cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Marokas
Istorija
146 m. pr. m. e. regione įsitvirtino Romos Respublika. Imperijos laikotarpiu Marokas buvo administruojamas kaip Tingio Mauretanijos provincija. Kraštas buvo romanizuojamas, pirmaisiais mūsų eros amžiais čia plito krikščionybė. Nepaisant to, romėnų kultūra šią provinciją palietė silpniau nei į rytus nuo jos buvusią Afrikos provinciją.422 m. į Š. Afriką įsiveržė karaliaus Gunderiko vadovaujami vandalai, o 533 m. romėnų valdžią atkūrė Bizantijos imperatorius Justinianas.
VII a. Mauretaniją nukariavo arabai, kurie prijungė ją prie Kalifato. Nuo tada kraštas sudarė dalį arabų Magrebo ir buvo vakariausia arabų pasaulio dalimi. Maroke plito islamas. Yrant Abasidų kalifatui, 780 m. Maroke įsigalėjo vietinė dinastija Idrisidai, ir taip prasidėjo nepriklausomos Maroko valstybės laikotarpis, kuris truko iki pat XX a. Šalyje buvo stiprus tiek arabiškas, tiek vietinis berberiškas paveldas, todėl dinastijos buvo kilę tiek iš vienų, tiek iš kitų. Šiuo laikotarpiu Marokas atkūrė dar finikiečių laikais nusistovėjusius Transsacharinės prekybos kelius su Užsachario Afrika (Sahelio civilizacija), buvo vienas svarbiausių egzotiškų afrikinių prekių tiekėju Vakarų pasauliui. Valdant Sadi dinastijai, Marokas trumpam išplėtė savo karinę kontrolę per Sacharą iki pat Timbuktu.
Nors Marokas, iš visų Afrikos šalių būdamas arčiausiai Europos, didele dalimi buvo veikimas Europoje vykstančių kultūrinių procesų, XIX a. šalis pasirinko izoliacijos politiką. Jame nevyko revoliucijos, tuo metu pakreipusios Europos šalių raidą. Nors kai kurie sultonai bandė modernizuoti šalį, jos armiją, reformos nebuvo sėkmingos, ir Marokas ėmė atsilikti nuo Vakarų valstybių. Tai nulėmė, kad 1912 m. jis tapo Prancūzijos protektoratu.
Vykstant dekolonizacijai, 1956 m. Marokas paskelbė nepriklausomybę ir demokratiniu principu suformavo vyriausybę. Tuometinis sultonas Mohamedas V tapo pirmuoju šalies karaliumi. Valdant jo sūnui Hasanui II (1961–1999), šalis ėjo autoritarizmo kryptimi. Buvo paleistas parlamentas, Marokas pradėjo karą su Ispanija dėl Vakarų Saharos, kuri iki dabar de facto lieka Maroko dalimi. Nors karas iš pradžių leido pakelti karaliaus autoritetą, bet ilgainiui sukėlė ekonominių sunkumų.
Pradedant 1981 m. Hasanas II ėmėsi liberalizacijos reformų, buvo paleidžiami politiniai kaliniai, reformuota konstitucija. Hasano įpėdinis Mohamedas VI tęsė tėvo pradėtas reformas, paversdamas Maroką viena demokratiškiausių islamiškų valstybių. XXI a. Maroke aktyvus politinis islamizmas ir intensyvėja islamiškasis terorizmas.
Politinė sistema
Maroko valstybės valdymo forma – Konstitucinė monarchija. Tai viena iš nedaugelio arabų šalių, kurias valdo karalius. Maroko karaliaus valdžia yra neribojama, o ministro pirmininko įgaliojimai – minimalūs. Maroko konstitucinės monarchijos valdovu nuo 1999 m. liepos 23 d. yra karalius Mohamedas VI. Pagal Maroko konstituciją, karalius taip pat yra ir religinis visos šalies musulmonų vadovas, todėl monarchijai tenka pagrindinis politinės valdžios krūvis, o karalius yra pagrindinė valdymo sistemos ir visuomenės gyvenimo figūra. Vykdomoji valdžia priklauso ministrui pirmininkui, kurį skiria karalius. Ministras pirmininkas nuo 2007 m. rugsėjo 19 d. yra Abasas El Fasi (Abbas El Fassi). Formaliai jis turi teisę skirti ministrus, tačiau dažniausiai tai daro karalius. Parlamentas Maroke egzistuoja nuo 1956 m. Nuo 1997 m. formuojamas dvejų rūmų parlamentas (tarybų ir atstovų). Didesni konstituciniai pokyčiai įvyko po Arabų pavasario protestų, kuriuos 2011 ir 2012 m. organizavo "Vasario 20" judėjimas. Buvo suteiktos naujos pilietinės teisės - pilietinė ir socialinė moterų lygybė, laisvė reikšti savo mintis, galimybė kalbėti mažumų kalbomis ir suteikė daugiau galių Ministrui pirmininkui.
Administracinis suskirstymas
thumb|right|270px|Skirtingi Maroko žemėlapiai.
Мarokas suskirstytas į 16 regionų, o regionai suskirstyti į 62 prefektūras ir sritis. Pagal 1997 m. priimtą įstatymą Marokas suskirstytas į šešiolika regionų:
(*) Regionai priklausantys ginčytinai Vakarų Sacharos teritorijai.
Geografija
thumb|270px|Maroko žemėlapis thumb|200px|[[Dadeso tarpeklis]]
Marokas plyti šiaurės vakarų Afrikoje ir ribojasi su Alžyru rytuose, Vakarų Sachara pietuose, Atlanto vandenynu vakaruose (šalia Kanarų salų), šiaurėje ties Gibraltaro sąsiauriu jo krantus skalauja Viduržemio jūra. Gibraltaro sąsiauris Maroką skiria nuo Europos.
Upių tinklas retas, dauguma upių vasarą išdžiūsta, dalis pasipildo tik po liūčių (vadžiai). Ilgiausia Maroko upė Muluja teka į Viduržemio jūrą. Dauguma kitų upių savo vandenis neša į vandenyną – Um ar Rbija, Sebu, Susas, Masa, Dra, Tensiftas. Rytuose į dykumą teka Zizas. Įrengta keletas tvenkinių. Kalnuose yra krioklių (žymiausias – Uzudo krioklys).
Kalnuose iš šalies šiaurės vakaruose auga subtropiniai miškai, Atlaso kedrų, kamštinių ąžuolų giraitės (miškingumas – 17 %). Likusioje dalyje būdingos pusdykumės su dygiais krūmokšniais, kserofitais, liucernų kuokštais. Dykumos daugiausia akmeningos ir žvirgždingos (hamada), didžiausias smėlynų ruožas yra Šebi ergas.
Klimatas
Maroke vyrauja viduržemio jūros klimatas, pasižymintis sausomis šiltomis vasaromis ir vėsiomis lietingomis žiemomis. Vidutinė temperatūra, priklausomai nuo vietovės, vasarą svyruoja nuo 22–27 °C, žiemą – 5–13 °C. Lietingas sezonas tęsiasi nuo spalio iki gegužės. Per metus iškrenta iki 1100 mm kritulių (Rife), o Sacharoje mažiau 200 mm.
Ekonomika
Žemės ūkyje dirba apie 40 % šalies darbo jėgos. Auginami miežiai, kviečiai, citrusiniai vaisiai, vynuogės. Marokas pagamina didelius kiekius nelegalaus hašišo, kuris yra išsiunčiamas daugiausia į Vakarų Europą.
Kasablanka yra didžiausias šalies jūrų uostas ir svarbus pramonės centras. Daugiausia gaminami įvairūs tekstilės gaminiai, apdirbami medienos, žemės ūkio produktai. Atlaso kalnuose kasami fosfatai, geležies rūda, cinkas, varis, švinas ir kiti metalai. Taip pat svarbus turizmas ir išeivių, daugiausia apsistojusių Prancūzijoje, finansinė pagalba.
