cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Že kalbos
Žinomos 9 vartojamos že kalbos ir eilė mirusių.
Meskirchas
Meskirchas  – miestas pietų Vokietijoje, Badeno-Viurtembergo žemėje
Istorija
1800 m. mieste vyko mūšiai tarp Prancūzijos revoliucionierių ir jų priešininkų vokiečių bei austrų pajėgų.
Žymūs gyventojai
Meskirchas yra kompozitoriaus Conradin Kreutzer, arkivyskupo Conrad Gröber, rašytojo Georg Büchner Prize, rašytojo, eseisto Arnold Stadler bei filosofo Martin Heidegger gimimo vieta.
Miesto pavadinimas taip pat susijęs su renesanso dailininku, kuris vadintas Meskircho meistru.
Brett Kavanaugh
Bretas Maiklas Kavanas (g. 1965 m. vasario 12 d.) – amerikiečių teisininkas, JAV Aukščiausiojo teismo teisėjas. 2018 m. liepos 9 d. Kavaną į Aukščiausiojo teismo teisėjus paskyrė prezidentas Donaldas Trampas. Pareigas pradėjo eiti 2018 m. spalio 6 d. 2006–2018 metais – Kolumbijos apygardos apeliacinio teismo apylinkės teisėjas.
Studijavo Jeilio universitete. Baigęs studijas dirbo teisėjo Keno Staro padėjėju. Vėliau Kenui Starui tapus nepriklausomu tyrėju dėl prezidento Bilo Klintono veiklos, Kavanou prisidėjo prie Staro komandos, padėjo rašyti tyrimo ataskaitą, kurioje rekomenduota surengti prezidentui apkaltą. 2000 metų JAV prezidento rinkimų metu buvo Džordžo V. Bušo komandoje, siekusioje sustabdyti balsų perskaičiavimą Floridoje. Bušui laimėjus rinkimus, prisijungė prie JAV prezidento administracijos komandos, kurioje buvo atsakingas už kandidatų į teisėjus atrinkimą ir patvirtinimą.
2003 m. prezidentas Bušas paskyrė Kavanou į JAV apeliacinio teismo teisėjus Kolumbijos apygardoje, tačiau jo kandidatūra buvo patvirtinta tik 2006 metais.
2018 m. liepos 9 d. prezidentas D. Trampas paskyrė Kavanou į JAV aukščiausiojo teismo teisėjus. Vėliau tą mėnesį psichologijos profesorė Christine Blasey Ford ir dar trys moterys apkaltino Kavanou seksualine prievarta ir priekabiavimu. Nė vienas iš kaltinimų nebuvo patvirtintas liudininkų parodymais, o Kavanou juos griežtai atmetė. Nepaisant mestų kaltinimų, Kavanou kandidatūrą JAV Senatas patvirtino.
Šilelis (Širvintos)
Šilelis – viensėdis Širvintų rajono savivaldybėje, 14 km nuo Variekos.
RK3132
RK3132 – rajoninis kelias, jungiantis Ąžuolpamūšę ir Pajiešmenius. Kelio ilgis – 2,2 km, visas kelias yra asfaltuotas.
Kelias prasideda Ąžuolpamūšėje, sankryžoje su. Kelias eina Pasvalio rajone. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Ąžuolpamūšė, Pajiešmeniai. Kelias baigiasi Pajiešmeniuose.
Damės-Šprėvaldo apskritis
Damės-Šprėvaldo apskritis  – apskritis Vokietijoje. Apskrities centras – Liubeno miestas. Apskritis įeina į Brandenburgo žemę. Plotas – 2261 km². Gyventojų skaičius – 162 000 (2010 m.). Gyventojų tankumas – 72 žm./km². Oficialusis apskrities kodas – 12 0 61.
Apskritis daloma į 37 komunas.
Miestai ir komunos
(2010 m. rugsėjo 30 d. duomenys)
RK3133
RK3133 – rajoninis kelias, tarnaujantis kaip privažiuojamasis kelias prie Meškalaukio nuo krašto kelio. Kelio ilgis – 1,5 km.
Kelias tarnauja kaip atšaka nuo krašto kelio ir kerta Meškalaukio gyvenvietę.
Vyšninis makoras
Vyšninis makoras (Tieghemella heckelii) – magnolijūnų (Magnoliophyta) skyriaus, sapotinių (Sapotaceae) šeimos lapuočių medžių rūšis.
Vyšninis makoras morfologiškai labai artima rūšis afrikiniam makorui (Tieghemella africana), kurios yra vienintelės rūšys makorų (Tieghemella) gentyje. Tuo pačiu, abiems makorų rūšims yra artimiausios mėklainių (Mimusops) genties rūšys.
Paplitimas
Vyšninių makorų savaiminės ir pagrindinės augavietės yra Vakarų Afrikos pietiniuose regionuose – nuo Siera Leonės iki pietvakarių Nigerijos, taip pat izoliuota populiacija auga Kongo Demokratinės Respublikos vakaruose.
Augavietės
Vyšniniai makorai dažniausiai viršutinės miško ardų dalies – miško skliauto medžiai. Jie dažniausiai aptinkami visžaliuose drėgnuose atogrąžų miškuose, ypač plačiai paplitę sengirėse. Jauni medeliai puikiai pakenčia pavėsį, bet gali išgyventi ir saulėtoje vietoje.
Apibūdinimas
Aukštų, dažniausiai miško skliauto medžių rūšis – paprastai užauganti iki 55 m aukščio. Kamienas cilindriškas, tiesus ir iki 32 m aukščio – bešakis. Kamieno skersmuo paprastai siekia 130 cm, kartais net iki 300 cm.
Ganos pietryčiuose esančiame Rytų regione, netoli nuo Akim Odos miesto esančio Akyem Aprokumase miestelio apylinkėse, individas žinomas kaip “Didysis medis“ yra aukščiausias Vakarų Afrikoje – jo aukštis 66,5 m, kamieno skersmuo 396 cm.
Lapkočiai liekni, 1,5–4 cm ilgio. Lapai elipsiški arba pailgai kiaušiniški, 6-15 cm ilgio ir 2-6,5 cm pločio.
Balanas pilkai rausvos spalvos su raudonai rudu branduoliu, o mediena gražios tekstūros, vidutinio kietumo ir patvari.
Panaudojimas
Mediena parduodama kaip ‘makore’ arba anglišku pavadinimu – ‘cherry mahogany’, naudojama baldams, išorės ir vidaus konstrukcijoms, grindims, durims, transporto priemonių rėmams, sporto reikmenims, geležinkelio pabėgiams, tekinimui ir skulptūroms gaminti, taip pat iš jos gaminama gera ir dekoratyvinė fanera naudojama apdailai ir puošybai, ypač jūrinių objektų reikmėms. Taip pat naudojama drožtiniam lukštui, parketui.
Sėklų branduoliuose (sėklaskiltėse, vadinamuose „bako“) gausu valgomųjų riebalų, vadinamų „dumori sviestu“ arba „makore sviestu“, kuris šios rūšies natūralaus paplitimo areale yra populiarus kaip kepimo ar prieskonių aliejus ir dažnai naudojamas vietoj palmių aliejaus. Riebalai taip pat naudojami kaip pomada kūnui ir plaukams bei muilo gamyboje.
Mėsingas ir labai lipnus vaisių minkštimas kartais naudojamas kaip klijai paukščiams gaudyti.
Teigiama, kad žievė veiksminga gydant blenorėją ir malšinant dantų skausmą, o Liberijoje jauni pumpurai naudojami gyvatės įkandimams gydyti.
