cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vacys Lekevičius
Istorija
Futbolo pradmenų mokėsi Šilutėje, pirmasis treneris Ervinas Kuncaitis. Baigęs 8 klases jis išvyko į Kauną, buvo priimtas į vaikų klubą „Viliją“, kuriame įvairaus amžiaus berniukus ugdė žinomas treneris Aleksandras Oniščiukas. Vėliau jį pastebėjo Lietuvos pirmenybėse žaidusio „Kelininko“ treneriai, iš kurio jį pakvietė TSRS II lygos pirmenybėse žaidusio „Atlanto“ treneris Algimantas Mitigaila. 1983 m. sublizgėjo gindamas Lietuvos jaunimo rinktinės garbę – Maskvoje tapo TSRS tautų spartakiados čempionu. Visiems nugalėtojams buvo suteiktas tuomet labai vertinamas – TSRS sporto meistro vardas.
Kai „Atlantui“ pradėjo vadovauti Česlovas Urbonavičius, 1984 m. vėl sugrįžo į Kauną. 1986 m. jis su Kauno „Banga“ tapo Lietuvos čempionu. Baigęs Kauno policijos mokyklą, su darbu persikėlė į Marijampolę. Jaunesnysis kriminalinės paieškos inspektorius laisvalaikiu žaidė „Sūduvos“ vienuolikėje.
1991 m. V. Lekevičius dėl darbo reikalų grįžo į uostamiestį, o netrukus tapo „Aro“ būrio vado pavaduotoju. Atvykęs į Klaipėdą, pateko į „Granito“ komandą, kurią nuo 1992 m. atsisakė remti tuometis Statybos trestas. Dėl to 1993 m. pavasarį jis su kitais bendraminčiais įkūrė policijos sporto klubą „Aras“. Klubas perėmė „Granito“ komandą, o 1996 m. nutarė pratęsti gražias Klaipėdos futbolo tradicijas perimdami „Atlanto“ pavadinimą.
Ilgus metus treniravo „Atlanto“ komandą, vėliau tapo šio klubo vadovu. Iš didžiojo futbolo pašalintas 2000 m. balandį (tuomet žaidė vartuose ir treniravo komandą) po to, kai Vilniuje per Lietuvos futbolo čempionato rungtynes su „Žalgiriu“ užpuolė teisėjo asistentą Gintarą Ratkevičių ir buvo diskvalifikuotas iki sezono pabaigos, jam per rungtynes uždrausta būti šalia tarp atsarginių žaidėjų.
2011 m. Lekevičius tapo vyriausiu kada nors A Lygoje žaidusiu žaidėju. 48 metų FK Altantas direktorius turėjo ginti komandos vartus, kadangi traumą gavo vienintelis komandos vartininkas.
Sveboras
Sveboras (, iš  srpske veštine borenja 'serbų kovos menai') - Serbijoje vystomas kovos menas.
Sveboro įkūrėjas ir autoritetas yra Belgrado universiteto profesorius Predrag 'Bata' Milošević, kuris didžiąją dalį gyvenimo tyrinėja kovos menus.
Ihumeno apskritis
Ihumeno apskritis (1923–1924 m. Červenės apskritis) – buvęs teritorinis vienetas dabartinėje Baltarusijoje. Centras – Ihumenas.
Istorija
Apskritis įkurta 1793 m. po Antrojo ATR padalijimo ir priklausė Minsko gubernijai. 1921 m. gubernija panaikinta, todėl apskritis atiteko Baltarusijos TSR. 1923 m. rugsėjį Ihumeną pervadinus Červenės vardu, atitinkamai pervadinta ir apskritis, kuri jau 1924 m. buvo panaikinta.
Suskirstymas
1913 m. apskrityje buvo 23 valsčiai. Po I pasaulinio karo priklausė 20 valsčių:
Laukaitis, Dvaranauskas, Narijauskas ir Bendrovė
Laukaitis, Dvaranauskas, Narijauskas ir Bendrovė – poligrafijos įmonė, veikusi 1906–1915 m. Seinuose.
Istorija
Įkūrė kunigai Vincas Dvaranauskas, Juozas Laukaitis ir Jurgis Narjauskas savaitraščiui „Šaltinis“ leisti. Leidykla turėjo spaustuvę, knygrišyklą ir knygyną.
Daugiausia buvo spausdinami lietuviški leidiniai; išleistos 257 knygos, 9 laikraščiai; tarp jų „Šaltinis“ 1906–1914 m., „Vadovas“ 1908–1914 m.; „Spindulys“ 1909–1915 m. savaitraštis „Žiburys“ su priedais „Artojas“, „Šaltinėlis“, „Vainikėlis“, „Vainikas“ ir „Kvieslys“. 1911 m. spaustuvė išspausdino S. Jablonskos į lenkų kalbą išverstą lietuvių rašytojų kūrybos rinkinį, kuriame buvo A. Baranausko, S. Dagilio, L. Giros, A. Jakšto, V. Kudirkos, Maironio ir Margalio poezijos.
Raquel Rastenni
Raquel Rastenni (tikrasis vardas – Anna Rachel Rastén, g. 1915 m. rugpjūčio 21 d. – m. 1998 m. rugpjūčio 17 d.) – populiari danų dainininkė. Gimė Kopenhagoje, jos tėvai, kurie buvo žydai, 1906 m. emigravo į Daniją.
1958 m. dalyvavo „Dansk Melodi Grand Prix“ atrankoje į Eurovizijos dainų konkursą, kurią ji laimėjo. Konkurse ji atliko dainą „Jeg rev et blad ud af min Dagbog“ ir užėmė 8 vietą.
1980 m. pabaigoje ji pasitraukė iš viešojo gyvenimo. Mirė 1998 m. rugpjūčio 17 d. Skodsborgo miestelyje, esančiame netoli Kopenhagos, likus keturioms dienoms iki 83-iojo gimtadienio.
Gruzijos futbolo varžybos 2020 m.
Gruzijos futbolo varžybos 2020 m.
2020 m. Supertaurės rungtynės
- -
Perinamosios rungtynės
--
Martvilio „Merani“ prieš Gorio klubą
-
Finalo rungtynės
-
Panų kalbos
Panų kalbos – indėnų kalbų šeima, vartojama Pietų Amerikoje, vakarų Amazonijoje, Brazilijos, Peru ir Bolivijos teritorijose gyvenančių pano grupės indėnų. Dažnai pano kalbos gretinamos su takanų kalbomis į vieną hipotetinę šeimą. Dar toliau kalbas bandoma apjungti į Makro-panų kalbų superšeimą.
Žinoma 18 gyvų pano kalbų ir 14 mirusių. Tiesa, tikslus kalbų skaičius, jų grupavimas, arealai nėra gerai žinomi, dėl uždaro ir klajokliško panų tautų gyvenamojo būdo, daugelis gyvų kalbų yra ant išnykimo ribos. Literatūroje minima šimtai pano kalbų. Sumaištį kelia tai, kad dažnai tuo pačiu pavadinimu vadinamos kelios skirtingos panų ar net kitų kalbų šeimų kalbos.
Panų kalboms būdinga agliutinacija, priesagos susiję su kūno dalimis.
GT
GT arba Gt gali reikšti:
Antiochas II Tėjas
Antiochas II Tėjas (🇬🇷, 287–246 m. pr. m. e.) – Seleukidų imperijos (Sirijos) karalius, valdęs nuo 261 iki 246 m. pr. m. e.
Karaliaus Antiocho I Sotero sūnus. Susivienijęs su Makedonijos karaliumi Antigonu II Gonatu dalyvavo II Sirijos kare (259–255 m. pr. m. e.) prieš Egipto karalių Ptolemają II Filadelfą. Susigrąžino tėvo prarastas žemes: Mažosios Azijos pakrantes su Mileto bei Efeso miestais ir Finikiją. Tuo tarpu Antigonas nugalėjo egiptiečių laivyną.
