cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Buriavimas sausumoje
Vėjaračių klasifikacija
„Blokart Klasės“ vėjaračiai yra patys mažiausi – jų ilgis siekia tik 1,65 m. Ši klasė buvo sukurta 2001 m. N. Zelandijoje ir labai sparčiai išpopuliarėjo visuose žemynuose. Šios klasės vėjaračiai yra mėgstami buriavimo mėgėjų dėl vieningos konstrukcijos – lemiamas pergalės faktorius yra vairininkas, o ne inventoriaus tobulumas; manevringumo, kuris nereikalauja didelių erdvių buriavimui; prieinamumo - sulankstytas vėjaratis sveria tik 30 kg ir užima labai mažai vietos.
Lietuvos čempionatas
Iki šiol buriavimo sausumoje čempionatai Lietuvoje nebuvo rengiami. Pirmasis Lietuvos buriavimo sausumoje čempionatas buvo suorganizuotas 2007 m. Lapkričio 17-18 d. Kuršių Nerijoje, Nidos aerodrome. Blokart klasės vėjaračių vairininkai iš Lietuvos ir kitų šalių varžėsi trijose svorio kategorijose: lengvasvorių (iki 65 kg), vidutinio svorio (65-90 kg) ir sunkiasvorių (virš 90 kg). Čempionate dalyvavo svečiai iš Estijos ir Nyderlandų.
Skarulių pilkapiai
Skarulių pilkapiai – pilkapiai, esantys Jonavoje (Skaruliai, Kauno apskritis). Pilkapių vieta 2005 metais Kultūros ministro įsakymu buvo paskelbta valstybės saugoma nekilnojamąja kultūros vertybe. Jos apsaugos tikslas – saugoti moksliniam ir viešam pažinimui ir naudojimui. 1990 m. buvo rasta lipdyto puodo šukė (grublėtu paviršiumi). Už priežiūrą atsakingas Kultūros paveldo departamento prie Kultūros ministerijos Kauno teritorinis padalinys.
Ežerinis meldas
Ežerinis meldas (Schoenoplectus lacustris) – viksvuolinių (Cyperaceae) šeimos augalų rūšis.
Stiebas status, iki 2,5 m aukščio ir 15 mm skersmens, beveik belapis. Šakniastiebiai vešlūs, šliaužiojantys. Žiedynas sudarytas iš daugelio kotuotų varpučių. Vaisius – riešutas. Auga ežerų, upių pakrantėse, šlapynėse. Sudaro tankius sąžalynus. Lietuvoje labai dažnas.
thumb|left|200px|Ežerinis meldas
Alanas Chošnau
Alanas Chošnau (pilnas vardas Alanas Ibrahimas Chošnau; g. 1974 m. liepos 11 d. Vilniuje) – Lietuvos muzikos atlikėjas, 1992–2002 m. ir 2014–2018 m. „Naktinių person ų“ narys.
Biografija
Alanas 7 metus kartu su tėvais gyveno Bagdade. Lietuvių kalbos tuo metu nemokėjo, kalbėjo tik arabiškai.
1995 m. baigė Užsienio kalbų ir ekonomikos koledžą.
„Naktinės personos“
Muzikinę karjerą pradėjo 1992 m. gegužės mėn. pop grupėje „Naktinės personos“ kartu su Aru Vėberiu.
1997 m. pavasarį vyko grupės „Naktinės personos“ koncertinis turas po Lietuvą, tačiau vienos kelionės metu grupės nariai nesuvaldė dideliu greičiu skriejančio automobilio ir pateko į avariją. A. Chošnau ligoninėje buvo priverstas išbūti ilgiau nei pusę metų.
1999 m. lapkričio mėn. išvyko į Iraką aplankyti tėvo, kurio garbei pasivadino Ibrahimu. Tris mėnesius apie dainininką nebuvo jokių žinių, o jam grįžus pradėjo sklisti kalbos, kad grupė „Naktinės Personos“ gali iširti. Išvykoje aplankė Omaną, Jemeną ir Iraką. Kaip tik tuo metu kai kuriose dainose atsiranda rytietiškų motyvų, kas tikriausiai buvo išvykos į Iraką įtaka (daina „Atleisk“, kurioje skamba temperamentinga flamenko gitara bei smuikas – prodiuseris Žeraldas Povilaitis).
2001 m. grupė „Naktinės Personos“ nutraukė muzikinę veiklą.
2014–2018 m. kartu su A. Vėberiu grupę atkūrė, tačiau veikla po ketverių metų nutrūko.
Solinė karjera
2002 m. gegužės mėn. pradėjo pirmojo solinio albumo įrašus, rugsėjo mėn. radijo eteryje skambėjo pirmoji solinė A. Chošnau daina „Ar tai tu?“. 2002 m. lapkričio mėn. populiarumo sulaukė daina „Laiškas ant sniego“. Tais pačiais metais Alanas Chošnau sudalyvavo televizijos realybės šou „Akvariumas 2”.
2003 m. pradžioje pasirodė vaizdo klipas „Laiškas ant sniego“. Tais pačiais metais vasario mėn. išleistas pirmasis solinis albumas „Pusiau atmerktos akys“, už kurį 2003 m. rugpjūčio mėn. gavo Auksinio disko apdovanojimą.
2003 m. gruodį išleistas antrasis atlikėjo albumas „Mintimis su tavimi“. Lietuvos radijo muzikiniuose apdovanojimuose geriausia metų daina pripažintas A. Chošnau kūrinys „Laiškas ant sniego“.
2004 m. sausį „Radiocentro“ muzikiniuose apdovanojimuose išrinktas metų atlikėju. 2004 m. taip pat vyko koncertinis turas „Mintimis su tavimi“ po Lietuvą.
2004 m. liepos mėn. dalyvavo TV3 realybės šou „Džiunglės“ (Malaizija).
2005 m. vasarį išleistas trečiasis A. Chošnau albumas „Iš dangaus“, o 2005 m. gruodį – ketvirtasis – „Akustinis koncertas tamsoje“ (DVD, CD ir MC formatu).
2006 m. sausį „Radiocentro“ muzikiniuose apdovanojimuose metų atlikėju vėl išrenkamas A. Chošnau. Dalyvavo Karlshamno dainų festivalyje (Švedija), o Eurovizijos konkurso atrankoje sulaukė puikių įvertinimų, pristatęs su JAV prodiuseriais sukurtą r’n’b ritmais persmelktą dainą „The Heat“.
2007 m. išleistas studijinis albumas „Aš kaip ir tu“, kuriame eksperimentuojama su šokių muzika.
2008 m. vasario–birželio mėn. kartu su muzikos pedagoge Vaida Genyte dalyvavo LNK televizijos projekte „Žvaigždžių duetai 2“ ir laimėjo 2-ąją vietą.
2009 m. išleido studijinį albumą „Geri laikai“.
Asmeninis gyvenimas
2011 m. spalio mėn. vedė Valdą Rukštelytę, dabar Valda Chošnau.
Albumai
thumb|right|180px|Albumo „Aš kaip ir tu“ viršelis
2000 m. AFC Azijos taurė
'''2000 m. AFC Azijos taurė''' – dvyliktasis AFC Azijos taurės turnyras, 2000 m. spalio 12-29 d. vykęs Libane. Turnyre dalyvavo 12 komandų, kurios pradžioje buvo suskirstytos į 3 grupes. Čempionais tapo japonai, finale nugalėję čempionų titulą gynusius Saudo Arabijos futbolininkus.
Stadionai
Čempionato varžybos vyko 3 Libano stadionuose.
