cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Didžiojo Sen Bernaro perėja
Šia perėja keliai driekėsi nuo senovės: nuo IV a. pr. m. e. ja naudojosi keltų gentys, perėja minima romėnų kaip Poeninus arba Poenini (šis pavadinamas, matyt, kilęs ne nuo pūnų (=Hanibalo), kurie per ją niekad nesikėlė, o nuo senovės keltų žodžio kalnams *peninus). 57 m. pr. m. e. šią perėją bandė užkariauti Cezario karvedys Servijus Galba, bet galiausiai tą pavyko padaryti Augustui. Čia pastatyta tvirtovė, o vėliau – Jupiterio šventykla. 1049 m. atidaryta Sen Bernaro perėjos užeiga, veikianti iki šiol. Jos įkūrėjas, vienuolis Bernaras de Mentonas XVII a. paskelbtas šventuoju, alpinistų, žygeivių globėju. Užeigą prižiūrintys vienuoliai taip pat užsiimdavo keliautojų gelbėjimu (tam naudodavo šunis senbernarus). 1800 m. pro šią perėją Napoleonas įsiveržė į Italiją.
Pašešupio parkas
Pašešupio dendrologinę vertę turintis parkas – Marijampolės mieste, dešiniajame Šešupės upės krante, Degučių mikrorajone esantis parkas, valstybės saugoma gamtinė teritorija, turinti dendrologinę vertę. Prie vertingiausiųjų teritorijos vertybių priskiriami Šešupės paslėnio kraštovaizdis ir želdiniai. Užima 27,39 ha plotą.
Pašešupio parkas įkurtas XX a. pagal arch. Teklės Šešelgienės (1925–1982) ir inž. T. Jūro projektus. Parkas sodintas dviem etapais tarpukariu ir 1977-1987 m. 2007 m. parkas paskelbtas gamtos paveldo objektu.
Geografija
miniatiūra|right|Parko planas Pašešupio parkas yra pietvakarių Lietuvos žemumos srityje, Nemuno žemupio mažai miškingos agrarinės lygumos rajone, molingosios lygumos upėtajame kraštovaizdyje. Parkas su Šešupe, jos slėniu ir prie upės prisišliejusiais želdynais patenka į vadinamąjį regioninį migracijos koridorių. Kraštovaizdis sukultūrintas, jo teritorija yra urbanistinė, joje derinami tausojantis ir intensyvus kraštovaizdžio naudojimas. Parke Šešupės slėnis ir paslėnio želdiniai driekiasi lyguminiame miesto reljefe.
Parkas plyti Marijampolės miesto Degučių seniūnijoje. Teritorija vakaruose ir šiaurėje ribojasi su Šešupės pakrante ir sutampa su Marijampolės miesto riba. Priešingoje Šešupės pusėje įsikūrę Mokolai. Rytinėje pusėje parką riboja Parko gatvė, pietuose - R. Juknevičiaus gatvė ir prie jos esantys miesto pastatai. Parkas priskirtas mokslinės, kultūrinės ir memorialinės paskirties želdynams. Sukomponuota gausi rūšimis medžių ir krūmų augalija, atviros erdvės – vejos, takų su asfaltbetonio dangomis tinklas, tvenkinys su sala, paplūdimys, sporto aikštynas. Palei upę driekiasi mažalapių liepų alėja – pakrantės promenada, pasodinta dar prieš įrengiant parką. Parkas yra kraštovaizdžio stiliaus, atkartojantis natūralią gamtą. Atviros erdvės sudaro apie pusę parko ploto.
Parkas siaura paslėnio želdinių juosta jungiasi kitais miesto parkais, sukurdamas miesto žaliąją erdvę, prie kurios tiesiogiai šliejasi gyvenamieji namai, visuomeniniai ir kitos paskirties objektai. Artimoje parkui aplinkoje įsikūrę daugiabučiai gyvenamieji namai, įstaigos: „Žiburėlio“ mokykla daugiafunkcis centras, vaikų darželis-lopšelis „Šypsenėlė“, „Saulės“ pradinė mokykla, „Sūduvos“ gimnazija, Suaugusiųjų mokymo centras, Jaunimo mokykla, Profesinio rengimo centras. Už 200 m į šiaurės rytus nuo parko įsikūręs ARVI futbolo kompleksas.
Parko želdiniai
Dendrologiniame parke yra vertingų senų medžių, tvenkinių, kurie teikia estetinį pasigėrėjimą, sudaro palankią aplinką biologinei įvairovei. Čia auga apie 10 tūkst. įvairių rūšių medžių ir dekoratyvinių krūmų. Jame vyrauja vietinių veislių želdiniai: liepos, klevai, ąžuolai, beržai, alksniai, uosiai, pušys ir įvairių rūšių krūmai. Vakarinėje parko dalyje įsiterpęs vaismedžių sodas.
Parko vietinė ir introdukuotoji dendroflora: gaubtasėkliai – uosialapis klevas, platanalapis klevas (Acer pseudoplatanus „Purpurascens”), paprastasis kaštonas, juodalksnis, varpinė medlieva, juodavaisė aronija, paprastasis raugerškis, karpotasis beržas, baltoji sedula, paprastasis bukas (Fagus sylvatica), Fagus sylvatica „Purpurea”, pensilvaninis uosis (Fraxinus pennsylvanica), dygliuotasis šaltalankis, totorinis sausmedis (Lonicera tatarica), obelis (Malus sieboldii), pūslenis (Physocarpus opulifolius), juodoji tuopa (Populus niqra „Italica”), drebulė, kaukazinė slyva (Prunus cerasifera), vėlyvoji ieva, pelkinis ąžuolas, paprastasis ąžuolas, raudonasis ąžuolas, baltažiedė robinija, raukšlėtalapis erškėtis (Rosa rugosa), baltasis gluosnis (Salix alba „Tristis”), blindė, trapusis gluosnis, kininis gluosnis (Salix matsudana „Tortuosa”), žilvitinis karklas (Salix viminalis), juoduogis šeivamedis, raudonuogis šeivamedis, paprastasis šermukšnis, švedinis šermukšnis (Sorbus intermedia), mažalapė liepa, europinė liepa (Tilia × europaea); pušūnai – paprastoji eglė, dygioji eglė (Picea pungens „Koster”). miniatiūra|right|Lizdinė eglė, auganti parke
Parko atnaujinimas
Pagal Marijampolės miesto teritorijos bendrąjį planą, tai yra vienintelė Marijampolės mieste valstybės saugoma gamtinė teritorija, turinti dendrologinę vertę. Pastaruoju metu rekreacinė infrastruktūra buvo nuskurdinta, takai prastos būklės. Teritorija buvo šienaujama, drauge išnaikinant savaiminius sąžalynus ir išsaugant santykį tarp atvirų ir uždarų erdvių, laikas nuo laiko šalinant grėsmę keliančius ir ligų pažeistus medžius. 2014 m. minint M. Valančiaus blaivystės sąjūdžio 25-metį parko rytinėje dalyje prie tvenkinio Marijampolės jaunųjų valančiukų iniciatyva iš 25 pušelių suformuota Blaivystės alėja.
Adam and the Ants
„Adam and the Ants“ (liet. Adomas ir skruzdės) – britų new wave grupė, 1977 m. Londone (Anglija) įkurta Adamo Anto (g. Stuart Leslie Goddard) ir aktyviai veikusi iki 1980-ųjų pradžios. Gyvavimo pabaigoje turėjusi didelį komercinį pasisekimą. Viena iš tų, kurios buvo plačiai žinomos 70-ųjų pankroko perėjimo į new wave ir post-punk erą. Turėjusi didelės įtakos daugeliui britų popmuzikos atlikėjų (Elastica, Suede, Franz Ferdinand ir kt.). Nuo 1979 iki 1982 m. sukūrė vienuolika Jungtinės Karalystės hitų, iš kurių šeši Top 4-ukų singlai (du iš jų buvo Nr. 1 UK top 10). Grupės stilius labai originalus, išsiskiriantis dviguba būgnų ritmika. Pačiu populiarumo įkarščiu, jų sėkmė buvo stiprinama įspūdingais vaizdo klipais, kurių stilius – XVIII a. mados ir pantomimos pastišas. Tai ypač akivaizdu dviejų jų didžiausių 1981 m. hitų („Stand and Deliver“ ir „Prince Charming“) klipuose. Grupės įvaizdis, kūrinių prasmė ir dainų žodžiai dažnai iliustruoja šį įdomų požiūrį į istoriją.
