cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bairoitas
Istorija
1769 m. markgrafas Karolis Aleksandras iš Ansbacho pradėjo valdyti miestą, kai markgrafas Frydrichas nepaliko vaikų, ir Bairoitas tapo antrine rezidencija. 1791 m. gruodžio 2 d. miestas tapo Prūsijos dalimi.
1804 m. rašytojas Jean Paul Richter persikėlė į miestą, kur gyveno iki mirties 1825 m.
1806–1810 m. miestą valdė prancūzai. Bavarijos karalystė nusipirko Bairoitą iš Napoleono už 15 mln. frankų.
1870 m. balandžio 17 d. Richard Wagner lankėsi mieste, nes skaitė apie Markgrafo operos rūmus ir manė, kad jų scenos tinka jo operoms, bet orkestro duobė buvo per maža. Jis svarstė mintį – pastatyti savo operos rūmus – kurią miestiečiai palaikė ir suteikė žemės plotą. 1876 m. rugpjūčio 13 d. buvo atidaryti Richard Wagner operos rūmai ir prasidėjo Bairoito festivalis.
1886 m. mieste mirė Ferenc Liszt, kai lankė dukrą Kosimą, Vagnerio našlę. Listas ir Vagneris yra palaidoti Bairoite, nors Vagneris mirė Venecijoje 1883 m.
1892 m. miesto gatvėse buvo įvestas elektrinis apšvietimas, 1908 m. atsidarė pirmas kino teatras.
Po Pirmojo pasaulinio karo Darbininkų ir karių taryba trumpam užėmė valdžią mieste. 1923 m. rugsėjo 30 d. NSDAP organizavo renginį, kuriame Adolfas Hitleris pirmąkart sutiko Hans Schemm ir Vagnerio žentą Houston Stewart Chamberlain.
Dėl Vagnerio festivalio ir miestiečių paramos dešiniesiems, naciai norėjo Bairoitą padaryti pavyzdiniu miestu ir jį tiesiogiai valdė iš Berlyno.
1971 m. nuspręsta įkurti mieste universitetą, kuris pradėjo veikti 1975 m.
Miestai partneriai
Miestai, su kuriais Bairoitas yra užmezgęs partnerystės ryšius:
Mažieji Kakšiai
Mažieji Kakšiai (arba Aleksejevka;, nuo 1938 m. liepos 16 d. Kleinbirkenhain, Klein Birkenhain, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, Krasnoznamensko rajone, 19 km nuo Krasnoznamensko, nuo 2008 m. birželio 30 d. Aleksejevkos kaimo gyvenvietės centras.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. Kakšių vietovė minima 1628 m. Lankų valsčiaus dokumentuose. Mažųjų Kakšių kaimas minimas 1785 m. 1736–1818 m. Prūsijos karalystės Lietuvos departamento, 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Pilkalnio apskrities kaimas. 1818 m. kaime buvo 4 dūmai ir 20 „sielų“. 1927 m. kaimas sujungtas su Didžiaisiais Kakšiais į Kakšių savivaldybę. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Pilkalnio rajono (Пиллькалленский район), vėliau Krasnoznamensko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2008 m. birželio 30 d. Timofejevo apylinkės kaimas.
Timūridų imperija
Timūridų imperija (pers.تیموریان) – XIV–XVI a. daugiatautė musulmoniška imperija, įkurta karvedžio Timūro. Ją valdžiusi dinastija (nuo 1405 m.) vadinta Timūridais.
Imperijos kultūrinis ir politinis centras buvo istoriniuose Sogdo ir Baktrijos regionuose (dab. vakarų Uzbekija, Tadžikija ir šiaurės Afganistanas). Imperijos sostinės buvo Samarkandas ir Heratas. Tačiau klestėjimo laikais (pradiniu laikotarpiu) jos teritorija apėmė visą Vidurinę Aziją, Afganistaną, Persiją, bei dideles Pakistano, Indijos, Mesopotamijos, Anatolijos, Kaukazo dalis. Timūridų imperija žlugo XVI a., užkariauta Uzbekų karvedžio, tolimo Čingischano giminaičio Muchamado Šeibanio.
Timūridų imperijos atšaka yra Indijos Mogolų imperija. Ją įkūrė Timūro palikuonis, Timūridų karvedys Babūras, XVI a. užkariavęs Indiją.
Istorija
Timūras siekė atkurti Mongolų imperiją. Maždaug 35 metus Timūras nuolat kariavo, ir jo sukurta imperija savo teritorija beveik prilygo visai Čingischano laikų Mongolų imperijai. Užkariautas valstybes, jei šios nepasiduodavo, Timūras suniokodavo. Būdavo išžudomos ištisos populiacijos, miestai sugriaunami iki pamatų.
Tik Timūrui mirus 1405 m., jo sukurtoje imperijoje buvo nutraukta senoji chanų dinastinė linija ir naujuoju chanu pasiskelbė Timūro įpėdinis Šachruchas, pradėjęs Timūridų dinastiją. Timūridai niekada neatkūrė buvusios imperijos galybės. Vakarinės ir pietinės imperijos teritorijos atiteko Ak Kojunlu konfederacijai, o Timūro palikuonys teišlaikė istorinius Chorasano ir Sogdo regionus. Juose buvo dvi Timūridų sostinės – Heratas ir Samarkandas, ir egzistavo dvi paralelios dinastinės linijos. Samarkando Timūridų valdžia baigėsi 1500 m., kuomet jų teritorija atiteko Muchamadui Šeibaniui. Herato Timūridus jis užkariavo 1507 m. Taip Timūridai įjungti į Bucharos chanatą.
Maveranachro chanai (1346–1405)
Maveranachro chanai priklausė Čingiszidų Čagatajaus ir Ugedėjaus atšakoms. Jie neturėjo realios valdžios, bet už juos valdė emyrai iš vietinių genčių.
Beihajus
Beihajus arba Pakhojus – prefektūros lygio miestas Kinijos Liaudies Respublikos pietryčiuose, Guangsi provincijoje, prie Pietų Kinijos jūros įlankos kranto. Svarbus jūrų uostas. Yra oro uostas, geležinkelio stotis. Laivų statybos pramonė, žuvies ir kitų jūros gerybių perdirbimas, džiuto pramonė. Kurortas (pajūrio paplūdimiai).
Skaičiavimo metodai
Skaičiavimo metodai – viena iš matematikos sričių, nagrinėjanti apytikslio skaičiavimo algoritmus įvairiems matematiniams uždaviniams spręsti. Šiais laikais tokie skaičiavimai paprastai atliekami kompiuteriais.
Shimizu S-Pulse
„Shimizu S-Pulse“ – Japonijos futbolo klubas iš Šidzuokos.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1991 m.
Aprangų pokyčiai
{| class="wikitable" style="text-align:center;" ! 🇩🇪 Puma (1992–iki šiol), 🇯🇵 Mizuno (1993–1996)
Sezonai
Šaltiniai:
Sudėtis
Atnaujinta; 2019 m. rugsėjo 6 d.
FC Dila Gori
Gorio „Dila“ – Gruzijos futbolo klubas iš Gorio.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1949 m. Nepriklausomybės metais rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
2015 m. tapo šalies čempionais.
Tiera Firmė
thumb|270px|Tiera Firmė XV a. pradžioje
Tiera Firmė ( – „tvirta žemė, sausuma“) – Centrinės Amerikos pietrytinių pakrančių bei Pietų Amerikos šiaurinių pakrančių pavadinimas Amerikos kolonizavimo pradžioje.
