cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anarchija (tarptautiniai santykiai)
Neorealizmas
Šią idėją pirmasis išpopuliarino Kenetas Waltzas savo neorealistiniame veikale „Žmogus, valstybė ir karas“, o vėliau išplėtė savo knygoje „Tarptautinių santykių teorija“. Waltzas teigia, jog aukštesnio valdymo organo už valstybes nebuvimas tarptautinėje sistemoje reiškia, kad valstybės gali pasikliauti tik savimi siekdamos išlikti, kas reikalauja paranojiško atsargumo ir nuolatinio pasirengimo kariauti. Knygoje „Žmogus, valstybė ir karas“ Waltzas aprašo anarchiją kaip sąlygą galimybei kilti karui arba kaip „nebūtinąją“ karo priežastį. Jis teigia, jog „karai kyla todėl, kad nėra nieko, kas galėtų tam užkirsti kelią“. Panašią argumentaciją pasitelkia ir amerikiečių mokslininkas Džonas Hercas, kuris teigia, jog tarptautinė anarchija užtikrina kovos dėl galios svarbą „netgi nesant agresyvumo ar panašių ženklų“. Dž. Hercas akcentuoja, jog valstybių interesai ir veiksmai yra nulemti pačios anarchiškos tarptautinės sistemos struktūros.
Liberalizmas
Tiek realizmas, tiek liberalizmas pripažįsta, jog tarptautinė sistema yra anarchiška ir kad savų interesų siekiančios valstybės yra abiejų teorijų atskaitos taškas. Tačiau skirtingai negu realizmas, liberaliosios teorijos teigia, jog tarptautinės institucijos yra pajėgios sušvelninti anarchijos sukeliamus padarinius tarpvalstybiniam bendradarbiavimui. Šioje vietoje abi teorijos ir skiriasi.
Nors liberali teorija ir pripažįsta, jog tarptautinė sistema yra anarchiška, tačiau kartu yra teigiama, kad šią anarchiją yra įmanoma kontroliuoti įvairiais būdais, tarp kurių patys svarbiausi yra liberali demokratizacija, liberali ekonominė tarpusavio priklausomybė ir liberalusis institucionalizmas. Pagrindinis liberalus tikslas yra pasaulis su absoliučia tarpusavio priklausomybe. Liberali teorija tvirtina, jog laisvos prekybos egzistavimas bei plėtra sumažina konfliktų tikimybę, nes „ekonomiškai viena nuo kitos priklausančios valstybės yra nelinkusios įsitraukti į karinio pobūdžio ginčus, nes jos bijo, kad konfliktas pakenks prekybai ir užsienio investicijoms, kas savaime reiškia kaštus oponentams“. Liberalai teigia, jog valstybė neturi intereso kariauti su kitomis valstybėmis, kuriose jos privatūs ekonominiai veikėjai aktyviai dalyvauja prekių ir kapitalo rinkoje.
Detektyvas Konanas
Detektyvas Konanas – japonų rašytojo ir dailininko Gošio Aojamos sukurta mangos komiksų serija, vėliau adaptuota kaip anime serialas, kinoteatrams ir televizijai skirti pilnametražiai animaciniai filmai, kompiuteriniai žaidimai ir kita.
Pagrindinis kūrinio personažas – moksleivis Šiniči Kudo, kuris per klaidą išgeria vaistų, jį paverčiančių į septynmetį berniuką. Pasinaudodamas savo naująja išvaizda kaip priedanga, Šiniči sau suteikia Konano Edogavos vardą (pagal Serą Artūrą Konaną Doilį ir Edogavą Ranpo) ir imasi narplioti suaugusiems neišsprendžiamas bylas.
Detektyvas Konanas sulaukė didelio populiarumo tiek Japonijoje, tiek kitose šalyse: manga knygos išverstos ir išleistos 25 šalyse, animė serijos rodytos 40 šalių televizijose.
Anarchija (tarptautiniai santykiai)
Liberalizmas
Šias idėjas taikliai apibendrino Normanas Angellis, klasikinis liberalas iš Londono ekonomikos ir politikos mokslų mokyklos, kuris teigė, jog „mes negalime užtikrinti dabartinės sistemos stabilumo per politinę ar karinę persvarą, turimą mūsų tautos ar aljanso, kai mūsų valia yra primetama varžovui“.
Neoliberalizmas
Neoliberalizmas, kaip liberalizmo politinės ideologijos įgyvendinimo procesas, siekia paneigti neorealistų tvirtinimus, jog tarptautinės institucijos yra nepajėgios „sušvelninti anarchijos sukeliamus padarinius tarpvalstybiniam bendradarbiavimui“. Neoliberalizmas argumentuoja, jog net ir anarchiškoje valstybių sistemoje gali atsirasti bendradarbiavimas socialinių normų, režimų ir institucijų kūrimo dėka. Neoliberali mąstymo srovė tvirtina, jog anarchiško tarptautinės valstybių sistemos pobūdžio svarba ir įtaka yra pervertinti, o tautinės valstybės yra, arba bent jau turėtų būti, pirmiausiai suinteresuotos absoliučiu naudos siekimu, o ne santykiniu naudos siekiu lyginant su kitomis tautinėmis valstybėmis.
Pavyzdžiui, realistai ir neorealistai daro prielaidą, jog saugumas yra konkurencinga ir santykinė sąvoka, pagal kurią bet kurios valstybės saugumo padidėjimas reiškia kitos valstybės saugumo sumažėjimą. Tačiau neoliberalai aiškina, jog valstybės turėtų pripažinti, kad saugumas gali būti kooperacinis arba kolektyvinis, kai valstybės gali padidinti savo saugumą nesumažindamos kitų valstybių saugumo, arba pripažinti, jog kitų valstybių saugumas iš principo gali būti naudingas ir likusioms valstybėms. Taigi nors tiek neoliberalai, tiek neorealistai laiko valstybę ir jos interesus esminiu analizės objektu, neoliberalų argumentai koncentruojasi į tai, ką jie laiko neorealistų nesugebėjimu tinkamai įvertinti „kolektyvinio elgesio įvairovės, kuri yra įmanoma ... decentralizuotos sistemos rėmuose“.
Konstruktyvizmas
Nors anarchijos sąvoka yra realizmo, liberalizmo, neorealizmo ir neoliberalizmo tarptautinių santykių teorijų pagrindas, tačiau kontruktyvizmo teorija nesutinka, jog anarchija yra esminė tarptautinės sistemos savybė. Vienas iš įtakingiausių moderniųjų konstruktyvizmo mąstytojų, Alexander Wendt, dažnai yra cituojamas kaip frazės „Anarchija yra tai, ką valstybės iš jos sukuria“ autorius. Ši mintis reiškia tai, jog anarchija tarptautiniuose santykiuose nėra duotybė (kaip kad galvoja daugumos kitų šios disciplinos srovių teoretikai), ir ji veikiau turėtų būti traktuojama kaip sistemoje veikiančių valstybių sukurtas socialinis konstruktas. Priešingai neorealizmo ir neoliberalizmo prielaidoms, esminė konstruktyvistinio mąstymo idėja yra ta, jog daug pagrindinių tarptautinių santykių dalykų yra sukonstruoti socialiai (jiems formą suteikia nuolatinis socialinės praktikos arba tarpusavio sąveikos procesas), jie nėra duotybė. Wendt nurodo du pagrindinius konstruktyvizmo teiginius:
Be to, remdamasis sociologo Anthony Giddenso idėjomis, Wendtas teigia, jog veikėjai (šiuo atveju valstybės) gali daryti įtaką tam tikros struktūros (šiuo atveju anarchijos) turiniui bei veiksniams per savo pačių elgesį. Konstruktyvizmo formavimosi periodas 1980-aisiais prasidėjo tada, kai neorealizmas buvo dominuojanti tarptautinių santykių teorijos srovė. Todėl didelė dalis pradinio konstruktyvizmo indėlio į teorinius ginčus buvo sukoncentruota į tam tikrų pagrindinių neorealistinių prielaidų kritiką. Pavyzdžiui, neorealistai teigia, jog anarchija verčia valstybes elgtis tam tikru būdu, tuo tarpu konstruktyvizmas kritikuoja šią prielaidą aiškindamas, jog neorealistų struktūrai suteikiamas išskirtinis vaidmuo yra neteisingas, nes anarchijos požymiai nėra duotybė, o „socialinės praktikos“ kuriamas konstruktas.