Milete nuvertęs tironą, Antiochas II miestiečių pradėtas garbinti kaip dievas (Theos). Vėliau savo kultą įtvirtino visoje valstybėje. Jonijos miestams suteikė laisvę, skatino miestų steigimąsi visoje imperijoje.
253 m. pr. m. e. dėl nežinomų priežasčių išsiskyrė su žmona Laodike ir vedė Ptolemajaus dukterį Berenikę. 246 m. pr. m. e. Antiochui II mirus, karalienės pradėjo tarpusavyje kariauti. Jo sūnus Seleukas II pakeitė tėvą Sirijoje, o Mažojoje Azijoje įsitvirtino kitas jo sūnus Antiochas Hieraksas.
Gūrovas
Gūrovas  – komuna Vokietijoje, Brandenburgo žemėje.
Įeina į Šprė-Neisės apskritį, priklauso Burgo valdybai. Plotas – 6,62 km². Oficialusis kodas – 12 0 71 164.
Gyventojai
Gūrove gyvena 531 žmogus (2019 m. gruodžio 31 d. duomenys).
Komuna yra Sorbų gyvenamosios srities dalis. Šioje srityje galioja Saksonijos ir Brandenburgo teisiniai aktai, numatantys sorbų kalbų ir kultūros išsaugojimą. Tokiu būdu Gūrove greta vokiečių kalbos oficiali yra ir žemutinių sorbų kalba.
Lando Norris
Lando Norrisas (g. 1999 m. lapkričio 13 d.) – Jungtinės Karalystės-Belgijos „Formulės 1“ pilotas, nuo 2019 m. sezono atstovaujantis „McLaren“ komandai.
Prieš pradedant „F1“ karjerą bei tampant jauniausiu britų kilmės lenktynininku, patekusiu į „Formulės 1“ čempionatą, Lando Norrisas tapo keletos žemesnių lygių lenktynių čempionatų nugalėtoju: 2015 m. laimėjo „F4 British čempionatą“, 2016 m. – „Toyota Racing Series“, „Eurocup Formula Renault 2.0“, „Formula Renault 2.0 NEC“, o 2017 m. tapo „FIA Formula 3 European čempionatą“ čempionu.
Asmeninis gyvenimas
Lando Norisas gimė Bristolyje. Jo tėvas Adamas Norisas yra vienas turtingiausių Bristolio gyventojų ir 501-asis turtingiausias žmogus visoje Jungtinėje Karalystėje. Lando Noriso motina Cisca yra kilusi iš Flanders regiono Belgijoje. Lenktyninkas turi dvi jaunesnes seseris Flo ir Cisca bei vyresnį brolį Oliverį, kuris taip pat siekė lenktyninko karjeros bei profesionaliai varžėsi įvairiuose kartingų čempionatuose. Lando Norisas turi Jungtinės Karalystės ir Belgijos šalių pilietybes ir iš dalies moka Flamandų kalba. Jo šeima persikėlė į Glastonberį, siekiant padėti Lando siekti lenktynininko karjeros. Lenktyninko karjeros pradžioje jo įkvėpimu tapo Valentino Rossi. L. Norrisas dabar gyvena Woking mieste, netoli „McLaren“ „F1“ komandos pagrindinės būstinės. L. Norisas viename interviu teigė, kad 2019 m., patekus į „Formulę 1“, jis turėjo psichinės sveikatos problemų ir kentėjo nuo depresijos. Šias problemas išspręsti padėjo darbas su „McLaren“ partneriu „Mind“.
Karjeros pradžia
thumb|left|L. Norrisas, atstovaujantis „Mücke Motorsport[[ADAC|“ komandą „Formulės 4“ čempionate, 2015 m.]] Brito susidomėjimas ir įsitraukimas į automobilių lenktynes prasidėjo jau nuo septynerių, tėčiui po pamokų nusivežus Lando ir jo brolį Oliverį į „Clay Pigeon“ trasą, kurioje tuo metu vyko „Super 1 National Kart“ Čempionato etapas.
2013 m. L. Norrisas dalyvavo „KF3“ kartingo varžybose, laimėjo „CIK FIA“ Europos čempionatą ir tarptautinę supertaurę, taip pat „WSK Euro Series“ turnyrą. Kitais metais jis laimėjo „CIK-FIA KF“ pasaulio čempionatą su „Ricky Flynn Motorsport“ ir tapo jauniausiu pasaulio kartingo čempionu.
2014 m. L. Norrisas automobilių lenktynėse debiutavo „Ginetta Junior" čempionate. Čia jis finišavo trečias – laimėjo ketverias lenktynes ​​ir iškovojo naujokų taurę.
2015 m. L. Norrisas pasirašė sutartį su „Carlin Motorsport“ ir dalyvavo naujai įsteigtame „MSA Formulės“ čempionate (dabar „F4 Didžiosios Britanijos“ čempionatas ). L. Norrisas iškovojo aštuonias pergales, dešimt „pole“ pozicijų ir keturiolika kartų lipo ant podiumų pakylos bei laimėjo čempionatą. Jis taip pat retkarčiais pasirodydavo „ADAC“ ir  „Italijos Formulės 4“ čempionatuose su „Mücke Motorsport“, kur pelnė 6 prizines vietas iš 8 startų.
2016 m. sausio mėn. L. Norrisas išvyko į Naująją Zelandiją, kur varžėsi „Toyota Racing Series“ čempionate su „M2 Competition“ komanda. Jis laimėjo šešerias lenktynes, įskaitant „Naujosios Zelandijos Grand Prix“, ir laimėjo čempionatą. Tada L. Norrisas grįžo į Europą ir lenktyniavo „Formula Renault 2.0“ čempionate su „Josef Kaufmann Racing“ komanda. Lando Norrisas laimėjo „Eurocup Formula Renault 2.0“ ir „Formula Renault Northern European Cup“ serijų varžybas, iš viso iškovodamas vienuolika lenktynių pergalių ir užfiksuodamas dešimt „pole“ pozicijų iš eilės. Tuo pačiu metu Lando Norrisas dalyvavo „BRDC Didžiosios Britanijos Formulės 3“ čempionate ir iškovojo ketverias pergales per vienuolika lenktynių.
thumb|left|L. Norrisas atstovauja „Carlin Motorsport[[ADAC|“ komandą „2018 FIA Formulės 2“ čempionate|alt=]] L. Norrisas lenktyniavo 2017 m. „Europos Formulės 3“ čempionate, o dėl čempiono titulo kovojo su Joeliu Erikssonu, Maximilianu Güntheriu ir Callumu Ilottu. L. Norrisas lipo ant prizininkų pakylos dvidešimtyje iš trisdešimties lenktynių, įskaitant devynias pergales, ir aštuonias „pole“ pozicijas. Jis iškovojo titulą likus dviems lenktynėms ir tai buvo penktasis lenktynininko čempiono titulas per ketverius metus. Tais pačiais metais L. Norrisas debiutavo „FIA Formulės 2“ čempionate su „Campos Racing“, pakeisdamas Ralphą Boschungą paskutiniame čempionato etape „Yas Marina“ trasoje.
L. Norrisas dalyvavo 2018 m. „FIA Formulės 2“ čempionate, kartu su lenktyninku Sérgio Sette Câmara „Carlin“ komandoje. L. Norrisas laimėjo Bahreino tarptautinės trasos atidarymo lenktynes iš „pole“ pozicijos, tačiau tai buvo vienintelė šio sezono pergalė. Stabiliai pelnydamas taškus ir finišuodamas prizininkų trejete, Lando Norrisas išlaikė čempionato lyderio pozicijas iki šeštojo "Red Bull Ring“ turo. Po šio turo bendroje čempionato įskaitoje jį aplenkė Georgas Russellas. L. Norrisas dėl 2 vietos galutinėje čempionato įskaitoje varžėsi su Alexu Albonu ir po įtemptos kovos ją iškovojo tik paskutiniajame čempionato ture.