Įvarčių autoriai
6 įvarčiai
5 įvarčiai
3 įvarčiai
2 įvarčiai
1 įvartis
Į savo vartus
PETA
frame|right|PETA logotipas PETA ( – „Žmonės už etišką elgesį su gyvūnais“) – didžiausia pasaulyje už gyvūnų teises kovojanti tarptautinė organizacija, įkurta 1980 metais. PETA pasisako prieš intensyvią gyvulininkystę, kailinių žvėrelių ūkius, mokslinius bandymus su gyvūnais, cirkus, zoologijos sodus ir kitas pramogas. Palaiko Veganizmo idėjas.
Organizacija savo idėjoms skleisti rengia įvairius mitingus ir piketus, leidžia atsišaukimus, naudoja reklamą.
PETA kritikuojama dėl ryšių su teroristinėmis gyvūnų išlaisvinimo fronto organizacijomis.
Viena iš pagrindinių organizacijos veiklų yra gyvūnų priėmimas iš žmonių, taip pat benamių, sunkiai sužalotų ar nepagydomai sergančių gyvūnų rinkimas. Daliai gyvūnų organizacija randa naujus namus, o beviltiškai sergančius eutanazuoja.
Gegužės revoliucija
thumb|250px|Gegužės revoliucija (isp. La Revolución de Mayo) buvo pirmasis La Platos vicekaralystės, kuri užėmė dalį dabartinių Argentinos, Urugvajaus, Bolivijos ir Paragvajaus teritorijų, bandymas pasiekti nepriklausomybę.
PETA
2005 m. JAV įsikūrė Patient Advocates Against Peta (Ligonių advokatai prieš PETA) organizacija, vienijanti AIDS pacientų advokatus ir reikalaujanti, kad PETA nustotų trukdyti bandymams su gyvūnais, būtiniems vaistų nuo AIDS paieškai ir tyrimams. Prie jų prisidėjo ir JAV vartotojų teisių gynimo centras (Center for Consumer Freedom), metro iškabinęs plakatus, kuriuose vaizduojama laboratorinė pelė bei žmogus, ir užrašyta autentiška Ingrid Newkirk citata „net jei bandymai su gyvūnais duotų vaistus nuo AIDS, mes būtume prieš juos“. Organizacijos nuomone, tokie eksperimentai yra nenaudingi ir nepatikimi, nes dirbtinai gyvūnams sukeltos ligos nėra identiškos žmonių ligoms. Ji skatina tokias alternatyvas kaip tyrimai su embrioninėmis kamieninėmis ląstelėmis ir ląstelių tyrimai mėgintuvėlyje. PETA darbuotojai taip pat yra buvę skiepų tyrimų savanoriais.
Gegužės revoliucija
1810 m. gegužės 13 d. britų fregata, atvykusi į Montevidėjo uostą, patvirtino Buenos Airėse sklandžiusius gandus: Napoleonas Bonapartas įsiveržė į Ispaniją, nuvertė karalių Ferdinandą VII ir vietoje jo į sostą pastatė savo vyresnįjį brolį Juozapą Bonapartą. Tai reiškė, kad Ispanija atsidūrė prancūzų rankose ir iškilo puiki galimybė atsiskirti nuo savo metropolijos.
Gegužės 25-oji – Gegužės Revoliucijos diena (el Día de la Revolución de Mayo) – yra nacionalinė šventė ir ne darbo diena Argentinoje. Būtent ši diena pradeda Argentinos, kaip savarankiškos šalies istoriją.
Srovė (laikraštis)
Srovė – dvisavaitinis evangelikų liuteronų laikraštis, leistas 1931–1935 m. Kaune.
Istorija
Leistas lietuvių, latvių ir vokiečių kalba. Leido Lietuvos evangelikų liuteronų Pagalbos sąjunga. Spausdino Vilniaus spaustuvė Kaune. Išėjo 63 numeriai.
Rašė religijos, bažnyčios, kultūros klausimais, informavo apie šios religinės bendruomenės veiklą, spausdino žinias iš parapijų gyvenimo.
Redagavo E. Gavėnienė, E. Gintautaitė-Gudaitienė.
Chevrolet Tahoe
Chevrolet Tahoe ir GMC Yukon yra dideli General Motors visureigiai. Tahoe ir Yukon pakeitė Chevrolet Blazer ir GMC Jimmy. 1998 metais prie Yukon modelių linija papildyta prabangia Denali versija.
Jungtinėse Amerikos Valstijose Tahoe yra populiari alternatyva Ford Crown Victoria policijos automobiliui ypač kaimo vietovėse.
thumb|240px|left|2007 m. GMC Yukon Denali
Vidiškės
Vidiškės – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Ignalinos, prie kelio į Tverečių. Seniūnijos centras, gyvenvietėje dvi seniūnaitijos (Draugystės ir Melioratorių). Stovi Vidiškių Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčia (nuo 1906 m.), išlikęs XVIII a. Vidiškių dvaro kompleksas, kurį sudaro šeši statiniai. Tarp Varnio ežerėlio ir aukštam šlaite stovinčių dvaro rūmų plyti nemažas ūksmingas parkas. Veikia Vidiškių gimnazija, biblioteka, paštas (LT-30030).
miniatiūra|250px|left|Akmuo su įrašu „Vidiškės 1630“
Etimologija
Vidiškės – asmenvardinis vietovardis, priesagos -iškės vedinys iš asmenvardžio Vidas. XIX a. kaimas ir palivarkas vadinosi Vidiškėmis, o dvaras – Pšyjazne.
Istorija
miniatiūra|250px|left|Riboženklis kelyje
Istoriniuose šaltiniuose Vidiškės minimos nuo XVI a. XIX a. čia minimos kelios vietovės Švenčionių apskrityje: Linkmenų valsčiaus Drobiškio seniūnijoje buvo Vidiškių kaimas, valstybinis palivarkas ir viensėdis, o Daugėliškio valsčiuje – Pšyjaznės dvaras, kuriame buvo seniūnijos centras.
Sovietmečiu buvo apylinkės centras, paukštininkystės tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė. 1970 m. įkurta biblioteka.
2015 m. liepos 16 d. patvirtintas Vidiškių herbas.
Žymūs žmonės
thumb|240px|Vidiškių daugiabučiai
Nils Gustaf Dalén
Nilsas Gustavas Dalenas (SV Nils Gustaf Dalén, 1869 m. lapkričio 30 d. Stenstorpas, Vestergotlando lenas – 1937 m. gruodžio 9 d. Lidingas, prie Stokholmo) – švedų fizikas ir inžinierius, Nobelio fizikos premijos laureatas.
Veikla
Išrado melžimo ir pasterizavimo aparatus. Konstravo karšto oro turbinas, tobulino oro kompresorius ir siurblius. Išrado švyturio šviesos šaltinio uždegimo ir užgesinimo automatinius įrenginius – reguliatorius su dujų akumuliatoriais. Jo vardu išduota 100 išradimų patentų.
1912 m. jo veikla įvertinta Nobelio fizikos premija už automatinių ventilių, skirtų naudoti švyturių dujų akumuliatoriuose, išradimą.
2010 m. pasaulio futbolo čempionato atranka/Europa/9 grupė
XIX Pasaulio futbolo čempionato atrankos Europos zonos 9 grupės rezultatai.
Gudiškė (Prienai)
Gudiškė – buvęs kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Mackių.
Istorija
2017 m. kaimas buvo panaikintas.
Čiulpikinės rainės
Čiulpikinės rainės (Phenacobius) – karpinių (Cyprinidae) šeimos žuvų gentis.
Lukščiai
Lukščiai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 1,5 km į šiaurę nuo Jūžintų, prie Gačionių ežero ir kelio į Rokiškį. Saugomas akmuo „Velnio duknos“.
