cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Naugarduko Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
thumb||right|330px|Šiuolaikinis vaizdas Švento Arkangelo Mykolo bažnyčia – Romos katalikų bažnyčia Baltarusijos Naugarduko mieste. Ilgą laiką priklausė dominikonų vienuolynui. XVIII a. vėlyvojo baroko su klasicizmo elementais architektūros paminklas, 1857–1922 m. buvo Naugarduko parapijine bažnyčia. Dabar priklauso Gardino vyskupijos Naugarduko dekanatui.
Istorija
thumb||left|210px|Dominikonų bažnyčia ir mokykla XIX amžiuje thumb||left|210px|Dominikonų vienuolynas XX a. pradžioje Dominikonai Naugarduke įsikūrė XVIII a., LDK žirgininko Kristupo Chodkevičiaus kvietimu. 1623 m. jis suteikė vienuoliams gyvenamą būstą ir žemes, šimtmečio pabaigoje kiti mecenatai padovanojo Korico ir Perekopo palivarkus. Dominikonų vienuolynui K. Chodkevičius pastatė medinę, o vėliau ir mūrinę Šv. Hiacinto bažnyčią. Šventovė nukentėjo per krašto neramumus, o 1751 m. visai sudegė. Buvo atstatyta ir konsekruota Šv. arkangelo Mykolo vardu, bet 1831 m. gaisras ją vėl apnaikino. Suremontuota O. Mečkovskio lėšomis. Bažnyčioje buvo vertingi paveikslai: dailininko Tenčinskio Šv. Teresės, prof. Pavlovičiaus tapytas Šv. Dominyko atvaizdas (Ticiano paveikslo kopija). Altoriuje kabojo Šv. arkangelo Mykolo paveikslas su sidabriniais apdarais, kuriuos nukalė sugrįžę iš tremties Rusijoje 1831 m. sukilimo dalyviai. Dvi marmurinės atminimo lentos: Teresei Narkevič-Jodko ir Adomui Mickevičiui, vėliau perkeltas į poeto muziejų mieste.
Dominikonų vienuolynai
Bažnyčią aptarnavo dominikonų vienuoliai, prie vienuolyno veikė šešiametė mokykla–kolegija, kurioje mokėsi ir Adomas Mickevičius, Jonas Čečiotas bei kt. apylinkių kilmingieji. 1832 m. carinė administracija mokyklą uždarė, o 1850 m. tokio pat likimo sulaukė ir vienuolynas. Per Pirmąjį pasaulinį karą besitraukianti Rusijos kariuomenė išsivežė tris varpus, vieną vėliau grąžino, bet bevežant jis buvo įskeltas.
Mieste veikė dar viena Dominikonų ordinui priklausiusi Švč. Marijos bažnyčia (pastatyta 1690 m.) su moterų vienuolynu (veikė 1654–1864 m.). Buvusio vienuolyno patalpose buvo įsikūrę caro kareiviai ir neprižiūrima bažnyčia sunyko.
thumb||right|200px|Interjeras
Architektūra
Pastatas – trinavė bazilika su pusiapvalia apside, prie kurios iš šiaurės pristatyta zakristija. Plokščio fasado viršuje įrengtas trikampis frontonas su bokšteliu, vidų puošia gipso lipdiniai. Šalia bažnyčios stovėjusi mūrinė varpinė neišliko.
Narbučiai (Rokiškis)
Narbučiai – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės vakarus nuo Jūžintų.
Vilniaus Šv. vyskupo Stanislovo ir šv. Vladislovo arkikatedros bazilikos požemiai
miniatiūra|Vilniaus katedros požemiai '''Vilniaus Šv. vyskupo Stanislovo ir šv. Vladislovo arkikatedros bazilikos požemiai''' – tai laidojimo kriptų, kolektorinės sistemos ir kitų požeminių erdvių kompleksas, pradėtas formuoti XIV a. pabaigoje. Iš viso požeminėje katedros dalyje yra 27 patalpos, 20 iš jų – kriptos. Nuo XX amžiaus čia vykdyti pamatų tvirtinimo darbai, archeologiniai, geologiniai, architektūros ir dailės tyrimai. Požemiuose įrengta ekspozicija pristato katedros, stovinčios vienoje seniausių gyvenamų Vilniaus vietų, istoriją, laidojimo tradicijas. Katedros požemiuose laidoti Bažnyčiai ir Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei nusipelnę asmenys.
LDK didikai laidoti po navų ar šoninių koplyčių grindimis įrengtose kriptose. Čia palaidoti Pacų, Kęsgailų, Manvydų, Goštautų, Chodkevičių, Radvilų, Zavišų, Valavičių, Bialozarų ir kitų garsių LDK giminių šeimos nariai. Po Šv. Kazimiero koplyčia įrengtame Karališkajame mauzoliejuje palaidotas Lenkijos karalius ir Lietuvos didysis kunigaikštis Aleksandras Jogailaitis (1460–1506), Lenkijos karaliaus ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Žygimanto Augusto žmonos Elžbieta Habsburgaitė (1526–1545) ir Barbora Radvilaitė (apie 1522/23–1551), valdovo Vladislovo IV Vazos (1595–1648) širdis. Karalių palaikų su įkapėmis atradimas 1931 m. tapo tikra sensacija.
Katedros požemiuose taip pat palaidotas LDK didysis kunigaikštis Vytautas Didysis (apie 1350–1430) ir jo pirmoji žmona Ona Vytautienė (m. 1418). Vytautas – pirmasis Vilniaus katedroje palaidotas Lietuvos valdovas, padėjęs naujai perstatyti ir išpuošti bažnyčią. 1930 metais, minint 500-ąsias kunigaikščio mirties metines, tikėtasi rasti jo palaikus ir perkelti juos į naujai pagamintą sarkofagą, tačiau Vytauto palaidojimo vieta iki šiol išliko nežinoma. Tuščias sarkofagas eksponuojamas Kapitulos kriptoje.
Kapitulos kripta – didžiausia ir vaizdingiausia požeminė patalpa, įrengta po bažnyčios presbiterija. Čia eksponuojami radiniai, pasakojantys apie katedros perstatymus ir puošybą. Vienas seniausių radinių – nedidelė sidabrinė angelo (?) figūra, rankose laikanti skydą su Vilniaus katedros kapitulos herbu. Manoma, kad XV a. pab. kultūriniame sluoksnyje rasta figūrėlė buvo iki mūsų dienų neišlikusio puošnaus relikvijoriaus kojelė. Trimatė holograma padeda įsivaizduoti, kaip šis relikvijorius galėjo atrodyti.
Katedros požemiuose išliko viena iš dviejų seniausių freskų Lietuvoje, nutapyta XIV a. pab.–XV a. pr. Ji liudija apie Rytų ir Vakarų krikščionybės tradicijų susikirtimą ką tik krikštą priėmusioje valstybėje. Freskos viduryje matomas nukryžiuotas Jėzus Kristus, po kryžiumi stovi jo motina Švč. Mergelė Marija ir mylimiausias mokinys šv. Jonas evangelistas. Pats piešinys ir graikiškos raidės Kristaus nimbe atspindi bizantiškosios dailės įtaką, tačiau Jėzus prikaltas trimis vinimis, kaip įprasta katalikų tradicijoje.
Fitosociologija
Fitosociologija, dar vadinama fitocenologija (gr. phyton – augalas, koinos – bendras + logos – mokslas) – botanikos mokslo šaka, tyrinėjanti augalų bendrijas (fitocenozės), jų vidinę struktūrą, raidą, paplitimą, augalų santykius tarpusavyje pačioje bendrijoje. Fitosociologijos mokslas pagrįstas lauko praktikomis ir stebėjimais.