Pašešupio parkas
Parko atnaujinimas
miniatiūra|right|Protestas prieš medžių kirtimą parke – raudonai pažymėti medžių kelmai
Adam and the Ants
Susikūrimas
Prieš „Adam and the Ants“, Adamas Antas grojo boso gitara užeigų grupėje „Bazooka Joe“, dabar visų pirma žinomoje tik kaip grupė, kurią „apšildė“ „Sex Pistols“ savo pirmuoju koncertu 1975 m. lapkričio 6 d. Londono menų koledže „Central Saint Martins“. Iškarto po šio įvykio Adamas paliko „Bazooka Joe“. Ir įkvėptas „Sex Pistols“ pavyzdžio, ėmėsi kurti savo grupės.
Pašešupio parkas
Parko atnaujinimas
Pašešupio parke prasidėję pirmieji darbai – krūmų ir medžių kirtimas, šakų genėjimas – sukėlė marijampoliečių nepasitenkinimą, arboristikos specialistų kritiką. Gyventojai pyko dėl kertamų brandžių ir gražių parko medžių, sunkiosios technikos darkomų pievelių ar grįžtančių perėti paukščių likimo. Teigiama, kad buvo aplaidžiai atliekami tvarkymo darbai, projekto pristatymai buvo organizuoti formaliai, nepasirūpinta apie alėjų medžių šaknyno apsaugą kasant tranšėjas būsimiems takams.
Adam and the Ants
Susikūrimas
1976 m liepos 3 d. Antas kartu su Andy Warren’as ir Lesteris Square (abu vėliau grojo grupėje „The Monochrome Set“) suburia grupę „The B-Sides“. Jie reguliariai koncertavo, tačiau trūko nuolatinio būgnininko ir niekaip nepavyko patekti į pagrindines Londono scenas. „The B-Sides“ įrašė Nancy Sinatros dainos „These Boots are Made for Walking“ punk versiją ir išsiskirstė. Tačiau būtent tuo laikotarpiu Adamas Antas užmezgė naudingų pažinčių su kylančios Londono punk scenos figūromis, ypač su Jordan, kuri dirbo Malcolmo McLareno ir Vivienne Westwood madingų rūbų parduotuvėje.
1977 m. balandį Adam’as pateko į „Siouxsie and the Banshees“ ir „The Violators“ koncertą Londono klube „The Roxy“, būtent čia jam ir gimė idėja įkurti „Adam and the Ants“.
1977 m. gegužės 5 d. Adamas, Lesteris Square (gitara), Andy Warrenas (bosinė gitara) ir Paulas Flannaganas (mušamieji) pirmą kartą koncertavo Muswell Hill, Londone. Tokia sudėtimi grupė įrašė ir „Plastic Surgery“ (kartu su kitomis septyniomis neišleistomis demonstracinėmis dainomis, vėliau išleistą piratiniame rinkinyje „Jubilee Demos“). Pats Adamas oficialiu grupės gimtadieniu įvardino 1977 m. gegužės 20 d. kada grupę palikusius Lesterį ir Flannaganą pakeitė Markas Ryanas su Kenny Morrisu, pastarasis grojo ir grupėje „Siouxsie and the Banshees“.
1977 m. spalį Marką Ryaną pakeitė Johnny Bivouacas.
Ankstyvieji įrašai
1978 m. sausio 23 d. grupė debiutavo radijo eteryje Johno Peelo]autorinės laidos metu. Sekančią dieną jie įrašo dainą „Deutscher Girls“, kuri yra ta pati, tik sustiprinta „Plastic Surgery“, su papildoma solo gitaros partija. Ši daina buvo skirta filmo „Jubiliejus“ garso takelui. Nuolat koncertuodami po Jungtinę Karalystę, dažnai kartu su „Siouxsie and the Banshees“, jie išlieka vis dar nepopuliarūs ir, dėl fetišistinių dainų tekstų bei teatrališkai sadomazochistinio įvaizdžio, nemėgiami britų muzikinės spaudos.
1978 m. „Adam and the Ants“ pasirašė sutartį su „Decca“ ir išleido savo pirmąjį singlą „Young Parisians“, susilaukusį įvairialypių atsiliepimų ir šiokios tokios sėkmės. Greičiausiai dėl to, kad netikėjo komercinėmis kolektyvo perspektyvomis, „Decca“ nutraukė sutartį. Galiausiai daugelis ankstyvųjų ir demonstracinių „Adam and the Ants“ įrašų buvo išleisti piratiniu būdu. Grupė išgyveno visą seriją pakeitimų kol nusistovėjo maždaug tokia sudėtis: Adamas Antas (vokalas ir gitara), Matthew Ashman (gitara), Andy Warrenas (bosinė gitara) ir Dave Barbarossa (mušamieji), tikėtina kad tokia sudėtimi jie ir išleido savo debiutinį albumą „Dirk Wears White Sox“ prieš Warrenui paliekant grupę ir prisijungiant prie Lesterio Square su „The Monochrome Set“.
Tarp 1978 ir 1979 m. „Adam and the Ants“ sudalyvavo trijose Johno Peelo laidose, kurios buvo išleistos 2001 m. pavadinimu „The Complete Radio 1 Sessions“.
Dirk Wears White Sox
1979 metų pabaigoje grupė išleido savo pirmąjį albumą „Dirk Wears White Sox“ („Do It“). Pavadinimas turi sąsajų su britų stiliaus ikona, garsiu aktoriumi ir rašytoju Dirku Bogardu. Albumas buvo ambicingas, niūrokos nuotaikos, pripildytas trūkčiojančių ritmų, kampuotų post-punk stiliaus gitaros rifų ir glam rock elementų Adam’o dainavime. Dainų tekstai nagrinėjo tokius klausimus kaip fetišizmas, istorinės asmenybės, tokios kaip Adolfas Hitleris, Džonas Kenedis ir Kleopatra, taip pat meno istorija, ypač futuristų. „Dirk Wears White Sox“ įgijo kultinės, tačiau ne komercinės sėkmės. Apskritai albumas buvo sutiktas be entuziazmo:
1983 metais Adamas atsikovojo autorines teises į „Dirk Wears White Sox“ ir išleido jį dar kartą, kitokia seka išdėstytomis ir remiksuotomis dainomis, taip pat su dainomis „Catholic Day“ ir „Day I Met God“, pakeitusiomis „Zerox“ ir „Kick“ bei nauja dainos „Cartrouble“ versija.
Tuoj po „Dirk Wears White Sox“ Adamas ir grupė pajuto, kad reikia pataisyti savo įvaizdį. Jie pasamdė „Sex Pistols“ vadybininką Malcolmą McLareną, kad šis jiems padėtų įgyti didesnio populiarumo. McLaren’as perrengė juos pseudopiratų apranga ir pasiūlė groti labiau prieinamą ir pop orientuotą ritminį pankroko variantą. Išklausę jo patarimų „Adam and the Ants“ ėmė rengti medžiagą naujam albumui. Tačiau, pasalūniškai įkalbėti McLareno, visi grupės nariai palieka Adam'ą ir sukuria naują grupę „Bow Wow Wow“ su vokaliste Annabella Lwin priešakyje.
Aleksandras Judickis
Aleksandras Judickis (? – 1677 m.) – LDK valstybinis veikėjas, karaliaus dvariškis, Rečico vaiskis, Josvainių seniūnas nuo 1664 metų, Minsko kaštelionas nuo 1672 metų.