Konstruktyvistai, ypač Wendtas, tvirtina, jog neorealistinė „struktūra“ iš esmės negali prognozuoti „ar dvi valstybės bus draugiškos ar priešiškos, ar pripažins viena kitos suverenumą, ar turės dinastinio pobūdžio ryšių, ar bus revizionistinės ar status quo galios ir t. t.“ Wendtas išplečia šią kertinę konstruktyvizmo idėją teigdamas, jog anarchija pati savaime nėra savipagalbos sistema, o tai, kaip valstybės reaguoja į anarchiją, priklauso nuo to, kaip jos ją supranta. Kaip argumentuoja Wendtas, jeigu valstybės gali pripažinti, jog saugumas gali būti kooperacinis arba kolektyvinis (kai valstybės gali didinti savo saugumą nemažindamos kitų valstybių saugumo, arba kai kitų valstybių saugumas iš esmės gali būti likusioms valstybėms), anarchija visiškai neves į savipagalbą.
Todėl konstruktyvistai teigia, jog per savo pačių praktiką valstybės gali arba palaikyti šią anarchišką kultūrą, arba siekti ją pakeisti. Taip jos gali arba įtvirtinti, arba kvestionuoti pačios tarptautinės sistemos normatyvinius pagrindus. Konstruktyvistams netgi yra įmanoma, jog kokiu nors vis dar nežinomu situacijos traktavimo būdu yra galimas sistemos pasikeitimas, įvyksiantis žmonijai keičiant savo supratimą apie tai, kas karas ar socialiai priimtinos reagavimo į skirtingas problemas formos.
Konstruktyvistinė mintis yra apibendrinta šia ištrauka iš įtakingo Wendto teksto „Anarchija yra tai, ką valstybės iš jos sukuria“: „Aš teigiu, jog savipagalba ir galios politika nei logiškai, nei tiesiogiai iš anarchijos neseka. Tai, kad mes šiandien esame savipagalbos pasaulyje, yra proceso, o ne struktūros pasekmė. Nėra jokios „logiškos“ anarchijos, išskyrus tą praktiką, kuri sukuria ir palaiko vienokią tapatybių ir interesų struktūrą vietoje kitos. Struktūra neegzistuoja ir neturi priežastinių veiksnių, išskyrus tuos, kurie kyla iš proceso. Savipagalba ir galios politika yra anarchijos institucijos, o ne jos esminės savybės. Anarchija yra tai, ką valstybės iš jos sukuria“.
Audronė Bugelevičienė
Audronė Bugelevičienė (g. 1952 m. gegužės 25 d. Švenčionyse) – teisininkė, Vilniaus miesto 2-ojo apylinkės teismo teisėja, buvusi advokatė, advokatų savivaldos veikėja, Lietuvos advokatų tarybos pirmininko pavaduotoja.
Biografija
1970 m. baigė Švenčionių Zigmo Žemaičio vidurinę mokyklą, 1975 m. – teisę Vilniaus universiteto Teisės fakultete, įgijo teisininkės kvalifikaciją.
Nuo 1975 m. rugpjūčio mėn. iki 1979 m. rugsėjo mėn. Švenčionių rajono Žemės ūkio valdybos (vyriausioji) juriskonsultė, nuo 1979 m. rugsėjo mėn. Vilniaus 1-osios juridinės konsultacijos advokatė stažuotoja. Nuo 1980 m. advokatė. Nuo 1980 m. sausio mėn. Švenčionių juridinės konsultacijos vedėja, nuo 1987 m. birželio mėn. iki 1990 m. liepos mėn. Vilniaus rajono juridinės konsultacijos vedėja. Specializacija – šeimos teisė, paveldėjimo teisė, sutarčių teisė.
Nuo 2005 m. balandžio 28 d. Vilniaus miesto 2-ojo apylinkės teismo teisėja.
1984-1990 m. Lietuvos advokatų kolegijos prezidiumo narė, 1995-2002 m. Lietuvos advokatų tarybos narė. Nuo 1990 m. liepos iki 2005 m. balandžio 8 d. ėjo įvairias pareigas. Buvo Metodinės tarybos pirmininkė, konsultantė, nuo 2002 m. Lietuvos advokatų tarybos pirmininko pavaduotoja. Nuo 2008 m. gruodžio mėn. Teisėjų etikos ir drausmės komisijos narė.
Moka rusų, vokiečių kalbas.
Andoros futbolo varžybos 2012–2013 m.
Antrosios rungtynės
---
Finalo rungtynės
--
Starlink
Starlink – privačios JAV astronautikos bendrovės „SpaceX“ dirbtinių žemės palydovų sistemos projektas, skirtas sukurti pigų ir aukštos kokybės palydovinio interneto ryšio kanalą ir techninius siųstuvus signalams iš žemės ir orbitos priimti bei perduoti. „SpaceX“ kosminio interneto ryšio plėtros ir tyrimų organizacija įsikūrusi Redmonde prie Sietlo, Vašingtono valstijoje.
Projekto eiga
Projektą Elon Musk įkurta bendrovė pradėjo kurti 2015 m. Projektinė dokumentacija iškelti į orbitą apie 12 tūkst. palydovų iki 2020 m. vidurio buvo parengta 2017 m. Bandomieji prototipai TINTIN sėkmingai paleisti 2018 m.
2019 m. gegužės 24 d. bendrovė „SpaceX“ paleido raketą „Falcon 9“, iškėlusią į orbitą pirmuosius 60 palydovų, sudarysiančių tinklą „Starlink“, turintį užtikrinti interneto ryšį kiekvienam pasaulio kampeliui. Kiekvienas iš šios partijos „Starlink“ palydovų svėrė po 227 kg. Bendra išskraidinto krovinio masė siekė 18,5 t ir buvo didžiausia, iki šiol iškelta „SpaceX“ raketos. 440 km aukštyje pradėti leisti palydovai, vėliau su įjungtais manevriniais varikliais užėmę savo vietas gana žemoje orbitoje – 550 km aukštyje. Palydovai skrieja šiek tiek aukščiau negu Tarptautinė kosminė stotis (TKS), bet daug žemiau negu dauguma kitų palydovų. Geostacionariųjų orbitų palydovai, kurių padėtis konkretaus taško Žemės paviršiuje atžvilgiu beveik nekinta, skrieja 36 tūkst. km aukštyje.
Iki 2022 m. gegužės 18 d. buvo paleista 46 sėkmingų misijų, kurių kiekviena į orbitą išleido po 60 mažųjų palydovų. Tuo metu iš viso orbitoje veikė 2510 palydovai.
2022 m. kovą kompanija paskelbė, kad šią paslaugą jau užsisakė 250 000 gyventojų.
Dušan Tadić
Dušanas Tadičius (g. 1988 m. lapkričio 20 d.) – Serbijos futbolininkas, atakuojančio plano saugas, puolėjas.
Karjera
Karjerą pradėjo gimtinėje ir 2006–2010 m. atstovavo FK Vojvodina.
2010–2012 m. rungtyniavo FC Groningen (Nyderlandai).
