cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Katerina Aragonietė
Artūro žmona ir našlė
Karalius Henrikas VII nenorėjo grąžinti gauto kraičio Katerinos tėvui, kaip buvo reikalaujama sutartyje, jei ji grįžtų į gimtinę. Todėl po karalienės Elžbietos mirties, 1503 m. vasario mėn., karalius Henrikas VII svarstė galimybę vesti Kateriną, tačiau tam paprieštaravo našlės tėvas. Buvo sutarta, kad Katerina ištekės už antrojo Henriko VII sūnaus Henriko, Jorko hercogo, kuris buvo penkeriais metais už ją jaunesnis. Santuokos su Artūro broliu įvykdymas priklausė nuo to, ar popiežius suteiks jiems dispensaciją, nes kanonų teisė uždraudė vyrui vesti savo brolio našlę. Katerina paliudijo, kad jos santuoka su Artūru niekada nebuvo užbaigta, nes pagal kanonų teisę santuoką galima išardyti, jei ji nėra užbaigta.
Anglijos karalienė
thumb|right|Karalius [[Henrikas VIII 1537 m. |alt=]]
1509 m. birželio 11 d. įvyko antrosios Katerinos vestuvės. Praėjus septyneriems metams po princo Artūro mirties, ji ištekėjo už Henriko VIII, kuris paveldėjo sostą. 1509 m. birželio 23 d., šeštadienį, vyko tradicinė karūnavimo išvakarių eisena, kurią pasitiko gausi ir entuziastinga minia. Kitą dieną, sekmadienį, Henriką VIII ir Kateriną palaimino ir karūnavo Kenterberio arkivyskupas. Liepos mėnesį naujoji karalienė buvo pristatyta Anglijos visuomenei daugelyje socialinių progų bei švenčių. Ji padarė puikų įspūdį ir buvo maloniai priimta Anglijos gyventojų.
Saldutiškio tvenkinys
Saldutiškio tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Utenos rajone, 9,5 km į pietus nuo Tauragnų, Saldutiškio miestelio šiauriniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Kemešos upę (A-2 intakas, Žeimenos baseinas) 6 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 0,27 km, plotis – iki 0,15 km. Altitudė 164,6 m. Krantai aukštoki. Pietinėje pakrantėje auga miškelis, į šiaurę plyti pievos, į rytus įsikūręs Antalamėstės kaimas. Tvenkinio užtvanka nutiestas kelias Nr.4908 (Antalamėstė – Saldutiškis – Labanoras).
Katerina Aragonietė
Anglijos karalienė
1513 m. birželio 11 d. Henrikas VIII paskyrė Kateriną regente Anglijoje su „karalystės gubernatoriaus ir generolo kapitono“ titulais, o pats išvyko į Prancūziją dėl karinės operacijos. Tuo metu vykęs karas su Škotija suintensyvėjo ir škotai įsiveržė į Angliją, todėl 1513 m. rugsėjo 3 d. Katerina įsakė suburti kariuomenę Midlando grafystėse. Ji pati būdama itin nėščia išvyko į šiaurės žemes tam, kad galėtų kreiptis į kariuomenę ir ją sustiprinti. Karalienės kalba įkvėpė karius ir Floddeno mūšyje buvo pasiekta pergalė. Katerina išsiuntė savo vyrui Henrikui VIII laišką kartu su kruvinu Škotijos karaliaus Jokūbo IV, kuris žuvo mūšyje, palto gabalėliu, kad karalius tokia žinia sustiprintų ir savo kariuomenės gretas.
Bėgant metams Katerinos religinis pasišventimas ir susidomėjimas akademinėmis sritimis vis didėjo. Ji toliau plėtė savo žinias ir mokė savo dukrą Mariją. Tuo metu moterų išsilavinimas tapo madingas, karalienė Katerina rūpinosi švietimu ir aukojo dideles pinigų sumas mokslo įstaigoms. Tačiau karalius Henrikas VIII vis dar norėjo sulaukti vyriškosios lyties įpėdinio, nes Tiudorų dinastija buvo nauja, o jos teisėtumas dar galėjo būti išbandytas.
Santuokos nutraukimas
1525 m. Henrikas VIII susižavėjo Ana Bolein, karalienės Katerinos dama, kuri buvo daug jaunesnė už Henriką VIII, ir pradėjo ją persekioti. Katerina tuo metu nebegalėjo susilaukti vaikų ir Henrikas VIII pradėjo tikėti, kad jų santuoka buvo prakeikta, nes Biblija tvirtino, kad jei vyras veda savo brolio žmoną, tai ta pora bus bevaikė. Trokšdamas turėti sūnų, Henrikas nusprendė siekti santuokos anuliavimo, todėl, apkaltinęs Kateriną melagingu pranešimu apie neužbaigtą santuoką su Artūru, jis popiežiui Klemensui VII pateikė ieškinį dėl santuokos panaikinimo.
Anglijoje buvo sušauktas bažnytinis teismas, kuriame pirmininkavo popiežiaus atstovas, o jame dalyvavo pats Henrikas VIII su Katerina. Tačiau popiežius neketino leisti priimti sprendimo Anglijoje, todėl ieškinys buvo atšauktas. Popiežius uždraudė Henrikui VIII dar kartą tuoktis, kol nebuvo priimtas sprendimas Romoje. Po metų santuoka buvo anuliuota, Katerina buvo ištremta iš teismo, o jos seni kambariai atiteko Ana Bolein.
Ištrėmimas ir mirtis
Grįžęs iš susitikimo su Prancūzijos karaliumi Pranciškumi I, Henrikas VIII slaptos ceremonijos metu vedė Ana Bolein. Karalius gynė jų santuokos teisėtumą nurodydamas, kad Katerina taip pat anksčiau buvo vedusi. Jei ji ir Artūras būtų užbaigę savo santuoką, pagal kanonų teisę Henrikas VIII turėjo teisę tuoktis dar kartą. 1533 m. gegužės 23 d. Henriko VIII ir Katerinos santuoka buvo paskelbta neteisėta, nors Katerina liudijo, kad ji ir Artūras niekada neturėjo fizinių santykių. 1533 m. gegužės 28 d. Henriko VIII ir Ana Bolein santuoka buvo paskelbta galiojančia.
Iki savo gyvenimo pabaigos Katerina nenustojo savęs vadinti vienintele teisėta Henriko VIII žmona ir vienintele teisėta Anglijos karaliene, o jos tarnai toliau ją vadino karaliene. Karalius panaikino jos teisę į bet kokį titulą, išskyrus „Velso princesės“, pripažindamas jos, kaip jo brolio našlės, pareigas.
1531 m. pabaigoje Katerina išvyko iš Henriko VIII rūmų. Ji buvo kilnojama po įvairias vietas, kol galiausiai buvo perkelta į Kimboltono pilį, kur gyveno viename kambaryje, kurį paliko tik norėdama dalyvauti Šv. Mišiose. Katerina būdavo apsirengusi tik Šv. Pranciškaus ordino marškiniais ir nuolat pasninkavo. 1535 m. gruodžio pabaigoje, pajutusi, kad jos mirtis jau arti, Katerina sudarė testamentą ir parašė savo sūnėnui imperatoriui Karoliui V, prašydama apsaugoti jos dukrą.
Katerina mirė Kimboltono pilyje 1536 m. sausio 7 d. Kitą dieną žinia apie jos mirtį pasiekė karalių Henriką VIII. Tuo metu sklandė gandai, kad ją nunuodijo. Karalienė buvo palaidota Piterboro katedroje. Karalius Henrikas VIII nedalyvavo laidotuvėse ir uždraudė jose dalyvauti jų dukrai Marijai.