Eksportuojami tekstilės produktai, įvairūs mineralai, žuvis, trąšos, naftos produktai, vaisiai. Importuojamas kuras, telekomunikacijos įranga. Pagrindiniai šalies mainų partneriai yra Ispanija, Prancūzija, Italija.
Gyventojai
thumb|200px|Rifo berberė
2013 m. Maroke gyveno daugiau kaip 32 mln. žmonių. Tankiausiai gyvenama yra šiaurės vakarinė bei šiaurinė šalies dalys, ten yra didžiausi šalies miestai (Kasablanka, Rabatas, Fesas, Marakešas, Tanžeras, Meknesas ir kt.). Kalnai, sausringi rytiniai ir pietiniai šalies regionai gyvenami retai, o įtraukiant Vakarų Sacharą, jos regionai yra daugiausia negyvenamos dykumos.
Absoliuti dauguma (>99 %) Maroko gyventojų yra arabų ir berberų kilmės. Tikrų arabų Maroke beveik nėra, yra tik arabizuoti berberai ir atokesniuose regionuose tebegyvenantys mažiau arabų įtakos paveikti berberai. Maroko berberai skirstosi į daug genčių iš klanų: svarbiausios trys grupės yra Rifo berberai (Rifo kalnuose), šilhai (pietiniuose Atlaso šlaituose, Suso slėnyje) ir Vidurinio Atlaso berberai (Atlase). Taip pat yra negausios žydų, ispanų, prancūzų, imigrantų iš Užsachario Afrikos (haratinų, gnavų) bendruomenės. Gausi marokiečių diaspora gyvena Europoje (daugiausia Prancūzijoje ir Ispanijoje, taip pat Nyderlanduose, Belgijoje). Iš Maroko kilę žydai gausiai pasklidę po įvairias Vakarų šalis.
98,9 % Maroko gyventojų yra musulmonai, išpažįstantys sunitinę islamo atšaką. Tiesa, apie trečdalis marokiečių savęs neidentifikuoja su jokia islamo atšaka. Taip pat gyvena keli tūkstančiai šiitų (daugiausia imigrantai iš Libano, Irako), veikia keletas sufijų brolijų (svarbiausia – Nasirijos). Be musulmonų, Maroke dar yra judėjų (0,2 %) ir krikščionių (0,9 %, daugiausia katalikų).
Maroko valstybinės kalbos yra arabų ir berberų. Šalyje vartojama Maroko arabų kalba, vadinama daridža. Ši tarmė fonologiškai ir leksiškai paveikta berberų kalbų. Apie trečdalis Maroko gyventojų kalba berberų kalbomis (Rifo, Atlaso ir Vidurio Maroko). Daug kur šalyje galima išvysti berberiškų užrašų tifinago raštu. Didelė dalis marokiečių supranta prancūziškai, ši kalba dėstoma mokyklose kaip pagrindinė užsienio kalba. Šiaurinėje dalyje vietomis suprantama ispaniškai.
Kultūra
thumb|250px|Gnava muzikos atlikėjai prie mauriškos architektūros statinio [[Tanžeras|Tanžere]]
Tradicinę Maroko muziką sudaro keletas stilių: berberų muzika, šaabi (vestuvių, pramoginė muzika), gnava (mistinė iš Vakarų Afrikos kilusių gyventojų muzika), malhunas (išsivystė iš klasikinės Andalūzijos muzikos), sufijų muzika (mistinė, ekstazei sukelti skirta muzika). Iš šiuolaikinių muzikos stilių populiari arabiška pop muzika (ypač vietinis jos variantas Raï), hiphopas, rokas, fusion. Nuo 1994 m. vyksta Feso sakraliosios muzikos festivalis. Marokas 1980 m. dalyvavo Eurovizijos dainų konkurse.
Mokslas Maroke yra nemokamas ir privalomas (pradinime lygmenyje). 2013 m. 17,8 % šalies vyrų ir 39,8 % moterų buvo neraštingi. Svarbiausias šalies universitetas yra Mohamedo V universitetas Rabate, tačiau seniausias yra dar 859 m. įkurtas Al Karavino universitetas–medresė Fese, dažnai laikomas seniausiu universitetu pasaulyje.
Futbolas yra populiariausias sportas Maroke. Šalies nacionalinė rinktinė dalyvavo 1986 m. pasaulio čempionato dalyve, nuolat dalyvauja Afrikos čempionatuose (bus 2015 m. Afrikos tautų taurės šeimininke). Šalis taip pat garsi savo ilgų nuotolių bėgikais – Hicham El Guerrouj yra dukart olimpinis ir keturiskart pasaulio čempionas 1500 ir 5000 m bėgimo rungtyse, yra 1500 m distancijos pasaulio rekordininkas; Saïd Aouita 1984 m. tapo 5000 m bėgimo olimpine čempione, Nawal El Moutawakel – 400 m disancijos olimpine čempione. Kitos populiarios sporto šakos yra rankinis, krepšinis, golfas, tenisas, žirgų sportas. Iš Maroko kilęs kikboksininkas Badr Hari yra tapęs pasaulio čempionu.
Koriolio efektas
frame|right|Inertinėje atskaitos sistemoje (viršutinė paveikslėlio dalis), juodas kūnas juda tiesia linija. Tačiau stebėtojui (raudonas taškas), esančiam besisukančiame atskaitos taške, juodas kūnas regimai nukrypsta nuo tiesios linijos (apatinė paveikslėlio dalis)
Koriolio efektas – matomas objektų nukrypimas nuo tiesaus judėjimo, stebint iš besisukančio atskaitos taško. Pavadinta Gasparo Koriolio (Gaspard-Gustave Coriolis), 1835 m. šį efektą aprašiusio prancūzų mokslininko vardu. Matematiniai šio efekto aspektai buvo nagrinėjami dar 1778 m. P. Laplaso.
Koriolio efektas sukelia akivaizdžius kūno, judančio tiesiaeigėje besisukančioje koordinačių sistemoje, kelio pokyčius. Iš tiesų kūno trajektorija nuo tiesios linijos nenukrypsta, taip atsitinka dėl paviršiaus judėjimo.
Įsivaizduokite, kad asmuo, esantis šiaurės ašigalyje, numetė kamuolį kitam, kuris nėra pusiaujyje. Kol kamuolys skrido, Žemė truputį pasisuko aplink savo ašį, ir gaudantysis suspėjo pereiti į rytus. Jeigu metantis, kuris taikėsi kamuoliu, neatsižvelgė į Žemės judėjimą, kamuolys nukrito kairiau gaudančiojo. Žvelgiant iš pusiaujo, atrodo, kad iš metančiojo rankų paleistas kamuolys iš pat pradžių skriejo kairiau, negu reikėjo – iki pat kamuolio nusileidimo.
Dauguva
Dauguva arba Vakarų Dvina  – upė Rusijoje, Baltarusijoje ir Latvijoje; didžiausia Latvijos upė. Prasideda Valdajaus aukštumoje, prateka Ochvato ežerą, teka per Rusiją, Baltarusiją ir Latviją, įteka į Rygos įlanką, Baltijos jūroje. Dauguvos ilgis – 1020 km, iš kurių 357 km Latvijoje. Dauguvos baseinas – 87 900 km², iš kurių Lietuvoje sudaro 2,9 % visos Lietuvos upių baseinų plotą.