Karjera Formulėje 1
thumb|right|Lando Norriso pilotuojamas „McLaren“ bolidas 2018 m. „Japonijos Grand Prix“ treniruotėje 2017 m. pradžioje L. Norrisas pasirašė sutartį su „McLaren“ kaip jaunesnysis pilotas. Vėliau, tais pačiais metais, L. Norrisas sezono viduryje gavo progą pirmą kartą išbandyti „McLaren“ bolidą, o 2017 m. pabaigoje L. Norrisas tapo oficialiu „McLaren“ testuotoju ir atsarginiu pilotu 2018 m. sezonui. L. Norrisas dalyvavo savo pirmojoje oficialioje treniruotėje „Belgijos Grand Prix“ ir pravažiavo 26 ratus. L. Norrisas per 2018 m. „Formulės 1“ sezoną važiavo dar šešiose treniruotėse.
2019 metai
thumb|right|Lando Norrisas 2019 m.„Kinijos Grand Prix“ Lando Norrisas kartu su Carlosu Sainzu, Jr. buvo pagrindiniai „McLaren“ komandos pilotai.
Debiutuodamas „Australijos Grand Prix“ lenktynėse, jis užėmė aštuntą vietą kvalifikacijoje ir lenktynes ​​baigė dvyliktoje vietoje. Pirmuosius savo „Formulės 1“ taškus Lando Norrisas pelnė užimdamas šeštąją vietą „Bahreino Grand Prix“ lenktynėse. Pirmieji piloto pasitraukimai iš lenktynių įvyko „Kinijos Grand Prix“ ir „Kanados Grand Prix“, kai bolidas nebegalėjo tęsti lenktynių po avarijų su Daniilu Kvyatu ir Lancu Strollu.
Geriausią savo sezono rezultatą, šeštąją vietą, lenktyninkas pasiekė „Austrijos Grand Prix“ etape. Lando Norrisas savo debiutinį „Formulės 1“ sezoną baigė vienuoliktas vairuotojų įskaitoje, surinkęs 49 taškus. Komandos draugas C. Sainzas surinko 96 taškus, tačiau L. Norrisas pranoko komandos draugą vienuolikoje iš dvidešimt vienerių lenktynių. Debiutiniais metais L. Norrisas pasirašė ilgalaikę sutartį, įsipareigodamas likti „McLaren“ komandoje iki 2022 m.
2020 metai
thumb|Lando Norriso bolidas 2020 metų „Toskanos Grand Prix“
Sezono pradžioje vykusiame „Austrijos Grand Prix“ etape L. Norrisas užėmė ketvirtą vietą, bet pakilo į trečiąją po Lewisui Hamiltonui skirtos baudos. Tai buvo aukščiausia užimta vieta jo karjeroje ir aukščiausia „McLaren“ komandos užimta vieta nuo 2016 m. vykusio „Austrijos Grand Prix“. Šis pasiekimas leido Norrisui tapti trečiu jauniausiu lenktyninku, užėmusią vietą ant podiumo „Formulės 1“ istorijoje.
L. Norrisas sezoną baigė devintas vairuotojų čempionate su 97 taškais, 8 taškais atsilikdamas nuo C. Sainzo. Lando Norriso atstovaujama „McLaren“ komanda tuo tarpu užėmė trečiąją vietą konstruktorių įskaitoje.
2021 metai
thumb|Lando Norrisas 2021 metų „Austrijos Grand Prix“ 2021 m. sezoną L. Norrisas liko „McLaren“ komandoje. Jo komandos draugu tapo Danielis Ricciardo.
„Emilijos-Romanijos Grand Prix“, kvalifikacijos laikas, dėl kurio jis būtų užėmęs trečią vietą, buvo anuliuotas dėl trasos ribų viršijimo, ir jis lenktynes ​​pradėjo septintas. Lenktynėse jis finišavo trečias ir antrąjį kartą stojo ant „Formulės 1“ podiumo.
„Monako Grand Prix“ lenktynėse L. Norrisas startavo penktas ir pasinaudojęs Charleso Leclerco ir Valtteri Botto nesėkmėmis dar kartą lipo ant nugalėtojų trejeto pakylos.
„Austrijos Grand Prix“ lenktynėse Lando Norrisas startavo antroje vietoje po to, kai kvalifikacijoje 0,048 sekundėmis atsiliko nuo pole poziciją iškovojusio Maxo Verstappeno. Tada lenktynes jis ​​baigė trečias ir dar kartą kilo ant podiumo.
„Italijos Grand Prix“ lenktynėse L. Norrisas sprinto kvalifikacijoje užėmė ketvirtą vietą. Šias lenktynes L. Norrisas ​​baigė antras už komandos draugo Ricciardo, pasižymėdamas ketvirtuoju sezono podiumu ir užtikrindamas „McLaren“ komandai pirmas dvi vietas nuo 2010 m. „Kanados Grand Prix“. L. Norrisas užėmė pirmąją „Formulės 1“ „pole“ poziciją „Rusijos Grand Prix“ kvalifikacijoje. Varžybų pabaigoje, pradėjus lyti, lenktynių lyderis L. Norrisas nusprendė pasilikti prie sausam orui skirto padangų komplekto, o antroje vietoje važiavęs L. Hamiltonas pasirinko tarpines padangas. Lietui dar labiau sustiprėjus, L. Hamiltonas lengvai aplenkė Lando Norrisą, o pastarasis buvo priverstas atlikti papildomą sustojimą keičiantis padangas ir finišavo septintas.
Kita veikla
2018 m. spalio mėnesį lenktyninkas pradėjo savo kanalą vaizdo transliavimo plaftormoje „Twitch“, kurioje jau surinko virš milijono sekėjų. Tame pačiame kanale Lando Norisas užsiima įvairių šaudyklių ar lenktynių vaizdo žaidimų transliavimu, labdaringa veikla, bendravimu su fanais ir panašia veikla.
2020 m. britas įkūrė ir e-sporto komandą „Team Quadrant“, kuri užsiima turinio sekėjams kūrimu bei įvairios atributikos pardavinėjimu.
2021 m. rugsėjo mėnesį, L. Norrisas taip pat paskelbė ir apie savo asmeninės kartingų komandos, „LN Racing Kart“, įkūrimą. Buvo paskelbta, kad šiame projekte Lando Norrisas bendradarbiaus kartu su „OTK Kart Group“ ir „Ricky Flynn Motorsport“. Lando Norisas šiuo projektu tikisi padėti naujos kartos lenktynininkams.
Lenktyniavimo karjeros apžvalga
* sezonas dar nesibaigė
Rečycos apskritis (1793–1926)
Rečycos apskritis – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje Baltarusijoje. Centras – Rečyca.
Istorija
Pirmąkart apskritis įkurta 1566 m. ir priklausė Minsko vaivadijai. 1793 m. po Antrojo ATR padalijimo ir priskirta Černigovo gubernijai, 1796 m. – Minsko gubernijai. 1920 m. balandžio 10 d. dalis apskrities perduota Mozyriaus apskričiai. 1919 m. priskirta Gomelio gubernijai, bet jau 1926 m. galutinai panaikinta.
Administracinis suskirstymas
1913 m. apskrityje buvo 23 valsčiai.