Richard Witschge
(g. 1969 m. rugsėjo 20 d.) – buvęs Nyderlandų futbolininkas, rungtyniavęs Nyderlandų rinktinėje.
Pieter Huistra
(g. 1967 m. sausio 18 d.) – buvęs Nyderlandų futbolininkas, rungtyniavęs Nyderlandų rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1988–1991 m.
Kubos ir Lietuvos santykiai
Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės.
Lietuvoje 2022 m. pradžioje gyveno 7 Kubos piliečiai.
Kubos ambasadoriai Lietuvai reziduoja Suomijoje, o Lietuva savo akredituotų ambasadorių Kubai neturi.
Santykiai iki Antrojo pasaulinio karo
Pirmieji lietuviai į Kubą atvyko XX a. pradžioje iš JAV, o nuo 1921 m. pradėjo vykti ir iš Lietuvos. Daugiausia (369 žmonės) atvyko 1924 metais. Greičiausiai dėl šios priežasties 1924 m. gruodžio 10 d. Užsienio reikalų ministerijos sekretorius Juozas Brėdikis kreipėsi į Lietuvos pasiuntinybę JAV, prašydamas informacijos apie atvykusių svetimšalių galimybę įgyti Kubos ir Meksikos pilietybę, ir kiek tai užtrunka laiko.
1929 m. pabaigoje pradėta kelti mintis Havanoje atidaryti Lietuvos garbės konsulatą, dėl ko generalinis konsulas Niujorke Povilas Žadeikis buvo kalbėjęsis su Havana Post redaktoriumi bei leidėju Kuboje Karlu Bioiru. Konsulato klausimas dar kartą buvo keltas 1931 ir 1934 m. 1937 m. Kubos garbės konsulu pasisiūlė tapti kubietis advokatas dr. Eduardas Koloma Alvaresas. Jo kandidatūrą svarstė P. Žadeikis, informavo tuo klausimu Lietuvos užsienio reikalų ministeriją, tačiau kadangi korespondencija šiuo klausimu vyko vangiai, sprendimas dėl garbės konsulo tinkamumo buvo atidėtas.
1930–1932 m. Matambrės vario kasyklose (Pinar del Rijo provincijoje) dirbo apie 130 lietuvių. Kamagvėjaus provincijoje lietuviai tiesė geležinkelį, dirbo cukraus fabrikuose. P. Žadeikio pastangomis 1930 metais pavyko suorganizuoti Kubos lietuvių draugiją, tačiau jos veikimas buvo formalus ir neilgas, dėl revoliucinių įvykių Kubos valdžiai uždarius visas organizacijas. Kubos lietuvio Juozo Varslavano duomenimis, 1934 m. lietuvių (įskaitant litvakus) Kuboje skaičius galėjęs būti iki 800. Po 1933 metais įvykusio perversmo Kuboje buvo išleisti nauji nepalankūs emigrantams įstatymai, nustatyta kvota, tik 20% darbo vietų atseikėjusi migrantams. Šis įstatymas paskatino imigrantų kraustymąsi į provinciją arba išvykti iš šalies. XX a. 4-ajame dešimtmetyje dalis jų išvyko į kitas šalis arba grįžo į Lietuvą. 1937 metais gyveno daugiau kaip 100 lietuvių, apie 70 jų – Havanoje.
1938 m. birželio 13 d. Lietuvos atstovas JAV P. Žadeikis dar kartą kreipėsi į Lietuvos užsienio reikalų ministeriją siūlydamas pasirašyti Draugystės sutartį su Kuba ir įsteigti garbės konsulatą, tačiau konsulato įsteigimą stabdė finansinės išlaidos, kurioms padengti šaltinių rasti nepavyko ir nuolat mažėjantis Kubos lietuvių skaičius. Prie konsulato Havanoje klausimo rašte Lietuvos užsienio reikalų ministerijai 1939 m. buvo grįžęs Kazys Pakštas, tačiau konsulatas taip ir liko neįkurtas.
Santykiai 1940–2013 m.
Antrojo pasaulinio karo pradžioje Havanoje buvo įsteigtas komunistinis Lietuvių darbininkų klubas, vėliau susivienijęs su panašia ukrainiečių organizacija. 1941–1942 metais prisidėjo prie Kubos paramos SSRS kariuomenei organizavimo. Veikė Amerikos lietuvių darbininkų literatūros draugijos kuopa. Po 1952 metų dirbo specialistų iš LTSR. SSRS okupacijos metais Kuba iki 1960 m. palaikė ryšius su Lietuvos diplomatinėmis atstovybėmis. 1959 m. Kuboje po perversmo į valdžią atėjus Fideliui Kastro neilgai trukus ryšiai buvo nutraukti ir pripažinta SSRS įvykdyta Lietuvos aneksija. 1966 m. Džono Rido kalbų mokyklą Havanoje baigė Algimantas Čekuolis.
Virginijus Grabliauskas
Virginijus Grabliauskas (g. 1972 m. birželio 21 d. Vilniuje) – Lietuvos šachmatininkas, tarptautinis meistras (nuo 1994 m.), Lietuvos šachmatų čempionas (1997 m.), korespondencinių šachmatų tarptautinis didmeistris (nuo 2010 m.), Europos komandinių korespondencinių šachmatų vicečempionas, 10-ies Lietuvos komandinių čempionatų laimėtojas (1992, 1993, 1995, 1997, 2005-2009 m.).
Kubos ir Lietuvos santykiai
Santykiai 1940–2013 m.
Nors Kuba Lietuvos nepriklausomybę pripažino 1991 m. rugsėjo 9 d., Lietuva delsė atkurti diplomatinius santykius su Kuba ir buvo paskutinė tai padariusi Baltijos valstybė. Pirmasis bandymas santykius atkurti – 2007 m. lapkričio mėnesį 34 Seimo narių pateikta rezoliucija dėl diplomatinių santykių įsteigimo. Taip pat tuometis Vilniaus miesto vicemeras Algirdas Paleckis įsteigė „Lietuvos – Kubos draugų klubą“.
Virginijus Grabliauskas
Biografija
Baigė Vilniaus 44-ąją vidurinę mokyklą. 1995 m. baigė studijas Vilniaus universiteto Komunikacijos fakultete.
Paul Brock
thumb|right|250px|1984 metais Paulius Brokas (1900 m. vasario 21 d. Pagulbiniuose, Vokietijos imperija – 1986 m. spalio 26 d. Bad Segeberge, Vakarų Vokietija) – jūreivis, rašytojas.
Virginijus Grabliauskas
Biografija
1994-2004 m. „ZPR International Inc.“ atstovybės analitikas-asistentas, 2004-2007 m. investicinių bendrovių valdymo įmonės „Investicijų portfelių valdymas“ finansų analitikas. Nuo 2008 m. VšĮ „Nacionalinė šachmatų lyga“ direktorius.
Kubos ir Lietuvos santykiai
Santykiai nuo 2013 m.
2013 m. tarp valstybių atkurti diplomatiniai santykiai. 2019 m. gegužės 20 d. Vilniuje vyko Lietuvos ir Kubos politinės konsultacijos, kurioms vadovavo užsienio reikalų viceministras Neris Germanas ir Kubos užsienio reikalų pirmasis viceministras Marselinas Medina Gonsalesas. Konstulacijų metu aptartos politinės aktualijos abiejose šalyse, Lietuvos ir Kubos santykiai, Kubos ir Europos Sąjungos bendradarbiavimas, diskutuota apie galimybes stiprinti ekonominius, švietimo, mokslo bei kultūrinius ryšius, apsikeista informacija apie bendradarbiavimą tarptautinėse organizacijose.
