cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paprastoji jonažolė
Alternatyvioji medicina
Išoriškai vartojama žaizdas gydanti, regeneraciją skatinanti priemonė. Nuoviru plaunamos pūlingos žaizdos, flegmonos, abscesai. Sergant stomatitu, skalaujama burnos ertmė.
Jonažolė šiek tiek mažina depresiją, baimę. Vartojama nerviniams ir su didele baime susijusiems kvėpavimo sutrikimams gydyti. Vienai antpilo porcijai reikia 1-2 arbatinių šaukštelių žolės. Gerti 2-3 kartus per dieną kelias savaites.
Gaiciūnai
Gaiciūnai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Pabaisko.
Istorija
Pokario metais apylinkėse veikė Didžiosios Kovos apygardos, A partizanų rinktinės, Alfonso Morkūno (Plieno) partizanų būrio partizanai.
Piščaco Kolonija II
Piščaco Kolonija II  – kaimas Lenkijos rytuose, Piščaco valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurės rytus nuo Piščaco, apie 23 km į rytus nuo Palenkės Bialos ir apie 102 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Atharvaveda
Atharvaveda  – Vedų religijos šventasis tekstas, ketvirtoji Veda, sukurta gerokai vėliau už kitas tris (Rigvedą, Samavedą, Jadžurvedą). Ilgą laiką apskritai nebuvo priskiriama vedoms ir dabar dalies hinduistų ortodoksų nelaikoma šriuti dalimi.
Atharvaveda pavadinta pagal ugnies žynius Atharvanus. Dar naudojami pavadinimai yra Ātharvāṅgirasa (pagal Atharvanus ir Angirasus), Bhrigvangirasa, Brahmaveda. Ši veda datuojama VIII–IX a. pr. m. e., tačiau jos dalys yra labai nevienodo senumo – vienos susidarė gan vėlai, o kitos gali siekti ankstyviausių Rigvedos himnų amžių.
Atharvavedoje pateiktos senovinės magijos žinios – užkeikimai, prašymai, ritualinės dainos, gydomieji užkalbėjimai ir kt. Priešingai nei kitos Vedos, Atharvaveda daugiausia skirta ne viešoms apeigoms, bet praktinėms šeimos, bendruomenės reikmėms. Šioje vedoje atsispindi įvairūs liaudies papročiai, kurie, kaip manoma, brahmanų perimti iš plačiosios visuomenės. Ypač Atharvaveda siejama su vratjų tauta, kuriai skirta visa 15-oji Atharvaveda. Vratjams asimiliavusis su kitais arijais, jų maginiai užkeikimai pateko į brahmanų luomo ritualus.
Yra žinomos 2 Atharvavedos redakcijos: Śaunakīya (AVS) ir Paippalāda (AVP). Jos skiriasi metrinės ir prozinės dalių santykiu. Nors Paippalāda tekstas senesnis, plačiau cituojama ir verčiama Śaunakīya. Šią redakciją sudaro 20 dalių (kāṇḍa), kuriose pateikiama 730 ištarmių (sūkta). Atharvavedos branduolį sudaro 1-7 dalys, kuriose būdingi trumpi užkalbėjimai. 8-12 Atharvavedos dalis sudaro ilgi, iki 20 posmų siekiantys užkalbėjimai. Visos kitos dalys, pradedant 13-ąja, skirtos konkrečioms temoms: vestuvėms, laidotuvėms, mirusiesiems, vratjų pašlovinimui ir kt. 20-oji kāṇḍa daugiausia atkartoja Rigvedos tekstus.
Greičiausiai dauguma Atharvavedos užkeikimų buvo atliekama drauge su ritualais, pvz., ligoniui duodant vaistus, įkuriant ugnį, panaudojant maginius tarpininkus (dievybes, amuletus, žmogaus, kurio link nukreiptas ritualas daiktus, plaukus ir pan.).