Vilkyškiai
Vilkyškiai – miestelis Pagėgių savivaldybėje, prie kelio. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Urbanistikos paminklas, miestelyje išlikusi senoji urbanistinė struktūra (gatvių tinklas, aikštės išplanavimas). Stovi katalikų Vilkyškių Šv. Onos bažnyčia (nuo 1958 m.) ir Vilkyškių evangelikų liuteronų bažnyčia (įkurta 1549 m.), yra Vilkyškių vidurinė mokykla, biblioteka (nuo 1948 m.), paštas (LT-99023). Dauguma gyventojų dirba AB „Vilkyškių pieninė“ (įmonės istorija siekia 1934 metus, įmonės akcijomis prekiauja Valstybinėje vertybinių popierių biržoje).
miniatiūra|240px|left|Paminklas I pasauliniame kare žuvusiems vilkyškiečiams. Užrašas: „Karuose, tremtyje ir toli nuo Tėvynės žuvusiųjų atminimui. Vilkyškių bažnyčios bendruomenė“
Etimologija
Manoma, kad miestelio vardas anksčiau buvęs ilgesnis – Vilkijiškiai. Tai vietovardis, veikiausiai atsiradęs iš upės Vilka (arba Vilkė) vardo gretiminės lyties Vilkija. Teoriškai taip pat yra įmanoma, kad pirmieji Vilkyškių gyventojai buvo atkilę nuo Vilkijos gyvenvietės. Norminė lytis su priesaga -yšk patvirtinta 1997 m.
Kaimas 1490 m. ir 1540 m. vadintas Wylkischsken, 1600 m. Wilküschke, 1620 m. Willkieschken, nuo 1680 m. Wilkischken.
Geografija
Miestelis įeina į Rambyno regioninio parko teritoriją, įsikūręs moreniniame Vilkyškių kalvagūbrio (60–80 m virš jūros lygio viduryje). Rytuose prateka Jūros upė, pietryčiuose plyti nedidelis Vilkyškių miškas.
Istorija
thumb|left|160px|[[Vilkyškių ąžuolų alėja]]
Vilkyškiai minimi nuo 1542 metų. Nuo 1551 m. Vilkyškiai vadinti karališkuoju kaimu, kadangi čia buvo svarbi kelių sankirta, tais keliais važinėjo net karaliai. 1554 metais miestelyje pastatoma pirmoji bažnyčia. Pastačius bažnyčią, miestelyje įsikuria ir viena pirmųjų mokyklų Klaipėdos krašte. 1556 m. Vilkyškiuose atidaryta smuklė. 1576 m. kartografas K. Henenbergeris pažymi miestelį tais metais išleistame žemėlapyje. 1624–1628 m. dėl maro išmirė daug gyventojų. 1628 m. įsikūrė Vilkyškių dvaras.
Miestelis smarkiai nukentėjo Prūsijos-Švedijos karo metu, kai 1678–1679 m. juos užplūdo švedų kariuomenė, 1700 m. per bado ir maro epidemiją Vilkyškiai ir apylinkės smarkiai ištuštėjo. 1718 m. be šeimininkų likusios sodybos pradėtos dalinti vokiečių kolonistams, ypač nuo Zalcburgo. 1757 m., vykstant Septynerių metų karui, Vilkyškiuose kelias savaites siautėjo rusų kazokai.
Iki XVIII a. pradžios miestelio apylinkėse gyveno vien lietuvininkai, tačiau 1709–1711 m. prasiautęs maras ir šiltinė išguldė 2665 žmones, ir vėliau, jau nuo 1736 m. vietos gyventojų sąrašuose pradėjo mirgėti vokiečių pavardės. XVIII a. Vilkyškių apylinkėse apsigyveno keli šimtai religinių pabėgėlių iš Zalcburgo ir Pfalco. Jiems atminti Vilkyškių centre pastatytas paminklas, simbolizuojantis tolimą kelionę iš Alpių krašto.
Lietuvių kalba miestelio mokykloje dėstyta iki 1872 m. XIX a. Vilkyškiai – Tilžės apskrities kaimas, kuriame buvo pašto stotis.
Sovietmečiu buvo tarybinio ūkio centras.
2006 m. patvirtintas Vilkyškių herbas.
Tautosaka
thumb|250px|XIX a. vidurio svirnas
Vokiečių kalbininkai Augustas Leskynas ir Karlas Brugmanas 1882 m. išleido knygą „Litauische Volkslieder und Märchen“, kurioje A. Leskynas užrašė nemažai tautosakos iš Vilkyškių apylinkių, aprašė tarmę.
Servatkai
Servatkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Novogrudo valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į šiaurę nuo Novogrudo, apie 18 km į šiaurės vakarus nuo Lomžos ir apie 86 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Per kaimą eina vaivadijos kelias Nr. 25px|DW648.
Paolo Veneziano
Paolas Venecijietis (, apie 1300−1358/1362) – italų protorenesanso dailininkas iš Venecijos.
Biografija
Paolas Venecijietis gimė apie 1300 m. ir mirė 1358 arba 1362 m. Jis laikomas pirmuoju reikšmingu Venecijos dailininku (žinomas vardu) ir, atitinkamai, Venecijos dailės mokyklos pradininku. Paolas Venecijietis savo kūryboje derino bizantietiško ir gotikinio meno bruožus, taip pat įterpdavo Džoto mokyklos dailės apraiškų. Jis dirbo tapydamas ant medžio panelių ir menkai tikėtina, kad nebuvo paveiktas Sienos mokyklos. Taip pat tikėtina, kad buvo susipažinęs su tuometine Riminio dailės mokykla. Tikėtina, kad Paolas Venecietis buvo oficialiu Venecijos Respublikos tapytoju. Jis dirbo ties dožo Frančesko Dandolo (miręs 1339 m.) kapo paveikslu. Paolas Venecijietis yra nutapęs du paveikslus Mergelės Marijos karūnavimo tema (vienas iš jų datuotas 1358 m.). Jo tapyba pažymėtina turtingų tekstūrų vaizdavimu ir emalinio spindesio spalvomis. Vėlyvaisiais gyvenimo metais dailininkas turėjo dideles dirbtuves Venecijoje, jo padėjėjais buvo sūnūs Luka ir Džovanis. Vėlyvuoju kūrybos laikotarpiu sunku atskirti Paolo ir jo padėjėjų tapybos darbus. Dailininkas įtakojo Venecijos tapybą iki XIV a. pabaigos, ypač Lorenco Venecijiečio kūrybą.
Pasaulinės sistemos teorija
Pasaulinės sistemos teorija – teorija apie socialinę visuomenių sistemą.
Pasaulinės sistemos teorija tiria visuomenių sistemų, o ne atskirų sociumų, socialinę evoliuciją, skirtingai negu kiti sociologinių tyrimų būdai, kai tiriamos atskiros visuomenės, o ne jų sistema. Ši teorija tiria ne tik atskiras visuomenines sistemas, bet ir jų įtaką viena kitai, net visų sistemų sąveiką. Toks būdas buvo pasiūlytas 1970 m. Andrė Franko, Imanuelio Valerstaino, Samiro Amino ir Arigio Džovanio. Svarbiausias pasaulinės sistemos tyrėjas, padėjęs jos pamatus, buvo Fernandas Broderis. Todėl neatsitiktinai pagrindinis pasaulinės sistemos analizės centras Brimingtone, prie Niujorko universiteto, yra pavadintas Fernando Broderio vardu.