2012–2014 m. atstovavo FC Twente (Nyderlandai).
2014–2018 m. rungtyniavo Southampton FC (Anglija).
Nuo 2018 m. atstovavo AFC Ajax (Nyderlandai).
Alfa būrys (Ukraina)
thumb|250px|right|Saugumo tarnybos ženklas Alfa būrys  – Ukrainos saugumo tarnybos (KGB paveldėtojos) specialusis padalinys, antiteroristinis centras. Padalinyje tarnauja karininkai, turintys karinių operacijų patirties daugelyje pasaulio „karštųjų taškų“ (buvusios Jugoslavijos respublikose, Afganistane, Irake ir kt.).
Dušan Tadić
Rinktinės
Atstovavo Serbijos jaunimo rinktinėms. Vėliau pakviestas į Nacionalinę rinktinę. Atstovavo ir Serbijos olimpinei rinktinei.
Alfa būrys (Ukraina)
1990 m. kovo 3 d. Kijeve buvo įkurtas KGB grupės "A" 10-sis skyrius. Po TSRS žlugimo 1991 m. Ukrainos teritorijoje likęs regioninio KGB padalinio Alfa būrys vėliau tapo pagrindu, kuriant ukrainietišką antiterorizmo centrą. Jis įkurtas 1994 m. birželio 23 d.
„Alfa“ šiuo metu yra pagrindinis padalinys Ukrainoje kovai su terorizmu, turintis savo atstovybes visuose sričių centruose. Jis užsiima terorizmo aktų prevencija, teroristų ir jų pagalbininkų išaiškinimu ir sunaikinimu, įkaitų, užgrobtų patalpų, transporto priemonių išlaisvinimu. Glaudžiai veikia su kitomis panašiomis organizacijomis: Беркут (buvęs OMON skyrius), Сокол (priklauso Vidaus reikalų ministerijai).
Dušan Tadić
Rinktinės
2023 m. kovo 24 d. rungtynėse prieš Lietuvos rinktinę pelnė įvartį.
Petras Kazimieras Vėževičius
thumb|Herbas „Leliva“ Petras Kazimieras Vėževičius (m. 1658 m. balandžio 2 d.) – LDK valstybinis veikėjas, Smolensko vaitas 1650–1657 m., Mstislavlio vaitas 1657 metais, Naugarduko vaivada nuo 1653 metų, Smolensko kapitonas 1651–1652 metais, Oršos vaitas 1650–1657 m., Lietuvos Tribunolo maršalka 1645 metais, Mstislavlio pakamaris 1644 metais, Smolensko pavaivadis 1643–1653 m., Mstislavlio stalininkas 1632 metais.
Subartėnai (Elektrėnai)
Subartėnai – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 8 km nuo Laičių.
Akershuso pilis
thumb|300px|Akershuso pilis Akershuso pilis (Akershus Slott) – pilis, esanti Osle, Norvegijoje. Pilis pastatyta ant kalvos, šalia giliausiai į žemyną įsirėžusios Oslo fjordo dalies. Ji 700 metų saugo ir gina Oslą nuo bet kokių mėginimų įsiveržti iš jūros pusės. Akershuso pilies ansamblį sudaro istoriniai pastatai, muziejai ir gynybiniai įrenginiai. Čia vyksta oficialios ceremonijos. thumb|left|225px|Akershuso pilis naktį
Istorija
Ją pradėjo statyti karalius Hokonas V 1299 m., nuo tada įtvirtinimai buvo daugybę kartų tobulinti bei rekonstruoti. Pilies reikšmė išaugo 1716 m., kai ji atlaikė Švedijos karaliaus Karolio XII kovotojų apgultį. XIX a. pilies gynybinė funkcija susilpnėjo, ji tapo karinių pajėgų administraciniu centru.
Jordan Belfort
Jordanas Rossas Belfortas (/ˈbɛlfɔːrt/; g. 1962 m. liepos 9 d.) - amerikiečių rašytojas, motyvacinių seminarų pranešėjas ir buvęs finansų makleris. 1999 m. Jis buvo pripažintas kaltu dėl manipuliavimo vertybinių popierių rinka, ir sukčiavimų mažavertėmis akcijomis. Belfortas sutiko duoti parodymus prieš daugybę savo partnerių, kurie dalyvavo jo sukčiavimo schemoje, todėl laisvės atėmimo bausmė Belfortui buvo sutrumpinta iki 22 mėnesių. 2007 m. jis išleido savo memuarus „The Wolf of Wall Street“, pagal kuriuos 2013 m. buvo sukurtas filmas tuo pačiu pavadinimu.
Ankstyvas gyvenimas
Belfortas gimė 1962 m. žydų šeimoje Niujorke, Bronkso rajone. Augo Baiside, Kvinse. Belfortas ir jo artimas vaikystės draugas Elliotas Loewensternas užsidirbo pirmuosius 20 000 USD pardavinėdami ledus žmonėms vietiniame paplūdimyje. Belfortas baigė Amerikos universiteto biologijos studijas. Įstojęs į Merilendo odontologijos mokyklą, Belfortas planavo išleisti pirmuosius uždirbtus pinigus odontologijos mokslams apmokėti, tačiau juos metė po to, kai mokyklos dekanas pirmąją dieną jam pasakė: "Odontologijos aukso amžius baigėsi. Jei esate čia vien dėl to, kad norite užsidirbti daug pinigų, esate netinkamoje vietoje... “
Ankstyvosios įmonės
Belfortas ėmėsi mėsos ir jūros gėrybių prekybos – dirbo komivojažieriumi Long Ailande, Niujorke. Interviu ir savo memuaruose jis tvirtina, kad šis verslas nuo pat pradžių buvo labai sėkmingas; po to išplėtęs mėsos pardavimo verslą ir įdarbinęs kelis darbuotojus, jis per savaitę vidutiniškai parduodavo apie 2300 kilogramų jautienos ir žuvies. Galiausiai verslas bankrutavo. Pasak jo memuarų ir interviu, šeimos draugas vėliau jam padėjo susirasti finansų maklerio stažuotojo darbą L. F. Rothschildo įmonėje. Belfortas teigia, jog jį atleido po to, kai ši įmonė patyrė finansinių sunkumų po 1987 m. „Juodojo pirmadienio“ akcijų rinkos žlugimo.
Stratton Oakmont
Belfortas įkūrė „Stratton Oakmont“ kaip „Stratton Securities“ franšizę. „Stratton Oakmont“ veikė kaip skambučių centras, kuriame telefonu buvo parduodami abejotino pelningumo investiciniai produktai. Įmonė prekiavo mažavertėmis akcijomis ir naudodama "pump and dump" metodą apgaudinėdavo investuotojus. Dirbant „Stratton“, Belforto gyvenimo būdas pasikeitė iš esmės. Didžiąją dalį jo laisvalaikio sudarė prašmatnūs vakarėliai ir intensyvus narkotikų, tokių kaip metakvalonas, vartojimas. Vienu metu „Stratton Oakmont" buvo įdarbinę daugiau nei 1000 finansų maklerių ir pardavė akcijų, kurių bendra vertė viršijo 1 milijardą JAV dolerių. Šią blogai pagarsėjusią kompaniją beveik visą jos gyvavimo istoriją, stebėjo teisėsauga ir tai įkvėpė kūrėjus sukurti filmą „Boiler Room (2000)“, bei 2013 m. biografinį filmą „The Wolf of Wall Street“.
Nuo 1989 m. „Stratton Oakmont" beveik nuolat stebėjo Nacionalinė vertybinių popierių prekiautojų asociacija (dabar Finansų įmonių reguliavimo institucija). Galiausiai, 1996 m. guodžio mėn., NASD uždarė „Stratton Oakmont". Po šio įvykio 1999 m. Belfortas buvo apkaltintas sukčiavimu vertybiniais popieriais ir pinigų plovimu.