Fitosociologijos sąvoką 1896 m. pirmą kartą paminėjo Józef Paczoski. Ji buvo populiari Prancūzijoje, Šveicarijoje, Vokietijoje ir TSRS, o fitocenologijos terminas paminėtas tik 1918 m. (Helmut Gams) ir buvo labiau mėgiamas tik keliose Europos valstybėse.
Sokiai
Sokiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 3 km nuo Liolių. Rytiniu pakraščiu teka Šlaunies upelis.
Fitosociologija
Pasaulyje
Šiuolaikinė fitosociologija yra palyginti jaunas mokslas, pradėtas vystyti Vakarų Europoje, vėliau išplitęs ir kitose šalyse. Šio mokslo pradžia siejama su XX a. pirmosios pusės prancūzų ir šveicarų fitocenologijos mokyklos atstovo Ž. Brauno-Blankė (Josias Braun-Blanquet) vardu ir darbais. Taikant jo augalijos tyrimo ir klasifikavimo metodus, pirmiausia buvo pradėta tirti Pietų ir Vidurio Europos augalija. Vėliau metodus imta taikyti ir visame pasaulyje. Šie metodai taikomi ir Lietuvos augalijai tirti.
Fitosociologijos atsiradimui turėjo įtakos botanikų geografų A. Grisebacho (Vokietija), S. Koržinskio ir A. Beketovo (Rusija) mokslo darbai.
Lietuvoje
Pirmasis fitosociologinis darbas Lietuvos teritorijoje – 1902 m. C.A. Weber monografija, skirta Aukštumalos pelkei. Fitosociologijos pradininku Lietuvoje laikytinas prof. K. Regelis. Parengiami įvairių augalijos tipų aprašymai, bet visuotina sistema nesukuriama. Pavyzdžiui, K. Brundza su bendrautoriais stebėjimus aprašė 1937 m. pelkėtyros monografijoje „Kamanos: hidrografija, stratigrafija ir augalija“.
Spvietiniu laikotarpiu fitosociologijos vystymuisi Lietuvoje labai didelę įtaką padarė Rusijos mokslininkų darbai (V. Sukačiovas, Remenskis). Reikšmingiausius fitocenologinius tyrimus XX a. atliko pievų augalijos tyrėjų grupė: A. Bagdonaitė-Tučienė, M. Natkevičaitė‑Ivanauskienė, B. Kizienė, J. Balevičienė ir kt. Kaip atskira sritis atsiranda agrofitocenologija, kurios pradininkas – A. Stancevičius.
Trečiajame etape (nuo 1985 iki dabar) fitosociologiniams tyrimams didžiausią įtaką turi Lenkijos fitosociologijos mokykla. Buvo sudaryta vieninga klasifikacijos sistema (32 klasės), kuri, deja, iki šių dienų nėra paskelbta. Parengta serija fitosociologinių disertacinių darbų: V. Motiekaitytės, skirta urbofitocenozėms, Z. Sinkevičienės, skirta vandens telkinių augalijai, D. Matulevičiūtės, skirta viksvynų augalijai ir kt.
Lietuvoje šiandien fitocenologijos problemas daugiausia tiria Gamtos tyrimų centro Botanikos instituto mokslininkai (V. Rašomavičius, Z. Sinkevičienė, D. Matulevičiūtė ir kt.).
Augalijos bendrijų tyrimų metodai
Augalų bendrijų lauko tyrimams taikomas tiriamųjų laukelių aprašymų metodas. Aprašant tiriamąjį laukelį, naudojantis Brauno-Blankės skale vertinamas kiekvienos rūšies augalų gausumas ir padengimas, nustatomas tiriamojo laukelio rūšių skaičius. Fitosociologijos nomenklatūros kodeksas rekomenduoja, kad kiekviena augalų asociacija būtų aprašyta ne mažiau kaip dešimtyje reprezentacinių laukelių. Lietuvos miškų bendrijoms tirti pakanka 100 m2 ploto laukelio, pievų – 4 m2, smėlynų – 1 m2 , aukštapelkių – mažiau kaip 1 m2. Bendrijoms tirti pasirenkami reprezentaciniai laukeliai, geriausiai atspindintys tam tikro tipo bendrijos savybes.
Bendrija pradedama tirti nustatant augalų visumos dengiamą laukelio plotą, t. y. padengimą. Padengimas vertinamas procentais. Jei bendrija daugiaardė, pavyzdžiui, miško, tai pradėjus tirti pirmiausia įvertinamas ir užrašomas kiekvieno iš jo pagrindinių ardų augalų padengimas, t. y. medžių, krūmų, žolių ir krūmokšnių, samanų ir kerpių atskirai. Paskui pradedami surašyti ir vertinti pagal Brauno-Blankės skalę tiriamojo laukelio augalai. Rūšys surašomos ir jų dalyvavimo dydis – gausumas ir padengimas – pagal Brauno-Blankės skalę vertinamas taip pat pagal ardus, pradedant nuo viršutiniojo ardo augalų. Pirmiausia surašomi ir Brauno-Blankės skalės balais vertinami M1 aukšto kiekvienos rūšies medžiai, paskui – M2 aukšto, krūmų (K), žolių ir krūmokšnių (Ž–K), samanų ir kerpių (S–K) aukštų augalai.
Rūšių pastovumo bendrijoje lentelė sudaroma visas rūšis, jų dalyvavimo dydžio ir pastovumo laukeliuose rodiklius išdėstant pastovumo klasės mažėjimo tvarka, t. y. nuo V pastovumo klasės iki I pastovumo klasės, o vienodo pastovumo rūšis – abėcėlės tvarka.
Charakteringos rūšys – tai rūšys, paprastai sutelktos ar bent optimaliai auga tik vieno tipo bendrijose. Atlikus originalius tyrimus charakteringos rūšys paaiškėja iš pastovumo lentelės: jų yra tarp didžiausio pastovumo rūšių. Diferencinės rūšys dažniausiai nustatomos tarp vidutinio pastovumo rūšių, jas lengviau nustatyti, kai turime daug aprašymų. Charakteringos ir diferencinės rūšys reikalingos norint nustatyti aprašytų bendrijų sintaksonominę priklausomybę.
Augalijos geobotaninių aprašymų duomenys įvairių šalių duomenų bazėse ir yra prieinami mokslininkams naudojant Turboveg programą ir jos plėtinius.
Braun-Blankė skalė
r – individų labai mažai (iki 5 egzempliorių), dengia labai mažą plotą;
+ – individų mažai, jie dengia labai mažą plotą;
1 – individų daug, bet dengia mažą plotą arba jų mažai, o padengimas didesnis, bet < 5% (< 1/20) tiriamojo laukelio;
2 – individų labai daug arba dengia 5–25% (1/20–¼) laukelio;
3 – individų įvairiai, dengia 25–50% (¼–½) laukelio;
4 – individų įvairiai, dengia 50–75% (½–¾) laukelio;
5 – individų įvairiai, dengia > 75% (> ¾) laukelio.
Įvertinamas bendrasis kiekvieno aukšto – pirmojo ir antrojo medžių, krūmų, žolių ir krūmokšnių, samanų (žymimi atitinkamai A1, A2, B, C, D) augalų projekcinis padengimas procentais.
Reikšmė
Fitosociologijos mokslas teikia žinias apie augalų bendrijų raidos pakitimus. Taip pat siekiama sužinoti kokie augalai auga tam tikroje teritorijoje ir kaip išsaugoti biologinę įvairovę, kaip žmogaus veikla veikia augaliją.
