cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jūržolės
Jūržolės – daugialąsčiai dumbliai, paplitę jūros vandenyje. Tarp jų dažniausiai pasitaiko žaliadumbliai, raudondumbliai ir rudadumbliai.
Jūržolės iš kitų dumblių išskiriamos dėl to, kad jos plačiai naudojamos buityje.
Jūržolių naudojimas maistui
Dauguma jūržolių pasižymi itin gera maistine sudėtimi. Ypač tuo, kad turi daug jodo ir kitų mikroelementų, kurie su kitais maisto produktais negaunami. Dėl tos priežasties jos yra nuo senos vartojamos daugelio šalių virtuvėje.
Tolimieji Rytai
thumb|right|250px|Pagamintos nori thumb|right|250px|Wakame Ypač jūržolės yra pamėgtos japonų ir korėjiečių virtuvėse, tačiau žinomos ir Kinijoje, Vietname. Naudojamos šios jų rūšys, čia pateikiamos pasauliui geriausiais žinomais japoniškais pavadinimais:
Europa
Jūržolės vartojamos kai kurių Šiaurės Europos šalių (skandinavų, airių, škotų, velsiečių) virtuvėje.
Pietryčių Azija
Jūržolės vartojamos Indonezijos ir Filipinų virtuvėse.
Raudonosios jūros rivjera
thumb|Dahabo pakrantė Raudonosios jūros rivjera  vadinami Egipto kurortai prie Raudonosios jūros. Susideda iš dviejų dalių: vakarinė Akabos įlankos pakrantė ir Raudonosios jūros pakrantė piečiau Sueco įlankos nuo Ain Suchnos iki Marsa Alamo pietuose. Palankus klimatas, šilta jūra, tūkstančiai kilometrų pakrantės, gamtinės ir archeologinės įdomybės traukia prie šios Egipto pakrantės vietinius ir užsienio turistus. Keletas Raudonosios jūros rivjeros vietų yra paskelbtos nacionaliniais parkais, tiek sausumoje, tiek po vandeniu. Dykumos ir jūros gyvoji gamta saugoma įstatymais, nesilaikantys taisyklių lankytojai gali būti baudžiami didelėmis baudomis.
Dėl gausių koralų ir šilto vandens Raudonosios jūros rivjera puikiai tinka nardymui. Net ir šalčiausiais mėnesiais vandens temperatūra nenukrenta žemiau 21-22 laipsnių.
Raudonosios jūros rivjeros kurortai, iš šiaurės į pietus:
585 m. pr. m. e.
'''585 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Ajakučo mūšis
Ajakučo mušis  – paskutinis didelis mūšis, įvykęs per Ispanijos kolonijų Amerikoje nepriklausomybės karą. Vyko 1824 m. gruodžio 9 d. prie Ajakučo miesto, Peru. Simono Bolivaro kariuomenė (4100 Didžiosios Kolumbijos, 1280 Čilės, Peru ir Argentinos karių, 1 artilerijos dalinys), vadovaujama jo bendražygio generolo Antonio José de Sucre, sumušė ispanų kariuomenę (7500 Peru vicekaralystės, 475 Čiloės, 500 Ispanijos karių, 14 artilerijos dalinių), vadovaujamą vicekaraliaus José de la Serna. Apie 1800 ispanų karių žuvo, vicekaralius ir 14 generolų buvo paimti į nelaisvę. Po Ajakučo mūšio Ispanija buvo priversta išvesti savo karinius dalinius iš dabartinių Peru ir Bolivijos teritorijų.
Vaivadijų keliai Palenkės vaivadijoje
Vaivadijų keliai Palenkės vaivadijoje - iš viso Palenkės vaivadijoje yra 30 vaivadijų kelių.
Stanislovas Žylius
Stanislovas Žylius (1898 m. liepos 16 d. Tauragėje – ?), vargonininkas ir chorvedys.
Biografija
1909 m. atvyko į JAV ir apsigyveno Čikagoje, IL. Iš pradžių muzikos mokėsi privačiai, o vėliau vargonų ir fortepijono mokėsi Buscho konservatorijoje. Bažnytinę muziką studijavo pas vargonininką V. Daukšą. 1915–1924 m. vargonininkavo Nekalto Prasidėjimo lietuvių parapijoje Čikagoje, 1924–1929 m. Šv. Vincento De Paulo parapijoje Springfielde, IL, 1929–1963 m. Šv. Baltramiejaus parapijoje Waukegane, IL. Visur vadovavo chorams, statė operetes, rengė koncertus ir dalyvavo tautinėse šventėse. Ypač sėkmingai dirbo su šv. Baltramiejaus parapijos choru – išmokė daug kūrinių ir surengė apie 100 koncertų. 1918–1926 m. vadovavo Lietuvos Vyčių chorui, kuris pavadinimą buvo pakeitęs į Šv. Agnietės vardą.
Nuo 1917 m. S. Žylius ALRK Vargonininkų Stanislovas Žylius sąjungos narys, nuo 1948 m. kelis kartus rinktas Centro valdybos iždo globėju. Daug prisidėjo prie žurnalo „Muzikos žinios" organizavimo ir jo leidybos. Aktyviai dalyvavo įvairių vietinių draugijų kultūros veikloje.
Leonas Baltrūnas
Leonas Baltrūnas (1914 m. spalio 20 d. Ryga – 1993 m. balandžio 20 d. Melburnas) – Lietuvos krepšininkas, Lietuvos ir Australijos krepšinio treneris.
Biografija
1937 m. Kaune baigė Aukštuosius kūno kultūros kursus, dėstė Aukštesniojoje technikos mokykloje. 1936–1940 m. Lietuvos vyrų krepšinio rinktinės žaidėjas, 1937 m. II Europos krepšinio čempionato ir 1939 m. II Europos krepšinio čempionato nugalėtojas. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. apsigyveno Australijoje. Pirmą kartą Australijoje 1950 m. Melburne surengė lietuvių krepšinio čempionatą, įsteigė lietuvių sporto klubą „Varpas“, buvo Fizinio auklėjimo sąjungos pirmininkas. 1949–1953 m. Viktorijos valstijos krepšinio rinktinės, 1955 m. Australijos vyrų krepšinio rinktinės treneris, vėliau vadovavo Melburno aukštosios technikos mokyklos Kūno kultūros ir sporto katedrai, dėstė kūno kultūrą. Viktorijos valstijoje išpopuliarino tinklinį.
Šulšteinas
Kurvinas arba Volnojė (, nuo 1939 m. Schulstein, nuo 1945 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Zelenogradsko rajone, nuo 2006 m. gruodžio 28 d. Kovrovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas gali būti prūsiškos kilmės Skalisteins. 1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947–2006 m. Muromskojės apylinkės kaimas.
Jonas Pakulis
Jonas Pakulis (g. 1940 m. gruodžio 1 d. Alytuje) – Lietuvos aktorius ir režisierius.
Biografija
1964 m. baigė LSSR konservatoriją. 1964–1970 m. Rusų dramos, 1970–1972 m. Kauno dramos, 1972–1978 m. Jaunimo teatro aktorius. 1979 m. Maskvoje baigė Aukštuosius režisūros kursus. Nuo 1983 m. Lietuvos kino studijos redaktorius.
Vainotai (Tilžė)
Istokas (,, nuo 1938 m. liepos 16 d. , 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Slavsko rajone, 8 km į šiaurės rytus nuo Slavsko, nuo 2008 m. birželio 30 d. Timiriazevo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Skalvos žemės kaimo pavadinimas Vainōtai prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Tilžės apskrities (1922–1945 m. Tilžės-Ragainės apskrities) dvaras. 1947–2008 m. Timiriazevo apylinkės gyvenvietė.