Belfortas atliko 22 mėnesių bausmę Taftos pataisos įstaigoje Tafte, Kalifornijoje, mainais už susitarimą su Federalinių tyrimų biuru dėl kaltės pripažinimo, kad dėl jo valdomos „pump-and-dump“ schemos, investuotojai patyrė maždaug 200 milijonų dolerių nuostolių. Belfortui buvo liepta grąžinti 110,4 mln. USD, kuriuos jis išviliojo iš akcijų pirkėjų. Belfortas pataisos namuose dalinosi viena kalėjimo kamera su Tommy Chongu, kuris ir paskatino jį įamžinti savo kaip finansų maklerio išgyvenimus knygoje. Išėję iš kalėjimo, jie liko draugais ir, pasak Belforto, būtent Chongo dėka jis pradėjo naują, kaip motyvacinio pranešėjo ir rašytojo, karjerą. Motyvacinėje kalboje, kurią jis pristatė Dubajuje, Jungtiniuose Arabų Emyratuose, 2014 m. gegužės 19 d., Belfortas teigė: Aš pasidariau godus. ... godumas nėra gerai. Ambicijos yra gerai, aistra yra gera. Aistra klesti.
Mano tikslas yra duoti daugiau nei gaunu, tai yra tvari sėkmės forma. ... Devyniasdešimt penki procentai verslo buvo teisėti. ...
Visa tai buvo tarpininkavimo įmonės problemos. Viskas buvo teisėta, nieko bendro su akcijų likvidavimu. Tačiau byloje dalyvaujantys federaliniai prokurorai ir pareigūnai teigė: „Stratton Oakmont" nebuvo nei tikra, nei perkeltine prasme tikroji „Volstrito įmonė“.
Restitucija
2003 m. paskelbus bausmę Belfortui, teismo sprendimu jam buvo liepta sumokėti 110,4 mln. USD nukentėjusiems, tačiau vyriausybė teigia, jog jis vis dar skolingas apie 97 mln. USD. Teismo dokumentai byloja, kad Belfortas savo aukoms sumokėjo 700 000 USD per 2007-2009 metus, tačiau 2010 metais – nieko. Susitarimas dėl restitucijos įpareigojo Belfortą skirti 50 % visų savo pajamų žalai nukentėjusiesiems atlyginti. Prokurorai sako, kad Belfortas uždirbo mažiausiai 9 mln. USD iš seminarų 2013–2015 m. laikotarpiu, bet visą šį uždarbį pasiliko sau.
Prokurorai taip pat buvo perdavę pareiškimą „Wall Street Journal“, kad Belfortas pabėgo į Australiją, norėdamas nuslėpti savo turtą nuo nukentėjusiųjų bei išvengti mokesčių. Vėliau prokurorai jį atsiėmė ir paprašė „Wall Street Journal“ atspausdinti oficialų atsiprašymą. Savo tinklalapyje ir kitur Belfortas tvirtina, kad jis ketino reikalauti, jog „100 % honorarų“ iš jo knygų ir filmo „The Wolf of Wall Street“ būtų perduota nukentėjusiesiems. Bet 2014 m. birželio mėn. JAV prokurorų atstovas teigė, kad Belforto tvirtinimas yra „faktiškai neteisingas“, nes, pasak jų, Belfortas gavęs pinigus iš pradinio kino teisių pardavimo, tik dalį skyrė nukentėjusiųjų turtui atlyginti. „BusinessWeek“ pranešė, kad Belfortas restitucijai skyrė tik 21 000 USD iš maždaug 1,2 mln. USD, sumokėtų jam už filmą prieš jo išleidimą. Belfortas teigė, kad jis pasiūlė 100 % savo knygos sandorio pinigų skirti nuostolių padengimui, tačiau vyriausybė šio pasiūlymo atsisakė.
Knygos
Belfortas parašė dvi memuarų knygas „The Wolf of Wall Street“ ir „Catching the Wolf of Wall Street“, kurie buvo publikuoti maždaug 40 šalių ir išversti į 18 kalbų. 2013 m. buvo sukurtas, jo knygomis paremtas filmas, kuriame vaidina Jonah Hill, Margot Robbie ir Leonardo DiCaprio, kuris įkūnija Belfortą; filmo scenarijų parašė Terence'as Winteris, o filmą režisavo Martinas Scorsese'as. Pirmąją knygą Belfortas parašė per kelias dienas po to, kai buvo paleistas iš kalėjimo. Iš „Random House“ jis gavo 500 000 USD avansą, o prieš knygos išleidimą prasidėjo kainos siūlymų dėl filmavimo teisių karas. Belfortą patraukęs baudžiamojon atsakomybėn buvęs JAV advokato padėjėjas teigė, jog, jo manymu, kai kurios Belforto knygos detalės galėjo būti „išgalvotos“.
Motyvacinės kalbos
Belfortas skaito motyvacines kalbas. Jis keliavo po Australiją su tiesioginių seminarų turu, pavadinimu „The Truth Behind His Success“. Per 60 minučių trukusį interviu apie savo naująją karjerą Belfortas kalbėdamas teigė, jog „labiausiai apgailestauja dėl to, kad prarado žmonių pinigus“. Belfortas taip pat veda pardavimo seminarus pavadinimu „Jordan Belfort's Straight Line Sales Psychology". Iš pradžių Belfortas daugiausiai dėmesio savo seminaruose skyrė motyvacijai ir moralės normoms, tačiau vėliau dėmesį sutelkė pardavimo įgūdžiams ir verslumui ugdyti.
2014 m. dėl vedamų seminarų Belfortas praleisdavo vidutiniškai kiekvieno mėnesio tris savaites keliaudamas. Jo vedami seminarai yra susiję su verslo etika ir patarimais, kaip nekartoti klaidų, kurias jis padarė XX a. dešimtajame dešimtmetyje. Visgi svarbiausia seminarų tema yra Belforto vadinama „Straight Line System“, pardavimo patarimų sistema. Kai kurie apžvalgininkai neigiamai reaguoja į jo seminarų turinį, ypač į Belforto pasakojimus apie XX a. dešimtąjį dešimtmetį.
Asmeninis gyvenimas
Kai Belfortas valdė „Stratton Oakmont" verslą, jis su savo pirmąja žmona Denise Lombardo jau buvo išsiskyręs. Vėliau jis vedė britų kilmės modelį Nadine Caridi, su kuria susipažino vakarėlyje. Jie susilaukė dviejų vaikų. Belfortas ir Caridi galiausiai išsiskyrė po pareiškimų, kad ji patyrė smurtą šeimoje, dėl Belforto priklausomybės narkotikams ir neištikimybės. Jie išsiskyrė 2005 m.
Belfortas buvo paskutinis prabangios jachtos „Nadine“, kuri iš pradžių buvo pastatyta „Coco Chanel“ 1961 m., savininkas. 1996 m. birželio mėn. jachta nuskendo prie rytinės Sardinijos pakrantės, o Italijos karinio jūrų laivyno specialiųjų pajėgų padalinio narai išgelbėjo visus laive buvusius asmenis. Belfortas teigė, jog jis reikalavo plaukti dideliame vėjyje, nepaisydamas savo kapitono patarimų. Laivas nuskendo, kai bangos sudaužė priekinio denio liuką.
Nuo 2015 m. Belfortas susižadėjo su savo ilgamete mergina Anne Koppe.
Belfortas taip pat yra aistringas tenisininkas.
Epizetka
Epizetka – upė JAV, Aliaskoje, Šiaurės Nuokalnių regione.
Upėvardis yra inuitų kilmės. Jo variantai – Kipisatkak, Kipisatkuk, Epizotka, Epizetko bei Qipigsatqaq (veikiausiai inuitų k. tai reiškia „vinguriuoja“ arba „kreiva“).
