cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Las Vegaso Golden Knights
Istorija
Pie lygos prisijungė po 2017 m. NHL plėtros. Komandos savininkai – „Black Knight Sports & Entertainment“. Debiutiniais savo metais Las Vegaso komanda pasiekė NHL finalą, kuriame po atkaklios kovos nusileido Washington Capitals komandai. Golden Knights ekipa nepraleido dar nei vienų atkrintamųjų varžybų (4/4).
Artūras Žurauskas
Artūras Žurauskas (g. 1961 m. rugpjūčio 20 d. Molėtuose) – teisininkas, diplomatas, Lietuvos ambasadorius Latvijoje (nuo 2016 m. rugpjūčio mėn.).
Biografija
1979–1984 m. mokėsi Vilniaus universiteto Teisės fakultete, įgijo teisininko kvalifikaciją. 1987–1989 m. SSRS vidaus reikalų ministerijos akademijos aspirantas. 1991 m. birželio 20 d. SSRS vidaus reikalų ministerijos akademijoje (Rusija) apgynė disertaciją tema „Baudžiamojo procesinio sulaikymo institutas tolesnio tarybinės visuomenės demokratizavimo sąlygomis“, teisės mokslų kandidatas (socialinių mokslų daktaras).
1984–1987 m. Lietuvos TSR Vidaus reikalų ministerijos tardymo valdybos tardytojas, 1989–1990 m. SSRS vidaus reikalų ministerijos mokyklos Vilniaus fakulteto dėstytojas, 1990–1993 m. Lietuvos policijos akademijos dėstytojas.
1993–2000 m. LR URM užsienio reikalų ministerijos (LR URM) Konsulinio departamento (KD) direktoriaus pavaduotojas, 2000–2001 m. LR URM KD direktorius, 2001–2006 m. LR nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Kinijos Liaudies Respublikoje, taip pat Korėjos Respublikai, Mongolijai ir Vietnamo Socialistinei Respublikai.
2006–2010 m. buvo LR nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Graikijos Respublikoje, taip pat Kipro Respublikai (nuo 2007 m.), Albanijos Respublikai (nuo 2008 m.) bei 2007–2008 m. Bulgarijos Respublikai.
2010–2012 m. buvo URM Teisės ir tarptautinių sutarčių departamento direktorius.
Nuo 2012 m. spalio mėn. iki 2013 m. rugsėjo mėn. – Lietuvos ambasadorius Azerbaidžane. Iš šių pareigų atsistatydino, 2013 m. liepos mėn. internete paviešinus slapta įrašytus jo bei ambasadoriaus Vengrijoje R.Juškos pokalbius su diplomatais bei verslininkais Vilniuje. Pokalbiuose diplomatai dalijosi asmeninėmis pastabomis apie Azerbaidžano ir Armėnijos santykius bei kitais klausimais. Atšauktas iš ambasadoriaus pareigų dirbo ambasadoriumi ypatingiems pavedimams URM.
Nuo 2016 m. rugpjūčio 1 d. – Lietuvos ambasadorius Latvijoje. .
Moka anglų, rusų, lenkų kalbas.
Vedęs, turi dukrą.
Uzberažas
Uzberažas  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Gardino rajone, Pariečės kaimiškoje apylinkėje. Įsikūręs 8 km į šiaurės rytus nuo Pariečės, 2 km nuo Lietuvos sienos, Gudų girioje, prie Peterburgo–Varšuvos geležinkelio. Yra geležinkelio stotelė, į kurią atvyksta traukinys „Gardinas-Uzberažas“.
Esicha
Esicha  – miestas Ispanijoje, Andalūzijoje, Sevilijos provincijoje, apie 80 km į rytus nuo Sevilijos, prie Chenilio upės. Pro miestą eina Sevilijos–Kordobos greitkelis. Vystoma maisto (vaisių perdirbimo), tekstilės pramonė. Apylinkėse auginamos alyvuogės, vaismedžiai. Esichoje išlikę gynybinių sienų griuvėsiai. Šv. Kryžiaus ir Šv. Jokūbo (abi gotikinės, XV a.), Švč. Mergelės Marijos, Šv. Jono bažnyčios, Šv. Mauricijaus katedra, Švč. Trejybės vienuolynas, klarisių Šv. Agnesės vienuolynas, XVIII a. Penjafloro, Benamechi, Valverdės rūmai.
Istorija
Miestą įkūrė iberai. Pradžioje romėnų šaltiniuose minimas kaip Astigi, o po sėkmingo Mundos mūšio (45 m. pr. m. e.) Julijus Cezaris miestą pervadino į Colonia Iulia Augusta Firma Astigitana. Astigis buvo svarbus Betijos Ispanijos miestas. 630 m. čia mirė krikščionių šventasis Fulgencijus Kartaginietis. 711 m. miestą užėmė Omejadai ir pervadino Istija. 1240 m. užkariautas ispanų. XVI–XVIII a. Esichoje veikė inkvizicijos tribunolas, statyta daug bažnyčių ir vienuolynų.
Avižonys (Lazdijai)
Avižonys – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Lazdijų.
Istorija
XIX a. pab. kaimas priklausė Seinų apskrities Alnų valsčiui, Lazdijų parapijai.
Avižienių apylinkė
Avižienių apylinkė sovietmečiu buvo:
Kūgiabudė
Kūgiabudė (Galerina) – Hymenogastraceae šeimos grybų gentis.
Sudaro ~300 rūšių, paplitusių daugiausia Šiaurės pusrutulyje. Dalis rūšių – nuodingos. Auga kur yra samanų danga, pūvantys medžiai.
Lietuvoje auga šios rūšys: ir kt.
Talkūnai
Talkūnai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Rodūnios apylinkėje. Įsikūręs 9 km į pietryčius nuo Rodūnios, 2,5 km į rytus nuo Poškų, prie Ditvos upės.
Istorija
XIX a. pab. buvo kaimas ir du palivarkai, patekę į Lydos apskrities Rodūnios valsčių, Mažeikių apylinkę. Vienas palivarkas priklausė Ochmatovičiui, kitas – Kijučiui.
Kedarnathas
Kedarnathas  – kaimas šiaurės Indijoje, Utarakhande, 223 km nuo Rišikešo, Himalajų pietiniuose šlaituose, Kedarnatho kalno (6940 m) papėdėje, prie Čorabario ledyno, iš kurio išteka Mandakinės upė (Gangos aukštupio baseinas).
Kedarnathas yra svarbus hinduistų piligriminis taškas, patenka į „mažąjį keturių romovių“ piligriminį kelią (jatrą), į kurį dar patenka Badrinathas, Gangotrė ir Jamunotrė. Lankytojai keliauja į Kedarnatho šventyklėlę, skirtą Šivai. Joje laikomas vienas iš 12 „švytinčių lingamų“ („džjotirlingų“), šalia – mokytojo Šankaros kapavietė (samadhis). Dėl atšiaurių sąlygų šventykla veikia tik nuo balandžio iki lapkričio. Taip pat stovi Bhairavos šventykla.
Pasak legendos, „Mahabharatos“ didvyriai Pandavai pasitraukė į kalnus atgailauti už brahmanų nužudymą ir pradėjo melsti Šivos malonės. Jiems Šiva galiausiai apsireiškė 5 pavidalais – Kedarnathas buvo jo kupra.
2013 m. birželio 16–17 d. Kedarnathą smarkiai nuniokojo potvyniai.
Kajaanin Haka
Kajanio „Haka“ – Suomijos futbolo klubas iš Kajanio.
Istorija
1953 m. buvo įkurtas Hevossuon Haka klubas. 1963 m. pervadintas ir tapo Kajaanin Haka.