Sėklos naudojamos išvaržai gydyti.
Vestminsterio rūmai
thumb|right|320px| Vestminsterio rūmai iš Temzės pusės Vestminsterio rūmai – neogotikinio stiliaus XIX a. rūmai Londono Vestminsterio rajone šalia Temzės upės. Taip pat vadinami Parlamento rūmais. Juose veikia Jungtinės Karalystės parlamento Bendruomenių ir Lordų Rūmai.
Istorija
Vestminsterio rūmai pastatyti apie 1836−1868 m. laikotarpyje pagal architekto Čarlzo Berio projektą. Jie buvo pastatyti toje pačioje vietoje kartu su garsiuoju Big Beno laikrodžio bokštu po to, kai 1834 m. spalio 16 d. kilusiame gaisre visiškai sudegė ankstesnis Londono parlamento pastatas. Vestminsterio rūmai buvo statomi aplink beveik gaisro nepaliestą Vestminsterio salę, kuri pastatyta 1099 m. ir ši salė yra seniausia rūmų dalis. Nuo XI a. rūmai buvo karališkoji rezidencija. Karaliui Henrikui VIII ją perkėlus kitur 1534 m. rūmai buvo perduoti parlamentui.
Po 1834 m. gaisro naujiems rūmams statyti buvo numatytas 244x107 m stačiakampis sklypas ir paskelbtas konkursas rūmų projektui. Turėjo būti pastatytos salės Bendruomenių ir Lordų susirinkimams bei įvairios biurų patalpos. Konkursą laimėjo architekto Č. Berio projektas. Tačiau dėl besikeičiančių technologijų jį teko gerokai revizuoti ir statybų eigoje tiek architektas, tiek Parlamentas sulaukė visuomenės nepritarimo dėl išaugusios darbų kainos ir masto. Rūmų pamato kertinis akmuo patiestas 1840 m. balandžio 27 d. architekto žmonos Saros Beri. Rūmų statyboms sunaudota 775 000 m³ kalkakmenio iš Jorkšyro. Šis akmuo buvo neatsparus atmosferos poveikiui anglimi kūrenamame Londone ir išorinis sluoksnis pakeistas 1928−1960 m. laikotarpyje. Vestminsterio rūmų statybas apie 1870 m. užbaigė Č. Berio sūnus po tėvo mirties.
Bendruomenių susirinkimo salė sudegė Antrojo pasaulinio karo bombardavimų metu ir buvo vėliau atstatyta. 1987 m. Vestminsterio rūmai įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Tarp rūmų objektų išsiskiria trys bokštai: Centrinis (91,4 m aukščio), Elžbietos (su Big Beno laikrodžiu, 96,3 m) ir aukščiausias Viktorijos (98,5 m). 2018 m. rūmus aplankė 1,07 mln. lankytojų.
Panaros Dievo Gailestingumo koplyčia
miniatiūra|250px|right|Koplyčios interjeras
Panaros Dievo Gailestingumo koplyčia – buvusios Pilnų namų bendruomenės (katalikų asociacijos, siekusios vienuolijos statuso) reikmėms skirti maldos namai, esantys Varėnos rajone, Merkinės seniūnijoje, Panaros kaime.
Dievo gailestingumo koplyčia įsikūrusi miškų apsuptyje, 0,5 km į vakarus nuo kelio (neprivažiavus kaimo riboženklio nuo kelio  pusės, prie miško kelio pastatytas kryžius ir rodyklė). Pirmame aukšte yra koplyčios patalpos, o rūsyje įrengtos pagalbinės patalpos: kunigo kambarys, susirinkimų kambarys, skalbykla, katilinė, krautuvė ir kitos ūkinės patalpos. Koplyčia yra mažai energijos naudojantis statinys.
Istorija
Neseniai šioje vietoje stovėjo tradicinis vienkiemis, o kunigo V. Rudzinsko suburta vienuolių bendruomenė meldėsi buvusiame svirne. Senoji koplytėlė jau seniai nesutalpindavo sekmadieniais į Panarą atvažiuojančių kartu su Pilnų namų bendruomene švęsti Viešpaties dienos piligrimų. 2009 m. birželio 15 d. pradėta statyti koplyčia. Kertinis akmuo pašventintas liepos 4 d., spalio 25 d. pašventinti trys iš Lenkijos atkeliavę varpai, o tų pačių metų gruodžio 24 d. paaukotos pirmosios šv. Mišios.
2010 m. rugsėjo 19 d. įvyko koplyčios pašventinimo iškilmės, kurioms vadovavo Vilkaviškio vyskupas Rimantas Norvila. Taip pat dalyvavo vyskupijos generalvikaras kun. Gintautas Kuliešius, kancleris kun. teol. dr. Žydrūnas Kulpys, Pilnų namų bendruomenės steigėjas kun. Valerijus Rudzinskas, Liškiavos parapijos klebonas kan. Valius Zubavičius, Šventežerio parapijos klebonas kun. Jonas Cikana, Kauno šv. Antano parapijos rezidentas kun. Vitas Kaknevičius. Liturginėms apeigoms vadovavo kan. teol. dr. Mindaugas Puidokas, išpažintis klausė Vievio parapijos vikaras kun. Donatas Šukys ir Pilnų namų bendruomenės rezidentas kun. Jurij Dombrovskij. Buvo atvykę per du tūkstančius piligrimų iš visos Lietuvos.
Prie koplyčios atsiradimo prisidėjo ir dirbo architektas Mindaugas Jamantas.
Pilnų namų bendruomenė
Pilnų namų bendruomenė Panaroje buvo besikurianti katalikų vienuolija, veiklą ėmusi vykdyti nuo 1997 m. Jo tikslas - kad turintis problemų žmogus, apsigyvenęs bendruomenėje, būtų evangelizuotas, priimtų tikėjimą, pradėtų vaduotis iš priklausomybių ir rengtųsi sugrįžti į savarankišką gyvenimą arba pasišvęstų bendruomenėje atliekamai tarnystei. Bendruomenė vadovavosi tradicine vienuolynuose įprasta dienotvarke (regula). Nuo savo įsikūrimo dienos bendruomenė vykdė socialinę psichologinę reabilitaciją priklausomybės ligomis (alkoholizmu, narkomanija) sergantiems asmenims.
1999 m. vasarą Kaišiadorių vyskupui buvo pristatyti bendruomenės Įstatų apmatai bei gyvenimo tvarka ir buvo gautas jo pritarimas kurti bendruomenę. Kaišiadorių vyskupas Juozapas Matulaitis, nuo pradžių globojantis bendruomenę, 2001 m. liepos 2 d. patvirtino Įstatus ir suteikė jai bažnytinio juridinio asmens statusą.
2019 m. įvyko pasikeitimai. Koplyčią aptarnauti paskirtas rektorius Liškiavos parapijos klebonas kun. Jonas Cikana, vėliau kun. Vidmantas Striokas. Neliko Pilnų namų bendruomenės, kaip besikuriančios katalikų vienuolijos.
2020 m. rugsėjo mėn. paskirtas pastovus, čia reziduojantis rektorius kun. mor. teol. dr. Petras Algirdas Kanapka, kuris savo pareigas pradėjo eiti spalio 18 dieną.
KW
KW gali reikšti:
kW gali reikšti:
kw gali reikšti:
Želiazova Volia
Želiazova Volia  – kaimas centrinėje Lenkijoje, Mazovijoje. Žinomas kaip kompozitoriaus Šopeno gimtinė.
Istorija
Pirmasis kartą kaimas šaltiniuose minimas 1579 m., kai pasikeitė dvaro savininkai.