Monique Covet
Monika Kovet (tikrasis vardas – Monika Visi; g. 1976 m. liepos 14 d. Budapeštas) – iš Vengrijos kilusi buvusi pornografinių filmų aktorė.
Tiera Firmė
Rytų Venesuela buvo pirmasis Tiera Firmės regionas, kurį pasiekė ispanų konkistadorai. 1498 m. Kristupas Kolumbas ištyrinėjo Parijos įlanką ir kraštą pavadino „Malonės Žeme“ (tierra de gracias) dėl draugiškų indėnų ir gražių kraštovaizdžių. Toliau keliautojas pasiekė Orinoko deltą ir, nustebintas gėlo vandens gausos, įplaukė giliau į žemyną. Vėliau kolonizacija susitelkė į Urabos įlanką. Ten įkurta Santa Marija la Antigva del Darjeno kolonija.
Monique Covet
Biografija
Nuo 16 metų Monika dirbo modeliu gimtojoje Vengrijoje. 1995 m. ji atvyko į Paryžių, tikėdamasi čia sulaukti geresnių pasiūlymų. Modelių agentūra, į kurią ji kreipėsi, per klaidą nukreipė Moniką į kompanijos „Private Media“, kuriančios pornografinius filmus, atranką. Čia ji susipažino su režisieriumi Pierre Woodman, iš kurio sulaukė pasiūlymo filmuotis. Pirmasis epizodas vėliau pateko į rinkinį „Private Video Magazine 21”.
Tiera Firmė
Tiera Firmė palaipsniui buvo padalinta į atskiras provincijas:
Monique Covet
Biografija
1995-1998 m. Monika gyveno Vokietijoje, kur buvo pasirašiusi sutartį su kompanija „Helen Duval”. Šią buvo įkūrusi iš Olandijos kilusi pornografinių filmų aktorė Helen Duval ir vokietis prodiuseris Oliver Chezc. 1995 m. po kivirčo Duval paliko kompaniją ir Monika tapo kompanijos veidu.. Kurį laiką ji net buvo painiojama su Helen Duval, nors pati šiuo vardu niekad neprisistatydavo. 1998 m. ji ne itin gražiai išsiskyrė su kompanija ir trečiuoju „Helen Duval” veidu tapo Drew Berrymore.
1998-2001 m. Monika turėjo sutartį su kompanija „Private Media Group”. Šiai pasibaigus, ji susidomėjo gimnastika ir jodinėjimu. 2003 m. ji pasirašė sutartį su „Boss Films”, o po metų liovėsi filmuotis ir įkūrė savo kompaniją „Monique Covét Group“ bei kurį laiką rengdavo kassavaitinius erotinius pasirodymus viename Budapešto restoranų.
Jankauskienė
Jankauskienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Jankauskas.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Raimondas Vilčinskas
Raimondas Vilčinskas (g. 1977 m. liepos 5 d. Panevėžyje) – Lietuvos dviratininkas, 1996 m. ir 2004 m. vasaros olimpinių žaidynių dalyvis.
Biografija
Gimė 1977 m. liepos 5 d. Panevėžyje. Lietuvos dviračių čempionato atskiro starto rungties laimėtojas: 1997, 1998, 2002 m., antros vietos laimėtojas 2003 m. ir trečios vietos laimėtojas 1999 metais. 2004 m. vasarį Maskvoje vykusiame pasaulio treko taurės pirmajame etape kartu su Aivaru Baranausku, Linu Balčiūnu ir Tomu Vaitkumi užėmė 1 vietą. Dalyvavo 2004 m. vasaros olimpinių žaidynių komandinio persekiojimo treko varžybose, kur užėmė 8 vietą.
Automobiliniai kilimėliai
thumb|Guminiai automobiliniai kilimėliai Automobiliniai kilimėliai – specialiai automobiliams pagaminti kilimėliai, skirti apsaugoti automobilio saloną nuo purvo, drėgmės ir korozijos.
Pagrindinis tikslas, kuriam skirti automobiliniai kilimėliai, yra palaikyti švarą automobilio salone. Dauguma automobilinių kilimėlių gali būti lengvai išimami iš automobilio salono, kad juos išvalyti ar pakeisti. Kai kurie automobiliniai kilimėliai prie salono dugno tvirtinami specialiais fiksatoriais, kad tvirčiau laikytųsi jiems skirtoje vietoje.
Apžvalga
thumb|Automobiliniai kilimėliai automobilyje Automobiliniai kilimėliai yra automobilio interjero aksesuarai, kurie dažniausiai būna įsigyjamo automobilio komplektacijoje ir yra tiekiami automobilio gamintojo. Tačiau įsigyjant automobilį ne iš oficialaus atstovo, kartais automobiliniai kilimėliai į jo komplektaciją neįtraukiami. Automobiliniai kilimėliai, kaip automobilio aksesuaras, atsirado prieš daug metų.
Kartais automobiliniai kilimėliai gaminami paaukštintais kraštais, kurie juosia visą kilimėlio kraštą, tarsi vonelės. Tokie kilimėliai žymiai geriau apsaugo automobilio interjerą nuo purvo bei drėgmės ir kartais vadinami modelinėmis vonelėmis.
Medžiagos
thumb|Tekstiliniai automobiliniai kilimėliai Automobiliniai kilimėliai dažniausiai būna dviejų tipų – guminiai arba tekstiliniai. Tekstiliniai nuo guminių skiriasi keletu savybių, todėl palyginus vienus su kitais galima pastebėti tiek pranašumų, tiek ir trūkumų. Tekstiliniai kilimėliai vertinami dėl kuriamo jaukumo ir prabangos įspūdžio, tačiau guminiai automobiliniai kilimėliai patvaresni ir tinkamesni didelėms apkrovoms. Nors dažniausiai guminiai automobiliniai kilimėliai būna vienspalviai, dauguma gamintojų ant kilimėlių uždeda spalvotą emblemą, savo logotipą arba prekės ženklą. Tai taip pat galioja ir tekstiliniams kilimėliams. Pastarieji taip pat gali pasiūlyti pirkėjui platesnę spalvų gamą. Automobiliniai kilimėliai taip pat gali būti universalūs, tinkami daugeliui automobilių modelių, arba modeliniai. Pastarieji gaminami konkrečiam automobilio modeliui pagal jo dugno formą.
Kai kurie automobilių kilimėliai gaminami su mažais dygliukais apatinėje pusėje. Šie dygliukai pagerina kilimelio sukibimą su automobilio salono dugnu ir apriboja kilimėlių slidinėjimo galimybę.
Ima populiarėti namudiniai, rankų darbo automobilinai kilimėliai, kurie dažnai gaminami iš kiliminės dangos išpjaunant reikiamos formos kilimėlius ir apsiuvant kraštus, tačiau guminiai automobiliniai kilimėliai vis dar laikomi vienu iš saugiausių pasirinkimų. Taip pat populiarėja automobiliniai kilimėliai, pagaminti iš odos, kuri dažniau naudojama sėdynių ir salono apmušalams, tačiau odiniai automobiliniai kilimėliai dažnai būna daug brangesni.
Reguliavimas
JAV automobiliniai kilimėliai, gaminami automobilio gamintojo, privalo atitikti valstybinių institucijų keliamus reikalavimus. Tai ypatingai tapo aktualu po „Toyota“ automobilių atšaukimų dėl saugumo. Šie reikalavimai skirti produktų kokybės bei saugumo užtikrinimui. Keliamais reikalavimais ribojamos kai kurios automobilinių kilimėlių savybės, tokios kaip kvapas, tvirtumas, savybių praradimas skirtingose temperatūrose ir kita.