Atharvavedoje pateikiama atgailos ritualų, užkeikimų, vestuvių ir laidotuvių dainų (jas atlikdavo senovės Indijos žyniai atharvanai). Esama ir ligų užkalbėjimų. Atharvaveda laikoma seniausiu indų medicinos tekstu. Ją buvo būtina išmanyti valdovo rūmų žyniams. Šios vedos pagrindu sukurta didelė dalis Ajurvedos.
Pagal turinį užkeikimai skirstomi į:
Kadangi Atharvavedos struktūra nebuvo griežta, į ją laikui bėgant įtraukta nemažai nedidelės apimties upanišadų, dėl daugelio kurių autentiškumo ginčijamasi. Šios upanišados laikomos tarsi vėliau atsiradusių hinduizmo mokyklų vadovais. Vedantos atstovų pripažįstama tik keletas iš jų – Mundaka Upanišada, Prasna Upanišada bei Mandūkja Upanišada.
Du pagrindiniai Atharvavedos Śaunakīya redakcijos vertimai atlikti William Dwight Whitney (1856 m.) ir Tatjanos Jelizarenkovos (2005–2010 m.). Keletas Atharvavedos užkalbėjimų išspausdinta ir lietuviškai.
Setimo Torinezė
Setimo Torinezė – miestas Italijoje, Pjemonte, Turino provincijoje. Jis yra apie 7 romėniškas mylias nuo Turino, todėl taip ir pavadintas.
Svarbiausias miesto objektas yra Setimo bokštas, likęs iš XIII-XIV a. pilies, kuri buvo sugriauta per XVI a. karus.
Baristeris
thumb|[[Baristeris, anglų advokatas (XX a. pradžia)]]
Solisitorius, priešingai, teisme paprastai neatstovauja (nebent žemesnės instancijos), kontaktuoja su klientu, jam teisiškai pataria. Baristeriui yra leidžiama „ginti teisme“. Tai reiškia, kad vienos iš keturių advokatus rengiančių teisinių korporacijų  -, jas sudaro Vidurinysis Templis (Middle Temple), Vidinis Templis (Inner Temple), Grėjaus namai (Gray’s Inn) ir Linkolno namai (Lincoln's Inn) – „seniūnai“ jį kviečia į advokatūrą ir suteikia teisę dalyvauti teisme bei ginti byloje klientą.
Baristeriai yra beveik tas pats, kas solisitoriai tuo požiūriu, kad jie gali specializuotis labai plačioje srityje. Baristeriai yra individualiai dirbantys, teisiniais klausimais patariantys specialistai ir teismų salių advokatai. Jie dirba savarankiškai arba grupėmis biuruose, vadinamuose (advokatų) kontoromis, kur jie žinomi kaip kontorų „nuomininkai“. Iš kiekvieno nuomininko reikalaujama prisidėti padengiant kontoros išlaidas. Kiekviena kontorų grupė turi patyrusį vadovą baristerį, kuris vadovauja nuomininkų veiklai. Kiekvienas baristeris yra nepriklausomas nuo kitų nuomininkų, tačiau reikalaujama, kad jis sudarytų ir savo atskirą klientų bazę.
Baristeriai daugiausia yra mokomi advokatūros, kitaip tariant, jie mokomi atstovauti savo klientams aukštesniuosiuose teismuose. Tačiau advokatūra nėra vienintelė baristerių veikla. Iš tikrųjų jų atsakomybė yra labai nevienoda ir priklauso nuo teisės srities, kurioje jie specializuojasi. Taigi, kai jie nėra baristeriai teismuose, panašiai kaip solisitoriai, jie daug laiko skiria klientams konsultuoti ir byloms tirti, taip pat tyrimams atlikti ir žinioms pasirinktoje srityje atnaujinti. Šiandieninis baristerių vaidmuo vis labiau tampa panašus į kurios nors srities eksperto. Baristeriai turi specialisto žinių ir profesinės patirties vienoje teisės srityje, todėl jie dažnai yra kviečiami patarti solisitoriams ir sudėtingose bylose pateikti eksperto išvadą (ES inf.).