XVIII a. pabaigoje dvaro savininkais buvo Luščevscai, o po to Paprocai (jų herbas – Ogończyk). Iš pastarųjų 1802 m. dvarą nupirko Skarbeko šeima. Skarbekų vaikų mokytoju kurį laiką buvo Frederiko Šopeno tėvas.
1810 m. gimė Frederikas Šopenas. Jo tėvai gyveno dvare iki 1810 m. spalio 1 d., kai ji nuolat persikėlė į Varšuvą.
Po Antrojo pasaulinio karo dvaro rūmuose buvo įkurtas Frederiko Šopeno atminimui skirtas muziejus. Pažymėtina, kad beveik visa tuo metu rodoma įranga niekada nebuvo susijusi su Šopeno šeima ir asmeniu. Remiantis naujausiais tyrimais buvo nustatyta, kad po Antrojo pasaulinio karo atstatytas interjeras neturėjo nieko bendro su kuklia tikrove, kuri buvo XIX a. pradžioje.
Šileliukai
Šileliukai – buvęs kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 9 km nuo Baisogalos.
Užkulas
miniatiūra|250px|right|Kiaulės papilvės riebalai Užkulas – plona gyvulių riebalų plėvė, kuri supa vidaus organus (avies, karvės, kiaulės). Tai daugelio Europos tautų kulinarijoje naudojamas subproduktas, pvz. dešrų, mėsos pyragų, vyniotinių, paštetų ruošimui. Kaitinant riebalai ištirpsta beveik visiškai, bet jungiamojo audinio membranos išlieka, naudojamos užpildyti mėsos ruošiniu, išlaikyti patiekalo formą.
Posa Rika
Posa Rika arba Posa Rika de Hidalgas (Poza Rica de Hidalgo) – miestas rytų Meksikoje, Verakruso valstijoje, į šiaurę nuo Chalapos, prie Kasoneso upės. Yra oro uostas, plentai į Siudad Maderą, Meksiką, Verakrusą. Svarbus naftos ir dujų gavybos bei perdirbimo centras (naftotiekiai į Monterėjų, Meksiką, Tuspaną, Minatitlaną). 15 km į pietus nuo Posa Rikos yra senovinis El Tachino miestas (pasaulio paveldo objektas).
Užkulas
Užkulo patiekalų pavyzdžiai: Šveicarijoje – atriau,  Prancūzijoje – crépinette, Kipre – sheftalia, Anglijoje – faggot, Italijoje fegatelli, Rusijoje, Ukrainoje – salnik.
Lietuvoje
Žemaitijoje užkulas dar vadinamas užtrinu, o Aukštaitijoje – taukine. Šis patiekalas neseniai tapo sertifikuotu Lietuvos kulinarinio paveldo gaminiu. . Lietuvoje paprastai naudojama paskerstos kiaulės papilvės taukų plėvė (taukinė, įsnauja). Iš jos suriečia, susiuva ir padirba užkulą. Užkulas suvyniojamas, įdedant prieskonių, česnakų, druskos.
Posa Rika
Istorija
Naftos gavyba Posa Rikoje pradėta 1930 m., kai rastas telkinys smėlynuose 250–2200 m gylyje.
Užkulas
Lietuvoje
Senovėje tai buvo varguolių maistas, o šiais laikais užmirštas. Taip su prieskoniais paruošti kiaulės taukai kermošiuose būdavo pardavinėjami pintuose krepšiuose, kuriuose užkulą būdavo galima laikyti visus metus. Juo gardindavo barščius, bulvių sriubas, kopūstienę, valgydavo su košėmis, bet dažniausiai gardindavo šutintas bulves.
Gaminant žemaitišką užtriną, kiaulės papilvė (taukinė) gausiai pasūdoma, dar gausiau prieskoniuojama, susukama į pergamentinį arba kepimo popierių, laikoma šiltai, kol parūdija (pagelsta) ir įgauna jaučiamą gaižumą, graudumą. Po to savaitę šaltai rūkoma. Užtrinas gali būti išlaikomas kelerius metus. Aukštaičių įsnauja yra karšo rūkymo prieskoniuota kiaulės papilvė, kuria gardinamos sriubos, troškiniai ir košės.
Įvairūs posakiai:
Bližonas
Bližonas – ežerėlis Lietuvoje, Molėtų rajone, 1,5 km į šiaurės rytus nuo Videniškių miestelio. Ežerėlis beveik apvalus, jo skersmuo ~ 0,085 km. Altitudė 113,6 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję, rytinis krantas apaugęs medžiais ir krūmais. Pakrantėse plyti pievos, krūmynai. Vakaruose išteka upelis link Šventosios upės intako Siesarties. Šalia įsikūręs Linučių kaimas.
Bylegūrė-Bylenas
Įeina į Damės-Šprėvaldo apskritį. Priklauso Lyberozės-Aukštutinio Šprėvaldo valdybai. Plotas – 35,46 km². Oficialusis kodas – 12 0 61 061.
Gyventojai
Bylegūrėje-Bylene gyvena 740 žmonių (2019 m. gruodžio 31 d. duomenys).
Komuna priklauso Sorbų gyvenamajai sričiai, kurioje, laikantis Saksonijos ir Brandenburgo įstatymų, saugomos ir ginamos sorbų kalbos ir kultūra, tad Bylegūrėje-Bylene oficiali kalba, be vokiečių, taip pat yra ir žemutinių sorbų.
Šilėnai (Kaišiadorys)
Šilėnai – buvęs kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Žiežmarių.
KG
kg gali reikšti:
Kišai (reikšmės)
Kišais vadinami buvę Mažosios Lietuvos kaimai:
Uruapanas
Uruapanas  – miestas Meksikoje, Mičoakano valstijos viduryje, antras pagal dydį valstijos miestas. Yra oro uostas, geležinkelio stotis, plentai į Moreliją, Lasaro Kardenasą, Samora de Hidalgą. Vystoma popieriaus ir celiuliozės pramonė, apylinkėse auginama kava, avokadai, makadamijos, kiti vaisiai. Apylinkėse įsteigtas Kupaticijo vingio nacionalinis parkas. Išlikę kolonijinės architektūros paveldo – aikštės, bažnyčios, buvęs tekstilės fabrikas.
Istorija
Kraštas nuo seno buvo apgyvendintas taraskanų. 1522 m. Uruapanas buvo paskutine taraskanų valstybės sostine, vėliau miestą užvaldė ispanai, įkūrė enkomjendą. 1533 m. čia įsikūrė pranciškonai. 1806 m. Uruapaną nusiaubė žemės drebėjimas, 1817 m. – gaisras. 1863–1867 m., valdant prancūzams, Uruapanas buvo Mičoakano sostine. XIX a. suklestėjo tekstilės pramonė.
E-meslam
E-meslam (pavadinimas verčiamas „kario iš anapus namai“) – šventykla Mesopotamijos Kutos mieste, 1752 m. pr. m. e. atnaujinta ir restauruota Hamurabio. Ši šventykla buvo Nergalo, požemio pasaulio dievo, kulto centras. BM 96952 dantiraščio lentelėje šventykla siejama su dievu Meslamtaea (tapatintas su Nergalu). E-meslam šventykloje garbintas ir dievas Era, taip pat tapatintas su Nergalu.
Trečiosios Ūro dinastijos laikais šventykla buvo rekonstruota karaliaus Šulgio (2094–2047 m. pr. m. e.). Vėliau ji restauruota Asirijos karaliaus Ašurbanipalo, o dar vėlesniais laikais – Babilonijos karaliaus Nabuchodonosaro II. Šventykla išliko iki Seleukidų imperijos laikų.