Pasiekimai
Klubas niekada nežaidė Aukščiausiojoje lygoje, tačiau 1993 m. jam pavyko patekti į tarpinę lygą, kurioje kovojo 4 silpniausios komandos iš Aukščiausiosios lygos ir 4 stipriausios iš I lygos. Šiame turnyre KajHa užėmė 7-ąją vietą ir į kitų metų Aukščiausiąją lygą nepateko.
Aštuonkampis
Savybės
Aštuonkampis turi 20 įstrižainių, tai galima apskaičiuoti iš daugiakampio įstrižainių formulės: D=n(n-3)/2, kur įsistačius skaičių n=8 gaunamas rezultatas:
Visų aštuonkampių vidaus kampų suma yra lygi 1080° arba 6\pi radianų.
Taisyklingasis aštuonkampis
Taisyklingasis aštuonkampis yra taisyklingasis daugiakampis su aštuoniomis kraštinėmis, kurios yra lygios, kaip ir vidiniai kampai, kurių kiekvienas yra lygus 135° arba 3\pi/4 rad.
Formulės
Formulėse a yra kraštinės ilgis.
Plynabalė
Plynabalė arba Plynbalė – ežeras Lietuvoje, Rokiškio rajone, 2 km į vakarus nuo Jūžintų miestelio, Samanių miške. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,5 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 137,3 m. Telkšo apie 42 ha Plynbalės pelkės viduryje. Vandens perteklius nuteka į Jaros-Šetekšnosupės intaką Vargupio upelį. Į rytus įsikūręs Dauliūnų kaimas.
Tom McEwen
Tom McEwen (g. 1991 m. gegužės 30 d.) – Jungtinės Karalystės sportinio jojimo raitelis, kuris specializuojasi trikovės rungtyse, olimpinis čempionas.
Biografija
2010 m. ir 2011 m. pakviestas į Jungtinės Karalystės jaunių rinktinę, su kuria laimėjo Europos jaunių čempionato aukso medalius.
2018 m. FEI pasaulio žirgų sporto žaidynėse su žirgu Toledo de Kerser dalyvavo trikovės varžybose. Individualiose varžybose McEwan užėmė 12-ą vietą. Komandinėje įskaitoje kartu su Jungtinės Karalystės rinktine (Rosalind Canter, Piggy French, Gemma Tattersall) iškovojo aukso medalius ir kelialapį į olimpines žaidynes.
Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse McEwen su žirgu Toledo de Kerser varžėsi trikovės rungtyse. Individualios trikovės varžybose raitelis liko 12-as išjodinėjime, 6-as krose, o konkūrinį etapą baigė be baudos taškų. Finaliniame šuolių etape raitelis pelnė 0,4 taško baudos ir nusileidęs tik Vokietijos raitelei Julia Krajewski pelnė sidabro medalį. Komandinėje įskaitoje kartu su Jungtinės Karalystės rinktine (Laura Collett, Tom McEwen, Oliver Townend) užėmė pirmąsias vietas visuose trijuose trikovės pratimuose ir pelnė aukso medalius. Tai pirmasis Didžiosios Britanijos aukso medalis šioje rungtyje po 49 metų pertraukos.
Arabizacija
thumb|Arabizacijos paveiktos šalys Arabizacija  – reiškinys, nusakantis ne arabiškose šalyse plintančią ir tampančią oficialia arabų kalbą ir jų kultūrą.
Arabizacija labiausiai paveikė VII amžiuje. Arabų musulmonai pradėjo platinti arabų kalbą, kultūrą ir skatino atsisakyti krikščionybės ir judaizmo.
Irakas ir Sirija
Po islamo atsiradimo arabų gentis susijungė ir užplūdo Bizantijos Siriją, Sasanidų Asiriją ir Mesopotamiją. Po kelerių metų svarbiausi kaimai tapo miestais dėl tokio gyventojų antplūdžio. Vietiniai aramėjai buvo arabizuoti, nors ligi šiol yra išlikusiu neo – aramėjų kalbomis šnekančių mažumų.
Šiaurės Afrika ir Iberija
Iki romėnų ir vandalų invazijos į Šiaurės Afriką ir Pirėnų pusiasalį regione nebuvo jokios kitos semitų kultūros šalių įtakos, tik Finikijos. Jie dominavo apie 8 amžius. Regiono viduje klajojantys berberai (giminingi arabams) pradėjo invaziją Ispanijoje. Per šį laikotarpį arabų gentys išplito Finikijos įkurtuose miestuose, o berberai tapo dominuojanti tauta regione iki XI amžiaus.
Sudanas
Arabų gentis pradėjo kurti gyvenvietes pietų Egipte. Pamažu arabizacija prasidėjo Makurijos karalystėje (dabartinis Sudanas). Iki 1300 m. Sudanas buvo arabizuotas Jali ir Juhainos arabų gentimis.
Mauritanija
1644 m. -1674 m. laikotarpiu vyko Mauritanijos arabizacija. Klajojančios arabų gentys iš jau arabizuoto Tuniso patraukė į Sanhadžį (dabartine Vakarų Sacharą ir Mauritaniją). Jie kovojo kelis dešimtmečius su Lemtunais, kurie kaltino himiaritų protėvius padedant sangandžių berberams ir arabizuojantiems Mauritaniją.
Alžyras, Marokas ir Tunisas
Alžyre ir Maroke įsivyravo konfliktas tarp etninių berberų mažumų genčių ir centrinės arabų vyriausybės, siekiančios visiškai arabizuoti mažumų kultūrą ir kalbą. Dėl kultūrinių konfliktų pradėti mitingai ir riaušės. Šiaurės Afrikos šalių vyriausybės pradėtos skatinti sparčiau arabizuoti savo valdas. Dėl vykdomos arabizacijos Europos piliečiai gyvenantys Maroke negali laisvai parinkti vardo savo vaikui. Uždrausti kai kurie berberiški pavadinimai.
Laura Collett
Laura Collett (g. 1989 m. rugpjūčio 31 d.) – Jungtinės Karalystės sportinio jojimo raitelė, kuri specializuojasi trikovės rungtyse, olimpinė čempionė.
Biografija
2011 m. debiutavo Europos čempionate, bet finalo nepasiekė. 2013 m. raitelė varžybų metu krito nuo žirgo ir liko sunkiai sužalota, gaivinta paramedikų. Sportininkė atsigavus grįžo į profesionalų sportą.
2015 m. Europos čempionate užimta 13-a vieta.
Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Collett su žirgu London 52 varžėsi trikovės rungtyse. Individualios trikovės varžybose raitelė liko 6-as išjodinėjime, 3-as krose, o konkūrinį etapą baigė su 4-iais baudos taškais. Finaliniame šuolių etape raitelė pelnė 8 baudos taškus ir galutinėje rikiuotėje užėmė 9-ą vietą. Komandinėje įskaitoje kartu su Jungtinės Karalystės rinktine (Laura Collett, Tom McEwen, Oliver Townend) užėmė pirmąsias vietas visuose trijuose trikovės pratimuose ir pelnė aukso medalius. Tai pirmasis Didžiosios Britanijos aukso medalis šioje rungtyje po 49 metų pertraukos.
Jociūnai (Baltarusija)
Jociūnai arba Juciūnai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Rodūnios apylinkėje. Įsikūręs 4,5 km į rytus nuo Rodūnios. Aplink – melioruoti raistai.
Istorija
XIX a. pab. buvo valstybinis kaimas, patekęs į Lydos apskrities Rodūnios valsčių.
Dykumos grindinys
thumb|right|250px|Dykumos grindinys [[Mohavės dykuma|Mohavės dykumoje (Kalifornija).]] Dykumos grindinys  – dykumos paviršius, padengtas glaudžiai gulinčiais, susikabinusiais kampuotais ar apvaliais žvirgždo ar gargždo dydžio uolienų nuolaužų.
