cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Slaptoji mongolų istorija
Reikšmė
Lingvistams „Slaptoji mongolų istorija“ yra vienas svarbiausių ikiklasikinės ir viduriniosios mongolų kalbos šaltinių.
Knyga yra laikoma literatūros klasika.
Turinys
Kaip ir daugumoje kitų to meto raštų, „Slaptojoje mongolų istorijoje“ tikrų įvykių atpasakojimai supinti su legendomis ir pagražinimais. Ji pradedama nuo aiškiai mitologinio Čingischano giminės geneologijos nupasakojimo. Tuomet aprašoma, kaip Temudžino tėvas Jesugejus pagrobė jo motiną, bei paties Temudžino ankstyvasis gyvenimas iki kol jis įgijo Didžiojo Chano titulą. Vėliau nupasakojamos Čingischano ir Ugedejaus karinės kampanijos Eurazijoje. Knyga pabaigiama Ugedejaus apmąstymais apie tai, ką jis darė gerai ir ką blogai.
Vertimai
1915–1917 m. mongolų mokslininkas Tsend Gun pirmą syk išvertė knygą į šiuolaikinę mongolų kalbą.
Rusų sinologo Piotro Kafarovo publikacijos atkreipė į „Slaptąją mongolų istoriją“ Vakarų dėmesį. Jis pirmasis išvertė knygos ištraukas iš kinų kalbos. 1937 m. vokiečių sinologas Erich Haenisch išleido šią knygą rekonstruota senąja mongolų kalba, o 1941 m. – vertimą į vokiečių kalbą. 1962 m. Borisas Pankratovas išleido vertimą į rusų kalbą.
1964 m. Arthur Waley išleistame įvairių senovės raštų rinkinyje buvo ir kai kurių „Slaptosios mongolų istorijos“ ištraukų vertimai į anglų kalbą. Francis Woodman Cleaves pirmasis išleido pilną anglišką vertimą, tačiau specialiai naudodamas archaišką anglų kalbą siekiant atspindėti knygos senumą.
Italų istorikas Igor de Rachewiltz 1971–1985 m. palaipsniui išleido pilną knygos vertimą su išsamiais komentarais tiek apie mongolų istoriją ir kultūrą, tiek apie paties vertimo ypatybes.
Šiuo metu „Slaptoji mongolų istorija“ yra išleista daugiau nei trisdešimčia kalbų.
Užpildas
Užpildas  – medžiaga, kuria kažkas užpildoma. Užpildas paprastai yra inertiška medžiaga, dedama dėl mechaninių savybių.
Echoes
Echoes – penktasis studijinis britų atlikėjo Will Young albumas, išleistas 2011 m. rugpjūčio 11 d. Pirmasis albumo singlas „Jealousy“ sulaukė didelio pasisekimo Jungtinėje Karalystėje, pasiekęs penktąją vietą Jungtinės Karalystės singlų reitinge. Albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje, per pirmąją pardavimų savaitę pardavus 65 tūkstančius kopijų. 2012 m. lapkričio mėnesio duomenimis, Jungtinėje Karalystė parduota per 490 tūkstančių albumo kopijų ir jis tapęs platininiu.
Klemensas XIV
Klemensas XIV (, tikroji pavardė Giovanni Vincento Antonio Ganganelli, 1705 m. spalio 31 d. Santarcangelo di Romagna prie Riminio, Emilija-Romanija – 1774 m. rugsėjo 22 d. Roma) – Romos katalikų bažnyčios popiežius nuo 1769 m. gegužės 19 d. iki mirties.
Biografija
Gimė gydytojo šeimoje. Mokėsi Riminio ir Urbino kolegijose. Nuo 1723 m. minoritas, vienuolio vardas Lorencas. Studijavo teologiją ir filosofiją Pezaro, Rekanačio (Markės sritis) ir Fano pranciškonų kolegijose. 1731 m. teologijos daktaras. 1731 m. įšventintas kunigu. Nuo 1731 m. dėstė teologiją ir filosofiją Askolio Pičeno, Bolonijos ir Milano kolegijose, nuo 1740 m. Šv. Bonaventūro kolegijos Romoje rektorius, nuo 1746 m. Romos inkvizicijos patarėjas (konsultorius). 1759 m. kardinolas.
Popiežiumi išrinktas kaip jėzuitų priešininkas. Nuo pontifikato pradžios siekė pagerinti santykius su Prancūzija, pasidavė jos politinė įtakai. 1770 m. panaikino viešą bulės In coena Domini apie eretikų ir atskalūnų ekskomunikavimą skaitymą. Lisabonoje atkūrė nunciatūrą. 1772 m. uždarė Romos kolegiją ir visus Popiežiaus valstybėje esančius jėzuitų namus. Spaudžiamas Prancūzijos, Ispanijos ir Neapolio valdovų 1773 m. išleidęs bulę Dominus ac Redemptor noster panaikino jėzuitų ordiną. Už tai Neapolio karalius Ferdinandas perdavė Popiežiaus valstybei Benevento ir Pontecorvo (dab. Lacijus) sritis, o Prancūzijos karalius Liudvikas XV grąžino Avinjoną ir Venaską (Provansas-Alpės-Žydrasis Krantas). 1772 m. rėmė Šventosios Romos imperijos imperatorės Marijos Teresės pastangas užkirsti kelią Abiejų Tautų Respublikos Pirmajam padalijimui. Įkūrė antikinių skulptūrų muziejų Romoje.
Galilaukė
Galilaukė – viensėdis Ignalinos rajono savivaldybėje, 3 km nuo Gaidės.
Teniente Enkiso nacionalinis parkas
Teniente Enkiso nacionalinis parkas  – saugoma teritorija vakarų Paragvajuje, Gran Čiake, Bokerono departamente, į šiaurės vakarus nuo Mariskal Estigaribijos. Užima 40 tūkst. ha plotą.
Parke saugoma būdinga sausojo Čiako gamta. Vyrauja kserofitiniai krūmynai, neįžengiami dygliuotų medžių sausieji miškai (baltasis kvebrachas, puošnusis kapokmedis, paragvajinis tvaras ir kt.). Iš gyvūnų sutinkami pekariai, laukinės katės. Parke taip pat yra nuo Čiako karo laikų likę keliai ir apkasai.
Labarna I
Biografija
Labarna nebuvo pirmasis sosto įpėdinis. PU-Saruma (PU-Sarruma) paskyrė Labarną savo paveldėtoju po to, kai jo nuosavi sūnūs sukilo prieš jį. Mirus PU-Sarumai Labarna ir Papahdilmah (vienas iš PU-Sarruma sūnų) varžėsi dėl sosto, ir laimėjo Labarna,
Apie jį žinoma mažai, ir tos žinios surinktos daugiausia iš „Telipino deklaracijos“, kurioje rašoma, kad Labarna įveikė savo priešus ir „jūras padarė sienomis“, kas, manoma, reiškia, kad jo užkariautos teritorijos pietuose pasiekė Viduržemio jūros, o šiaurėje Juodosios jūros krantus.
Jis savo sūnus padarė valdytojais tokių miestų, kaip Tuwanuwa, Hupisna, Landa ir Lusna. Kokie miestai taip buvo vadinami nėra žinoma, bet spėjama, kad tai buvo Tyana, Heraclea Cybistra, Laranda ir Lystra). Savo užkariavimais jis padėjo pamatus Hetitų imperijai, kokia ji buvo po to.