Juozapas Tiškevičius II
left|thumb|200px|Sofija ir Juozapas Tiškevičiai, Oto van Bošo nuotr., Frankfurtas prie Maino, 1882–1885 m. right|thumb|280px|Kretingos dvaro rūmai XIX a. right|thumb|280px|Kretingos dvaro rūmai XXI a.
Juozapas Tiškevičius (, 1835 m. lapkričio 8 d. Vilniuje – 1891 m. gegužės 26 d. Kretingoje) – Lietuvos bajoras, didikas, Leliva herbo grafas, Rusijos imperijos karinis veikėjas, dvarininkas-žemvaldys, investuotojas.
Biografija
Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės antrosios Biržų šakos. Tėvas Juozapas Mykolas Tiškevičius, motina Ona Zabielaitė. Broliai Mykolas, Jonas Vytautas ir Vladislovas Tiškevičiai.
Augo Trakų Vokėje, Valažine, Lietuvos grafų Tiškevičių giminės lopšyje – Lahoiske. Mokėsi Sankt Peterburgo pažų korpuse ir karo mokykloje.
Cezaris Kisieliauskas
Cezaris Jonas Kisieliauskas (g. 1938 m. vasario 19 d. Kaune) –m. 2011.05.18 Lietuvos inžinierius mechanikas, technologijos mokslų daktaras.
Juozapas Tiškevičius II
Šeima
1860 m. birželio 29 d. Barbarove (Baltarusija) vedė Sofiją Horvataitę. Susilaukė 12-kos vaikų, iš kurių užaugo 5 sūnūs ir 3 dukros: Įsivaikino ir užaugino tris nesantuokinius vaikus, kurių susilaukė iki santuokos.
Cezaris Kisieliauskas
Biografija
1959 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1970 m. apgynė disertaciją „Lakštinio štampavimo įtampų patvarumo didinimo galimybių tyrimas azotinant“, technikos mokslų kandidatas.
Juozapas Tiškevičius II
Valstybės tarnyba
Tapęs Rusijos imperijos kariuomenės karininku, buvo paskirtas į Vilniuje dislokuotą I Sumų husarų pulką, tarnavo Vilniaus generalgubernatorių Iljos Bibikovo ir Vladimiro Nazimovo adjutantu.
Cezaris Kisieliauskas
Biografija
1959–1963 m. Kauno automatizacijos priemonių gamyklos vyr. konstruktorius, jam vadovaujant sukonstruotas ir pagamintas pirmasis TSRS elektrografijos kopijavimo aparatas „ERA 1“. 1963–2001 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, 1984–1994 m. Metalų technologijos katedros vedėjas, 1986–1993 m. dar Liejininkystės ir metalotyros laboratorijos mokslinis vadovas. 1994–1997 m. Alžyro nacionalinio lengvosios pramonės instituto Metalų technologijos katedros vedėjas, nuo 1975 m. docentas. 1970–1971 m. stažavo Romos universitete, 1993 m. Sankt Peterburgo universitete, 1994 m. Montpeljė universitete Prancūzijoje.
Juozapas Tiškevičius II
Valstybės tarnyba
1863 m. adjutanto pareigų atsisakė, tarnavo husarų kariuomenėje. Į atsargą dėl ligos 1881 m. išėjo būdamas pulkininkas.
Maišiagalos kunigo Juzefo Obrembskio gimnazija
Vilniaus rajono Maišiagalos kunigo Juzefo Obrembskio gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Maišiagaloje (Vilniaus raj.), Mokyklos g. 22, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lenkų kalba. Įstaigos kodas 191315590. Mokykla pavadinta miestelio dvasininko Juzefo Obrembskio vardu. miniatiūra|240px|left|Gimnazija 2017 m.
Juozapas Tiškevičius II
Dvarai
Paveldėjo Izabelino dvarą netoli Valažino bei Palangos valdą su Palangos, Darbėnų ir Grūšlaukės dvarais. Įsigijo Lentvario, Užutrakio, Kairėnų, Kretingos, Pašėtės (Lietuvoje), Dunilovičių, Osovieco, Svidno, Lelčicų (Baltarusijoje) ir kitus dvarus.
Cezaris Kisieliauskas
Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų svarbiausios sritys – technologinės įrangos (štampavimo, pjovimo įrankių, liejimo įrenginių) patikimumas ir ilgaamžiškumas naudojant lazerinę, termochemijos ir terminio apdirbimo technologiją. Daug jo darbų įdiegė Vilniaus skaičiavimo mašinų gamykla, Kauno gamykla „Elektra“, Klaipėdos „Syrius“, Kauno staklių gamykla. Paskelbė daugiau, kaip 110 mokslinių straipsnių.
Maišiagalos kunigo Juzefo Obrembskio gimnazija
Istorija
Iš Vilniaus vyskupijoje esančių parapinių mokyklų sąrašo sužinome, kad jau 1781–1782 m. Maišiagaloje prie bažnyčios veikė mokykla, kurioje mokėsi vos 15 mokinių. Yra užuominų, kad mokykla veikė ir anksčiau. Mokyklos priekinėje dalyje iškaltoje lentoje minima, kad mokykla įsteigta 1773 m., t. y. beveik prieš 235 metus.
Maišiagalos mokyklos istorija atspindi visus istorinius laikotarpius, vykusius Vilniuje ir jo apskrityje.
Juozapas Tiškevičius II
Dvarai
Iš viso jam priklausė 27 dvarai, buvę Vilniaus, Minsko, Kauno ir Kuršo gubenrijose, kurie davė didžiausias pajamas. Nemažai uždirbo iš miško medžiagos eksporto.
Paveldėtoje Palangoje, kairiajame Rąžės upelio krante 1877–1880 m. įkūrė kurortą su kurhauzu, gydyklomis ir maudyklėmis.
Maišiagalos kunigo Juzefo Obrembskio gimnazija
Istorija
1773 m. Liaudies Švietimo Komisija paskatino įsteigti Maišiagaloje mokyklą, kuri veikė iki 1794 m.
Žaidimas su ugnimi (1975 filmas)
Žaidimas su ugnimi – 1975 m. sukurta drama.
Posadnikas
Posadnikas ( 'paskirtasis', pažodžiui - 'pasodintasis') - miesto vadovas Rusioje, paskirtas kunigaikščio arba išrinktas večės.
Juozapas Tiškevičius II
Dvarai
Vilniuje gyveno Trakų gatvėje, žmonai priklausančiuose rūmuose. Užmiesčio šeimos rezidenciją įsirengė Lentvario dvare, kuriame prie ežero 1855–1865 m. pastatė šveicariško stiliaus rūmus, pradėjo kurti parką.
Maišiagalos kunigo Juzefo Obrembskio gimnazija
Istorija
Nuo 2007 m. mokykla yra pavadinta Maišiagalos kun. Juzefo Obrembskio vidurinė mokykla.
Žaidimas su ugnimi (1975 filmas)
Turinys
Bankininkas nusprendžia, kad nusikaltėliai iš tiesų planavo pagrobti Karoliną, tačiau greičiausiai apsiriko ir sugavo kitą merginą. Jei taip, tikėtina, kad, supratę klaidą, jie vis tik bandys pagrobimą pakartoti. Jis kreipiasi pagalbos į privatų detektyvą Francą (šiuo pasirodo besąs vyras, gatvėje prašęs Karolinos pasirašyti raštelį), o pastarasis pasiūlo merginą paslėpti jo pažįstamos moters Erikos pensione, kuriame gali apsistoti jaunos merginos, kurioms reikalinga vienokia ar kitokia pagalba. Bankininkas sutinka ir vyru perrengta Karolina nuvežama į pensioną, kuris, kaip paaiškėja, iš tiesų yra viešnamis, skirtas tenkinti pačius keisčiausius turtuolių įgeidžius, o Karolinos nuotrauka kabo ant sienos kartu su kitų merginų atvaizdais.