Vis labiau populiarėja automobiliniai kilimėliai su papildomomis saugumo sistemomis, dažniausiai gaminami automobiliniai kilimėliai turi neslidžią apačią bei papildomą medžiagos pastorinimą ties vairuotojo kulnais.
Rinkos pokyčiai
Originalios įrangos gamintojai pradeda diegti tiekimo grandines iš trečių šalių, norėdami sumažinti kainas ir padidinti užimamos rinkos dalį.
Atšaukimai
2007 m. rugsėjo 26 d. buvo atšaukti Toyota padidinto tvirtumo automobiliniai kilimėliai. Tuomet iš rinkos gamintojas susigrąžino 55 000 komplektų Toyota Camry bei Lexus ES 350 sedanų. Atšauktieji automobiliniai kilimėliai buvo iš papildomo „bet kokio-oro“ komplekto. Paskelbta atšaukimo iš rinkos priežastis buvo rizika nepritvirtintiems kilimėliams nuslysti į priekį dėl ko galėdavo užstrigti akseleratoriaus pedalas.
2009 m. rugpjūčio 28 d. dviejų automobilių eismo įvykis San Diego mieste JAV pražudė keturis žmones, važiavusius gamintojo atstovo suteiktu Lexus ES 350. Automobilyje buvo naudojami originalūs guminiai automobiliniai kilimėliai, skirti Lexus RX 400h, kurie nebuvo tinkamai pritvirtinti nei vienu iš dviejų fiksatorių. Autoįvykio tyrimo metu automobilio borto kompiuteris parodė, jog prieš įvykį buvo smarkiai stabdoma, o tuo pat metu akseleratoriaus pedalas buvo užstrigęs nuspausto padėtyje. Tyrimo ataskaitoje teigiama, jog akseleratoriaus lankstui neužteko jėgos atstatyti pedalą į neutralią padėtį dėl kliūties, o automobilyje buvo nepakankamai informacijos apie avarinį sustojimo būdą. Tyrėjai taip pat iš automobilio išmontavo akseleratoriaus pedalą, kuris vis dar tebebuvo užstrigusioje padėtyje kartu su guminiu automobilio kilimėliu.
Kajetonas Sklėrius
Kajetonas Sklėrius (1876 m. liepos 27 d. Kunigiškiuose, Aluotų valsčius, Vilkmergės apskritis, Rusijos imperija – 1932 m. sausio 14 d. Kaune, palaidotas Petrašiūnų kapinėse) – dailininkas tapytojas, skulptorius, pedagogas, moderniosios lietuvių akvarelės pradininkas. Slapyvardžiai: Šklėris, Šklėrius, Šklerys.
Biografija
Gimė daugiavaikėje pasiturinčio valstiečio šeimoje. Broliai: Alfonsas Sklėrius (1890–1943) – kariškis ir dailininkas, Povilas Sklėrius (1898–1979) – mokslininkas, inžinierius-melioratorius, sesuo Emilija Sklėriūtė-Nakienė.
1886–1890 m. mokėsi Kunigiškių pradžios mokykloje. 1896 m. baigė šešias Panevėžio gimnazijos klases. 1896–1903 m. studijavo Peterburgo barono A. Štiglico taikomosios dailės (techninio piešimo) mokykloje ornamentiką ir kompoziciją, bet pasirinko skulptoriaus specialybę, baigė M. Čižovo skulptūros studiją. Gavo stipendiją kaip vienas iš gabiausių studentų. Studijuodamas 1902 m. vasarą dirbo prie restauruojamų Vilniaus Šv. Petro ir Povilo bažnyčios skulptūrų.
1903 m. gyveno Vilniuje. 1904–1915 m. dirbo piešimo ir braižybos mokytoju Liepojos gimnazijoje ir komercinėje mokykloje. Mokytojaudamas dalyvavo lietuvių teatro mėgėjų spektakliuose, piešė dekoracijas. 1909 m. lankė pedagogikos ir eksperimentinės psichologijos kursus Peterburge. Susidomėjo akvarelės technika, apie 1910 m. pradėjo intensyviai tapyti.
1912 m. lankėsi Belgijoje, Prancūzijoje, Šveicarijoje, aplankė Paryžiaus muziejus, susižavėjo prancūzų impresionizmu. 1912 m. Liepojoje surengė pirmąją dailės darbų parodą. 1916–1917 m. gyveno Petrograde, domėjosi grupės „Mir iskusstva“ veikla. 1917 m. Voronežo liaudies mokytojų kursuose dėstė piešimo metodiką. 1918 m. trumpai vadovavo Talino technikos mokyklos skulptūros studijai. thumb|left|250px|Trečiasis ministrų kabinetas su Lietuvos Valstybės Tarybos ir Amerikos pagalbos misijos nariais. Kaunas, viešbutis "Metropolis", 1919 m. iš kairės: pradedant antru - K. Šklėrius, V. Petrulis, L. Noreika, A. Merkys, J. Šimoliūnas, Bartuška, J. Šaulys, A. Stulginskis, Šimkus. antras iš dešinės P. Dovydaitis. 1918 m. grįžo į Lietuvą, dirbo lietuvių karo pabėgėlių stovyklos Baranovičiuose (Baltarusija) viršininku. 1919 m. Lietuvos Respublikos socialinės apsaugos ministerijos Maitinimo departamento direktorius (Kaune), vėliau – Kauno miesto ir apskrities viršininkas. 1921–1922 m. dirbo Maskvoje, Lietuvos Respublikos atstovybėje. Ten susibičiuliavo su lietuvių kilmės poetu Jurgiu Baltrušaičiu, o per jį susipažino su Fiodoru Šaliapinu, Vladimiru Majakovskiu, Sergejumi Jeseninu, Isadora Duncan.
Lietuvos meno kūrėjų draugijos paskirtas, 1922–1923 m. vadovavo naujai įkurtai Čiurlionio galerijai. 1922–1932 m. Kauno meno mokykloje dėstė skulptūrą, piešimo metodiką ir akvarelę. Iki 1928 m. vadovavo specialiajai skulptūros studijai. 1925–1929 m. Kauno meno mokyklos direktorius. Reformavus Meno mokyklą, dėstė bendrajame skyriuje akvarelę, piešimą ir piešimo metodiką.
Netikėtai mirė 1932 m. sausio 14 d. Kaune. Mirties priežastimi laikomas širdies sustojimas.
Kūryba
thumb|right|260px|Alegorinė kompozicija Lietuvos banko Kaune frontone, vaizduojanti Lietuvos karį, valstietes ir darbininką K. Sklėriaus kūryba, trukusi vos du dešimtmečius, užima svarbią vietą lietuvių dailės istorijoje. Dailininko akvarelinę kūrybą galima skirstyti į tris etapus: ankstyvąjį (1906–1913), brendimo ir ieškojimų (1914–1923) ir brandųjį (1924–1931). Ypač vertinami trečiojo dešimtmečio pabaigos ir paskutinių dvejų K. Sklėriaus gyvenimo metų paveikslai: impresionizmo ir realizmo bruožų turintys Baltijos pajūrio vaizdai, Šveicarijos, Italijos ir Prancūzijos vietovių peizažai bei tarpukario Kauno moterų portretai.
1929 m. ir 1936 m. Kaune surengė kūrinių parodas. Žymiausi darbai: peizažai „Laivelis“ (1924 m.), „Gluosniai“, (1927 m.), „Vakaras Zarasuose“ (1928 m.), „Kapris. Laivelių prieplauka“ (1929 m.), „Žiema Kaune“ (1931 m.), portretai „Sesuo esto“ (1916 m.), „Žmona“ (1926 m.), „Mergaitė“ (1931 m.), kompozicijos „Parke“ (1914 m.), „Bažnyčioje“ (1930 m.). Apie 400 dailininko darbų saugoma Nacionaliniame M. K. Čiurlionio dailės muziejuje.