Upės pavadinimą inuitų kalba pranešė A. J. Collier iš JAV geologijos tarnybos; jis, kaip manoma, šį pavadinimą aptiko ranka braižytame inuitų žemėlapyje (angl. Cullinghow's map of Cape Lisburne), sudarytame apie 1890 m. (žemėlapyje įrašyta Epizetko=crooked).
Jonas Užupis
Jonas Užupis (slapyvardis Šerenga, 1848 m. gegužės 24 d. Šunkarių kaime, Naumiesčio valsčius – 1917 m. rugsėjo 26 d. Seinuose) – Romos katalikų kunigas, lietuvių poetas ir vertėjas, tautosakininkas, dramaturgas.
Biografija
Mokėsi Marijampolės gimnazijoje ir Seinų kunigų seminarijoje. 1875 m. įšventintas kunigu, dirbo sielovados darbą Vygriuose, Seinuose ir kt. parapijose. Rašė lietuvybės išsaugojimo, satyrinėmis temomis. Bendradarbiavo laikraštyje „Aušra“, joje paskelbė du eilėraščius. Svarbiausias jo veikalas – dviejų dalių eiliuotas epas apie lietuvių tautos kilmę „Lietuvos Eneida“, buvo paruošęs ir trečią dalį, kuri liko rankraštyje. Laikraštyje „Viltis“ paskelbė dramą „Čigono priegoda“, kurią dėl stiliaus kritikavo Vaižgantas. Vertė iš lenkų kalbos, rinko tautosaką.
Šaltiniai
Tarybų Lietuvos enciklopedija, 4 tomas, Vyriausioji Enciklopedijų Redakcija, Vilnius, 1988, 399 psl.
Lukas Čepkauskas
Karjera
Futbolo paslapčių sėmėsi Jonavos sporto mokykloje. Nuo 2014 m. rungtyniavo Jonavos KKSC ekipose. Vėliau – „Lietavos“ klubo jaunimo ekipose.
FK „Lietava“
2015 m. gegužės 4 d. debiutavo Lietava B ekipoje. Antros lygos rungtynėse jonaviškiai 3-2 nugalėjo FC Hegelmann Litauen. Čepkauskas šiose rungtynėse pasižymėjo pelnydamas įvartį.
FK „Utenos Utenis“
Nuo 2018 m. atstovavo Utenos Uteniui, kuris rungtyniavo Pirmoje lygoje.
2018 m. balandžio 22 d. uteniškiai rezultatu 6-1 sutriuškino kupiškėnus. Šiose rungtynėse įvarčiu pasižymėjo ir Čepkauskas.
FC „Stumbras“
Nuo 2018 m. vasaros atstovavo FC Stumbras. Rungtyniaudavo dublerių ekipoje, o 2018 m. A lygoje sužaidė vos dvejas rungtynes.
A lygoje debiutas įvyko 2018 m. rugpjūčio 11 d. rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris.
FK „Jonava“
Nuo 2020 m. vasaros atstovavo „Jonavos“ klubui. Debiutavo 2020 m. birželio 19 d. Pirmos lygos rungtynėse prieš FA Šiauliai.
2022 m. „Jonavos“ klubas pateko į A lygą. Debiutavo aukščiausioje šalies lygoje 2022 m. kovo 4 d. rungtynėse prieš „Žalgirio“ klubą. Šiose rungtynėse vilniečiai sutriuškino jonaviškius rezultatu 6:0.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Teofilis Jonas Tryzna
Teofilis Jonas Tryzna (? – 1645) – LDK valstybinis veikėjas.
Biografija
Lietuvos bajorų Tryznų giminės atstovas, herbo „Gozdawa“ savininkas, Mikalojaus Tryznos ir Marinos Dorohostaiskos sūnus.
Valkavisko seniūnas, Bresto vaivada (nuo 1642).
Šeima
Buvo vedęs Izabelę Liackaitę, Žemaitijos seniūno Jono Alfonso Liackio dukterį.
Maha Vajiralongkorn
Maha Vačiralongkornas, arba Rama X (Maha Vajiralongkorn Bodindradebayavarangkun, ; g. 1952 m. liepos 28 d. Bankoke) – Tailando karalius nuo 2016 m., vienintelis karaliaus Bhūmibolo Aduljatedžo ir karalienės Sirikit sūnus. Nuo 1782 m. valdančios Čakri dinastijos dešimtasis monarchas. 1972 m. 20-mečiui princui tėvas suteikė karūnuotojo princo titulą. miniatiūra|240px|left|Maha Vačiralongkornas 2018 m.
Biografija
Būsimasis karalius Maha Vačiralongkornas pradinį išsilavinimą įgijo Bankoke, vėliau buvo išsiųstas mokytis į Didžiąją Britaniją ir Australiją. 1976 m. baigė Kanberos karališkąjį karo koledžą (Australija), tapo profesionaliu karo lakūnu ir sraigtasparnio pilotu. 1970-aisiais su karinių oro pajėgų pulku dalyvavo karo veiksmuose prieš komunistų sukilėlius Tailando šiaurėje, dalyvavo karinėse operacijose prieš vietnamiečių sukilėlius Kambodžos pasienyje.
Šeima
Maha Vačiralongkornas karūnuotas 2019 m. gegužės 4–6 d., po ilgo oficialaus gedulo laikotarpio. Tailando vyriausybė atbuline data deklaravo Maha Vajiralongkorno karaliaus įgaliojimus nuo 2016 m. spalio 13 d., kuomet mirė jo tėvas. Trijų dienų karūnacija buvo pirmoji nuo 1950 m., kai buvo karūnuotas šalyje itin gerbiamas jo tėvas Bhūmibolas Aduljadedžas. Naujojo karaliaus ketvirtoji žmona Suthida, su kuria jis netikėtai susituokė likus vos kelioms dienoms iki karūnavimo, buvo patvirtinta karaliene. 40-metė karalienė iki šios santuokos buvo karališkosios sargybos vado pavaduotoja. Tarp karališkuosius titulus gavusių šeimos narių buvo 14-metis princas Dipangkornas Rašmidžotis, karaliaus sūnus iš trečiosios santuokos. Karalius turėjo dar šešis vaikus, įskaitant keturis sūnus, kuriuos pagimdė dvi ankstesnės žmonos.
Subartėnai (Trakai)
Subartėnai – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Bagdononių.
Hermann Hirt
Hermanas Hirtas (, 1865 m. gruodžio 19 d. Magdeburgas, Vokietija – 1936 m. rugsėjo 12 d. Gysenas, Vokietija) – vokiečių kalbininkas, indoeuropeistas.
Biografija
H. Hirtas rašė apie vokiečių eilėdarą (Untersuchungen zur westgermanischen Verskunst, 1889), redagavo A. Šopenhauerio Parerga (1890), vėliau, atsidėjęs indoeuropiečių filologijai, tyrė kirčiavimą ir parašė Der indogermanische Accent (1895) bei Der indogermanische Ablaut, vornehmlich in seinem Verhältnis zur Betonung (1900). Tapęs Leipcigo universiteto profesoriumi H. Hirtas įnešė svarų indėlį į K. Brugmano ir V. Štreitbergo darbą Indogermanische Forschungen, šiame veikale prisidėjo prie linksnių galūnių morfologijos. 1902 m. publikavo Handbuch der griechischen Laut- und Formenlehre, pirmąjį jo redaguotos indoeuropiečių kalbotyros vadovėlių serijos tomą. Jis yra Indogermanische Grammatik autorius, ši gramatika 1921–1937 m. buvo publikuota septyniais tomais. H. Hirtas reikšmingai prisidėjo prie indoeuropiečių prokalbės kirčiavimo ir balsių kaitos tyrimų. Suformulavo baltų ir slavų kalbose galiojantį dėsnį, pavadintą jo vardu – Hirto dėsniu.