Posadnikas
Istorija
Posadnikus večėje rinkdavo iš bojarinų šeimų. Novgorode pagal 1354 m. Onciforo Lukiničiaus reformą vietoj vieno posadniko ėmė išrinkinėti 6 posadnikus, užėmusius tą postą iki gyvos galvos. Iš jų kasmet išrinkdavo pagrindinį posadniką. Pagal 1416–1417 m. reformą posadnikų skaičių padidino 3 kartus, o pagrindinį ėmė rinkti pusmečiui.
Juozapas Tiškevičius II
Dvarai
Po 1875 m. rezidenciją perkėlė į Kretingą. Joje rekonstravo rūmus, pristatė oranžeriją, kurioje įkūrė vieną didžiausių Europoje privatų Žiemos sodą. 1882 m. rūmuose įvedė pirmąją telefono ryšio liniją, sujungusią Kretingą su Plungės kunigaikščio Mykolo Oginskio ir Rietavo kunigaikščio Bogdano Oginskio rūmais. Žiemos sodui apšviesti 1883 m. atidarė pirmąją Lietuvoje elektrinę.
Posadnikas
Istorija
Pskove nuo 1308 m. iki 1510 m. žinomi 78 posadnikai. Pskovo posadnikus ilgai skirdavo iš Novgorodo. 1348 m. Novgorodas Pskovui suteikė posadnikų išsirinkimo teisę.
Juozapas Tiškevičius II
Dvarai
Reprezentacines rūmų sales puošė senoviniai, daugiausia – ampyro stiliaus baldai, François Bouchero, Anthony van Dycko ir kitų Vakarų Europos dailininkų paveikslai. Tik baltosios salės baldai buvo Liudviko XV, didžiojo valgomojo – secesinio, o mažojo valgomojo – pseudogdansko stiliaus. Rūmų koplyčioje kabėjo dailininko Valentino de Boulogne paveikslas „Keturi evangelistai“, nežinomo italų menininko nutapyta „Madona“, XVII a. ant lentų tapytos ir iš Italijos parvežtos Kryžiaus kelio stotys, nežinomo autoriaus paveikslas „Ecce Homo“. Šį paveikslą grafas parsivežė iš rusų griaunamos Šv. Juozpo katalikų bažnyčios Vilniuje, labai brangino ir laikė stebuklingu. Didžiajame valgomajame buvo 3 dideli religinio turinio gobelenai.
Žaidimas su ugnimi (1975 filmas)
Turinys
Tuo metu Francas su keliais parankiniais toliau grobia įvairias merginas: prostitutę, nuotaką iš bažnyčios. Karoliną aplanko tėvas ir ši mėgina pasidalinti savo pastebėjimais, tačiau jis atrodo netikįs. Mergina naktį bando pabėgti, tačiau durys užrakintos, lauke teritoriją saugo pikti šunys, o galiausiai jai ištrūkti neleidžia pats Francas.
Juozapas Tiškevičius II
Dvarai
Rūmuose turėjo numizmatikos rinkinį, medžioklės trofėjų kolekciją, žymesnių giminės narių portretų galeriją, kurioje buvo galima pamatyti Logoisko šakos pradininko Vosyliaus Tiškovičiaus, Biržų linijos įkūrėjo Mykolo Tiškevičiaus, LDK kariuomenės generolo leitenanto Antano Tiškevičiaus, Vilniaus kanauninko Mikalojaus Tiškevičiaus, Biržų savininko Jono Tiškevičiaus ir kitus portretus.
Grafas pertvarkė parką, kurį kūrė vokiečių parkų architektas Johanas Larasas, dvaro matininkas Jonas Šostakas ir daržininkas Liudvikas Haidukas. ir matininkas Vladislovas Šostakas.
Žaidimas su ugnimi (1975 filmas)
Turinys
Kadangi iš jo ir toliau reikalaujama pinigų, bankininkas sutinka sumokėti, tačiau kartu su policija paspendžia spąstus. Nusikaltėliai sugeba nepastebėti paimti pinigus ir pats bankininkas tampa įtariamuoju...
Juozapas Tiškevičius II
Dvarai
Parkas ir sodas buvo pavadinti bendru vardu – Vasaros sodu. Vasarą jame grodavo karinis kazokų, o 1884–1891 m. – dvaro orkestrai. Jo branduolį sudarė profesionalių muzikantų įgūdžius turintys tarnautojai čekai ir vengrai, atvykę su šeimomis iš Austrijos–Vengrijos.
Dalį kapitalo Juozapas Tiškevičius investavo į pramonę ir prekybą, Vilniuje įkūrė garinį malūną, Lentvaryje pastatė vielos ir vinių fabriką, Palangoje – plytinę ir uostą, iš kurio grafo garlaivis „Feniksas“ plukdė į Liepoją plytas ir žemės ūkio produkciją, o iš Liepojos – poilsiautojus.
Mirė Kretingoje, pašarvotas buvo Palangoje. Paskutinėn kelionėn į Kretingą išvežtas ant katafalko, kurį traukė keturi juodai apdengti arkliai. Karstas buvo pastatytas parapijos kapinių Šv. Jurgio koplyčioje. 1893 m. sūnui Aleksandrui pagal švedų architekto Karolio Eduardo Strandmano projektą kapinėse pastačius šeimos koplyčią, palaikai perkelti į jos rūsį.
Hossam Ramzy
Hosamas Ramzis  – Egipto perkusionistas ir kompozitorius. Atlieka muziką įvairiais rytietiškais mušamaisiais – darbuka, tabla, sadžatais, mazharu. Daugelis jo muzikos skirta pilvo šokiams.
Gimė turtingoje kairiečių šeimoje. Nuo vaikystės pradėjo groti darbuka. Vėliau keliavo po Saudo Arabiją, kur mokėsi beduinų muzikos. 1970 m. išvyko į Londoną, kur grojo su saksofonistu Endžiu Šepardu. Dėl dalyvavimo džiazo koncertuose Hosanas Ramzis pramintas „svingo sultonu“. 1989 m. jis prisidėjo prie „auksinį gaublį“ laimėjusio Piterio Geibrielio albumo Passion: Music for The Last Temptation of Christ. Vėliau prisidėjo kuriant Page and Plant (buvusių „Led Zeppelin“ narių) albumą No Quarter. Hosamas Ramzis kartu su anglų kompozitoriumi Filu Torntonu sukūrė egiptietiškos tematikos albumus Eternal Egypt, Enchanted Egypt ir Immortal Egypt. Pastarasis albumas 1999 m. apdovanotas „New Age Voice“ apdovanojimuose kaip geriausias šiuolaikinis world muzikos albumas.
Hosamas Ramzis taip pat prisidėjo įrašant albumus Rašidui Tahai, Chaledui, Rikiui Martinui, Šakirai, prisidėjo prie garso takelių filmams „Persijos princas: laiko smiltys“ bei „Konanas Barbaras“.
1811 m.
1811 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
586 m. pr. m. e.
'''586 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Misteris 15 rutulių
Misteris 15 rutulių – 1998 m. Italijoje sukurta komedija.