Atminimo įamžinimas
miniatiūra|180px|right|Antkapinis paminklas Kajetonui ir Alfonsui Sklėriams
Mironas
Mirono vardu žinomas V a. pr. m. e. gyvenęs Sen. Graikijos skulptorius Mironas (skulptorius)
Kanda Masaaki
Kanda Masaakis (g. 1951 m. spalio 1 d.) – Japonijos politikas, nuo 1999 m. – Aičio prefektūros gubernatorius.
Balsvoji kupstabudė
Miškai, parkai, retai sodai, pakelės, pamiškės, grioviai. Ruduo. Vaisiakūniai balti, tamprūs, lakšteliai priaugtiniai.
Vaisiakūniai vidutinio dydžio, retai dideli, balti. Kepurėlė užauga iki 9 cm skersmens, plonamėsė, matinė, įdubusi. Lakšteliai balti, kreminiai, priaugtiniai. Kotas iki 12 cm ilgio ir 2 cm storio, kietas, pamatinė dalis nusmailėjusi. Trama plona, aštroko, nemalonaus kvapo ir skonio. Sporos 5,5–7×3–4,5 μm.
Kartais auga ir po keliasdešimt vaisiakūnių. Ankstesnėje literatūroje buvo rašoma, kad valgoma, o pastaruoju metu nustatyta kenksmingų medžiagų ir maistui nerekomenduojama. Gana dažna.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 160 psl.
Ąžuolija (Pajūris)
Ąžuolija – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, šalia Pakisio kaimo, dešiniajame Kisės upelio krante. Aukščiausia kaimo vieta – 92,6 m.
Žemaitkiemis (Birštonas)
Žemaitkiemis – kaimas Birštono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Birštono vienkiemio, dešiniajame Nemuno krante. Praeina kelias.
Skylė (filmas)
Skylė – 2001 m. JK režisieriaus Niko Hemo  filmas pagal Gai Berto  romaną „Po skylės“. Peržiūros amžiaus riba : N-18.
Filmo premjera įvyko 2001 m. balandžio 20 d. JK.
Siužetas
Liza įsimylėjusi geidžiamiausią privačios mokyklos vaikiną Maiką. Šią paslaptį žino tik Lizos draugas Martinas, kuris jai pasiūlo planą. Įkalbėjusi keletą bičiulių, Liza galėtų tris dienas praleisti apleistoje šachtoje. Galbūt Maikas dėl jos pames galvą. Po kelių dienų iš šachtos išėjo tik viena Liza. Išsiaiškinti, kas iš tikrųjų įvyko, bando policijos psichologė, gydytoja F. Horvard.
Pirmas Lizos pasakojimas: Liza pasakoja, kad ji įsimylėjo Maiką Stilą. Artėjo diena, kai mokyklos mokiniai turėjo pasirinkti: vykti pas tėvus arba į trijų dienų turistinį žygį po Velsą. Džefis, Frenki ir Maikas nenorėjo niekur išvykti, tad paprašė Martino ir šis suklastojo mokyklos duomenų bazę taip, kad atrodytų, kad šie išvyko į namus pas tėvus, o tėvai manytų, kad išvyko į žygį. Niekas neturėjo pasigesti jų tris dienas, kurias praleido apleistoje antrojo pasaulinio karo slėptuvėje. Visus keturis Martinas užrakino šachtoje, bet kai praėjo trys dienos, jis nepasirodė ir jų neišleido. Po kelių dienų šachtos liukas kažkaip atsidarė ir jie visi išėjo į lauką.
Policija žino, kad šis pasakojimas yra netiesa. Iš tikrųjų yra trys lavonai. Galbūt ilgas Lizos buvimas šachtoje paveikė jos psichiką, todėl klaidingai prisimena. Tuo metu Martinas yra sulaikomas ir apklausiamas Dominikos Respublikoje, kur jis kartu su tėvais atostogauja. Jis neprisiima sau kaltės ir pasakoja visiškai kitokią istoriją.
Martino pasakojimas: Frenki ir Liza buvo geriausios draugės. Kai išaiškėjo, kad Maikas susipyko su savo drauge, Liza pradėjo galvoti, kaip atkreipti Maiko dėmesį. Kartu su Frenki jos nusprendė tris dienas praleisti šachtoje, kurios raktą turėjo Martinas. Į jų ypatingą vakarėlį Frenki pakvietė Džefą, kuris turėjo pakviesti ir Maiką. Taip visi keturi nusileido į šachtą.
Antras Lizos pasakojimas: Liza pasakoja, kada suprato, kad Martinas šachtos neatrakins. Šachtoje jie surado paslėptus mikrofonus. – taip Martinas galėjo klausytis, kas vyksta šachtoje. Suvaidinę Frenki ligą ir tarpusavio konfliktą, jie apgavo Martiną ir šis išleido juos iš šachtos.
Bet policija šachtoje mikrofonų neranda. Martinas paleidžiamas ir jis ateina pas Lizą į namus. Liza pabėga nuo jo, bet jie susitinka prie ežero užtvankos. Įsiplieskia ginčas, Martinas priekaištauja Lizai, kad ši pakišo jį policijai.
Trečias Lizos pasakojimas: Liza paprašo policijos, kad atvežtų ją į šachtą, kad galėtų viską prisiminti. Čia ji pasakoja, kas vyko iš tikrųjų. Martinas jų neužrakino. Raktą nuo šachtos turėjo Liza. Kai Maikui pasidarė nuobodu ir jis panoro išeiti, Liza slapčia užrakino liuką. Pirmai blogai pasidarė Frenki. Ji sirgo bulimija ir prasidėjo kraujavimas skrandyje. Staiga Frenki miršta. Kitus vargina karštis ir baimė. Kai Džefas slapta atidarė paslėptą gazuoto vandens butelį, Maikas ėmė daužyti Džefo galvą į betoną ir šis mirė. Naktį Liza slapta bandė atidaryti šachtos liuką, bet Maikas pamatė ir Liza prisipažįno, kad turi raktą. Maikas lipo kopėčiomis iš šachtos, bet jos neišlaikė jo ir Maikas nukrito ant betoninių grindų ir žuvo.
Netikėtai šachtoje pasirodo kiti policijos darbuotojai. Liza šaukia, kad Horvard prievarta ją čia atvedė. Tai rimtas nusižengimas. Greitai Martino kūnas randamas ežere. Liza nustūmė jį nuo užtvankos. Viskas atrodo taip, kad Martinas kaltas ir nusižudė pats. Horvard supranta, kad niekas nepatikės, kad Liza nužudė savo draugus, nes svarbiausi liudininkai negyvi.
Aktoriai
ir kt.
Žvaigždžių karai: epizodas II – klonų ataka
Žvaigždžių karai: epizodas II – klonų ataka  – antrasis „Žvaigždžių karų“ sagos epizodas. Kino ekranuose pasirodė 2002 m. gegužės 16 d. Režisierius Džordžas Lukasas.
Apie filmą
Pagrindiniai filmavimo darbai vyko „20th Century Fox“ studijose Australijoje, taip pat Tuniso dykumose, Ispanijoje ir Italijoje nuo 2000 m. liepos 26 d. iki rugsėjo 20 d.
Buvo giriamos filmo veiksmo scenos bei specialieji efektai, tačiau kritikuoti personažai ir dialogai. Nemažai kritikos kliuvo aktoriams, ypač Christensenui ir Portman.