H. Hirtas palaikė indoeuropiečių protėvynės Šiaurės Europoje teoriją, tačiau kritikavo nacių partijos skleidžiamą demagogiją apie indoeuropiečių rasinę-antropologinę priklausomybę.
Pagauk, jei gali
Pagauk, jei gali  – 2002 m. JAV kriminalinė–biografinė drama, režisuota Styveno Spilbergo. Filmas paremtas tikrais įvykiais ir pasakoja apie Frenką Abigneilą, kuris pabėga iš namų ir verčiasi čekių klastojimu, jį tuo metu gaudo FTB agentas Karlas Henratis.
1997 m. DreamWorks nusipirko teises į Abigneilo knygą. Buvo svarstomos ir kitų režisierių kandidatūros, bet buvo pasirinktas Spilbergas. Filmas sulaukė kritikų pripažinimo ir finansinio pasisekimo (352,1 mln. pajamų).
Josemičio slėnis
thumb|250px|Josemičio slėnio reginys
Josemičio slėnis  – ledyninis slėnis Jungtinėse Amerikos Valstijose, vidurio Kalifornijoje, Siera Nevados kalnų vakariniame šlaite. Slėnio dugnu teka Josemičio upokšnis (Yosemite Creek; Mersedo intakas). Ilgis – 11 km. Slėnio šlaitai statūs, skardingi, jais krenta daug krioklių (Josemičio, Kaspino, Aukštutinio Josemičio ir kt.).
Slėnis patenka į Josemičio nacionalinį parką.
Karina Stungytė
Karina Stungytė (g. 1988 m. Šiauliuose)  – kino ir televizijos aktorė.
Biografija
Kariną užaugino mama Nadežda viena be tėvo. Nuo mažens Karina siekė būti aktore.
2007 m. baigė Šiaulių Santarvės vidurinė mokyklą, 2011 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademijos Teatro ir kino fakultete – vaidybos bakalauro studijas (Kurso vadovas – prof. Jonas Vaitkus). Kurso baigiamajame spektaklyje – Maksimo Gorkio dramoje „Paskutinieji“ – atliko auklės Feodosjos vaidmenį Lietuvos rusų dramos teatre.
. Filmuojasi kino bei televizijos filmuose, serialuose. Sukūrė vienas kitam prieštaringus įvairių charakterių vaidmenis  – nuo geraširdės vaikų namų auklėtojos, romantiškos svajoklės iki įžūlios ir ambicingos vedusio vyro meilužės, kerštingos ir pavojingos tėvo netekusios dukros. Komedijoje „Valentinas už 2rų“ drauge su dainininku Vaidu Baumila nusifilmavo nuoga erotinėje meilės scenoje. 2014 m. kovo mėn. debiutavo televizijoje kaip 5-ojo sezono TV šou „Chorų karai“ vedėja (kartu su Mindaugu Stasiuliu).
Pirates of the Caribbean: Armada of the Damned
Pirates of the Caribbean: Armada of the Damned – atšauktas veiksmo ir nuotykių vaizdo žaidimas, kurį kūrė „Propaganda Games“ ir turėjo išleisti „Disney Interactive Studios“. Jis buvo kuriamas PlayStation 3, Xbox 360 ir Microsoft Windows platformoms. Tai buvo pirmasis bandymas sukurti atviro pasaulio žaidimą pagal „Karibų piratų“ filmų franšizę. Projektas buvo atšauktas 2010 m. spalį, prieš pat „Propaganda Games“ uždarymą.
Žaidimo veiksmas vyko prieš filmo „Karibų piratai: Juodojo perlo prakeiksmas“ įvykius, o jo veiksmas buvo susijęs su piratų kapitonu Džeimsu Sterlingu, kurio pagrindinė misija buvo keliauti po Karibų jūrą ir užsitarnauti gerą vardą. Nors apie istoriją buvo atskleista nedaug, ji turėjo būti nepriklausoma nuo pagrindinės filmų arkos ir apimti naujus veikėjus. Žaidime turėjo būti akcentuojami vaidmenų žaidimo elementai, įskaitant realaus laiko kovas ir ginklų pritaikymą.
2009 m. parodoje „Electronic Entertainment Expo“ paskelbus žaidimą, dauguma vaizdo žaidimų žurnalistų apie jį atsiliepė teigiamai. Daemon Hatfield iš IGN manė, kad tai „daug žadantis veiksmo RPG“, o „GamesRadar“ gyrė žaidimo procesą, lygindami jį su „Assassin's Creed“ franšize. Žurnalistai nusivylė, kai „Disney“ atšaukė žaidimą likus keliems mėnesiams iki planuotos išleidimo datos. „Assassin's Creed“ leidėjas Ubisoft vėliau išleido panašų žaidimą „Assassin's Creed IV: Black Flag“.
Subatiškės
Subatiškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Degučių.
Bahreino geografija
thumb|200px|Topografinis Bahreino žemėlapis thumb|240px|Dirbtinės Amvadžo salos Bahreino salos pakrantėse thumb|210px|Bahreino salos ir aplinkinių salų palydovinė nuotrauka
Padėtis
Bahreinas – keleto salų grupė Azijoje, Artimuosiuose Rytuose, Persijos įlankoje (jos dalyje – Bahreino įlankoje), tarp Kataro pusiasalio rytuose ir Arabijos pusiasalio (Saudo Arabijos) vakaruose. Tai 187 pagal plotą šalis pasaulyje ir viena mažiausių Azijoje (lenkia tik Singapūrą). 7/8 šalies ploto sudaro Bahreino sala, apie kurią spiečiasi dar kelios salos – Um an Nasanas, Mucharakas, Sitra, Nabi Salicho salos, Muchamadijos salos. Be to, pietryčiuose, už 19 km nuo Bahreino salos, šalia Kataro krantų, yra Havaro salų grupė (iki 2001 m. buvo ginčytina teritorija, į kurią pretenzijas reiškė Kataras). Plotas plečiamas kuriant dirbtines salas.
Pakrantės ilgis – 161 km. Smulkesnes salas su Bahreino sala jungia tiltai, taip pat tiltas nutiestas į Saudo Arabiją (Karaliaus Fahdo tiltas). Salas supa koraliniai rifai.
Paviršius
Bahreino sala daugiausia lygi dykuma, tik vidurinėje dalyje paviršius aukštesnis, uolėtas (yra klinčių atodangų, žemų kalvų, negilių raguvų). Aukštis iki 135 m (ad Duchano kalva). Kitos salos žemos ir plokščios, mažos salelės uolingos.
Klimatas
Bahreino klimatas atogrąžų žemyninis. Sausį temperatūra siekia 10–20, liepą 30–38 °C; vidutinis metinis kritulių kiekis 70 mm. Vasaromis būdingas karštas ir drėgnas oras, naktys drėgnos ir tvankios. Žiemą oras kiek gaivesnis, pasitaiko lietaus (lija ~10 dienų per metus). Laikosi giedri orai. Didžiausių karščių metu temperatūra gali pasiekti +48 °C, tačiau yra buvę ir -5 °C šalnos su apšalu.
Vandens temperatūra Bahreino įlankoje rugpjūčio mėnesį pakyla iki 35 °C; vandens druskingumas 48 ‰.
thumb|left|240px|Gyvybės Medis (>400 m. amžiaus [[algarobas) Bahreino dykumoje]] thumb|left|240px|Al Arino laukinės gamtos parkas
Dažnos dulkių audros. Būdingi vėjai – tvankus šiaurės vakarų vėjas šamalis ir karštas bei sausas pietų vėjas kausas.