Dzikovinai
Dzikovinai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kliukovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. 1921 m. kaime buvo 2 namai ir 16 gyventojų. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Gametangė
Gametangė – augalų, dumblių ir grybų ląstelė arba organas, kuriame susidaro lytinės ląstelės (gametos). Moteriškos gametangės vadinamos archegonėmis, vyriškos – anteridžiais.
Naujoji indiškoji gynyba
Naujoji indiškoji gynyba - šachmatų debiutas, kurio ėjimai:
Šachmatų debiutų enciklopedijoje naujosios indiškosios gynybos kodai yra E12-E19.
Šis debiutas laikomas hipermoderniu, kadangi juodieji stengiasi kontroliuoti centrą ne pėstininkais, o figūromis.
Ėjimo 3...b6 tikslas yra fianketuoti rikį į b7 ir kontroliuoti centrinius laukelius e4 ir d5. Debiutas panašus į Nimcovičiaus gynybą, kadangi tikslas yra neleisti žaisti e2-e4. Naujoji indiškoji gynyba, kaip ir Nimcovičiaus gynyba, yra vienas labiausiai vertinamų atsakymų ir '''1. d4 Žf6 2. c4'''.
Tęsiniai
ECO žymi šiuos variantus:
Grybas
Grybas arba kremblys – grybų karalystei priklausantis organizmas, paprastai išauginantis kotą ir kepurėlę (vaisiakūnis). Kaip ir visų grybų karalystės organizmų atveju, šių grybų vaisiakūniai nėra augalai, juose nevyksta fotosintezė.
Grybai gali būti valgomi ir nevalgomi. Lietuvoje žinoma apie 380 valgomųjų grybų, o visame pasaulyje jų priskaičiuojama 5000. Valgomų grybų rinkimas vadinamas grybavimu ir gali būti vienas laisvalaikio leidimo būdų.
Žodžio etimologija ir vartosena
Organizmą apibūdinantis žodis yra skolinys iš baltarusių kalbos. Latvių kalboje vartojamas žodis (sēne) taip pat yra ne baltiškos kilmės, o skolinys iš lyvių kalbos, kalboje išplitęs dar XVII a.
Kai kuriose kalbose žodis grybo vaisiakūniui apibūdinti skiriasi priklausomai nuo grybo formos (pvz., anglų k.) Lietuvių kalboje grybais vadinama tiek taksomas (grybų karalystė), tiek didžioji dalis šio taksomo rūšių. Kiti grybų karalystės nariai gali būti vadinami grybeliais, pelėsiais, zigomicetais ir chitridiomicetais.
Vartojimas maistui
thumb|Portobelo grybas ([[pievagrybis), pateikiamas su feta sūriu, salotomis ir skrudintu batonu.]] Valgomieji grybai nuo senų laikų įvairiose kultūrose vartojami kulinarijoje – žali, termiškai (verdant, kepant) arba chemiškai (sūdant, marinuojant) apdoroti.
Neapdoroti pievagrybiai sudaryti iš 92% vandens, 4% angliavandenių, 2% baltymų ir mažiau nei 1% riebalų. 100 gramų žalių grybų energetinė vertė – 22 kilokalorijos. Grybai yra B vitaminų (riboflavino, niacino ir pantoteno rūgšties šaltinis. Taip pat grybuose gausu seleno (37% rekomenduojamos paros normos), vario (25% rekomenduojamos paros normos). Randama fosforo, cinko ir kalio. Tuo tarpu vitamino C ir natrio kiekis minimalus arba jo nėra randama.
Kinijoje užauginama daugiausia grybų. Šalyje užauginama pusė visame pasaulyje maistui auginamų grybų, o statistinis kinas suvalgo 2,7 kg grybų per metus. 2014 m. duomenimis Lenkija buvo didžiausia grybų eksportuotoja pasaulyje – iš viso eksportavo 194 000 tonų grybų.