Adam and the Ants
Kings of the Wild Frontier
Naujoji Adamo grupė, kurioje Marcas Pirronis (buvęs trumpalaikis „Siouxsie and the Banshees“, „The Models“, „Rema Rema“ ir „Cowboys International“ grupių narys) grojo gitara, Kevinas Mooneyus boso gitara ir du perkusininkai Terry Lee Miallis su Chrisu Hughesu (buvusiu „The Blitz Brothers“, ateityje tapusios „Tears for Fears“ prodiuseriu), įrašė albumą „Kings of the Wild Frontier“. Pirronis tapo įtakingu grupės nariu, ir kartu su Adam’u kūrė daugumą jų dainų. Albumą išleido „CBS“ ir jis netikėtai tapo milžiniškai populiariu Jungtinėje Karalystėje bei iškėlė grupę į naujai besiformuojančio subkultūrinio New Romantic judėjimo avangardą. 1981 m. sausio 24 d. „Kings of the Wild Frontier“ užėmė aukščiausią vietą labiausiai perkamų Didžiojoje Britanijoje albumų saraše.
Aleksandras Judickis
Biografija
Lietuvos bajorų Judickių giminės atstovas, herbo „Radwan“ savininkas. Rečicos stalininko Konstantino Judickio ir Cecilijos Jasenskaitės, Lietuvos didžiojo raštininko Mykolo Jasenskio ir Marinos Sapiegaitės dukters sūnus.
Adam and the Ants
Kings of the Wild Frontier
Albume buvo keletas singlų, pasiekusių populiarumo sąrašų viršūnes. 1980 spalį „Dog Eat Dog“ pakilo iki 4-os vietos Jungtinėje Karalystėje, 1981 sausį – „Antmusic“ iki 2-os kaip ir „Kings of the Wild Frontier“ 1981 kovą. Australijoje „Antmusic“ išbuvo sąrašo viršūnėje penkias savaites.
Aleksandras Judickis
Biografija
Iš Masalskio įsigijo Josvainių seniūniją, kurią vėliau perdavė sūnui Jurgiui Konstantinui. Elekciniame seime pasirašė nuo Vilniaus ir Minsko vaivadijų už Jono Kazimiero išrinkimą į Lenkijos karaliaus sostą. Buvo karaliaus armijos pulkininku ir Žemaitijos regimentu. 1655 metais jis pasižymėjo kovojant su švedais Žemaitijoje. Su savo įgula dalyvavo ATR-Maskvos kare 1654–1667 metais.
Valdė Ašmenos, Rečicos ir Slanimo pavietų žemes.
Šeima
Buvo vedę Haną Felicijoną Venžik-Rudskaitę, nuo tos santuokos turėjo tris sūnus: Rečicos pastalininkis ir Josvainių seniūnas Jurgis Konstantinas, Lucko kanauninkas Mikalojus ir Jonas Povilas.
Adam and the Ants
Prince Charming
1981 m. lapkritį „Adam and the Ants“ išleido kitą itin sėkmingą albumą „Prince Charming“. Iš šio albumo du singlai pasiekė aukščiausią sąrašų poziciją Jungtinėje Karalystėje. „Stand and Deliver“ pirmuoju išbuvo penkias savaites, sekdamas 4 savaites pirmuoju buvusį „Prince Charming“, 1982 sausį „Ant Rap“ pasiekė trečiąją poziciją.
Marija Šlapelienė
260px|right|thumb|Marija Šlapelienė su savo dukrelėmis [[Laimutė Šlapelytė-Graužinienė|Laimute (kairėje) ir Gražute (apie 1915 m.).]] Marija Šlapelienė-Piaseckaitė (1880 m. birželio 5 d. Vilniuje, Rusijos imperija – 1977 m. balandžio 4 d. Vilniuje) – Lietuvos knygininkė ir visuomenės veikėja.
Biografija
Gimė ir augo miestiečių šeimoje, baigė Vilniaus kilmingų mergaičių gimnaziją (dab. Užupio gimnazija). Giedojo Šv. arkangelo Rapolo bažnyčios chore, dirbo Petro Vileišio įsteigtame knygyne. Susipažino su gydytoju Jurgiu Šlapeliu ir 1905 m. už jo ištekėjo. Gimė dukterys Laimutė ir Gražutė, sūnūs Jurgis (mirė vaikystėje) ir Skaistutis. Dar lietuviškos spaudos draudimo metais siųsdavo savo straipsnelius į Rytprūsiuose leidžiamą laikraštį Naujienos. 1905 m. vaidino pirmajame lietuvių viešajame spektaklyje – Keturakio (Antano ir Juozo Vilkutaičių) komedijoje Amerika pirtyje, kuriame sukūrė Agotos vaidmenį. Ypač išgarsėjo 1906 m., kai Miko Petrausko parašytoje pirmojoje lietuviškoje operoje „Birutė“ atliko pagrindinę partiją.
1906 m. vasario 6 d. sutuoktiniai Marija ir Jurgis Šlapeliai įsteigė knygyną (dab. pastato adresas – Dominikonų g. 11), kuris netrukus tapo ir lietuvybės skleidimo židiniu. Vadovaujantį vaidmenį šiame knygų versle vaidino žmona Marija Šlapelienė. Knygynas užsiėmė ir leidybine veikla, išleido apie 50 knygų (daugiausiai vadovėlių mokykloms), kai kurias knygas skolindavo skaitymui – veikė ir kaip biblioteka. 1949 m. Lietuvos TSR valdžia knygyną nacionalizavo, turtas tapo būsimųjų Knygų rūmų pagrindu.
Atminimo įamžinimas
thumb|150 px|left|Marijos ir Jurgio Šlapelių antkapis
Pyragių valsčius
Pyragių valsčius (, nuo 1938 m. Amtsbezirk Nicklashagen) – Rytų Prūsijos administracinis teritorinis vienetas, gyvavęs 1874–1945 m. dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje. Priklausė Pilkalnio apskričiai. Valsčiaus centras buvo Pyragiuose.
Istorija
Suformuotas 1874 m. pagal 1872 m. priimtus „Apskričių nuostatus Prūsijos, Brandenburgo, Pomeranijos, Poznanės, Silezijos ir Saksonijos provincijoms“ iš 14 kaimo bendruomenių ir 3 dvaro apygardų. 1928 m. panaikintos visos dvaro apygardos: Mažųjų Kubilėlių ir Šilingių prijungtos prie Didžiųjų Kubilėlių kaimo bendruomenės (naujoji savivaldybė pavadinta Šilingių kaimo bendruomene), o Baragėlių prijungta prie Kaptainiškių kaimo. 1928–1945 m. Pyragių valsčių sudarė 14 kaimo bendruomenių: Barzdų, Dainių, Juodžiūnų, Kaptainiškių, Kaunonų, Kermušynų, Kišų, Pečinkių, Pyragių, Šilingių, Šimkūnų, Urbantaičių, Vėžupėlių ir Vėžupių.
Valsčius buvo pietrytinėje apskrities dalyje, Lietuvos pasienyje. Nuo Lietuvos valsčių skyrė Širvintos upė, nuo Stalupėnų apskrities – Rausvė. Valsčiumi tekėjo Vorupės, Vėžupės ir Paduodupės upeliai. Didžiausios gyvenvietės 1939 m. buvo Šimkūnai (261 gyv.), Dainiai (187 gyv.) ir Pyragiai (157 gyv.).
Sokulkos Šv. Antano Paduviečio parapija
'''Sokulkos Šv. Antano Paduviečio parapija'''  – parapija, įkurta 1592 m. sausio 6 dieną. Pirmoji bažnyčia Sokulkos mieste pastatyta 1565 m. Jos steigėjas buvo karalius Žygimantas Augustas, o 1592 m. sausio 6 d. karaliaus Zigmanto Vazos įsakymu įkurta parapija. 1796 m. medinė parapijos bažnyčia sudegė. Dabartinė mūrinė parapijos Sokulkos Šv. Antano bažnyčia pastatyta 1840–1848 metais. Parapijoje yra dvi koplyčios ir parapijos kapinės, kurios yra apie 200 m nuo bažnyčios ir užima 2 ha plotą.