Pasaulinė sistema pagal Imanuelį Valerstainą
Labiausiai paplitusi teorija apie pasaulinę sistemą pasiūlyta I. Valerstaino. Pagal ji pasaulinė sistema gimė „ilgame XVI amžiuje“ (apie 1450 m. – 1650 m.) ir palaipsniui apėmė visą pasaulį. Iki to laiko pasaulyje egzistavo daug pasaulinių sistemų. Tas sistemas Valerstainas skirsto į tris grupes: mini, ekonominės ir imperinės sistemos.
Mini sistemos buvo charakteringos pirmykštėms visuomenėms. Sudėtingoms agrarinėms visuomenėms charakteringos ekonominės ir imperinės sistemos. Ekonominėse sistemose visuomenė jungiasi tampriais ekonominiais ryšiais, jos iškyla kaip atskiri evoliuciniai, bet ne politiniai vienetai. Pagal Valerstainą, visi ikikapitalistiniai pasauliai anksčiau ar vėliau virsta imperijomis per politines sąjungas, vadovaujamas vienos valstybės. Vienintelė išimtis, tai viduramžių Europos ekonominė sistema, kuri virto imperine sistema, o dabartiniu laikotarpiu – kapitalistine pasauline sistema.
Universalijos
Universalijos – bendrosios sąvokos. Loginė ir filosofinė universalijų aiškinimo problematika išsiskyrė jau antikoje.
Pasaulinės sistemos teorija
Pasaulinė sistema pagal Andrė Gunderį Franką
A. G. Franko pasiūlyta pasaulio sistema akivaizdžiai skiriasi nuo Valerstaino sistemos. Frankas atkreipia dėmesį į tai, kad tuo pačiu metu negali egzistuoti daugybė pasaulinių sistemų, todėl pats terminas "pasaulinė sistema" negali būti teisingas. Pagal Franką, galima kalbėti tik apie vieną pasaulinę sistemą, kuri atsirado ne anksčiau kaip prieš 5000 metų, o paskui per daugybe ekspansijos ir kolonizacijos ciklų apėmė visą pasaulį. Pasaulinės sistemos centras ne kartą keitėsi. Galiausiai jos centru tapo Europa, o paskui Šiaurės Amerika. Ilgą laiką pasaulio centras buvo Kinijoje. Dabar Kinijos kilimą jis interpretuoja kaip pasaulinės sistemos centro sugrįžimą į savąją vietą po trumpo Europos-Šiaurės Amerikos dominavimo.
Universalijos
Logikoje universalijos aiškinamos kalbinės išraiškos atžvilgiu. Tiriant sintaksinius kalbos ryšius, nustatoma universalijų struktūra, jų funkcijos loginiame procese formalizuojamos. Ši problematika, kurią iškėlė dar Aristotelis, aktuali ir šiuolaikinei kalbos analizei.
Filosofinėse matematikos, pirmiausia aibių teorijos, sąvokų, taip pat lingvistinių struktūrų prigimties interpretacijose universalijų problema ir jos sprendimo tradicinės kryptys paplitusios ir šiais laikais.
Neliūbiškis
Neliūbiškis – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 3,5 km į šiaurės vakarus nuo Jūžintų. Į rytus nuo kaimo dunkso Neliūbiškio miškas.
Sufriero ugnikalnis
Sufriero ugnikalnis  – veikiantis ugnikalnis Karibų jūroje esančios Sent Vinsento salos (Sent Vinsentas ir Grenadinai) šiaurinėje dalyje. Tai aukščiausia salos ir valstybės vieta (aukštis – 1234 m). Tai jaunas stratovulkanas su telkšančiu kraterio ežeru.
Kalno pavadinimas prancūzų kalba reiškia „sieringasis“.
Ugnikalnis gaivališkai veržėsi 1718, 1812, 1902, 1971 ir 1979 metais. Ypač nuožmus ir pražūtingas buvo 1902 m. gegužės 7 d. išsiveržimas (įvyko tik kelios valandos prieš lygiai katastrofišką Pelė ugnikalnio išsiveržimą Martinikoje). Dėl išsiveržimo žuvo ~1680 žmonių. Labiausiai nukentėjo prie ugnikalnio gyvenę karibai – jų bendruomenė buvo praktiškai sunaikinta.
Paskutinis išsiveržimas įvyko 2021 m. balandžio 8 d.
Slaviecas
Slaviecas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Novogrudo valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietryčius nuo Novogrudo, apie 12 km į vakarus nuo Lomžos ir apie 84 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Naujasodis (Zarasai)
Naujasodis – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, už 9 km į pietryčius nuo Dusetų, prie kelio, Vencavėlio ežero pietrytiniame krante.
Istorija
Kaimas susiformavo iš Vencavų dvaro po baudžiavos panaikinimo ir iki 1919 m. slaviškuose dokumentuose buvo rašomas Novosiolki pavadinimu. 1919 m. birželį kalvotose šio kaimo vietovėse vyko įtemptos kautynės tarp Lietuvos kariuomenės savanorių ir bolševikų. Išmušant bolševikų kareivius iš Naujasodžio pozicijų ypač pasižymėjo Pirmojo pėstininkų pulko II kuopa, vadovaujama karininko Petro Murniko. Pats vadas šiose kautynėse buvo sužeistas į koją, apdovanotas Vyčio kryžiaus ordinu. Kartu su juo šį aukštą apdovanojimą gavo 14 labiausiai pasižymėjusių Lietuvos karių.
Rimantas Indrišionis
Rimantas Indrišionis (1959 m. gegužės 22 d. Noriuose, Pasvalio rajone – 2013 m. kovo 26 d. Pasvalyje) – aviamodeliuotojas, pedagogas. F1A klasės sklandytuvų modelių daugkartinis Lietuvos, Baltijos šalių, SSRS čempionas, Europos čempionato prizininkas.
Biografija
1977 m. baigė Vaškų vidurinę mokyklą. 1981 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, dirbo mokytoju Pasvalio Petro Vileišio vidurinėje mokykloje, 2000–2012 m. buvo Valakėlių pagrindinės mokyklos, 2012–2013 m. Pasvalio specialiosios internatinės mokyklos direktorius.
R. Indrišionis buvo vedęs, žmona – pedagogė Vitalija Indrišionienė. Mirė pakeliui į darbą, staiga sustojus širdžiai. Palaidotas Pasvalio miesto kapinėse (Stoties g.).
Sporto pasiekimai
Pradėjo modeliuoti 1978 m. Vilniuje (vad. A. Pranskėtis). 1980 m. įgijo SSRS sporto meistro vardą.
F1A klasės sklandytuvų modelių daugkartinis Lietuvos (1980–1982, 1987–1988, 1990, 1995–1997, 2002 m.) ir SSRS (1988 m.) čempionas, prizininkas (1984 m. – 2 vieta, 1986 m. – 3 vieta). 1986 m. SSRS tautų spartakiadoje ir 1989 m. SSRS taurės varžybose – 3 vietą.
1999 m. tapo Baltijos šalių čempionu, 2001 m. laimėjo Baltijos šalių taurę. 5 kartus laimėjo (2001–2002, 2004–2006 m.) Lietuvos taurę bendrojoje įskaitoje, 2004 m. Estonian Cup (Pasaulio taurės etapo) varžybose užėmė 1 vietą, 2004 m. Europos čempionate – 3 vietą komandinėje įskaitoje (asmeninėje – 9 vietą).
Audronijus Zulonas
Audronijus Zulonas (1959 m. rugpjūčio 24 d. Pajuodupėje, Kupiškio rajonas - 2018 m. sausio 28 d. Kupiškyje) – Lietuvos ir Kupiškio rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1978 m. baigė Kupiškio vidurinę mokyklą, 1984 m. Kauno politechnikos institutą, įgijo inžinieriaus šilumininko specialybę. 2006 m. baigė Vilniaus Gedimino technikos universitetą, vadybos ir verslo administravimo magistras.