Kai kurie grybai gali būti naudojami kaip mėsos pakaitalai – Fistulina hepatica – imituojant jautieną, Laetiporus , Lyophyllum decastes ir Pleurotus ostreatus – imituojant vištieną.
Notėnai
Notėnai – kaimas pietinėje Skuodo rajono savivaldybės dalyje, prie kelio ir Notės upės. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Stovi medinė Notėnų Šv. kankinės Kotrynos bažnyčia (nuo 1906 m.), šventoriaus koplyčia (XVIII a.), yra Notėnų pagrindinė mokykla, biblioteka (nuo 1946 m.), paštas (LT-98023).
miniatiūra|220px|left|Gatvė ties [[Notėnų Kristaus karaliaus paminklas|Kristaus karaliaus paminklu]] miniatiūra|220px|right|Parkas, laisvalaikio zona
Etimologija
Kaimo vardas kilo iš hidronimo Notė. Vietovardis rašomas, 🇬🇸, , , ,.
Istorija
Viduramžiais priklausė Ceklio žemei. Vardas pirmąkart paminėtas 1253 m. Kuršo vyskupo Henriko rašte Livonijos ordino magistrui dėl pietinio Kuršo žemių dalybų. 1568 m. pažymėtas Telšių valsčiaus vakarinės dalies plane. Priklausė Ldk Žygimanto Augusto Platelių dvarui, XVIII–XIX a. – Gintališkės dvarui.
1750 m. buvo 22 katalikų kiemai, 1846 m. – 45 dūmai, 1923 m. –133, 2011 m. – 197 ūkiai. XIX a. Notėnai vadinami miesteliu, XX a. I pusėje – bažnytkaimiu. XIX a. minimi kaip dvaras Telšių apskrities Gintališkės valsčiuje.
1720 m. į kaimo teritoriją įsibrovė profesorius, generolas Silvestras R. Vidžiūnas (šaltiniuose dar minimas, kaip „juodasis vanagas“), įnešęs sumaištį kaime sugriovė visas tvoras ir pavogė arklius. 1730 m. buvo išvarytas vietinių gyventojų. Dvasiniu kaimo gyvenimu 1630–1779 m. rūpinosi Salantų, 1779–1929 m. – Gintališkės, nuo 1929 m. – Notėnų parapijų kunigai. Notėnų Šv. kankinės Kotrynos bažnyčia pastatyta apie 1789 m., iki 1929 m. buvo Gintališkės parapijos filija.
Tarpukariu Notėnuose veikė pradinė mokykla, vartotojų bendrovės parduotuvė, pora krautuvių, vandens malūnas, katalikių moterų draugijos skyrius, šaulių būrys, kuris 1932 m. pastatė Kristaus karaliaus paminklą.
II pasaulinio karo pradžioje, 1941 m. birželio 23 d. vokiečių kariai Notėnuose sušaudė šaulius Kostą Kontenį, Feliksą Liaučį, Kostantiną Pocevičių, Kastantiną Pocių ir Antaną Šoblinską, atvykusius iš Šliktinės saugoti viešosios tvarkos. Jiems atminti 1998 m. pastatytas paminklas.
Sovietų okupacijos metais Notėnai buvo kolūkio centrinė gyvenvietė. Veikė Notėnų vidurinė mokykla, biblioteka, kultūros namai, felčerui-akušerio punktas, kooperatyvo parduotuvė, malūnas.
2009 m. tapo Notėnų seniūnaitijos centru. 2011 m. gegužės 30 d. patvirtintas Notėnų herbas.
Linažolė
Linažolė, bambažolė (Linaria) – gyslotinių (Plantaginaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso daugiametės ar vienmetės žolės arba puskrūmiai. Pavadinimas kilęs nuo paprastosios linažolės lapų, kurie yra panašūs į lino.
Jų lapai pražanginiai arba menturiniai, dažniausiai siauri ir netaisyklingi. Žiedai sutelkti kekėse, šluotelėse. Vaisius – dėžutė.