Vilniaus-Molodečno elektros jungtis
Vilniaus-Molodečno elektros jungtis – tarpvalstybinė elektros jungtis tarp Lietuvos ir Baltarusijos.
The Art of Unix Programming
The Art of Unix Programming – 2003 m. išleista Eric S. Raymond knyga apie Unix programavimo kultūrą ir istoriją nuo šios operacinės sistemos ankstyvųjų dienų 1969 m. iki 2003 m., knygos išleidimo. Autorius aiškina Unix sistemą, filosofiją, programas, nusistovėjusias tradicijas, metodus ir kultūrą, lygindamas su kitomis operacinėmis sistemomis bei jų programavimo kultūra: Windows, Linux bei kitomis. Taip pat prie knygos šiek tiek prisidėjo įvairūs kiti žymūs Unix kūrėjai ar programuotojai.
Vilniaus-Molodečno elektros jungtis
Tai viena iš 12-os elektros jungčių tarp Lietuvos ir Baltarusijos bei viena iš penkių, kurios turi 330 kv nuolatinę elektros srovę. Iki 2018 m. tarpvalstybinę jungtį yra planuojama atjungti dėl brangaus ekspolatavimo. Tai viena iš dviejų aukštos įtampos jungčių tiekiančių energiją į Vilnių (kartu su 330 kv linija Vilnius-Lietuvos elektrinė).
The Art of Unix Programming
Šiuo metu knygos skaitmeninė versija platinama nemokamai pagal Creative Commons licenciją.
Kristina Šundov
(g. 1986 m. rugsėjo 17 d.) – Kroatijos futbolininkė, rungtyniauvusi Kroatijos rinktinėje.
Karjera
Kroatų kilmės žaidėja karjerą pradėjo gimtinėje, o vėliau bandę laimę užsienyje.
Žaidė Šveicarijoje (FFC Zuchwil 05, FC Rot-Schwarz Thun, FC Basel Frauen).
2012–2014 m. rungtyniavo Nyderlanduose, kur atstovavo SC Telstar VVNH.
Nuo 2014 m. žaidė Vokietijoje (MSV Duisburg ir Bayer 04 Leverkusen).
Nuo 2016 m. rungtyniavo Šveicarijoje, atstovavo Basel Frauen.
Rinktinė
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2003 m. Debiutinį įvartį pelnė 2019 m. rugpjūčio 29 d. Savivaldybės stadione, Šiauliuose rungtynėse prieš Lietuvos rinktinę. Po jos įvarčio rezultatas tapo 2-0 kroačių naudai, o rungtynes laimėjo Kroatija rezultatu 2-1.
Mažiuikiai
Mažiuikiai (, 1936–1938 m. Maschuiken, nuo 1938 m. Blockswalde, ) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Lazdynų, Šešupės dešiniajame krante.
Istorija
Iki 1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Lazdynų seniūnijai, 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Liepgalio domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Juknaičių valsčiaus kaimas. Tikintieji priklausė Lazdynų evangelikų liuteronų parapijai. 1905 m. Mažiuikiuose buvo 16 gyvenamųjų pastatų, 171 gyventojas, iš jų – 25 lietuviai (15 %; 7 katalikai).
Kaime veikė mokykla, įkurta 1812 m. kaip Juknaičių mokyklos filialas. Tarpukariu veikė lentpjūvė, perkėla per Šešupę. Į šiaurę nuo kaimo driekėsi Trapėnų-Lubonių giria, pietuose Šešupėn tekėjo Prūdupės upelis, už kurio, ant Šešupės kranto, stūksojo Užprūdžių piliakalnis (, Užprūdžių kaimo teritorijoje).
Vigantiškių karjeras
Vigantiškių karjeras – karjero tvenkinys Lietuvoje, Telšių rajone, 6 km į šiaurės vakarus nuo Telšių. Sudarytas išeksploatavus žvyro išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,38 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 157,6 m. Krantai žemi. Vandens perteklius nuteka 0,09 km ilgio kanalu į Gelžinupio upelį (Germanto ežero intakas). Iš vakarų prie tvenkinio prieina Pagermantės miškas, iš rytų – Džiuginėnų miškas. Šalia įsikūrę Vigantiškių ir Pagermančio kaimai.
Mažiuikiai
Istorija
Po Antrojo pasaulinio karo ar vėliau sovietmečiu išnyko, kaimo vietoje sovietmečiu ar XXI a. pradžioje pastatyta keletas naujų pastatų. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Aleksejevkos kaimo gyvenvietei.
Seritas
Seritas  – miestelis pietų Paragvajuje, Njeembuku departamente, Paranos pakrantėje, priešais Argentinos gyvenvietę Estansia Jahapę. Verčiamasi žemės ūkiu, žvejyba. Miestas įsikūręs kalvotoje Paranos pakrantėje, nuo to kilo ir vietovės pavadinimas (isp. cerrito – „kalvelė“).
Istorija
Seritas apygardos centru tapo 1939 m. Miestelyje buvo pastatytas paminklas diktatoriui Stresneriui, bet netrukus prieš jo pašalinimą iš valdžios 1989 m., žaibas paminklą sunaikino.
Casa de Portugal
CD „Casa de Portugal“, o trumpai „Casa de Portugal“, pilnu pavadinimu Clube Desportivo da Casa de Portugal em Macau – Makao futbolo klubas.
Istorija
Klubas įkurtas 2001 m. 2014 m. Antrame divizione buvo stipriausia ekipa.
2019 m. tapo antrojo diviziono nugalėtojais. Po sezono buvo perkelti į stipriausią šalies lygą.
Koburgas
Koburgas  – miestas Vokietijoje, Bavarijoje, Aukštutinėje Frankonijoje, ~100 km į šiaurę nuo Niurnbergo, Tiuringijos Miško priekalniuose, prie Ico upės. Metalo, elektrotechnikos, keramikos, popieriaus, medienos apdirbimo, siuvimo pramonė, mašinų (staklių, kompresorių) gamyba, verdamas alus. Vystomas turizmas. Veikia teatras.
Paveldas
Koburge išlikęs gausus architektūrinis paveldas:
Casa de Portugal
Istorija
2022 m. Elito divizione liko devintoje vietoje. Po sezono perkelti į žemesnį divizioną.
Koburgas
Istorija
Koburgas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1056 m. Nuo 1248 m. buvo Henebergo grafų rezidencija. Miesto teisės Koburgui suteiktos 1331 m. Nuo 1353 m. priklausė Vetinų giminės valdovams. XIX a. dėl ryšių su daugeliu karališkųjų Europos šeimų, Koburgas buvo svarbi valdovų susitikimų, apsilankymų vieta. 1920 m. miestas prijungtas prie Bavarijos. Koburgas 1929 m. tapo pirmuoju miestu, kuriame savivaldos rinkimus laimėjo nacių partija, o 1932 m. Koburgas pirmasis A. Hitlerį paskelbė miesto garbės piliečiu. Po Vokietijos padalinimo šalia miesto ėjo valstybinė siena, Koburgas beveik iš visų pusių buvo apsuptas VDR.
Casa de Portugal
Sezonai
Šaltiniai:
Atvirasis kodas (aviacija)
thumb|right|250px|Persėdimų terminalas [[Heathrow|Hitrou oro uoste]] thumb|right|250px|Vienas bilietas į kelis skrydžių maršrutus Atvirasis kodas, arba atvirojo kodo sutartis  – sutartis aviacijos versle tarp dviejų ar daugiau oro linijų bendrovių dėl bendros komercinių skrydžių eksploatacijos.