Vardas ir titulas
Labarna iš tikrųjų labiau buvo ankstyvųjų hetitų valdovų titulas, negu asmenvardis. Remdamiesi to metu nuorodų nebuvimu ir faktu, kad Hatušilis I irgi naudojo titulą Labarna, kai kurie šiuolaikiniai tyrėjai teigia, kad vėlyvieji hetitų istorikai titulą Labarna palaikė vardu atskiro karaliaus, kuris valdė iki Hatušilio I. Pagal jų hipotezę Labarna I ir Hatušilis I (Labarna II) iš tikrųjų buvo vienas ir tas pats valdovas.
Vardo Labarna variantas Tabarna plačiai aptinkamas hatų, hetitų, huritų ir akadų tekstuose, rastuose hetitų archyvuose.
Dinastiniai karaliaus (Labarna ar Tabarna) ir karalienės (Tawannana) titulai yra ne indoeuropiečių kilmės žodžiai.
Toreso sąsiauris
thumb|right|210px|Toreso sąsiauris
Toreso sąsiauris – sąsiauris tarp Australijos (Jorko kyšulio) ir Naujosios Gvinėjos. Jungia Ramiojo vandenyno Koralų jūrą ir Indijos vandenyno Arafuros jūrą. Ilgis 74 km. Plotis 150-240 km, gylis farvateryje 7,4 m. Sąsiauryje daug salų, uolų, rifų, apsunkinančių laivybą.
Sąsiauris atrastas portugalų jūrininko Luis Vaez de Torres 1605 m., keliavusio iš Peru. Sąsiauris pavadintas keliautojo garbei.
Elektrėnų savivaldybės taryba
thumb|right|250px|Elektrėnų savivaldybės pastatas (nuo [[2015 m.)]] miniatiūra|Elektrėnų savivaldybės tarybos frakcijos 2019-2023 m. kadencijoje: {{legend|#FF8000|Liberalų sąjudžio frakcija: 9 }} {{legend|#30B61E|	Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos frakcija: 3 }} {{legend|#3C8A7E|Tėvynės sąjungos – Lietuvos krikščionių demokratų frakcija: 2 }} {{legend|#F8F10E|"Nepartinės savivaldos" frakcija: 3 }} {{legend|#F10914|Lietuvos socialdemokratų partijos frakcija: 4 }} {{legend|#17F39B|„Patriotų sąjūdžio už Elektrėnų kraštą“ frakcija: 4 }} Elektrėnų savivaldybės taryba – Elektrėnų savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama ketveriems metams visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. Rinkėjai – savivaldybės teritorijos gyventojai, gali keisti kandidatų eilę sąraše, penkiems kandidatams suteikdami pirmumo balsus.
Tarybą sudaro 25 tarybos nariai. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.
Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.
Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.
Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.
Istorija
1918 m. gruodžio 6 d. įkurtas Kietaviškių valsčius, į kurį įėjo ir dabartinės Elektrėnų apylinkės. 1960 m. balandžio 18 d. priimtas sprendimas tarp Vilniaus ir Kauno statyti 1800 MW galios šiluminę elektrinę. Užtvenkus Strėvą pradėjęs kilti upės vanduo užliejo aštuonis ežerus. Gelbėjant nuo vandens, teko perkelti daugiau nei 140 Perkūnkiemio, Anykštos, Lekavičių, Raistinės, Šarkinės ir kitų kaimų sodybų. 1962 m. balandžio 19 d. Lietuvos VRE statybos gyvenvietė pavadinta Elektrėnais.
Elektrėnų savivaldybė įsteigta 2000 m. kovo 19 d., kai įvyko rinkimai į savivaldybių tarybas, vykdant administracinių vienetų reformą. Teritorija suformuota iš Trakų rajono ir Kaišiadorių rajono savivaldybių teritorijų dalies. Pirmasis tarybos posėdis įvyko 2000 m. balandžio 5 d., jame išrinktas pirmasis Elektrėnų savivaldybės meras Kęstutis Vaitukaitis ir mero pavaduotojas Andrejus Paberalis. Tarybos sprendimu savivaldybės teritorijoje įkurtos 8 seniūnijos: Elektrėnų, Vievio, Semeliškių, Kietaviškių, Gilučių, Pastrėvio, Beižionių ir Kazokiškių.
2000 m. gegužės mėn. Lietuvos Respublikos Prezidentas Valdas Adamkus merui K. Vaitukaičiui įteikė savivaldybės herbą ir vėliavą. Herbo mėlyname fone trys įstrižos linijos vaizduoja žaibus ir elektrą, apatiniame dešiniajame kampe žvaigždė simbolizuoja paskendusius kaimus, viršutiniame kairiajame kampe šviečianti žvaigždė – tai šiandienos miestas ir jo žiburiai. Geltonos spalvos vėliavoje pavaizduotas toks pat herbas. Herbo ir vėliavos autorius dailininkas Rolandas Rimkūnas.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Miratas
Miratas (arba Merathas; ) – miestas šiaurinėje Indijoje, Utar Pradešo valstijoje, į šiaurės rytus nuo Delio. 1,22 mln. gyventojų (2005). Išvystyta maisto pramonė (cukraus, aliejaus, miltų ir kt.), amatai. Didelis žemės ūkio kultūrų prekybos centras. 1965 m. čia įkurtas Miratas universitetas, yra kolegija (nuo 1892 m.).
Mieste yra XII a. mauzoliejus, daug senų šventyklų ir mečečių, karinė bazė. 1857 m. čia prasidėjo Indijos sukilimas.
Joniškio rajono savivaldybės taryba
Joniškio rajono savivaldybės taryba – Joniškio rajono savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama pagal Savivaldybių tarybų rinkimų įstatymą (žr. Lietuvos politinė sistema).
Tarybą sudaro 25 tarybos nariai. Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Prienų rajono savivaldybės taryba 2003–2007 m.
Prienų rajono savivaldybės taryba – Prienų rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2002 m. gruodžio 22 d.
Partijos
Rinkimai įvyko 2002 m. gruodžio 22 d. Rinkimuose gavo vietų:
Heraklionas
Heraklionas – Graikijos miestas, Kretos sostinė ir didžiausias salos miestas, įsikuręs šiauriniame krante, Egėjo jūros (Kretos jūros) uostamiestis. Yra tarptautinis oro uostas. Išvystyta turizmo, maisto, chemijos, tekstilės, siuvimo, odos pramonė.
Prienų rajono savivaldybės taryba 2003–2007 m.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Heraklionas
Senasis Heraklionas apsuptas senosiomis venecijiečių sienomis. Veikia Kretos universitetas. Netoliese, 5 km į pietus nuo Herakliono, yra senovės miesto – pirmosios, dar antikinės Kretos sostinės – Knoso liekanos. Heraklione yra Archeologijos muziejus, Venecijos tvirtovė, Venecijos arsenalas, Kretos istorijos muziejus, Morosinio fontanas, turgus, Religinio meno muziejus, Gamtos muziejus, Kretos kovų muziejus.
Archeologijos muziejuje yra didžiausia minojinio meno kolekcija. Į vakarus palei prieplauką stovi Istorijos muziejus, kuriame nuo anstyvosios krikščionybės laikotarpio prisimenama Kretos istorija. Religiniame meno muziejuje saugoma bizantinių ikonų, freskų ir rankraščių kolekcija. Pietinėje miesto dalyje, už senųjų Herakliono sienų, yra įsikūręs nedidelis Gamtos mokslų muziejus, kuriame saugoma Egėjos jūros baseino ekspozicija. Ekspoziciją sudaro fosilijos, augalai, gyvi gyvūnai ir iškamšos.