EUNIS (European Nature Information System) – plati duomenų apie Europos gamtą sistema; buveinių klasifikacija sudaro vieną svarbiausių šios sistemos integruotų dalių. Pagrindinis EUNIS iniciatorius ir įgyvendintojas yra Europos aplinkos agentūra (EEA – European Environment Agency), Europos Bendrijos įkurta 1994 metas. Lietuvoje pagal EUNIS buveinių klasifikaciją išskiriamos tokios buveinės:
• A Jūros buveinės
• B Pajūrio buveinės
• C Vidaus paviršinių vandens telkinių buveinės
• D Pelkių buveinės
• E Pievų ir aukštųjų žolynų buveinės
• F Viržynai ir krūmynai
• G Miškai ir kitos medžiais apaugusios teritorijos
• H Kontinentinės buveinės, padengtos nesusivėrusia augalija arba visai jos neturinčios
• I Žemės ir namų ūkyje, sodininkystėje nuolat naudojamos (arba neseniai naudotos) buveinės
• X Buveinių kompleksai.
VistaJet
VistaJet Holding SA – užsakomųjų skrydžių bendrovė. Pagrindiniai įmonės klientai – itin turtingi asmenys, stambių įmonių steigėjai. Viena skrydžio valanda kainuoja 15 000 $ (2011 m. duomenimis). BRIC valstybės ir kitos sparčiai besivystančios rinkos įmonei atneša 75 % pajamų.
Flotilė
„VistaJet“ įmonei priklauso didžiausia pasaulyje privačių lėktuvų flotilė už Pietų ir Šiaurės Amerikos ribų. „VistaJet“ privaties skrydžiams naudoja tik prabangius Bombardier bendrovės gaminamus lėktuvus. VistaJet naujai įsigytus orlaivius skrydžiams naudoja mažiau nei 2 metus.
Vidutinio dydžio lėktuvai
Ilgi lėktuvai
Itin ilgi lėktuvai
Lipecai
Lipecai – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Jūžintų.
Aluonos pilkapynas
Aluonos pilkapynas, vad. Švedų kapais, – pilkapynas Trakų rajono savivaldybės teritorijoje, greta Aluonos kaimo esančiame miške.
SkyTeam
SkyTeam – oro linijų aljansas, įkurtas 2000 m. birželio 22 d. Aljansas įsikūręs Amsterdamo Schipholo tarptautiniame oro uoste, Nyderlanduose. „SkyTeam“ įkūrė keturios oro linijų bendrovės – „Aeroméxico“, „Air France“, „Delta Air Lines“ ir „Korean Air“. Greitai aljansas tapo antru pagal dydį (keleivių skaičių ir narių kiekį) po „Star Alliance“ ir lenkianti trečioje vietoje esantį „Oneworld“ aljansą. Aljansui vadovauja olandas Leo M. van Wijk.
Aluonos pilkapynas
Tyrimai
15 sampilų, didžioji dauguma jų nuo 6 m iki 12 m skersmens ir nuo 0,2 m iki 1 m aukščio; 4 sampilai sulėkštėję, dalyje yra senų duobių. Sampilus juosia pailgos duobės ir grioviai, iš dalies ar visiškai užslinkę. Pilkapyno teritorija nustatyta 1984 m. Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybų žvalgymo, kuriam vadovavo Romas Olšauskas, metu, vėlesnių tyrimų metu patikslinta. Į Nekilnojamųjų kultūros vertybių registrą įrašytas 1997 m.
SkyTeam
2011 m. aljansą sudarė 14 narių, kurių maršrutai dengė 169 šalis ir kurie aptarnavo 474 milijonus keleivių kasmet. „SkyTeam“ yra įkūręs ir atskirą krovinių linijų bendrovių aljansą „SkyTeam Cargo“, kuris yra didžiausias pasaulyje krovinių linijų aljansas. Šiam aljansui priklauso 9 narės, kurios priklauso ir „SkyTeam“.
2011 m. birželio 21 d. prie aljanso prisijungė „China Eastern Airlines“ oro bendrovė, kuri tapo naujausia aljanso nare. Dar penkios oro linijų bendrovės iš Argentinos, Taivano, Indonezijos, Libano ir Saudo Arabijos prisijungs 2011 m. pabaigoje – 2012 m.
Aluonos pilkapynas
Tyrimai
Pilkapynas pažintiniam turizmui nepritaikytas, nuo Aluonos kaimo pusės pasiekiamas per privačią pievą.
Nesvyžiaus apskritis (1920–1921)
Nesvyžiaus apskritis – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės Baltarusijos teritorijoje. Centras – Nesvyžius.
Sokonys
Sokonimis vadinami kaimai:
Rodūnios valsčius
Rodūnios valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Rodūnia.
Max Beckmann
Maksas Bekmanas (, 1884 m. vasario 12 d., Leipcigas – 1950 m. gruodžio 27 d., Niujorkas) – XX a. Vokietijos tapytojas ir grafikas. Dailininkas ekspresionistas.
Rodūnios valsčius
Gyvenvietės
Valsčiaus gyvenvietės 1870 m. (skliausteliuose – baltarusiškai):
Max Beckmann
Biografija
Maksas Bekmanas gimė 1884 m. vasario 12 d. Lepcige. 1900 m. jis pradėjo mokytis Veimaro dailės akademijoje pas Carl Frithjof Smith, 1903–04 m. apsilankė Paryžiuje. Maždaug tuo metu pradėjo vesti nuolatinį dienoraštį, 1904 m. pabaigoje apsigyveno Berlyne, kur pradėjo tapyti impresionistine Lovis Corinth maniera. 1906 m. įstojo į Berlyno secesiją, susitiko E. Munką, kurio įtaka pradėjo išvystyti ekspresionistinį stilių. 1906 m. M. Bekmanas vedė Minna Tube, kuri buvo mokslų draugė Veimare. Pora susilaukė sūnaus Piterio. 1912 m. įvyko pirmosios M. Bekmano personalinės parodos Magdeburge ir Veimare. 1913 m. įvyko daugiau nei 50 kūrinių paroda Paul Cassirer galerijoje Berlyne, kuris ta proga paruošė pirmąją monografiją apie dailininką. 1914 m. M. Bekmanas savanoriškai stojo tarnauti į medicinos tarnybą Pirmojo pasaulinio karo metu, bet buvo sekančiais metais iš jos atleistas dėl prastos sveikatos ir apsigyveno Frankfurte prie Maino. Karas įkvėpė dailininkui žiaurių siužetų, pesimistines drobes, krikščioniškosios religijos kančios motyvus. Po 1920 m. sukurti portretai, peizažai ir nantiurmortai buvo nuotaikingesni. Jis yra sukūręs daug savo autoportretų, daugiau nei 85 įvairiomis formomis.
Susisiekimo paslaugos
thumb|Keleivių kontrolės automobilis miniatiūra|JUDU alt=Susisiekimo paslaugos|miniatiūra|Susisiekimo paslaugos SĮ „Susisiekimo paslaugos“ – savivaldybės įmonė, valdanti Vilniaus viešąjį transportą, įsteigta 1998 m. liepos 15 d. Steigėja – Vilniaus miesto savivaldybės taryba.