Istorija
Atvirojo kodo programą imta naudoti 1989 m. tarp Qantas ir American Airlines bendrovių. Skrydžių maršrutai driekėsi tiek tarp pačių JAV miestų, tiek ir tarp jų bei Australijos miestų dar prie užgimstant oro linijų aljansams. Pastarieji ilgainiui įdiegė, ištobulino bei suderino tarpusavyje ne tik atvirojo kodo, bet ir dažno keleivio programas.
Programos ypatybės
Šiuo atveju viena iš sandėrio pusių veikia kaip operatorius : Kita pusė (ją gali atstovauti kelios kompanijos) atlieka marketingo partnerių funkcijas – skrydžių operatoriaus reisams savo vardu parduoda bilietus. Skrydžių operatorių reisai gali būti nurodyti kaip įprastai, t. y., nurodant tik kompaniją-operatorių, arba naudojant bendrą dvigubą kodą, t. y., kartu su kompanijos-partnerės kodu. Partnerių kodai visada žymimi dvigubu kodu – operatoriaus kodas/partnerio kodas.
Skrydžių tvarkaraščiuose naudojamas oro transporto asociacijos IATA dviženklis kodas ir skrydžio numeris. Pvz., XX123 reiškia, kad skrydį nr.123 vykdo oro linijų bendrovė-operatorius XX, o bilietai į šį reisą buvo parduodami bendrovės-partnerės YY pagal kodą YY456 arba kaip bendrovės-partnerės ZZ pagal kodą ZZ7896. Tuo pasiekiamas geresnis susisiekimas su miestais per vienos skrydžių bendrovės maršrutų tinklą. Taip pat atpuola papildomų skrydžių poreikis, supaprastėja persėdimų procedūros, kadangi vykdomas vieningas užsakymas į kelis lėktuvus. Dauguma oro linijų bendrovių dalyvauja atvirojo kodo partnerystės su kitomis kompanijomis programoje. Tai pagrindinis oro linijų aljansų veiklos bruožas.
Skrydžių kompanijoms
thumb|right|250px|Londono oro uostų, geležinkelio ir metro stočių vieninga sistema thumb|right|250px|Tramvajus JAV [[Detroitas|Detroito oro uosto terminale]]
Mišri transporto sistema
Atvirasis kodas plačiai naudojamas ir tarp aviacijos bei antžeminio transporto bendrovių. Pavyzdys: vieninga Rail & Fly sistema, apjungianti aviaciją su geležinkeliu. Abiejų rūšių transporto bendrovės siekia maksimaliai suderinti tarpusavio kelionių tvarkaraščius, rasti optimalius persėdimų variantus, naudoti vieningus kelionių bilietus. Tam IATA organizacija yra indeksavusi geležinkelių stotis. Europoje ši sistema tokių pervežimų rinką yra padalijusi atskirai. Užsienyje „bendri“ bilietai parduodami pigiau, kad pritraukti daugiau klientų. Tuo tarpu vietiniai negali nusipirkti tokių daug pigesnių bilietų, nes klientai įleidžiami į lėktuvą su sąlygą, jog turi galiojantį traukinio bilietą kitoje šalyje.
Chang'e 4
Chang’e 4 – Kinijoje sukurtas kosminis zondas, skirtas Mėnulio ir kosminės erdvės tyrinėjimams. 2019 m. sausio 3 d. šis zondas pateko į kosmonautikos istoriją – jis buvo pirmas žmogaus pagamintas objektas, sėkmingai nusileidęs Mėnulio nematomoje pusėje.
miniatiūra|250px|left|Misijos komunikacijos schema per orbitinį ryšių palydovą „Queqiao“
„Chang’e 4“ susideda iš nusileidimo modulio ir mėnuleigio „Yutu 2“. Nusileidimo modulio masė – 1 200 kg, mėnuleigio masė – 140 kg, jo išmatavimai – 1,5 × 1,0 × 1,0 m. Numatytas veikimo laikas – mažiausiai trys mėnesiai.
Misija
Chang’e 4 yra Kinijos Mėnulio tyrimų programos dalis, tęsianti „Chang'e 3“ misijos veiklą, kurios metu 2013 m. pabaigoje į Žemės palydovą buvo nugabentas mėnuleigis „Yutu“. Jis dvejus metus bei septynis mėnesius – gerokai ilgiau nei planuota – tyrinėjo Mėnulio paviršių. Po „Chang’e 4“ misijos Kinija planuoja nusiųsti mėnuleigį „Chang'e 5“, kuris paimtų ir pargabentų į Žemę grunto mėginių.
Kinų zondas „Chang’e 4“ buvo paleistas 2018 m. gruodžio 7 d. su „Long March 3B“ raketa iš Kinijos pietvakariuose esančio Sičuano palydovų leidimo centro. Zondas nusileido Von Kármán krateryje Pietų ašigalio-Eitkeno baseino rytiniame pakraštyje, iš kur atsiuntė apylinkių nuotrauką. Ryšiui su valdymo centru Žemėje palaikyti naudojamas orbitinis palydovas „Queqiao“, kuris iš anksto, gegužės 21 d., buvo pristaytas į Lagranžo tašką L2. Priešingai, nei į Žemę nuolat atgręžtoje pusėje, kur esama daug nusileidimui tinkamų lygumų, zondas nutūpė regione, pasižyminčiame itin kalnuotu ir raižytu paviršiumi. Be to, čia jis patyrė -190 °C aplinkos temperatūros poveikį.
Per šią misiją suplanuota atlikti įvairius eksperimentus. Tarp jų – žemo dažnio radijo bangų astronominiai tyrimai, kuriuos patogu atlikti iš Mėnulio nematomosios pusės, nes joje nepasireiškia iš Žemės sklindantys trikdžiai. Taip pat atliekama nusileidimo rajono topografija, tiriami vietos mineralai, matuojama spinduliuotė. Numatyta nejudraus zondo konteineryje sudaiginti augalų sėklų ir atlikti fotosintezės bandymus bei išauginti iš kiaušinėlių šilkverpių lervų.
Nacionalinis konventas
thumb|Paveikslas, vaizduojantis [[Liudviko XVI teismas|Liudviko XVI teismą Nacionaliniame konvente]] Nacionalinis konventas – aukščiausioji Prancūzijos įstatymų leidžiamoji ir vykdomoji institucija. Įkurta 1792 m. rugsėjo 20 d. per Prancūzijos revoliuciją. Veikė iki 1795 m. spalio 26 d., kai jį pakeitė Direktorija.
Nacionalinis konventas turėjo tiek įstatymų leidžiamąją, tiek ir vykdomąją, iš dalies ir teisminę valdžią, jo valdžios neribojo jokie įstatymai.
Istorija
Rinkimus į Nacionalinį konventą, kuris turėjo sudaryti naują konstituciją, paskelbė Įstatymų leidžiamasis susirinkimas 1792 m. rugpjūčio 10 d. Rinkėjams galiojo amžiaus cenzas (bent 25 m., vėliau pakeista į bent 21 m.), sėslumo cenzas (bent 1 m.), jie turėjo gyventi iš savo darbo.
Pirmasis posėdis įvyko 1792 m. rugsėjo 20 d. Rugsėjo 21 d. Konventas panaikino monarchiją ir paskelbė Prancūziją respublika. Rugsėjo 22 d. buvo paskelbta, kad dokumentai nuo tol bus datuojami nuo pirmųjų Prancūzijos Respublikos metų (l’an premier de la République française).
1793 m. sausio 16 d. Konventas, reikalaujant montanjarams, paskelbė karaliui Liudvikui XVI mirties bausmę už valstybės išdavystę. Sausio 21 d. karalius buvo giljotinuotas Revoliucijos (dab. Santarvės) aikštėje Paryžiuje.
1793 m. balandžio 6 d. Nacionalinis konventas įkūrė Visuomenės gelbėjimo komitetą.
Nacionalinis konventas baigė darbą 1795 m. spalio 26 d., kai įsigaliojo 1795 m. Prancūzijos Konstitucija.