Nuo 1984 m. Kupiškio rajono komunalinių įmonių kombinato vyr. inžinierius, 1986–1997 m. Kupiškio rajono šilumos tinklų direktorius. 1997–2000 m. Kupiškio rajono mero pavaduotojas. 2000–2017 m. Kupiškio rajono savivaldybės administracijos Noriūnų seniūnijos seniūnas. Lietuvos savivaldybių seniūnų asociacijos viceprezidentas.
Kupiškio rajono darbdavių klubo valdybos pirmininkas.
2017 m. buvo pareikšti kaltinimai dėl kyšininkavimo ir dokumentų suklastojimo.
Sutuoktinė Diana, vaikai Toma, Justas.
Gandinga
Gandinga – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Varkalių, prie kelio, dešiniajame Minijos krante (kur į ją įteka Babrungas). Seniūnaitijos centras. Dešiniajame Babrungos krante stūkso Gandingos piliakalnis, šalia kurio yra dar dvi kalvos (Pilikės). Gandingos vandens jėgainė yra Noriškiuose. Įkurtas Gandingos kraštovaizdžio istorinis draustinis.
Etimologija
Pavadinimas tikriausiai kuršiškas, sprendžiant iš archaiškos priesagos -ng-.
Iš senų žmonių pasakojimų matyti, kad kadaise būta didelio tvirtovės miesto Gongingo, kuris buvęs sudegintas per Lenkijos-Švedijos karą.
Dūmė
Dūmė – upė Lietuvoje, Prienų rajono savivaldybės teritorijoje, Nemuno vidurupio plynaukštėje, Peršėkės kairysis intakas. Ilgis 15 km, baseino plotas 89 km². Prasideda ties Žemaitkiemiu, 9 km į pietvakarius nuo Prienų, teka į pietryčius. Įteka į Peršėkę ties Balbieriškiu.
Gandinga
Istorija
Sovietmečiu priklausė kolūkiui „Socialistiniu keliu“.
Dūmė
Intakai: Alica (kairysis), Aviniškė, Ringis (dešinieji).
Aukštupyje, nuo ištakos iki Vartų kaimo, vaga reguliuota; vagos plotis 7–8 m, gylis 1,8–1,9 m. Natūralios vagos plotis mažesnis negu 5 m. Vidutinis nuolydis 3,66 m/km. Vidutinis debitas žiotyse 0,43 m³/s. Žemupys priklauso Nemuno kilpų regioniniam parkui.
Didesnės gyvenvietės prie Dūmės: Kunigiškiai, Paprūdžiai, Medvišiai, Balbieriškis.
Upėvardis kildinamas nuo žodžio dūmas („dūmų spalvos, dūminis“), taip pat dumė („tamsios spalvos karvė“), dūmaka („rūkas, migla, ūkana“), („didelis debesis, lietingas oras“).
Henrik Carl Peter Dam
Karlas Peteris Henrikas Damas (, 1895 m. vasario 21 d. Kopenhaga – 1976 m. balandžio 17 d. ten pat) – danų biochemikas, Nobelio fiziologijos ir medicinos premijos laureatas.
Biografija
1920 m. baigęs Kopenhagos politechnikos institutą, dėstė Kopenhagos žemės ūkio ir veterinarijos mokykloje, dirbo Kopenhagos universiteto Fiziologijos laboratorijoje. 1940 m. išvyko į JAV, Antrojo pasaulinio karo metais dirbo Ročesterio universitete (Niujorko valstija).
Veikla
Nustatė, kad organizme trūkstant riebaluose tirpios medžiagos, kurios yra žaliuose lapuose, atsiranda polinkis kraujuoti, ilgiau kreša kraujas. Šią medžiagą pavadino vitaminu K. 1939 m. Paulis Kareris (Šveicarija) ir Edvardas Doisy (JAV) atskirai vienas nuo kito išskyrė gryną vitaminą K.
1946 m. grįžęs į Daniją daugiausia tyrė vitaminus K, E, lipidus, cholesterolį.
Šiltnamio efektas
Šiltnamio efektas – procesas, kurio metu atmosferos sugeriamas infraraudonasis spinduliavimas šildo planetą. thumb|right|360px|Šiltnamio efektas 1824 m. efektą atrado prancūzų matematikas ir fizikas Joseph Fourier, vėliau 1896 m. buvo smulkiau ištirtas švedų chemiko Svante Arrhenius. Pavadinimas kilęs nuo sąlyginės analogijos su šilumos sulaikymu šiltnamiuose.
Proceso aprašymas
Žemė gauna energiją iš Saulės spindulių. Energija, kuri nesugeriama Žemės atmosferos ir paviršiaus, grįžta į kosmosą. Tai vyksta dviem būdais – atsispindint Saulės spinduliams ir Žemės paviršiui išspinduliuojant infraraudonąją spinduliuotę (šiluma).
Žemės paviršiaus sugerta ir nepanaudota šiluma išspinduliuojama atgal į atmosferą. Atmosfera, dėl joje esančių infraraudonąjį spinduliavimą sulaikančių šiltnamio dujų, į kosmosą išskiria tik dalį šios energijos. Likusi dalis grąžinama Žemės paviršiui.
Šiltnamio dujos
Šiltnamio dujomis vadinamos atmosferoje esančios dujos, sugeriančios dalį į atmosferą patekusių infraraudonųjų spindulių. Kai kurios jų įeina į atmosferos sudėtį, kai kurios į ją patenka dėl žmonių veiklos. Prie jų priskiriami vandens garai (didžiausias kiekis), ozonas (O3), anglies dioksidas (CO2), metanas (CH4), diazoto monoksidas (N2O), halogeniniai anglies junginiai (chlorfluorangliavandeniliai CFC). Šių dujų šaltiniai yra įvairus – nuo natūralių gamtos procesų iki pačių žmonių. Po industrinės revoliucijos žmonija tampa vis labiau atsakinga už anglies dioksido bekylantį lygį atmosferoje. Žmonijai reikia vis daugiau ir daugiau energijos resursų. Nors alternatyvūs resursai vis labiau plinta, kol kas jie sudaro vos kelis procentus pasaulinės energijos resursų. Daugelis aplinkosauginių organizacijų kaltina JAV, kad jos nepasirašė Kioto protokolo. Nors JAV prezidentas B. Obama turi kitokį požiūrį į ekologiją, konkretaus susitarimo dar nepriimta su kitomis valstybėmis. Kinija, kuri vis plečia savo vėjo varomos energijos infrastruktūrą, kol kas nesutinka įsipareigoti mažinti šiltnamio efektą, prašydama ekonominės paramos iš kitų šalių. Lėtai beatsikuriančių, ir ribotų bei neekologiškų energijos resursų, tokių kaip anglys, nafta, didėjantis vartojimas tampa vis daugiau problematišku ne tik dėl poveikio klimatui, bet žmogaus ir kitų gyvūnų sveikatai bei ekosistemoms. Didėjant anglies dioksidui atmosferoje, vyksta įvairūs neigiami procesai: kyla vandenynų rūgštingumas (nuo 1751 m. iki 1994 m. vandenynų pH nukrito nuo 8.179 iki 8.104), neigiamai paveikiamas tampa anglies ciklas.
Šiltnamio efekto reikšmė
Jei Žemė neturėtų atmosferos, jos paviršius vidutiniškai įšiltų tik iki -18 °C temperatūros, tuo tarpu reali vidutinė paviršiaus temperatūra yra apie 15 °C. Todėl natūralus šiltnamio efektas yra svarbus Žemės procesams ir klimatui. Tačiau per paskutinį šimtmetį, paspartėjus industrializacijai, į atmosferą išskiriamas anglies dioksidas, metanas, diazoto monoksidas ir kitos dujos veikia nusistovėjusią pusiausvyrą, tuo sukeldamos visuotinio atšilimo grėsmę.