Hidrografija
Paviršinio gėlo vandens nėra. Telkšo įdruskėjusios pelkės sebchos. Požeminio vandens ištekliai negausūs. Vanduo daugiausia gėlinamas arba tiekiamas iš Saudo Arabijos.
Gyvoji gamta
Miškai dengia 0,7 % Bahreino teritorijos (2018 m.). Beveik visą plotą užima smėlio dykumos ir akmeningos stepės. Augalija skurdi, kserofitinė. Drėkinamoje šiaurinėje pakrantėje yra finikų giraičių, vaismedžių plantacijų. Gyvūnija taip pat negausi – yra gazelių, oriksų, kiškių, šoklių, driežų, iš Indijos patekusių mangustų. Pavasarį ir rudenį Bahreine apsistoja migruojantys paukščiai (gausu įvairių vandens paukščių). Didesne gamtine įvairove pasižymi aplinkiniai vandenys: veisiasi baltieji ir tigriniai rykliai, sardinės, lašišos, tunai, medūzos, jūrų žvaigždės ir jūrų ežiai, vėžiagyviai, aštuonkojai ir kiti moliuskai; apie 2000 rūšių koralų.
Saugomos teritorijos užima apie 6 % Bahreino ploto. Yra al Arino laukinės gamtos parkas ir rezervatas, 2 Ramsaro konvencijos saugomos vietovės (plotas apie 68 km²): Tubli įlanka ir Havaro sala (nuo 1997 m.).
Pagrindinės ekologinės problemos: dykumėjimas, pakrančių erozija, jūros tarša (naftos išsiliejimai verslovėse, iš tanklaivių), vandens išteklių druskėjimas.
Dušan Vlahović
Dušanas Vlachovičius (g. 2000 m. lapkričio 28 d.) – Serbijos futbolininkas, puolėjas.
Karjera
Karjerą pradėjo gimtinėje ir 2016–2018 m. atstovavo FK Partizan.
Vėliau persikėlė į Italiją. 2018–2022 m. rungtyniavo ACF Fiorentina.
Nuo 2022 m. atstovavo Juventus FC.
Rinktinės
Atstovavo Serbijos jaunimo rinktinėms. Vėliau pakviestas į Nacionalinę rinktinę. Atstovavo ir Serbijos olimpinei rinktinei.
Debiutavo nacionalinėje rinktinėje 2020 m. spalio 10 d. UEFA Nacijų lygos rungtynėse prieš Vengriją.
2023 m. kovo 24 d. rungtynėse prieš Lietuvos rinktinę pelnė įvartį. Serbai nugalėjo rezultatu 2:0.
Čentezimas
thumb|right|200px|20 Italijos čentezimų (1912 m.) Čentezimas (, dgs. centesimi, iš 'šimtasis') – moneta, lygi 1/100 Italijos liros.
Ne visų liromis vadinamų valiutų šimtosios dalys vadinamos čentezimais. Pvz., naujosios Turkijos liros 1⁄100 yra kurušas, Maltos liros 1⁄100 - centas. šių Italijoje čentezimais dabar dažnai vadina eurocentus. Itališkai kalbantys šveicarai čentezimais vadina 1⁄100 Šveicarijos franko.
Pirates of the Caribbean: Jack Sparrow
Pirates of the Caribbean: Jack Sparrow – Rob Kidd romanų serija jauniesiems skaitytojams. Seriją išleido „Disney Press“ ir ji buvo parašyta kaip literatūrinis „Karibų piratų“ filmų palydovas. Romanų įvykiai vyksta prieš filmų įvykius. Šiose knygose pasakojama apie Džeko Sperou paauglystę prieš jam tampant piratu.
Čentezimas
Čentezimais buvo vadinamos šių buvusių valiutų šimtosios dalys:
Pirates of the Caribbean: Jack Sparrow
Po šios serijos seka „Pirates of the Caribbean: Legends of the Brethren Court“ romanų serija, kurios veiksmas vyksta trylika metų prieš „Karibų piratai: Juodojo perlo prakeiksmas“.
Čentezimas
Panamos balboa ir Urugvajaus pesas turi šimtąsias dalis, kurių pavadinimas - sentesimas.
Bubių dvaras
thumb|Dvaro arklidės
Bubių dvaras – buvęs dvaras Bubiuose, Šiaulių rajone, Lietuvoje. Kartu su 1908 m. pastatytais rūmais sodybos kompleksui priklauso ir parkas, XIX a. pastatyta ir XX a. pradžioje rekonstruota arklidė, grūdų sandėlis, sodininko namas, sarginė, mokykla, mokytojų namas, trys kumetynai, tvartas, siloso bokštas, dvi daržinės, spirito varykla, spirito saugykla, ūkinis pastatas, namas, lentpjūvė ir joje esanti technika. Viename dvaro pastatų įsikūręs „Grafo Zubovo“ viešbutis. Prie dvaro įrengta grafo D. Zubovo ąžuolų alėja.
Istorija
thumb|left|Dvaro siloso bokštas
Kaip dvaras Bubiai pradėjo formuotis po paskutiniojo 1795 m. ATR padalijimo, kai Rusijos imperatorė Jekaterina II Bubius, kaip ir visas Šiaulių apylinkes, padovanojo savo favoritui Platonui Zubovui. Šiam mirus dvarą paveldėjo jo brolis Dmitrijus Zubovas, vėliau jo sūnus Nikolajus Zubovas.
Mirus grafui Nikolajui Zubovui, 1899 m. Bubius paveldėjo jo sūnus Dimitrijus Zubovas (jaunesnysis). Jis savo lėšomis tais pačiais metais dvare atidarė pradžios mokyklą, nuo 1905 m. dėstomąja lietuvių kalba. Jo valdymo metais dvaro ūkis buvo perorientuotas į gyvulininkystę ir pienininkystę, dvare įsteigta lentpjūvė ir plytinė, spirito varykla. 1910 m. dvare įsteigta žemesnioji gyvulininkystės ir pienininkystės mokykla.
Nuo XIX a. pabaigos iki 1940 m. Bubių dvaras buvo stambus kultūrinis ir ūkinis centras ir suvaidino žymų vaidmenį lietuvybės sąjūdyje. Nuo 1894 m. čia buvo rengiamos garsios lietuviškos šiauliečių gegužinės (vyko ties ta vieta, kuris Dubysos–Ventos kanalas susijungia su Dubysa). Bubiuose iškilo pirmasis Lietuvoje siloso bokštas.
Mikalojus Tryzna
Mikalojus Tryzna (? – 1640 m. spalio 10 d.) – LDK valstybinis veikėjas.
Biografija
Valkavisko maršalkos Grigaliaus Tryznos ir Rainos Sapiegaitės, Minsko vaivados Bogdano Povilo Sapiegos dukters sūnus.
Slanimo pakamaris nuo 1608 m., Lietuvos didysis prievaizas 1623–1635 m., Lietuvos didysis iždininkas nuo 1635 metų.
1626 m. ir 1640 m. fundavo vienuolyno ir bažnyčios statybą Bicėnuose.
Šeima
Vedė Marcijoną Dorohostaiską, Polocko vaivados Mikalojaus Dorohostaiskio dukterį. Turėjo sūnų Bresto vaivadą Teofilį, dukteris Reginą – ištekėjo už Gabrieliaus Šemetos, Teodorą – ištekėjo už Bresto pakamario Kazimiero Tiškevičiaus.
Kautyninis erelis
Kautyninis erelis (Polemaetus bellicosus) – vanaginių paukščių (Accipitriformes) būrio plėšriųjų paukščių rūšis.