Puerto Barijosas
Puerto Barijosas  – miestas rytų Gvatemaloje, prie Hondūro įlankos (tiksliau jos dalies – Amatikės įlankos), 297 km į šiaurės rytus nuo Gvatemalos miesto. Isabalio departamento centras. Yra oro uostas, svarbus jūrų uostas prie Karibų jūros (eksportuojami bananai, ananasai, kava, kita žemės ūkio produkcija). Tiesa, dabar dauguma jūrinės apyvartos eina per gretimą Santo Tomas de Kastilijos uostą. Plentas link Ramiojo vandenyno pakrantės.
Dauguma miesto gyventojų yra afrikiečių kilmės – tai garifūnai ir išeiviai iš Vest Indijos, čia atkeliavę dirbti plantacijose ir uosto krovos darbuose. Puerto Barijoso krantinėje kartais apsilanko kruiziniai laivai. Iš miesto rengiamos ekspedicijos į aplinkinius turistinius objektus – senovės majų miestą Kirigvą, San Felipe de Laros fortą prie Dulsės upės, garfūnų kultūros centrą Livingstoną.
Peteris Leko
Peteris Leko (g. 1979 m. rugsėjo 8 d.) – Jugoslavijoje gimęs Vengrijos šachmatų didmeistris, eilės pasaulio elitinių turnyrų nugalėtojas bei prizininkas. 14 metų tapo didmeistriu. 2004 m. žaidė mačą dėl pasaulio čempiono titulo su V. Kramniku, kurį baigė lygiosiomis – 7 : 7, bet čempionu pagal nuostatus liko V. Kramnikas. Pagal reitingą 2003 m. balandžio mėn. buvo 4-as pasaulyje.
Jaunystė
200px |thumb|left|Peteris Leko [[1992 m. Duisburge ]] Peteris Leko gimė šiaurės Serbijoje, Suboticoje. Kai jam buvo vieneri, tėvai persikėlė į Segedą (Vengrija). Žaisti šachmatais išmokė tėvas, kai jam dar nebuvo pilnų 7-erių metukų. Būdamas 11-kos, jau buvo apsisprendęs tapti šachmatų profesionalu. Jis laikomas stebuklingu vaiku: tapo didmeistriu turėdamas 14 m. 4 mėn. ir 22 d. Tuomet tai buvo pirmasis pasaulyje, jaunesnis nei 15-os metų, didmeistris. Jis, pagal amžių, lenkė Robertą Fišerį, tapusį didmeistriu 1958 m. ir Juditą Polgar, tapusią 1991 m. Nuo 15-kos metų amžiaus jis yra pastovus pasaulio čempionatų ciklų ir elitinių turnyrų dalyvis.
Jaunimo
1992 m. Rimavska Sobotoje vykusiame Europos jaunių šachmatų čempionate, amžiaus grupėje iki 14 metų, tapo čempionu.
1994 m. Segede vykusiame pasaulio jaunių čempionate, grupėje iki 16 metų, laimėjo auksą.
Iki 2007 m.
Pagal „Prahos susivienijimo planą“, siekiantį apjungti abu pasaulio čempionatus, atsiradusius po 1993 m. skilimo, P. Leko 2002 m. laimėjo Dortmunde surengtą atrankos turnyrą ir įgijo teisę žaisti mačą su V. Kramniku. Buvo numatyta, kad šio mačo nugalėtojas vėliau turėtų varžytis su rengiamo mačo tarp FIDE pasaulio čempiono ir G. Kasparovo nugalėtoju. Taip turėjo išaiškėti neginčijamas pasaulio šachmatų čempionas. Po kelių atidėjimų V. Kramniko ir P. Leko mačas įvyko Šveicarijos Brisago mieste.
P. Leko buvo arti pasaulio čempiono titulo: likus paskutinei partijai pirmavo rezultatu 7 : 6, bet titulas išslydo, pralaimėjus paskutinę mačo partiją, nes varžybų nuostatuose buvo punktas, kad pasibaigus mačui lygiosiomis (7 : 7), V. Kramnikas lieka pasaulio čempionu.
2005 m. jį, kaip 2004 m. pasaulio klasikinių šachmatų čempionato mačo dalyvį, pakvietė į San Luise vykusį FIDE pasaulio čempionato turnyrą. Ten tarp 8 dalyvių, surinkęs 6½ taško iš 14 galimų, buvo 5-as. Tačiau to pakako, kad patektų į 2007 m. Kandidatų mačus. Čia (6-ių partijų) 1-ame mače nugalėjo M. Gurevičių 3½ : ½ (+3−0=1), 2-ame rate – E. Barejevą 3½ : 1½ (+2−0=3) ir pateko į Meksike vykusį 2007 m. pasaulio šachmatų čempionato turnyrą. Čia P. Leko liko 4-as (7 iš 14 (+2−2=10)).
Po 2007 m.
P. Leko užėmė tik 6-ą vietą 2008–2009 m. Didžiojo prizo varžybose,. Be to, nedalyvavo 2009 m. Pasaulio taurėje, todėl nepateko į Kazanėje surengtus 2011 m. Kandidatų mačus.
Po to sekė nesėkmė 2011 m. Chanty Mansijske vykusioje pasaulio taurėje, kurios pirmajame rate jį eliminavo jaunas JAV didmeistris S. Šanklandas.
Į 2014 m. ciklą bandė patekti per 2012 m. prasidėjusias Didžiojo prizo varžybas, bet nesėkmingai. 2012 m Didžiojo prizo turnyrą Londone pradėjo kukliai – 6 taškai iš 11-kos, 5-as, 80 balų. Kituose turnyruose irgi nesisekė: Taškente surinko 5½ iš 11 (+1 -1 =9), Cuge – 5 iš 11 (+0 -1 =10) – abiejuose po 50 balų, o 2013 m. Pekine šiek tiek geriau – 6 taškai iš 11 ir 100 balų. Susumavus trijų susitikimų balus, jų susidarė – 230 ir tai tik 12-oji bendroji vietą, tad į 2014 m. kandidatų turnyrą nepateko. Jis dar galėjo į 2014 m. kandidatų turnyrą patekti per Pasaulio taurės varžybas, į kurias pateko dėka savo aukšto reitingo. Tačiau nesisekė ir čia: laimėjęs pirmąjį mačą prieš Norvegijos didmeistrį L. Erlendą, pralaimėjo antrojo rato mačą Peru šachmatininkui Julio Ernesto Granda Zunigai.
Klasikiniai šachmatai
15-metis P. Leko 1995 m. pirmą kartą žaidė elitiniame turnyre (17-ta kategorija) Dortmunde ir, užėmęs 3-ią vietą pateikia nedidelę staigmeną. 1995–1997 m. laikotarpiu jis žaidžia sėkmingai, laimėdamas keletą DM turnyrų Danijoje, Kuboje ir Kolumbijoje (Jopalis (1997 m.) pradeda savo reputacijos auginimą.
1999 m. laimėjo (5 iš 7) pirmą elitinį turnyrą (19-os kategorijos) Dortmunde. Sekančiais metais Veik an Zėjėje 18-os kategorijos Koruso turnyre, atsilikęs 1½ taško nuo G. Kasparovo, kartu su V. Kramniku ir V. Anandu surinko vienodai (po 8 iš 13) taškų ir užėmė 3-ią vietą. 2000 metais 21-os kategorijos turnyre Linarese buvo 3-ias po G. Kasparovo ir V. Kramniko. Savo gerą formą išlaikė ir 2001 m., kai 21-os kategorijos turnyre Dortmunde buvo 3-ias (5½ iš 10).
2002 m. Eseno 17-os kategorijos turnyre pasidalijo 2–3-ią vietas po Veselino Topalovo ir Boriso Gelfando. 18-os kategorijos NAO meistrų turnyre Kanuose pasidalijo 3–6 vietas (4½ iš 9). 2002 m. užėmė 2-ą vietą (7 iš 9) 16-os kategorijos Eseno turnyre. Gerą formą išlaikė ir 2003 m. – aplenkęs V. Kramniką ir G. Kasparovą, laimėjo 20-os kategorijos Linareso turnyrą. Užėmė 3-ią vietą (5 iš 9) 17-os kategorijos didmeistrių turnyre „Talentas ir drasa“ Vengrijoje, bei buvo 2-as 2004 m. Linarese.