RK3134
RK3134 – rajoninis kelias, jungiantis Saločius ir Kubiliūnus. Kelio ilgis – 3,9 km, visas kelias yra dengtas žvyru.
Kelias prasideda už Saločių, sankryžoje su. Kelias eina Pasvalio rajone. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Saločiai, Kubiliūnai. Kelias baigiasi Kubiliūnuose.
Renis (miestas)
Istorija
1621–1812 m. Renis, kaip ir visa Budžiaka priklausė Osmanų imperijai. Nuo 1812 m. miestelis buvo valdomas rusų (atiteko Rusijos imperijai pagal Bukarešto taikos sąlygas). 1856–1862 m. miestas atiteko Moldavijai, o 1862–1877 m. buvo Rumunijos teritorijoje.
1877–1917 m. valdė Rusijos imperija. 1918–1940 m. teritoriją okupavo Rumunijos karalystė. 1940–1941 m. laikinai regioną ir miestą okupavo sovietų kariuomenė.
1941 m. vasarą rumunai, padedami nacistinės Vokietijos užgrobė miestą ir išlaikė jį iki 1944 m. savo valdžioje. Nuo 1944 m. miestas okupuotas sovietų, vėliau prijungtas prie sovietinės Ukrainos.
1991 m. Ukraina paskelbė šalies nepriklausomybę, o miestas tapo Ukrainos dalimi.
RK3135
RK3135 – rajoninis kelias, jungiantis Rinkūnus ir Melėnus. Kelio ilgis – 1,5 km. Rinkūnuose kelias yra asfaltuotas, visas likęs kelias yra dengtas žvyru.
Kelias prasideda Rinkūnuose, sankryžoje su. Kelias eina Pasvalio rajone. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Rinkūnai, Melėnai. Kelias baigiasi Melėnuose.
Orisaba (miestas)
Orisaba  – miestas pietryčių Meksikoje, Verakruso valstijoje, 20 km į vakarus nuo Kordobos, pietinėje Orisabos ugnikalnio pašlaitėje, Blanko upės slėnyje. Transporto mazgas (praeina Meksiko–Verakruso greitkelis ir geležinkelis). Vystoma medvilnės pramonė. Kalnų klimatinis kurortas. Yra Giustavo Eifelio suprojektuoti savivaldybės rūmai (El Palacio de Hierro), Šv. Mykolo Arkangelo katedra, keletas kitų bažnyčių, meno muziejus.
Istorija
Orisaba buvo įkurta dar ikikolumbiniais laikais. Miesto teisės suteiktos 1774 m.
Johannes Liechtenauer
thumb|right|200px|Sėdintis fechtavimo meistras, spėjama - kad tai J. Liechtenaueris (fon Dancigo fechtavimo vadovas, 1452 m.) Johanesas Liechtenaueris (kartais Johanesas Lichtenaueris,, Johannes Lichtenauer) – XIV a. Vokietijos fechtavimo meistras. Manoma, kad gimė XIV a. pradžioje ar viduryje, galbūt Lichtenau mieste (Bavarija).
Apie J. Liechtenauerį ir jo sistemą išlikę mažai žinių, daugiausia iš jo mokinių traktatų. Pagal Nürnberger Handschrift GNM 3227a autorių Liechtenaueris buvo didelis neistras, kuris po daugelį šalių studijuodamas fechtavimo meną. Vėlesniuose XV a. traktatuose minima Liechtenauerio draugija (Gesellschaft Liechtenauers), kurią sudarė grupė fechtavimo meistrų, laikiusių save Liechtenauerio mokiniais ir pasekėjais, skleidžiančiais jo mokymą. Liechtenauerio draugijos pavadinimą minėjo Paulus Kal po 1460 m., kuris galbūt nustotas naudoti XV a. pabaigoje, kai iškilo šv. Marko brolija.
Liechtenauerio mokymas iš dalies išliko rimuotuose kupletuose, kurie, spėjama, buvo specialiai padaryti neaiškiais, kad nepašvęstieji nesugebėtų iš jų mokytis, ir kartu buvo mnemoninės priemonės, padedančios suprantantiesiems išmokti aprašytus veiksmus. Liechtenauerio sistema tapo taip vadinamos Vokiškosios fechtavimo kalavijais mokyklos pradžia. Ją XV a. tobulino ir papildė (ir aprašė fechtavimo vadovuose) meistrai Hanko Döbringer, Sigmund Ringeck, Peter von Danzig ir kt., XVI a. – Paulus Hector Mair ir Joachim Meyer. Tuo metu kiekvienas save gerbiantis fechtavimo meistras prisistatydavo kaip Liechtenauerio tradicijos pasekėjas, nors kartais ryšys su Liechtenaueriu būdavo itin menkas ar jų stilius aiškiai prieštaravo Liechtenauerio mokymo principams.
Jau Liechtenauerio laikais mokydavo fechtuotis ne vienu, o keletu ginklų (dvirankiu kalaviju, kalaviju ir kumštiniu skydu, durklu, kovos peiliu) ir be ginklo, su šarvais ir be jų. Kartais mokydavo ir kautis raitus.
Morynicės
Morynicės  – kaimas centrinėje Ukrainoje, Čerkasų srityje, 35 km nuo Zvenyhorodkos.
Istorija
1648 m. pirmą kartą paminėta gyvenvietė.
1814 m. čia gimė poetas, dailininkas, rašytojas ir etnografas Tarasas Ševčenka.
Gaspar de Carvajal
Gasparas de Karvachalis (Gaspar de Carvajal; 1504–1584 m.) – ispanų kunigas dominikonas, keliautojas, tyrinėtojas.
Gasparas de Karvachalis buvo kilęs iš Estremadūros. Po įstojimo į dominikonų ordniną Ispanijoje, 1533 m. jis išvažiavo į Peru versti indėnus į krikščionybę. 1541 m. jis dalyvavo Fransisko de Oreljanos ekspedicijoje per Amazoniją, ieškant Eldorado. Dėl maisto stokos 1541 m. gruodžio 26 d. ekspedicija pasidalijo ir Gasparas su Oreljana nusileido Napo upe. Pasiekus kaimus, jie pasirūpino maistu, tačiau negalėjo grįžti plaukdami prieš greitos upės srovę. Oreljana nusprendė plaukti į rytus palei upės srovę ir savo kelyje jie susidūrė su draugiškais ir priešiškais indėnais, su kuriais kovojo. Ekspedicija pasiekė kaimą, kuriame gyveno moterys-kariai ir Gasparas nusprendė, kad jie aptiko mitines Amazones. 1542 m. rugpjūtį ekspedicija pasiekė jūrą ir tai buvo pirmoji ekspedicija, kuri perplaukė Amazoniją ir pasiekė Atlanto vandenyną. Gasparas grįžo į Peru, kur mirė Santo Domingo vienuolyne Limoje.
Gasparas papasakojo šios ekspedicijos įvykius savo darbe Relación del nuevo descubrimiento del famoso río Grande que descubrió por muy gran ventura el capitán Francisco de Orellana („Ataskaita apie nesenus atradimus garsioje Didžiojoje upėje, kuri buvo atrasta puikiuoju gero likimo kapitonu Francisco de Orellana“). Vienuolis aprašė ne tik ekspedicijos datas, bet ir pridėjo daug etnologinių pastabų apie indėnų karo taktiką, apeigas ir papročius.