Agromiestelis
thumb|Baravojės agromiestelis [[Lelčycų rajonas|Lelčycų rajone, Gomelio srityje]] Agromiestelis – gyvenvietės tipas Baltarusijoje, sukurtas Baltarusijos prezidento Aleksandro Lukašenkos iniciatyva pagal 1998 m. priimtą įstatymą. Įstatymu numatyta, kad agromiestelis privalo turėti išvystytą industrinę ir socialinę infrastruktūrą bei užtikrinti socialinius standartus miestelio ir jo apylinkių gyventojams. Kiekvienoje kaimiškojoje apylinkėje turi būti bent vienas agromiestelis, jame turi būti apylinkės administracinis centras. Jei agromiestelių apylinkėje daugiau, administracinį centrą pasirenka apylinkės tarybos deputatai. Agromiestelio gatvės privalo būti asfaltuotos, kiekviename name turi būti įrengtas vandentekis ir centralizuota dujų tiekimo sistema. Vėliau pridėti reikalavimai ir dėl mokyklų, laidinio ir mobiliojo telefono ryšio, pašto skyrių, gaisrinių, medicininių punktų ir kitų objektų buvimo.
Pirmasis agromiestelis įsteigtas 2005 m. Jazioruose, Čerykavo rajone, Mogiliavo srityje. Iki 2014 m. pastatyta 1512 agromiestelių su 8 tūkst. gyvenamųjų namų. Agromiesteliai įrengti esamų gyvenviečių vietose, kartais juos statant neišvengta žalos gamtos ir kultūros paveldo paminklams.
Lauda (nutarimas)
Lauda ( – „nutarimas“) – Viduramžiais Vakarų ir Vidurio Europos teismų sprendimai, amatininkų cechų statutai, žemės susirinkimų nutarimai, taip pat nuo XIV a. pabaigos – Lenkijos karalystės atskiro teritorinio vieneto, žemės, bajorų susirinkimo, nuo XV a. vidurio – seimelio nutarimas. Sprendė vietinius reikalus, tuos, kuriems nereikėjo karaliaus patvirtinimo. Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštijoje – vaivadijos arba apskrities (pavieto) seimelio nutarimas, priimtas po 1564–1565 m. administracinės ir teismų reformų iki Abiejų Tautų Respublikos III padalijimo 1795 m.
Teisinė galia
Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštijoje laudomis buvo tvarkoma apskrities vidinė organizacija, bajorų savivaldos veikla, skelbiama apie Lietuvos vyriausiojo tribunolo deputatų, mokesčių rinkėjų, fiskalinių teismų teisėjų, apskričių rotmistrų, kandidatų apskričių pareigybėms užimti išrinkimą, sprendžiami apskrities ūkiniai, finansiniai, tvarkos palaikymo ir gynybos reikalai.
Laudos įsigaliodavo ją pasirašius seimelio direktoriui (seimelio maršalui, t. y. pirmininkaujančiajam) ir įrašius į vaivadijos ar apskrities pilies teismo knygą, rečiau – į žemės teismo knygą. Dažnai laudas pasirašydavo ir kiti seimelyje dalyvaujantys bajorai.
Priėmimas
II ir III Lietuvos statutuose nurodyta, kad lauda būtų priimama visuotiniu sutarimu. XVI a. pabaigoje ir XVII a. pirmoje pusėje užteko įtakingesnių seimelio dalyvių ir kitų bajorų daugumos pritarimo. Nesutinkantieji seimelio dalyviai galėjo pilies teismo knygoje įrašyti protestą ir stengtis, kad lauda būtų pripažinta negaliojančia. Nuo 1613 m. balsų dauguma buvo renkami tik pasiuntiniai į Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos Seimą ir deputatai į Lietuvos vyriausiąjį tribunolą, nuo 1764 – visi renkami pareigūnai.
Pasitaikydavo, kad lauda vadinta daugelio Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos vaivadijų ir apskričių atstovų bendras nutarimas, priimtas susirinkus į visuotinį šaukimą (pvz., 1698 m. gruodžio 21 d. netoli Gardino priimta Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos luomų lauda, dar vadinta Generaliniu nutarimu).
Neslerio kulka
Neslerio kulka – kulkos tipas, skirtas pro žiotis užtaisomiems lygiavamzdėms muškietoms, naudotas Krymo kare. Užtikrina didesnį taiklumą nei paprastos apvalios muškietų kulkos.
Konstrukcija
Neslerio kulka – tai trumpa kūgiškai cilindrinė minkšto švino kulka, turinti dugnelyje kūginę įdubą. Šūvio metu parako dujų slėgis, veikdamas įduboje, priversdavo cilindrinę kulkos dalį išsiplėsti ir prisispausti prie vamzdžio sienelės. Tai užtikrina geresnę obtiuraciją ir didesnį pradinį kulkos greitį.
Panašios konstrukcijos buvo vadinamosios ' Chace kulka' (pavadinta pagal kulkos išradėją W.B. Chace, Jungtinėse Valstijose sukūrusį kulką 1861 m.). Šis kulkų variantas į gamybą nebuvo priimtas.
Kasplia
Kasplia  – upė Rusijoje ir Baltarusijoje; kairysis Dauguvos intakas. Pirmus 154 km teka Rusijoje, Smolensko srityje, po to Baltarusijoje, Vitebsko srityje. Upė mažai vingiuota, plotis aukštupyje – 10–30 m, žemupyje – iki 40–50 m. Salpa – 100–200 m.
Upė buvo svarbi kelio iš variagų pas graikus dalis, Gnezdovo rajone, 14 km į vakarus nuo Smolensko, buvo pervalka.
Didžiausios gyvenvietės – Demidovas, Suražas (prie žiočių).
Intakai – Gobza, Udra , Žerespeja , Olša , Rutavečis.
Karažai
Karažai (Karajá, Iny) – indėnų tauta, gyvenanti pietvakarių Amazonijoje, Brazilijoje (Gojaso, Paros, Tokantinso, Mato Groso valst.). Skirstosi į tikruosius karažus, kurie gyvena prie Aragvajos upės, ypač Bananalo saloje ir tuoj į šiaurę nuo jos, ir javao, kurie gyvena rytiniame Bananalo krante. Populiacija – ~2500–3000 žmonių. Karažų kalba ilgą laiką laikyta izoliuota, dabar grupuojama į makro-že kalbų būrį. Taip pat vartojama portugalų kalba.
Šeima didžioji, matrilinijinė, matrilokalinė. Vado titulas perduodamas per vyrišką liniją. Būta vyriškų slaptų draugijų, vyrų namų. Žiemos gyvenvietę sudaro keletas stačiakampio plano būstų, sudarančių 1-2 gatves. Vasarinių gyvenviečių būstai mažesni. Vyrai tradiciškai rūbų nenešiodavo, moterys nešiodavo karnines prijuostes. Karažai liūčių laikotarpiu gyvena gentimis (po 60-80 žm.) savo nuolatinėje gyvenvietėje, o sausuoju laikotarpiu susiskirsto į būrelius ir upių pakrantėse verčiasi žvejyba. Nuo XVIII a. užmezgė ryšius su brazilais (prekiaudavo žuvimi, meno dirbiniais). Dabar dirba samdomą darbą (ypač irkluotojais), aptarnauja turistus.
RK3114
RK3114 – rajoninis kelias, jungiantis Deglėnus ir Pamažupius. Kelio ilgis – 8,8 km, visas kelias yra dengtas žvyru, išskyrus gyvenvietėse, kur jis yra asfaltuotas.
Sorbona
thumb|Sorbonos pastato pagrindinis įėjimas Sorbona – pastatas, esantis Paryžiuje, Lotynų kvartale.
1257 m. Robertas de Sorbonas įkūrė Sorbonos kolegiją, vieną iš Paryžiaus kolegijų Viduramžių epochoje. 1882 m. ši kolegija buvo uždaryta. Palaipsniui Sorbonos vardu ėmė vadintis Paryžiaus teologijos fakultetas, o XIX a. pab. Sorbonos kolegijos pastatai perėjo mokslų fakulteto žinion. Nuo to laiko Sorbonos pavadinimas ėmė prigyti visam Paryžiaus universitetui. 1970 m. Paryžiaus universitetą suskaidžius į 13 institucijų (Paryžiaus universitetai I–XIII), trys jų išlaikė Sorbonos pavadinimą. „Tikrąja“ Sorbona laikomas Paryžiaus I Panteono Sorbonos universitetas. Dauguma Paryžiaus universitetų lieka formaliai suvienytais į Paryžiaus akademiją, kurios administracija reziduoja centriniame Sorbonos pastate.