Istorija
thumb|250px|Venecijiečių [[lodžija (1626–28 m.) Heraklione]] thumb|250px|Osmanų Vizirio mečetė (1856 m.), dabar Šv Tito bazilika
Apgyvendintas nuo neolito laikų. Heraklionas yra netoli Knoso rūmų, kurie Mino civilizacijos laikotarpiu buvo didžiausia gyvenvietė Kretoje. Nors nėra archeologinių įrodymų, manoma, jog Herakliono vietoje nuo 2000 m. pr. m. e. galėjo būti Knoso uostas.
Įkūrimas
Dabartinį Heraklioną 824 m. įkūrė saracėnai, išvaryti iš Andalusijos emyro Al Hakamo I, kai atėmė Kretą iš Bizantijos imperijos. Jie iškasė griovį aplink miestą, kurį pavadino („Griovio pilis“). Saracėnai leido savo uostu naudotis piratams, kurie puldinėjo Bizantijos teritorijas Egėjo jūroje.
Bizantijos laikotarpis
961 m. Nikiforas Fokas, vėliau tapęs Bizantijos imperatoriumi, išsilaipino Kretoje ir apgulė miestą. Po ilgos apgulties miestas krito, saracėnai buvo išžudyti, miestas nusiaubtas ir sudegintas. Atstatytas miestas Chandax buvo valdomas Bizantijos 243 metus.
Venecijos laikotarpis
1204 m. miestą nusipirko Venecijos respublika. Tai buvo sudėtingo politinio sandėrio, į kurį taip pat įėjo Izaoko II Angelo Bizantijos sosto susigrąžinimas, dalis. Venecijiečiai pagerino saugumą, pastatydami milžiniškas tvirtoves, kurios stovi iki šiol, bei didelę sieną (40 m storumo, 7 bastionai) ir tvirtovę uoste. Chandax buvo pervadintas Kandija (Candia) ir buvo Kandijos kunigaikščio sostine, o venecijiečių Kreta tapo „Regno di Candia“ (Kandijos karalyste). Miestas išlaikė naują pavadinimą daugybę šimtmečių, taip buvo vadinama net visa sala. Įtvirtinti valdžią iš Venecijos į Kretą buvo perkeliamos šeimos 1212 m. Dviejų kultūrų bendras egzistavimas ir Italų renesansas paskatino menų suklestėjimą, vadinamą Kretos renesansu.
Osmanų laikotarpis
Per Kretos karą (1645–1669 m.) osmanai buvo apgulę miestą 22 metus 1648–1669 m. Manoma, kad tai ilgiausia apgultis istorijoje. Paskutinėje fazėje, kuri truko 22 mėnesius, žuvo 70 tūkst. turkų, 28 tūkst. kretiečių ir vergų bei 29 088 miestą gynusių krikščionių. Osmanai miestą vadino Kandiye (salą irgi), o graikai neoficialiai Megalo Kastro (Didžioji pilis). Osmanams valdant uostas nuseko ir laivininkystė persikėlė į Chaniją salos vakaruose.
Dabartiniai laikai
1913 m. po Balkanų karų Kreta ir Heraklionas tapo Graikijos karalystės dalimi. 1941 m. per II pasaulinį karą smarkiai nuniokotas britams ir graikams kaunantis su vokiečiais ir italais dėl Kretos. Iki 1944 m. gruodžio mėn. buvo okupuotas vokiečių. Po karo atiteko Graikijai.
Muštynių žaidimas
Muštynių žaidimas (taip pat kautynių žaidimas) – kompiuterinių žaidimų, kuriuose valdydamas ekrane matomą veikėją, žaidėjas kovoja su priešininku artimoje kovoje, tipas. Žaidimo veikėjai paprastai būna panašaus pajėgumo. Kovos trunka po kelis raundus, kurie vyksta vadinamosiose arenose. Žaidėjai turi įvaldyti tokias kovos technikas kaip blokavimas ar kontratakavimas bei turi išmokti atlikti įvairių judesių kombinacijas. Nuo XX a. 10-ojo dešimtmečio daugelyje muštynių žaidimų leidžiama atlikti specifinių mygtukų kombinacijų reikalaujančius specialius puolimus. Šis žanras yra susijęs su beat 'em up žanru, kurio pagrindą sudaro kovos prieš didelius būrius priešų.
thumb|right|Muštynių žaidimo schema
Apibrėžimas
Muštynių žaidimas yra vienas iš veiksmo žaidimų tipų, kur ekrane regimi veikėjai kovoja vienas prieš kitą. Tokiuose žaidimuose paprastai galima atlikti specialius judesius, kurie reikalauja kruopščiai atliktos mygtukų kombinacijos ar tam tikrų vairasvirtės judesių. Tokiuose žaidimuose kovotojai tradiciškai vaizduojami šonu, nors ir žanras perėjo nuo dvimatės (2D) prie trimatės grafikos (3D). Muštynių žaidimuose tipiškai vyrauja kirstynės, bet gali būti įtraukta ir ginklų ar magijos.
Nors muštynių žaidimai skiriasi nuo beat 'em up žaidimų, jų žanrai neretai yra sugretinami todėl, kad jie susikūrė panašiu laikotarpiu ir įtakojo vieni kitų grafikos bei stiliaus plėtojimą. Muštynių žaidimai taip pat kartais grupuojami į vieną grupę kartu su bokso ar imtynių žaidimais. Tačiau rimti bokso žaidimai labiau priskirtini sporto kompiuteriniams žaidimams, kadangi juose vaizduojamos detalesnės ir realistiškesnės kovos technikos, tuo tarpu muštynių žaidimuose linkstama prie perdėtų Azijos kovos menų technikų vaizdavimo.
Žaidimo struktūra
Be judėjimo laisvės ribojimo, muštynių žaidimuose taip pat ribojami ir veikėjų judesiai, kurių yra dviejų tipų – puolimo ir gynybos. Žaidėjai pirmiausia turi išbandyti judesius, norėdami įsidėmėti jų paskirtį. Blokavimas yra įprastinė technika, kuri leidžia dalinai ar visiškai apsiginti nuo priešininko puolamųjų atakų. Kai kuriuose žaidimuose būna ir sudėtingesnių gynybos judesių, kaip, pvz., smūgių atrėmimas. Norėdami apeiti priešininkų gynybą, be spyrių ir smūgių kumščiais, žaidėjai taip pat gali sugriebti savo priešininką. Priešininko judesių numatymas yra įprasta šių žaidimų dalis. Muštynių žaidimuose taip pat akcentuojamas skirtumas tarp aukštų ir žemų smūgių. Taigi žaidėjams pradėjus mėginti numatyti priešininko veiksmus, strategijos taikymas įgija reikšmės.
Neatsiejamas tokių žaidimų bruožas yra specialių puolimo judesių bei užbaigimo judesių atlikimas. Abiejų tipų judesiai reikalauja kruopščiai atliktų mygtukų kombinacijų. Specialūs puolimo judesiai padaro didesnę žalą priešininkui. Tuo tarpu užbaigimo judesiai atliekami paskutinio raundo pabaigoje pribaiginėjant priešininką, ir dažniausiai yra ypač žiaurūs ir vaizdingi.