Susidarymo hipotezės
Dykumos grindinio paviršius dažnai būna padengtas tamsiai rudu dykumos laku, kuris kartais būna blizgus.
Australijoje gausūs dykumų grindiniai vadinami 'žvirgždo dykumos' ( 'žvyras'). .
Asalnų pušis
Asalnų pušis (arba Asalnų karalienė) – paprastoji pušis Puziniškio kaime (Ignalinos rajonas), rytinėje Asalnų ežero pakrantėje, Asalnų hidrografiniame draustinyje Linkmenų miške, pusiasalyje prie ežero. Aukštis – 24 m, apimtis – 3,7 m, amžius 300–320 metų.
Apsauginis statusas
Pušis yra valstybės saugomas gamtos paminklas (nuo 1997 m.), botaninis gamtos paveldo objektas (nuo 2003 m.). 1999–2003 m. buvo gamtinis kraštovaizdžio objektas.
Tautosaka
Pasakojama, kad prie pušies naktimis vaidenasi besimaudanti mergina.
Derivacija (reikšmės)
Derivacija ( 'nuvedimas, nukrypimas') gali reikšti:
Riaumojantys keturiasdešimtieji
Riaumojantys keturiasdešimtieji  – stiprūs vakarų vėjai, pučiantys Pietų pusrutulyje tarp 40º ir 50º pietų platumos. Stiprius vėjus šiose platumose sukelia 3 priežastys: oras, plūstantis nuo pusiaujo link pietų ašigalio, Žemės sukimasis ir atviras vandenynas – šiose platumose, ypač Indijos vandenyne, beveik nėra didesnių sausumos plotų vėjui pristabdyti.
Hadunai
Hadunai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Gardino rajone, Pariečės kaimiškoje apylinkėje. Įsikūręs 4,5 km į šiaurės rytus nuo Pariečės, 4,5 km nuo Lietuvos sienos, Gudų girioje, šalia Saločių. Netoliese praeina Lichačių–Pariečės kelias.
Riaumojantys keturiasdešimtieji
Burlaivių epochoje Riaumojantys keturiasdešimtieji buvo pagrindinė varomoji jėga Brauerio maršrutu į Nyderlandų Indiją (dabartinę Indoneziją) ir Australaziją plaukiantiems laivams. Šiais laikais jais naudojasi buriuotojai, dalyvaujantys varžybose, ar plaukiantys aplink pasaulį. Riaumojančių keturiasdešimtųjų ribos nėra pastovios, atskirais metų laikais jos gali pasislinkti keletu laipsnių į šiaurę (Pietų pusrutulio žiemą) ar pietus (Pietų pusrutulio vasarą). Panašios, bet dar stipresnės orų sąlygos labiau į pietus vadinamos Įsiutusiais penkiasdešimtaisiais ir Spiegiančiais  arba Kaukiančiais šešiasdešimtaisiais.
Hadunai
Istorija
XIX a. Hadunai pateko į Gardino guberniją. Tarpukariu priklausė Lenkijai (Pariečės valsčius).
Riaumojantys keturiasdešimtieji
Vėjų susidarymo mechanizmas
thumb|right|350px|Vidutinis vėjo greitis (kairėje) ir vidutinis bangų aukštis (dešinėje) [[Pasaulinis vandenynas|Pasauliniame vandenyne 1992 m. spalį (NASA duomenys).]] Šiltas oras ties pusiauju kyla į viršų ir yra stumiamas ašigalių kryptimi link pusiaujo plūstančių vėsesnių oro masių. Apie 30º pietų platumos oras pradeda vėsti ir leistis žemyn, tęsdamas savo judėjimą arčiau žemės iki 60º platumos, kur poliarinio sūkurio įtakoje vėl pakyla aukštyn. Žemės sukimosi veikiamos, šios oro masės tarp 30º ir 60º platumų pasuka rytų kryptimi ir sukelia stiprius vakarų vėjus. Skirtingai nei Šiaurės pusrutulyje, atviri vandenyno plotai piečiau 40º lygiagretės nesukuria šiems vėjams jokių kliūčių (išskyrus nedidelius Tasmanijos, Naujosios Zelandijos bei Pietų Amerikos žemyno pietinės dalies sausumų plotus).
Panaudojimas buriavimui
thumb|right|350px|Kliperių maršrutas per Riaumojančius keturiasdešimtuosius iš Europos į Australiją ir atgal. Buriavimo epochoje laivai iš Europos į Ost Indiją (Indiją ir Pietryčių Aziją) ir Australaziją plaukdavo Atlanto vandenynu, už Gerosios Vilties kyšulio tęsdavo į pietus ir, pasinaudodami Riaumojančiais keturiasdešimtaisiais, pagreitindavo savo kelionę per Indijos vandenyną (Brauerio maršrutas). Pirmas, pasinaudojęs šiuo maršrutu, buvo olandų kapitonas Hendrikas Braueris 1611 m., patyręs, jog kelionė iš Europos į Nyderlandų Indiją sutrumpėjo perpus, palyginus su iki tol naudotu musoniniu maršrutu Afrikos rytine pakrante. Atgal į Europą laivai grįždavo rytų kryptimi per Ramųjį vandenyną, aplink Horno kyšulį ir Pietų Amerikos rytine pakrante (Kliperių maršrutas). Burlaivių epochos jūreivių žargonu „sumažinti kelią į rytus“ reiškė pasinaudoti Riaumojančiais keturiasdešimtaisiais, kad būtų greičiau pasiektas kelionės tikslas.
Šių laikų buriuotojai didesniam greičiui išvystyti taip pat naudojasi Riaumojančiais keturiasdešimtaisiais, ypač dalyvaujantys jachtų lenktynėse, ar siekiantys rekordų.
Cary Grant
Keris Grantas (, tikrasis vardas Archibald Alec Leach, 1904 m. sausio 18 d. Bristolis, Anglija – 1986 m. lapkričio 29 d. Davenportas, JAV) – anglų kino aktorius, vėliau priėmęs JAV pilietybę. Laikomas vienu pirmaujančių klasikinio Holivudo aktorių.
Biografija
Keris Grantas gimė kaip Arčibaldas Alekas Lyčas šiauriniame Bristolio priemiestyje Horfilde. Jis buvo antrasis Elijaso Džeimso Lyčo (Elias James Leach, 1872–1935) ir Elsės Marijos Lyč (Elsie Maria Leach, mergautinė pav. Kingdon, 1877–1973) vaikas. Jo tėvas dirbo siuvėju drabužių fabrike, mama, kilusi iš stalių šeimos, irgi buvo siuvėja. Keris Grantas turėjo žydiško kraujo. Jo vaikystė buvo sunki: tėvas buvo alkoholikas, o motina sirgo klinikine depresija. Kai K. Grantui buvo 9-eri metai, tėvas motiną uždarė į psichiatrijos ligoninę ir sūnui vėliau pasakė, kad motina mirė nuo širdies smūgio. Po metų tėvas vedė antrą kartą ir sukūrė naują šeimą. 1935 m. prieš savo mirtį, kai K. Gratui buvo 31 m., tėvas prisipažino, jog motina yra gyva ir guli ligoninėje. Netrukus K. Grantas motiną ištraukė iš ligoninės.
1910 m. K. Grantas susidraugavo su akrobatų trupe „The Penders“, tapo kojūkininku ir prisidėjo prie grupės turo. 1914 m. dvi savaites trukusiuose pasirodymuose Berlyno teatre „Wintergarten“ į jį atkreipė dėmesį Brodvėjaus režisierius Džesis Laskis. 1915 m. gavęs stipendiją pradėjo mokytis Ferfildo vidurinėje mokykloje (Fairfield Grammar School) Bristolyje. 1918 m. iš šios mokyklos buvo pašalintas, be kitų priežasčių, nurodoma tai, kad buvo užkluptas moterų tualete ir dalyvavo apvagiant parduotuvę gretimame Amsberio mieste. Tuomet K. Grantas prisidėjo prie trupės „The Penders“, o jo tėvas su trupe pasirašė trejų metų sutartį.