Filmas uždirbo 684,2 mln. JAV dolerių visame pasaulyje. Tai buvo vienintelis „Žvaigždžių karų“ sagos filmas, kuris netapo pelningiausių metų filmu. „Klonų ataką“ pralenkė „Žmogus voras“ ir „Žiedų valdovas – dvi tvirtovės“.
Siužetas
Galaktinėje Respublikoje krizė: plečiasi separatistinis judėjimas, kuriam vadovauja buvęs džedajus grafas Dūku. Senatorė Padmė Amidala, buvusi Nabu karalienė, grįžta į Galaktikos Senatą pasiūlyti balsuoti prieš Respublikos armijos sukūrimą, nors džedajų ir nebepakanka išlaikyti taikai galaktikoje. Jai atvykus į Koruskantą, ji vos išvengia pasikėsinimo į jos gyvybę. Kancleris Palpatinas reikalauja, kad ją prižiūrėtų džedajus Obi-Van Kenobis ir jo mokinys Anakinas Skaivokeris. Tačiau naktį galvų medžiotoja (samdoma žudikė) dar sykį pasikėsina į Padmės gyvybę, bet ji yra nužudoma Obi-Vanui ir Anakinui nespėjus jos pagauti ir sužinoti, kas buvo pasikėsinimo užsakovas. Džedajų taryba paveda Obi-Vanui išsiaiškinti, kas užsakė žmogžudystę. Anakinui paskiriama užduotis saugoti Padmę ir palydėti ją į Nabu. Anakinas džiaugiasi galėsiąs pagaliau priimti sprendimus pats, bet Obi-Vano kišimosi. Džar Džar Binksas perima Padmės senatoriaus teises.
Obi-Vanas sužino apie paslaptingą planetą Kamino, kurios nėra Respublikos archyvuose. Radęs planetą, čia sužino, kad Respublikai kuriama klonų armija. Jam pasakoma, kad armiją maždaug prieš dešimt metų užsakė džedajus, vardu Saifo Diasas, kuris mirė kaip tik tuo metu. Klonų prototipas buvo galvų medžiotojas Džango Fetas. Obi-Vanas susitinka su Džango Kamine ir numano, kad tai jis yra tas pats ieškomas žudikas. Ant jo laivo Obi-Vanas pritaiso sekimo prietaisą ir nuseka paskui jį į Džeonozės planetą.
Tuo metu Anakinas ir Padmė leidžia kartų laiką Nabu. Anakinas prisipažįsta Padmei ją mylįs. Padmė neatsako tuo pačiu, paaiškina, kad jiems negalima būti kartu: ji – senatorė, o jis – būsimasis džedajus. Anakiną kankina sapnai apie pavojun pakliuvusią motiną. Jis prikalbina Padmę drauge vykti į Tatuiną. Ten jis sužino, kad motiną prieš mėnesį pagrobė. Anakinas randa ją silpną ir išsekusią, ji miršta jo rankose. Pagautas įniršio, Anakinas išžudo pagrobėjus ir parneša motinos kūną namo palaidoti.
Tuo metų Džeonozėje Obi-Vanas sužino, kad grafas Dūku ir Njutas Ganrėjus sukūrė naują droidų armiją ir kad būtent Ganrėjus užsakė nužudyti Padmę. Obi-Vanas perduoda informaciją džedajų tarybai, tačiau jį sugauna priešai. Džedajus Meisas Vindu drauge su džedajų komanda keliauja į Džeonozę. Tuo metu Binksas prašo, kad kancleriui Palpatinui būtų suteiktos išskirtinės kritinės situacijos teisės, kurias turėdamas jis galėtų pasiųsti naujai surastą klonų armiją į mūšį.
Džeonozėje grafas Dūku įkalbinėja Obi-Vaną prisijungti prie jo ir pareiškia, kad Senatą dabar kontroliuoja Dartas Sidijusas. Obi-Vanas nenori juo tikėti: juo nuomonę džedajai žinotų, jei taip būtų.
Išgirdę, kad Obi-Vanas papuolė į bėdą, Anakinas ir Padmė atvyksta į Džeonozę, tačiau juos taip pat sučiumpa. Su Obi-Vanu jie susitinka arenoje, kur juos pasiunčia egzekucijai. Kaunantis su trimis monstrais, atvyksta Meisas Vindu ir džedajai. Vyksta aršus mūšis su droidų armija, kuriame krenta daug džedajų. Kai jau atrodo, kad džedajai pralaimėjo, atvyksta Magistras Joda su naująja Respublikos klonų armija. Prasideda mūšis tarp Respublikos klonų ir separatistų droidų armijų.
Grafas Dūku mėgina pabėgti, bet Obi-Vanas ir Anakinas jį suseka ir stoja į kovą su juo. Anakinas kaunasi pirmas, tačiau Dūku jį nusviedžia Jėgos žaibais. Nei Obi-Vanas, nei Anakinas negali pasipriešinti Dūku. Obi-Vanas sužeidžiamas, o Anakinui nukertama dešinė ranka. Pasirodo Joda ir kaunasi su Dūku. Dūku pabėga su naujo ginklo – „Mirties žvaigždės“ – planais. Jis susitinka su Dartu Sidijumi, kuris teigia esąs patenkintas, kad karas prasidėjo kaip planuota.
Nabu planetoje Anakinas ir Padmė slapta susituokia.
Aukštojas
thumb|250px|Regykla ant Aukštojo thumb|250px|Aukštojo kalno akmuo, kuris suapvalina kalno aukštį iki 294 m
Aukštójas (arba Aukštàsis kálnas) – kalva, esanti Juozapinės kaime, ~24 km į pietryčius nuo Vilniaus, netoli Baltarusijos sienos, 3,5 km į pietvakarius nuo Medininkų, Medininkų aukštumos moreniniame masyve, Juozapinės draustinyje. Aukštojas yra aukščiausias Lietuvos taškas. Aukštis virš jūros lygio 293,84 m. Aukštį 2004 m. nustatė Vilniaus Gedimino technikos universiteto specialistai. miniatiūra|160px|left|Geodezinis taškas šalia memorialinio akmens, 2016 m.
Kalno paviršius suformuotas per priešpaskutinį ledynmetį. Suklotas iš moreninio priemolio ir priesmėlio su žvirgždo, gargždo ir riedulių priemaiša. Kalno šiaurinis ir rytinis šlaitai lėkšti, o pietinis ir vakarinis statesni, suraižyti raguvų. Priklauso Juozapinės valstybiniam germorfologiniam draustiniui (251 ha).
Vardas kalvai suteiktas 2005 m. lapkričio 18 d. (Vilniaus rajono savivaldybės tarybos sprendimu Nr. T3-329, kuriame rašoma: „Patvirtinti Lietuvos Respublikos aukščiausios žemės paviršiaus vietos (293,84 m virš jūros lygio), esančios Juozapinės k., Medininkų sen., Vilniaus r., pavadinimą – Aukštojas.“), „nukarūnuojant“ iki tol aukščiausia Lietuvos kalva laikytą Juozapinės kalną (292,90 m). Aukštojas – vyriausio baltų dievo vardas.
Adrianas VI
Adrianas VI (, tikrasis vardas Adriaan Florenszoon Dedel Boeyens 1459 m. kovo 2 d. Utrechtas – 1523 m. rugsėjo 14 d. Roma) – Romos katalikų bažnyčios popiežius nuo 1522 m. sausio 9 d. (konsekruotas 1952 m. rugpjūčio 31 d.) iki mirties. Pasirašinėjo taip pat Adriaan Florisz, A. Florisz Boeyens, A. Florens. Laikomas pirmuoju ir vieninteliu olandų kilmės popiežiumi. Kadangi iki XVI a. tuometinių Nyderlandų žemių gyventojų nacionalinis identitetas nebuvo išsikristalizavęs, popiežius Adrianas VI neretai įvardijamas vokiečių tautybės popiežiumi. Paskutinis popiežius ne italas iki 1978 m., kai popiežiumi buvo išrinktas lenkas Jonas Paulius II.