Max Beckmann
Biografija
1925 m. M. Bekmanas gavo profesoriaus postą Valstybiniame dailės institute Frankfurte. 1924 ir 1925 m. lankėsi Italijoje. 1925 m. vedė antrą kartą − dainininkę Mathilde von Kaulbach. 1926 m. pirmą kartą įvyko jo personalinė paroda JAV, Niujorke. 1928 m. didelė jo kūrinių retrospektyvinė paroda surengta Valstybinėje Kunsthalėje Manheime. 1929−1932 m. M. Bekmanas toliau profesoriavo Frankfurte, žiemą lankėsi Paryžiuje, pradėjo savo kūriniuose naudoti triptiko formą, pagal senųjų Vokietijos dailininkų (pvz., Matijas Griunevaldas), kuriuos labai gerbė, pavyzdį. Po 1930 m. dailininkas tapo plačiai žinomas, jo kūriniai eksponuoti Ciuriche, Venecijoje, Londone, Niujorke. Dėl nacistų atėjimo į valdžią Vokietijoje 1933 m. M. Bekmanas prarado savo postą ir apsigyveno Berlyne. Jo kūriniai buvo įtraukti į 1937 m. nacistų suorganizuotą „degeneracinio meno“ parodą Miunchene. Kitą dieną po parodos atidarymo dailininkas išvyko į Amsterdamą ir Olandijoje praleido Antrąjį pasaulinį karą.
1947 m. M. Bekmanas keliavo į Paryžių ir Prancūzijos pietus, metų pabaigoje išvyko į JAV, kur dėstė Sent Luiso dailės mokykloje prie Vašingtono universiteto. Sent Luise 1948 m. įvyko pirmojo retrospektyvinė dailininko paroda JAV. 1948 m. vasarą jis dėstė Kolorado universitete Boulderyje, metų gale − Niujorko Bruklino muziejaus dailės mokykloje. Buvo apdovanotas prizu Karnegio instituto Pitsburge. Maksas Bekmanas mirė 1950 m. rugsėjo 27 d. Niujorke. Palaidotas Bleiro kapinėse. Didžiausia dailininko kūrinių kolekcija yra Sent Luiso dailės muziejuje JAV.
Mercedes D.IV
miniatiūra|Mercedes D.IV variklis Mercedes D.IV buvo vandeniu aušinamas aštuonių cilindrų vienaeilis karbiuratorinis aviacinis vidaus degimo variklis, 1917 m. gamintas įmonės Daimler Motoren Gesellschaft (DMG) ir nedideliais kiekiais Pirmojo Pasaulinio karo metu naudotas Vokietijos Imperijos karinių oro pajėgų orlaiviuose.
Susisiekimo paslaugos
SĮ „Susisiekimo paslaugos“ buveinė – Žolyno g. 15, Antakalnyje (Vilnius).
Mercedes D.IV
Sukūrimas
Mercedes D.IV buvo iki aštuonių cilindrų padidinta plačiai naudoto vienaielio šešių cilindrų variklio D.III modifikacija, kuri išvystydavo 162 kW (217 AG). Variklis buvo naudojamas su reduktoriumi.
Nečiūnai (Jūžintai)
Nečiūnai – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, netoli Jūžintų.
Mercedes D.IV
Sukūrimas
Pagal savo parametrus tuo metu Vokietijoje naudotoje IdFlieg klasifikacijos sistemoje D.IV buvo IV klasės variklis.
Susisiekimo paslaugos
Veikla
Nuo 2008 iki 2011 m. „Susisiekimo paslaugos“ buvo viena iš 5 Europos regioninės plėtros fondo finansuojamo INTERREG IVC programos projekto CAPRICE partnerių. Jo metu 5 projekto partneriai iš visos Europos (VBB iš Berlyno, Bukarešto savivaldybė, SĮ „Susisiekimo paslaugos” iš Vilniaus, ZTM iš Varšuvos ir STIF iš Paryžiaus) dirbo kartu ir dalinosi patirtimi.
Mercedes D.IV
Sukūrimas
Mercedes D.IV  pasirodė nepatikimas. Pagrindine to priežastimi tapo per ilgas ir lūžti linkęs alkūninis velenas, kuris buvo suprojektuotas šešių cilindrų D.III ir vėliau prailgintas naudoti aštuonių cilindrų D.IV.
Susisiekimo paslaugos
Veikla
2011 m. spalio 12 d. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos sprendimu reorganizavimo būdu sujungus UAB „Vilniaus autobusai“ ir UAB „Vilniaus troleibusai“, SĮ „Susisiekimo paslaugos“ ėmė valdyti naujai įsteigtą UAB „Vilniaus viešasis transportas“.
2011 m. dirbo 160, o 2014 m. – 148 darbuotojai.
Mercedes D.IV
Sukūrimas
Nustojus naudoti D.IV, šis numeris buvo priskirtas techniškai nesusijusiam šešių cilindrų Mercedes D.IVa.
Eksploatacija
miniatiūra|Vokietijos Imperijos KOP Albatros C.VI su Daimler-Mercedes D.IV varikliu Mercedes D.IV buvo montuojamas į šiuos orlaivius:
Pačiaunė (Rokiškis)
Pačiaunė (Abžiaunukiai) – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Jūžintų.
Legioneliozė
miniatiūra|250px|right|Legionelės pro elektroninį mikroskopą miniatiūra|250px|right|Legionella pneumophila
Legioneliozė (,, 'legionierių liga') – ūminė infekcinė liga, pasireiškianti ūminės pneumonijos ar ūminės respiracinės ligos klinikiniais sindromais.
Paplitimas
Žmogus šia liga užsikrečia aerogeniniu būdu, įkvėpdamas aerozolio (smulkių lašelių), kuriame yra šių ligos sukėlėjų legionelių. Pavojingiausi (su ligos sukėlėjais) vandens aerozoliai gali susidaryti dušuose ir čiaupuose, mineralinio vandens ir sūkurinėse voniose, pirtyse ir saunose, garų kondensatoriuose, dekoratyviniuose patalpų fontanuose, drėkinamose maisto vitrinose, sodų purkštuvuose, vandens valymo įrenginiuose, deguonies tiekimo sistemose.
Naudojant gėrimui ar maistui užkrėstą vandenį, šia liga neužsikrečiama. Taip pat negalima užsikrėsti ir nuo sergančio žmogaus. Ligos sukėlėjas – judrios gramneigiamos polimorfiškos aerobinės, negaminančios sporų ir kapsulių, Legionellaceae šeimos lazdelės. Legionelių genčiai priklauso 48 legionelių rūšys, 39 legionelių serogrupės yra virulentiškos žmogui. Europoje legioneliozę dažniausiai sukelia Legionella pneumophila. Šios bakterijos gyvena upių, ežerų, vandentiekio vandenyje, gamybinės ir visuomeninės paskirties objektų karšto ir šalto vandens apytakos sistemose. Čia nusėdęs dumblas, rūdys pagerina sąlygas joms daugintis, ypač esant 20–45 °C temperatūrai. Žemesnėje nei 20 °C ir aukštesnėje nei 60 °C legionelės nesidaugina. Be to, jos tarpsta oro kondicionieriuose, aušintuvuose, kompresorinėse, dušinėse, baseinuose, įvairioje medicininėje aparatūroje, naudojamai kvėpavimo takų gydymui ir kt.
Didžiausia rizika užsikrėsti šia liga kyla sergantiems lėtinėmis plaučių ligomis, rūkoriams, asmenims, patyrusiems organų transplantaciją, onkologiniams ligoniams bei vartojantiems dideles gliukokortikoidų dozes. Profesinei rizikai priklauso statybos, žemės ir santechnikos darbus bei darbą su įvairiomis aušinimo ir oro kondicionavimo sistemomis ar pramonės įmonės, naudojančios terminį vandenį, dirbantys asmenys. Labiau jautrūs šiai infekcijai yra vyresnio amžiaus asmenys.