K. Grantas keliavo su trupe, vėliau išvyko už Atlanto ir ėmė vaidinti Brodvėjaus miuzikluose. Netrukus jis išlavino savotišką tartį, vadinamą Vidurio Atlanto akcentu, kuris neretai parodijuojamas. 1932 m. atvyko į Holivudą, kino kompanijos „Paramount Pictures“ vadovai jam sugalvojo slapyvardį Cary Grant.
Aktorius įžymus savo komediniais ir draminiais vaidmenimis. Vaidino, pavyzdžiui, filmuose „Baisi tiesa“ („The Awful Truth“, 1937), „Mažylio auklėjimas“ („Bringing Up Baby“, 1938), „Ganga Dinas“ („Gunga Din“, 1939), „Filadelfijos istorija“ („The Philadelphia Story“, 1940), „Jo mergina Penktadienė“ („His Girl Friday“, 1940), „Įtarimas“ („Suspicion“, 1941), „Arsenas ir seni nėriniai“ („Arsenic and Old Lace“, 1944), „Bloga šlovė“ („Notorious“, 1946), „Vyskupo žmona“ („The Bishop’s Wife“, 1944), „Pagauti vagį“ („To Catch a Thief“, 1955), „Neužmirštamas romanas“ („An Affair to Remember“, 1957), „Į šiaurę per šiaurės vakarus“ („North by Northwest“, 1959) ir „Šarada“ („Charade“, 1963).
K. Grantas du kartus buvo nominuotas „Oskarui“ (už vaidmenis filmuose „Penso serenada“ („Penny Serenade“) ir „Niekas kitas, tik vieniša širdis“ („None but the Lonely Heart“), taip pat – penkis kartus „Auksiniam gaubliui“ (abiem apdovanojimams nominuotas kaip geriausias aktorius), tačiau nė vieno apdovanojimo nelaimėjo. 1970 m. gavo garbės „Oskarą“.
1999 m. Amerikos kino institutas 100-o didžiausių kino žvaigždžių per pastaruosius 100-ą metų sąraše K. Grantui skyrė antrąją vietą.
K. Grantas buvo susituokęs penkis kartus. Jo žmonomis buvo aktorės Virdžinija Čeril (1934–1935), Betsi Dreik (1949–1962), Dajana Kenon (1965–1966, šioje santuokoje K. Grantui gimė duktė Dženiferė), aukštuomenės įžymybė Barbara Haton (1942–1945) ir Barbara Haris (1981 m. – iki K. Granto mirties 1986 m.).
Sulaukęs 82-ejų metų, K. Grantas Davenporte, Ajovoje mirė nuo insulto. Jo kūnas buvo parvežtas į Kaliforniją ir kremuotas, o pelenai išbarstyti Ramiajame vandenyne.
Dešimtkampis
thumb|Taisyklingasis dešimtkampis. Dešimtkampis – daugiakampis, turintis dešimt kraštinių ir dešimt viršūnių.
Savybės
Dešimtkampis turi 35 įstrižaines, tai galima apskaičiuoti iš daugiakampio įstrižainių formulės: D=n(n-3)/2, kur įsistačius skaičių n=10 gaunamas rezultatas:
Visų aštuonkampių vidaus kampų suma yra lygi 1440° arba 8\pi radianų.
Taisyklingasis dešimtkampis
Taisyklingasis dešimtkampis yra taisyklingasis daugiakampis su dešimt kraštinių, kurios yra lygios, kaip ir vidiniai kampai, kurių kiekvienas yra lygus 144° arba 4\pi/5 rad.
Formulės
Formulėse a yra kraštinės ilgis.
Independence
Suskystintų gamtinių dujų laivas-saugykla „Independence“ – specialus laivas su įrengtomis SGD talpyklomis ir dujinimo įrenginiu, pagrindinis Klaipėdos suskystintų gamtinių dujų terminalo objektas. Laivas-saugykla skirtas jūrų uoste priimti SGD iš jūrų laivų transporterių – dujovežių. SGD kaupiamos ir leidžiamos pro specialius įrenginius, siekiant SGD sugrąžinti į dujinį būvį.
Istorija
Laivas 2014 m. pastatytas Pietų Korėjoje, „Hyundai Heavy Industries Co., Ltd“ laivų statykloje. Tai pirmasis pasaulyje naujai pastatytas LNG-FSRU tipo laivas, kiti panašūs, seniau statyti laivai tėra perdaryti tanklaiviai.
2014 m. vasario 19 d. Ulsano uoste esančioje laivų statykloje įvyko oficiali Lietuvai skirto SGD laivo-saugyklos vardo „Independence“ suteikimo ceremonija, kurioje dalyvavo Lietuvos Prezidentė Dalia Grybauskaitė. Jai įteiktas pirmasis 1350 kartų mažesnis SGD laivo modelis (mastelis 1:1350), detaliai išlietas iš metalo. Iš viso pagaminta 200 tokių laivo modelių, kurie bus dovanojami prie Lietuvos SGD terminalo projekto įgyvendinimo svariai prisidėjusiems asmenims ir įstaigoms.
Po laivo nuleidimo ant vandens pagal suplanuotą grafiką laivo statybos darbai buvo tęsiami statyklos doke ant vandens – montuojamos SGD talpyklos, mažieji mechaniniai įrenginiai, pagalbinės sistemos ir atliekami visų sistemų bandymai.
SGD laivas prisišvartavo Klaipėdos uoste prie Kiaulės Nugaros saloje įrengtų krantinių 2014 m. spalio 27 dienos ryte.
Prasidėjus 2022 m. Rusijos invazijai į Ukrainą, Lietuva visiškai atsisakė Rusijos teikiamų gamtinių dujų. Visos dujos tapo teikiamos per „Independence“.
Laivo išperkamoji nuoma
Projektą įgyvendino Norvegijos įmonė „Hoegh LNG“. „Klaipėdos nafta“ jai už laivo-saugyklos išperkamąją nuomą 10 metų kasdien mokės maždaug po 116 tūkst. eurų (400 tūkst. litų). Per dešimtmetį tai sudarys apie 520 mln. eurų (1,8 mlrd. litų). Į šią sumą įskaičiuojama priežiūros, reikalingų detalių tiekimo, operavimo, laivo įgulos darbo kaina. Praėjus 10 metų laikotarpiui, „Klaipėdos nafta“ turės teisę išpirkti laivą.
Laivo kapitonu paskirtas Kurtas Nielsenas. Įgulos sudėtyje – 40 žmonių. Kapitonas, keli jo pavaduotojai ir inžinieriai yra norvegai, kiti – kroatai. Tikimasi per 10 metų laivo nuomos laiką užsieniečius specialistus pakeisti lietuviais. „Hiogh LNG“ tariasi su Klaipėdos universitetu, kad per nuomos laiką šis rengs terminalo specialistus.
LR vyriausybės sprendimu, nuo 2024 m. laivas bus išpirktas, nuosavybę perims Klaipėdos nafta, laivas bus užregistruotas Lietuvoje.
Laivo duomenys
Prie terminalo laivo „Independence“ dujas gabensiantys tanklaiviai švartuosis vidutiniškai dukart per mėnesį. Atgabentos -161 °C temperatūros gamtinės dujos bus pašildomos iki nulinės temperatūros ir naujai įrengtu aukšto slėgio dujotiekiu keliaus į pietinę miesto dalį, kur pasieks magistralinius dujotiekius. Dujotiekio ilgis sieks apie 18 kilometrų. Didžioji jo dalis drieksis sausuma, likusi – Kuršių mariomis. Terminalo pajėgumas – iki 3 mlrd. kub. m dujų per metus, beveik tiek, kiek Lietuva per metus sunaudoja.