Paul Brock
Biografija
Gimė 1900 m. vasario 21 d. Pagulbiniuose. Rašytojo prosenelis buvo Reino laivininkas, su Napoleono Didžiąja armija 1812 m. atkeliavęs prie Nemuno ir čia vedęs zalcburgiečių palikuonę. Rašytojo tėvas Johanas buvęs jau trečios kartos laivininkas, turėjęs savo medinį tristiebį kuršlaivį ir juo plaukiojęs krašto upėmis.
Virginijus Grabliauskas
Biografija
Pirmasis treneris - Juozas Butkus. 2000 m. pradėjo žaisti korespondenciniais šachmatais. Sėkmingai atstovavo Lietuvai Europos čempionatuose. 2007 m. vyresnysis korespondencinių šachmatų meistras. Nuo 2009 m. Irano nacionalinės jaunių šachmatų rinktinės treneris. 2010 m. ICCF kongresas Turkijoje suteikė korespondencinių šachmatų didmeistrio titulą.
Kubos ir Lietuvos santykiai
Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
Į lietuvių kalbą išversta Chosė Marti poezijos („Eilėraščiai“ 1983 m.), Reinaldo Arenaso, Alecho Karpentiero, Ernandeso Katos, Manuelio Kofinjo, Nikolo Giljeno, Sirilo Viljaverdės ir kitų rašytojų kūrinių.
Paul Brock
Biografija
1900 m. J. Brokas išsimokėtinai įsigijo dvarelį Viešvilėje, o paskutinį įnašą sumokėjo 1914 metais, o po poros savaičių prasidėjo Pirmasis pasaulinis karas, į kraštą įsibrovę Rusijos kariškiai J. Broko dvarelį sudegino. Laivininkas liko be savo nuosavybės ir pastogės.
Virginijus Grabliauskas
Biografija
1999-2000 m. organizavo Tarptautinės korespondencinių šachmatų federacijos (ICCF) kongresą Deitona Biče, Florida (JAV). 2002-2008 m. Lietuvos korespondencinių šachmatų federacijos (LKŠF) sekretorius. Nuo 2004 m. LKŠF atstovas ICCF serveryje (LKŠF organizuojamų turnyrų organizatorius ir turnyrų direktorius). 2005 m. Lietuvos šachmatų klubų lygos (LŠKL) bendrasteigėjas. Nuo 2003 m. Vilniaus šachmatų ir bridžo klubo „NSEL30“ sekretorius.
Priešpovandeninė raketa
thumb|right|350px|P. Korėjos priešpovandeninės raketos Hong Sang Eo sandara. Priekyje matyti kovinė dalis (Blue Shark torpeda) thumb|right|250px|Prancūzijos gamybos priešpovandeninė raketa Malafon thumb|right|250px|ASROC raketos branduolinio užtaiso sprogimas (1962 m.) Priešpovandeninė raketa  – raketa, skirta povandeniniams laivams naikinti.
Paul Brock
Biografija
1914-1915 m. žiemą jam su šeima teko praleisti lede įšalusiame mediniame kuršlaivyje. Kitą vasarą Paulius jau plaukiojo upėmis kaip šturmanas tėvo laive. 1917 m. Piliavoje jis gavo oficialias laivavedžio (šturmano) teises (patentą), galop įsigijo ir savo laivą, su kuriuo plaukiojo mariomis ir krašto upėmis.
Priešpovandeninė raketa
Priešpovandeninę raketą sudaro:
Paul Brock
Biografija
Pirmojo pasaulinio karo paskutiniais mėnesiais (1918 m. rugsėjį) P. Brokas buvo mobilizuotas į Vokietijos karinį jūrų laivyną ir pradėjo studijas Jūrų akademijoje Kylyje. Karui pasibaigus, nepanoro likti laivyne ir grįžo atgal prie Nemuno. Ten neužsibuvo, panoręs aplankyti tolimus kraštus. Kaip jūreivis plaukiojo su įvairiais laivais, pasiekė net Rytų Aziją.
Po ilgų plaukiojimų 1929 m. grįžo į Vokietiją, kur Kelne pradėjo studijuoti pedagogiką ir psichologiją bei pradėjo rašyti apysakas. Jau tapęs žinomu žurnalistu, grįžo į Tilžę, kur buvo apsigyvenę jo brolis ir seserys.
Priešpovandeninė raketa
Priešpovandeninis raketinis kompleksas
Priešpovandeninės raketos būna priešpovandeninio raketinio komplekso dalis. Kompleksą sudaro: Viso komplekso nešančioji mašina būna laivas, lėktuvas ar sraigtasparnis.
Kubos ir Lietuvos santykiai
Ekonominiai santykiai
Firma Transcontinental Trading Co. 1939 m. pradžioje iš Niujorke įsikūrusios Lithuanian-American Import and Export Corporation Niujorke nupirko, kaip bandomąjį kiekį 500 svarų lietuviško bekono, kurį pavyko sėkmingai realizuoti Kubos rinkoje. Tikėtasi, kad tai atvers lietuviškiems produktams duris į Kubos rinką, tačiau besiplėtojančius prekybinius ryšius nutraukė Antrasis pasaulinis karas ir Lietuvos okupacija 1940 metais.
Šiuo metu prekybos balanse tarp Kubos ir Lietuvos vyrauja priešingos eksporto ir importo tendencijos. 2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Kubos siekė 2,4 mln. eurų. Eksporto mastai smarkiai svyruoja, priklausomai nuo metų.
Prekybos balanse dominuoja eksportas iš Lietuvos į Kubą.
Pasiuntiniai Kubai
Lietuva nėra akreditavusi savo atstovų Kubai.
Vytautas Zigmas Vaitonis
Vytautas Zigmas Vaitonis (1942 m. rugsėjo 10 d. Raseiniuose – 2020 m. gruodžio 30 d. Klaipėdoje, palaidotas Palangos kapinėse) – Lietuvos šachmatininkas, Tarptautinis korespondencinių šachmatų meistras, 5-ojo Europos komandinių korespondencinių šachmatų vicečempionas, dukart (10-ojo ir 16-ojo) Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionas, daugkartinis Klaipėdos šachmatų pirmenybių dalyvis ir prizininkas, čempionas (1981 m.).
Paul Brock
Biografija
Vieną pirmųjų savo didesnių veikalų „Laivininkas Mikelis Austynas“ išleido 1935 m. Karaliaučiuje. 1937 m. parašė žymųjį romaną „Upė teka“, kuris vėliau ne kartą buvo leidžiamas naujai. Gausius ir įdomius P. Broko rašinius spausdino įvairūs laikraščiai.
Vytautas Zigmas Vaitonis
Biografija
Šachmatais žaisti pradėjo 1976 m. Du kartus tapo nugalėtoju Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatuose. V Europos šachmatų komandiniame čempionate įvykdė Tarptautinio korespondencinių šachmatų meistro   normą. Jis daug žaidė ne tik individualiose, bet ir įvairiose komandinėse korespondencinių šachmatų varžybose.
Basile Boli
(g. 1967 m. sausio 2 d.) – buvęs Prancūzijos futbolininkas, rungtyniavęs Prancūzijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1986–1993 m.
Paul Brock
Biografija
1939 m. rugpjūčio 22 d. jis buvo mobilizuotas į nacistinės Vokietijos karinį jūrų laivyną ir tarnavo Klaipėdoje. Vėliau gelbėjo žinomo žurnalisto reputacija, apsaugojusi nuo daugelio karo jūrininkų lemties – žūties vandenyse.