Koriolio efektas
Remiantis Niutono mechanikos metodu, kad kūnas judantis tiesiai nukryptų nuo užduotos trajektorijos, jį turi veikti kažkokia išorinė jėga. Reiškia, kad gaudantysis, kuris yra pusiaujyje, turi padaryti išvadas, kad numestas kamuolys nukrypo nuo tiesiaeigės trajektorijos, dėl kažkokios jėgos veikimo. Jeigu mes galėtume pažiūrėti į skrendantį kamuolį iš kosmoso mes pamatytume, kad iš tikrųjų jokia jėga kamuolio neveikė.
Dauguva
Dauguvos upėje yra penkios hidroelektrinės (HE) – Rygos HE 35 km nuo upės žiočių Rygos įlankoje, Kegumo HE, kuri yra 70 km nuo žiočių, Pliavinių HE, kuri yra 107 km nuo žiočių ir Vitebsko HE bei Polocko HE Baltarusijoje (pastatytos 2017 m.).
Miunsteris
Miunsteris – miestas Vokietijos šiaurės vakaruose, Šiaurės Reino-Vestfalijos žemėje. Mieste yra įsikūrusios kelios aukštosios mokyklos ir Miunsterio universitetas. Miunsteris laikomas Vestfalijos regiono kultūros sostine. Miestas yra garsus savo istorija ir savo istoriniu senamiesčiu.
Dauguva
Didžiausi intakai – Aiviekstė, Polota, Kasplia, Meža, Dysna, Ūla, Laukesa, Uogrė, Velesa, Topora, Obolia, Drisa, Ušačia.
Koriolio efektas
Nuokrypis nuo trajektorijos atsirado dėl to, kad Žemė suspėjo pasisukti po kamuoliu, kol jis skrido tiesiai. Tokiu atveju, ar veikia tokioje situacijoje kokia nors jėga ar ne, tai priklauso nuo atskaitos sistemos, kurioje yra stebėtojas. Ir panašūs reiškiniai neišvengiamai atsiranda tada, kai yra kokia nors besisukanti koordinačių sistema, pavyzdžiui, Žemė. Šio reiškinio aprašymui fizikai dažnai naudoja terminą – fiktyvi jėga, turėdami omeny, kad jėga realiai egzistuoja, tiesiog stebėtojui, besisukančioje atskaitos sistemoje, atrodo, kad ji veikia (kitas pavyzdys fiktyvios jėgos – išcentrinė jėga). Fiktyvi jėga, kuri veikia šiame pavyzdyje, vadinama Koriolio jėga – prancūzų fiziko, kuris pirmas aprašė šį efektą, garbei.
Miunsteris
Istorija
Miunsteris yra katalikų vyskupo rezidencija. 799 m. popiežius Leonas III susitikime su Karoliu Didžiuoju įkūrė Miunsterio vyskupystę. Nuo 1815 iki 1946 m. miestas buvo Vestfalijos, tuometinės Prūsijos provincijos, sostinė. Nuo 1915 m. Miunsteris turi didmiesčio statusą. Šiuo metu mieste gyvena apie 270 tūkst. gyventojų. Miunsteryje, 1648 m. spalio 24 d., buvo pasirašyta Vestfalijos taika, kuria buvo užbaigtas Trisdešimtmetis karas.
Dauguva
Svarbesni miestai prie Dauguvos: Veližas (Rusija), Vitebskas, Polockas (Baltarusija), Daugpilis, Jėkabpilis, Uogrė, Salaspilis, Ryga (Latvija).
Alfonsas Gudzevičius
Alfonsas Gudzevičius (1928 m. vasario 11 d. Šarkėnuose, Taujėnų valsčius – 2009 m. spalio 15 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkas, meninių baldų restauratorius.
Dauguva
Upėvardis, matyt, kilęs nuo žodžio daug, reiškiančio (vandens) apstą, gausybę, nors mėginta aiškinti, kad daug- šiuo atveju reiškia „tamsą“.
Alfonsas Gudzevičius
Biografija
Sukūrė medinių baldų komplektų („Medžiotojų svetainei“ 1972 m., „Senovė“ 1975 m.). 1984 m. restauravo Tiškevičių rūmų Kretingoje, 1986 m. – Trakų istorijos muziejaus, 1993 m. – Mykolo Žilinsko, 1996 m. Gelvonų dvaro baldų kolekcijas, 1985 m. – paveikslo „Sapiegų Madona“ (Vilniaus arkikatedra) medinį pagrindą. Valdovų rūmų baldų atrankos komisijos narys.
Koriolio efektas
Koriolio jėga
Taigi išsiaiškinome, kad Koriolio efektą sukelia Koriolio jėga.
Giovanni Caboto
Giovanni Caboto (1450–1499), dėl savo kelionių ir tyrinėjimų po Anglijos vėliava labiau žinomas anglišku vardu John Cabot – garsus italų jūreivis ir keliautojas.
Koriolio efektas
Koriolio jėga
Tarkime, kad turime besisukančią apie tam tikrą ašį kampiniu greičiu sistemą K`, o joje judantį taškinį kūną greičiu v`. Tegul konkreti konfigūracija tokia, kaip nurodyta brėžinyje.
Giovanni Caboto
1497 m. išplaukė iš Bristolio, ieškodamas jūrų kelio į Aziją. Kelionę pabaigė Šiaurės Amerikos žemyne. Jis ir jo vyrai buvo pirmieji europiečiai, neskaitant vikingų, iš tiesų patekę į Šiaurės Ameriką – Kristupas Kolumbas jos net nebuvo matęs.
Koriolio efektas
Koriolio jėga
Mūsų nejudamos (inercinės) atskaitos sistemos atžvilgiu kūnas juda greičiu:
Giovanni Caboto
Kaboto gimtinė nežinoma. Vieni tyrinėtojai nurodo Genują, kiti – Gaetą. Dar jaunystėje jis išvyko į Veneciją ir tapo jos piliečiu.
Koriolio efektas
Koriolio jėga
Tada įcentrinė jėga mūsų nejudamos sistemos atžvilgiu lygi:
Giovanni Caboto
Greičiausiai išgirdęs apie Kolumbo atradimus, Kabotas nusprendė ir pats atrasti kelią į vakarus. Jis nuvyko su savo planais į Angliją. Anglijos karalius Henrikas VII suteikė jam „Pilnus įgaliojimus, leidimą ir galią plaukioti po visus mums priklausančius kraštus ir jūras Rytuose, Vakaruose ir Šiaurėje su mūsų vėliavomis ir herbais su penkiais laivais… ir tiek vyrų ir jūreivių, kiek prireiks anksčiau minėtiems laivams, savo pačių lėšomis ieškoti, atrasti pagonių ir bedievių, anksčiau nežinomų krikščionims, kraštus ir regionus, kad ir kas jie bebūtų ir kokioje pasaulio dalyje jie bebūtų“.
Kabotas išvyko į Bristolį pasiruošti pirmajai savo kelionei. Tuo metu Bristolis buvo antras didžiausias Anglijos jūrų uostas. Kabotas išvyko su vieninteliu laivu, pavadintu Matthew – mažu (50 tonų), tačiau greitu ir pajėgiu. Įgulą sudarė tik 18 žmonių. Kelionė prasidėjo 1497 m. gegužės 2 d. arba 20, tiksliai nėra žinoma. Iš pradžių išplaukė į Airiją, iš kur planavo plaukti į vakarus, Aziją. Tuo metu dar buvo nežinoma, kad Amerika yra atskiras žemynas.
1497 m. birželio 24 d. Džonas Kabotas išsilaipino Niufaundlende. Tiksli vieta nežinoma, manoma, kad tai galėjo būti arba St. John, arba Bonavista. Skyręs kažkiek laiko ištyrinėti žemėms, tikriausiai apie liepos 20 d. keliautojas pasuko atgal į Angliją ir rugpjūčio 20 d. grįžo į Bristolį. thumb|left|Cabot Tower Bristolyje
Koriolio efektas
Koriolio jėga
Lyg toje sistemoje veiktų jėga [čia išreiškiame iš (2) formulės]:
Matome, kad besisukančioje sistemoje be išcentrinės jėgos, atsiranda papildoma jėga – , tai Koriolio jėga F_K.