LA
LA gali reikšti:
La gali reikšti:
Druskininkų Kiersnovskių koplyčia
Kiersnovskių koplyčia – nebeveikianti koplyčia, stovinti Druskininkų Senosiose miesto kapinėse V. Kudirkos gatvėje, šalia Druskonio ežero. Vietinių turtuolių Kiersnovskių koplyčia stūkso kapinių katalikiškoje dalyje, pagrindiniame take, vedančiame nuo kapinių vartų-varpinės. Pastatas supamas vienų seniausių šių kapinių antkapių.
Koplyčia yra regioninės reikšmės architektūrinis ir sakralinis paminklas, 2018 m. įtrauktas į LR Kultūros vertybių registrą (u. k. ). miniatiūra|220px|left|Galinis fasadas. Toliau priekyje – kapinių vartai
Istorija
Kapinės įkurtos XIX a. viduryje. 1899 m. kovo 31 d. gautas leidimas pradėti koplyčios statybą. Jos projekto autorius - Varšuvos architektas J. Mazurkevičius.
Kiersnovskių šeima buvo viena įtakingiausių Druskininkuose. 1913 m. miesto pastatų valdytojų sąraše buvo 4 Kiersnovskių vardai. Du iš jų priklausė kurorto turtingiausiųjų dešimtukui. Kiersnovskių vardai išliko senųjų kapinių antkapiniuose įrašuose.
Architektūra
Koplyčia turi neogotikos ruožų. Pastatas kompaktinis, stačiakampio plano su pastoge, vienos patalpos. Fasaduose įrengtos smailiaarkių sąramų langų angos ir nišos, viena apskritimo formos pastogės lango anga, pusapskritės sąramos niša virš medinių dvivėrių įėjimo durų. Pagrindinio fasado frontonas laiptuotas, yra keturi keraminių plytų kontraforsai. Stogas dvišlaitis, frontonas ir portalas su metaliniais kryžiais.
Pamato cokolis sumūrytas iš tašyto granito blokų, sienos – iš keraminių plytų. Viduje įrengta medinės konstrukcijos perdanga su paskliautėmis. Lubos apkaltos medinėmis lentelėmis. Patalpą perimetru juosia medinis profiliuotas karnizas. Grindų dangai panaudotos dviejų spalvų keraminės plytelės su ornamentuotu apvadu visu patalpos perimetru. Kultūros vertybių registro aprašyme nepateikta žinių apie galimą laidojimo rūsį (ar mauzoliejų) koplyčioje.
Šilėnai (Kalvarija)
Istorija
XIX a. pab. – kaimas ir palivarkas Kalvarijos apskrities Raudenio valsčiuje, Rudaminos parapijoje. Dvarui priklausė 566 margai žemės.
Ziundertas
Ziundertas  – miestas pietų Nyderlanduose, Šiaurės Brabanto provincijoje. Žinomas kaip Vincento van Gogo gimtinė.
Istorija
Pirmą kartą paminėtas rašytiniuose šaltiniuose 1157 m. Viduramžiais aplinkui miestą žemes valdė vienuoliai, kurie pelkynuose dirbo žemę.
Tetevenas
Tetevenas – miestas vakarinėje Bulgarijos dalyje, prie Vito upės, Stara Planinos papėdėje. Išvystyta konditerijos, baldų, elektros, medienos pramonė. Veikia istorijos muziejus, biblioteka.
Istorija
Minimas nuo 1421 metų.
Galerija
<Gallery> Teteven Town Hall.JPG|Teteveno savivaldybė File:Teteven Chitalishte.JPG|Teteven kultūros namai File:Saint All Saints Church in Teteven.JPG| Visų šventų bažnyčia File:Teteven old house 01.JPG|XIX a. namas File:Teteven old house 02.JPG|XIX a. namas </Gallery>
Tarutynė
Tarutynė  – miesto tipo gyvenvietė pietų Ukrainoje, Odesos srities pietvakariuose. Rajono centras.
Istorija
Miesto ištakos siekia 1814 m., kai regionas atiteko 1812 m. Rusijos imperijai pagal Bukarešto taikos sąlygas.
Į ištuštėjusias teritorijas pradėjo keltis naujakuriai iš kitų regionų. Pirmieji kolonistai buvo vokiečiai.
Tartutynė tapo pirmąja vokiečių kolonija pietinėje Besarabijoje. Juos viliojo galimybė 50 metų nemokėti jokių mokesčių ir būti atleistiems nuo karinės tarnybos. Be vokiečių kolonistų nausėdijoje kūrėsi žydai, bei lenkai.
1856–1862 m. miestas atiteko Moldavijai, o 1862–1877 m. buvo Rumunijos teritorijoje. 1877–1917 m. valdė Rusijos imperija. 1918–1940 m. teritoriją okupavo Rumunijos karalystė. 1940–1941 m. laikinai regioną ir miestą užėmė sovietų kariuomenė.
1941 m. vasarą rumunai, padedami nacistinės Vokietijos, užgrobė miestą ir išlaikė jį iki 1944 m. savo valdžioje. Nuo 1944 m. miestas užimtas sovietų, vėliau prijungtas prie Ukrainos TSR.
1991 m. Ukraina paskelbė šalies nepriklausomybę, o miestas tapo Ukrainos dalimi.
Verslo administravimo daktaras
Verslo administravimo daktaras ( – kvalifikacinis laipsnis, suteikiamas, baigus verslo vadybos doktorantūros studijas.
Doktorantai gali gilintis į finansų, žmogiškųjų išteklių, verslo santykių valdymo, organizacijos strategijos, rinkodaros ir kitas sritis. Baigusieji doktorantūrą gali savarankiškai vykdyti savo profesinių interesų srities tyrimus, dėstyti ir bendradarbiauti su mokslo bendruomene, verslu, dalyvauti visuomeninėse veiklose – atlikti tyrimus, skelbti publikacijas ir konsultuoti.
Lietuvoje
2011 m. Lietuvoje bus pradėta vykdyti pirmoji Baltijos regiono doktorantūros programa. Tarptautinius vadybos ir administravimo krypties daktarus ruoš keturi Baltijos regiono universitetai-partneriai – ISM Vadybos ir ekonomikos universitetas, Danijos Arhus universitetas, BI Norvegijos vadybos institutas ir Estijos Tartu universitetas. Studijas organizuos ISM Vadybos ir ekonomikos universitetas, o Doktorantūros komitetą, atsakingą už studijų kokybę, sudarys tarptautiniai mokslininkai.
Šilėnai (Lazdijai)
Šilėnai – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 11 km nuo Šeštokų.
RK3136
RK3136 – rajoninis kelias, jungiantis Ličiūnus ir Smilgius. Kelio ilgis – 0,9 km, visas kelias yra asfaltuotas.
Kelias prasideda Ličiūnuose, sankryžoje su. Kelias eina Pasvalio rajone. Nors kelias vadinasi „Ličiūnai-Smilgiai“, prie kelio yra tik Ličiūnai ir kelias baigiasi Ličiūnuose, tačiau toliau važiuojant žvyrkeliu kelias veda link Smilgių.
Naujoji Cauchė
Naujoji Cauchė  – komuna Vokietijoje, Brandenburge.
Galata
Galata – gyvenvietė vakarinėje Bulgarijoje, 31 km į šiaurę nuo Teteveno. Vyrauja žemės ūkis. Yra mokykla, biblioteka, vaikų darželis.
Istorija
Gyvenvietė įkurta apie 1208 metus.