Ligos formos
miniatiūra|250px|right|Įvairios ligos stadijos. Krūtinės ląstos rentgenogramos (A) ir kompiuterinės tomografijos (B) nuotraukos ligoniui (42 m. vyrui) patekus į ligoninę. C, D nuotraukose – pokyčiai po savaitės gydymo Šiai ligai būdingos dvi klinikiškai ir epidemiologiškai susijusios ligos formos:
Profilaktika
Pagrindinės profilaktinės priemonės:
Legioneliozė Lietuvoje
2012 m. Lietuvoje buvo užregistruoti 9 šios ligos atvejai. Susirgimai legionelioze nėra dažni, per paskutinius aštuonerius metus (2006–2013 m.) Užkrečiamųjų ligų ir jų sukėlėjų valstybės informacinėje sistemoje buvo užregistruoti 22 šios ligos atvejai.
Sokonys (Kupiškis)
Sokonys – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Šimonių.
Masiela Lusha
Masiela Lusha (g. 1985 m. spalio 23 d. Tirana, Albanija) – amerikiečių aktorė. Labiausiai išgarsėjo atlikusi vaidmenį situacijų komedijoje „George Lopez“.
Subačiaus magazinas
miniatiūra|312x312px|Subačiaus magazinas Subačiaus magazinas – XIX a. vidurio statybos grūdų sandėlis Subačiuje, Kupiškio rajone. Vienas iš nedaugelio išlikusių grūdų atsargų sandėlių. Vertingas istoriniu – etnografiniu ir architektūriniu aspektu. Tai savitas romantizmo formų akmens mūro statinys, pasižymintis planiniu – kompoziciniu vieningumu, statybinių medžiagų ir plastiko tektonika.
Istorija
Įsakas dėl magazinų įsteigimo buvo paskelbtas imperatoriaus Petro I 1799 m. rugsėjo 29 d. miniatiūra|Subačiaus magazinas XX a. pr. |alt=|310x310px XIX a. antroje pusėje valdžiai ypač rūpėjo užtikrinti grūdų tinkamą saugojimą, todėl buvo skiriamas didesnis dėmesys jų statybai. Pagal 1834 ir 1848 m. įsakus grūdų sandėliai turėjo būti statomi pagal nustatytą tipinį projektą. 1822 m. duomenimis Ukmergės apskrityje, kuriai priklausė ir Subačius, buvo 21 magazinas.
1822 m. dokumentuose paminėta, kad Subačiaus grūdų atsarginis magazinas statytas seniai, jo pastatas buvo tinkamas rugiams saugoti ir jame buvo 4 statinės ir 4 pūrai rugių atsargų. 1831–1832 m. žiniaraščiuose nurodomas supiltas grūdų kiekis iki 1822 m. ir nuo 1823 iki 1832 m.
1838–1841 m. Subačiaus magazino pastatas buvo nedidelis, iš „apvalaus medžio“, uždengtas šiaudais, senas ir perstatymui netiko. 1839–1841 m. bandyta pastatyti naują pastatą, tačiau dvaro administracijai pritrūko statybinės medžiagos (medžio). 1840 m. Subačiaus palivarkas buvo įkeistas 12 metų, už 2968 rublių asignacijomis kolegijos patarėjui Kozlovskiui.
Naujai pastatytas Subačiaus magazinas paminėtas 1856 m. Pastatas statytas iš lauko akmenų, pagal numatytą planą, įkainotas 1000 rubliu.
Erdvių kompozicija
miniatiūra|315x315px|Grūdų sandėlis Planas pailgo stačiakampio su išsikišusiu priesvirniu. Pastato aukštis – 9,70 m., plotis 15, 58 m. (su priesvirniu). Sienos – lauko riedulių mūro, priesvirnis – tinkuotas. Pagrindinis tūris sudalintas į tris aukštus, priesvirnis nesuskaidytas. Įėjimai iš galų ir per priemenę. Stogas puskliautis, flygelio – dviaukštis. Tarpaukštinius perdengimus remia keturios eilės stulpų.
Fasadų kompozicija
Sienos ir cokolis iš lauko riedulių mūro, siūlės užkaišytos tamsiais smulkiais akmenėliais. Išorėje naudojama romantizmui būdinga klasicistinė plastika. Sunkios akmens mūro sienos kontrastuoja su baltais langais, ventiliacijos kanalų, durų apvadais, karnizais, rustais. Arkinės durys ir stačiakampiai langai su profiliuotais angokraščiais, po langais – palanginės juostos. Duris virš apvado gaubia archivoltai, užbaigti pumpurais. Galinių fasadų ir priesvirnio frontonuose įkomponuoti dekoratyviniai trilypiai langai su arkučių formos angomis, apvestomis archivoltais. Tarpanginiuose stovi stačiakampiai stulpai su profiliuotais kapiteliais. Priesvirnis – pagrindinio fasado akcentas horizontaliomis braukomis skaidomas į tris tarpsnius.
Objekto apsauga
1992 m. Subačiaus grūdų sandėlis įrašytas į Kultūros vertybių registrą. 2005 m. pripažintas valstybės saugomu objektu.
Šizoidinis asmenybės sutrikimas
Šizoidinis asmenybės sutrikimas – asmenybės sutrikimas, kurį turintis asmuo pasižymi noro bendrauti su aplinkiniais stoka, paslaptingumu, uždarumu, emociniu šaltumu, atsiribojimu bei apatija. Neretai toks žmogus nesugeba suformuoti glaudžių ryšių su kitais, nors pasižymi turtingu, bet slaptu vidiniu pasauliu. Taip pat būdingas negebėjimas kuo nors mėgautis ar toleruoti kitų žmonių emocinius lūkesčius, gyvenimo „stebėtojo“, o ne dalyvio jausmas, abejingumas pagyroms, kritikai, galimas ir aseksualumas. Pirmieji simptomai pasireiškia vėlyvoje vaikystėje arba sulaukus pilnametystės.
Šio asmenybės sutrikimo priežastys nėra tiksliai žinomos, tačiau egzistuoja įrodymų, jog šizoidinis asmenybės sutrikimas susijęs su šizotipiniu asmenybės sutrikimu bei šizofrenija, tad yra kartais laikomas „šizofrenijai giminingu asmenybės sutrikimu“. Sutrikimas diagnozuojamas remiantis klinikiniais stebėjimais, jį gana sunku atskirti nuo kitų psichikos problemų.
Šizoidinis asmenybės sutrikimas yra prastai ištirtas: yra per mažai duomenų, nes su problema susiduriantys asmenys retai kreipiasi į specialistą. Tyrimai rodo, kad šizoidinį asmenybės sutrikimą turinčių žmonių dalis nesiekia nė 1 %. Diagnozė dažniau pasitaiko vyrų tarpe. Sutrikimas siejamas su žymiai prastesne gyvenimo kokybe, prastu funkcionavimu visuomeniniame kontekste bei vienu žemiausiu „gyvenimo sėkmės“ rodikliu lyginant su kitais asmenybės sutrikimais.
Simptomai
Šizoidiniam asmenybės sutrikimui būdingas:
Naugarduko pilies cerkvė
thumb|300px|Naugarduko pilis. Už jos gynybinių sienų matosi aukštas gotikinės cerkvės stogas. (Dail. Viktoro Staščaniuko rekonstrukcinis paveikslas) Naugarduko pilies cerkvė – stačiatikių cerkvė, stovėjusi LDK Naugarduko pilies teritorijoje. Buvo pašventinta ''Švč. Dievo Motinos Užmigimo'' vardu.