Vartono verslo mokykla
Vartono verslo mokykla – Pensilvanijos universiteto verslo mokykla. Tai yra seniausia JAV verslo mokykla, įkurta 1881 m. Vartonas siūlo verslo vadybos bakalauro, magistro ir doktorontūros ( studijų programas.
Reputacija
Vartono verslo mokykla yra pastoviai linksniuojama finansinėje spaudoje, kaip pati prestižiskiausia verslo mokykla. Nuo 2000 m. iki 2009 m. Vartonas buvo išrinktas kaip geriausia verslo mokykla. „Financial Times“ ir 2011 m. Vartoną kartu su Londono verslo mokykla įvertino, kaip pačius geriausius universitetus. Vartonas nuosekliai gauna pačius geriausius įverčius ir iš darbdavių bei akademinės aplinkos.
Remiantis „Forbes“ duomenimis, maždaug 90 % milijardierių, užsidirbusių MBA laipsnį ir paskui suklestėjusių iš finansų verslo, yra baigę vieną iš trijų Gebenės lygos mokyklų: Harvardo verslo mokyklą, Kolumbijos verslo mokyklą arba Vartoną.
Daugiau nei 50 % studentų, įgijusių MBA laipsnį, įsidarbina elitiniuose investiciniuose bankuose ir jau pirmais metais uždirba 180 000 JAV dolerių. Kitus 30 % studentų išgraibsto „McKinsey & Co.“, „Boston Consulting Group“ ir „Bain & Company“ vadybos konsultacijų įmonės. Likusi studentų dalis dažniausia įsilieja į pirmaujančių pasaulyje privataus kapitalo ir apribotos rizikos fondų valdymo bendrovių, tokių kaip „Citadel LLC“, „Silver Lake Partners“ ar „Blackstone“ gretas.
Kašinavai
Kašinavai (, sav. Huni Kuin) – indėnų tauta, priklausanti pano grupei, gyvenanti Amazonijoje: Brazilijoje (Akrėje) ir Peru (Ukajalio, Madre de Dioso dep.). Gyvena Hualjagos ir Žurua tarpupyje. Tautą sudaro beveik 10 tūkst. žmonių, nors dėl klajokliško gyvenimo būdo tikslus gyventojų skaičius nežinomas. Kalba pano kalboms priklausančia kašinavų kalba (huni kuinų) (išskiriamos kašinavų ir šeminavų tarmės). Taip pat kalba portugališkai, ispaniškai. Išpažįsta tradicinę religiją.
Iki XX a. pr. kašinavai gyveno Brazilijoje, bet vėliau dalis persikėlė į vakarus, traukdamasi nuo kaučiuko surinkėjų. 1945–1946 m. užmezgė taikius santykius su brazilais, įsigijo geležinių ginklų, tačiau nukentėjo nuo epidemijų.
Tradiciškai kašinavai verčiasi lydimine žemdirbyste: augina manijokus, kukurūzus, bananus, batatus, žemės riešutus, arbūzus, moliūgus, medvilnę, pipirus. Taip pat medžioja (tame tarpe krokodilus), žvejoja daugiausia naudodami užnuodytas strėles. Rankioja vaisius, laukinį medų. Vėliau vyrai pradėjo dirbti miškų kirtimuose, kaučiuko ūkiuose. Amatai – keramika, tekstilė, pynimas.
Kašinavų gentį, vadovaujamą vado, sudaro keletas matrilokalinių didžiųjų šeimų. Gentys bendrauja švenčių metu. Yra vyriškos brolijos. Iki XX a. vid. kašinavai gyveno 10-12 m ilgio, stačiakampiuose, dvišlaičiuose mediniuose būstuose (jų kaime būta po 1-2). Vyrai nešioja strėnraiščius, moterys – medvilnines sukneles. Apeiginiai kostiumai zoomorfiniai, gausiai puošti plunksnomis. Būdingas veido ir kūno dažymas tamsiomis spalvomis.
Kašinavų mitologijai būdingi mitai apie nukirstos galvos virtimą mėnuliu, apie paukščių plunksnų spalvas. Religinėje praktikoje būdingas šamanizmas. XX a. pab. tradicinė kašinavų kultūrinė sankloda pradėjo nykti.
Anton Fase
Antonas Fasė (g. 2000 m. vasario 6 d.) – Nyderlandų futbolininkas, puolėjas.
Karjera
Futbolininkas gimė Harleme, Nyderlanduose.
AZ klubas
Nuo 2017 m. priklausė AZ. Rungtyniavo šio klubo U-19 ir jaunimo ekipose iki 2020 m. vasaros.
2020–2021 m. sezone rungtyniavo NEC, kuri tuo metu žaidė Eerste divisie.
FK Kauno Žalgiris
2022 m. liepos 22 d. pranešta, kad atstovaus Kauno Žalgiriui. Žaidėjas pasirinko rungtyniauti 88 numeriu pažymėtais marškinėliais.
2022 m. liepos 23 d. debiutavo A lygoje rungtynėse prieš FK Panevėžys.
2022 m. rugpjūčio 2 d. rungtynėse prieš „Sūduvos“ klubą pelnė įvartį.
2022 m. rugpjūčio 28 d. pelnė įvartį rungtynėse prieš FA Šiauliai ir išvedį kauniečius į priekį (1:0). Galutinė rungtynių baigtis – kauniečių pergalė rezultatu 3:0.
2022 m. rugsėjo 7 d. pelnė įvartį pergalingose rungtynėse prieš „Džiugo“ klubą. Kauniečiai nugalėjo žemaičius rezultatu 5:1. Po A. Fase smūgio rezultatas tapo 4:0.
„Kauno Žalgirio“ klubas pateko į 2023–2024 m. Konferencijų lygą, kur antrame etape varžovais buvo Poznanės „Lech“. 2023 m. liepos 27 d. Poznanėje rezultatu 3:1 nugalėjo Lenkijos atstovai. Įvarčius pelnė: Dino Hotić (10`), Antonio Milić (41`), Radosław Murawski (45`+2) ir 57 min. kauniečiams garbės įvartį pelnė Anton Fase.
Lodzės LKS
2023 m. rugpjūčio mėn. pranešta, kad žaidėjas keliasi į Lenkiją.
Statistika
Spalvų reikšmės:
1892 m. modelio revolveris
1892 m. modelio revolveris, MAS 1892 revolveris, Lebelio revolveris, 8 mm Sent Etjenas – prancūziškas 8 mm kalibro tarnybinis revolveris, kurį gamino Manufacture d'armes de Saint-Étienne kompanija. Buvo sukurtas kad pakeistų MAS 1873 revolverį. Buvo standartinis Prancūzijos kariuomenės revolveris Pirmojo pasaulinio karo metais.
Imtas naudoti 1893 m. Žinomas karininkų revolveris Pirmojo pasaulinio karo metais, o vėliau – Prancūzijos policininkų revolveris (maždaug iki 1970 m.).
Revolveris naudoja 8 mm kalibro šovinius, tai gerokai mažesnis kalibras nei daugelio to meto revolverių, įskaitant Veblio revolverį ir MAS 1873 revolverį.
Istorija
Revolveris buvo sukurtas kaip karininkų revolveris. 1892-1924 m. jų buvo pagaminta virš 350 tūkst. Jais buvo apginkluojami Prancūzijos armijos ir laivyno karininkai, žandarmerija. Puskarininkiai toliau naudojo senesnius Mle 1873 tarnybinius revolverius, nors dažnai Pirmojo pasaulinio karo metais gaudavo .32 ACP kalibro savitaisius Rubio pistoletus.
Šiuos revolverius dažnai vadina Lebelio revolveriu, nors ginklų konstruktorius Nikola Lebelis, kiek žinoma, neprisidėjo konstruojant šį revolverį ir jo šovinius.