Kaip raštingas žmogus P. Brokas darbavosi nacių propagandos tarnyboje, kurdamas reikiamus raštus. Pokariu gyveno įvairiose Vokietijos vietose, rašė ir leido vis naujus savo kūrinius. 1953 m. apsigyvenęs Hamburge, pradėjo bendradarbiauti su ten įsikūrusiomis Rytprūsių išeivių organizacijomis, rašė į jų leidinius, dažnai prisimindamas savo vaikystę prie Nemuno ir senų laikų plaukiojimus. Nuėjęs ilgą ir nuotykingą gyvenimo kelią, tapęs populiariu rašytoju, mirė 1986 m. spalio 26 d. Bad Segeberge.
2019 m. pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo slalomo čempionatas
2019 m. pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo slalomo čempionatas – tarptautinės baidarių ir kanojų irklavimo federacijos organizuojamas geriausių pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo slalomo sportininkų čempionatas, kuris vyko rugsėjo 24 d. – rugsėjo 29 d. Ispanijoje.
Čempionatas taip pat buvo atranka į Baidarių ir kanojų irklavimo varžybas 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.
Lietuva čempionate
NST - Nestartavo
Olimpinės kvotos
Čempionate bus išdalintos 58 olimpinės kvotos.
Hani Kolder
Hani Kolder – 1971 m. britų sukurtas vesternas, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko Reičel Velš.
Turinys
Trys broliai Klemensai, sprukdami po banko apiplėšimo, atsiduria atokioje rančoje. Nužudę šeimininką, jie išprievartauja jo žmoną ir sudegina namus, tačiau moteriai pavyksta likti gyvai. Jai palaidojus vyrą, pasirodo nusikaltėlių medžiotojas Tomas Praisas, kurio Hani ima prašyti išmokyti šaudyti, kad atkeršytų savo skriaudikams. Praisas atsisako, tikindamas, kad ją bet kuriuo atveju nužudys, tačiau Hani nenusileidžia ir galiausiai jis sutinka.
Jiedu vyksta į Meksiką pas Praiso pažįstamą ginklų meistrą, kur Hani mokosi šaudyti, o šis pagamina specialiai jai pritaikytą ginklą.
Nusprendusi, kad yra pasirengusi, Hani vyksta ieškoti broliu Klemensų, nors Praisas mėgina ją atkalbėti. Jiedu susipyksta ir išsiskiria, tačiau Praisas nutaria užbėgti įvykiams už akių ir suimti Klemensus, tačiau žūva per susišaudymą ir Hani lieka viena vykdyti savo keršto plano.
Minėlis
left|120px
Minėlis – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 3,5 km į pietvakarius nuo Labanoro, Labanoro girioje. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,2 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 151,1 m. Krantai žemi, pelkėti, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Pietinė ir dalis šiaurinės pakrantės kalvotos. Ežeras telkšo Minėlio raisto pietinėje dalyje. Ežeras nenutekantis, priklauso, Lakajos intako Peršokšnos baseinui.
Kiek atokiau į šiaurės rytus įsikūręs Paminėlės kaimas.
Apianas
Apianas Aleksandrietis (, apie 95–apie 165 m. e. m.) – graikų istorikas, rašęs Romos imperatorių Trajano, Hadriano ir Antonino Pijaus valdymo metu.
Biografija
Apijanas gimė apie 95 m. e. m. senovės Aleksandrijoje. Atvykęs į Romą vertėsi advokato praktika, vėliau paskirtas prokuratoriumi, tikriausiai Egipte.
Pagrindinis išlikęs jo veikalas Romos istorija (Ρωμαϊκά, lotyniškai žinomas kaip Historia Romana) buvo parašytas graikų kalba. Šis veikalas labiau primena monografijų seriją nei vientisą istoriją. Jame pasakojama apie įvairias tautas ir šalis nuo seniausių laikų iki jų įjungimo į Romos imperiją.
Mohamed Morsi
Mohamedas Morsis (, 1951 m. rugpjūčio 8 d. – 2019 m. birželio 17 d.) – Egipto politikas ir penktasis Egipto prezidentas nuo 2012 m. birželio 30 d. iki 2013 m. liepos 3 d. Po protestų 2013 m. birželį Morsis buvo pašalintas iš valdžios per karinį perversmą, kuriam vadovavo generolas Abdelfatahas Sisi.
Biografija
Morsis prezidentu tapo laimėjęs 2012 m. prezidento rinkimus, pirmajame rinkimų rate surinkęs 24,78 % balsų, o antrajame – 51,73 % ir įveikęs buvusį Mubarako premjerą Ahmedą Šafiką.
2013 m. birželį Egipte prasidėję protestai, kurių metu reikalauta prezidento atsistatydinimo. Atsakydama į protestus, Egipto kariuomenė suteikė Morsiui 48 valandų ultimatumą sutikti su jų reikalavimais. Morsis birželio 3 d. buvo Egipto kariuomenės pašalintas iš valdžios. Kariuomenė nutraukė senosios konstitucijos galiojimą ir sudarė naują vyriausybę, vadovaujamą perversme dalyvavusio generolo Sisi.
Po Morsio suėmimo Egipto prokurorai jam siekė skirti mirties bausmę, bet Egipto apeliacinio teismo sprendimu ši bausmė nebuvo skirta.
2019 m. birželio 17 d. mirė nuo širdies smūgio teismo posėdžio metu.
2019 m. pasaulio greitojo čiuožimo trumpuoju taku čempionatas
2019 m. pasaulio greitojo čiuožimo trumpuoju taku čempionatas – Tarptautinės čiuožimo sąjungos organizuotas geriausių pasaulio greitojo čiuožimo trumpuoju taku atletų čempionatas, kuris vyko kovo 8 d. – kovo 10 d. Bulgarijos mieste Sofijoje.
Gérald Passi
(g. 1964 m. sausio 21 d.) – buvęs Prancūzijos futbolininkas, rungtyniavęs Prancūzijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1987–1988 m.
Henochas
Henochas, Enochas – Senojo Testamento personažas, minimas Pradžios knygoje, Adomo sūnaus Seto palikuonis.
Anot Pradžios knygos, Jeredas, būdamas šimto šešiasdešimt dvejų metų, susilaukęs Henocho. Henochas turėjęs brolių bei seserų, tačiau jų vardai neminimi. Būdamas šešiasdešimt penkerių metų, Henochas susilaukęs sūnaus Metušelacho. Pasakojama, kad po to „Henochas ėjo su Dievu tris šimtus metų, ir jam gimė sūnų bei dukterų.“ Skirtingai nuo kitų prieštvaninių patriarchų, Henochas nemiręs, Dievas jį pasiėmęs. Tuo metu Henochui buvę trys šimtai šešiasdešimt penkeri metai. Laiško hebrajams 11, 5 minima, kad Henochas dėl savo tikėjimo patikęs Dievui ir buvęs perkeltas į dangų, kad neregėtų mirties.
Sąsajos
Mesopotamiškuoju Henocho provaizdžiu kai kada laikomas mitinis valdovas En-men-dur-ana. Šis valdovas yra septintasis Šumero karalių sąraše, o Henochas – septintasis iš prieštvaninių patriarchų, minimų Pradžios knygoje. Pasakojama, kad tiek vienas, tiek kitas paimtas į dangų. Siparas, kur viešpatavęs Enmedurankis, siejamas su Saulės kultu, o 365 metai, kuriuos nugyvenęs Henochas, kaip teigiama, gali būti susiję su dienų skaičiumi saulės kalendoriuje.