Turinys
Filmas rodomas prisiminimų forma. Frančesko, profesionalus biliardo žaidėjas, taip pat rengiantis įvairius pasirodymus, kurių metu demonstruoja triukus su biliardo rutuliais ir dėl to turi pravardę „15 rutulių“.
PFK Beroe Stara Zagora
Stara Zagoros „Beroe“ – Bulgarijos futbolo klubas iš Stara Zagoros.
Ždiaro prie Sazavos Šv. Jono Nepomuko bažnyčia
'''Ždiaro prie Sazavos Šv. Jono Nepomuko bažnyčia'''  – bažnyčia Čekijoje, Ždiaro prie Sazavos mieste, ant Žaliojo kalno (Zelena horos). Pastatas suprojektuotas italų kilmės Bohemijos architekto Jan Santini Aichel, savyje apjungia baroko ir neogotikos elementus.
Bažnyčia pasižymi savo unikalia architektūra, yra žvaigždės plano. 1994 m. Ždiaro prie Sazavos Šv. Jono Nepomuko bažnyčia įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą, kaip unikalus baroko ir neogotikos statinys.
Natanas Cvi Finkelis
Natanas Cvi Finkelis (1849 m. Raseiniuose, Rusijos imperija – 1927 m. Jeruzalėje, Palestina) – rabinas, vienas iš Vilijampolės ješivos įkūrėjų.
Biografija
Gimė 1849 m. Raseiniuose. Jaunystėje mokėsi Kelmės ješivoje pas rabiną Simcha Zissel Ziv. 1877-1878 m. Musaro entuziastų daugiausiai Eliezerio Jaakovo Haveso ir rabio Natano Cvi Finkelio pastangomis pradėtas steigti Kauno kolelis. 1882 m. padedamas ir skatinamas rabino Yisroel Salanter įkūrė Vilijampolės ješivą. Natano Cvi Finkelio auklėtiniai XX a. pradžioje ėmė steigti arba tapdavo kitų ješivų vadovais tiek Lietuvoje, tiek ir už jos ribų, baltarusiškose žemėse, Lenkijoje. Po I pasaulinio karo persikėlė dirbti į Palestinos miestą Hebroną, kur įkūrė Vilijampolės ješivos filialą, kuris vėliau tapo savarankišku ir vadinosi Knesses Yisroel. Mirė 1927 m. Jeruzalėje.
Liūnas
Liūnas tai:
Prienų rajono savivaldybės taryba 2007–2011 m.
Prienų rajono savivaldybės taryba – Prienų rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2007 m. vasario 25 d. visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal proporcinę rinkimų sistemą ir Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus.
Partijos
Rinkimuose dalyvavusios partijos gavo vietų:
Veikla
Pirmasis tarybos posėdis įvyko 2007 m. balandžio 12 d. Savivaldybės meru išrinktas Alvydas Vaicekauskas, mero pavaduotoju Kęstutis Palionis. Administracijos direktoriumi paskirtas Arūnas Vaidogas.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Gajus Cilnijus Mecenatas
thumb|250px|Mecenato biustas Coole parke, Airijoje Gajus Cilnijus Mecenatas (Gaius Cilnius Maecenas, 70 – 8 m. pr. m. e.) – senovės Romos politikas ir rašytojas, vienas artimiausių Oktaviano bendražygių, ypač pagarsėjęs kaip menų ir poezijos rėmėjas.
Mecenatas save kildino iš Cilnijų – senos etruskų giminės, tačiau kiek tai turi pagrindo, nėra žinoma.
Kartu su Oktavianu Cilnijus dalyvavo Filipų kampanijoje prieš Brutą ir Kasijų. Kai Oktavianas išvyko susikauti su Antonijumi (Akcijaus mūšis), Mecenatas liko Romoje kaip jo atstovas ir aukščiausias valdytojas.
Oktavianui tapus imperatoriumi Augustu, Mecenatas rūpinosi kultūra ir menais, globojo ir finansiškai rėmė Romos rašytojus. Tarp kitų – ir Horacijų bei Vergilijų, kuris vėliau jo garbei parašė poemą Georgikos.
Vėliau imperatoriaus ir Mecenato santykiai ėmė vėsti, pasak kai kurių šaltinių (Kasijus Dionas) – kadangi Mecenato žmona turėjo romaną su Augustu.
Miręs visą savo turtą Gajus Cilnijus Mecenatas paliko Augustui.
Šiuo metu mecenatu vadinamas turtingas kultūrinio renginio finansinis rėmėjas.
Jaunasis valstietis
Jaunasis valstietis – „Valstiečių laikraščio“ priedas darbo valstiečių jaunimui, leistas 1940 m. gruodžio 5 d. – 1941 m. spalio 21 d. ir 1945 m. spalio 19 d. – 1947 m. spalio 11 d. Kaune.
Istorija
Leistas vietoj laikraščio „Jaunasis ūkininkas“. 1940 m. Nr. 1 – 1941 m. Nr. 17 ėjo kaip jaunųjų valstiečių laikraštis, nuo 1945 m. Nr. 1 – kaip Darbo valstiečių jaunimo laikraštis. Tiražas 1940 m. – 25 000-50 000 egz. 1945 m. – 25 000 egz., 1947 m. – 100 000 egz.
Bendradarbiavo Liudas Gira, Eduardas Mieželaitis, Salomėja Nėris ir kt.
Lemkaraistis
Lemkaraistis – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės rytus nuo Merkinės, 2 km į pietus nuo Pilvingių, mažų miškelių apsuptyje. Šalia eina kelias.
Šinjanga
Šinjanga  – miestas šiaurinėje Tanzanijos dalyje, 175 km į pietus nuo Mvanzos. Regiono administracinis centras. Yra geležinkelio stotis prie Taboros–Mvanzos linijos, lėktuvų pakilimo takas, keliai į Mvanzą, Taborą, Ujovu. Verčiamasi žemės ūkiu ir prekyba. Veikia ligoninė, turgus.
Pilis (šogis)
Pilis - šogio gynybinė sistema. Šogyje yra trys pilys: Jaguros, Anagumos ir Mino.
Jaguros pilis
thumb|right|200px|Jaguros pilis Jaguros pilis yra laikoma geriausia gynyba. Kadangi ši pilis turi daug variacijų, čia bus tik vienas pavyzdys. Pradedant šią pilį, reikia patraukti karalių aukščiau žirgo (parodyta paveikslėlyje) ir jį apsupti auksiniais ir sidabriniais generolais. Kad generolams liktų vietos, reikia patraukti pėstininkus. Taip priešininkas negali įsibrauti prie karaliaus, todėl kad jį supa generolai arba pėstininkai.
Mino pilis
thumb|right|200px|Mino pilis Mino pilis yra labiau skirta pradedantiesiems, tačiau kartais Mino pilį naudoja ir profesionalai. Mino pilį galima „pastatyti“ šešiais ėjimais:
Anagumos pilis
thumb|right|200px|Anagumos pilis Trečia dažnai naudojama gynyba yra Anagumos pilis. Ji padaroma taip:
Arūnas Bižokas
Arūnas Bižokas (g. 1978 m. sausio 29 d. Vilniuje) – pasaulio čempionas šokėjas.
1985–1996 m. mokėsi Vilniaus Naujininkų vidurinėje mokykloje. 1996–2000 m. studijavo LKKI ir nuo 2000 m. studijuoja LKKA magistrantūroje. Iki 2007 m. Bižokas su Edita Daniūtę laimėjo pasaulio žaidynių auksą ir tapo daugkartiniais pasaulio ir Europos prizininkais. Nuo 2007 m. dalyvauja alternatyvios sportinių šokių pasaulio tarybos varžybose ir atstovauja JAV. Kartu su Katuša Demidova šešis kartus tapo pasaulio balinių šokių čempionu pagal WDC taisykles (nepripažįstamos tarptautinio olimpinio komiteto).