Netrukus po 2004 m. pasaulio čempionato mačo P. Leko 19-os kategorijos Veik an Zėjėje Koruso turnyre po V. Anando užima 2-ąją vietą (8 iš 13). , o 2005 m., aplenkęs V. Anandą, V. Topalovą ir V. Kramniką, laimi Koruso turnyrą (8½ iš 13). P. Leko tampa 5-uoju žaidėju per metus laimėjusiu visus „didžiojo trejeto“: Koruso, Linareso ir Dortmundo elitinius turnyrus. 2004 m. P. Leko, Tigrano Petrosiano atminimo turnyre, surinkęs vienodai taškų su Piotru Svidleriu, pustaškiu lenkdamas Garį Kasparovą, V. Anandą, Etjeną Bakhu ir Rafaelį Vaganianą, pagal papildomus rodiklius buvo 1-as.
Toliau iki 2006 m. kai jis pasidalijo 1–2 vietas 1-ame M. Talio atminimo turnyre, buvo šioks toks gerų rezultatų atoslūgis. 2007 m. Dortmunde, kur laimėjo V. Kramnikas pasidalija 2–4 vietas su J. Aleksejevu ir V. Anandu (4 iš 7). 2008 m. vėl laimi Dortmunde (4½ iš 7), o 2009 m., ten pat pasidalija 2–4-ą vietas. Po to buvo dar ilgesnis gerų rezultatų badas, kuris nutrūko laimėjus Rusijos klubinio čempionato medalius, o po to, 2012 m. iškovojus Sigemano ir Ko šachmatų turnyre, kur nugalėjo F. Karuanas, 2-ąją vietą (5 iš 7). Tais pačiais metais Dortmunde, kur pirmavo S. Karjakinas ir F. Karuana (abu po 6 iš 9), pasidalijo 3–6 vietas (5,5 iš 9). 2013 m. 20-os kategorijos Tata Steel turnyre buvo 5-as (7½ iš 13), o 19-os kategorijos turnyre Dortmunde (4½ iš 9) buvo 3–4-as.
Šachmatai 960
2001 m. Peteris Leko Maince, nugalėjęs aštuonių partijų mače Maiklą Adamsą rezultatu – 4½:3½, tapo pirmuoju neoficialiu Fišerio atsitiktinių šachmatų pasaulio čempionu. Prarado titulą 2003 m., kai jį  Maince vykusiame mače įveikė P. Svidleris 4½–3½.
Greitieji ir kiti turnyrai
P. Leko šiek tiek sėkmingiau žaidė greitųjų šachmatų turnyrus. 1999 metais Bordo laimėjo greitųjų šachmatų Didžiojo prizo varžybas, o po dvejų metų (2001) Nordhorne (Vokietija) nugalėjo greitųjų šachmatų varžybose.
2002 metais, Dubajuje jis laimėjo greitųjų Didžiojo prizo varžybas ir buvo 3-ias Monake. 2007 m. užėmė pirmąją vietą ACP greitųjų varžybose ir 2-as į 16-ajame Amber greitųjų turnyre. 2008 m. pasidalijo 3–5-as vietas Amber greitųjų turnyre ir buvo 6-as Amber, nežiūrint į lentą, turnyre, surinkęs pusę taško mažiau už 1–4 vietas pasidalijusius dalyvius.
Birželio 2013 m. Ukrainoje vykusiame Sberbank greitųjų šachmatų atvirajame turnyre užėmė 3-ią vietą (po S. Karjakino ir V. Topalovo). Tais pačiais metaisn, gruodžio mėn., surinkęs 5 iš 7, kartu su Vang Yue, pasidalijo 1–2 vietas Sporto Harmonijos pasaulio protinių žaidimų turnyre.
Pasaulio komandinis čempionatas
P. Leko pasaulio komandiniame šachmatų čempionate žaidė už Vengrijos rinktinę prie 1-os lentos 2001 m. Jerevane ir 2011 m. Ningbo (Kinija).
Europos komandiniai čempionatai
1992 m., kai jam tebuvo 13-ka metų, jau žaidė prie 4-os lentos už Vengrijos 3-ią rinktinę (+3 =4 -2). 1999 m., žaisdamas prie 1-os lentos už Vengrijos rinktinę laimėjo komandinį ir individualų sidabro medalius. Po ilgos pertraukos, dalyvaudamas prie 1-os lentos 2011 m. Europos komandiniame čempionate iškovojo komandinį bronzos medalį.
Europos klubų taurė
P. Leko žaidė už Budapešto Honvedą (1995–1996 m.) ir pirmaisiais metais, žaisdamas prie 2-os lentos, laimėjo komandinį sidabrą. Po ilgos pertraukos 2012 m., žaisdamas prie 3-ios lentos Maskvos DhSM-64 komandoje, laimėjo komandinę bronzą. 2013 m. žaide už Chanty Mansijsko Ugrą, kuri užėmė 6-ąją vietą.
Žaidimo stilius
P. Leko apie savo žaidimo stilių yra pasakęs:
„Aš mėgstu žaisti „švariai ir aiškiai“ ir nesu tas, kuris imasi nebūtinos rizikos. Aš labiau pasitikiu mūsų žaidimo logika, nei savo varžovo nervų tampymu. Mano mėgstamiausios pergalės yra tos, kuriose varžovui neaišku, kur jis suklydo.“
Til Schweiger
Tilis Švaigeris (, g. 1963 m. gruodžio 19 d. Algermisenas, Vokietija, Breisgau Freiburge) – vokiečių aktorius, režisierius, scenaristas ir prodiuseris.
Biografija
Vaikystę Tilis Švaigeris praleido nedideliame centrinės Vokietijos miestelyje Gysene mokytojų šeimoje. 1977 m. šeima persikėlė į Heseno miestelį Haichelheimą. Čia jis baigė vidurinę mokyklą ir sekdamas tėvų pėdomis, įstojo į germanistikos fakultetą, bet po dvejų metų mokslus metė. Atsisakęs mokytojo karjeros Tilis nutarė mokytis medicinoje technikume. Baigęs medicinos mokslus tarnavo Vokietijos kariuomenės daliniuose Olandijoje.
Aktoriaus karjerą Tilis pradėjo atsitiktinai. Draugė, kuri studijavo aktorystę, įtikino Tilį, kad jis turi aktoriaus talentą, įtikino jį įstoti į Kelno teatro mokyklą. 1986 m. Tilis Švaigeris sėkmingai baigė šią mokyklą.
Anglijos futbolo varžybos 2014–2015 m.
Anglijos futbolo varžybos 2014–2015 m.
Pusfinalio rungtynės
---
Finalo rungtynės
-
---
Til Schweiger
Kino karjera
Savo aktorinę karjerą Tilis Švaigeris pradėjo ne serialų epizodiniuose vaidmenyse, o įgarsindamas vokiškus pornografinius filmus. 1989 m. Tilis Švaigeris buvo pakviestas dirbti į Bonos teatrą.
1990 m. Tilis pradėjo kino aktoriaus karjerą populiariame seriale.
Tilio debiutinis pilnametražis filmas buvo 1991 m. komedija Manta, Manta. Debiutas buvo sėkmingas ir Tilis gavo „Geriausias jaunas aktorius 93“ premiją jaunųjų Vokietijos režisierių festivalyje. 1994 m. Tilis gavo pagrindinį vaidmenį filme Der bewegte Mann. Šio filmo dėka Tilis tapo žinomas visoje Vokietijoje.