Pokenėlis
Pokenėlis arba Pakenėlis – ežeras Lietuvoje, Rokiškio rajone, 3 km į šiaurės vakarus nuo Kriaunų, Pokenės miško viduryje. Ežeriuko ilgis iš šiaurės į pietus – 0,15 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 104,5 m. Krantai žemi, pelkėti. Iš šiaurės į pietus ežerą prateka upelis į Pokenės upelį (Kriaunos intakas).
Rokas Bernotas
Rokas Bernotas (g. 1952 m. rugpjūčio 2 d. Vilniuje) – lietuvių diplomatas, ambasadorius, chemikas, politinis veikėjas, buvęs LR užsienio reikalų (LR URM) viceministras.
Biografija
1970–1975 m. Vilniaus universiteto (VU) Chemijos fakultete baigė chemijos studijas, diplomuotas chemikas. 1985 m. Kauno Politechnikos institute apgynė organinės chemijos disertaciją, daktaras. 1992–1993 m. mokėsi Oksfordo universiteto Tarptautinių studijų programoje.
1975–1991 m. VU Chemijos fakulteto mokslinis bendradarbis, 1991–1992 m. LR URM Azijos, Afrikos ir Okeanijos skyriaus vedėjas, 1992–1993 m. LR užsienio reikalų viceministras, 1993–1995 m. LR URM Vakarų Europos skyriaus vedėjas, 1995–1997 m. Lietuvos ambasados Romoje (Italija) patarėjas, 1997–1998 m. LR URM sekretorius, 1998–1999 m. LR URM viceministras, 1999–2003 m. nuolatinis Lietuvos atstovas prie ET Strasbūre, Lietuvos atstovas ET Vystymo Banko valdyboje, 2003–2006 m. LR URM Daugiašalių santykių departamento direktorius.
2006–2010 m. – nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Kinijos Liaudies Respublikoje, taip pat Korėjos Respublikai, Vietnamo Socialistinei Respublikai ir Mongolijai. 2010 m. lapkričio mėn. – 2014 m. gegužės mėn. – Lietuvos Respublikos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Kazachstano Respublikoje.
Grįžęs buvo URM ambasadorius ypatingiems pavedimams. Nuo 2015 m. lapkričio 2 d. - Lietuvos ambasadorius Afganistanui.
Naujapilio koplyčia
Naujapilio koplyčia – buvusi Mečislovo Kolbos koplyčia-mauzoliejus, stovinti Širvintų rajone, Naujapilio kaime, į šiaurę nuo Širvintų. Koplyčia matoma nuo Širvintų miesto riboženklio kelyje į Zibalus. Naujapilis yra Širvintų Šv. arkangelo Mykolo parapijoje.
Koplyčia raudonų plytų mūro. Šiuo metu be stogo, apgriuvusi, atvira rūsio duobe. Stovi prižiūrėtame sklype. Pasak vietinių gyventojų, koplyčiai stogą nuplėšė Širvintose siautėjęs viesulas (kartu nukentėjo ir gretimos sodybos pastatai).
Istorija
Mečislovo Kolbos koplyčia-mauzoliejus pastatyta 1942 m. Ūkininkas M. Kolba buvo 1941 m. bolševikų įkalintas Ukmergėje ir sušaudytas Zarasuose. Koplyčią fundavo ir suprojektavo M. Kolbos brolis dailininkas Zenonas Kolba (1909–1972). Šeimos koplyčią puošė Z. Kolbos tarpukaryje sukurtas vitražas „Šv. Kazimieras“.
1957 m. Sovietų valdžia koplyčią uždarė, o ten buvusius palaikus perlaidojo kapinėse.
FC Kontu Itä-Helsinki
Helsinkio „Kontu“ – Suomijos futbolo klubas iš Helsinkio.
Istorija
Klubas niekada nežaidė Aukščiausiojoje lygoje, tačiau 1993 m. jam pavyko patekti į tarpinę lygą, kurioje kovojo 4 silpniausios komandos iš Aukščiausiosios lygos ir 4 stipriausios iš I lygos. Šiame turnyre KontU užėmė 8-ąją vietą ir į kitų metų Aukščiausiąją lygą nepateko.
Zvenigovas
Zvenigovas  – miestas Rusijoje, Marių Respublikos pietuose, Volgos (Kuibyševo tvenkinio) kairiajame krante, 90 km į pietus nuo Joškar Olos. Rajono centras. Į miestą veda Joškar Olos–Volžsko plento atšaka, yra prieplauka. Laivų statyba ir remontas, medienos apdirbimas, maisto (pieno) pramonė. Už 3 km nuo miesto yra šventoji giraitė.
Istorija
Zvenigovas atsidaro XIX a. vid. kaip prieplauka Volgos pakrantėje. 1860 m. pastatytos garlaivių dirbtuvės. Miesto teisės suteiktos 1974 m.
Vevė (vudu)
Vevė  – religinis simbolis, naudojamas įvairiose vudu atšakose. Svarbi religinių apeigų dalis haitiečių vudu ir Luizianos vudu religijoje. Vevė yra atitinkamos loa dvasios simbolis, kuriuo siekiama išsikviesti vudu religijos dievybes. Kiekviena loa turi savo atskirą vevę. Naudojamos skirtingos regionines atmainos tų pačių dievybių simbolikai.
Istorija
Vevių naudojimas kildinamas iš Vakarų Afrikos religijų. Simbolikos ištakos kildinamos iš bakongų kosmogramų arba nsibidi ideograminio rašto, paplitusio Vakarų ir Centrinės Afrikos regionuose.
Naudojimas
Vudu ritualų metu vevės įprastai piešiamos ant žemės ar grindų ranka beriant miltelių formos medžiagą. Dažniausiai naudojama kukurūzų miltai, kvietiniai miltai, trinta medžio žievė, trintos raudonos plytos, medžio pelenai arba parakas. Medžiaga dažniausiai parenkama pagal ritualo specifiką. Vevę piešia ritualą vedantis dvasininkas. Ant nupieštos vevės dedamos aukos, dažniausiai maistas ir gėrimai, skirti kviečiamai lao dvasiai.
Zbaražas
Zbaražas  – miestas vakarų Ukrainoje, Ternopilio srityje, ~15 km į šiaurės rytus nuo Ternopilio, prie Gniznos upės. Rajono centras. Maisto (cukraus, duonos, konditerijos) pramonė, gaminama tara. Geležinkelio stotis prie Ternopilio–Šepetivkos linijos, praeina Klaipėdos–Bresto–Odesos plentas. Miestas garsėja XVII a. Zbaražo pilimi, bernardinų vienuolynu, Viešpaties Atsimainymo cerkve, Švč. Mergelės Marijos Ėmimo Dangun katalikų bažnyčia, Kristaus Prisikėlimo cerkve.
Vytautas Petrulis (1890)
thumb|350px|Trečiasis ministrų kabinetas su Lietuvos Valstybės Tarybos ir Amerikos pagalbos misijos nariais. Kaunas, viešbutis "Metropolis", 1919 m. iš kairės: pradedant antru - K. Šklėrius, V. Petrulis, L. Noreika, A. Merkys, J. Šimoliūnas, Bartuška, J. Šaulys, A. Stulginskis, Šimkus. antras iš dešinės P. Dovydaitis. Vytautas Petrulis (1890 m. vasario 3 d. Kateliškiai, Čypėnų valsčius, Biržų apskritis, Rusijos imperija – 1941 m. gruodžio 3 d. Uchtos apylinkėse, Komija, Rusija) – Ministras pirmininkas, finansų ministras, Seimo narys ir prezidiumo pirmininkas, Lietuvių krikščionių demokratų partijos vadovas, ekonomistas, vienas Eksporto prekybos bendrovės kūrėjų ir direktorių, žurnalо „Tauta“ redaktorius.