Istorija
Pirmasis žaidimas, kurio pagrindą sudarė kovos kumščiais, buvo 1976 m. išleistas „Heavyweight Champ“, bet vėliau sekę žaidimai „Karate Champ“ (1984 m.) ir „The Way of the Exploding Fist“ (1985 m.) išpopuliarino vienas prieš vieną tipo kovos menų žaidimus. Taip pat 1985 m. pasirodęs „Yie Ar Kung-Fu“ pasižymėjo antagonistais su skirtingais kovos stiliais, o 1987 m. išėjęs „Street Fighter“ pristatė paslėptus specialius puolimus. 1991 m. „Capcom“ išleistas „Street Fighter II“ ištobulino ir išpopuliarino daugelį šio žanro bruožų. Dešimtmečio viduryje muštynių žaidimai ryškiai išsiskyrė tarp kitų varžymąsi žaidėjų tarpe skatinančių žaidimų žanrų, jie ypatingai buvo populiarūs žaidimų automatuose. Tuo laikotarpiu be jau minėto „Street Fighter“ išėjo daugybė populiarių muštynių žaidimų, tokių kaip „Virtua Fighter“, „Tekken“ ir „Mortal Kombat“.
XX a. pabaigoje žaidėjams ėmus pereidinėti prie technologiškai pažangesnių žaidimų konsolių, žaidimų automatų reikšmė smuko, o tai savo ruožtu sumenkino ir šio žanro populiarumą. Visgi naujos frančizės, kaip kad „Dead or Alive“ ar „Soul“, sugebėjo užsitarnauti sėkmę. Nors ir muštynių žaidimų žanro entuziastų skaičius XXI a. ženkliai sumažėjo dėl spartaus kitų žanrų populiarėjimo bei galimybės žaisti internete išplitimo, jis vis tik išliko populiarus.
FK Harkìv
Charkovo FK – Ukrainos futbolo klubas iš Charkovo.
Istorija
2005 m. įkurtas Charkivo futbolo klubas. Jo ištakų galima būtų ieškoti 1998 m., kai buvo įkurtas Arsenal klubas.
Dėlinis (Elektrėnų sav.)
Dėlinis – ežeras Lietuvoje, Elektrėnų savivaldybėje, 6,5 km į šiaurės vakarus nuo Semeliškių miestelio, Jagėlonių miške. Ežeras beveik apvalus, jo skersmuo ~ 0,13 km. Altitudė 138,8 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais. Iš vakarų į šiaurę ežerėlį prateka Vuolasta (Elektrėnų marių intakas).
Henny Eman
Jan Hendrik Albert "Henny" Eman (g. 1944 m.) – buvo Arubos ministru pirmininku nuo 1986 m. sausio 1 d. iki 1989 m. vasario 9 ir dar kartą nuo 1994 m. liepos 29 d. iki 2001 m. spalio 30 d. Jo partija Arubos žmonių buvo priversta pasitraukti po recesijos, trukusios 7 metus.
Tešliūnai
Tešliūnai – kaimas vakarinėje Anykščių rajono savivaldybės dalyje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Troškūnų.
Kalitėja
Kalitėja – miestas Graikijoje, faktiškai sostinės Atėnų priemiestis (3 km į pietus nuo Atėnų). Labai tankiai apgyvendinta. Yra du universitetai, meno galerija, bizantiško stiliaus cerkvė.
Pavadinimo kilmė
Miesto vardas graikų kalba reiškia „gražus vaizdas“.
Sportas
Mieste vyko kai kurios 1896 ir 2004 m. olimpiadų varžybos.
Kalitėjoje žaidžia GS Kallithéa futbolo klubas.
Šviesos diodas
200px|thumb|Įvairūs šviesos diodai Šviesos diodas  – diodas, kurio sandara pritaikyta šviesai skleisti. Srovei tekant tiesiogine kryptimi, šio diodo pn sandūra šviečia beveik vieno bangos ilgio (monochromatine) šviesa. Šiuo metu pagaminama diodų įvairiems bangų ilgiams (nuo infraraudonosios iki ultravioletinės šviesos).
Šviesos diodui reikia maždaug 20 mA, kad jis šviestų pilnu ryškumu, tačiau esant ir 5 mA galima matyti švytėjimą.
Patalpinus keletą tokių diodų viename korpuse, gaunama ir ne monochromatinė šviesa. Atskirai reguliuojant viename korpuse esančiais diodais tekančią srovę, galima sklandžiai keisti šviesos spalvą. Paprasto diodo kristalas irgi šiek tiek šviečia akiai nematoma infraraudonąja šviesa. Balti šviesos diodai dažniausiai gaminami naudojant mėlynus šviesos diodus ir pridedant liuminoforo, kuris sužadinamas mėlyna šviesa ir generuoja likusias spalvas kurios susimaišiusios duoda baltą šviesą. Šis procesas vadinamas fluorescencija. 100px|thumb|left|Šviesos diodas (padidinta) 90px|thumb|left|Sutartinis ženklas 100px|thumb|right|Iš šviesos diodų pagamintos [[Šviesos diodų lemputė|apšvietimo lemputės]] Skirtingai nuo paprastos lemputės, kuriai įkaisti reikia laiko, šviesos diodas gali įsižiebti ir užgesti daugelį tūkstančių kartų per sekundę, todėl šviesos diodo ir fotodiodo pora tinka duomenims bei komandoms (pavyzdžiui, iš mobilaus telefono į kompiuterį, iš televizoriaus nuotolinio valdymo pulto į televizorių) perduoti. Daugelis šviesos diodų neblogai dirba ir kaip fotodiodai, todėl kai kuriose abiem kryptim informaciją perduodančiose sistemose signalą siunčia ir priima tas pats elementas. Panaudojus šviesą fokusuojančius lęšius, skaidriu oru toks ryšys gali veikti net kelių kilometrų atstumu. Kitais atvejais šviesos diodas ir fotodiodas iškart pagaminami viename korpuse, sukuriant naujo tipo prietaisą – optroną.
Daugelį šviesos diodų galima sujungti į ekraną. Jei naudojami visų trijų pagrindinių (raudona, žalia, mėlyna) spalvų diodai, toks ekranas gali rodyti ir spalvotą vaizdą. Kitais atvejais šviesos diodų paketas gali būti naudojamas kaip daug ekonomiškesnis, patvaresnis ir ilgaamžiškesnis įprastinės kaitinamosios elektros lemputės pakaitalas.
Grybo kotas
[[Raukšlėtasis gudukas|thumb|250px|right]]
Kotas – grybo dalis (savotiškas stovas), kuri laiko kepurėlę.
Kartais apatinę koto dalį gaubia nevienodo tvirtumo membrana, vadinamoji volva (išnara). Tai yra praplyšusi apatinė apvalkalo (velum generale), kuris gaubia vaisiakūnį ankstyvojoje jo vystymosi stadijoje, dalis. Apvalkalo pėdsakų gali likti ir vidurinėje ar viršutinėje koto dalyje rinkio (žiedo) ar juostelės pavidalu, jie būna daugiau ar mažiau ryškūs ir neretai grybui augant visai išnyksta. Koto suaugimas su kepurėle būna centrinis, ekscentrinis arba retais atvejais ryškiai ekscentrinis (šoninis).
Bazė – apatinė koto dalis. Jos forma yra svarbus skiriamasis požymis apibūdinant vieną ar kitą grybą. Bazė gali būti gumbiškai sustorėjusi, verpstiškai pailgėjusi, juosiama rinkio (žiedo), gaubiama aukštos išnaros arba rutulio formos.
Literatūra
Grybai, Etorė Bielis, Mūsų knyga, 2004, ISBN 9955-573-65-1, psl. 11, 215
キノコの部位
Molėtų spaustuvė
Molėtų spaustuvė – spaustuvė, veikusi Molėtuose 1951–1987 m.