Šiltnamio efektas pasireiškia ir kituose atmosferas turinčiuose dangaus kūnuose – Marse, Veneroje, Titane.
Žmonijos įtaka šiltnamio efektui
Didėjant žmonių populiacijai, didėja ir jos įtaka šiltnamio efektui. Gyventojai naudojasi transportu, elektros energija. Vis dėlto, dar yra įmanoma sumažinti neigiamą įtaką šiltnamio efektui ir pristabdyti jo keliamas problemas.
Šiltnamio dujų šaltinių apskaitos grupės ir pogrupiai, kuriems turi įtakos žmonių veikla:
Gudiškė (Šilutė)
Gudiškė – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 2 km nuo Gardamo.
Albanų kalba
Albanų kalba (gjuha shqipe) – indoeuropiečių kalbų šeimos kalba, kurią vartoja apie 6,2 milijono albanų visame pasaulyje: daugiausia Albanijoje, Kosove, Juodkalnijoje, Makedonijoje, Graikijoje bei kitose Balkanų dalyse, rytinėje Italijos pakrantėje ir Sicilijoje, taip pat yra nemažų diasporų Skandinavijoje, Vokietijoje, Didžiojoje Britanijoje, Egipte, Australijoje, Turkijoje ir JAV.
Albanų kalba turi keletą dialektų. Kartais priskiriama hipotetinėms paleobalkanų kalboms. Manoma, kad albanų kalboje yra tik apie 600 neskolintų žodžių; visi likusieji pasiskolinti iš lotynų, romanų, slavų, graikų ir turkų kalbų.
Rašto sistemos
Albanų kalba pradėta fiksuoti bent nuo XIV a., tačiau pirmieji šia kalba rašyti tekstai išlikę iš XV a. Pirmoji albaniška spausdinta knyga buvo 1555 m. „Maldynas“, išleistas Italijoje. Visa ankstyvoji albanų raštija buvo rašoma lotynų raštu, ir būtent jis vartotas visoje senovinėje albanų literatūroje, kurtoje XVI–XVIII a. Kadangi albanų kalba nebuvo slaviška, jai nebuvo pritaikyta kirilica. Todėl albanai, išpažinę Bizantiškojo stiliaus ortodoksinę krikščionybę (daugiausia pietų Albanijos toskai), buvo linkę naudoti graikiškus rašmenis. Pirmieji tokio albanų kalbos fiksavimo pavyzdžiai aptinkami iš XVI a. Galiausiai, nuo XVI a. tarp albanų plintant islamui, kai kurie jų pradėjo fiksuoti savo kalbą arabų rašto variantu, vadinamuoju Elifbaja shqip.
Taigi XVIII a. albanai tai pačiai kalbai naudojo tris skirtingus raidynus, priklausomai nuo jų religijos. Šis susiskaldymas labai trukdė susidaryti vieningai tapatybei, taip pat stabdė albanų literatūros raidą. Užuot pasirinkę vieną iš trijų rašto sistemų, nuo XVIII a. albanai bandė atsisakyti visų jų (kurias jie laikė svetimomis) ir susikurti grynai albanišką raštą. Todėl tarp XVIII vid. ir XIX a. vidurio buvo sukurtos bent 5 unikalios rašto sistemos (Elbasano, Todhrio, Berato, Velaros, Večilhardžio alfabetai), kurių nė viena neprigijo.
XIX a. pabaigoje albanų nacionalinio judėjimo laikais galiausiai ryžtasi pasirinkti vieną iš trijų tradicinių rašto sistemų. Nors nemažai musulmonų nacionalistų tam priešinosi (jų teigimu, arabų rašto atsisakymas prilygo Islamo religijos atsisakymui), albanų intelektualai apsistojo ties lotynų rašto adaptacija. Tai buvo padaryta 1906 m. Monastiro kongrese, kai buvo pasiūlytas lotyniškas raidynas. Su nedideliais pakeitimais jis naudojamas iki šiol.
Ūsoriai žirgeliai
Ūsoriai žirgeliai (Hemibarbus) – karpinių (Cyprinidae) šeimos žuvų gentis.
Poznanės technikos universitetas
Poznanės technikos universitetas  – valstybinė aukštoji mokykla Poznanėje, Lenkijoje. Lenkijos aukštųjų mokyklų reitinge jis užima 16 vietą, tuo tarpu pasaulio reitinguose – 1042 (pagal pasaulinį Webometrics Ranking of World Universities 2013 m. reitingą).
Mašinų gamybos valstybinė aukštoji mokykla Poznanėje ( buvo įsteigta 1919 m. Po II pasaulinio karo pabaigos jos pavadinimas ir statusas buvo pakeistas į pusiau akademinę Valstybinę inžinierių mokyklą . Technikos universiteto statusą jai buvo suteiktas 1955 m.
2002 m. sausio 23 d. universitetas Garbės daktaro laipsnį suteikė VGTU prorektoriui, statybos dėstytojui Edmundui Zavadskui.
Staliniečio kelias
Staliniečio kelias – Troškūnų rajono laikraštis, ėjęs nuo 1951 m. sausio 13 d. iki 1959 m. gruodžio 10 d. Troškūnuose.
Istorija
LKP Troškūnų rajono komiteto ir Darbo žmonių deputatų tarybos leidinys, leistas du kartus, 1951 m. – vienąkart-dukart per savaitę. Spausdino Panevėžio spaustuvė. Tiražas 1951 m. – 1000 egz., 1959 m. – 2150 egz.
Laikraštis uždarytas 1959 m. gruodžio 7 d. panaikinus Troškūnų rajoną ir jo teritoriją perdavus Anykščių rajonui. Teritorijoje platintas Anykščių laikraštis „Kolektyvinis darbas“.
Smalkinis tvertikas
Smalkinis tvertikas (Erysimum cheiranthoides) – bastutinių (Brassicaceae) šeimos tvertikų (Erysimum) genties augalas.
Žiedynas − kekė, jos viršūnė skleidžiantis žiedams tanki, plokščia, vėliau smarkiai praretėja. Žiedkočiai gana ilgi. Taurėlapiai statūs, žali, apaugę šakotais, žvaigždiškais plaukeliais. Vainiklapiai 2 kartus ilgesni už taurelės lapelius, geltoni, pliki; nageliai siauri, atbraila paplatėjusi. Vaisius − linijiška, keturbriaunė, kiek suplota ankštara; jos snapelis trumpas, gysla viena, pertvara stora, apaugusi žvaigždiškais plaukeliais. Vaiskočiai iki 1 cm ilgio, statmeni stiebui. Stiebas status. Lapai pražanginiai, lancetiški, smailiaviršūniai, pagrindas susiaurėjęs, apatiniai su koteliais, aukščiau bekočiai, lapų kraštai kiek dantyti. Vienmetis arba žiemojantis augalas, apaugęs dvišakiais ir žvaigždiškais šakotais plaukeliais.
Andrius Gedgaudas
2010 m. kovo 1 d. pasirašė sutartį su Gargždų "Bangos" klubu. 2010 m. birželio pabaigoje persikėlė į Tauragės "Tauro" komandą.
Smalkinis tvertikas
Auga laukuose, dirvonuose, daržuose, pakelėse, paupiuose, palei geležinkelius, griuvėsiuose. Mėgsta purius, birius, drėgnokus smėlio dirvožemius.