Giovanni Caboto
Anglijoje Kabotas buvo apdovanotas 10 svarų sterlingų, vėliau jam paskirta pastovi 20 svarų sterlingų pensija. Kitais metais, 1498, jis vėl išplaukė – šįkart jau su 5 laivais. Vienas tų laivų beveik skęsdamas netrukus pasirodė Airijos uoste. Apie kitus nuo to laiko niekas nieko negirdėjo.
Koriolio efektas
Koriolio jėga
Šiuo atveju nejudamos atskaitos sistemos atžvilgiu kūnas judėtų greičiu:
Tada įcentrinė jėga nejudamos sistemos atžvilgiu lygi:
Giovanni Caboto
Džono sūnus Sebastian Cabot vėliau pats išvyko į Šiaurės Ameriką, 1508 metais ieškodamas šiaurvakarinio kelio.
Koriolio efektas
Koriolio jėga
Besisukančios sistemos atžvilgiu taškinis kūnas juda, turėdamas normalinį pagreitį:
Giovanni Caboto
Bristolyje Džono Kaboto atminimui stovi 30 metrų aukščio Kaboto Bokštas (Cabot Tower), pastatytas 1897 m. (400 šimtų metų jo atvykimo į Njufaundlendą sukakčiai). Bristolio uoste pastatyta jo laivo Matthew reprodukcija, taip pat – keliautojo statula.
thumb|right|Matthew reprodukcija Bristolio uoste
Koriolio efektas
Koriolio jėga
Taigi, šiuo atveju besisukančioje sistemoje be išcentrinės jėgos, veikia jėga F_K, kurios modulis –.
Trasa Algarvė
Trasos statybos buvo baigtos 2008 m. spalio mėnesį, o su visa infrasktruktūra (kartingų trasa, technologijų parku, 5* viešbučių, sporto kompleksu ir apartamentais) projektas vertinamas apie 250 milijonų eurų.
Trasoje vyksta Formulės 1 bandymai, įvairios motociklų ir kitos autosporto lenktynės.
Koriolio efektas
Koriolio jėga
Bendru atveju (esant bet kokiai greičio v` krypčiai), tai Koriolio inercijos jėga.
''Paprasčiausias būdas pajausti Koriolio ėgą – karuselės. Atsistokite iš krašto, lėtai besisukančios karuselės, veidu į centrą. Įsitikinkite, kad jūs visą laiką stipriai laikotės. Jeigu jūs greitai pasilenksite į centrą, tai pajausite iš šono jėgą – Koriolio jėgą. Jėgos dydis yra proporcingas karuselės greičiui ir jūsų polinkiui.''
Trasa Algarvė
2009 m. vasario mėnesį pasigirdo kalbos, jog greitu laiku šioje trasoje galėtų vykti ir Formulės 1 lenktynės.
Dienos naujienos
Dienos naujienos – iliustruotas liberalios orientacijos dienraštis, ėjęs nuo 1931 m. balandžio 1 d. iki 1933 m. gruodžio 30 d. Kaune.
Istorija
Leido Justas Paleckis, nuo 1931 m. birželio – bendrovė „Naujas žodis“, nuo 1932 m. – akcinė bendrovė „Žodis“. Spausdino spaustuvė „Menas“ Kaune. Leido priedus „Magaryčios“ ir „Naujausia ekstra telegrama“.
Koriolio efektas
Koriolio jėga
Žemės sukimosi ašis yra laisvoji. Kadangi Žemė sukasi, tai su jos paviršiumi susijusi koordinačių sistema taip pat yra neinercinė besisukanti sistema. Sukimosi kampinį greitį bet kuriame Žemės paviršiaus taške patogu išskaidyti į horizontalią ir vertikaliąją dedamąsias :
. Tam tikroje geografinėje platumoje \phi šios dedamosios lygios:, , todėl kiekvieną kūną Žemės paviršiuje veikia ir išcentrinė inercijos jėga, taip vadinama Koriolio jėga, lygi , (čia R – Žemės spindulys). Ji veikia meridiano plokštumoje. Šiaurės pusrutulyje ji nukrypusi nuo vertikalės kampu \phi į pietus, o Pietų pusrutulyje – tiek pat į šiaurę.
Dienos naujienos
Istorija
Informavo apie Lietuvos ir užsienio įvykius, svarstė literatūros, meno, kultūros, ekonomikos problemas, spausdino kelionių reportažus iš įvairų šalių. Nemažai vietos skirta rašiniams apie nusikaltimus, teismus, aferas, bankrotus, stichines nelaimes.
Koriolio efektas
Koriolio jėga
Koriolio jėga priklauso nuo kūno santykinio greičio, kuris išskaidomas į dvi dedamąsias. Dėl greičio vertikalios dedamosios atsiranda Koriolio jėgos dedamoji, veikianti horizontalioje plokštumoje statmenai meridiano plokštumai. Jeigu kūnas juda į viršų, tai ši jėga veikia į vakarus, o jeigu žemyn, – į rytus. Todėl kūnas, laisvai krintantis iš gana didelio aukščio, nukrypsta į rytus nuo vertikalės, einančios į Žemės centrą.
Dėl greičio horizontalios dedamosios atsiranda dvi Koriolio jėgos dedamosios. Dedamoji, lygi, priklauso nuo Žemės sukimosi kampinio greičio horizontalios dedamosios ir yra vertikalios krypties. Ji arba spaudžia kūną prie Žemės, arba, priešingai, stengiasi nutolinti nuo Žemės paviršiaus, žiūrint kokios yra vektorių (kampinio greičio \omega_h ir linijinio greičio v_h^\prime kryptys. Į šią jėgą būtina atsižvelgti, skaičiuojant tolimą kūnų judėjimą, pavyzdžiui, balistinių raketų skrydžius.
Antra Koriolio jėgos dedamoji, susijusi su horizontalia greičio dedamąja v_h^\prime, lygi. Tai horizontali jėga, statmena greičiui. Šiaurės pusrutulyje ji visada veikia į dešinę nuo greičio krypties.
Dėl tos pačios priežasties nevienodai dėvisi dviejų juostų geležinkelio bėgiai, jeigu traukiniai jais važiuoja tik viena kryptimi.
Koriolio efektas Žemės atmosferoje
thumb|right|200px|Ciklonas virš [[Barenco jūra|Barenco jūros]]
Leliva
Leliva – šlėktos giminių herbas. Žinomi kiti herbo pavadinimai: Leliwita, Leliwczyk.
Koriolio efektas
Koriolio efektas Žemės atmosferoje
Vienas žymiausių Koriolio efekto pavyzdžių – Žemės paviršiaus vėjų nukrypimas: į dešinę nuo pradinės krypties šiaurės pusrutulyje ir į kairę nuo pradinės krypties pietų pusrutulyje. Šis reiškinys atsiranda dėl Žemės sukimosi ir nulemia ciklonų sukimosi kryptį. Įdomu tai, kad būtent Koriolio jėga apsprendžia ciklonų sūkurių sukimosi kryptį, kuriuos mes stebime nuotraukose, gautose iš meteorologijos.
Leliva
Aprašymas
Mėlyname herbinio skydo lauke auksinė šešiakampė žvaigždė, po ja auksinis pusmėnulis ragais į viršų. Virš skydo grotelinis šalmas su riterio karūna. Šalmaskraistė mėlyna su geltonu pamušalu. Šalmo papuošalas – septynios povo plunksnos ir ant jų žvaigždė ir pusmėnulis kaip ir skyde.