Istorija
Įkurta 1950 m. kartu su rajono laikraščio „Tarybiniu keliu“ redakcija, pirmasis jo numeris pasirodė 1951 m. kovo mėn. 1951–1953 m. buvo spausdinamas ir Molėtų MTS laikraštis „Stalinietis“. 1960 m. Molėtų spaustuvė tapo Utenos tarprajoninės spaustuvės skyriumi. 1962 m. gegužės mėn. Molėtų spaustuvė uždaryta.
Naujai pertvarkius respublikos administracinį teritorinį suskirstymą, 1963 m. vasario mėn. imtas leisti Molėtų rajono laikraštis „Pirmyn“. Atgaivinta ir spaustuvė. 1963 m. spaustuvėje gautas linotipas. 1987 m. Utenos spaustuvės Molėtų skyrius tik rinko laikraštį „Pirmyn“ (nuo 1991 m. – „Vilnis“); jį ėmė spausdinti Utenos spaustuvė. Molėtų spaustuvėje buvo spausdinami tik blankai, smulkūs spaudiniai.
Bornas: sunaikinta tapatybė
Bornas: sunaikinta tapatybė  – 2002 m. amerikiečių trileris apie CŽV agentą. Jame pagrindinį vaidmenį atliko aktorius Matt Damon.
Aktoriai
Filmas pasakoja apie super agentą, kurio tikslas žudyti taikinius. Tačiau vienas agentas patiria amneziją ir supranta, kad tai, ką darė, buvo neteisinga.
Juan José Castro
Biografija
Baigęs muzikines studijas Buenos Airėse mokėsi pas Vincent d'Indy Paryžiuje. 1929 m. Buenos Airėse įkūrė styginių kvartetą ir kamerinį orkestrą. 1930–1943 m. buvo Kolono teatro dirigentas. Dėstė Buenos Airių konservatorijoje (nuo 1939 m.), Puerto Riko konservatorijoje (direktorius 1959–1962 m.). Kaip dirigentas gastroliavo įvairiose šalyse, vadovavo Montevidėjo, Havanos, Melburno simfoniniams orkestrams. Sukūrė operų, baletų, 5 simfonijas, simfoninių poemų ir siuitų, koncertų fortepijonui, smuikui, kamerinės muzikos, kūrinių chorui.
Pajuosčio aerodromas
Pajuosčio aerodromas – karinis aerodromas Lietuvoje, apie 6 km į rytus nuo Panevėžio centro, Nevėžio ir Juostos santakoje, šalia buvusio Pajuosčio dvaro.
Istorija
Aerodromo įkūrimo projektas patvirtintas 1936 m. vasario mėn. Nuo 1939 m. sausio 27 d. Pajuosčio aerodrome veikė Lietuvos kariuomenės Karo aviacijos bazė, įsikūrusi šalia Ketvirtojo Karaliaus Mindaugo pėstininkų pulko. Joje buvo dislokuota II (žvalgybos) grupės vadavietė, taip pat 6-oji ir 8-oji eskadrilės (lėktuvai ANBO-IV, ANBO-41).
SSRS okupavus Lietuvą, 1940 – 1941 m. aerodrome buvo dislokuoti sovietų 9-tasis greitųjų bombonešių pulkas (lėktuvai SB-2) ir 238-tas aviacinis naikintuvų pulkas (lėktuvai I-153 „Čaika“).
Antrojo pasaulinio karo metu, 1941 m. birželio 26 d. aerodromą užėmė Vokietijos kariuomenės daliniai. Vokietijos okupacijos metais aerodromas buvo sutvarkytas ir praplėstas. Vietoj gruntinio kilimo ir tūpimo tako buvo paklota betoninė danga. Darbus atliko karo belaisviai ir civiliai, kalinami vietos stovykloje.
Lietuvą vėl užėmus Sovietinei armijai, 1944 m. rugpjūtį Pajuosčio aerodrome dislokuota 8-toji Gatčinos minuotojų-torpeduotojų aviacijos divizija.
Po Antrojo pasaulinio karo Pajuosčio aerodrome buvo dislokuotas sovietų 128-as bombonešių aviacijos pulkas (lėktuvai IL-28), kuris vėliau reorganizuotas į 128-ąjį karinės transporto aviacijos pulką (lėktuvai AN-12, IL-76M), o 1992 m. buvo išvestas į Orenburgą.
Teks-Meks virtuvė
thumb|200px|Čili su mėsa, tipiškas Teksaso patiekalas
Teks-Meks – terminas, kuriuo yra apibūdinama regioninė Amerikos virtuvė, kurią sudaro Jungtinių Valstijų maisto produktai ir kulinariniai Meksikos amerikiečių kūriniai.
Virtuvė išplito iš Teksaso, kuris turi sieną su Meksika, ir kitų pietvakarinių valstijų po visą šalį. Kai kuriose vietose, išskyrus Teksasą, „Teks-Meks” terminas naudojamas apibūdinti vietines meksikietiškos virtuvės patiekalų versijas. Teksase, kitose JAV dalyse ir kitose šalyse yra įprasta, kad visus tokius patiekalus vadinti meksikietišku maistu.
Ši virtuvė taip pat randama ir kitose JAV valstijose, įskaitant Arizoną, Kaliforniją, Koloradą, Luizianą, Naująją Meksiką, Nevadą, Oklahomą ir Jutą, Meksikos šiaurėje.
Nagpuras
Nagpuras ( arba Nagpore) – miestas vidurio Indijoje, Maharaštros valstijoje, prie Nago upės. 2,23 mln. gyventojų (2005). Medvilnės pramonės centras, taip pat išvystyta maisto, stiklo, keramikos, medienos apdirbimo, poligrafijos pramonė. Klesti amatai. Netoli miesto išgaunamas manganas.
Yra universitetas.
Paadinimo kilmė
Miestas pavadintas pagal pro jį tekančia Nago upę (Nag + pur, pura – miestas).
Margarita
Margarita, arba smėlyninė katė (Felis margarita) – katinių (Felidae) šeimos nedidelis žinduolis, kuris yra smėlio spalvos, iki 50 cm ilgio ir 30 cm ilgio uodega. Paplitęs Afrikos ir Azijos dykumose. Dieną slepiasi uolose, o naktį medžioja žiurkes, driežus ir vabzdžius.
Artimiausias margaritos giminaitis katinių šeimoje – vilpišys.
Nepaprasta Edvardo Tiuleino kelionė
„Nepaprasta Edvardo Tiuleino kelionė“ pelnė ne vieną apdovanojimą – 2006 m. JAV tėvai išrinko romaną geriausia knyga vaikams.
Lietuvių kalba romanas išleistas 2012 m. Vertėjas – Viltaras Alksnėnas, leidykla – „Nieko rimto“.
2015 m. Klaipėdos lėlių teatras pagal romaną pastatė lėlių spektaklį vaikams nuo ketverių metų.
Regina Varnaitė
(g. 1927 m. gegužės 19 d. Ukmergėje) – garsi lietuvių aktorė.
Biografija
Tėvas Rapolas Varnas (1880–1951), kilęs iš Kaušų kaimo, netoli Ukmergės, gausios aštuonių vaikų (trys broliai ir penkios seserys) šeimos. Jauniausias iš brolių, carinės okupacijos metais, Rapolas lankė pradžios mokyklą, o paaugęs savarankiškai išvyko į Žitomirą (Ukraina) ir ten baigęs mokslus įgijo žemės matininko specialybę. Po I pasaulinio karo grįžęs į Lietuvą, tarpukario Kaune R. Varnas dirbo Žemės tvarkymo departamente. Nepriklausomoje Lietuvoje vyko žemės tvarkymo reforma, kaimus skirstant vienkiemiais, todėl vasarą R. Varnas vykdavo į įvairiausias vietoves žemės matuoti.