Manoma, kad cerkvė pastatyta XIV a. pirmojoje pusėje. 1414–1415 m. joje tris kartus vyko LDK stačiatikių vyskupų konferencija. 1415 m. lapkričio 15 d., dalyvaujant Voluinės Vladimiro, Lucko, Peremislio, Polocko, Turovo, Cholmo ir Černigovo vyskupams bei šalies valdovui Vytautui Didžiajam, buvo išrinktas naujas Lietuvos–Naugarduko metropolitas Grigorijus Camblakas. Pastarasis dvasininkas paskelbė, kad jo metropolija nebepavaldi Maskvos metropolitui, bet Stačiatikių bažnyčios valdovas Konstantinopolio patriarchas šio sprendimo nepripažino ir konfliktas tęsėsi iki pat G.Cimblako mirties. Vėliau cerkvėje vykdavo Lietuvos vyriausiojo tribunolo posėdžiai. Po 1595 m. Bresto unijos perėjo į unitų rankas. Šventovė garsėjo savo Švč. Dievo Motinos paveikslu, kuris vėliau buvo perkeltas į Šv. Boriso ir šv. Glebo cerkvę.
Åland United
Åland United – Suomijos futbolo klubas iš Lemlando (Alandų salų). Moterų komanda dalyvauja Kansallinen Liiga. Namų rungtynes žaidžia Wiklöf Holding Arena, Marianhaminoje
Naugarduko pilies cerkvė
Pirminis vienanavis pastato (koplyčios) planas buvo kvadrato formos, jo išmatavimai 13,5 х 13,5 m. Pamatai iš lauko akmenų, kiautinės konstrukcijos raudonų plytų sienos buvo išmūrytos baltiškuoju būdu. Vėliau pastatytos keturios kolonos, kurios laikė kupolą. XVII a. šventovė rekonstruota: jos tūris vakarų kryptimi padidėjo, atsirado apsidė, o pietinėje pusėje iškilo bokštas. Labai nukentėjo per 1751 m. gaisrą, po to ilgą laiką stovėjo apleista. Apie 1870 m. nugriauta, išrinktos plytos.
Åland United
Istorija
Moterų futbolo klubas susikūrė 2004 m. Pateko į aukščiausią šalies lygą.
Sudėtis
Atnaujinta 2023 m. rugpjūčio 8 d.
Fon der Lejen Komisija
miniatiūra|240px|right|Europos Komisijos pirmininkė Urzula fon der Lejen, 2019 m. miniatiūra|240px|right|Europos Parlamento balsavimo rezultatai [[Strasbūras|Strasbūre 2019-11-27, tvirtinant naująją Europos Komisiją]] miniatiūra|240px|right|Europos Komisijos pasitarimų kabinetas [[Berlaymont pastatas|Berlaymont pastate Bruselyje]]
Europos Parlamentas 2019 m. lapkričio 27 d. pritarė naujosios Europos Komisijos paskyrimui (461 balsavo už, 157 – prieš, 89 – susilaikė). Šis balsavimas užbaigė ilgą išsamaus pasiūlytųjų eurokomisarų vertinimo procesą, vykusį 2019 m. rugsėjo–lapkričio mėn. surengtuose klausymuose. Naujos sudėties Europos Komisija turėjo pradėti savo veiklą 2019 m. lapkričio 1 d., tačiau buvo vėluojama dėl Europos Parlamento atmestų kelių Europos Komisijos narių kandidatūrų ir naujų kandidatūrų teikimo bei patvirtinimo.
Komisijos sudėtis
Pirmą kartą Europos Komisijos pirmininke išrinkta moteris – Urzula fon der Lejen, Vokietijos atstovė. Vienas iš jos prioritetų formuojant savo komandą buvo lyčių lygybė, todėl buvo pageidaujama, kad kiekviena valstybė narė pasiūlytų po du skirtingos lyties kandidatus, kad būtų lengviau sudaryti lyčių pusiausvyros komisiją. Šios kadencijos Komisijoje moterų dalis yra didžiausia istorijoje: be išrinktosios pirmininkės, joje – 11 moterų ir 15 vyrų. Komisijoje paskirti aštuoni pirmininkės pavaduotojai. Dauguma eurokomisarų anksčiau dirbo nacionalinių vyriausybių ministrais, o devyni jų – buvę Europos Parlamento nariai. Jauniausias eurokomisaras paskyrimo metu buvo Lietuvos atstovas Virginijus Sinkevičius (29 m.), o vyriausias – buvęs Europos Parlamento vadovas Josep Borrell iš Ispanijos (72 m.).
Sokonys (Prienai)
Sokonys – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Jiezno.
Lisiai
Lisiai (Lisi) – etninė grupė, gyvenanti centriniame Čade, daugiausia Batos regione. Kalba naba kalba, kuri priklauso Centrinio Sudano kalbų grupei. Lingvistiškai giminingi bagirmiams.
Etninės subgrupės
Lisiai yra dalinami į tris etnines subgrupes:
Istorija
Manoma, kad į dabartines teritorijas naba kalba kalbančios gentys atsikėlė Centrinio Sudano genčių migracijos metu. XIV a. į šias teritorijas iš Kanemo migravo dalis kanūrių, žinomų, kaip bulalai. Jie atsinešė valstybingumo idėją, tačiau perėmė vietinių gyventojų kalbą.
Įsitvirtinę Fitrio ežero apylinkėse, jie rengė siaubiamuosius žygius į Kanemą, ir jų invazijos buvo vienas pagrindinių faktorių, sunaikinusių šią valstybę. Tarp 1376 ir 1400 bulalai nužudė net penkis Kanemo valdovus, dėl ko galiausiai Kanemo monarchija buvo priversta palikti savo tradicines teritorijas ir įsikurti į vakarus nuo Čado ežero, įkurdami Bornu. Lisiai, vadovaujami bulalų, įkūrė savo valstybę prie Fitrio ežero, su centru Jao miestelyje, žinomą kaip Jao sultonatas.
XVI a. Bornu susigrąžino prarastas Kanemo žemes Garni Kiyala mūšyje ir privertė Jao sultonato žmones atsitraukti. Nepaisant to, lisiai ir toliau kontroliavo teritorijas prie Fitrio ežero ir vykdė klestinčią prekybą su Egiptu. XIX a. pabaigoje Jao sultonatas atiteko Prancūzijos Ekvatorine Afrikai.
Dabar lisiai yra žemdirbiai, auginantys sorgą, soras, medvilnę, manijoką. Augina gyvulius. Gyvena nedideliais kaimais, kurių kiekvienam vadovauja kaimo seniūnas.
Plastikinis maišelis
thumb|Plastikinis maišelis su prekėm. Plastikinis maišelis – iš plono plastiko padarytas maišas, skirtas pernešimui ir pakuotėm. Dažnai naudojami maistui pakuoti. Populiarūs prekyvietėse ir parduotuvėse dėl galimo panaudojimo dar kartą. Sukelia daug ekosistemos problemų dėl lėto irimo, dažnai jais užteršti vandenys. Siūloma viena iš alternatyvų – popieriniai maišeliai.
Lietuva yra tarp vienų iš daugiausiai plastikinių maišelių vienam žmogui sunaudojančių šalių Europos Sąjungoje.
Pakniškis
Pakniškis – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Tomakaimio.
Etimologija
Pakniškis – asmenvardinis vietovardis, kilęs nuo pavardės Paknys.
TyTy Washington Jr.
Taironas Luisas Vašingtonas jaunesnysis (, g. ) – JAV krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Hiustono „Rockets“ komandoje.