Šaltiniai
Apie Arūną
Dorogobužo kunigaikštystė
Dorogobužo kunigaikštystė  – dalinė rusų kunigaikštija Dniepro aukštupyje, kurią valdė viena iš Riurikovičių šakų (Smolensko Riurikovičiai). Susikūrė kaip Smolensko kunigaikštijos padalinys. Manoma, kad 1404 m. kritus Smolensko kunigaikštijai nustojo egzistuoti ir Dorogobužo kunigaikštija, o jos teritorija įėjo į LDK sudėtį.
Kunigaikštystė apėmė Dorogobužo miestą ir aplinkines žemes.
Jūratė Stauskaitė
Jūratė Stauskaitė (g. 1947 m. kovo 7 d. Kaune) – Lietuvos grafikė.
Veikla
Užaugo Šančiuose, 1955–1965 m. mokėsi Kauno 7-ojoje vidurinėje mokykloje. 1965–1971 m. studijavo LSSR dailės institute, įgijo grafikės specialybę.
1970–1973 m. Respublikinių profesinių sąjungų meno saviveiklos namų dailės pažinimo vyr. metodininkė. 1973–1975 m. Kauno lėlių teatro vyr. dailininkė. 1977–1983 m. TV laidos „Mano pasaulis“ kūrėja ir vedėja. 1991 m. įsteigė privačią ugdymo įstaigą – Vilniaus vaikų ir jaunimo dailės mokyklą. 2003 m. VšĮ „Vilniaus vaikų ir jaunimo meno galerija“ įkūrėja ir direktorė. 2011 m. Artūro Zuoko ir Vilniaus koalicijos kandidatė į Vilniaus miesto savivaldybės tarybą.
Ištekėjusi. Vyras rašytojas Tomas Sakalauskas. Jos ir pirmojo vyro dailininko Rimo Bičiūno dukra – aktorė Monika Bičiūnaitė.
Kūryba
Darbuose vyrauja moterų-paukščių tematika: vaizduojamos būtybės, turinčios moters kūną, paukščio galvą ir sparnus. Figūros laisvos, užfiksuotos judesyje. Darbai labai ekspresionistiški, kas nėra labai būdinga grafikos atstovams. Vyrauja linijų ir dėmių motyvai, darbuose gausu simbolių.
Vidgirių kalnas
Vidgirių kalnas – kalva pietvakarių Lietuvoje, Vilkaviškio rajone, 1 km į pietvakarius nuo Vidgirių. Aukštis – 247 m. Kalva yra Sūduvos aukštumoje, rytinėje Vištyčio moreninio masyvo dalyje. Kalva moreninė, sankrovinė.
Jūratė Stauskaitė
Kūryba
Rašo eseistikos, dailės kritikos straipsnius, bendradarbiauja radijo ir televizijos laidose. Nuo 1974 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narė.
Žolės riedulys
thumb|right|300px|Žolės riedulys Žolės riedulys – komandinis žaidimas, kuris žaidžiamas ant žolės su lazda ir kamuoliuku tarp dviejų komandų.
Istorija
thumb|right|300px|Antikos žolė riedulio žaidėjų Nacionalinis archeologinis muziejus Atėnuose, Graikijoje.
Šio žaidimo šaknys yra žiloje senovėje. Manoma, kad šis sportas Egipte buvo žaidžiamas dar 4000 m. pr. m. e., o Etiopijoje – 1000 m. pr. m. e. Teigiama, kad žolės riedulys yra seniausias pasaulyje žaidimas, kuriam reikalingos lazdos ir kamuoliukas. Įvairiuose muziejuose netrūksta įrodymų, kad šį žaidimą po egiptiečių ir etiopų pamėgo graikai ir romėnai. Dar prieš Kristupo Kolumbo kelionę į Naująjį pasaulį ten žolės riedulį žaidė actekai.
Spėjama, kad angliškas žolės riedulio pavadinimas kilo nuo prancūziško žodžio „hoquet“. Taip prancūzai viduramžiais vadino žaidimą su lazdomis ir kamuoliuku. Šiuolaikinis žolės riedulys išsivystė 18-ojo amžiaus viduryje Anglijos mokyklose, o oficialia šios sporto šakos įteisinimo data laikomi 1861 m. Tada pietryčių Londone buvo įkurtas pirmasis žolės riedulio klubas pasaulyje – „Blackheath“. Netrukus kitas Anglijos sostinės klubas – „Teddington“ – parengė pirmąsias taisykles. Jose pirmą kartą buvo uždrausta liesti kamuoliuką rankomis, kelti lazdas aukščiau pečių ir įvesta smūgiavimo zonos taisyklė. 1886 m. šios naujovės buvo įtrauktos į oficialias tuomet įkurtos Anglijos žolės riedulio asociacijos taisykles.
Žolės riedulys Lietuvoje
thumb|300px|Vilniaus žolės riedulio stadionas 2012 m. Lietuvos čempionato metu. Vilniaus SŽK „Žuvėdra-Tauras“ – Širvintų „Inta-Baltic-Champingnons“. Lietuvoje žolės riedulys prigijo tik iš trečio karto. Pirmasis 1954 m. tuometinio Lietuvos Kūno kultūros instituto (LKKI) studentus su šiuo žaidimu supažindino žinomas krepšinio ir rankinio treneris Valerijus Grešnovas. Jo iniciatyva Kaune suburta vyrų žolės riedulio komanda 1955 m. debiutavo 1-ajame SSRS sąjunginiame turnyre ir užėmė 5-ąją vietą. Po metų jau „Žalgirio“ pavadinimu kauniečiai buvo 7-ti. 1956 m. lietuviai Kaune taip pat žaidė draugiškas rungtynes su SSRS rinktinės 1-ąja ir 2-ąja komandomis ir tik po atkaklios pralaimėjo joms atitinkamai 0:3 ir 0:1. Tuo pirmasis žolės riedulio etapas Lietuvoje ir baigėsi.
Antras bandymas populiarinti žolės riedulį buvo 1968 m. Trenerio Adolfo Mickaus suburti LKKI studentai ir ledo ritulininkai Lietuvos rinktinės vardu išvyko į 3-iąjį sąjunginį turnyrą, kuriame buvo kovojama dėl kelialapių į 1969 m. SSRS čempionatą. Lietuviai pralaimėjo daugumą rungtynių ir turėjo žaisti papildomus mačus su Latvija. Kaune „Inkaro“ stadione sužaista lygiosiomis 0:0, o Rygoje pralaimėta 0:1. Po šios nesėkmės žolės riedulys beveik 10 metų Lietuvoje buvo pamirštas.
Stadionai
Lietuvoje yra tik keturi žolės riedulio stadionai: Šiaulių žolės riedulio stadionas (Pumpučių g. 19), Vilniaus Žemynos žolės riedulio stadionas (Čiobiškio g. 16), Kėdainių žolės riedulio stadionas (Mickevičiaus g. 23) ir 2012 m. atidarytas Rudaminos stadionas.
Taktika
thumb|right|250px|Žolės riedulio aikštės shema.
Žolės riedulyje, kaip ir futbole, yra naudojamos įvairios žaidėjų išsidėstymo schemos, kurias nustato trenerių štabas.
Pagrindinės žolės riedulininkų pozicijos:
Puolėjai – atakuojantys žaidėjai, kurie, gavę kamuolį iš komandos draugų, stengiasi klaidindami gynėjus bei perduodami kamuolį komandos draugams sukurti progas įvarčiams įmušti arba patys įmušti įvartį. Jų darbas gynyboje – neleisti priešininkų komandai sukurti atakos.