StGB
StGB ( - 'baudžiamoji įstatymų knyga') gali reikšti:
Lukšių apylinkė (Šakiai)
Lukšių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Lukšių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šakių rajonui. 1954 m. prijungtos Bartkų apylinkė, Plynių apylinkė, dalis Akėčių apylinkės, dalis Būdviečių apylinkės ir dalis Katilių apylinkės, 1963 m. – Liepalotų apylinkė. 1968 m. gegužės 29 d. apylinkės centras perkeltas į Tubeliuose buvusį Zyplių dvarą, tačiau 1972 m. spalio 25 d. vėl atkeltas į Lukšius.
Džeksono kalnas
Džeksono kalnas  – kalnas Antarktidos pusiasalyje. Jis yra 3184 m aukščio ir anksčiau buvo laikomas aukščiausiu pusiasalio kalnu, kol buvo išmatuotas tikslus Houpo kalno aukštis (kuris siekia 3239 m).
Džeksono kalnas atrastas 1939–1941 m. ekspedicijų metu ir pavadintas 7-ojo JAV prezidento Endriu Džeksono vardu.
Pirmoji į kalną įkopė JK ekspedicija, vadovaujama John Crabbe Cunningham, 1946 m.
Džeksono kalnas yra status savo pietrytinėje pusėje, o šiaurinėje jo dalyje yra lygesnis paviršius (kara).
Kalno geologija buvo ištirta 1972 m. Tyrimų metu ištirtos uolienos, taip pat pastebėtas vulkaninis aktyvumas.
Nakties karštis
Nakties karštis  – 1967 m. JAV sukurtas ir 5 Oskarais apdovanotas trileris, pasakojantis apie juodaodį policijos detektyvą iš Filadelfijos, atsidūrusį mažame miestelyje Misisipėje, kuriame vyrauja rasistinės nuotaikos, ir tiriantį čia įvykdytą nusikaltimą. 1970 ir 1971 m. buvo sukurti 2 šios juostos tęsiniai „Jie vadina mane ponu Tibsu!“ ir „Organizacija“. Filme skambanti frazė „Jie vadina mane ponu Tibsu!“ Amerikos filmų instituto buvo išrinkta tarp 100 geriausių frazių, skambančių kino filmuose (16 vieta).
Turinys
Naktį patruliuodamas miestelio gatvėmis, policininkas Semas Vudas aptinka turtuolio Kolberto lavoną. Viršininko Džilespio nurodymu jis ieško įtartinų asmenų ir suima autobuso belaukiantį juodaodį, kuris, kaip paaiškėja, yra policijos detektyvas Tibsas, vykstantis aplankyti artimųjų. Išsiaiškinus Tibso tapatybę, šio viršininkas pasiūlo jam pasilikti mieste ir padėti ištirti nusikaltimą, nes šis specializuojasi tokių nusikaltimų tyrime. Nors vietinė policija nėra susidūrusi su žmogžudystėmis, jie labai nenoriai priima juodaodžio pagalbą ir bet kokia proga stengiasi parodyti esą viršesni. Džilespis skuba suimti nusikaltėlį, tačiau Tibsas pateikia argumentus, jog naujasis sulaikytasis taip pat nėra kaltas. Jo sugebėjimai padaro įspūdį nužudytojo Kolberto našlei Leslei, kuri pareikalauja iš mero, kad Tibsui nebūtų trukdoma tirti nusikaltimą, priešingu atveju ji sustabdysianti vyro pradėtą fabriko statybą.
Pamažu Džilespis ir Tibsas ima dirbti kartu, nors vietiniam policininkui sunku priprasti prie juodaodžio kolegos, be to, miestelyje vis daugiau žmonių rodo nepasitenkinimą tamsiaodžiu policininku. Netekęs kantrybės ir užpultas kelių chuliganų, Tibsas jau ketina išvykti, bet Džilespis sugeba jį perkalbėti, sakydamas, kad jis turi progą nušluostyti nosį visiems baltiesiems.
Vis dėlto tyrimas tik dar labiau komplikuojasi: Tibsas ima įtarti pagrindinį Kolbergo konkurentą, tačiau šis nesileidžia apklausiamas juodaodžio ir pasiskundžia merui, kuris taip pat ima ieškoti dingsties atsikratyti policininko, tuo pačiu ragindamas policijos viršininką greičiau suimti nusikaltėlį. Negana to, atsiranda įtarimų, kad nusikaltimą galėjo įvykdyti tą naktį patruliavęs Vudas. Džilespis tuoj pat jį suima, be to, atsiranda nepilnametė mergina, tvirtinanti, kad turėjo intymių santykių su Vudu, kas valstijoje tokiame amžiuje yra nusikaltimas. Tibsas netiki šia versija ir jis išsiruošia į vietinį juodaodžių kvartalą, tikėdamasis ten rasti atsakymą.
Sedos giria
Sedos giria – miškas šiaurės Lietuvoje, Mažeikių rajone, 3 km į šiaurę nuo Sedos. Priklauso Mažeikių miškų urėdijai, Renavo girininkijai. Apima 22,6 km² plotą.
Paviršius lygus, vietomis banguotas. Būdingi jauriniai ir velėniniai jauriniai silpnai nujaurėję, velėniniai jauriniai glėjiški priesmėliai ir priemoliai. Miškas priklauso Ventos intako Šerkšnės baseinui – teka Šarkupis, Varlupis, Šaka, Žemalupis. Upelių vagos ištiesintos.
Medynai:
Jaunuolynai sudaro 35 % medynų, pusamžiai medžiai 47 %, pribręstantys 12 %, brandūs 6 %.
Sedos girioje gyvena briedžiai, stirnos, šernai, elniai, vilkai, kiškiai, usūriniai šunys, lapės, voverės, kiaunės, jerubės, slankos, bebrai, ondatros.
Greta girios įsikūrę: Pašerkšnė, Rupėkiai, Mažaičiai, Žemalė.
Varputėnų geomorfologinis draustinis
Varputėnų geomorfologinis draustinis – saugoma gamtos teritorija (valstybinis draustinis) Šiaulių rajone, 0,5 km į šiaurę nuo Varputėnų, apima Varputėnų mišką. Per draustinį eina kelias.
Įsteigtas 1992 m., siekiant išsaugoti Ventos vidurupio žemumos reljefą su Varputėnų ozais. Yra vėjalandžių šilagėlių buveinės. Draustinio teritorijoje yra gamtos paminklai – Urkuvėnų akmuo bei Laumės akmuo.
Saut Bendas
Saut Bendas  – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Indianos valstijos šiaurėje, prie Šventojo Juozapo upės. Apygardos centras. Yra tarptautinis oro uostas, plentų, geležinkelių mazgas. Maisto, elektronikos, metalo apdirbimo pramonė. Veikia Notre Dame universitetas. Meno, „Studebaker“ muziejai, teatras.
Istorija
Vietovėje nuo seno gyveno indėnai (majamiai, vėliau – potavatomiai). Baltieji pradėjo keltis nuo 1820 m., įkurta prekybos stotis. Saut Bendas oficialiai įkurtas 1865 m. Nuo XIX a. pab. tapo svarbiu ekonomikos ir švietimo centru.
Nuo XX a. pr. į Saut Bendą kėlėsi lietuviai. Veikė darbininkų draugija, socialistų kuopa.
Referendariatas
Referendariatas - parengiamoji tarnyba (stažuotė, mokymasis), siekiant tapti aukštesniojo rango (höherer Dienst) valstybės tarnautoju Vokietijoje. Trukmė - 2 metai (atskirais atvejais ir trumpiau). Paskirtis - įgyti praktinių žinių, kurios neįgyjamos akademinių studijų metu.