Sabackinės valsčius
Sabackinės valsčius (iki I pasaulinio karo Pokrovų valsčius, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Sabackinė.
TyTy Washington Jr.
Universitete jis buvo penkių žvaigždučių naujokas ir vienas geriausių 2021 m. klasės įžaidėjų. T. Vašingtoną 2022 m. NBA naujokų biržoje 29-uoju šaukimu pasirinko Memfio „Grizzlies“, bet tą pačią naktį iškeitė jį į Minesotos „Timberwolves“ komandą. Vėliau „Timberwolves“ iškeitė Vašingtoną į Hiustono „Rockets“.
Sabackinės valsčius
Gyvenvietės
Valsčiaus gyvenvietės 1870 m. (skliausteliuose – baltarusiškai):
Melioratoriai (mozaika)
Pelėdnagių mozaika „Melioratoriai“ – pastato fasado mozaika, įrengta Kėdainių rajone, Pelėdnagių kaime, V. Koncevičiaus g. 3. Ji puošia Pelėdnagių seniūnijos pastato priekinę sieną, iš dešinės nuo pagrindinio įėjimo.
Mozaika ant buvusios Pelėdnagių melioracijos statybos valdybos (MSV) pastato sienos (šiaurės vakarų fasado) buvo sukurta 1979 m. Kūrinio tema pasirinkta Lietuvoje sovietmečiu intensyviai vykdyta  melioracija (šlapių dirvų sausinimas). Mozaika yra pripažinta nekilnojamoji kultūros vertybė, 2014 m. įregistruota vietinės reikšmės dailės paminklu (unik. kodas ). Kūrinio autorius Petras Ibianskas.
Plytnyčia (Jūžintai)
Plytnyčia – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurės rytus nuo Jūžintų, Sartų ežero pakrantėje.
Ėgliškių vakarinis tvenkinys
Ėgliškių vakarinis tvenkinys – karjero tvenkinys Lietuvoje, Klaipėdos rajone, 3 km į pietvakarius nuo Kretingos, Egliškių kaime. Sudarytas išeksploatavus žvyro išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,27 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 5,8 m. Krantai neaukšti, apaugę krūmynais, pietvakarinis krantas užpelkėjęs. Vakarine pakrante teka Akmena-Danė, į rytus už keliasdešimt metrų telkšo Ėgliškių šiaurinis tvenkinys.
Ėgliškių šiaurinis tvenkinys
Ėgliškių šiaurinis tvenkinys – karjero tvenkinys Lietuvoje, Klaipėdos rajone, 3 km į pietus nuo Kretingos, Egliškių kaime. Sudarytas išeksploatavus žvyro išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,37 km, plotis – iki 0,15 km. Yra 3 a salelė. Altitudė 5,9 m. Rytinis krantas aukštokas, vakarinis krantas žemas, apaugęs krūmais, pakrantė užpelkėjusi, už keliasdešimt metrų į vakarus telkšo Ėgliškių vakarinis tvenkinys. Į šiaurę teka Akmena-Danė. Į rytus už kelio iškart telkšo Kretingos rajone esantis Ėgliškių rytinis tvenkinys. Prie tvenkinio įrengta poilsiavietė, vykdoma pramoginė žvejyba „pagavai – paleisk“. Tvenkinys nenutekantis, priklauso Akmenos-Danės upės baseinui.
Jurakalnio griovos atodanga ir atragis
left|140px miniatiūra|250px|right|Rodyklė į Jurakalnį miniatiūra|250px|right|Pažintinis takas prie atragio
Jurakalnio griovos atodanga ir atragis – valstybės saugomas geologinis gamtos paveldo objektas Ventos regioniniame parke Akmenės rajone, į pietvakarius nuo Papilės miestelio (kitoje Ventos pusėje). Pasiekiamas iš kelio. Priklauso Mažeikių miškų urėdijos Kairiškių g-jos (612 kv., 1 skl.) teritorijai.
Objektas paskelbtas saugomu Gamtos apsaugos komiteto prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1960 m. rugsėjo 1 d. įsakymu Nr. 165. Siekiama išsaugoti trapią erozinę geomorfologinę formą ir juros sistemos nuogulų sluoksnius su gausia to meto gyvūnija. Jurakalnio atodanga yra unikali, nes šiuo metu tai vienintelė moksliniams tyrimams tinkama juros periodo atodanga, atskleidžianti prieš 130–150 mln. metų vykusius geologinius procesus.
Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose Jurakalnio atodanga minima nuo 1824 m. Pirmasis, kuris Papilės atodangoje ir kitose Ventos upės slėnio vietose aptinkamus senovės gyvių suakmenėjimus palaikė muziejinėmis vertybėmis, buvo Baublių muziejaus įkūrėjas Dionizas Poška, 1811 m. lankęs Ventos pakrantes ir čia prisirinkęs daug eksponatų.
Dar 1936 m. užrašyta sakmė apie urvą, buvusį prie Jurakalnio, apie 4 m gylio ir po 3 m ilgio bei pločio. Urvas kadaise buvęs grįstas lentomis, netoliese stovėjusi Šv. Jono koplytėlė. Ir ten vaidendavęsi: pasirodydavęs nepažįstamas žmogus, kojas apsivyniojęs baltais autais. Greičiausiai tas urvas atsirado XIX a. rusų geologams ieškojus šioje vietoje akmens anglies. Paieškos buvusios nesėkmingos, tačiau urvas liko.
Papilės apylinkės pagarsėjo retomis fosilijomis. Iki šiol Papilėje rastas dinozaurų laikų gyvūno stuburo slankstelis, kuris saugomas Geologijos ir geografijos instituto muziejuje. 2010 m. Šaltiškių triaso karjere rasta senovinių roplių (fitozauro, priklausančio archozaurų grupei) dantų ir kaulų liekanų. Šiuo metu radiniai eksponuojami Akmenės krašto muziejuje.
Pažintinis takas
Iš Papilės į Jurakalnį driekiasi pažintinis takas: prasidėdamas nuo Simono Daukanto muziejaus, jis kerta Ventos upę, eina pro Papilės I piliakalnį ir baigiasi Jurakalnyje – seniausiai Lietuvoje tyrinėjamu geologiniu objektu. Išvaizdus medžiais apaugęs gūbrys, nuo skardžio atskirtas gilia griova, nueinančia į Ventos upės slėnį – tai Jurakalnis, mėgstama papilėniškių poilsio, pasivaikščiojimų vieta. Griova toje vietoje apaugusi gausia augmenija. Ją slepia juodalksnio vainikai. Kad lengviau būtų surasti šią garsiąją atodangą, reikia nuo griovos žiočių, atsiveriančių į Ventos slėnį, paėjėti apie 75 metrus. Ji yra apie 580 m į pietų pietvakarius nuo gelžbetoninio tilto per Ventos upę Papilėje ir apie 150 m į pietvakarius nuo buvusio malūno. Šią atodangą dabar lengviausia tyrinėti, nes ji yra griaunama griovinės erozijos, neapželianti augmenija.
Jurakalnio griovos pritaikytos lankytojams: sutvarkyta aplinka, nutiestas medinis takas, įrengti laiptai, pastatytas apžvalgos bokštas, iškirsti ir suformuoti želdiniai. Ventos regioninio parko Ventos kraštovaizdžio draustinyje, be Jurakalnio atragio, saugoma ir daugiau išskirtinių vertybių: pirmasis bei antrasis Papilės piliakalniai, penkiolikakamienė liepa.