Biografija
1507 m. paskirtas būsimojo Šv. Romos imperijos imperatoriaus Karolio V auklėtoju. 1516 m. konsekruotas Tortosos vyskupu. Nuo 1517 m. Aragono ir Navaros kardinolas, titulinis Šv. Jono ir Pauliaus kardinolas. Nuo 1518 m. Kastilijos ir Leono kardinolas ir inkvizitorius.
thumb|left|Adriano VI antkapis Santa Maria dell'Anima vokiečių bažnyčioje Išrinktas popiežiumi siekė reformuoti Bažnyčią, sumažinti perdėtą bažnytinę prabangą. Atsisakė dėvėti brangakmeniais puoštus liturginius drabužius, reformavo aukštųjų dvasininkų gyvenimą, popiežiaus rūmuose panaikino perteklines tarnystes. Pasisakė prieš simoniją ir nepotizmą, stengėsi suvienyti krikščionis prieš gresiantį Osmanų imperijos antpuolį.
Kovojo su reformacija, pasmerkė Martyno Liuterio raštus. Jo iniciatyva Lietuvos didysis kunigaikštis ir Lenkijos karalius Žygimantas Senasis 1523 m. išleido ediktą prieš evangelikus liuteronus. Adrianas VI buvo nemėgiamas Romos gyventojų, ypač už abejingumą menams, laikytas „svetimu“ Romai, užsieniečiu. Palaidotas Romos Santa Maria dell'Anima bažnyčioje.
BIMSTEC
Nariai
Organizaciją sudaro septynios šalys:
Vadovavimas
Organizacijai vadovaują šalys pagal abėcėlinę tvarką:
Airijos vėliava
Airijos vėliava – vienas oficialių Airijos valstybės simbolių. Trispalvė vėliava – stačiakampis audeklas, susidedantis iš trijų lygių vertikalių spalvų juostų: žalios, baltos ir oranžinės
Pirmą kartą ši vėliava panaudota Paryžiuje 1848 metais. Ši vėliava tapo Airijos Laisvosios Valstybės vėliava 1922 metais.
Žalia spalva reiškia Airiją, dažnai vadinamą „žaliąja sala“ ir katalikybę, oranžinė spalva reiškia protestantizmą, balta spalva – taiką tarp abiejų konfesijų. Kita spalvų aiškinimo versija teigia, kad žalia reiškia „žaliąją salą“, balta – katalikus (popiežiaus rūbų spalva), oranžinė protestantus (ši spalva kilusi iš – Viljamo III Oraniečio – protestantų pradininko Britų salose).
Beišanas
Beišanas  – kalnynas Vidurinėje Azijoje, Kinijos Liaudies Respublikoje (Gansu), tarp Alašano dykumos ir rytinių Tianšanio pakraščių bei tarp Lobnoro įdubos ir Žošuji upės. Ilgis ~700 km. Aukštis siekia 2791 m. Sudarytas daugiausia iš metamorfinių ir kristalinių uolienų. Beišano kalnynas susideda iš luistinių gūbrių ir kalnagūbrių. Gausu eolinių darinių. Būdingos akmeningos dykumos ir pusdykumės, druskožemiai. Paviršinių vandenų nėra.
Medinos (Švenčionys)
Medinos – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 12 km nuo Adutiškio.
Orda Chanas
Orda Chanas, Orda Edženas (maždaug 1204-1280) – mongolų karvedys ir chanas, XIII a. valdęs rytinę Aukso Ordos dalį – Mėlynąją Ordą. Jis buvo Džuči sūnus ir Čingischano anūkas.
Apie Ordos biografiją yra labai mažai duomenų. Žinoma, kad jis dalyvavo Batijaus ir Subudajaus vadovaujamoje Mongolų invazijoje į Europą kaip vienas karvedžių. Kovėsi Legnicos mūšyje ir Mohi mūšyje.
Kadangi terminai „Mėlynoji Orda“ ir „Baltoji Orda“ istoriškai būdavo dažnai painiojami, kai kuriuose šiuolaikiniuose šaltiniuose galima rasti esą Orda Chanas valdęs Baltąją Ordą, tačiau ten turima omenyje Mėlynoji. Plačiau žiūrėkite Aukso Ordos pasidalijimas.
Apie jo žmoną ir palikuonis taip pat beveik nieko nežinoma. Vienas iš jo palikuonių galbūt buvo Tochtamyšas, tvirtai nėra žinoma. Taip pat, manoma, kad Urus Chanas buvo Ordos palikuonis, tačiau ir ši versija nėra vieningai pripažįstama istorikų, egzistuoja ir kitokios jo geneologijos versijos.
Mažieji Karpatai
thumb|250px|Migloje skendintys Mažieji Karpatai
Mažieji Karpatai  – kalnų masyvas vakarų Slovakijoje, Vakarų Karpatų kalnų grandinės dalis. Nusidriekę iš pietvakarių į šiaurės rytus ~100 km, nuo Bratislavos iki Nove Mesto prie Vaho, Dunojaus, Vaho ir Moravos tarpupyje. Šiaurėje pereina į Baltuosius Karpatus. Kalnai žemi, labai sudūlėję, aukštis tesiekia 768 m (Zarubų k.). Sudaryti iš smiltainio, dolomito, klinties. Gausu atodangų, urvų, krioklių.
Šlaituose auga mišrieji miškai, sudaryti daugiausia iš bukų, uosių, klevų ir liepų. Kalnuose įsteigtas Mažųjų Karpatų kraštovaizdžio draustinis. Išvystytas turizmas, yra daug pilių griuvėsių, lankymui pritaikytas Drinų urvas.
Kaxet'i T'elavi
Telavio „Kacheti“ – Gruzijos futbolo klubas iš Telavio.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1936 m.
2014 m. šis klubas nutraukė savo veiklą.
Kiauniai
Kiauniai arba  (, nuo 1938 m. liepos 16 d. Rodenheim, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Nesterovo rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Čistyjė Prudų kaimo gyvenvietės kaimas.
Džondžu
Istorija
Ankstyvuoju Samguk laikotarpiu Džondžu priklausė Mahan konfederacijai. 892–936 m. buvo tapęs Vėlyvosios Pekče sostine. Dabartinį miesto statusą įgavo 1949 metais.
Geografija
Džondžu yra Korėjos pusiasalio pietvakariuose, apie 40 km nuo Geltonosios jūros pakrantės. Nors pats miestas įsikūręs lygumoje, jį supa kalnai ir kalvos, ypač iš pietų ir rytų.
Kultūra
Džondžu garsėja savo istoriniais statiniais, kaip kad Džinbuk, Šilsang, Sungam, Namgo šventyklomis, XIV a. miesto vartais Pungnam, X a. buvusiais, tačiau iki šių laikų neišlikusiais Gionvon rūmais. Centre taip pat yra Hanok kaimas su daugiau nei 700 tradicinės architektūros pastatų.
Mieste yra valstybinis muziejus, kuriame galima pamatyti Pekče laikų eksponatus, popieriaus muziejus, muzikinis teatras ir daug kitų kultūrinių objektų.
Sportas
Džondžu mieste 2002 m. vyko XVII pasaulio futbolo čempionatas.