Naujoji Cauchė
Gyventojai
Naujoji Cauchė – Sorbų gyvenamosios srities dalis. Šioje srityje galioja Saksonijos ir Brandenburgo žemių sorbų kalbas ir kultūrą ginantys įstatymai, taigi Naujosios Cauchės komunoje greta vokiečių kalbos oficiali yra ir žemutinių sorbų kalba.
Lateksas
thumb|Latekso išgavimas iš medžio. Lateksas – stabili emulsija polimerinių mikrodalelių vandeninėje terpėje. Gali būti natūralus (gaunamas dažniausiai iš brazilinės hevėjos) arba sintetinis. Dažnai sukelia alergiją.
Panaudojimas
Lateksą išskiria apie 14 % visų tropinių augalų rūšių. Iš jo dažniausiai gaminami čiužiniai, pirštinės, plaukimo kepuraitės, prezervatyvai, kateteriai ir balionai. Iš kai kurių medžių latekso taip pat gaminama ir kramtomoji guma.
LV
LV gali reikšti:
lv gali reikšti:
Grajevo apskritis
thumb|right|250px|Apskrities administracinis suskirstymas Grajevo apskritis  – apskritis šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Apskrities centras Grajevo miestas. Apskritis ribojasi su Augustavo, Kolno, Lomžos, Luko, Monkų ir Pišo apskritimis. Apskrityje yra 6 valsčiai.
Apskrities valsčiai
Apskrityje yra 6 valsčiai:
Istorija
Nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Apie XV a. šias vietoves pradėjo kolonizuoti mozūrai ir lenkai. Nuo XIII-XIV a. iki 1513 m. dabartinės apskrities šiaurės rytuose esančios žemės priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, o nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Palenkės vaivadijai. Nuo 1138 m. iki 1526 m. dabartinės apskrities pietvakarinės žemės priklausė Lenkijos karalystės Mazovijos kunigaikštystei, o nuo 1529 m. iki 1569 m. Mazovijos vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1815 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, 1837–1866 m. Augustavo gubernijai, 1867–1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. ir 1944 m. apskritis priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Grajevo rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiajam reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai. 2008 m. pradėtas oficialiai naudoti Grajevo apskrities herbas ir Grajevo apskrities vėliava.
Gyventojai
Pagal 2005 m. birželio 30 d. surašymo duomenis:
RK3137
RK3137 – rajoninis kelias, tarnaujantis kaip privažiuojamasis kelias prie Norių nuo krašto kelio. Kelio ilgis – 0,9 km.
Kelias tarnauja kaip atšaka nuo krašto kelio ir kerta Norių gyvenvietę.
Ethiopian Coffee SC
Ethiopian Coffee arba Ye Ethiopia Bunna SC – profesionalus Etiopijos futbolo klubas, rungtyniaujantis aukščiausioje lygoje. Įsikūręs šalies sostinėje Adis Abeboje. Namų rungtynes žaidžia Adis Abebos miesto stadione, talpinančiame 35 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1976 m. Rungtyniavo aukščiausioje lygoje. Daugkartiniai šalies čempionai ir futbolo taurės laimėtojai. Atstovavo šaliai Afrikos žemyno turnyruose.
Regina Senkutė
Regina Senkutė (1927 m. gegužės 14 d. Marijampolė – 1956 m. spalio 16 d. Kaune) – aktorė, pedagogė, režisierė.
Biografija
1945–1948 m. vaidino Kauno dramos teatre. 1948 m. baigė to paties teatro vaidybos studiją. 1953 m. Maskvoje baigė Lunačiarskio valstybinio teatro meno instituto (GITIS) dramos ir muzikinio teatro režisūros specialybes.
1953–1956 m. skiriama Kauno dramos ir muzikos teatro muzikinės trupės vyriausiąja režisiere. 1953–1955 m. dėstė vaidybą Lietuvos valstybinėje konservatorijoje.
Šilerava
Šilerava – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 8 km į vakarus nuo Plokščių, į pietus nuo kelio. Šalia kaimo dunkso Pankliškių miškai.
Barbarų krantas
Barbarų krantas (Barbarija, Berberija, Berberų krantas) – senovinis Šiaurės Afrikos, arba Magribo, pavadinimas, nuo XVI a. iki XIX a. taikytas Osmanų imperijos pakraščių šalims, garsėjusioms piratavimu: Alžyro ir Tuniso karalystėms, Tripolitanijai (nūdienos Libija) bei Maroko sultonatui. „Berberų“ egzonimas.
Piratavimas šiaurinėje Afrikos pakrantėje buvo populiarus visais laikais, tačiau nuo XVI a. šio verslo ėmėsi ir monarchai. 1625 m. Alžyro piratų laivynui priklausė 100 įvairaus dydžio laivų ir nuo 8000 iki 10000 žmonių, kas sudarė ketvirtadalį miesto darbo jėgos, neskaičiuojant tiesiogiai su uostu susijusios veiklos. XVII a. antroje pusėje laivų skaičius sumažėjo vidutiniškai iki 25, tačiau šie buvo kur kas didesni už ankstesnius, tad piratų vis tiek liko apie septynis tūkstančius. Negana to, 2500 vyrų priklausė piratų laivynui Tripolyje, 3000 Tunise, dar keli tūkstančiai mažesniuose pakrantės uostuose. Piratų laivynui samdėsi ne tik vietos arabai ir berberai, bet ir turkai, graikai, albanai, sirijiečiai ir italai (ypač korsikiečiai).
XVII a. pirmoji pusė laikoma Barbarų kranto piratų klestėjimo laikotarpiu. Vien Alžyre būta apie 20000 piratų belaisvių. Turtingieji galėjo išsipirkti, visi kiti buvo pasmerkti vergijai. Ypač kentėjo Sicilijos, Neapolio ir Ispanijos keliautojai, tačiau tarp įkaitų pasitaikė ir anglų bei vokiečių. Valstybės, norinčios, kad jų piliečių piratai neliestų, turėjo mokėti mokestį. Tai darė net galingiausios Europos šalys, kol pagaliau ėmėsi veiksmų. 1665 m. Britanija pasiuntė admirolą Robertą Bleiką nubausti Tunisą. Tokių baudžiamųjų ekspedicijų britų laivynas, kartais pats vienas, kartais drauge su olandais, atliko daug, ypač Karolio II valdymo metais. 1682 m. ir 1863 m. prancūzai apšaudė Alžyrą. 1805 m. pirmąją sausumos operaciją užjūryje įvykdė Jungtinių Amerikos valstijų jūrų pėstininkai ir laivynas Tripolyje – dalis pastangų išvaduoti amerikiečių įkaitus ir padaryti galą Barbarų kranto piratavimui.
Gvavjarė
Gvavjarė gali reikšti:
LB (reikšmės)
Santrumpa LB gali reikšti:
lb gali reikšti:
LS
LS gali reikšti:
Tifinagas
Kilmė ir rūšys
Seniausi įrašai tifinagu aptinkami iš III a. pr. m. e. Akivaizdžiai šio rašto atsiradimui didelę įtaką padarė finikiečių raštas. Vietiniai berberai (garamantai arba libiai) jį perėmė ir adaptavo savo kalbai. Jų naudota seniausia tifinago forma dar vadinama senųjų libių raštu, numidų raštu. Šis raštas, kaip ir finikiečių, neturėjo balsių. Jo unikalus ypatumas buvo tas, kad rašoma buvo iš apačios į viršų. Egzistavo du regioniniai rašto variantai. Senasis tifinagas nunyko apie III a., jį užgožus lotynų, vėliau arabų raštui. Tačiau tradiciškai jo pakitusią formą per tūkstantmečius išsaugojo klajokliai tuaregai.