Referendaras
Referendaras - tarnautojas stažuotojas, atliekantis referendariatą. Juo tapti galima išlaikius valstybinį arba jam lygiavertį akademinį egzaminą po bent 3 metų studijų aukštojoje mokykloje. Referendariato tvarką reglamentuoja federalinių žemių teisė. Referendaro vardas yra tarnybinis vardas ir yra teisiškai saugomas. Neteisėtas titulo panaudojimas baudžiamas (VFR BK).
Kai kuriose žemėse (Badenas-Viurtembergas, Hesenas ir Saksonija) teisės referendaras („Rechtsreferendar“) yra viešosios teisės titulas, suteikiamas išlaikius pirmąjį valstybinį teisės egzaminą ir (ar) išduodant liudijimą (Hesenas). Titulas gali būti naudojamas nepriklausomai nuo įdarbinimo parengiamojoje tarnyboje (pvz., Badene-Viurtemberge: § 35 Abs. 3 JAPrO; Hesenas: § 22 Abs. 1 Satz 2 JAG; Saksonija: § 15 Abs. 4 SächsJAPO).
Domenico Cimarosa
Domenikas Čimaroza (, 1749 m. gruodžio 17 − 1801 m. sausio 11 d.) – italų klasicizmo kompozitorius. Operų kūrėjas. Žymiausiu jo kūriniu įvardijama komiška opera „Slaptos vedybos“.
Biografija
Domenikas Čimaroza gimė 1749 m. gruodžio 17 d. Aversos miestelyje netoli Neapolio. Jo tėvas Dženaras buvo mūrininkas. Po kelių dienų nuo sūnaus gimimo šeima persikraustė į Neapolį, kur tėvas buvo gavęs darbo naujųjų karaliaus rūmų statybose. Tačiau įvyko nelaimė, tėvas nukrito nuo pastolių ir mirė. Motina dirbo skalbėja vienuolyne. Pirmąsias muzikos pamokas Domenikui suteikė bažnyčios San Severo di Padri Conventuali vargonininkas. 1761 m. Domenikas buvo priimtas į Neapolio Santa Maria di Loreto konservatoriją. Vienas iš jo mokytojų buvo Antonio Sacchini, kuris kiek vėliau tapo labai sėkmingu operų kūrėju Europoje. D. Čimaroza dainavo, grojo smuiku ir klavišiniais.
1771 m. D. Čimaroza baigė konservatoriją. 1772 m. Neapolyje buvo pastatyta pirmoji jo opera „Grafo ekstravagancijos“ (Le stravaganze del conte). Pirmaisiais kūriniais buvo grupė komiškų operų (opera buffa). 1777 m. D. Čimaroza vedė 16 metų Gaetana Pallante, dainininkės dukterį. Po metų ji mirė ir jis vedė antrą kartą Constanza Suffi. Nors vietos publikai patiko D. Čimarozos operos, jis visgi negalėjo rasti pastovaus darbo, kuris garantuotų jam stabilias pajamas. 1779 m. jis sukūrė operą naujo karališkojo teatro Del Fondo atidarymo proga. 1779 m. jis buvo priimtas vargonininku karaliaus kapeloje, tiesa, be užmokesčio. Po 1780 m. D. Čimaroza buvo paskirtas Ospedaletto konservatorijos vadovu Venecijoje. Kiek laiko jis juo buvo ir kokia iš tikro veikla užsiėmė – nežinoma. 1785 m. Neapolyje jis buvo pakeltas į antrojo vargonininko postą karaliaus kapeloje.
1787 m. kompozitoriui buvo pasiūlyta vykti į Sankt Peterburgą ir tapti Jekaterinos II kapelmeisteriu. Pakeliui į Rusiją D. Čimaroza Livorne susitiko tuometinį Toskanos hercogą ir būsimą imperatorių Leopoldą II, kuriam tikriausiai paliko gerą įspūdį. Į Sankt Peterburgą D. Čimaroza atvyko 1787 m. gruodžio 3 d. ir pakeitė prieš tai dirbusį italą Dž. Paizielą. Jo kūriniai nesusilaukė pasisekimo Rusijos imperatorės dvare. Jekaterina II greit pasamdė kitą kapelmeisterį. 1790 m. dėl finansinių priežasčių dalis kapelos muzikantų buvo atleisti. Dėl šių veiksnių ir dėl šaltų žiemų D. Čimaroza 1791 m. birželį paliko Sankt Peterburgą, praleido tris mėnesius Varšuvoje ir atvyko į Vieną.
Žinoma, kad imperatorius Juozapas II mėgo D. Čimarozos operas ir tikriausiai planavo kompozitorių pasikviesti pas save. Po Juozapo II mirties 1790 m. imperatoriumi tapo Leopoldas II, kuris paskyrė D. Čimarozą kapelmeisteriu ir užsakė operą. Šis kūrinys „Slaptos vedybos“ (Il matrimonio segreto) buvo labai palankiai priimtas. Anot liudijimų, imperatorius liepė atlikti operą antrą kartą tą pačią naktį. „Slaptos vedybos“ tapo garsiausia D. Čimarozos opera iki šių dienų. Vėlesni jo kūriniai Vienoje nebuvo tokie sėkmingi ir jis 1793 m. grįžo į Neapolį.
Neapolyje D. Čimaroza sukūrė rimtąsias operas „Penelopė“ (1794), „Oracijai ir Kuriacijai“ (1796). 1796 m. D. Čimaroza tapo karaliaus kapelos pirmuoju vargonininku. Tais pačiais metais mirė jo žmona. 1798 m. po prancūzų invazijos karalius Ferdinandas IV pabėgo iš Neapolio. Vietos revoliucionieriai įsteigė Partenopėjos respubliką, kuri neišgyvavo nė mėnesio, nes Ferdinando IV pajėgos atsiėmė miestą iš prancūzų kariuomenės. D. Čimaroza atsidūrė pavojuje, kadangi jis pritarė revoliucionieriams ir buvo sukūręs pergalės himną naujajai respublikos vyriausybei. Grįžus karaliui D. Čimaroza sukūrė keletą kūrinių jo garbei, bet tai menkai jam pagelbėjo. 1799 m. gruodžio 23 d. jis buvo suimtas ir keturis mėnesius praleido kalėjime. Po vietos kilmingųjų užtarimo jam pavyko išvengti mirties bausmės. Išleistas iš kalėjimo D. Čimaroza nuvyko į Veneciją, kur buvo labai prastos sveikatos ir mirė 1801 m. sausio 11 d. Palaidotas Šv. Angelo (Sant’Angelo) bažnyčioje. Jo mirtis sukėlė gandų, kad jis buvo nunuodytas, įtariant tuo Ferdinando IV žmoną. Viso D. Čimaroza sukūrė 65 operas, daugiau nei 30 sonatų klavyrui, kūrė koncertus fleitai ir kita. Vieno veiksmo, intermezzo tipo komiška opera „Kapelmeisteris“ buvo pastatyta Lietuvos nacionaliniame operos ir baleto teatre 1978 m. kovo 29 d. (rež. Rimantas Siparis).
Operos
Paminėtinos D. Čimarozos operos (pavadinimai italų k.):
Alžyro krepšinio lyga
Alžyro krepšinio lyga; taip pat žinoma kaip ABC National 1, ABC Super Division – aukščiausia Alžyro krepšinio lyga, kuri buvo įkurta 1962 metais.
Sintautų apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Sintautų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Naumiesčio rajonui. 1954 m. prijungta Veršių apylinkė, Zyplių apylinkė ir Ežeriukų apylinkė, 1963 m. – dalis Keturnaujienos apylinkės ir dalis Žvirgždaičių apylinkės, 1975 m. – visa Žvirgždaičių apylinkė.
