Lietuvos dvaro vėliavininko Konstantino Vladislovo Paco (1620–1686) ir Aleksandros Lisovskaitės (m. po 1689) vyresnysis sūnus. Jaunesnysis brolis – Kauno seniūnas Mikalojus Andrius Pacas (m. apie 1710).
1697–1724 metais Mykolas Kazimieras Pacas užėmė Polocko kašteliono pareigybę. Taip pat nešiojo Vasilkovo seniūno titulą.
Šeima
Buvo vedęs tris kartus. Apie 1670 metais pirma santuoka buvo su kunigaikštyte Masalskaite (m. apie 1680), nuo santuokos su kuria vaikų neturėjo.
1683 metais vedė antrą kartą Terezę Balickaitę (m. 1716), nuo santuokos su kuria turėjo vieną sūnų ir tris dukteris:
Apie 1717 metus trečią kartą vedė Kateriną Krasovną (m.po 1747), nuo santuokos su kuria paliko vieną dukterį:
2022 m. COVID-19 protestai Kinijoje
2022 m. COVID-19 protestai Kinijoje – 2022 m. lapkritį Kinijoje prasidėję protestai prieš COVID-19 karantinus. Demonstracijos prasidėjo kaip atsakas į priemones, kurių ėmėsi Kinijos vyriausybė, siekdama užkirsti kelią COVID-19 plitimui šalyje, įskaitant nulinės COVID politikos įgyvendinimą. Nepasitenkinimas šia politika išaugo nuo pat pandemijos pradžios, kai daug žmonių liko be darbo namuose, o kai kurie negalėjo nusipirkti ar gauti kasdienių reikmenų.