Koriolio efektas
Koriolio efektas Žemės atmosferoje
Iš pradžių oro gūsiai pradeda tiesiaeigiškai judėti iš vietos kur aukštas atmosferos slėgis į vietą kur mažesnis atmosferos slėgis, bet Koriolio jėga priverčia juos suktis į spiralę. (Galima tvirtinti, kad oro gūsiai pradeda judėti tiesiai, bet kadangi Žemė po jais pasisuka, mums, esantiems planetos paviršiuje, atrodo, kad jie juda spirale).
Leliva
Istorija
Pirmą kartą herbas paminėtas 1324 m.
Koriolio efektas
Koriolio efektas Žemės atmosferoje
Grįžtam prie pavyzdžio su mestu kamuoliu iš ašigalio į pusiaują. Nesunku suprasti, kad šiauriniame ir pietiniame ašigaliuose Koriolio jėga veikia judančius kūnus priešinga kryptimi. Būtent dėl to Šiauriniame ašigalyje ciklonų sūkuriai atrodo užsukti prieš laikrodžio rodyklę, o pietiniame – pagal laikrodžio rodyklę.
Leliva
Istorija
Herbo turėtojais yra 474 giminės. Lietuvoje tokį herbą turi Gedgaudų, Tiškevičių giminės.
Koriolio efektas
Koriolio efektas Žemės atmosferoje
Nukreipiamoji jėga masės vienetui lygi:
Leliva
Kiti straipsniai
thumb|150px|left
Koriolio efektas
Koriolio efektas Žemės atmosferoje
čia ω – kampinis sukimosi greitis (15° per valandą Žemei atitinkamai 7,29*10-5 rad/s), \phi – platuma, v – masės greitis.
Nuokrypio mastas tiesiogiai priklauso nuo:
Tokiu būdu Koriolio efektas didžiausias ašigaliuose, kur nukreipiančios jėgos plokštuma lygiagreti Žemės paviršiui, ir mažėja mažėjant platumos sinusui bei lygi nuliui ties pusiauju.
Koriolio jėgos veikimas visada sudaro statų kampą su oro judėjimo kryptimi (į dešinę šiauriniame pusrutulyje ir į kairę pietiniame).
Karolis Dabulevičius
Karolis Dabulevičius (1898 m. spalio 6 d. Gudiškiuose, Javaravo valsčius – 1988 m. vasario 20 d. Čikagoje) – Lietuvos karinis veikėjas, Generalinio štabo pulkininkas leitenantas.
Biografija
1919–1920 m. Lietuvos nepriklausomybės kovų dalyvis. 1920 m. baigė Kauno karo mokyklą. Nuo 1922 m. spalio mėn. pėstininkų pulko ryšių komandos viršininkas. 1924 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus. Nuo 1926 m. lapkričio mėn. Karo mokyklos būrio vadas. 1937 m. baigė Vytauto Didžiojo karininkų kursus, paskirtas į Kariuomenės štabą. 1937 m. Generalinio štabo pulkininkas leitenantas. Nuo 1937 m. rugpjūčio mėn. Trečiojo pėstininkų pulko vado padėjėjas (pavaduotojas).
SSRS okupavus Lietuvą, 1940 m. birželio 27 d. paskirtas Devintojo pėstininkų pulko vadu, dėl antisovietinių nuotaikų pulke 1940 m. liepos 29 d. iš pareigų atleistas, paskirtas į Lietuvos liaudies kariuomenės štabą. 1940 m. rugsėjo mėn. perkeltas į Raudonosios armijos Vilniaus pėstininkų karo mokyklą. Kilus SSRS–Vokietijos karui, iš Raudonosios armijos pasitraukė.
1941 m. birželio 22–23 d. Birželio sukilimo Vilniaus komiteto narys, 1941 m. birželio 24 d. išrinktas Vilniaus miesto ir srities piliečių komiteto nariu, kūrė Vilniaus įgulos lietuvių karių štabą. Nuo 1941 m. liepos 31 d. Vilniaus atstatymo tarnybos (vėliau Savisaugos tarnybos štabas) viršininkas. 1941–1944 m. Vilniaus miesto burmistras. Įsitraukė į antinacinį pasipriešinimą, buvo LLA Vilniaus apygardos štabo narys. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, po karo – į JAV.
Italijos futbolo varžybos 1992–1993 m.
Italijos futbolo varžybos 1992–1993 m.
Max von Sydow
thumb|220px|right|Max von Sydow San Sebastiano tarptautiniame filmų festivalyje Max Carl Adolf von Sydow (1929 m. balandžio 10 d. Lunde, Švedijoje –  2020 m. kovo 8 d. Provanse, Prancūzijoje) – švedų teatro ir kino aktorius, labiausiai žinomas vaidmenimis Ingmaro Bergmano filmuose.
CS
CS gali reikšti:
cs gali reikšti:
Dabravolė (Gižai)
Dabravolė – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 1 km nuo Gižų.
Laukelis (Rokiškis)
Laukelis – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Rokiškio, prie kelio. Į rytus nuo kaimo teka Nemunėlio dešinysis intakas Laukupė.
Varnos ežeras
Varnos ežeras  – didžiausio tūrio ir giliausias limanas Bulgarijos Juodosios jūros pakrantėje, nuo jūros atskirtas 2 km pločio smėlio juosta. Plotas 17 km², didžiausias gylis 19 m, tūris – 166 milijonai m³.
Limanas yra pailgas, jo pietiniai krantai statūs, aukšti ir apaugę medžiais, o šiaurinis krantas lėkštas. Varnos ežeras susidarė upės slėnyje pleistoceno pabaigoje kylant Juodosios jūros lygiui. Dugnas padengtas dumblu, giliausiose vietose dumblas turi sieros vandenilio. Į limaną įteka keletas upelių. Beloslavo ežeras prakastu laivybiniu kanalu jungiasi su Varnos ežeru.
Iki XX a. gėlas ežero vanduo nutekėdavo į Juodąją jūrą Devnios upe. Statant dabartinį Rytinį Varnos uostą 1906–1909 m. per smėlio neriją buvo iškastas kanalas, dėl kurio ežero lygis krito 1,4 m, o jo vanduo tapo sūroku.
1976 m. imtas naudoti naujas 12 m gylio kanalas, ežeras išilgai buvo pagilintas. Kitas laivybinis kanalas jungia Varnos ežerą su Beloslavo ežeru, kur yra Vakarinis Varnos uostas ir geležinkelio kelto terminalas. Šiauriniame Varnos ežero krante yra keletas mažesnių specializuotų uostų. Industrializuojamas ežeras nustojo būti žuvingu ežeru, koks jis tūkstančius metų maitino pakrantėse gyvenusius žmones.
Varnos nekropolis, kuriame aptiktas seniausias pasaulyje aukso lobis, yra netoli šiaurinio ežero kranto, o Varnos miestas yra ties rytiniu ežero galu. Šiauriniame ežero krante yra Kazaško ir Ezerovo kaimai, o pietiniame – Zvezdicos ir Konstantinovo kaimai.
thumb|center|800px|Varnos ežeras ir jo apylinkės
Šiukštoniai
Šiukštoniai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Joniškėlio, prie kelio, šalia Mūšos ir Upio santakos. Stūkso Šiukštonių akmuo (su „dubeniu“).
Rudžemis
thumb|200px|Rudžemis [[Lombardija|Lombardijoje]]
Kondoro Kordiljera
Kondoro Kordiljera (isp. Cordillera del Cóndor) – Andų kalnagūbris, besidriekiantis Peru ir Ekvadoro teritorijomis (sudaro šių valstybių sieną). Ilgis apie 150 km. Aukštis iki 2900 m. Net kelis kartus (1941, 1981 ir 1995 m.) Kondoro Kordiljeros zonoje vyko ginkluoti konfliktai tarp Peru ir Ekvadoro dėl sienų.