1935 m. revolveris Mle 1892 buvo oficialiai pakeistas savitaisiais pistoletais, bet daug jų buvo naudojami Antrojo pasaulinio karo metais, dalis jų karo metu ir po pateko į JAV kaip suvenyrai.
Mechanika
Pradžioje 8 mm šoviniai, naudoti su 1892 m. revolveriu, primenantys .32-20 Winchester šovinius, buvo užtaisyti dūminiu paraku. Vėliau šie šoviniai jau buvo užtaisomi bedūmiu paraku.
Dešinėje vamzdžio pusėje išgraviruoti pagaminimo metai, pvz.,  S 1895. Įrašas Mle 1892 išgraviruotas vamzdžio viršuje. Revolveriai buvo nešiojami dideliuose uždaruose odiniuose dėkluose, kurie po atvartu turėjo 12 atsarginių šovinių.
1892 m. revolveris buvo taiklus, su puikia detalių apdaila. Šaudė tiek kaip viengubo veikimo (pradžioje atlaužiamas gaidukas, prireikus šauti nuspaudžiamas nuleistukas), tiek kaip dvigubo veikimo (spaudžiamas nuleistukas pradžioje atlaužia gaiduką, toliau spaudžiamas atleidžia gaiduką, ir revolveris iššauna) ginklas.
Jo trūkumas buvo santykinai silpni jo, kaip karinio ginklo, 8×27 mm šoviniai. Jo kaunamoji geba vos siekė .32 ACP kalibro šovinių gebą.
Adomas Bartuševičius-Narsuolis
Adomas Bartuševičius (1927 m. – 1951 m. sausio 16 d.) – Lietuvos laisvės kovotojas, partizaninės kovos prieš Sovietų Sąjungos valdžią Lietuvoje dalyvis 1944–1953 m., Dainavos apygardos Dzūkų brigados Margio grupės būrio vadas. Slapyvardis – „Narsuolis“.
Šeima
50px|herbas Zadora Bajorai Bartuševičiai naudojo herbą Zadora.
Adomas Bartuševičius (pavardė gali būti verčiama kaip Bartusevičius arba Bartoševičius) gimė 1927 m. Panemunio dvare, Adomo Dominyko ir Magdalenos Bartuševičių šeimoje.
Adomo senelis buvo 1863 m. sukilimo dalyvis, daktaras Vaclovas Bartuševičius, pastatęs Birštono gydyklas ir padovanojęs 9 ha žemės sanatorijos statybai. Jo prosenelis Adomas Bartuševičius, Birštono kurorto įkūrėjas, 1831 m. sukilimo ir 1863 m. sukilimo dalyvis, kurio tėvas Vincas Bartuševičius 1794 m. sukilimo dalyvis.
1941 m. okupantų sovietinė valdžia Bartuševičių šeimą išbuožino. 1945 m. suimtas Adomo tėvas Adomas Dominykas Bartuševičius dvi savaites buvo tardomas Alytuje, o grįžęs po tardymų netrukus mirė.
Adomo Bartuševičiaus-Narsuolio seserys Zita Bartuševičiūtė ir Ona Bartuševičiūtė-Žukauskienė pokaryje buvo ištremtos į Sibirą.
Kovoje už Lietuvos laisvę
1948 m., būdamas 21 metų amžiaus, Adomas Bartuševičius įstojo į partizanų gretas. Buvo Dainavos apygardos Dzūkų rinktinės Margio grupės būrio vadas.
Pasižymėjo ištverme, drąsa, narsa, todėl jam davė „Narsuolio“ slapyvardį.
Dalyvavo įvairiuose mūšiuose, susišaudymuose. Vienų įnirtingų kautynių metu buvo sunkiai sužeistas, todėl ilgai gulėjo ir gydėsi Punios šile, bunkeryje.
Žuvo 1951 m. sausio 16 d. Vėžionių k., apsuptyje, išduotas. Kartu su juo žuvo Vytautas Gervickas-Drugelis iš Plasapnykų kaimo. Abiejų kūnai buvo atvežti į Jiezną ir niekinami stribyno kieme. Užkastas į bendrą kapą.
Atminimo išsaugojimas
1990 m. lapkričio mėn. Jiezne buvo pastatytas ir pašventintas paminklas Laisvės kovų dalyviams savanoriams. Tarp paminėtų žuvusiųjų yra Adomo Bartusevičiaus-Narsuolio (1927–1951 m.) pavardė.
Heinersbriukas
Heinersbriukas  – komuna Vokietijoje, Brandenburgo žemėje.
Įeina į Šprė-Neisės apskritį, priklauso Peico valdybai. Plotas – 23,69 km². Oficialusis kodas – 12 0 71 176.
Gyventojai
Heinersbriuke gyvena 579 žmonės (2019 m. gruodžio 31 d. duomenys).
Kadangi priklauso kultūrinei-teritorinei autonominei Sorbų gyvenamajai sričiai, kurioje Saksonijos ir Brandenburgo įstatymai gina ir palaiko sorbų kalbas ir kultūrą, Heinersbriuke, be vokiečių kalbos, oficiali kalba yra ir žemutinių sorbų.
RK3115
RK3115 – rajoninis kelias, jungiantis Smilgius ir Porijus. Kelio ilgis – 7,9 km, Kelias nuo Smilgių iki Daujėnų yra asfaltuotas, visas likęs kelias yra dengtas žvyru.
Kelias prasideda Smilgiuose, sankryžoje su, o už jos kelias kerta Orijos upę. Kelias eina Pasvalio rajone. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Smilgiai, Daujėnai, Porijai. Kelias baigiasi Porijuose. Iš karto už Smilgių į kelią įsilieja.
Stanislovas Pavilonis
Stanislovas Pavilonis (1882 m. kovo 13 d. Senuosiuose Elmininkuose – 1926 m. rugpjūčio 8 d. Mount Carmel, Pensilvanija, JAV) – kunigas.
Po dėdės prelato Antano Pavilonio mirties 1918 m. S. Pavilonis perėmė ir saugojo jo gausią asmeninę biblioteką – iš pradžių tėviškėje Elmininkuose, o nuo 1921 m. – Kaune. Pablogėjus sveikatai, 1924 m. spalio 27 d. pasitraukė iš pareigų kurijoje bei katedroje ir kaip Šv. Kazimiero draugijos įgaliotinis išvyko į JAV. Gyvendamas JAV, jis lankėsi lietuvių kolonijose, skaitydamas paskaitas ir ragindamas lietuvius katalikus tapti Šv. Kazimiero draugijos nariais.
Lietuvos sveikatos mokslų universiteto Kauno ligoninė
Lietuvos sveikatos mokslų universiteto Kauno ligoninė – gydymo įstaiga Lietuvoje, pradėjusi veikti 2020 m. rugsėjo 8 d., reorganizavus Respublikinę Kauno ligoninę ir Kauno klinikinę ligoninę sujungimo būdu, sujungiant jas į vieną juridinį asmenį.
Amavakai
Amavakai (Amawaka, amahuaca sav. yora, huni kui) – indėnų tauta, priklausanti pano grupei, gyvenanti vakarų Amazonijoje: daugiausia Peru (Ukajalio, Madre de Dioso dep.), kažkiek Brazilijoje (Peru pasienyje). Gyvena Mapujos, Kuranchos, Sepahvos, Inujos ir Žurua upių baseinuose. Tautą sudaro beveik ~4 tūkst. žmonių (kitais duomenimis – ~500). Kalba panų kalboms priklausančia amavakų kalba. Taip pat kalba ispaniškai. Išpažįsta tradicinę religiją.
Amavakai gyvena gūdžiuose džiunglių plotuose, su ne indėnais ryšiai menki (keičia medžioklės laimikius į geležinius įnagius). XX a. pr. smarkiai nukentėjo dėl „kaučiuko bumo“.