Mama Filomena Varnienė (1890–1972) buvo giliai tikinti katalikė, formavo dukters požiūrį į gyvenimą, puoselėjo palikuonė draugystę, tvarkė ir prižiūrėjo namus. Filomena Varnienė mokėjo daug dainų ir giesmių, sekmadieniais bažnyčioje pritardavo chorui. Mama buvo labai švelni, gera, vaikams visuomet buvo svarbūs mamos patarimai.
Augo kartu su trimis metais vyresniu broliu Eriku Varnu (1924–1991). Erikas Varnas – dailininkas, skulptorius, sukūrė daug medalių, reljefų, portretų. Vaikystės žaidimai su broliu: karstymasis po medžius, gaudynės, važinėjimas dviračiu - suformavo aktorės asmenybę ir temperamentingą charakterį, kuris vėliau atsiskleidė aktorės sukurtuose charakteriniuose personažuose.
1946 m. baigė A. Smetonos gimnaziją Ukmergėje, išlaikė egzaminus ir buvo priimta mokytis į Kauno dramos teatro studiją. Kurso vadovas – Antanas Sutkus, vėliau Alfonsas Radzevičius. 1947 m. su grupe kurso draugų aktorinio meno išvyko mokytis į Teatro meno institutą GITIS (Maskvoje), kurį baigė 1952 m. ir grįžo į Kauno dramos teatrą, kuriame iki 2010 m. sukūrė 90 įvairių komiškų, tragiškų, dramatinių vaidmenų, tarp jų keletą vyriškų personažų.
Vyras – aktorius Vytautas Eidukaitis (1923–1989), 1952–1989 m. dirbo Kauno dramos teatre, sukūrė daug ryškių charakterinių, komiškų, dramatinių vaidmenų.
Reginos Varnaitės ir Vytauto Eidukaičio, šeimoje užaugo dvi dukterys – Vyta Eidukaitytė-Martinavičienė (g. 1955 m.) ir Aušra Eidukaitytė (g. 1957 m.). Vyta penkerius metus lankė baleto klasę Kauno J. Naujalio vidurinėje meno mokykloje, 1973–1978 m. studijavo ir baigė miškų ūkio inžinieriaus specialybę LŽŪA, 1979-1985 m. dirbo Kretingos miškų ūkio medelyne, 2000 m. Klaipėdos universitete įgijo dalyko didaktikos bakalauro pedagoginę kvalifikaciją, 2002 m. socialinio darbo bakalaurą, dirba socialinių reikalų ir sveikatos skyriaus vyriausia specialiste, Kretingos r. savivaldybės administracijoje.
Dukra Aušra Eidukaitytė 1976 m. baigė tapybą Kauno J. Naujalio vidurinėje meno mokykloje, 1997–2002 m. studijavo VDU Katalikų teologijos fakultete, įgijo teologijos bakalauro, teologijos licenciato (magistro) (2002–2004 m.) kvalifikacinius laipsnius, 2009 m. apgynė daktaro disertaciją „Katalikų dalyvavimo politikoje pastoracinė intelektualizacija“, jai suteiktas teologijos mokslų daktarės laipsnis. Dirbo LR Seimo narės Rasos Juknevičienės padėjėja (nuo 2004 iki 2016 m.), dirba VDU KTF lektore (nuo 2012 m.).
Kelionė per Lietuvą
Kelionė per Lietuvą – 2010 m. Lietuvoje sukurta 75 min. trukmės dokumentinė juosta. 17-jo Vilniaus tarptautinio „Kino pavasario“ festivalio filmas. Premjera Lietuvoje – 2010 m. kovo 4 d.
Freilinos (Velaskesas)
Freilinos, kitaip žinomas neverčiamu pavadinimu Meninos (, dar kitaip Pilypo IV šeima) – ispanų baroko tapytojo Diego Velaskeso (1599–1660) grupinis portretas, kurio centre vaizduojama Ispanijos karaliaus Pilypo IV duktė, tuo metu apie 4 metų amžiaus infanta Margarita su freilinomis. Paveikslas įvardijamas žymiausiu Diego Velaskeso kūriniu ir vienu žymiausių paveikslų Europos dailės istorijoje. Eksponuojamas Prado muziejuje Madride.
Apie paveikslą
Diegas Velaskesas pavaizdavo save paveikslo kairėje su teptuku prieš molbertą. Karališkoji pora, Pilypas IV ir Marijana Austrijietė, atsispindi veidrodyje, pakabintame ant kambario galinės sienos. Paveikslo veiksmas vyksta dailininko studijoje karališkuosiuose rūmuose Madride ir galima spėti, kad Velaskesas save pavaizdavo tapantį karališkosios poros portretą, o paveiksle vykstanti scena vaizduojama iš karaliaus ir karalienės akių perspektyvos. Kitu spėjimu, gal Velaskesas tapo būtent šį paveikslą, t. y. „Freilinose“ pavaizduotas paties paveikslo nutapymas. Nors paveikslą galima vertinti kaip infantos Margaritos portretą, visgi pati princesė neatrodo jam pozuojanti. Kitu spėjimu, paveiksle gal vaizduojama scena dailininko kambaryje tuo momentu, kai Velaskesas tapė, o karališkoji pora į jį netikėtai įėjo.
Paveikslas sukurtas apie 1656 m., jo svarbą karaliui liudija tai, kad Pilypas IV nuolat laikė jį savo privačiame kambaryje. XVII a. italų tapytojas, dirbęs Ispanijos karaliui, Luka Džordanas pavadino paveikslą „tapybos teologija“. Paveikslas yra Prado muziejuje Madride nuo pat jo atidarymo 1819 m. Velaskeso pozą paveiksle panaudojo Fransiskas Goja 1800 m. pavaizdavęs save prie molberto taip pat grupiniame karališkosios šeimos portrete „Karolis IV su šeima“. 1957 m. Pablas Pikasas sukūrė 44 paveikslų variacijas Velaskeso „Freilinų“ tema.
Njala
Njala  – miestas pietvakarių Sudane, Darfūro regione, į pietus nuo Maros kalnų. Pietų Darfūro administracinis centras. Yra oro uostas, geležinkelis į Vau. Tekstilės, maisto, odos apdirbimo pramonė. Prekyba gumiarabiku. Veikia universitetas.
Istorija
Njala buvo dadžu tautos valstybės sostinė. Dėl Darfūro karo, į Njalą atsikraustė daug pabėgėlių.
Galina
Galina – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Verėduvos.
Nero
Nero (rašoma NERO) – britų elektroninės muzikos grupė iš Londono, susikūrusi 2004 m. Savo debiutinį albumą „Welcome Reality“ išleido 2011 m. rugpjūtį. Jis pasiekė pirmąją vietą Jungtinėje Karalystėje. 2013 m. grupė laimėjo „Grammy“ apdovanojimą už kūrinį „Promises“, įrašyta kartu su elektroninės muzikos atlikėju Skrillex. Antrasis grupės albumas „Between II Worlds“ išleistas 2015 m. rugsėjį.
Kustis
Kustis arba Kostis  – miestas pietiniame Sudane, į pietus nuo Chartumo, Baltojo Nilo vakariniame krante, priešais Rabaką. Pro miestą eina Kasalos-Obeido geležinkelis. Svarbus cukraus pramonės centras. Veikia universitetas.