Zbaražas
Istorija
Zbaražas minimas nuo 1211 m. (Haličo–Voluinės kronikoje). 1393 m. kunigaikštis Kaributas čia pastatydino pilį (slavų pilies vietoje). XV a. Zbaražo kunigaikščiai tapo vieni svarbiausių žemvaldžių Voluinėje. XV–XVI a. pilį sunaikino daugkartiniai totorių antpuoliai. 1631 m. pastatyta nauja pilis, mieste įsikūrė bernardinai. Chmelnickio sukilimo metu, 1649 m. liepos 10 - rugpjūčio 22 d. miestą nesėkmingai bandė užimti kazokai. Po I ATR padalijimo (1772 m.) miestas ir visas regionas atiteko Austrijai-Vengrijai, kurios Galicijos provincijos sudėtyje išbuvo iki 1918 m. Po Lenkijos-Ukrainos karo miestas ir visas regionas atiteko Lenkijai, kurioje buvo Ternopolio vaivadijos apskrities centru. Po SSRS įsiveržimo į Lenkiją buvo perduotas Ukrainos SSRS.
Iki XX a. vid. Zbaraže gyveno didelė žydų bendruomenė.
Vytautas Petrulis (1890)
Biografija
Gimė pasiturinčio (turėjusio 30 ha žemės) ūkininko šeimoje. 1900 m. baigė pradžios mokyklą. Tais pačiais metais mirė tėvas, todėl toliau galėjo mokytis tik brolio kunigo Alfonso remiamas. Mokėsi ir baigė Mintaujos gimnaziją Latvijoje. 1910 m. įstojo į Maskvos komercinį institutą. Po baigimo dirbo Maskvoje, Peterburge, Voroneže. Voroneže prie lietuvių gimnazijos organizavo sąskaitybos kursus.
1920 m. Lietuvos prekybos ir pramonės banko pasiųstas į Klaipėdą organizuoti skyrių. Šiam skyriui vadovavo iki 1922 m. vidurio, kada Ernesto Galvanausko buvo pakviestas užimti finansų ministro postą.
V. Petrulis vadovavo net 4 ministrų kabinetų finansams:
V. Petruliui tapus finansų ministru, šios žinybos veikla pastebimai pagyvėjo, o savų pinigų įvedimo darbai tiesiog virte virė: buvo sudaromos sutartys su užsienio spaustuvėmis (A. Hasės, O. Elsnerio) dėl lietuviškųjų banknotų spausdinimo, sparčiai organizuojamas Lietuvos bankas, platinamos jo akcijos, įvedamas sąskaitinis litas, parengiamos auksinų keitimo į litus taisyklės, pertvarkomi mokesčiai ir kt. Tik dėl šio aktyvumo, nepraėjus nė pustrečio mėnesio nuo to laiko, kai V. Petrulis tapo ministru, litas pradėjo savo gyvenimą.
Vytauto Petrulio parašų faksimilės yra ant šių banknotų:
Nuo 1925 m. vasario 4 d. iki rugsėjo 25 d. XI Ministrų kabinete – Lietuvos Ministras Pirmininkas, kartu – finansų, prekybos ir pramonės ministras. Nuo Ūkininkų sąjungos buvo išrinktas į antrąjį Seimą, o nuo 1925 m. tapo ir jo Prezidiumo nariu.
V. Petrulio politinę karjerą sužlugdė slaptos derybos su Lenkija, dėl kurių 1925 m. rugsėjo mėn. turėjo atsistatydinti iš Ministro pirmininko posto. Tos derybos prasidėjo didžiausioms valstybėms spaudžiant, Lenkijos iniciatyva, esant Lietuvos interesui plėtoti prekybą per Klaipėdos uostą ir įveikti šio miesto pramonės sąstingį. Dėl medienos stokos sustojo Klaipėdos medžio apdirbimo fabrikai. Klaipėdos verslininkai spaudė Lietuvos Vyriausybę leisti medieną importuoti iš Lenkijos. Lietuvos Vyriausybė buvo numačiusi tam tikromis sąlygomis leisti Lenkijos pirkliams plukdyti medieną į Klaipėdą, užmegzti pašto, telefono ir telegrafo susisiekimą. Tačiau deryboms griežtai pasipriešino opozicija (liaudininkai ir tautininkai), laikydama jas nereikalingomis, politiškai žalingomis.
Po ilgų teisminių nagrinėjimų 1932 m. gegužės 27 d. Vyriausiasis tribunolas skyrė V. Petruliui dvejus metus kalėjimo. Iškalėjęs 1,5 mėnesio, pagal malonės prašymą paleistas. Nuo 1926 m. buvo nusišalinęs nuo politinės veiklos ir ūkininkavo pavyzdingai tvarkomame 103 ha Julijanavos dvare, kuris specializavosi pienininkystėje. Ten palaikė bičiuliškus santykius su muziku Stasiu Šimkumi, jaunystės draugu poetu Faustu Kirša, Martynu Yču. 1937 m. grįžo į aktyvų visuomeninį gyvenimą ir padėjo įkurti Eksporto prekybos bendrovę, tapo jos pirmininku. Sovietinės okupacijos išvakarėse valdžios pakviestas padėti parengti naujo Pramonės banko įstatus bei statutą, paskirtas į Ūkio tarybą.
1940 m. liepos 29 d. Antano Sniečkaus pasirašytu arešto orderiu suimtas ir kalintas Kauno kalėjime, vėliau ištremtas iš Lietuvos į Uchtos lagerį Komijoje. 1941 m. Uchtoje ar jos apylinkėse sušaudytas. Jis – viena pirmųjų NKVD aukų.
Volkswagen Typ 147 Fridolin
Volkswagen Typ 147, kitaip Fridolin, nedidelis krovininis automobilis oru aušinamu varikliu, gamintas Volkswagen gamintojo 1964–1974 metais Vokietijos pašto tarnybos Deutsche Bundespost užsakymu.
Istorija
1962 metų vasario mėnesį Vokietijos pašto tarnyba kreipėsi į Volkswagen gamintoją sukurti jiems nedidelį krovininį automobilį. Tuo metu Vokietijos pašto naudoti automobiliai Goggomobil Transporter (1957–1965) turėję dvitakčius, dviejų cilindrų, oru aušinamus variklius negalėjo patenkinti visų reikalavimų. To meto pašto kroviniams vežioti taip pat naudoti VW Vabalai ir VW Tarnsporteriai, tačiau vieni buvo per maži, kiti per dideli. Pagrindinės užsakovų sąlygos buvo tokios: automobilis turi būti kiek įmanoma mažesnis, tačiau talpintų du kubinius metrus krovinio, galėtų vežti 400 kilogramų svorį, vairuotojas krovinių skyrių galėtų pasiekti iš savo vietos ir saugiam durų atidarymui automobilis turėtų stumdomas duris iš abiejų pusių.
Volkswagen kurdamas pašto automobilio prototipą EA 149, panaudojo Vabalo agregatus ir tokią kaip Vabalo, tik platesnę VW Typ 14 Karmann-Ghia platformą. Taip pat panaudoti priekiniai VW Typ 3 automobilio žibintai, VW T1 autobusėlio variklio dangtis, autobusėlio galiniai žibintai, veidrodėliai ir kitos serijinės dalys.
Galutiniai projekto rezultatai viršijo Vokietijos pašto iškeltus reikalavimus: krovinio tūris siekė 2,3 m³ ir dar 0,6 m³ sudarė sėdynės vieta, bendroje sumoje susidarė 2,9 m³ tūris, o maksimalus leistinas krovinio svoris siekė 410 kg.