Patrice Evra
rungtyniavo nuo 2004 m. Su rinktine dalyvavo 2008, 2012, 2016 m. Europos futbolo čempionatuose, 2010 ir 2014 m. pasaulio čempionatuose.
Dvilinkis
Dvilinkis – upelis Lietuvoje, Klaipėdos rajone; Minijos dešinysis intakas. Prasideda į rytus nuo Vaitelių. Teka pietryčių kryptimi. Įteka į Miniją 67,3 km nuo jos žiočių, priešais Utrius.
Upėvardis kilo iš žodžių dvilinkis, dvilinkas („dvigubai sulenktas, sudurtas“).
Konstantinas Gukovskis
Konstantinas Gukovskis (, 1857 m. vasario 27 d. Taraščia, Kijevo sritis – 1906 m. gruodžio 24 d. Kaunas) – Lietuvos mokytojas, kraštotyrininkas.
Biografija
V. Antonievičiaus mokinys. Kijevo universitete 1879 m. baigė istoriją ir filologiją. 1880 m. atvyko į Kauną. 1880-1882 m. Kauno berniukų gimnazijoje mokė prancūzų ir rusų kalbų; dėl pasipriešinimo žiauriam direktoriaus elgesiui buvo perkeltas į katalikų seminariją ir mergaičių gimnaziją, joje dirbo iki 1899 m. Nuo 1885 m. Kauno gubernijos statistikos komiteto sekretorius ir metraščio „Kauno gubernijos informacinė knyga“ (Памятная книжка Ковенской губернии 1847-1915 m.) redaktorius. Jame paskelbė savo ir kitų autorių apybraižų apie gubernijos apskričių, miestų ir miestelių istoriją, archeologiją, etnografiją, ūkį, geografiją ir statistiką. Kai kurias apybraižas išleido atskiromis knygelėmis. 1895 m. kasinėjo Salako pilkapyną. 1897 m. prie Statistikos komiteto įkūrė Kauno istorijos muziejų, jam perdavė surinktus archeologinius ir numizmatikos rinkinius. Rūpinosi istorinių paminklų apsauga.
Airiška kava
thumb|Airiška kava Airiška kava  – populiarus karštas gėrimas, gaminamas iš kavos, airiško viskio, plaktos grietinėlės ir rudo cukraus.
Istorija
Pirmą kartą gėrimą paruošė Foynes oro uosto vadovas, Joseph Sheridan, kuris vaišino juo bandžius sušilti keleivius, keliaujančius per Šiaurės Atlantą. Kai keleiviai paklausė, ar tai braziliška kava, Sheridanas atsakė, kad tai „airiška kava“. Paragavęs šios kavos San Francisco Chronicle žurnalistas Staton Delaplane nusprendė pargabenti šį receptą į JAV. Pirmą kartą ši kava JAV buvo pagaminta 1952 m. lapkričio 10 d. San Francisco bare Buena Vista.
Virginija Kalinauskaitė
Virginija Kalinauskaitė (g. 1957 m. sausio 27 d. Panevėžyje) – Lietuvos grafikė.
Airiška kava
Variantai
Gaminami ir Airiškos kavos atitikmenys su kitais alkoholiniais gėrimais:
Vytautas Saikauskas
Vytautas Saikauskas (1949 m. gegužės 29 d. Petrovkos k., Pasvalio r.), choro dirigentas ir pedagogas.
Virginija Kalinauskaitė
Biografija
1983 m. baigė grafiką Lietuvos dailės institute. Nuo 2001 m. Vilniaus grafikos meno centro ir galerijos „Kairė – dešinė“ direktorė. Lietuvos dailininkų sąjungos narė.
Vytautas Saikauskas
Biografija
1964–1965 lankė vienerių metų chorvedžių kursus prie Biržų vaikų muzikos mokyklos. 1965–1969 choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos S. Šimkaus aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. J. Samajauskas). 1969–1974 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. J. Barausko klasė). Studijuodamas vadovavo Vilniaus 4-osios internatinės mokyklos vaikų chorui ir miesto įstaigų vokaliniams ansamliams.
Virginija Kalinauskaitė
Kūryba
Kuria daugiausia ofortus. Jiems būdingas virtuoziškas piešinys, subtilūs pustonių niuansai, spalvingumas („Peizažas su šieno kauge“ 1986 m., „Rožės“, „Kelionė“, „Apskritimai“, visi 1989 m., „Moterys“ 1994 m., „Du raiteliai“ 1999 m.). Taip pat kuria akvatintas, laisvos raižymo manieros linoraižinius („Lietus“, „Čigonė“, abu 1984 m.) Nuliejo akvarelių. Nuo 1984 m. dalyvauja parodose Lietuvoje (individualios: Vilniuje 1986 m., 1990 m., Panevėžyje 1999 m.) ir užsienyje (tarptautinė ekslibriso paroda Paryžiuje 1990 m., kt.).
Iliustravo knygas:
Paraisčio apylinkė
Paraisčio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Eišiškių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Eišiškių rajonui. 1954 m. prijungta dalis Balandžių apylinkės. 1960 m. rugsėjo 29 d. Paraisčio apylinkė prijungta prie Pabarės apylinkės.
Vytautas Saikauskas
Biografija
1974–1990 Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetų Muzikos pedagogikos katedros choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytojas ir vyr. dėstytojas. Kurį laiką buvo berniukų choro „Gintarėlis" chormeisteris.
Nuo 1977 Klaipėdos miesto medicinos darbuotojų kamerinio mišriojo choro ir vokalinių ansamblių vadovas. 1978 choras dalyvavo B. Bartoko konkurse Vengrijoje (Debrecene), III Stasio Šimkaus chorų konkurse Klaipėdoje jis laimėjo antrąją vietą, buvo parengtas 1980 respublikinei dainų šventei.
Nuo 1992 Klaipėdos politinių kalinių ir tremtinių mišriojo choro „Atminties gaida“ vadovas. Renka ir harmonizuoja tremtinių dainas, sudarė dainų rinkinį „Leiskit į tėvynę" (1996). Organizuoja politinių kalinių ir tremtinių chorų šventes (1993 Vilniuje, 1995 Panevėžyje, 1997 Klaipėdoje), buvo jų meno vadovas ir vyr. dirigentas. Savo chorą parengė 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje.
1993 Klaipėdos universitete suorganizavo studentų dainų ir šokių ansamblį „Vytinė" ir yra jo meno vadovas. Ansamblis koncertavo Estijoje, du kartus Vokietijoje ir Lenkijoje.
Nuo 1996 yra European Folk Culture Organisation sąjungos tikrasis narys Vokietijoje.
V. Saikauskas – respublikinių dainų švenčių konsultantas, chorų konkursų žiuri narys, Lietuvos chorvedžių sąjungos ir Klaipėdos miesto chorinės bendrijos „Aukuras“ narys. Parengė metodinę priemonę „Muzikos pažinimas pradinėse klasėse" (1985), paskelbė straipsnių, gvildenančių moksleivių muzikinio auklėjimo įvairias pedagogines problemas.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Čačapojasas
Čačapojasas  – miestas Peru šiaurėje, Anduose, 2335 m aukštyje, netoli Utkubambos upės. Amazonės regiono ir Čačapojaso provincijos centras.
Čačapojasas – žemės ūkio rajono centras. Apylinkėse auginamos cukranendrės, juka, kava. Vystoma gyvulininkystė. Turistinis centras. Yra išlikę XVII-XVIII a. kolonijinės architektūros paminklų.
Istorija
Senovėje Čačapojaso apylinkėse gyvavo indėnų kultūra, XV a. užkariauta inkų. Dabartinis Čačapojaso miestas įkurtas 1538 m. ispanų konkistadoro Alonso de Alvarado. Iš to laikotarpio tebėra išlikusi Ginklų aikštė ir keletas skersgatvių. Miestas buvo planuojamas kaip rytinės Peru sostinė.