Mileikiškiai
Mileikiškiai – kaimas vakarinėje Anykščių rajono savivaldybės dalyje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Troškūnų, prie kelio.
Kuznicos Dievo Apvaizdos parapija
Kužnicos Dievo Apvaizdos parapija - parapija įkurta 1601-1602 metais. Pirmoji bažnyčia pastatyta 1545 m., kurios steigėjas buvo karalius Žygimantas Senasis. Parapijos bažnyčia pastatyta 1860-1864 m., pašventinta Gardino dekano Aleksandro Gintauto-Dzevaltovskio 1864 metais. Šios bažnyčios steigėjas buvo klebonas Adomas Pisanskis (ks. Adam Pisanki). Tai buvo pirmoji neogotikinio architektūros stiliaus bažnyčia Balstogės apylinkėse. Per II pasaulinį karą bažnyčia buvo sugriauta, bet po karo buvo atstatyta. Parapija priklauso Balstogės arkivyskupijai, Sokulkos dekanatui. Apie 500 m. nuo bažnyčios yra 2,242 ha ploto, 1921 m. įkurtos kapinės.
Jonas Sapiega
Jonas Kazimieras Sapiega vyresnysis ( m. 1730 m. vasario 22 d. Ravičiai) – LDK didikas, Sapiegų giminės atstovas, Abiejų Tautų Respublikos bei Rusijos karvedys, Lietuvos didysis etmonas (1708–1709 m.), Rusijos generolas feldmaršalas (1726 m.).
Toni Morrison
220px|thumb|right|Toni Morrison
Toni Morrison (Chloe Ardelia Wofford ; 1931 m. vasario 18 d. - 2019 m. rugpjūčio 5 d.) – JAV rašytoja, Nobelio literatūros premijos laureatė. Jos romanai pasižymi epinėmis temomis, vaizdingais dialogais ir puikiai apibūdintais blogaisiais knygų herojais. Geriausiai žinomi Toni Morrison romanai yra The Bluest Eye, Song of Solomon ir Beloved, kuris 1988 m. laimėjo grožinės literatūros Pulicerio premiją. Pagal jos kūrinius pastatyta spektaklių ir filmų.
Kaišiadorių herbas
Kaišiadorių herbas – vienas iš Kaišiadorių miesto ir Kaišiadorių rajono savivaldybės heraldikos atributų.
Vytautas Barauskas (1920)
Vytautas Barauskas (g. 1920 m. birželio 29 d. Praperša, Ramygalos valsčius – 2003 m. liepos 25 d. Kaunas) – Lietuvos agronomas, biomedicinos mokslų daktaras.
Kaišiadorių herbas
Aprašas
Herbo juodame lauke keturi sidabriniai stilizuoti žirgai su besiplaikstančiais sidabriniais karčiais ir raudonomis akimis. Antrasis ir ketvirtasis nuo viršaus žirgai atsisukę į dešinę.
Simbolika
Žirgai primena skirtingomis kryptimis pralekiančius traukinius, ilgi banguoti žirgų karčiai – garvežių paliekamų dūmų juostas, o raudonos akys – žibintus. Šios figūros įkomponuotos juodame skyde. Ši spalva yra klasikinė, nuo seno naudojama heraldinėje praktikoje.
Istorija
Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės laikotarpiu su Kaišiadorių apylinkėmis galime sieti Trakų kunigaikštystės, vėliau Trakų vaivadijos herbus. Čia gyveno arba turėjo dvarus žymūs Lietuvos didikai ir bajorai Oginskiai, Riomeriai, Tiškevičiai, Pociejai ir kiti, kurie naudojo savo giminių herbus. Kai kurie miesteliai XVIII a. gavo savivaldos privilegijas ir herbus – tai Žiežmariai, Žasliai, Rumšiškės ir Darsūniškis. Dabartinio miesto apylinkės dar XX a. pradžioje priklausė Žiežmarių parapijai ir valsčiui, todėl siejosi su šiuo miesteliu, kurio herbe buvo vaizduojamas šv. Stanislovas (tiesa, šis ryšys tėra istorinis, nes herbas dėl to meto politinių aplinkybių neturėjo juridinės reikšmės ne tik aplinkiniams kaimams, bet ir pačiam miesteliui).
Lietuvos heraldikos atgimimas žymus 1966–1970 metais, kuomet prie Lietuvos TSR kultūros ministerijos veikė Heraldikos komisija, kuri rūpinosi miestų istorinių herbų atkūrimu ir naujų paruošimu. 1968 metais ši komisija aprobavo istorinį Rumšiškių ir naujai sukurtą Kaišiadorių herbus. Juos abu paruošė dailininkas Arūnas Tarabilda.
Vytautas Barauskas (1920)
Biografija
1949–1955 m. dirbo Žemės ūkio institute, 1955–1994 m. Lietuvos veterinarijos akademijos dėstytojas, nuo 1959 m. docentas. Su kitais 1963 m. išvedė Lietuvos sunkiųjų arklių veislę. 1997 m. apdovanotas Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino I-ojo laipsnio medaliu.
Kaišiadorių herbas
Istorija
Nors dabartinių Kaišiadorių vietoje gyventojų pėdsakus parodo net priešistorinių laikų dirbiniai, o istoriniai rašytiniai šaltiniai Kaišiadorių gyvenvietę mini jau keletą šimtmečių, tačiau didžiausią įtaką miestelio išaugimui turėjo maždaug 1860 metais per Jatkonių kaimo ir Kaišiadorių dvaro laukus nutiesta Peterburgo-Varšuvos geležinkelio atšaka į Virbalį, taip pat 1871 metais pratęsta Kaišiadorių – Liepojos geležinkelio linija. Tokiu būdu dabartinio miesto vietoje atsirado reikšmingas geležinkelių mazgas su stotimi, šalia kurios ir išaugo miestelis. Atsižvelgiant į geležinkelio reikšmę miesto raidai dailininkas A. Tarabilda Kaišiadorių herbo figūromis ir pasirinko lekiančius keturis baltus stilizuotis žirgus su vėjyje besiplaikstančiais karčiais ir raudonomis akimis.
1996 m. spalio 18 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 1076. Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis, kuris suheraldino A. Tarabildos 1968 m. paruoštą herbą.
Žodžių balionas
100px|thumb|Trys dažniausi žodžių balionų tipai (nuo viršaus: šneka, mintis, riksmas). Žodžių balionas (taip pat šnekos balionas, dialogo balionas arba šnekos burbulas) yra grafinis susitarimas, kuris naudojamas komiksų knygose, piešinių serijose ir karikatūrose veikėjų šnekai ar jų mintims parodyti.
Šnekos balionai
Pats dažniausias yra šnekos balionas. Pagrindinės dalys: pats balionas, kuriame vaizduojamas kalbėtojo tekstas ir smailus baliono išsikišimas, vadinamas uodega, kuris nurodo kalbėtoją. Labai dažnai į kalbėtoją rodo keli šnekos balionai.
Minčių balionai
Minčių balionai būna dviejų formų: grandininis minčių balionas ir „miglotas“ balionas.
Marakešo–Tensifto–el Hauzo regionas
Marakešo–Tensifto–el Hauzo regionas  – vienas iš šešiolikos Maroko regionų. Jis yra centriniame Maroke, užima 31160 km² plotą. Čia gyvena 3 102 652 (2004 m. surašymas) žmonių. Sostinė – Marakešas.
Regionui vadovauja Muniras Chabis (Mounir Chraïbi).