Būdinga didžioji, matrilinijinė šeima (~50 žmonių), gyvenanti 3-4 būstų kaime. Paplitusi poligamija. Vyrai dažnai be drabužių, moterys vilki prijuostėles.
Religinėje praktikoje būdingas šamanizmas. Mirusius laidoja urnose, po savaitės sudegina. Nesenoje praeityje praktikavo endokanibalizmą (kaulus grūsdavo ir valgydavo su kukurūzų koše).
Cristiane Rozeira
Nuo 2003 m. žaidžia Brazilijos nacionalinėje rinktinėje. 2004 m., 2008 m., 2012 m. ir 2016 m. olimpinių žaidynių dalyvė.
Deklaracija
Deklarãcija ( – paaiškinimas, parodymas) :
Meža
Meža  – upė Rusijoje, Tverės srityje; kairysis Dauguvos intakas.
Kecaltenango departamentas
Kecaltenango departamentas  – departamentas Gvatemalos vakarinėje dalyje. Administracinis centras – Kecaltenangas.
Meža
Aukštupyje teka draustiniu, siaura ir vingiuota. Ties Nelidovu išsiplečia iki 30 m, patvenkta. Žemiau Nelidovo buvo naudojama medienos plukdymui. Po santakos su Lučesa ir Berioza patvenkta dar kartą. Po santakos su Obša išsiplečia iki 40–50 m.
Kecaltenango departamentas
Regioninės kalbos statusą turi šios kalbos: ispanų, kičių, mamų.
Meža
Didžiausios gyvenvietės – Nelidovas, Žarkovskis.
Intakai – Obša, Jelša, Lučesa, Berioza (kairieji), Butakovka (dešinysis).
Kecaltenango departamentas
Geografija
Departamento paviršius labai kalnuotas. Stūkso keletas ugnikalnių – Sero Kemadas, Santa Marija, Santo Tomas ir kt. Užgesusio Čikabalio ugnikalnio krateryje telkšo Čikabalio lagūna.
Administracinis suskirstymas
Departamentas padalintas į 24 savivaldybes:
Pilotas (filmas)
Pilotas - 2008 m. viešojoje įstaigoje „Krantas“ sukurtas lietuviškas meninis filmas. Filmo trukmė - 1 val. 40 min. Filmas pastatytas už rėmėjų pinigus, biudžetas siekė milijoną litų. Filmo darbinis pavadinimas buvo „Svetimas“.
Siužetas
Filmas atpasakoja R.Pakso apkaltos istoriją nuo jo draugystės su būrėja Lena Lolišvili pradžios iki apkaltos pabaigos, viena siužetinė linija skirta pagrindiniam R.Pakso rėmėjui Jurijui Borisovui. Filmas baigiasi optimistine gaida, kai L.Lolišvili R.Paksui išpranašauja grįžimą į didžiąją politiką. Filme daug aliuzijų į R. Pakso biografiją, jo atėjimą į politiką, buvimą premjeru, apkaltą ir kitus įvykius Lietuvoje.
Laukesa (Latvija)
Istorija
1919 m. rugsėjo mėn. Lietuvos kariuomenė užėmė Laukesą. 1921 m. Lietuvos–Latvijos sutartimi vietovė mainais į Palangos valsčių ir kitas Baltijos pajūrio žemes perleista Latvijai.
Lietuviai
1935 m. Laukesoje veikė Latvijos lietuvių draugijos skyrius, buvo lietuvių pradžios mokykla (25 mokiniai). 1938 m. bažnyčioje lietuviškai ir latviškai šv. Mišios aukotos kartą per mėnesį, lenkiškai – du kartus.
1904 m. Laukesos valsčiuje buvo 80%, 1914 – 25%, 1930 m. – 14,1%, 1935 m. – 6,8%, 1989 m. – 3%, 1994 m. – 2,9% lietuvių (126 asmenys).
Mironas (skulptorius)
thumb|right|200px|[[Diskobolas|Lancelloti Diskobolas, kopija, Nacionalinis Romos muziejus.]]
Mironas (, V a. pr. m. e.) – senovės Graikijos skulptorius, liejęs bronzines skulptūras, klasikinės epochos meno atstovas. Gyveno panašiu laikotarpiu kaip Polikletas ir Fidijas. Dirbo 440-480 m. pr. m. e., Atikoje ir Atėnuose. Mironas pirmasis mėgino vaizduoti ryškius kūno judesius ir gilius sielos išgyvenimus, garsiausia jo skulptūra – Diskobolas (Disko metikas).
Gyvenimas ir kūryba
Mironas gimė V a. pr. m. e. Eleuterijoje, prie istorinės Bojotijos ir Atikos sienos, didžiają gyvenimo dalį praleido Atėnuose. Plinijus mini, kad Mirono mokytojas buvo Ageladas.
Dirbdamas skulptūras tik iš bronzos, iš dievų ir žmonių Mironas labiausiai nusipelnė vaizduojant atletus. Antikos kritikai laikė jį realistu ir anatomijos žinovu, nemokančiu veiduose išreikšti emocijų. Skulptūrose jungiamas harmoningas judesys ir įtemptos pozos. Garsūs buvo jo skulptūriniai gyvulių atvaizdai, kurių nėra išlikę.
Pagrindiniai darbai: „Diskobolas“ („Disko metikas“), Atėnės ir Marsijo statulų grupė, buvusi Atėnų akropolyje; taip pat „Atėnė, paniekinusi fleitą“, „Baimės apimtas Marsijas“, grupė „Tesėjas ir minotauras“, iš kurios išlikęs tik minotauro biustas. Yra išlikę duomenų apie milžiniškų statulų grupę (Dzeusas, Atėnė ir Heraklis) Samo saloje, įvairias Heraklio statulas. Taip pat yra dar raštuose minimų neatrastų skulptūrų. Tai argivų bėgiko ir Olimpinio čempiono Lado statula ir bronzinės karvės skulptūra, stovėjusi Atėnų turgavietėje.
Seleukas II Kalinikas
Seleukas II Kalinikas (🇬🇷, ~265–225 m. pr. m. e.) – Seleukidų valstybės karalius, valdęs nuo 246 iki 225 m. pr. m. e.
Antiocho I Sotero vaikaitis, Antiocho II Tėjo sūnus. Užėmęs sostą, skatinamas motinos Laodikės pradėjo žudyti kitus pretendentus į sostą ir jų giminaičius; nužudė ir pamotę Berenikę (Egipto valdovo Ptolemajo III Euergeto seserį) bei jos mažametį sūnų, savo brolį, dėl to 246 m. pr. m. e. kilo karas su Egiptu. Seleukas II Kalinikas pralaimėjo, bet Egipte prasidėjus sukilimams Ptolemajas III Euergetas iš Seleukidų valstybės turėjo pasitraukti.
Kovai su Egiptu Seleukas II Kalinikas sudarė sąjungą su broliu Antiochu Hieraksu, tai sužinojęs Ptolemajas III Euergetas 241 pr. m. e. su Seleuku II Kaliniku sudarė taiką. Seleukidų valstybėje prasidėjo vidaus karas, daugelis satrapų sukilo, bandydami užvaldyti imperiją. 236 m. pr. m. e. Galatijoje Antiochas, padedamas galų, nugalėjo Seleuką II Kaliniką ir užėmė jo valdas Mažojoje Azijoje.
225 m. pr. m. e. Seleukas II Kalinikas žuvo nukritęs nuo žirgo; tuo metu jam buvo likusios valdyti tik Mesopotamija ir Šiaurės Sirija.
Sarata
Sarata  – miesto tipo gyvenvietė pietų Ukrainoje, Odesos srities pietvakariuose. Rajono centras.
Istorija
1822 m. pavasarį grupė vokiečių naujakurių apsistojo šioje vietoje ir įkūrė koloniją. Šioje nausėdijoje buvo 63 šeimynos ir 9 vienišiai be šeimų. Jų vedlys buvo pastorius Ignacas Lindlas.