Žieduose yra nektaro, jie lankomi vabzdžių. Augalas turi gydančių medžiagų. Didesnis žolės kiekis pakenkia arkliams ir galvijams. Sėklose esti iki 42 % riebalinių aliejų, tinkamų muilo, pokosto, elektroizoliacinio lako gamyboje.
Literatūra
Rudenį žydintys augalai, Ramunėlė Jankevičienė, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1991, 34 psl.
Immortal
Biografija
1990 m. spalio mėn. du jauni žmonės Abbath ir Demonaz įkūrė grupę „Immortal“. Greitai prie Demonaz ir Abbath prisidėjo ir grupėje „Amputation“ grojęs gitaristas Jorn Inge Tunsberg. Kiek vėliau ir būgnininkas Gedda [Armagedda].
1991 m. sausio mėn. „Immortal“ įrašė demo dainą „Suffocate“, o birželio mėn. - antrą demo „Northern Upins Death“.
Nauja grupė nei populiarumo, nei pripažinimo nesulaukė. Iš grupės išėjo gitaristas Jorn Inge Tunsberg. Bet įrašų kompanija „Listenable Records“ susidomėjo „Immortal“ demo įrašais ir paprašė įrašyti singlą.
Singlą grupė pabaigė tų pačių metų žiemą. 1992 m. balandį „Immortal“ pasirašė kontraktą su „Osmose“ ir ėmė įrašinėti albumą, kuris buvo išleistas liepą pavadinimu „Diabolical Fullmoon Mycticism“ ir atnešė grupei sėkmę.
Grupę ėmė varginti nesutarimai. Grupę paliko Armagedda. Į grupę buvo priimtas būgnininkas Kolgrim, tačiau dėl blogo grojimo jis buvo išmestas iš grupės po poros mėnesių.
1993 m. lapkritį išėjo antras albumas „Pure holocaust“, kuriame būgnais grojo naujokas Erik.
Albumas „Battles in the north“, įrašytas 1994 m. rudenį ir išleistas 1995 m. pradžioje taip pat atnešė grupei nemažą sėkmę.
1996 m. rugsėjį, kartu su nauju būgnininku Horgh, buvo įrašytas ketvirtas albumas, pavadintas „Blizzard beasts“.
1997 m. Demonaz buvo priverstas baigti grojimą gitara dėl sunkaus artrito, bet nemetė grupės, ir toliau rašė tekstus ir užsiėmė administraciniais reikalais.
Grupei praktiškai neužteko muzikantų ir naujas albumas „At the heart of winter“ išėjo 1999 m. pradžioje, įrašytas beveik vieno Abbath.
1999 m. į grupę buvo priimtas bosistas Iscariah.
2000 m. balandį išleistas gana sėkmingas, jau šeštasis albumas „Damned In Black“. 2001 m. planuotas išleisti albumas „Sons Of the Northern Darkness“, neišleistas dėl lėšų trūkumo. Jis išleistas tik 2002 metų balandžio mėn.
2002 m. liepos 18 dieną grupė nutraukė savo veiklą, o 2006 m. birželio mėn. vėl atsikūrė. 2009 m. pasirodė naujas albumas All Shall Fall.
Esami
thumb|right|180px|Grupės narys Abbath
Pagrandžiai
Pagrandžiai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, prie pietvakarinio Rokiškio miesto pakraščio.
Dongšiangai
Dongšiangai – viena iš 56 etninių mažumų grupių, oficialiai pripažintų Kinijos Liaudies Respublikos vyriausybės. Dauguma šios etninės mažumos atstovų gyvena Linsia hujų autonominėje prefektūroje, Gansu provincijoje, esančioje šiaurės vakarų Kinijoje. Likusi šios tautos dalis yra išsibarsčiusi Linsia (Linxia) ir Hedžengo (Hezheng) srityse, Landžou mieste bei Sindziango Uigūrijos autonominiame regione.
Kilmė ir Istorija
Tačiau labiausiai paplitusi ir tikėtina versija yra ta, kad dongšiangai yra mongolų karių palikuonys, kuriuos, XIII a. Čingischanas savo žygių metu atvedė iš Vakarų Kinijos bei įkurdino Dongšiangio apylinkėse. Ne karo metu, šie kariai užsiiminėdavo žemės ūkio bei gyvulininkystės darbais, o vėliau taip pat pradėjo kurti šeimas su vietinių gyventojų moterimis. Šie kariniai daliniai iš pradžių turėjo „karinio ūkio“ statusus, tačiau pradėjus kurtis vietinėms šeimos, šis statusas buvo pakeistas į „namų ūkio“.
Ming dinastijos valdovams (1386–1644 m.), suteikus dongšiangams amnestiją, jie Dongšiango regione įsikūrė nuolatiniam gyvenimui.
Ekonomika
Didžiausias dongšiangų pragyvenimo šaltinis yra žemės ūkis bei gyvulininkystė. Bene svarbiausia gyvulininkystės sričių dongšiangams yra avių auginimas, o žemės ūkyje vyrauja bulvių, kukurūzų bei kviečių auginimas. Tačiau ekonominė situacija dongšiangų gyvenamame regione nėra gera, kadangi dauguma žmonių užsiima žemės ūkiu bei yra priklausomi nuo gamtinių sąlygų ir derliaus gausos. Sausros metu gyventojai dažnai susiduria su bado problema. Todėl nemažas skaičius gyventojų išvyksta ieškoti darbo į didesnius Kinijos miestus.
Kalba ir išsilavinimas
Dongšiangai kalba savo gimtąja dongšiangų kalba, tačiau šios kalbos, kaip ir pačios tautos kilmė yra glaudžiai susijusi su mongolais bei yra mongolų kalbos atšaka. Dongšiangai neturi rašytinės kalbos, todėl tiek kasdienis tiek ir literatūra ir dainos yra perduodamos žodžiu. Dongšiangai labai didžiuojasi savo kalba bei sugebėjimu ją išlaikyti gyva, skirtingai nei daugumoje kitų etninių mažumų grupių, kuriose vis labiau plinta kinų kalba. Tačiau dėl to, jog dongšiangų gimtoji kalba yra tik šnekamoji, šiose bendruomenėse nėra išvystytas aukštas išsilavinimo lygis, kadangi dauguma vaikų niekada neišmoksta nei skaityti nei rašyti savo gimtąją kalba.
Dauguma dongšiangų nebaigia mokyklos, o Vyriausybinė statistika rodo, jog vidutinis dongšiangas mokyklą lanko 1,1 m. Šiuos rodiklius lemia ir aukšta išsilavinimo kaina, kurios dauguma šeimų negali sau leisti.
Religija
Dongšiangai yra musulmonai ir išpažįsta islamą. Šios tautinės mažumos bendruomenės jau nuo XIII a. yra laikomos islamo skleidimo ir mokymo centrais. Tą, jog islamas yra giliai įsišaknijęs šioje bendruomenėje rodo ir tai, jog vienu metu, Dongšiango apylinkėse buvo 595 mečetės. Vėlesniais laikotarpiais, Dongšiango apylinkės buvo suskirstytos į tris skirtingas islamo šakas, Senąją, Naująją ir Iškiliąją. Šis susiskirstymas dongšiangus privedė prie tarpusavio nesutarimų, kurie kartais baigdavosi ir ginkluotais susirėmimais.
Papročiai
Dongšiangų žmonės pasižymi draugiškumu ir svetingumu, šios bendruomenės atstovai taip pat pasižymi pagarba vyresniesiems bei rūpinimusi šeima. Tačiau dongšiangai mielai bendrauja su atvykėliais ir svečiais, priimdami juos į savo namus ir parodydami jiems deramą pagarbą, kuri geriausiai išreiškiama vaišinant svečius pietumis.