Jurijus Nikiforovas
(g. 1970 m. rugsėjo 16 d.) – buvęs Rusijos futbolininkas, rungtyniavęs Rusijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1992–2002 m.
1949 m. pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo slalomo čempionatas
1949 m. pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo slalomo čempionatas – pirmasis tarptautinės baidarių ir kanojų irklavimo federacijos organizuotas geriausių pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo slalomo sportininkų čempionatas, kuris vyko rugpjūčio 30 d. – rugpjūčio 31 d. Šveicarijoje.
FL Fart (moterys)
Fotballaget Fart!, o trumpiau vadinamas FL Fart – Norvegijos futbolo klubas iš Vango. Šis straipsnis apie klubo moterų ekipą, kuri žaidžia moterų futbolo varžybose. Norvegų kalboje žodis „fart“ reiškia greitį.
Istorija
FL Fart įkurtas 1934 m., o 1982 m. suburta moterų futbolo ekipa, kuri rungtyniavo šalies aukščiausioje futbolo lygoje.
2008 m. pateko į Toppserien (aukščiausią lygą), bet joje surinko vos vieną tašką ir po sezono buvo perkeltos į žemesnį divizioną.
2012 m. vėl rungtyniavo Toppserien (aukščiausioje lygoje), bet sezono metu nepelnė nė vieno taško ir po sezono buvo perkeltos į žemesnį divizioną.
2014 m. FL Fart gavo 4 milijonų kronų išmoką iš klubo fano, kuris tikėjosi, kad tai padės klubui patekti į aukštesnį lygmenį.
2019 m. vėl rungtyniavo Toppserien (aukščiausioje lygoje), sezono metu iškovojo dvi pergales, dar keturis kartus sužaidė lygiosiomis, iškovojo dešimt taškų, tačiau vis tiek liko paskutinėje vietoje, dešimtos, ir po sezono buvo perkeltos į žemesnį divizioną.
2020 m. rungtyniavo Pirmame divizione (antra pakopa). Ekipa buvo dešimtoje vietoje, bet išvengė iškritimo.
2021 m. Pirmame divizione (antra pakopa) vėl liko dešimtoje vietoje, paskutinės, o po sezono buvo perkeltos į žemesnį divizioną.
2022 m. rungtyniavo Antrame divizione (trečia pakopa).
Blansko rajonas
Blansko rajonas  – vienas iš septynių Pietų Moravijos krašto rajonų. Administracinis centras – Blanskas. 108 126 gyventojai (2016 m. duomenys).
FL Fart (moterys)
Stadionas
thumb|right|250px|Fartbana Namų rungtynes žaidžia Fartbana (Fartbana). Stadiono talpa 1,3 tūkst. žiūrovų.
Blansko rajonas
Svarbesnės gyvenvietės
Žemiau yra pateikiami didžiausi rajono miestai ir miesteliai:
Khamčiai
Į dabartinius gyvenamus plotus khamčiai atsikėlė drauge su tajų banga mūsų eros pradžioje. Jų kėlimasis tęsėsi iki XVIII a. pab. Verčiasi daugiausia ariamąja laistomąja žemdirbyste (ryžiai, džiutas, garstyčios, bulvės, daržovės). Laiko buivolus, naminius paukščius. Taip pat žvejoja, kartais medžioja. Svarbus verslas – laukinių dramblių gaudymas ir jaukinimas pardavimui. Amatai: audimas, pynimas, kalyba, dailidystė. Seniau khamčiai garsėjo savo dramblio kaulo bei medžio drožiniais, sidabro dirbiniais. Mainosi prekėmis su kaimyninėmis tautomis bei asamiečiais. Dalis khamčių dirba samdomus darbus statybose.
Khamčiai išsibarstę 7 kaimuose, esančiuose upių slėniuose. Namai panašūs į birmiečių – ant polių, su bambuko stiebų sienomis ir keturšlaičiais stogais iš žolės arba sausų lapų. Į namą patenkama pro atvirą terasą, į kurią veda laiptai.
Apranga taip pat birmietiška: vyrų – medvilniniai marškiniai ilgomis rankovėmis, sijonai (lungiai); moterų – medvilninė arba šilkinė, paprastai balta, kofta ir spalvingas sijonas. Moterys nešioja sidabrinius papuošalus ir spalvotus karolius.
Būdingos spalvingos šventės ir ceremonijos, susijusios su Budos gyvenimo vaizdiniais.
Keramos salos
thumb|right|Keramos salos Keramos salos ( Kerama Shotō) – 22 salos, esančios 32 km nuo Okinavos salos Japonijoje. Keturios salos yra gyvenamos: Tokašikidžima ( Tokashikijima), Dzamamidžima ( Zamamijima). Akadžima ( Akajima) ir Gerumadžima ( Gerumajima). Salos priklauso Šimadžirio apskričiai.
Antrojo pasaulinio karo metu, 1945 m. kovo 26 d., per Okinavos mūšį, salose išsilaipino 77-oji pėstininkų divizija. Po to sekė kiti išsilaipinimai ir salynas buvo užimtas per penkias dienas. Kerama buvo naudojamas kaip tarpinis punktas Okinavos užėmimui. Per mūšį prasidėjo masinės civilių savižudybės.
Pirmasis JAV laivas, išmetęs inkarą uoste buvo USS Makino sala.
Šiose salose buvo tikra romantiška istorija apie du šunis, gyvenančius gretimose salose, kurie įsimylėjo. 1988 m. apie tai buvo sukurtas japonų filmas „Aš noriu pamatyti Marlyn“ (Marilyn ni Aitai). Dabar tai populiarus paplūdimys ir Okinavos turistų nardymo vieta.
Aleksander Lesun
Aleksander Lesun (g. 1988 m. liepos 1 d.) – baltarusių kilmės Rusiją atstovaujantis šiuolaikinės penkiakovės sportininkas, olimpinis čempionas.
Biografija
2008 m. atstovavo Baltarusiją Europos ir pasaulio jaunimo čempionatuose. 2009 m. priėmė Rusijos pilietybę ir pradėjo atstovauti šiai šaliai. 2010 m. pasaulio čempionate pelnė sidabrą individualioje vyrų penkiakovės rungtyje. 2011 m. tapo Europos ir pasaulio čempionu komandinėse rungtyse su Rusijos nacionaline rinktine. 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Lesunas užėmė ketvirtą vietą.
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Lesunas tapo olimpiniu čempionu.
Choi Mi-sun
Choi Mi-sun (g. 1996 m. liepos 1 d.) – Pietų Korėjos šaulė iš lanko. Olimpinė ir pasaulio čempionė.
Biografija
2015 m. Kvandžu vykusioje vasaros Universiadoje Mi-sun tapo individualios ir komandinės rungčių vicečempione. tais pačiais metais pelnė du bronzos medalius pasaulio čempionate. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Hye-jin dalyvavo asmeninėse ir komandinėse varžybose. Komandinio šaudymo finale nugalėjusios Rusijos komandą sportininkės pelnė aukso medalius. 2017 m. Universiados metu Mi-sun pasiekė 687 rezultatą ir pagerino pasaulio rekordą. Tais pačiais metais tapo pasaulio komandinės rungties čempione. 2019 m. pasaulio šaudymo iš lanko čempionate iškovojo sidabrą komandinėje rungtyje ir bronzą vienetų rungtyje.