Regionui priklauso 3 prefektūros ir 4 provincijos:
Geografija
Marakešo-Tensifto-Alhauzo regionas ribojasi su regionais: Dukalo-Abdo ir Šauijos-Urdigo šiaurėje, Suso-Masa-Dra pietuose, Tadlo-Azilalo rytuose ir Atlanto vandenynu vakaruose.
Demografijos raida
Šaltiniai :
Maksimas Fadejevas
Maksimas Aleksandrovičius Fadejevas (g. 1968 m. gegužės 6 d. Kurgane) – Rusijos muzikos prodiuseris, kompozitorius, prodiuseris, dainų autorius, aranžuotojas.
Biografija
Maksimas Fadejevas gimė 1968 m. gegužės 6 d. Kurgane. Vaikystėje Maksimas lankė Kurgano muzikos mokyklą. Būdamas 12–13-os metų išmoko groti bosine gitara.
Nuo 1989 m. Fadejevas dirbo su profesionaliais muzikantais, tokiais kaip Larisa Dolina ir Valerijus Leontjevas.
Adelės Žemė
Adelės Žemė  – Rytų Antarktidos dalis Vilkso Žemėje, čia yra Pietų magnetinis polius. Beveik visą teritoriją dengia apie 2500 m ledo sluoksnis, tik pakrantėse kai kur ledo nėra. Apie 360 km ilgio Diurvilio jūros pakrantėse vasarą įsikuria ruoniai, Adelės pingvinai. Teritorijos plotas – 432 000 km², pagrindas – metamorfinės uolienos. Čia pučia patys stipriausi vėjai visoje Antarktidoje – iki 90 m/s. Čia yra Pietų magnetinis polius.
Teritorija atrasta 1840 metais prancūzo Diumono Diurvilio, kuris žemę pavadino žmonos vardu. Nuo 1956 metų čia veikia prancūzų nuolatinė tyrimų stotis.
Britney & Kevin: Chaotic
„Britney & Kevin: Chaotic“ yra 5 serijų realybės šou yra apie Jungtinių Amerikos Valstijų pop dainininkės Britney Spears ir jos tuometinio vyro Kevin Federline gyvenimą. Šių serijų metu galima pamatyti, kaip porelė susipažino, kaip vienas kitą pamilo ir kaip galiausiai jie susituokė. Šou susilaukė įvairių atsiliepimų.
Nuo 2005 m. rugpjūčio 11 d. kiekvieną ketvirtadienį 21:35 val. šis realybės šou pavadinimu „Britney ir Kevinas“ buvo rodomas per Lietuvos TV3 kanalą.
Seirjos
Antraštė: Can you handle our truth? („Gali pakelti mūsų tiesą?“)
Serialą sudarė penkios serijos, kurios buvo rodomos kiekvieną savaitę antradieniais 21:00 val. per UPN televiziją nuo 2005 m. gegužės 17 d. iki birželio 14 d., vėliau epizodus kartojo per MTV ir VH1 kanalus. Abu – Kevin Federline ir Britney Spears – yra skelbiami prodiuseriais.
Šis realybės šou buvo išleistas DVD formatu 2005 m. rugsėjo 27 d.
1 serija
Pirmoji serija daugiausiai yra apie tai, kai Londone Spears per The Onyx Hotel Tour“ turo metu žaidžia su filmavimo kamera užkulisiuose. Britney klausinėja savo draugų, šokėjų ir turo darbuotojų nuomonės apie seksą, meilę, vedybas. Koncertinių gastrolių metu Britney patiria labai daug – sutinka būsimą ir dabar jau buvusį vyrą, šokėją Keviną Federline.
2 serija
Meilė – kas tai? Būtent į tai šioje serijoje ir stengiamasi atsakyti. Šioje serijoje Spears pasakoja apie užsimezgusią draugystę su Kevin.
3 serija
Šioje serijoje rodoma, kaip Kevin ir Britney draugystė pereina į kitą lygį. Britney prisipažįsta mylinti Kevin. Tačiau, Kevin neatsako tuo pačiu, nes skiriasi supratimas apie gyvenimą.
4 serija
Po apsilankymo Paryžiuje, Spears supranta jog Federline yra „tas vienintelis“, taigi ji pasiperša jam. Tačiau, Kevin pasako ne, tačiau vėliau jis pats pasiperša jai.
5 serija
Ši serija apie Spears ir Kevin 2004 m. rugsėjo 18 d. įvykusias vedybas Kalifornijoje. Visi kviesti svečiai, įskaitant tėvus ir draugus, nežinojo, kad tai bus vestuvės, kadangi gavo pakvietimą į sužieduotinių vakarėlį.
Serijos gale įvyko pasaulinė Spears singlo „Someday (I Will Understand)“ vaizdo klipo premjera.
DVD
Britney and Kevin: Chaotic… The DVD & More buvo išleistas 2005 m. rugsėjo 27 d. Į jį įeina CD diskas su singlu „Someday (I Will Understand)“ ir naujomis dainomis „Chaotic“, „Mona Lisa“ bei Jungtinės Karalystės ir Japonijos versijomis, „Over to You Now“, parašyta Guy Sigsworth ir Imogeno Heap ir Robyn. Į DVD įeina serijos bei 30 minučių dar nematytos jų namų vaizdo medžiagos. Taip pat įeina vaizdo klipai dainoms „Do Somethin'“ (iš „Greatest Hits: My Prerogative“ albumo) ir „Someday (I Will Understand)“. Šou buvo pavadintas dainos „Chaotic“ pavadinimu, kuri buvo naudojama kaip teminė. Kūrinys buvo įrašytas Britney albumui „In The Zone“ bei buvo įdėtas į bandomuosius sąrašus, tačiau netrukus buvo pašalintas prieš išleidžiant jį į reklamą, nes skambėjo pernelyg panašiai į kitą albumo dainą ir hitą „Toxic“. Kūrinį parašė švedų komanda „Bloodshy & Avant“, kurie taip pat bendradarbiavo kurdami „Toxic“ bei kitą albumo dainą „Showdown“.
Bonusinis EP
„Chaotic“ yra pirmasis oficialus JAV dainininkės Britney Spears EP'as, išleistas kartu su DVD albumu „Britney & Kevin: Chaotic“.
Slyterės nacionalinis parkas
Slyterės nacionalinis parkas – mažiausias iš keturių Latvijos nacionalinių parkų, įkurtas 1999 m. Slyterės gamtos rezervato pagrindu. Slyterės nacionalinis parkas yra Talsų savivaldybės šiaurėje, Dundagos ir Kolkos valsčių teritorijoje. Parkas užima 16 360 ha sausumos ploto, taip pat 10 130 ha Baltijos jūros ploto. Parko žymiausia vieta – Šlyterės Mėlynieji kalnai.
Galinava
Galinava – buvęs viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Giedraičių.
Alytaus Savanoris
BC Savanoris – profesionalus 2007 m. įkurtas krepšinio klubas iš Alytaus. 2013 metais persikėlė į Druskininkus ir tapo Druskininkų "Citus", kuris šiuo metu rungtyniauja RKL.
Plačiau žiūrėti: Druskininkų Citus
Istorija
2005 m. iš LKL dingo klubas „Alita“, tačiau greit įkurtas naujas „Savanorio“ klubas. Komerciniu būdu negavęs vietos NKL lygoje, klubas nutarė ją iškovoti sportiniu principu, todėl startavo RKL lygoje. 2011-2012 m. sezone RKL startavo nauju formatu, t. y. A ir B divizionais, o Alytaus Savanoris turėjo rungtyniauti B divizione.