Saugai – aikštės vidurio žaidėjai, kurie turi padėti atakuoti puolėjams ir gintis gynėjams. Saugai gali būti atraminiai (arčiau gynėjų, atlieka daugiau gynybines funkcijas), vidurio (kontroliuoja žaidimą aikštės viduryje) bei atakuojantys (žaidžia po puolėjais ir jiems padeda kurti atakas).
Gynėjai – gynybinio plano žaidėjai, kurių tikslas – neleisti varžovų žaidėjams priartėti prie ginamų vartų. Jei vartininkas išbėga iš vartų (pavyzdžiui, per mažąjį kampinį), tai gynėjas arba du dažniausiai pavaduoja vartininką, tačiau vartus ginti gali tik lazda. Gynėjai dažniausiai dalyvauja atakose tik mažųjų kampinių metu ir, žinoma, kontratakų metu.
Vartininkas – žaidėjas, kurio tikslas – atmušti į vartus skriejantį kamuoliuką. Vartininkas dėvi įvairių kūno dalių apsaugas. Jis vartus gali ginti visomis kūno dalimis bei lazda. Vartininkas yra paskutinė komandos gynybos grandis.
Žaidimo technika bei ypatybės
thumb|250px|Vartininko apranga
Lemučionys
Lemučionys – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Paparčių.
Vladas Žukas
Biografija
Su tėvais buvo grįžęs į Lietuvą, bet 1907 m. vėl išvyko į JAV ir 1909 m. įsikūrė Binghamtone, Niujorke. Privačiai pradėjo mokytis skambinti fortepijonu, muzikos teorijos ir kompozicijos pas E. Trumaną, o vėliau mokslą tęsė Niujorke. Netrukus įsijungė į kultūrinę ir muzikinę veiklą, vadovavo įvairiems chorams ir vokaliniams ansambliams. Būdamas 19 metų, ėmė vadovauti Binghamtono „Aušros“ chorui, statė operetes ir rengė koncertus, akompanavo solistams. 1925 m. persikėlęs į Niujorką, 1927–1929 m. vadovavo „Aido“ chorui Brukline, Niujorke. 1927 m. „Columbia Records“ penkias lietuviškas choro dainas įrašė į plokštelę. Tarnavo JAV kariuomenėje (du kartus sužeistas), išrinktas į karių konservatorijos direktorių tarybą. Taip pat vadovavo Maspeto (Niujorkas) „Lyros“, Elizabeto (NJ) „Bangos“, Niuarko (NJ) „Sietyno“ (su juo 1946 m. dalyvavo Čikagos chorų festivalyje), Greit Neko (Niujorkas) „Pirmyn“ chorui, Kernio (NJ) vyrų chorui (su juo rengė lietuviškas radijo valandėles), dirbo su Patersono ir Bruklino chorais bei vokaliniais ansambliais. Po Antrojo pasaulinio karo tobulinosi konservatorijoje Vakarų Vokietijoje. Sugrįžęs į JAV, įsikūrė Elizabete ir padėjo dirigentams mokyti chorus. Išėjęs į pensiją, apsigyveno Gulforte, talkino „Dainos mylėtojų“ chorui, rašė dainas. Sukūrė anglišką dainą „Phantom Paradise", kuri buvo išleista „Superior Melodies Co“.
Aldona Kvedarienė (1955)
Aldona Kvedarienė-Matulevičiūtė (g. 1955 m. gruodžio 7 d. Baraučizna, Deltuvos apylinkė, Ukmergės rajonas) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė.
Biografija
1974 m. baigė Deltuvos vidurinę mokyklą, 1979 m. – Vilniaus universitete žurnalistikos specialybę.
1979–1981 m. savaitraščio „Gimtasis kraštas“ skyriaus vedėja, 1986–1991 m. dienraščio „Komjaunimo tiesa“ bei „Lietuvos rytas“ skyriaus vedėja. Nuo 1991 m. dienraščio „Respublika“ redakcijos skyriaus redaktorė, specialioji korespondentė, apžvalgininkė. Rašė kaimo, valdžios korupcijos temomis.
Halaibo trikampis
thumb|250px|Halaibo trikampis
Halaibo trikampis  – ginčytina teritorija Šiaurės Afrikoje, Raudonosios jūros pakrantėje, ties Egipto ir Sudano siena. Užima 20 580 km² teritoriją, kurioje įsikūręs Halaibo miestas (prie jūros). Į šią teritoriją pretenduoja Egiptas ir Sudanas, bet faktiškai ji valdoma Egipto (Raudonosios Jūros muchafazos dalis).
Nors šis regionas vadinamas trikampiu, jo šiaurinė ir rytinė ribos nėra taisyklingos. Be to, šiam regionui kartais dar priskiriamas į pietus nuo 22° lygiagretės esantis Bir Tavilio kraštas. Dauguma regiono gyventojų yra klajokliai beduinai.
Istorija
Halaibo trikampis susidarė dėl dviejų skirtingų sutarčių neatitikimo: pagal 1899 m. Anglų-Egipto kondominiumą valstybių siena nustatyta ties 22° lygiagrete, tačiau 1902 m. britai išplėtė administracines Sudano ribas į šiaurę. 1958 m. Sudanui paskelbus nepriklausomybę į šį kraštą pareikštos pretenzijos, tačiau netrukus čia įžengė Egipto armija (tiesa, po mėnesio patraukta). Iki 1992 m. abi šalys drauge administravo Halaibo trikampį, kol Egiptas pareiškė pretenzijas Sudanui, kad šis leido Kanados naftos bendrovei regione ieškoti vandens. Egiptiečiai išsiuntė iš Halaibo regiono Sudano policiją ir kitus tarnautojus, iškėlė problemą į JTO ir Arabų Lygos lygmenį. 1998–1999 m. Sudano ir Egipto santykiai pagerėjo, o 2000 m. Sudanas atitraukė visas savo pajėgas iš regiono, bet neatsisakė pretenzijų į jį. Egiptas tuo tarpu vis labiau įsisavina regioną, perkėlė Sudano-Egipto muitinę iš Alšalatino prie 22° lygiagretės (Hadarboje).
Fenas
thumb|right|200px|Feno debesys virš [[Karintija|Karintijos Karavankės]] thumb|right|200px|Fenas prie Bodensee – 16:23 MEZ thumb|right|200px|Fenas prie Bodensee, vėjo pabaiga (ta pati vieta, 18:13 MEZ)
Četkauskas
Četkauskas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Fenas
Fenas (, Föhnwind;, foehn wind; ) – šiltas ir sausas vėjas, pučiantis žemyn nuo kalnų. Šis vėjas susidaro tada, kai vienoje kalnagūbrio pusėje atmosferos slėgis aukštas, o kitoje – žemas. Dėl slėgių skirtumo oras iš aukšto slėgio zonos verčiasi per kalnagūbrį į mažo slėgio zoną. Kalnagūbrio šlaitu aukštyn kylantis oras kas 200 m atvėsta 1 °C ir praranda dalį drėgmės (vanduo kondensuojasi ir virsta krituliais). Persiritęs per kalnagūbrį oras ima leistis žemyn, bet leisdamasis jis kas 200 m sušyla nebe vienu laipsniu, o pora laipsnių, kadangi dabar jis sausas ir neturi tiek drėgmės, kuri sugertų šylančio suspaudžiamo oro šilumą. Tokio vėjo (feno) temperatūra greitai kyla. Dažni atvejai, kai per 1 valandą oro temperatūra pakyla 20 °C. Dėl feno sukelto atšilimo žiemą prasideda atodrėkis, sniego griūtys. Tokio tipo vėjai dažnai vadinami „sniego rijikais“, nes dėl šiltumo ir mažo drėgnio jie labai sparčiai tirpina sniegą. O vasarą fenas gali praktiškai nesiskirti nuo sausvėjo. Fenai labai dažnai didina gaisringumą, nes labai džiovina augaliją, medinius pastatus.