Vedybiniai papročiai
Dongšiangų bendruomenėse santuokos dažniausiai yra sudaromos iš anksto, šeimų susitarimo principu. Jaunikio šeima prieš vedybas turi pateikti pasiūlymą jaunosios šeimai ir šiai sutikus su duotuoju pasiūlymu, jaunikiui kaip dovana yra atsiunčiama sužadėtuvių arbata. Tačiau būsimiesiems jaunavedžiams prieš vedybas yra draudžiama susitikti ar kalbėtis. Kaip dovanos jaunajai, gali būti teikiama tiek arbata, rudasis cukrus ar pyragai, tiek ir materialinės vertybės, tokios kaip drabužiai, papuošalai ar pinigai.
Mityba
Dongšiangų mitybą sudaro grūdinių kultūrų patiekalai, taip pat bulvės bei mėsa. Tačiau dongšiangai nevalgo kiaulės, šuns, arklio, asilo ir mulo mėsos, jie taip pat nevartoja ir gyvulių kraujo maisto gaminime. Bene populiariausi dongšiangų patiekalai yra kepta vištiena Gajiwa, taip pat keptas Youxiang pyragas bei virtas ėriukas Zhanyang, kuris iš pradžių yra verdamas, o vėliau yra sudedamos tokios ėriuko dalys kaip širdis, plaučiai ir kepenys bei viskas yra verdama gariniame puode.
Drabužiai
Tradiciniai dongšiangų drabužiai yra gana skirtingi nuo šiuo metu dėvimų drabužių. Ankstesniaisiais laikotarpiais, vyrai dėvėdavo plačius apsiaustus, sujuostais diržu, prie kurių buvo prisegamas durklas bei tabakas. Moterų drabužiai turėjo plačias rankoves, švenčių metu jos taip pat dėvėdavo daug sidabro papuošalų, įpintų į plaukus.
Tačiau pastaruoju metu dongšiangų drabužių stilius pradėjo kisti. Imta dėvėti paprastesnius ir patogesnius drabužius. Vyrų drabužius sudaro ilgos kelnės, liemenė bei marškiniai, o moterys dažnai dėvi palaidines plačiomis rankovėmis bei plaukus dengiantį galvos apdangalą.
Šventės
Visos tradicinės šventės, kurias švenčia dongšiangai yra susijusios su islamo religija. Tačiau Ashuola festivalis yra išskiriama būtent kaip tradicinė dongšiangų etninės mažumos šventė. Šis festivalis yra švenčiamas sausio 10 d. pagal musulmonų kalendorių. Šis festivalio metu susirenka moterys ir vaikai bei išreiškia savo pagarbą ir dėkingumą nusisekusiam derliui. Kitaip dar ši šventė yra vadinama „maisto švente“.
Lietuvos moterų imtynių rinktinė
Lietuvos moterų imtynių suaugusių rinktinė
Justina Labakojienė, Vaida Puidaitė, Giedrė Balčiūnaitė, Deimantė Butavičiūtė, Eglė Žukauskaitė, Ingrida Juciūtė, Indrė Bubelytė, Aistė Balčiūnaitė,  Aligija Venslovienė,  Danutė Domikaitytė, Giedrė Blekaitytė, Tatjana Fiodorova
Aivaras Kaselis, Andrius Stočkus
Mardasavas
Mardasavu vadinami du kaimai Varėnos rajone:
Utenos miesto seniūnija
Utenos miesto seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Utenos rajono savivaldybėje, apimantis Utenos miestą.
Istorija
Seniūnija įkurta 1995 m.
Vaško figūrų muziejus
thumb|240px|Komunistinių politikų vaško figūros Prahoje Vaško figūrų muziejus - muziejus, kuriame saugomos ir eksponuojamos vaškinės įvairių žymių žmonių figūros. Dažnai tokie muziejai turi ir vadinamąjį „siaubo kambarį“, kuriame eksponuojamos šiurpios figūros.
Utenos miesto seniūnija
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 9 seniūnaitijos:
Vaško figūrų muziejus
Vaško figūrų eksponavimo pradininkė yra Marie Tussaud, kuri 1835 m. Londone įrengė pirmą pastovią vaško figūrų parodą iš kurios išsivystė Madam Tiuso muziejus. Šiuo metu vaško figūrų muziejai yra daugelyje šalių: JAV, Kinijoje, Kanadoje, Čekijoje, Nyderlanduose, Lietuvoje ir kitur.
Vilniaus šv. Jurgio bažnyčia
'''Vilniaus šv. Jurgio bažnyčia' (kartais vadinama dvigubu Šv. Jurgio kankinio ir Švč. Mergelės Marijos Snieginės (Pergalingosios)'' vardu) – bažnyčia ir vienuolyno kompleksas Vilniaus senamiestyje, K. Sirvydo g. 4, šalia Lietuvos Respublikos Vyriausybės rūmų.
Čiurlionytė
Čiurlionytė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (mergautinė pavardė).
Vilniaus šv. Jurgio bažnyčia
Priklausė M. Mažvydo bibliotekai, grąžinta Vilniaus arkivyskupijai.
Jonas Karolis Mnišekas
Jonas Karolis Mnišekas (1716–1759 m. rugsėjo 19 d.) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas, Haličo seniūnas, Karūnos didysis medžioklis (1736–1742), Lietuvos didysis pakamaris (1742–1759), Karūnos armijos generolas leitenantas, Javorovo, Golubsko, Kalušo ir Olchovecko seniūnas.
Biografija
Lenkijos magnatų Mnišekų giminės atstovas, herbo „Mniszek“ savininkas. Lietuvos didžiojo maršalkos ir Krokuvos kašteliono Juozapo Vandalino Mnišeko (m. 1747) sūnus nuo antros santuokos su Konstancija Tarlo (m. 1740). Vyresnysis brolis – Karūnos dvaro maršalka, Dižiosios Lenkijos generalinis seniūnas ir Krokuvos kaštelionas Jurgis Augustas Mnišekas (1715–1778).
Vilniaus šv. Jurgio bažnyčia
Medinė bažnyčia
thumb|150px|left|Bažnyčios fundatorius [[Mikalojus Radvilaitis]]
Jonas Karolis Mnišekas
Šeima ir vaikai
1741 metais vedė Kateriną Zamoiską (1722–1771), Smolensko vaivados Mykolo Zdislavo Zamoiskio (1679–1735) dukterį nuo antros santuokos su kunigaikštyte Elžbieta Višniovecka (1701–1770). Vaikai:
Vilniaus šv. Jurgio bažnyčia
Medinė bažnyčia
Bažnyčią ir vienuolyną fundavo Vilniaus vaivada ir LDK didysis kancleris Mikalojus Radvilaitis LDK pergalei prieš totorius 1506 m. Klecko mūšyje atminti.
Čiurlionytė
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Čiurlionienė (ištekėjusi moteris).
Vilniaus šv. Jurgio bažnyčia
Medinė bažnyčia
Pavadinimas kildinamas iš Šv. Jurgio (valstybės ir riterių globėjo) bei iš rugpjūčio 5-6 d. švenčiamos Švč. Mergelės Marijos Snieginės (Pergalingosios) šventės.
Čiurlionytė
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Čiurlionis.
Vilniaus šv. Jurgio bažnyčia
Medinė bažnyčia
Pirmoji gotikinė medinė bažnyčia statyta 1506 m., po kelerių metų pastatytas vienuolynas, į kurį pakviesti senosios regulos karmelitai.
Čiurlionytė
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Vilniaus šv. Jurgio bažnyčia
Gaisras ir mūrinė bažnyčia
thumb|150px|left|Po gaisro 1750–1755 m. bažnyčią atstatęs [[Jurgis Radvila V|Jurgis Radvila]]