1963 metų antroje pusėje sukūrus keletą prototipų ir juos patvirtinus, 1964 metais Vestfalijos Videnbriuk (Wiedenbrück) mieste pradėta VW Typ 147 serijinė gamyba.
Gamybos laikotarpiu Typ 147 automobilių Vokietijoje užregistruota 6139 vnt., iš jų 85 procentai priklausė Vokietijos paštui, likusi dalis priklausė Volkswagen, Lufthansa bei kitoms bendrovėms.
Pabrėžtinas Šveicarijos pašto užsakymas, jiems pagamintas 1201 egzempliorius tokių automobilių, tačiau su galingesniais 1,3 litro, 44 arklio galių varikliais, priekiniais diskiniais stabdžiais, didesniu galiniu langu, papildomais langais galiniuose kampuose, ventiliaciniu stoglangiu, salono apmušimais, veidrodėliu pritvirtintu ne prie durų, o prie sparno, bei su papildomu benzininiu šildytuvu bagažinėje. Vokietijos pašto automobiliai dažyti geltona spalva, Šveicarijos pašto automobiliai dažniausiai dažyti dviejų spalvų deriniu – pilka ir geltona. VW Typ 147 automobiliai gaminti iki 1974 metų, tačiau nedideliais kiekiais Šveicarijos paštui jie gaminti iki 1977 metų.
Per visą gamybos laikotarpį pagaminta 7340 vnt. VW Typ 147 automobilių.
Oficialus automobilio pavadinimas VW Typ 147 Kleinlieferwagen (vok. mažas furgonas). Vardas Fridolin neoficialus, jis prigijo atsitiktinai, tiksli šio vardo kilmė nežinoma, tačiau manoma, kad tokiu vardu jį praminė gamyklos darbuotojai norėdami trumpai išreikšti savo nuomonę.
1968 metais Fridolin kainavo 6834 Vokietijos markių, palyginimui krovininis VW T1 autobusėlis tuo metu kainavo 7195 markių, sąlyginai nedideliu 360 DM skirtumu.
Vokietijoje šiuo metų yra užregistruota apie 40 Fridolin automobilių, visame pasaulyje išlikusių yra tik apie 200 tokių automobilių. Viena pagrindinių Typ 147 išnykimo priežasčių, prastas antikorozinis paruošimas, nes automobiliai gaminti tik jo tarnavimo laikotarpiui.
Lietuvoje šiuo metu tokio automobilio nėra, retus ir egzotinius automobilius dažniausiai įsigija kolekcionieriai.
Oliver Townend
Oliver Townend (g. 1982 m. lapkričio 15 d. Hadersfilde) – Jungtinės Karalystės sportinio jojimo raitelis, kuris specializuojasi trikovės rungtyse, olimpinis čempionas.
Volkswagen Typ 147 Fridolin
Koncepcija „VW eT!“
2011 metų lapkrityje ir 2012 metų automobilių parodoje Hanoveryje Volkswagen bendrovė pristatė koncepcinį elektromobilį Volkswagen eT!, savo išvaizda primenantį VW Typ 147 automobilį.
Oliver Townend
Biografija
2005 m. Townend debiutavo Europos čempionate, kuriame užėmė 43-ą vietą. 2007 m. Europos čempionato individualiose varžybose užimta 12-oji vieta, o su nacionaline komanda pelnytas pirmasis Europos čempionatų aukso medalis. 2017 m. Europos čempionate Townend pelnė trečiąjį Europos aukso medalį savo karjeroje.
Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Townend su žirgu Ballaghmor Class varžėsi trikovės rungtyse. Individualios trikovės varžybose raitelė liko 2-as išjodinėjime, 1-as krose, o konkūrinį etapą baigė su 4-iais baudos taškais. Finaliniame šuolių etape raitelė pelnė 4,80 baudos taškus ir galutinėje rikiuotėje užėmė 5-ą vietą. Komandinėje įskaitoje kartu su Jungtinės Karalystės rinktine (kartu su Laura Collett, Tom McEwen) užėmė pirmąsias vietas visuose trijuose trikovės pratimuose ir pelnė aukso medalius. Tai pirmasis Didžiosios Britanijos aukso medalis šioje rungtyje po 49 metų pertraukos.
Phoebus Levene
Foebusas Levinas (1869 m. vasario 25 d. Žagarėje, Rusijos imperija – 1940 m. rugsėjo 6 d. Niujorke, JAV) – Lietuvos žydų kilmės JAV biochemikas, kuris tyrinėjo nukleino rūgštis. Jis ištyrė, kad žmogaus DNR savo sudėtyje turi adenino, guanino, timino, citozino, deoksiribozės ir fosfatų.
Biografija
Gimė 1869 m. vasario 25 d. Žagarėje, kaip Fishel Aaronovich Levin. Vaikystėje gyveno Sankt Peterburge. 1891 m. baigė Sankt Peterburgo medicinos akademiją. 1893 m. kartu su šeima emigravo į JAV. Atvykęs į Niujorką pradėjo studijuoti Kolumbijos universitete, kur laisvalaikiu vykdė biocheminius tyrinėjimus. 1896 m. paskirtas dirbti į Niujorko patologinių ligų institutą. 1905 m. paskirtas Rokfelerio medicinos tyrimų instituto biochemijos laboratorijos vadovu. Dirbdamas laboratorijoje tyrinėjo žmogaus DNR, atrado daug naujų savybių. Išleido apie 700 mokslinių straipsnių. Jo darbų pagrindu buvo vykdomi tolesni DNR tyrimai. Mirė 1940 m. rugsėjo 6 d. Niujorke.
Zborivas
Istorija
Nuo 1166 m. minima Verchostavo gyvenvietė. 1241 m. ją sunaikino totoriai. XV a. atsikūrė kaip Zborivas. 1649 m. šalia miesto vyko Zborivo mūšis tarp ATR ir Bogdano Chmelnyckio vadovaujamų kazokų bei totorių. 1917 m. čia vyko mūšis tarp Rusijos imperijos ir Austrijos–Vengrijos.
FK Liepāja
Liepojos futbolo klubas „Liepāja“ arba FK „Liepāja“ – Latvijos futbolo klubas iš Liepojos.
Istorija
Klubas įkurtas 2014 m. Ankstesniais metais Liepoja turėjo futbolo ir ledo rutulio komandas, žinomas Liepājas Metalurgs pavadinimu, kuri daug metų sėkmingai dalyvavo Latvijos futbolo pirmenybėse, tačiau gamykla nustojo remti šį klubą ir Metalurgs Liepaja klubas paskelbė apie bankrotą, o futbolo bendruomenei teko kurti naują klubą. Tokiu būdu atsirado naujas klubas pavadintas Futbola klubs Liepāja.
Debiutiniame čempionate (2014 m.) ekipa buvo ketvirta, o 2015 m. tapo čempione. 2016 m. liko ketvirtoje pozicijoje.
2017 m. kovo mėn. klubą pradėjo remti Mogo.lv bendrovė, todėl prie pavadinimo atsirado žymuo MOGO.
2019 m. sausio mėn. nutrūko bendradarbiavimas su MOGO ir iš klubo pavadinimo išnyko šis žymuo.
2020 m. pateko į Latvijos futbolo taurės finalą ir po pratęsimo palaužė FK Ventspils. Tai buvo antroji taurė per klubo gyvavimo istoriją.
Stadionas
Ekipa žaidžia Dauguvos stadione.
Biologinė simetrija
thumb|Sudėtingas [[Drugiai|drugio sparnų raštas yra vienas iš dvišalės simetrijos pavyzdžių.]]