Četkauskas
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Četkauskienė (ištekėjusi moteris) ir Četkauskaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Fenas
Istorija
Pavadinimas fenas yra kilęs iš vokiško žodžio Föhn ('fenas'), naudojamo Alpėse. „AEG“ kompanija trečią XX a. dešimtmetį užregistravo prekinį ženklą Föhn, kuriuo vadino plaukų džiovintuvus. Dabar plaukų džiovintuvus fenais vadina daugelyje kalbų (vokiečių, italų, olandų, rumunų, švedų, turkų, prancūzų, lietuvių, rusų ir kt.).
Stasė Žukienė-Lukošiunaitė
Stasė Žukienė-Lukošiunaitė (1945 m. rugpjūčio 18 d. Šniukštų k., Zarasų r.), choro dirigentė ir pedagogė.
Fenas
Istorija
Fenai dažnai pasitaiko Alpėse, Kaukaze, Vidurinės Azijos kalnuose. Tokie pat vėjai žinomi ir daugelyje kitų kalningų teritorijų, tik dažnai kitokiais pavadinimais:
Pavadinimo sąsajos
Populiarioje kultūroje vėjai fenai dažnai asocijuojasi su ligotumu (nuo migrenos iki psichozių). Miuncheno universiteto (LMU) tyrėjai aptiko, kad pučiant fenui savižudybių ir nelaimingų atsitikimų būna 10 % daugiau nei paprastai. To, kas kartais vadinama 'feno liga', priežastys kol kas nežinomos.
Nuorodos
Místní názvy větrů
Stasė Žukienė-Lukošiunaitė
Biografija
1959–1963 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos mokykloje (dėst. R. Lasmanavičienė). 1964–1970 m. choro dirigavimą studijavo neakivaizdiniu būdu Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. Z. Venckus).
1963–1967 m. Šakių vaikų muzikos mokyklos mokytoja, vienerius metus vadovavo Šakių vidurinės mokyklos vaikų chorui ir Lukšių vidurinės mokyklos vyresniųjų klasių moksleivių mišriajam chorui. 1967–1969 m. Marijampolės vaikų muzikos mokyklos mokytoja ir miesto vokalinių ansamblių vadovė. 1969–1979 m. Marijampolės kultūros mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja. 1975 m. respublikinei dainų šventei parengė mokyklos moksleivių mišrųjį chorą ir konkurse pelnė trečiąją vietą. Minėtai šventei paruošė ir Kazlų Rūdos kultūros namų mišrųjį chorą.
Nuo 1979 m. Šiaulių aukštesniosios muzikos mokyklos (konservatorijos) choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, nuo 1985 m. merginų choro vadovė – jį parengė 1987 m. respublikinei moksleivių dainų šventei, 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei ir 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. Pedagogė išugdė didelį būrį jaunųjų chorvedžių, kurių dalis baigė ir aukštąjį muzikos mokslą.
1980–1983 m. buvo Šiaulių mokytojų mišriojo choro „Varsa“ chormeisterė, įkūrė Šiaulių inžinierių namų kamerinį mišrųjį chorą ir 1982–1989 m. jam vadovavo. Choras daug koncertavo Šiauliuose ir kituose Lietuvos miestuose, dainavo Rusijoje ir Moldavijoje. 1996 m. minėtas kolektyvas vėl atgaivintas – jį lanko per 30 dainos entuziastų, kurie pasivadino „Atgaivos" vardu. Choras vėl koncertuoja ir dalyvauja dainų šventėse, parengtas 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje.
S. Žukienė – Šakių (1965 m.), Marijampolės (1975 m.) rajonų ir Šiaulių miesto (1990 m., 1994 m.) dainų švenčių dirigentė.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Šizotipinis asmenybės sutrikimas
Šizotipinis asmenybės sutrikimas – asmenybės sutrikimas, kuriam būdingas ekscentriškas elgesys, afekto bei elgesio anomalijos, panašios į sutrikimus sergant šizofrenija, tačiau nesant aiškių tipiškų šizofrenijos požymių.
Šizotipiniam sutrikimui būdingi šie simptomai:
Ligos eiga
Šizotipinio sutrikimo eiga lėta, svyruojanti, retai pereina į aiškią šizofreniją. Nėra aiškios pradžios, atsiradimas bei eiga panašūs į asmenybės sutrikimų. Dažniau pasitaiko pacientams, kurių giminių tarpe yra sergančiųjų šizofrenija. Manoma, kad tai šizofrenijos spektro dalis.
Gydymas
Medikamentai tokiam sutrikimui gydyti nerekomenduojami, nebent gydant trumpalaikius stiprios baimės pasireiškimus. Sutrikimą galima gydyti su risperidone, olanzapine, sertindole. SSRI vaistai irgi gali būti naudojami bandant sumažinti maniją, apsėdimą, depresiją, bet SSRI naudojimas be antipsichozinių vaistų gali paaštrinti sutrikimą. Medikamentinis gydymas reikalingas, kai yra išreikšta suvokimo ir mąstymo patologija, dažniausiai neuroleptikai. Šiaip gydymas simptominis, rekomenduotina psichoterapija bei psichosocialinės reabilitacijos metodai.
Sigita Burbienė
Sigita Burbienė – Kazakevičiūtė  (g. 1954 m. gegužės 17 d. Vilniuje) – Lietuvos politinė bei visuomenės veikėja.
Biografija
1972 m. baigė Vilniaus S. Nėries vidurinę mokyklą, 1977 m. su pagyrimu – Vilniaus universiteto Ekonominės kibernetikos ir finansų fakultetą, ekonomistė statistikė.
1977–1990 m. Statistikos komiteto gyventojų statistikos skyriaus vyresnioji ekonomistė, 1990–1992 m. Statistikos departamento prie LR vyriausybės Kultūros skyriaus viršininkės pavaduotoja, ekonominių ryšių su užsieniu statistikos skyriaus viršininkė. 1992–2004 m. Seimo narė, 1992–1996 m. Ekonomikos komiteto pirmininkė, 2003–2004 m. Lietuvos socialdemokratų partijos frakcijos pirmininko pavaduotoja, nuo 2004 m. frakcijos seniūno referentė Europos Sąjungos klausimams, frakcijos referentė.
2011–2015 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narė.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, 1992 m. Vilniaus tarybos narė, LDDP tarybos, prezidiumo narė, 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narė, LSDP tarybos narė, LSDP pirmininko pavaduotoja. Nuo 2001 m. – Lietuvos moterų socialdemokračių sąjungos narė.
Tėvas – žurnalistas Vytautas Kazakevičius. Dukra Lina, sūnus Domininkas.
Tilmansų pramoninė elektrinė
miniatiūra|250px|right|„Pergalės koncerno“ statiniai Kaunakiemio g. Tilmansų pramoninė elektrinė – 1898–1929 m. Kaune veikusi šiluminė elektrinė.