Nausėdiją jie pavadino Sarata, taip pat, kaip vadinosi pro tą vietą pratekanti upė.
Pavadinimo kilmė
Rumuniškai sarata reiškia „druskingas“. Upė vadinosi „druskingoji“.
Paryžiaus universitetas (1896–1970)
thumb|[[Marie Skłodowska-Curie|Marijos Sklodovskos-Kiuri disertacijos, apgintos Paryžiaus universitete 1903 m., titulinis lapas]] Paryžiaus universitetas – universitetas, veikęs Paryžiuje nuo 1896 m. iki 1970 m.
1885 m. gruodžio 28 d. dekretu Paryžiuje (kaip ir kitose akademijose) buvo įkurtos fakultetus jungiančios fakultetų generalinės tarybos. 1893 m. balandžio 28 d. dekretu fakultetai sujungti į korporaciją, turėjusią juridinio asmens teises. 1896 m. liepos 1 d. Paryžiuje veikusių fakultetų visuma gavo Paryžiaus universiteto vardą.
Šiame Paryžiaus universitete buvo penki fakultetai: protestantų teologijos, teisės, medicinos, mokslų, humanitarinių mokslų.
Fakultetai turėjo savo biudžetus. Fakulteto valdymo organai buvo susirinkimas iš visų dėstytojų bei taryba iš ordinarinių ir ekstraordinarinių profesorių. Pirmininkaudavo dekanas, skiriamas švietimo ministro iš fakulteto susirinkimo bei universiteto tarybos pasiūlytų kandidatų.
Dėstytojus skirdavo Prancūzijos Respublikos Prezidentas pasiūlius fakultetui bei švietimo ministerijos nuolatinei tarybai.
1970 m. gruodžio 31 d. Paryžiaus universitetas padalintas į trylika:
Džanibekas (Astrachanės chanas)
Džanibekas – Krymo chanas (1476–1477 m.), Astrachanės chanas (1514–1521 m.).
Biografija
Kilęs iš Tukatimuridų šeimos, Čingizidų dinastijos šakos. Remiantis viena versija, Machmudo, arba jo brolio Achmato, Didžiosios Ordos chano, sūnus. I. Vašari remiasi Krymo chano Mengli I Girėjaus (1478 m. balandžio 4 d. – 1479 m. kovo 24 d.) įsaku, kur pareikauta iš Kirkjero miesto gyventojų neįleisti Saidachmado sūnų.
1474 m. kreipėsi į Maskvos tarnybą. Ivanas III suteikė Džanibekui galimybę likti Maskvos Didžiosios Kunigaikštystės ribose, kad galėtų suburti karius bei rėmėjus. Tais pačiais metais Džanibekas persikėlė į Dono žemupį Astrachanės chanato ribose.
Krymo chanas
Tuo metu Krymo chanate virė kova dėl valdžios tarp brolių Megli ir Nurdevleto. Džanibekas nusprendė pasinaudoti tokia padėtimi ir užimti Krymo chanatą.
RK3116
RK3116 – rajoninis kelias, jungiantis Saločius ir Telžius. Kelio ilgis – 10,74 km. Visas kelias yra dengtas žvyru, išskyrus gyvenvietes, kur kelias yra asfaltuotas.
Džanibekas (Astrachanės chanas)
Krymo chanas
1475 m. vasarą Osmanų kariuomenė užėmė Genujos kolonijas pietinėje Krymo pakrantėje, o Mengli I Girėjus pripažino Osmanų sultono viršenybę. Netrukus Kryme kilo neramumai. Eminekas Širinas su Osmanų kariuomene nužygiavo į Moldaviją, kur įsibrovėlius nugalėjo Moldavijos valdovas Stefanas III, o chanas Mengli I Girėjus nugalėjo Didžiosios Ordos chano Achmato kariuomenę. Trumpai pabuvęs Krymo chanu Džanibekas buvo priverstas trauktis.
RK3116
Kelias prasideda Saločiuose, sankryžoje su. Kelias eina Pasvalio rajone. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Saločiai, Žadeikoniai, Telžiai. Kelias baigiasi Telžiuose, sankryžoje su.
Džanibekas (Astrachanės chanas)
Astrachanės chanas
Galbūt vėliau jis persikėlė į Nogajų Ordą, atsižvelgiant į jų blogus santykius su Maskva. 1514 m., remiamas Bija Alchagiro, jis nuvertė savo brolį Abdulkerimą ir užėmė Chadžitarchaną. Tais pačiais metais jis pasisakė prieš Šeichmachometą, Alchagiro varžovą dėl valdžios Nogajų Ordoje. Dėl nežinomų priežasčių jis nelaukė Nogajų Ordos paramos ir nužygiavo į Šeichmachometo valdas. Pastarasis pabėgo be kovos, o jo turtas ir ulusas atiteko Džanibekui.
1515 m. kovojo su Tiumenės chanu Chadži Achmadu. Plėšė žemes prie Kumos ir Tereko upių. Pasodino į sostą Ak Kubeką, pripažinusį Džanibeko viršenybę. Priešinosi Algachiro ketinimams sustiprinti savo įtaką chanatui.
1519 m. Nogajų Ordą sumušė kazachų chanas Haknazaras, tai pagerino Džanibeko padėtį.
Manoma, 1521 m. balandžio–rugpjūčio mėn. Džanibekas žuvo mūšyje su nogajais. Sostas atiteko Huseinui.
Vladas Ulinauskas
Vladas Ulinauskas (mirė 2007 m. rugpjūčio 17 d.) – Lietuvos futbolo treneris.
Biografija
Treniravo „Atlanto“, „Bangos“ komandas, dirbo Klaipėdos ir Kauno futbolo mokyklose.
Sigitas Žvirblis
Sigitas Žvirblis (g. 1961 m. rugpjūčio 16 d. Vaškuose) – buvęs Lietuvos futbolininkas, verslininkas.
Biografija
1979 m. baigė Panevėžio internatinę sporto mokyklą. 1979–1983 m. studijavo Kauno kūno kultūros institute. 1988–1994 m. dirbo kooperatyve „Lietuvos suvenyras“, nuo 1990 m. jam vadovavo. 1994 m. tapo užsienio kapitalo įmonės UAB „Intersurgical“ generalinis direktorius.
Matas Miškinis
Matas Miškinis (g. 2005 m. spalio 12 d.) – Lietuvos futbolininkas, saugasd. Atstovauja Marijampolės „Sūduvai“ ir U-17 Lietuvos futbolo rinktinei.
Karjera
Marijampolės futbolo mokyklos auklėtinis. Žaisdavo FC Sūduva, bei Marijampolės FC ekipose, dalyvavo Elitinės jaunių lygos kovose.
2020 m. pradėtas kviesti į Sūduva B ekipą, kuri dalyvavo Antros lygos, Pietų zonos pirmenybėse.
Pirmą kartą pagrindinei Sūduvos komandai atstovavo 2021 m. sezone. Debiutavo 2021 m. kovo 7 d. rungtynėse prieš FK Panevėžys. Sužaidė 4 minutes. Tuo metu žaidėjui buvo 15 metų ir 116 dienų. Tai vienas jauniausių A lygos debiutantų per visą aukščiausios lygos istoriją (skaičiuojant nuo 1990 m.).
Pasiekimai
FK Sūduva Marijampolė
RK3117
RK3117 – rajoninis kelias, jungiantis Tetirvinus ir Žilpamūšį. Kelio ilgis – 9 km, visas kelias yra dengtas žvyru, išskyrus Žilpamūšyje.
Kelias prasideda Tetirvinuose, sankryžoje su. Kelias eina Pasvalio rajone. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Tetirvinai, Puodžiai, Žilpamūšis. Kelias baigiasi Žilpamūšyje.