Geologija
miniatiūra|180px|right|Apžvalgos bokštas Jurakalnio atragis – tai tipiška linijinės erozijos suformuota reljefo forma. Eroziniame atragyje, raguvose bei griovose formuojasi šaltiniai. Griovoje vyksta gilinamoji erozija, nes jos išilginis profilis dar nepasiekė dinaminės pusiausvyros. Statūs griovos šlaitai nuolat griūva, nesuspėja apaugti augmenija, kuri juos sutvirtintų. Todėl griovos kairiajame šlaite nesunku pasiekti senuosius sluoksnius, priklausančius juros sistemai. Griovos dugne upelio vandens tėkmė natūraliai atidengia uolienų su fosilijomis sluoksnius. Nuo apžvalgos bokšto atsiveria puikus vaizdas į Ventos slėnį, jo terasas, pažintinį taką.
Geologiniai sluoksniai:
Putrinė (Rokiškis)
Putrinė – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Jūžintų.
Šilininkai (Širvintos parapija)
Šilininkai (, nuo 1938 m. Ostdorf, ) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Lietuvos pasienyje, 24 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 28 km į pietryčius nuo Lazdynų, Šešupės kairiajame krante.
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Šilininkų kaimo bendruomenė 1934 m. Minimas nuo 1664 m. 1785 m. buvo karališkasis valstiečių kaimas ir pasienio gyvenvietė su 11 ugniakurų, 1823 m. – 9 valstiečių ūkiai su 56 gyventojais. 1723–1818 m. priklausė Įsruties apskrities Diržkiemio domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Širvintos valsčiui. Tikintieji priklausė Širvintos evangelikų liuteronų parapijai. 1928 m. sujungti su Dvariškių dvaru į Šilinininkų kaimo bendruomenę. Kaime buvo mokykla, Dvariškių dvare – plytinė, malūnas. Kaimo bendruomenės šiaurėje buvo nedidelis miškas, vakaruose – nedidelė Dvariškių Plynės pelkė. Kaimo rytuose, Šešupės vingyje, buvo labiausiai į rytus nutolusi Vokietijos vietovė. Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.
Targalė
Targalė – gyvenvietė Latvijoje, Šiaurės Kurše, Ventspilio savivaldybės Targalės valsčiuje, valsčiaus centras. Išsidėsčiusi prie kelio P122 už 13 km nuo savivaldybės centro Ventspilio ir už 185 km nuo Rygos.
Targalės vardas istoriniuose šaltiniuose minimas jau 1230 m. Pokariu gyvenvietė kūrėsi aplink buvusį Targalės (Tergeln) dvaro centrą. Dvaro rūmuose buvo įrengta mokykla (1942-1985 m.), vėliau – kolūkio raštinė. Targalėje yra valsčiaus valdyba, pagrindinė mokykla, kultūros namai, biblioteka, paštas. Lankytini objektai – dvaro rūmai su parku.
Medis (mozaika)
Lančiūnavos mozaika „Medis“ – pastato fasado mozaika, įrengta Kėdainių rajone, Vilainių seniūnijoje, Lančiūnavos kaime, Liepų al. 8. Šiuo kūriniu dekoruotas vienas iš Kėdainių profesinio rengimo centro Transporto ir verslo skyriaus pastatų.
Kūrinys
Mozaiką 1979 m. ant tuometinio Lančiūnavos tarybinio ūkio technikumo sienos centrinio korpuso šiaurės vakarų dalyje sukūrė Petras Ibianskas. Kūriniui panaudoti akmuo, keramika, cementas, metalas. Mozaikos aukštis 500 cm, plotis 300 cm.
Kūrinys smarkiai pažeistas: išardyta 16 mozaikos segmentų, 2012 m. iškirsta durų anga.
Oneworld
Oneworld – vienas iš trijų didžiausių pasaulyje oro linijų bendrovių aljansų. „Oneworld“ įkurtas 1999 m. vasario 1 d., o savo būstinę turi Vankuveryje (Kanada). Aljansą įkūrė oro linijų bendrovės „American Airlines“, „British Airways“, „Canadian Airlines“, „Cathay Pacific“ ir „Qantas“.
Drobūkščių apylinkė (Varniai)
Drobūkščių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.
Oneworld
2011 m. aljansą sudarė 12 narių, kurių maršrutai vyko 146 šalyje. Pagal aptarnautų keleivių skaičių ir narių kiekį „Oneworld“ yra trečias po „Star Alliance“ ir „SkyTeam“.
2011–2012 m. prie šio aljanso planuoja prisijungti Indijos „Kingfisher Airlines“, Vokietijos „Air Berlin“ ir Malaizijos „Malaysia Airlines“ bendrovės.
Sokonys (Varėna)
Sokonys – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Gudžių, netoli rytinio Daugų ežero kranto. Praeina Gudžių–Tolkūnų keliukas.
Istorija
XIX a. pab. buvo šlėktų palivarkas.
F1 2017
F1 2017 – „Codemasters“ žaidimas, paremtas Formulės 1 lenktynėmis (2017 m. sezonu). Tai yra devintasis šio žanro „Codemasters“ žaidimas. Jis pasirodė 2017 m. rugpjūčio 25 d. Šioje dalyje žaidime sugrįžo istoriniai Formulės 1 automobiliai. Paskutinį kartą šiame žaidime istoriniai automobiliai buvo pasirodę F1 2013 dalyje.
Istorinių automobilių sąrašas
Šioje dalyje bus galima lenktyniauti šiais istoriniais automobiliais:
Gilas
Gilas  – upė pietvakarių Etiopijoje, Gambelos regione; viena Sobato ištakų. Upė dar vadinama Mene, Owis, o amharų ir oromų naujakuriai XX a. pr. ją vadino Bako.
Gilo ištakos yra Etiopijos kalnyne, netoliese Mizan Teferio. Nuo čia upė teka į vakarus, prateka Tatos ežerą ir Etiopijos pasienyje su Pietų Sudanu įteką į Piboro upę. Šioji susiliejusi su Baru sudaro Sobato upę, o Sobatas įteka į Baltąjį Nilą.
Gilo upė daugiausia teka Etiopijos dalimi, iš rytų išsikišusia į Pietų Sudaną (vadinamuoju Baro pleištu). Prieš Antrąjį pasaulinį karą ir šeštajame XX a. dešimtmetyje upės slėnyje buvo gana intensyviai ieškoma aukso, tačiau rasta pernelyg mažai, kad komercinė jo gavyba būtų perspektyvi.
B. H. Jessen, vienas iš W. N. McMillan ekspedicijos, 1904 m. keliavusios per šią pietvakarinės Etiopijos dalį, dalyvių, paskaičiavo, kad upės ilgis siekia 200 mylių. Kaip nurodo B. H. Jessen, Gilui patvinus, upės plotis pasiekia 80–100 jardų, o gylis tuo metu siekia apie 20 pėdų.
Dvariškiai (Pilkalnio apskritis)
Dvariškiai (, nuo 1938 m. Löbelshorst) – buvęs kaimas ir dvaras Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Lietuvos pasienyje, 24 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 27 km į pietryčius nuo Lazdynų, Šešupės kairiajame krante.
Gaurišankaras
Gaurišankaras (गौरीशंकर, ) – kalnas Didžiuosiuose Himalajuose, ties Nepalo ir Tibeto (Kinijos LR) siena, ~100 km į šiaurės rytus nuo Katmandu. Aukštis – 7134 m (kitais duomenimis – 7144 m).
Kalnas pavadintas pagal hinduistinę dieviškąją porą – Gaurę (Parvatę) ir Šankarą (Šivą).