Simboliai
Miesto simbolis yra trys tradicinės sulankstomos vėduoklės: mėlyna, žalia ir oranžinė.
Amboštra
thumb|left|250px|Amboštra Amboštra  – miestas centriniame Madagaskare. Tai Amoron’i Mania regiono ir Fianarancoa provincijos sostinė. Mieste yra Fidelio Rakotonarivo vadovaujama vyskupystė. Amboštroje gyvena 33 500 gyventojų
FK Proleter Zrenjanin
Zrenianino „Proleter“ – buvęs Serbijos futbolo klubas iš Zrenianino.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1947 m. Klubas žaidė įvairiose buvusios Jugoslavijos futbolo lygose: tuometinėje Vojvodinos lygoje, vėliau Antroje lygoje ir Pirmoje Jugoslavijos lygoje.
1974–1975 m. sezone „Proleter“ klubas iškrito iš Pirmosios lygos. Sugrįžo į Pirmą lygą tik 1990–1991 metais, kur užėmė aukštą penktąją vietą.
Atsiskyrus Slovėnijai, Kroatijai, buvo suformuota naujoji Jugoslavijos Pirma lyga, kurios inauguracinis sezonas vyko 1992–1993 m. „Proleter“ futbolo klubas buvo vienas iš naujosios lygos klubų.
Bengbu
Bengbu arba Benbu, Bengpu, Bangbu – prefektūros lygio miestas Kinijos Liaudies Respublikos rytuose, Anhui provincijoje, prie Hvaihės upės, 135 km į šiaurę nuo Nandzingo. Svarbus transporto mazgas (geležinkelių stotis, upių uostas, perkėla). Žemės ūkio produkcijos perdirbimas (daugiausia augalinio aliejaus), metalurgijos, mašinų gamybos, tekstilės, chemijos, maisto pramonė.
Istorija
Bengbu nuo seno buvo svarbus upių ir sausumos transporto mazgas. Garsėjo perlų auginimu.
FK Proleter Zrenjanin
Istorija
Serbijos Pirmoje lygoje „Proleter“ klubas žaidė iki 2000 m., o vėliau iškrito į Antrą lygą, o 2002 m., jis iškrito į Trečiąją lygą. Po vieno sezono praleisto Trečioje lygoje sugrįžo į Antrąją lygą. Rungtyniavo du sezonus Antroje lygoje, o 2005 m. vėl iškrito į Trečią lygą.
Dėl sunkios finansinės padėties „Proleter“ vadovybė 2005 m. gruodžio 11 d. nusprendė uždaryti klubą, komandos buvo išformuotos.
2006 m. futbolo mokykla susijungė su „Buducnost“ iš Banatski Dvoro ir kartu įkūrė FC „Banat“. Naujasis klubas savo rungtynes ​​žaidė Zrenjanino miesto „Karadjordjevo“ parke esančiame „Proleter“ stadione.
Namakas (Pietų Korėja)
Namakas (hangul 남악리) – gyvenvietė Pietų Korėjoje, Muano apskrityje. Tapo Pietų Džolos provincijos administraciniu centru, 2005 m. nuo provincijos atskyrus Kvangdžu miestą.
Druskininkų miškų urėdija
miniatiūra|260px|right|[[Stogastulpis prie urėdijos]]
Druskininkų miškų urėdija − viena iš 42 Lietuvos miškų urėdijų, turto patikėjimo teise valdanti, naudojanti valstybinius miškus, vykdanti juose kompleksinę miškų ūkio veiklą. Urėdijos administracija įsikūrusi Druskininkuose, M.K. Čiurlionio g. 96.
Druskininkų miškų urėdija buvo įkurta 1951 m. gruodžio 15 d. 1972 m. pradėjo veiklą miško muziejus „Girios aidas“.
Urėdija valdo 27 000 ha valstybinių miškų. 12 000 ha miškų patenka į Dzūkijos nacionalinio parko ribas. Urėdijos teritorijoje yra 2 rezervatai, viso 1826 ha, 27 draustiniai, viso 4423 ha , 80 kertinių miško buveinių viso 370 ha.
Miškuose vyrauja pusamžiai medynai (55 %) ir jaunuolynai (20 %), brandūs sudaro 11 %.
Urėdijos teritorijoje yra trys valstybiniai draustiniai: Cimakavo valstybinis ornitologinis draustinis, Raigardo valstybinis kraštovaizdžio draustinis ir Druskininkų valstybinis botaninis draustinis.
Urėdijos valstybinius miškus administruoja 7 girininkijos.
Urėdijai 2003 metais suteiktas FSC sertifikatas, atnaujintas 2009 ir 2014 metais. FSC sertifikavimas yra nepriklausoma tarptautinė miškų ūkio vertinimo ir medienos gaminių kilmės žymėjimo sistema. Ji suteikia vartotojui garantijas, kad siūlomi produktai pagaminti griežtai laikantis tvaraus ir subalansuoto miškų ūkio principų.
Michael C. Hall
Jaunystė
Holas gimė Rolyje, Šiaurės Karolinoje. Jo motina, Janisė Staion Hol (Janice Styons Hall), yra Lees-McRae College koledžo konsultantė, o jo tėvas dirbo „IBM“. Holas yra vienturtis vaikas šeimoje, jo sesuo mirė kūdikystėje dar prieš jam gimus. Jo tėvas mirė 1982 m. nuo prostatos vėžio, kai jam buvo 11-a metų.
Holas lankė Reivenskrofto mokyklą (Ravenscroft School) Rolyje, ją baigė 1989 m. 1993 m. baigė studijas Erlhamo koledže, Ričmonde, Indianoje, ir planavo tapti teisininku. Vėliau įstojo į Niujorko universiteto Tišo menų mokyklą studijuoti vaidybos. Studijas baigė 1996 m.
Karjera
Nuo 1998 iki 2003 m. vaidino teatre. Alanui Bolui pradėjus rinkti aktorius savo draminiam televizijos serialui „Šešios pėdos po žeme“, Holui buvo pasiūlytas savo prigimtį slepiančio homoseksualo Deivido Fišerio vaidmuo. Jau po pirmo sezono Holo vaidmuo buvo įvertintas Emmy nominacija. Serialui įpusėjus, 2003 ir 2004 m., už vaidybą Holas pelnė Ekrano aktorių gildijos apdovanojimus.
2006–2013 m. Holas vaidino Showtime seriale „Deksteris“, kur jis suvaidino to paties kaip ir serialo vardo veikėją, kraujo dėmių specialistą, dirbantį Majamio metropoliteno policijos departamente, kuris dar negano to yra ir serijinis žudikas, naktimis medžiojantis nusikaltėlius.
Asmeninis gyvenimas
Holas buvo vedęs du kartus. 2003 m. susituokė su aktore Eimi Spenger (Amy Spanger). Judviejų santuoka truko dvejus metus. 2006 m. jie pasirašė skyrybų dokumentus.
Vėžys
2010 m. sausio 13 d. Holo agentas patvirtino, kad Holas gydėsi nuo Hodžkino limfomos. Viename interviu Holas išreiškė nusivylimą dėl sužinojimo, kad jam būnant 38-erių buvo diagnozuotas vėžys, kadangi jo tėvas nuo vėžio mirė būdamas 39-erių. Visgi jis džiaugėsi, kad vėžys buvo diagnozuotas ankstyvoje stadijoje, kadangi tai palengvino jo gydymą.
2010 m. balandžio 25 d. Karpenter pranešė, kad Holas pilnai pasveiko.
thumb|right|Holas San Diego „[[San Diego Comic-Con International|Comic-Con“ renginyje 2013 m.]]