Biologinė simetrija – proporcingas vienodų kūno dalių ar formų pasiskirstymas. Beveik visi daugialąsčiai organizmai pasižymi kokia nors simetrija, dažniausiai spinduline, dvišale arba sferine. Dalis gyvūnų yra asimetriški.
Gamtoje ir biologijoje simetrija apytikslė. Pavyzdžiui, nors augalų lapai laikomi simetriškais, juos sulenkus pusiau šie retai kada tiksliai sutampa.
Spindulinė simetrija
thumb|right|Šios aktinijos pasižymi spinduline simetrija.
Šie organizmai primena pyragą, kurį pjaunant keliomis ašinėmis plokštumomis gaunamos gana panašios dalys. Spindulinės simetrijos organizmai neturi kairiosios ar dešiniosios pusių, bet turi viršų ir apačią (nugaros ir pilvo paviršius).
Augalai
Daugelis gėlių ir augalų yra spinduliškai simetriški. Apytikriai identiški vainiklapiai, taurėlapiai ir kuokeliai išsidėstę vienodais intervalais aplink gėlės centrą.
Penkiaspindulizmas (pentamerizmas)
Radialinės simetrijos variantas, kai kiekviena iš apytikriai lygių dalių išsidėsto kas 72° centrinės ašies atžvilgiu.
right|thumb|Horizontalus [[Obuolys|obuolio pjūvis, atskleidžiantis penkiaspindulinę simetriją.]] Žydintys augalais penkiaspinduline simetrija pasižymi daug dažniau nei kokia kita.
Įvairūs vaisiai taip pat pasižymi penkiaspinduline simetrija. Puikus to pavyzdys yra obuolio sėklų išsidėstymas vaislapėliuose.
Šešiaspindulizmas (heksamerizmas) ir aštuoniaspindulizmas (oktamerizmas)
Koralai ir aktinijos (Anthozoa klasės) pagal simetriją yra skirstomi į dvi grupes. Dažniausiai sutinkami poklasio Hexacorallia koralai pasižymi šešiaspinduliniu kūno išplanavimu. Jų polipų vidinė simetrija šešianarė, o čiuptuvų skaičius yra šešių kartotinis.
Koralai, priklausantys Octorallia poklasiui, turi polipų su aštuoniais čiuptuvais ir aštuonspinduline simetrija.
Sferinė simetrija
Sferinė simetrija priskiriama organizmams, kuriuos galima padalinti į dvi lygias dalis skiriant per bet kurią ašį, einančią organizmo centru.
Gyvūnai
Dauguma gyvūnų, įskaitant ir žmones, pasižymi dvišale simetrija. Didžiosios dalies dvišalių gyvūnų abiejų pusių forma vienoda, tarsi jie būtų perskirti veidrodžio.
Dvišalė simetrija įgalina aptakumą, skatina centrinės nervų sistemos susidarymą, prisideda prie cefalizacijos ir padeda aktyviai judantiems organizmams. Dvišale simetrija pasižymi chordiniai.
Augalai
Orchidėjų bei žirnių šeimų augalai yra dvišališkai simetriški (taip pat vadinami zigomorfiniais). Daugelio augalų lapai taip pat yra paviršutiniškai simetriški. Atidžiau patyrinėjus lapo gysleles išryškėja simetrijos netobulumas. Taip pat, lapų išsidėstymas ant šakos ar kamieno dažniau panašėja į slystančią simetriją, pasireiškiančią kitimu tarp kairės ir dešinės pusės nei tobula dvišale simetrija.
Asimetrija
Įsidėmėtina išimtis gyvūnų pasaulyje yra Porifera tipas (pintys), nepasižymintis jokia simetrija.
Jonapolis
Jonapolis  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Rodūnios apylinkėje. Įsikūręs 4 km į šiaurės rytus nuo Rodūnios, prie kelio į Bastūnus.
Istorija
XIX a. pab. buvo palivarkas, patekęs į Lydos apskrities Aleksandravo valsčių.
Užmirštos ir pamišusios
Užmirštos ir pamišusios – 2001 m. pagal rašytojos Susan Swan romaną „The Wives of Bath“ sukurta drama apie merginų internatą. Tai istorija merginos, kuri, atvyksi į naują mokslo įstaigą, tapo dviejų kambario draugių meilės ir tragedijos istorijos liudininke.
Filmas debiutavo „Sundance“ kino festivalyje 2001 m.
Turinys
Praėjus 3 metams po motinos mirties, Merė atvyksta mokytis į merginų internatą. Apgyvendinta kartu su Pole ir Tore, ji netrukus su jomis susidraugauja ir tampa vis stiprėjančių jausmų tarp dviejų merginų liudininke. Polė su Tore nesislapsto nuo jos, tačiau viskas pasikeičia, kai merginas užklumpa Torės sesuo Elison. Polei nesvarbi aplinkinių nuomonė ir ji pasiryžusi atvirai prisipažinti apie savo jausmus, tačiau Torė, norėdama išvengti apkalbų, ima pasakoti per prievartą tapusi aistros objektu ir nutraukia tarpusavio santykius. Gandai netrunka pasklisti, o Torė, vis labiau saugodama savo reputaciją ir norėdama visiems įrodyti nesanti homoseksuali, pradeda susitikinėti su netoliese esančios mokyklos auklėtiniu Džeiku. Polę visi atstumia, ją palaiko tik Merė, tačiau bet kokie bandymai taikytis su Tore yra nesėkmingi.
Jausdamasi vieniša, Polė ima ieškoti savo motinos, tačiau gautas atsakymas, kad ši ja nesidomi, galutinai sugniuždo merginą. Netekusi savo meilės bei visų atstumta, ji ryžtasi savižudybei...
Žalpių mokykla
Žalpių mokykla – buvusi mokykla Kelmės rajone, Žalpių miestelyje. Iki 2007 m. m. veikė Kelmės r. Žalpių pradinė mokykla. Buvusio juridinio asmens kodas – 290099660. Senajame mediniame pastate įsikūręs Žalpių kraštotyros muziejus, kuriame sukurta eks­po­zi­cija „Žal­pių pra­džios mo­kyk­la“.
Istorija
Žal­pių vals­čiaus pradžios mo­kyk­la pra­dė­ta sta­ty­ti 1918 m. Jos sta­ty­bą gy­ven­to­jų su­neš­to­mis ir valdžios skirtomis lė­šo­mis or­ga­ni­za­vo Steigiamojo Seimo atstovas, tri­jų ka­den­ci­jų na­rys, vi­suo­me­nės vei­kė­jas Kazimieras Ralys. Iki 1919 m. rugsėjo 1 d. jau stovėjo mokyklos namo sienos. Statinys buvo 10 sieksnių ilgio ir 5 pločio. Apačioje įrengtos dvi salės ir du butai mokytojams, viršuje – didelė salė liaudies namams su scena vaidinimams, knygų skaitykla.
Naujame pastate Žalpių mokykla pradėjo veikti 1920 m. Pirmieji mokytojai buvo Pliaupienė, vėliau – Jonas ir Pulcherija Žiūraičiai ir kt. Mokykloje veikė 2 klasės, buvo virš 50 mokinių. Vyko šios pamokos: matematikos, gramatikos, dailyraščio, piešimo ir tikybos. Suoluose mokiniai sėdėdavo po tris, smulkesni tilpdavo ir po keturis. Tar­pu­ka­ryje pa­mo­kos pra­si­dė­da­vo mal­da, daug dė­me­sio bu­vo ski­ria­ma dai­ly­raš­čiui. 1940 m. keturmetėje mokykloje dirbo keturi mokytojai.
Mokyklos 80-mečio proga šalia pastatytas ąžuolinis stogastulpis su Maironio žodžiais: „Paimsim arklą, knygą, lyrą ir eisim Lietuvos keliu!“