1997 m. pasirodė filmas Beldžiant į dangaus vartus. Iki tol vaidinęs komedijose, šiame filme Tilis suvaidino draminį vaidmenį. Šis Tilio vaidmuo Maskvos kino festivalyje buvo įvertintas „Geriausias aktorius“ kategorijoje. Tilis šiame filme buvo ir prodiuseris bei scenarijaus bendraautoris. Pasižymėjo jis ir filme Bastard, Lenkijos filmų festivalyje pelnęs „Geriausias aktorius“ apdovanojimą. Tai buvo beprecedentis atvejis, kai apdovanojimą gavo ne lenkų kilmės aktorius.
1998 m. gimus trečiam vaikui, Tilis su šeima persikėlė gyventi į Holivudą ir čia filmavosi daugelyje filmų. Šio periodo žymiausiais filmais tapo Lenktynininkas (2001 m.), Kapų plėšikė Lara Kroft: gyvybės lopšys (2003 m.), Karalius Artūras ir Povandeninis kalėjimas (2004 m.).
Dėl daugybės pasiūlymų filmuotis ir nuolatinių išvykų, po dešimties metų laimingos santuokos bendras Tilio gyvenimas su Dana pradėjo griūti. Santuokos neišgelbėjo nei ketvirtas gimęs vaikas, nei persikėlimas į Vokietiją.
Tikrąjį savo talentą Tilis Švaigeris atskleidė 2005 m., kai ekranuose pasirodė jo filmas Basomis per grindinį, pasakojantis apie psichiatrinės ligoninės pacientę Lailą. Šiame filme Tilis suvaidino pagrindinį vaidmenį, parašė scenarijų, buvo režisieriumi ir prodiuseriu. Filmas Gražuoliukas (2007 m.) buvo vienas sėkmingiausių Tilio filmų, kurį per dvejus metus pažiūrėjo daugiau nei 6 mln. žiūrovų.
Nuo 2013, Schweiger gamina reklaminius filmus kartu su savo dukterimis.(Watchever,VHV)
Šeima
1995 m. Tilis vedė buvusią modelį, amerikietę Dana Karlson (g. 1968 m. vasario 29 d.). Iki 2004 m. šeima gyveno JAV, paskui persikėlė į Hamburg-Niendorfą Vokietijoje. 2005 m. lapkričio 21 d. išsiskyrė. Buvę sutuoktiniai susilaukė keturių vaikų:
Ovidijus Verbickas
Ovidijus Verbickas (g. 1993 m. liepos 4 d.) – Lietuvos futbolininkas, saugas.
Zenitas
Profesionalo karjerą pradėjo 2012 m. Sankt Peterburgo „Zenito“ dublerių komandoje. Su pagrindine „Zenito“ komanda dalyvavo 2012 m. UEFA Čempionų lygos varžybose.
FK Atlantas
Neįsitvirtinęs Rusijoje, Ovidijus Verbickas grįžo į Lietuvą, 2014 m. rungtyniavo Klaipėdos „Atlante“.
Marbella FC
2015 m. trumpai žaidė Ispanijos Segunda División B klube Marbella FC.
FK Atlantas
2015 m. vasarą grįžo į Atlantą. 2016 m. ir toliau rungtyniavo Atlante.
FK Sūduva
2017 m. prisijungė prie Marijampolės „Sūduvos“, su kuria laimėjo A lygą. 2018 ir 2019 m. šį pasiekimą pavyko pakartoti. Atstovaudamas Marijampolės „Sūduvai“ tris kartus tapo šalies čempionu.
2020 m. sausį tapo aišku, kad Ovidijus Verbickas palieka Marijampolės „Sūduvą“.
2021 m. sezonas
Nuo 2021 m. pradžios žaidė Žalgiryje.
2022 m. sezonas
2022 m. sausio mėn. pranešta, kad O. Verbickas lieka „Žalgiryje“. 2022 m. kovo 4 d. rungtynėse prieš „Jonavos“ klubą pasižymėjo pelnydamas įvartį, o žalgiriečiai sutriuškino varžovus rezultatu 6:0. Gavo traumą ir pralaido dalį sezono. Nerungtyniavo liepos ir rugpjūčio mėnesiais.
2023 m. sezonas
2023 m. sausio 8 d. tapo žinoma, kad ir toliau atstovaus „Žalgiriui“ klubui.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Rinktinės
Nuo 2016 m. Ovidijus Verbickas kviečiamas į Lietuvos rinktinę (2011–2014 m. atstovavo jaunimo komandoms).
M1917
M1917 – amerikiečių lengvasis tankas, gamintas pagal prancūzišką Renault FT licenziją bei tapęs pirmuoju masiškai gamintu amerikietišku tanku. Jis pradėtas gaminti pačioje I pasaulinio karo pabaigoje, iš viso buvo užsakyta 4400 vnt., tačiau spėta pagaminti tik apie 950, bet ir tiek į karo veiksmus nespėjo atvykti. Apie 1920 m. įtraukti į tarnybą, nuo 1930 m. palaipsniui pradėti nurašyti.
Istorija
Bendrą su prancūzais tanko projektą pavadinę „6 tonų specialaus traktoriaus sukūrimo projektu“, amerikiečiai perdavė gautus brėžinius privačioms bendrovėms. Tačiau buvo susidurta su didele problema, Renault brėžiniai daryti naudojant metrinę matų sistemą, tuo tarpu amerikiečiai naudojo imperinę matų sistemą.
Įkurta JAV lengvųjų tankų brigada tikėjosi pirmųjų 300 vnt. M1917 sulaukti jau 1918 m. balandį, bet dėl matavimo vienetų skirtumo brėžiniuose, juos pasirengta gaminti tik metų pabaigoje, lapkritį. Dėl tokių nesklandumų, prancūzai JAV korpusą vasarą aprūpino 144 Renault FT lengvaisiais tankais.
Jau pasibaigus karui: Van Dorn Iron Works, Maxwell Motor co ir C. L. Best. co pagamino apie 950 M1917. 374 vnt. turėjo 37 mm patranką, 526 vnt. kulkosvaidį, 50 vnt. vado tankų buvo aprūpinti radijo įranga.
Be 950 M1917 amerikiečiai iš karo atsivežė į JAV dar apie 200 Renault FT.
Operacijos
1920 m. birželį iš karo Europoje sugrįžęs tankų korpusas buvo išformuotas, tankai perduoti pėstininkams. Dalis tankų užkonservuojami, dalis sunaikinama.
1927 m. penki M1917, su JAV jūrų pėstininkų ekspedicinėmis pajėgomis, buvo išvežti į Tiandziną. 1928 m. kariai sugrįžo, žinių apie tankų panaudojimą nėra.
1932 m. birželio mėnesį 6 tankai dalyvavo JAV sostinėje Vašingtone vykusiame I pasaulinio karo veteranų marše.
1940 m. Kanados ginkluotosios pajėgos nusipirko 250 šių tankų, už metalo laužo kainą (apie 240 dolerių už vienetą), su tikslu juos panaudoti vietoje taikinių vykdant karių apmokymus.
Išlikę tankai
Šiuo metu užfiksuoti išlikę dvidešimt M1917 tankų.
Serbijos vyrų vandensvydžio rinktinė
Serbijos vyrų vandensvydžio rinktinė – nacionalinė komanda, kuri atstovauja Serbijai oficialiose vandensvydžio varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Serbijos vandensvydžio asociacija.
Sokulkos Švč. Kristaus Kūno ir Kraujo parapija
'''Sokulkos Švč. Kristaus Kūno ir Kraujo parapija''' - parapija įkurta 1987 m. birželio 12 d. Sokulkos mieste. 1993 m. pastatyta parapijos centru esanti Sokulkos Švč. Kristaus Kūno ir Kraujo bažnyčia.
CarVertical
carVertical – lietuvių įkurta informacinių technologijų kompanija, plėtojanti pasaulinį decentralizuotą automobilių istorijos duomenų registrą.
Patikrinti automobilį galima „carVertical“ interneto svetainėje, taip pat „Android“ ir iOS įrenginiams skirtose mobiliosiose programėlėse.