Oberforšneideris
Oberforšneideris ( 'pagrindinis patiekalų pjaustytojas') – Rusijos imperatoriaus dvaro rūmininko laipsnis, įsteigtas 1856 m. rugpjūčio 30 d. Aleksandro II karūnavimo proga ir priskirtas Rangų lentelės II rangui.
Oberforšneideris lydėdavo prie imperatoriaus stalo nešamus patiekalus, eskortuojamus dviejų Kavalergardų pulko karininkų su apnuogintais palašais, mėsą supjaustydavo ir dėdavo į imperatorių poros lėkštes. .
Per visą laiką Rusijos dvare buvo 3 oberforšneideriai: N. Muchanovas (Н. А. Муханов), grafas S. Gendrikovas (С. А. Гендриков), kunigaikštis J. Urusovas (Ю. Д. Урусов).
Terata Sukeširo
Sukeshiro Terata (寺田 典城, g. 1940 m. birželio 19 d.) – Japonijos politikas, buvęs Akitos prefektūros gubernatorius.
Gamtos paveldo objektas
thumb|left|200px|[[Jungirio ąžuolas]] thumb|right|220px|[[Krokulės šaltinis]] thumb|220px|[[Olando kepurės skardis]] thumb|right|220px|Šaltinis [[Karalienės liūnas]]
Gamtos paveldo objektas – atskiras arba tankias grupes sudarantis kraštovaizdžio elementas, kuriam dėl jo vertės teisės aktais nustatytas specialus apsaugos ir naudojimo režimas.
Gamtos paveldo objektai yra:
Gamtos paveldo objektai skelbiami saugomais vadovaujantis Gamtos paveldo objektų vertinimo ir reikšmingumo nustatymo kriterijų aprašu. Vertingiausi gamtos paveldo objektai skelbiami gamtos paminklais. Gamtos paveldo objektų apsaugos ir tvarkymo ypatumus nustato Saugomų teritorijų įstatymas, Specialiųjų žemės naudojimo sąlygų įstatymas ir Gamtos paveldo objektų nuostatai.
Mantas Adomėnas
Mantas Adomėnas (g. 1972 m. spalio 1 d. Vilniuje) – Lietuvos filosofas, politinis veikėjas.
Biografija
1979–1990 m. mokėsi Vilniaus 41-ojoje vidurinėje mokykloje, 1990–1996 m. Vilniaus universiteto Filologijos fakultete studijavo klasikinę filologiją, 1996–2000 m. – Kembridžo universitete (Jungtinė Karalystė) filosofijos doktorantas, apsigynė daktaro disertaciją „Nature in Flux: Plato’s Reception of Presocratic Cosmological Theories“.
1999–2002 m. Demokratinės politikos instituto tarybos narys, 2000–2006 m. „Gonville & Caius College“ (Kembridžo universitetas) tikrasis narys ir dėstytojas. 2000–2004 m. Kembridžo universiteto Klasikinių mokslų fakulteto dėstytojas. 2002 m. Demokratinės politikos instituto Steigėjų tarybos narys. 2004–2006 m. Pilietinės visuomenės instituto tarptautinių programų direktorius. 2004–2008 m. Vilniaus universiteto Filologijos fakulteto docentas. 2006–2009 m. Demokratinės politikos instituto prezidentas.
2006–2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo pirmininko pavaduotojo Andriaus Kubiliaus patarėjas. 2006–2007 m. Lietuvos Respublikos Ministro Pirmininko sudarytos darbo grupės aukštojo mokslo reformos principams rengti narys. 1999–2003 m. Kembridžo universiteto Katalikų alumnų ir dėstytojų draugijos prezidentas, 2002–2004 m. Kembridžo universiteto Katalikų asociacijos tarybos narys, 2003–2004 m. Kembridžo universiteto Priežiūros tarybos narys. „European Ideas Network“ narys.
2008–2018 m. Tėvynės sąjungos – Lietuvos krikščionių demokratų narys. 2008–2020 m. Seimo narys. 2020–2023 m. Lietuvos Respublikos užsienio reikalų viceministras (iš pareigų pasitraukė po to, kai buvo sulaikytas neblaivus prie vairo).
Žmona Viktorija – antikvarė, interjero dizainerė.
Pranas Povilaitis
Pranas Povilaitis (gimimo ir mirties datos nežinomos) – Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1922 m. vasario 21 d. – 1922 m. birželio 16 d. Steigiamojo Seimo atstovas. Priklausė Lietuvos darbo federacijos frakcijai, įėjusiai į Lietuvos krikščionių demokratų partijos bloką.
Fundamento de Esperanto
miniatiūra|200px|Knygos viršelis Fundamento de Esperanto – L. L. Zamenhofo knyga, kuri buvo išleista 1905 m. pavasarį. 1905 m. rugpjūčio 9 d. pirmajame Pasauliniame Esperanto kongrese (Pajūrio Bulonėje, Prancūzija) ji buvo paskelbta oficialiu kalbos šaltiniu.
„Fundamento“ yra sudaryta iš keturių dalių: įvadas (Antaŭparolo), gramatika (Gramatiko), pratimų rinkinys (Ekzercaro) ir „Universalusis žodynas“ (Universala Vortaro). Beveik viskas, išskyrus įvadą, knygoje yra Zamenhofo ankstesni darbai.
„Fundamento“ gramatikos ir žodyno skyriai parašyti penkiomis kalbomis: prancūzų, anglų, vokiečių, rusų ir lenkų.
Kinijos kultūra
thumb|200px|Rankų darbo kiniška vaza Kinijos kultūros pasiekimai:
Didžioji kinų siena
Didžioji kinų siena – gynybinis įrengimas Kinijos šiaurėje ir šiaurės vakaruose, viena įspūdingiausių Kinijos įžymybių. Tai didžiausias statinys pasaulyje, manoma, kad sienos ilgis siekia apie 6350 kilometrų (pagrindinės sienos ilgis apie 2400 kilometrų ).
Imperatoriaus Cino kariuomenė
thumb|200px|Keramikinių kareivių armija Qin Shihuang (pirmasis Kinijos imperatorius) buvo palaidotas Šansi provincijoje maždaug 35 km į rytus nuo Xi'an miesto.
1970 m. šalia piramidės, kurioje palaidotas imperatorius atrasta visa keramikinių kareivių armija (terakota). Pirmasis Kinijos imperatorius juos čia užkasė, kad saugotų jo mauzoliejų (po piramide), kuris iki šiol nėra ištyrinėtas, ir kelią į pomirtinį gyvenimą.
Tuo metu Kinijoje žmonių aukojimas nebuvo įprastas reiškinys kaip kitose kultūrose, todėl vietoj gyvų žmonių kariuomenės, jis buvo palaidotas su simboline, realaus žmonių dydžio, kareivių terakota ir arkliais.
Tai pirmasis atvejis istorijoje, kai kažkas atrasta šalia piramidės (atkasti 8000 kareivių, išrikiuotų pagal to meto karines tradicijas).
Captain Toad: Treasure Tracker
Captain Toad: Treasure Tracker  – 2014 m. galvosūkių ir nuotykių kompiuterinis žaidimas, sukurtas Japonijos „Nintendo“ kompanijos ir išleistas „Wii U“ konsolei.
Žaidimas išplatintas 1,15 mln. kopijų tiražu. Kritikai vidutiniškai žaidimą įvertino 81 iš 100 balų vidurkiu pagal metacritic.com suvestinės duomenis.
2018 m. pristatyta žaidimo versija „Switch“ konsolei su papildomais lygiais iš „Super Mario Odyssey“ žaidimo.