Dienos lapas
Dienos lapas (Deinos laps) – laikraštis Mažosios Lietuvos gyventojams, leistas 1909–1910 m. Klaipėdoje.
Istorija
Leido Martynas Jankus. Pirmasis bandomasis numeris pasirodė 1909 m. rugpjūčio 7 d. Ėjo 6 kartus per savaitę. Nuo Nr. 10 tapo savaitraščiu. Nagrinėjo prekybos, ūkininkavimo klausintus, skelbė žinias „Iš svetur“ ir „Iš Lietuvos“. Spausdino M. Jankaus spaustuvė Klaipėdoje.
Vilniaus regiono jungtinė komanda
Vilniaus regiono jungtinė komanda – Lietuvos futbolo komanda iš Vilniaus regiono. Jungtinė komanda, dalyvaujanti LMFA I lyga pirmenybėse.
Istorija
Ši merginų komanda buvo suburta 2018 m. pradžioje prieš Pirmos lygos pirmenybes. Dalyvavo Rytų regiono grupės atrankoje.
Tuo metu tai buvo Vilniaus FM ir „Amber" bendras projektas. Jau 2017 m. šie du klubai žaidė subūrę bendrą ekipą.
2018 m. LMFA I lyga Pietų regione liko antroje vietoje. Pateko į antrą etapą ir nukeliavo iki pat mažojo finalo. Galutinėje įkaitoje užėmė trečią vietą.
2019 m. LMFA I lyga Pietų regione liko antroje vietoje. Pateko į antrą etapą ir nukeliavo iki pat mažojo finalo, kuriame net 6-0 nugalėjo ukmergiškes. Galutinėje įkaitoje užėmė trečią vietą.
Sudėtis
2019 m. rugpjūčio 13 d.
Lazarevas (Padagai)
Lazarevas (,, nuo 1933 m. lapkričio 20 d. Brandenhof, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – buvusi gyvenvietė Mažojoje Lietuvoje, Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Nemano rajone, 17 km į pietvakarius nuo Ragainės, nuo 2008 m. birželio 30 d. Žilino kaimo gyvenvietės teritorija.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Ragainės apskrities (1922–1945 m. Tilžės-Ragainės apskrities) kaimas, kaimo bendruomenė, nuo 1935 m. balandžio 1 d. savivaldybė, priklausė Būdviečių parapijai. 1946–2008 m. Žilino apylinkės teritorija, 1993 m. prijungta prie Bobrų.
Antanas Gulbinas
Antanas Gulbinas (1904 m. birželio 10 d. Paliepiai, Ariogalos valsčius – 1993 m. balandžio 5 d. Kaunas) – Lietuvos gydytojas dermatologas, daktaras.
Biografija
1933 m. baigęs Vytauto Didžiojo universitetą jame dėstė. 1944 m. daktaras. 1942–1951 m. Vilniaus universiteto Odos ir venerinių ligų katedros vedėjas. Nuo 1946 m. profesorius. 1955 m. atsisakė daktaro laipsnį keisti į medicinos mokslų kandidato, mokslo laipsnis ir vardas buvo atimti (1991 m. grąžinti). 1951–1986 m. Šiaulių odos ir venerinių ligų dispanserio vyr. gydytojas. Sukūrė infekcinių odos ir venerinių ligų profilaktikos metodų, paskelbė darbų apie odos tuberkulioze.
Mantuja
Mantuja – miestas Italijoje, Lombardijoje, Mantujos provincijos sostinė. Valdant Gonzagų šeimai Mantuja buvo meno, kultūros ir muzikos centru Šiaurės Italijoje ir visoje šalyje. Miestas žinomas dėl svarbaus vaidmens operos istorijoje. Be to miestą garsina architektūriniai šedevrai, puošiantis viduramžių ir Renesanso laikų kvartalus. Tai miestas, į kurį buvo ištremtas Romeo iš Viljamo Šekspyro dramos „Romeo ir Džiuljeta“. Tai artimiausias miestas prie Vergilijaus gimtinės.
Mantują iš trijų pusių supa dirbtiniai ežerai, sukurti XII a. Jie gauna vandens iš Minčijo upės, ištekančios iš Gardos ežero. Ežerų pavadinimai: Aukštutinis, Vidurinysis ir Žemutinis. Iš ketvirtos pusės buvo Pajolo ežeras, kuris išdžiuvo XVIII a. pabaigoje.
Prancūzija 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse
Prancūzijos sportininkai dalyvavo 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Vankuveryje, Kanada.
Dabravolė (Pilviškiai)
Dabravolė – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Dugnų.
Peiliažuvinės
Peiliažuvinės (Notopteridae) – kaulaliežuvių (Osteoglossiformes) būrio žuvų šeima, kuriai priklauso smulkios žuvys, paplitusios gėlame ir šiek tiek druskingame vandenyje Afrikoje ir pietryčių Azijoje.
Šeimoje yra 4 gentys ir 10 rūšių.
Sistematika
Šeimoje yra dešimt žinomų rūšių, suskirstytų į keturias gentis. Dar dvi žinomos rūšys yra išnykusios.
Išnykusios rūšys:
Ožiaragio atogrąža (romanas)
Ožiaragio atogrąža – JAV rašytojo Henrio Millerio erotinis romanas, pirmąkart išleistas Paryžiuje 1939 m. Tai yra antroji trilogijos, kurią taip pat sudaro „Vėžio atogrąža“ ir „Juodasis pavasaris“, dalis. Lietuviškai ši knyga buvo pirmąkart išleista 1994 m., „Vagos“ leidykloje (vertimo autorius – Antanas Danielius), antrasis, atnaujintas leidimas – 2006 m., „Kitos knygos“.
Kronika (reikšmės)
Kronika gali reikšti:
Ožiaragio atogrąža (romanas)
Apie knygą
Romano veiksmas rutuliojasi XX a. trečio dešimtmečio Niujorke, kur pasakotojas Henris V. Milleris dirba personalo skyriuje milžiniškos „Kosmodemoniškosios telegrafo kompanijos“ padalinyje. Jauno nepripažinto rašytojo darbas – samdyti ir atleisti visus šio pasaulio nelaiminguosius, kurie sutinka už grašius dirbti pasiuntinukais.
Romane gausu atvirų bei fantasmagoriškų sekso scenų ir autobiografinių elementų. Herojaus vardas sutampa su autoriaus, be to, tikrasis Henry Milleris iš tikrųjų dirbo „Western Union“ telegrafo kompanijoje („Kosmodemoniškosios“ atitikmuo) Tačiau tai nėra visiškai autobiografinis romanas, nes autorius išlaiko gana nemažą, dažniausiai – ironišką distanciją tarp savęs ir rasisto bei mizantropo pagrindinio herojaus.
Rokiškio Senamiesčio progimnazija
Rokiškio Senamiesčio progimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Rokiškyje, Biliūno g. 2, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190248822. Steigėjas Rokiškio rajono savivaldybės taryba.
Veikia ikimokyklinio ir pradinio ugdymo skyrius, esantis Laibgaliuose, Ateities g. 5.
Istorija
miniatiūra|250px|left 2001 m. Rokiškio 2–oji vidurinė mokykla buvo reorganizuota į Rokiškio Senamiesčio pradinę mokyklą. 2011 m. po miesto mokyklų tinklo reorganizacijos Rokiškio Juozo Tumo–Vaižganto vidurinės mokyklos 5-8 klasės buvo prijungtos prie Senamiesčio pradinės mokyklos ir sukurtas naujas darinys - Rokiškio Senamiesčio pagrindinė mokykla. 2012 m. mokykla reorganizuota į Rokiškio Senamiesčio progimnaziją.