1980 m. prof. Salemo Čakerio dėka tuaregų tifinagas buvo stipriai reformuotas, įvedant balsius. Taip raštas buvo atgaivintas ir tapo vadinamas neo-tifinagu. Net po to jis vartotas daugiau simboliškai, kaip berberų tapatybės dalis. Tačiau 2003 m. Maroke neo-tifinagas pripažintas oficialiai, juo jau spausdinamos knygos.
Rašto principai
Abėcėlę priklausomai nuo regiono sudaro nuo 21 iki 27 geometrinių ženklų. Balsės ir tarpai tarp žodžių nežymimi, nėra vieningai nustatyta rašymo kryptis. T. y. galima rašyti iš kairės į dešinę, iš viršaus į apačią, taip pat ir atvirkščiai. Dėl to raštas yra sunkiai skaitomas. Labiausiai paplitęs rašymas iš dešinės į kairę, greičiausiai veikiant arabų raštui.
Nuorodos
thumb|450px|Neo-tifinagas Unicode sistemoje
Portugalijos futbolo varžybos 2018–2019 m.
Portugalijos futbolo varžybos 2018–2019 m.
Dalyviai
16-ika senbuvių: Ir du nauji klubai iš žemesniojo diviziono:
Pusfinalio rungtynės
-
- -
---
Afrikinis makoras
Afrikinis makoras (Tieghemella africana) – magnolijūnų (Magnoliophyta) skyriaus, sapotinių (Sapotaceae) šeimos lapuočių medžių rūšis.
Purohita
Vedizmo laikotarpiu būta dviejų pagrindinių dvasininkų idealų – šventieji atsiskyrėliai rišiai ir rūmų brahmanai purohitos.
Afrikinis makoras
Afrikinis makoras morfologiškai labai artima rūšis vyšniniam makorui (Tieghemella heckelii), kurios yra vienintelės rūšys makorų (Tieghemella) gentyje. Tuo pačiu, abiems makorų rūšims yra artimiausios mėklainių (Mimusops) genties rūšys.
Paplitimas
Nykstanti rūšis. Afrikinių makorų savaiminės ir pagrindinės augavietės yra Centrinėje Afrikoje, ypač jos vakarinėje dalyje atogrąžų klimato zonoje – Kamerūne, Pusiaujo Gvinėjoje, Gabone, Kongo Respublikoje, Kongo Demokratinėje Respublikoje, taip pat auga Vakarų Afrikos pietų dalyje – Dramblio Kaulo Kranto pietuose.
Augavietės
Afrikiniai makorai dažniausiai viršutinės miško ardų dalies – miško skliauto medžiai. Jie dažniausiai aptinkami visžalėse drėgnųjų atogrąžų miškų sengirėse.
Apibūdinimas
Aukštų ir stambių medžių rūšis, paprastai užauganti iki 55 m aukščio. Kamienas cilindriškas, tiesus. Kamieno skersmuo paprastai siekia 130 cm, kartais net iki 300 cm. Iki 30 m aukščio kamienas bešakis.
Panaudojimas
Afrikinio makoro mediena parduodama pavadinimu ‘douka’, bet dažnai ir kaip ‘makore’ arba anglišku pavadinimu – ‘cherry mahogany’ dažnai net neatskiriant nuo kitos makorų (Tieghemella) genties rūšies – vyšninio makoro (Tieghemella heckelii).
Eksportas iš Gabono buvo padidėjęs nuo 15 600 m³ 1997 m. iki 36 000 m³ 2001 m., tačiau 2003 m. buvo vėl sumažėjęs iki 25 000 m³. Eksportas iš Kamerūno buvo daug mažesnis: 2003 m. – 390 m³. 1994 m. pjautinės ‘douka’ medienos iš Gabono kaina buvo 93 JAV doleriai už m³.
Heathen
Heathen (rašoma uǝɥʇɐǝɥ) – dvidešimt trečiasis studijinis britų muzikanto David Bowie albumas, išleistas 2002 m. birželio 10 d. Tai – pirmasis atlikėjo įrašas, išleistas jo paties įkurtoje įrašų leidykloje „ISO“, taip pat pirmasis nuo 1980 m., įrašytas kartu su prodiuseriu Tony Visconti. Prieš šį albumą Bowie planavo išleisti kitą įrašą – „Toy“, kuris buvo išleistas tik 2021 m., po atlikėjo mirties. Tačiau į „Heathen“ pateko dvi to albumo dainos: „Afraid“ ir „Slip Away“. Taip pat šiame įraše skamba grupių „Pixies“, „Legendary Stardust Cowboy“ bei atlikėjo Neil Young dainos.
Afrikinis makoras
Panaudojimas
Mediena naudojama baldams, išorinėms ir vidinėms konstrukcijoms, grindims, durims, transporto priemonių rėmams, sporto prekėms, geležinkelio pabėgiams, laivų statybai, tekinimui ir skulptūroms gaminti, taip pat iš jos gaminama gera ir dekoratyvinė fanera naudojama apdailai ir puošybai.
Heathen
Albume skambanti muzika savo art rock ir art pop mišiniu primena Bowie ankstyvuosius įrašus, o dainų žodžiai liečia dvasiškas ir asmeniškas temas, tokias kaip baimės jausmą, senėjimą ir troškimą geresnės ateities savo naujagimei dukrai. Nors nemažai kritikų įžvelgė nemažai užuominų į Rugsėjo 11–osios atakas, Bowie tai paneigė.
Albumas buvo geriausiai kritikų įvertintas Bowie darbas per daugybę metų ir vadinamas geriausiu jo darbu nuo 1980 m. išleisto „Scary Monsters (and Super Creeps)“. Komerciškai albumas taip pat buvo sėkmingas, pasiekęs penktąją vietą Jungtinės Karalystės albumų reitinge ir bendrai reitinge prabuvo 20 savaičių iš eilės – ilgiausiai nuo 1983 m. išleisto „Let's Dance“. JAV „Billboard 200“ reitinge pasiekęs keturioliktąją vietą, „Heathen“ tapo sėkmingiausiu atlikėjo įrašu nuo 1984 m. išleisto „Tonight“.
Afrikinis makoras
Panaudojimas
Sėklų branduoliuose gausu valgomųjų riebalų, kurie plačiai naudojami kaip kepimo ar prieskonių aliejus. Gabone riebalai išoriškai naudojami reumatui gydyti.
Rūšies vietiniai pavadinimai
Rūšies natūralaus paplitimo zonoje – Gabone, Pusiaujo Gvinėjoje vadinama douka, okolla, Gabone dar ir ukola, o kur gerokai retesnė – Dramblio Kaulo Krante vadinama makore. Ganoje – abaku ir baku.
Heathen
„Heathen“ buvo nominuotas „Mercury Prize“ apdovanojimui, o daina „Slow Burn“ 2003 m. nominuota „Grammy“ apdovanojimui už geriausia vyro roko muzikos atlikimą.
Kūrybinė grupė
Papildomi muzikantai
Techninis personalas
Dizainas
RK3138
RK3138 – rajoninis kelias, tarnaujantis kaip privažiuojamasis kelias prie Kalneiškių nuo rajoninio kelio. Kelio ilgis – 1,5 km.
Kelias tarnauja kaip atšaka nuo rajoninio kelio ir kerta Kalneliškių gyvenvietę.