Liesonių I tvenkinys
Liesonių I tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Rokiškio rajone, 7 km į šiaurės rytus nuo Rokiškio. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Ūdrupio intako U-1 intakas, Vyžuonos upės baseinas) jo aukštupyje 5,4 km nuo žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 0,4 km, plotis – iki 0,28 km. Yra 7 a sala. Altitudė 151,1 m. Kranto linija vingiuota. Rytinis galas užpelkėjęs. Krantai žemi, apaugę medžiais ir krūmynais. Į rytus ir pietus plyti dirbami laukai, šiaurinė ir vakarinė pakrantės miškingos. Pasroviui už 7 m telkšo mažesnis Liesonių II tvenkinys. Į pietus įsikūręs Skemų kaimas.
Pabalių botaninis draustinis
Įsteigtas 1988 m., siekiant išsaugoti retų augalų augavietes. Čia veši pelkinio mėlito, šluotelinės viksvos, melvenių bendrijos, auga baltijinė gegūnė, didžioji astrancija. 2008 m. priskirtas prie Žagarės regioninio parko.
Šauliai (Prienai)
Šauliai – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Klebiškio.
Kroatijos futbolo varžybos 2021–2022 m.
Kroatijos futbolo varžybos 2021–2022 m.
Šauliai (Prienai)
Istorija
Kaimas buvo panaikintas 1982 m., tačiau 2017 m. buvo atkurtas.
Brno miesto rajonas
Brno miesto rajonas  – vienas iš septynių Pietų Moravijos krašto rajonų. Administracinis centras – Brno. 377 028 gyventojai (2016 m. duomenys).
Svarbesnės gyvenvietės
Žemiau yra pateikiami didžiausi rajono miestai ir miesteliai:
Tarptautinis meistras
Tarptautinis meistras (sutr. TM;, IM) – šachmatų kvalifikacinis sporto vardas (titulas), suteikiamas stipriems žaidėjams. Viena pakopa aukštesnis už FIDE meistro, bet žemesnis už didmeistrio (DM) vardą. Tarptautinio meistro vardą suteikia FIDE už rezultatus varžybose. Tarptautiniai meistrai paprastai turi Elo reitingą tarp 2400 ir 2500. Rečiau būna žaidėjų, kurie dar netapo didmeistriais, bet turi Elo reitingą, didesnį kaip 2500.
2010 metais FIDE reitingo sąraše 3036 žaidėjai turėjo TM titulą.
Platesnis vartojimas
Atskiras tarptautinio meistro titulas suteikiamas ir  korespondencinių šachmatų žaidėjams, šachmatų kompozicijų kūrėjams bei sprendėjams,  o taip pat, ir šaškių žaidėjams.
Tarptautinė korespondencinių šachmatų federacija suteikia tarptautinio korespondencinių šachmatų meistro titulą.
WFCC nuo 2010 m. - atskirus  šachmatų kompozicijų sprendimo ir kompozicijų kūrybos tarptautinio meistro titulus. Iki tol juos suteikdavo FIDE.
Tarptautinė šaškių federacija (FMDJ), šaškininkams, taip pat, suteikia tarptautinio meistro titulą.
Lietuvos tarptautiniai meistrai
Lietuvos šachmatininkai, kuriems buvo suteiktas tarptautinio meistro ar didmeistrio vardas (chronologine tvarka pagal vardo įgijimo metus; DM – didmeistris):
Eleonora Brown
Eleonora Braun (, g. 1948 m. rugpjūčio 22 d. Neapolyje) – italų aktorė.
Egipto krepšinio lyga
Egipto krepšinio lyga – aukščiausia Egipto krepšinio lyga.
Liesonių II tvenkinys
Liesonių II tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Rokiškio rajone, 7 km į šiaurės rytus nuo Rokiškio. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Ūdrupio intako U-1 intakas, Vyžuonos upės baseinas) 5,2 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 0,21 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 151 m. Priešsroviui už 7 m telkšo didesnis Liesonių I tvenkinys. Krantai žemi, apaugę medžiais ir krūmynais, vietomis užpelkėję. Į pietus ir į šiaurę stūkso miškai. Į vakarus už puskilometrio įsikūręs Liesonių kaimas.
Tirkšliai (kaimas)
Tirkšliai – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Tirkšlių miestelio.
Rokantiškių tvenkinys
left|120px
Rokantiškių tvenkinys – tvenkinys rytinėje Vilniaus miesto dalyje, Rokantiškėse, susidaręs pastačius užtvanką per Vilnios upę.
Tvenkinys yra Neries mažųjų intakų (su Nerimi) baseine, 12 km atstumu nuo Vilnios žiočių, jo hidrologinis nr. 12050091. Vandens tūris – 126 tūkst. m³. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus 0,85 km, plotis 0,37 km. Altitudė 135,1 m. Kranto linija labai vingiuota. Pietinis ir šiaurinis krantai aukšti, apaugę medžiais. Krantai daug kur užpelkėję, ypač rytinėje dalyje. Tvenkinio vidurinėje dalyje yra keletas užpelkėjusių salų (didžiausia 0,7 ha). Skaičiuotinis tvenkinio debitas – 121 m³/s. Pietine pakrante eina kelias.
thumb|250px|left|Vaizdas nuo [[Naujosios Vilnios pilkapynas|Naujosios Vilnios pilkapyno]] thumb|250px|left|Vaizdas nuo užtvankos
Rokantiškių užtvanka pastatyta 1823 m., jos aukštis 4 m, plotis 10 m, ilgis 40 m. Čia 2004 m. įrengta mažoji hidroelektrinė. Ji dirba nuo 2005 m., stovi viena 225 kW galios turbina.
Bronius Špakauskas
Bronius Špakauskas (g. 1954 m. sausio 8 d. Irkutsko srityje, Rusijoje) – Lietuvos neurochirurgas, medicinos mokslų daktaras, ilgametis Kauno klinikų Stuburo neurochirurgijos skyriaus vadovas, Alytaus rajono garbės pilietis.
Biografija
Nuo 1978 m. dirba Kauno klinikose, neurochirurgijos srityje.
1993 m. suteikta aukščiausia gydytojo neurochirurgo kvalifikacinė kategorija.
Nuo 1998 m. vadovauja Kauno klinikų Stuburo neurochirurgijos skyriui.
2007 m. apgynė Lietuvos respublikos medicinos mokslų daktaro disertaciją „Trauminio nugaros smegenų pažeidimo ir stuburo kanalo susiaurėjimo sąsajų tyrimas“.
2014 m., pagerbiant labiausiai savo profesijai atsidavusius Kauno gydytojus, skirta nominacija „Metų iniciatyva“ už pasiekimus ir naujoves. Darbo ir mokslo tyrinėjimų kryptis – stuburo ligų chirurginis gydymas, Įdiegė naujas stuburo ligų gydymo metodikas, yra minimaliai invazinių stuburo operacijų pradininkas Lietuvoje.
Yra paskelbęs daugiau kaip 100 spausdintų darbų stuburo chirurgijos klausimais Lietuvos ir užsienio medicinos spaudoje, dalyvauja ir skaito pranešimus tarptautinėse neurochirurgų konferencijose.
Šakių apylinkė (Šakiai)
Šakių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Giedručių apylinkės, Striūpų apylinkės, Išdagų apylinkės, Kermušėnų apylinkės, dalies Degučių apylinkės, dalies Briedžių apylinkės ir dalies Kiaulupių apylinkės. 1963 m. prijungtos Ritinių apylinkė, Briedžių apylinkė ir dalis Valakbūdžio apylinkės. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras, bet 1983 m. sausio 26 d. vėl atkeltas. 1986 m. prijungta dalis Slavikų apylinkės.