Benediktas XIII
Benediktas XIII (Tikrasis vardas Pietro Francesco Orsini 1649 m. vasario 2 d. – 1730 m. vasario 21 d.) – 245 Romos katalikų Popiežius.
Biografija
Gimė Apulijos Gravinoje. Gimimo vardas Pietro Francesko Orsini. Dominikonų ordino narys. 1672 m. vasario 22 d. prieš savo valią padarytas kardinolu. Vėliau Orsini buvo Manfredonijos ir Čezenos vyskupu, Benevento arkivyskupu. 1724 m. gegužės 29 d. tapo 245-uoju Popiežiumi. Iš pradžių pasirinko Benedikto XIV, vėliau – Benedikto XIII vardą. Net ir būdamas popiežiu Benediktas XIII stengėsi išlaikyti vienuolinį gyvenimo būdą. Dėjo pastangas pakeisti dekantentišką Italijos kunigų ir kardinolų gyvenimo būdą. Jis taip pat uždraudė loteriją Romoje ir popiežiaus valstybėse, bet, tai tik privedė prie to, kad gretimos italų valstybės turėjo didesnio pelno iš savų loterijų. Šis žmogus, ypatingai vertinęs asketizmą ir religines šventes ir ritualus, taip pat pastatė keletą ligoninių. Bet anot kardinolo Lambertinio (vėliau popiežiaus Benedikto XIV) "neturėjo jokio supratimo kaip valdyti". Popiežiaus valstybių valdymą jis paliko savo sekretoriui kardinolui Niccolò Coscia, kuris savinosi Bažnyčios turtus ir privėdė prie popiežiaus iždo išeikvojimo. Popiežius Benediktas XIII mirė 1730 m. vasario 21 d.
Algimantas Kalinauskas (1923)
Algimantas Kalinauskas (g. 1923 m. liepos 27 d. Kaune – 2010 m. gegužės 7 d.) – Lietuvos dirigentas, muzikologas, smuikininkas, pedagogas.
Biografija
Sesuo Kornelija Kalinauskaitė. 1934–1939 m. mokėsi Klaipėdos muzikos mokykloje P. Matiuko smuiko klasėje, 1939–1940 m. Šiaulių muzikos mokykloje, 1940–1944 m. Vilniaus muzikos mokyklos K. Juodelio smuiko, J. Kačinsko ir M. Šteimano dirigavimo, J. Bendoriaus muzikos teorijos klasėse. 1944 m. stažavo Vienos valstybiniame operos teatre pas K. Bohmą. 1945–1946 m. studijavo Vilniaus konservatorijoje.
1941–1945 m. Vilniaus filharmonijos simfoninio orkestro smuikininkas, Vilniaus operos teatro dirigento asistentas. 1943 m. debiutavo kaip simfoninio orkestro dirigentas. 1946–1958 m. Lietuvos operos ir baleto teatro dirigentas. 1946 m. įsteigė Lietuvos radijo vokalinį ansamblį. 1966–1992 m. Lietuvos konservatorijos (dab. Lietuvos muzikos ir teatro akademija) dėstytojas, 1991–2000 m. Lietuvos muzikos akademijos Muzikos terminijos komisijos mokslinis sekretorius.
Dirbo laikraščių „Literatūra ir menas“ (1961–1966 m.), „Meno saviveikla“, Lietuvos televizijos, radijo muzikos redakcijose. 1958–1961 m. testinio leidinio „Lietuvos teatrai“ redaktorius. Rengė, su kitais, „Literatūros ir meno metraštį“ (1956–1979 m.). Paskelbė straipsnių, esė, recenzijų muzikos ir teatro klausimais, parengė radijo ir televizijos laidų. Išvertė iš vokiečių, italų, prancūzų, anglų, rusų kalbų apie 30 operų libretų, daug dainų, romansų tekstų. Paskelbė darbų muzikinės terminijos klausimais.
Kūryba
Parengė ir dirigavo operas:
Dirigavo lietuvių ir užsienio kompozitorių vokalinius simfoninius, simfoninius kūrinius. Parašė su E. Matuzevičiumi libretą V. Laurušo operai „Paklydę paukščiai“.
FK Šinnik Jaroslavlʹ
Jaroslavlio futbolo klubas „Šinnik“, o trumpai Jaroslavlio „Šinnik“ bei FK „Šinnik“ (rus. „padangininkas“) – Rusijos futbolo klubas iš Jaroslavlio.
Istorija
Vieną sezoną klubo komanda žaidė Tarybų Sąjungos aukščiausioje lygoje (1964 m.), kur užėmė priešpaskutinę vietą ir iš lygos iškrito.
1997 m. komanda užėmė 4 vietą Rusijos čempionate, tačiau 2006 m. Premjer lygoje užėmė paskutinę vietą ir iškrito į žemesnį divizioną.
2021–2022 m. sezone Antrame divizione 2-oje zonoje tapo nugalėtojais.
Nuo 2022–2023 m. vėl rungtyniavo Pirmame divizione.
Sezonai
Šaltiniai:
Jaurinis dirvožemis
thumb|200px|Jaurinis dirvožemis. Šviesi juosta tarp dirvožemio sluoksnių – jaura
Viršutinis jaurinio dirvožemio sluoksnis yra rusvas arba pilkas, nes jame maža puvenų (1-4 %). Giliau slūgso pelenų spalvos dirvožemio sluoksnis – jaura, sudarytas iš smulkučių kvarcinio smėlio grūdelių. Beveik visos maistinės medžiagos iš jauros yra išplautos į apatinį, tamsiai rusvą, geležingą dirvožemio sluoksnį. Jauriniai dirvožemiai pasižymi rūgštingumu. Vietose, kur auga žolingi mišrieji miškai (pvz., didžiojoje dalyje Lietuvos), susidaro derlingesni velėniniai jauriniai dirvožemiai.
Jauriniai dirvožemiai nėra derlingi, norint juose gauti gerą derlių reikalingas kalkinimas, tręšimas, agrotechninių priemonių naudojimas.
Magnificat
„Magnificat“ – mėnesinis maldynas, skirtas kasdieniams Dievo žodžio skaitymams. Jame pateikiami kiekvienos dienos šv. Mišių skaitiniai, Valandų liturgijos ištraukos rytmetinei ir vakarinei ar naktinei maldai, meditacijos ar homilijos pagal tos dienos Evangeliją ir įvairios rubrikos, padedančias geriau pažinti Katalikų Bažnyčios mokymą bei kultūrinį kontekstą, gilinti tikėjimą ir rasti atsakymus į rūpimus dvasinio gyvenimo klausimus.
„Magnificat“ pasaulyje
„Magnificat” 1992 m. buvo pradėtas leisti Prancūzijoje. Prancūziška versija platinama visose frankofoniškose šalyse: Prancūzijoje, Belgijoje, Šveicarijoje ir Kanadoje. „Magnificat“ anglų kalba leidžiamas JAV nuo 1998 m.; ispanų kalba – nuo 2003 m. Ispanijoje ir Meksikoje. Pirmas „Magnificat“ numeris Lietuvoje pasirodė 2010 m. kovo mėnesį. Slovėnijoje maldynas leidžiamas nuo 2013 m.
„Magnificat“ Lietuvoje
Mintis leisti periodinį maldynėlį „Magnificat” kilo Tiberiados bendruomenės vienuoliams. Jie sutelkė kelias religines bendruomenes bei grupę pasauliečių ir 2010 m. kovo mėnesį Lietuvoje pasirodė pirmasis „Magnificat” numeris. Iš pradžių kolektyvą sudarė vos keli bendradarbiai, kurie rūpinosi tekstų parengimu, maketavimu ir leidinio platinimu bei prenumerata. Šiandien maldynėlį rengia jau išaugęs kolektyvas, dirbantis pusiau savanoriškais principais.