Inirida (upė)
Inirida  – upė rytų Kolumbijoje, Gvainijos ir Gvavjarės departamentuose; Gvavjarės kairysis intakas (Orinoko baseinas). Prasideda Tuhani aukštumoje, 25 km nuo Pintado kalvos, stūksančios tarp Gvavjarės departamento lygumų. Teka daugiausia į šiaurės rytus lygiagrečiai su Gvavjare. Į pastarąją įteka likus 25 km iki žiočių, esančių ties Venesuelos siena.
Didžiausi intakai: Papunaua (dešinysis), Bokonas (kairysis).
Upės vanduo tamsių atspalvių. Vaga smarkiai vinguriuoja.
Prie Iniridos žiočių įsikūręs Puerto Iniridos miestas.
Šilgaliai (Kazlų Rūda)
Šilgaliai – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 3 km nuo Jankų.
Ambergriso Sala
thumb|250x|Salos panorama
Ambergriso Sala arba Ambergris Ki  – sala Karibų jūroje, pačioje Belizo barjerinio rifo šiaurėje. Priklauso Belizui, Belizo rajonui. Salos ilgis iš šiaurės į pietus siekia ~40 km, plotis iki 1,6 km. Pakrantes užima platūs balti paplūdimiai, centrinę dalį – mangrovių pelkynės (dabar dauguma nusausintos).
Pagrindinė gyvenvietė – San Pedras. Taip pat yra dar keletas kaimelių ir kurortų. Yra nedidelis lėktuvų pakilimo takas. Verčiamasi turizmu.
Ambergriso Sala ikikolumbiniais laikais buvo gyvenama majų, randama jų keramikos.
Baltarusijos futbolo varžybos 2021–2022 m.
Baltarusijos futbolo varžybos 2021–2022 m.
Dalyvės 2021 m. sezone
Šaltiniai: Soccerway
Štraupicas
Štraupicas  – komuna Vokietijoje, Brandenburgo žemėje.
Štraupicas yra Damės-Šprėvaldo apskrityje. Priklauso Lyberozės-Aukštutinio Šprėvaldo valdybai. Plotas – 21,64 km². Oficialusis kodas – 12 0 61 476.
Nordlandas
Apskrities pietuose esanti Vega yra UNESCO Pasaulio paveldo sąraše. Nordlando istorija susijusi su Norvegijos jūra: tai viena produktyviausių jūrų pasaulyje, nuo senų laikų visus metus aprūpinanti maistu pakrantės gyventojus. Be to, jūros dėka Nordlando klimatas daug švelnesnis nei kitur Arktyje.
RK3139
RK3139 – rajoninis kelias, jungiantis Krinčiną ir Petriškius. Kelio ilgis – 1,1 km. Krinčine kelias yra asfaltuotas, visas likęs kelias yra dengtas žvyru.
Kelias prasideda Krinčine, sankryžoje su. Kelias eina Pasvalio rajone. Nors kelias vadinasi „Krinčinas-Petriškiai“, prie kelio yra tik Krinčinas. Kelias baigiasi įsiliedamas į tą patį kelią, iš kurio atsišakoja, į.
Animal Crossing
thumb|right|240px| „Animal Crossing“ žaidime lankomi kaimynai, kaimo ar miestelio įstaigos, galima auginti gėles, vaismedžius, rinkti obuolius, kriaukles, su gaudykle gaudyti vabzdžius, su meškere žvejoti, kastuvu ieškoti žemėje [[fosilija|fosilijų ir pan. Žaidime nėra konkrečių galutinių tikslų, kurie užbaigtų žaidimą.]]
Animal Crossing (Dōbutsu no Mori, tiesiogiai išvertus „Gyvūnų miškas“) – socialinių santykių simuliacijos kompiuterinių žaidimų serija, leidžiama Japonijos „Nintendo“ kompanijos nuo 2001 m.
Žaidimai
Pirmasis žaidimas buvo išleistas tik Japonijoje „Nintendo 64“ konsolei pavadinimu Dōbutsu no Mori (どうぶつの森, tiesiogiai išvertus „Gyvūnų miškas“). Vėliau perdirbtas Vakarų rinkoms, pervadintas į „Animal Crossing“ ir išleistas „GameCube“ konsolei. Pagrindinės serijos žaidimuose žaidėjas kontroliuoja žmogaus pavidalo veikėją kaimelyje, kurio kiti veikėjai yra modeliuoti pagal gyvūnus. Veikėjai kalba neidentifikuojama kalba, kurios žodžiai pateikiami dialogų languose žaidimo vaizdalaukyje. Prisijungus internetu galima lankyti arba pasikviesti kitus „Animal Crossing“ žaidėjus. Žaidimas neturi konkrečių tikslų, nors yra minižaidimų, naujų namų statybų projektų, galima dovanoti objektus vietos muziejui, mokėti nuomą už būstą. Veikėjui galima parinkti drabužius, kepurėlę ir pan., prekiauti. Žaidime imituojamas paros laikas. Žaidimų kaimeliai ir jų veikėjai generuojami automatiškai. Mažai tikėtina, kad dviejų žaidėjų vietovės su veikėjais žaidžiant skirtingomis konsolėmis, bus identiškos.
Pagrindinių žaidimų serija: Pastaba. * − 2016 m. I ketvirčio duomenys, dar parduodama rinkoje, skaičiai gali ženkliai pasikeisti.
Šalutiniai žaidimai: Pastaba. * − 2016 m. I ketvirčio duomenys, dar parduodama rinkoje, skaičiai gali ženkliai pasikeisti.
Programėlės
Buvo sukurta keletas programėlių su „Animal Crossing“ tema „Nintendo“ konsolėms:
San Pedras (Belizas)
San Pedras  – miestelis šiaurės rytų Belize, Belizo rajone, Ambergriso Salos pietuose. Tai antras pagal dydį miestas rajone. Yra nedidelis oro uostas, prieplauka, daug viešbučių. Verčiamasi turizmu, populiarios vandens pramogos.
Istorija
San Pedrui miestelio statusas suteiktas 1848 m.
Šilgaliai (Lukšiai)
Šilgaliai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Lukšių. Yra Šilgalių koplyčia.
Zigomikotai
Zigomikotai (Zygomycota) – tai yra grybų skyrius, kurį sudaro maždaug 1 060 rūšių grybų. Zigomikotų skyriui priklauso sausumos grybai. Ekologiniu požiūriu šioje grupėje daugiausiai yra saprotrofų ir biotrofų (žmogaus, grybų, vabzdžių ligų sukėlėjų) atstovų. Tarp saprotrofų vyrauja dirvožemio ir mėšlo grybai. Mikoriziniai zigomikotai susiję su 95 % sausumos augalų rūšių. Kosmopolitai. Zigomikotų atstovų ląstelės sienelėje yra chitinas ir chitozanas.
Yra dvi šio skyriaus klasės: Zigomicetai (Zygomycetes) ir Trichomicetai (Trichomycetes), jose yra 11 eilių. Skyriaus pavadinimas susijęs su lytiniu dauginimusi – specifine gametangių kopuliacijos forma – izogamija. Vykstant izogamijai susidaro zigosporangė su zigospora. Tačiau lytinis dauginimasis būdingas ne visiems zigomikotų skyriaus atstovams. Todėl išskiriant jų taksonus svarbią reikšmę turi ir nelytinis grybų dauginimasis. Taigi, lytinio dauginimosi ypatumai nėra požymiai, lemiantys grybų vietą nomenklatūroje. Skirstant grybus į aukšto rango taksonus, lemiamą reikšmę turi ląstelės sienelės sudėtis, hifų pertvarėlių ir pertvarėlėse esančių porų skaičius. Iki šiol nėra aiškios Zigomicetų (Zygomycetes) ir Trichomicetų (Trichomycetes) ribos