Paplitimas ir buveinės
Kautyniniai ereliai paplitę Užsachario Afrikoje, išskyrus Centrinės ir Vakarų Afrikos drėgnųjų miškų regionus. Daugiausia gyvena savanose, stepėse ir sausringose zonose, apaugusiose akacijų miškais ir dygliuotais krūmais, bet visada pakankamai retmiškio tipo biotopuose, kad galėtų laisvai medžioti. Pirmenybę teikia buveinėms, esančioms vidutiniškai 1500 m aukštyje virš jūros lygio, bet pasitaiko aukštyje ir iki 3000 m. Dėl šių erelių įpročio medžioti kai kuriuos naminius gyvūnus, verslinės ar sportinės medžioklės paukščius, medžiotojai ir ūkininkai juos naikindavo, tad per pastaruosius kelis šimtmečius dėl šių ir kitų veiksnių jų populiacija yra labai sumažėjusi.
Breel Embolo
Brelis Donaldas Embolo (g. 1997 m. vasario 14 d.) – futbolininkas, Šveicarijos rinktinės ir AS Monaco FC klubo puolėjas.
Kautyninis erelis
Išvaizda ir matmenys
Tvirto sudėjimo paukščiai. Jų akys ryškiai geltonos. Nugara ruda, apie gerklę plunksnos juodos, apatinė kūno dalis išmarginta juodais taškais. Uodega trumpa ir raiba.
Gerseniškiai
Gerseniškiai – buvęs viensėdis, dabar pietvakarinė Ukmergės miesto dalis, buvusi prie kelių ir. Kaimą mena Gerseniškių gatvė.
Kautyninis erelis
Išvaizda ir matmenys
Kautininių ir afrikinių vainikinių (Stephanoaetus coronatus) erelių jaunikliai panašūs, tačiau kautininių erelių jauniklių apatinė kūno dalis yra baltoka (bet ne šviesiai gelsvai ruda), šonai be dėmių, o uodegos didžiosios plunksnos siauresnės.
Tai stambiausia Afrikos žemyne gyvenanti erelių rūšis ir 20 pasaulyje pagal kūno svorį plėšriųjų paukščių rūšis. Bendras kūno ilgis tarp uodegos ir snapo galo nuo 78 iki 96 cm, o vidutiniškai apie 85,5 cm. Lyginant su sparnais, uodega palyginti trumpoka.
Breel Embolo
FC Basel
Kamerūniečių kilmės žaidėjas profesionalo karjerą pradėjo Šveicarijoje.
Kautyninis erelis
Išvaizda ir matmenys
Kovinių erelių skersmuo tarp išskleistų sparnų galų priklausomai nuo lyties ir individo, gali svyruoti nuo 188 iki 240 cm, tačiau yra duomenų, kad skersmuo siekia iki 260 cm, nors tokie tvirtinimai gali būti niekuo nepagrįsti. Teigiama, kad vidutinis šios rūšies skersmuo tarp išskleistų abiejų sparnų galų yra 205–207,5 cm, tačiau nustatyta, kad dešimties gamtoje išmatuotų kovinių erelių vidutinis atstumas tarp išskleistų sparnų galų buvo 211,9 cm. Pagal skersmenį tarp išskleistų abiejų sparnų galų, ši rūšis yra ketvirta, lyginant su kitais ereliais.
Breel Embolo
FC Basel
Žaidė FC Basel jaunimo ekipose, o nuo 2014 m. pagrindinėje sudėtyje.
Schalke 04
Vėliau persikėlė į Vokietiją. Nuo 2016 žaidė Schalke 04 klube.
Kautyninis erelis
Išvaizda ir matmenys
Kūno svoris nuo 3,01 iki 6,5 kg. Anksčiau atliktuose įvairiuose tyrimuose buvo nustatyta, kad neišskiriant lyties, kovinių erelių vidutinis svoris buvo 3,93 kg (pas 17 paukščių), 3,97 kg (pas 20 paukščių) ir 4,23 kg (pas 20 paukščių). XX a. pradžioje PAR medžioklės prižiūrėtojų nušautų kovinių erelių vidutinis svoris buvo 4,71 kg.
Lizdavietės ir perėjimas
Ši rūšis yra monogamiška, poros lieka ištikimos visą gyvenimą. Neturėdami jokių kitų paukščių priešų, lizdus krauna ant nuošalių medžių, dažniausiai dygliuotų ir nepasiekiamų nuo žemės, gerai matomoje vietoje. Kartais jie taip pat naudojasi uolų tarpekliais, kurie dominuoja pagrindinėje jų gyvenamoje arealo teritorijoje, arba ant labai aukštų medžių augančių miškų pakraščiuose.
Breel Embolo
M. Borussia
Nuo 2019 m. atstovauja Borussia Mönchengladbach.
Pasiekimai
su FC Basel
Individualūs
Rinktinės
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2015 m.
Kautyninis erelis
Lizdavietės ir perėjimas
Koviniai ereliai gali gyventi iki 25 metų.
Grobis
Koviniai ereliai pakankamai dideli ir stiprūs plėšrūnai, pasižymintys itin aštria rega, grobį gali pamatyti už šešių kilometrų. Jie dažniausiai medžioja skrydyje, griebdami grobį iš viršaus. Minta paukščiais, žinduoliais ir ropliais, tačiau santykinė šių gyvūnų dalis jų mityboje įvairiose geografinėse teritorijose labai skiriasi. Jų dietoje pasitaiko ir šakalai ir mažos antilopės, tarp jų kirko didikai (Madoqua kirkii) kaip pagrindinis grobis pasitaiko Kenijos Rytų Cavo nacionaliniame parke, tačiau įprastas jų maistas yra į namines vištas panašūs paukščiai ir damanai (Hyracoidea). Pietų Afrikoje gyvenančios populiacijos pagrindinis grobis kapiniai kiškiai (Lepus capensis), Nigerio populiacijos pagrindinis grobis – šalmuotosios patarškos (Numida meleagris). Gaudo ir eininius (Otididae) paukščius, tarp jų puola dvigubai už save stambesnius afrikinių didžiųjų einių (Ardeotis kori) patinus, tačiau po tokios kovos su vienu stambiausių skraidančiu paukščiu, nukenčia ir pats erelis.
Subatiškis
Subatiškis – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Samanių, raistingame Obelynės miške, netoli Latvijos sienos. Iš kaimo likusi sodybvietė.
Lietuvos ir Vokietijos santykiai
Lietuvos ir Vokietijos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos ir Vokietijos. Oficialūs tarptautiniai santykiai užmegzti neilgai trukus po Lietuvos nepriklausomybės paskelbimo, Vokietijai tapus pirmąja valstybe, Lietuvą pripažinus dar 1918 m. kovo 23 d. Tuo tarpu pirmieji kontaktai tarp lietuvių ir vokiečių genčių siekia bent XI a., kai į dabartinės Lietuvos teritoriją ėmė vykti vokiečių misionieriai.
Visą dabartinės Lietuvos valstybės ar pirmtakės LDK egzistavimo laikotarpį, išskyrus metus po 1945 m., Lietuva ribojosi su Vokietija ar jos pirmtakėmis: Kryžiuočių ordinu, Prūsija, Veimaro Respublika, Trečiuoju Reichu.
Nuo pat prūsų žemių nukariavimo XIII a. iki 1919 m. Klaipėdos kraštas priklausė Prūsijai, vienai iš Vokietijos žemių.
Dar kartą Vokietija Lietuvą pripažino 1991 m. rugpjūčio 27 d. Tų pačių metų rugpjūčio 28 d. atnaujinti diplomatiniai santykiai.
Lietuva savo šalies ambasadą turi Berlyne (dabartinis ambasadorius – Ramūnas Misiulis), o Vilniuje yra įsikūrusi Vokietijos ambasada (dabartinis ambasadorius – Matthias Peter Sonn). Klaipėdoje įkurtas Vokietijos konsulatas.