Istorija
1898 m. brolių Tilmansų geležies apdirbimo fabrike pradėjo veikti pirmoji Lietuvoje pramoninė elektrinė. Nedidelį generatorių suko vienas iš trijų garo variklių. Tačiau jo pakako didžiulėms fabriko gamybinėms patalpoms ir teritorijai apšviesti. O 1898 m. naktį iš birželio 28 į 29 d. elektra pradėta tiekti ir Kauno miesto sodui, kuriame tuo metu vyko Gailestingųjų seserų draugijai ir jų ambulatorijai išlaikyti skirtas vakaras.
Iki 1910 m. elektrinės garo katilų kaitinamasis paviršius pasiekė 1630 m², o fabriko instaliuota galia 4615 AG (3400 kW). Garas varė dešimtis vielos, vinių, medvaržčių, geležies valcavimo staklių, presų ir kitokių mašinų. Gamykloje jau dirbo per 2000 darbininkų. Tai buvo didžiausias tokio profilio fabrikas Rusijoje ir antras Europoje. 1911 m. pradėta plėsti ir elektrinė, nes garo mašinos pradėtos keisti elektra varomomis. Dvi garo mašinos buvo pakeistos dyzeliniais „Nobelio“ varikliais. 1913 m. Kaune jau švietė 344 kaitrinės 25 ir 50 žvakių elektros lemputės.
1914 m. ir kiti garo katilai buvo pakeisti dyzeliniais varikliais. Elektrinės galia išaugo iki 1475 AG (1085 kW). 1921 m. rugpjūčio 19 d. čia paleista nauja 12 atm 1300 kW galios turbina. Tuo metu fabrike jau veikė penki 12 atm slėgio garo katilai. Elektrinės galia tuo metu buvo didesnė ir už Kauno dyzelinės elektrinės galią. Rezervas buvo parduodamas miesto gatvių apšvietimui.
Elektrinė veikė iki 1929 m.
Palikimas
Iš Tilmansų bendrovės, gyvavusios Karmelitų rajone prie Malaja Gospitalnaja (dab. Kaunakiemio) gatvės, sovietinių metų „Pergalės“ gamyklos, dabar vadinamos UAB „Pergalės koncernu“, yra išlikę pastatai Kaunakiemio gatvėje, o buvęs Tilmansų bendrovės administracinis pastatas yra atsidūręs po PC „Akropolis“ stogu.
Simonas Zalkindas
Simonas Zalkindas (1869 m. lapkričio 21 d. Raseiniuose, Rusijos imperija – 1941 m. kovo 18 d. Astrachanėje, TSRS) – Lietuvos žydų kilmės gydytojas, pirmasis klasifikuotas gydytojas Kalmukijoje, pirmosios ligoninės Elistos mieste įkūrėjas.
Biografija
Gimė 1869 m. lapkričio 21 d. Raseiniuose, vaistininkų šeimoje. 1888-1893 m. mokėsi mediciną Kazanės universitete. 1894 m. išsiųstas dirbti į Kalmukiją. Inicijavo ligoninės statybas Elistos mieste, rinko lėšas. 1902 m. ligoninės statyba buvo baigta. Toliau inicijavo gydymo įstaigų steigimąsi kitose Kalmukijos gyvenvietėse. Be ligoninių steigimo, inicijavo ir mokyklų statybas. 1911 m. dalyvavo mokslinėje ekspedicijoje, kuri tyrė tuberkuliozės paplitimą Kalmukijoje. 1914 m. pašauktas į karinę tarnybą, tačiau dėl ligų protrūkio Kalmukijoje grįžo gydyti vietos gyventojų. 1915 m. tapo tuberkuliozės gydymo departamento vadovu Astrachanės gubernijoje. 1919 m. tapo Astrachanės universiteto medicinos fakulteto dekanu. Už nuopelnus Kalmukijos regionui apdovanotas Anos ginklo ordinu. 1940 m. išėjo į pensiją, mirė 1941 m. kovo 18 d. Astrachanėje. Viena iš Elistos miesto gatvių pavadinta gydytojo garbei.
Ždiaras prie Sazavos
Ždiaras prie Sazavos  – miestas vidurio Čekijoje, Vysočinos krašte, prie Sazavos upės. Rajono centras. Pro miestą eina Prahos–Brno geležinkelis. Plieno pramonė (gamykla ŽĎAS), vystomas turizmas. Veikia Čekijos knygų muziejus, įsikūręs buvusiame kapucinų vienuolyne, pilis, taip pat yra į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą įtraukta Šv. Jono Nepomuko bažnyčia.
Istorija
Miestas šaltiniuose minimas nuo XII a.
Lietaus keleivis
Lietaus keleivis – 1970 m. sukurtas kriminalinis filmas, apdovanotas Auksiniu gaubliu.
Turinys
Milė, ištekėlusi iš lėktuvo piloto Tonio, gyvena name miestelio pakraštyje, o jos vyras nuolatos išvykęs. Vieną vakarą į jos namus įsiveržia iš kalėjimo pabėgęs nusikaltėlis ir išprievartauja Milę. Atsipeikėjusi ši ketina iškviesti policiją, tačiau supratusi, kad nusikaltėlis vis dar name, griebia šautuvą ir šį nužudo. Sudeginusi įkalčius ir paslėpusi kūną, Milė niekam nesako apie tai, kas įvyko, tačiau po kelių dienų mieste pasirodo paslaptingas vyras Dobsas, ieškantis pabėgusio nusikaltėlio ir įsitikinęs, kad Milė šį nužudė. Toniui vėl išvykus, prasideda psichologinė kova, kurioje Dobsas mėgina priversti Milę išsiduoti, o pastaroji viską neigia. Po to, kai policija randa kūną, atpažįsta jį kaip buvusį boksininką Bruno Saki ir pradeda ieškoti moters, Dobsas pareiškia, kad jį domina Saki turėtas raudonas portfelis. Milė randa jį rūsyje ir atiduoda Dobsui, tačiau toliau neigia susidūrusi su Saki. Portfelyje Dobsas randa Milės vyro Tonio nuotrauką ir adresą, kas įrodo, jog šie greičiausiai turėjo bendrų reikalų. Netrukus ji išsiaiškina, kad pavydusis Tonis turėjo meilužę ir vis labiau atsiskleidžia Dobsui, tik niekaip neprisipažįsta įvykdžiusi žmogžudystę...
Vaškiai (Žuvininkų apskritis)
Vaškiai arba Zviagincevas (, nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Zelenogradsko rajone, nuo 2006 m. gruodžio 28 d. Kovrovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas gali būti lietuviškos kilmės. 1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities Griunhofo dvaro girininkija. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947–2006 m. Muromskojės apylinkės kaimas.
Georgi Parvanov
Georgi Parvanov (g. 1957 m. birželio 28 d., Siričnikas, Bulgarijoje) – Bulgarijos prezidentas, šias pareigas eina nuo 2002 m. sausio 22 d.
Dominikos herbas
thumb|250px|Dominikos herbas
Georgi Parvanov
Pasisako už Bulgarijos dalyvavimą NATO ir Europos Sąjungoje. Priklausė Bulgarijos socialistų partijai, bet išrinkus prezidentu ją paliko, nes prezidentas negali priklausyti jokiai partijai.
Red Dead Redemption 2
Red Dead Redemption 2 – 2018 m. veiksmo ir nuotykių vesterno žaidimas, sukurtas JAV „Rockstar“ studijų ir išleistas „PlayStation 4“ ir „Xbox One“ konsolėms, o nuo 2019 m. lapkričio 5 d. – ir PC. 2010 m. žaidimo „Red Dead Redemption“ priešistorės žaidimas.
Dominikos herbas
Dominikos herbas – Dominikos Sandraugos oficialus valstybinis simbolis. Patvirtintas 1961 m.