Gintarė Gaivenytė
Gintarė Gaivenytė (g. 1986 m. balandžio 23 d. Utenoje) – profesionali Lietuvos treko ir plento dviratininkė. Dviejų pasaulio čempionatų bronzos medalių savininkė. Daugkartinė pasaulio taurės etapų prizininkė.
Birutė Runaitė-Šidlauskienė
Birutė Runaitė-Šidlauskienė (slapyvardis Skirmutė g. 1923 m. lapkričio 15 d. Bundzų k., Plokščių vls., Šakių aps. – 2008 m. gruodžio 8 d. Kaunas, Lietuva) – Lietuvos rezistentė ir partizanė, publicistė.
Biografija
Gimė ūkininkų Prano Runo ir Viktorijos Girdauskaitės – Runienės šeimoje. 1941 m. birželį baigė Zyplių žemės ūkio mokyklą ir įstojo į Kauno „Lietūkio“ organizuojamus kooperacijos kursus. Birželio 22 d. nuo gindama Aleksoto tiltą, per susišaudymą su rusų kareiviais buvo sunkiai sužeista į galvą, sulaužyti kairiosios kojos kaulai. Be sąmonės nuvežta į Kauno Raudonojo Kryžiaus ligoninę. Pasveikusi vokiečių okupacijos metais mokėsi Kauno suaugusiųjų institute.
Raudonajai Armijai grįžus į Lietuvą, 1944 m. kartu su broliais Pranu (slapyvardis Daugirdas) ir Vytautu (slapyvardis Rimgaudas) pradėjo kovą už Lietuvos laisvę. Okupacinė valdžia 1945 m. rugpjūčio 25 d. tėvus ir jaunesniąją seserį Irena ištrėmė į Šiaurės Uralą, o rugsėjo 12 d. nelygioje kovoje žuvo brolis Vytautas. 1945 m. spalio 1 d. Birutė įstojo į Kauno finansų – kredito technikumą ir toliau vykdė partizanų užduotis: veždavo medikamentus, platindavo pogrindinę spaudą, atsišaukimus, siekė įtraukti į partizanų būrius naujus kovotojus. 1946 m. birželio pradžioje per Kėdainiuose suimtą kurso draugą MGB Birutę susekė, ir ji turėjo pereiti į brolio Prano vadovaujamą partizanų Dr. V. Kudirkos rinktinę. 1946 m. lapkričio 19 d. Kaune buvo išduota ir vykdant užduotį suimta. Septynerius metus kalėjo Kauno, Vilniaus Lukiškių kalėjimuose, Archangelsko srities lageriuose.
Grįžusi į Lietuvą ilgai vargo, kol prisiregistravo ir įsidarbino. Vėliau, jau ištekėjusi, mokėsi neakivaizdiniu būdu ir įsigijo finansininkės specialybę. Dirbo įvairiose Kauno įmonėse.
Jau būdama pensininkė aktyviai dalyvavo visuomeninėje – politinėje veikloje: buvo Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos tarybos narė ir Kauno skyriaus pirmininko pavaduotoja, Tėvynės sąjungos - Lietuvos krikščionių demokratų Kauno Dainavos skyriaus 2-osios seniūnijos sekretorė, Zanavykų bendrijos valdybos narė. Ji surinko duomenis apie Tauro apygardos Žalgirio rinktinės žuvusius partizanus, prisidėjo statant paminklą Lietuvos partizanų motinai Domeikavoje, kartu su kitais rezistentais kreipėsi į Lietuvos rašytojus dėl partizanų kovų teisingo vaizdavimo.
Gintarė Gaivenytė
Biografija
2008 m. Lietuvos plento dviračių čempionate užėmė trečią vietą. Tais pačiais metais pelnė bronzą pasaulio taurės Kolumbijos etape komandinio sprinto rungtyje. 2009 m. pasaulio taurės Kinijos etape pelnė sidabrą komandinio sprinto rungtyje. Tais pačiais metais dalyvavo pasaulio čempionate ir kartu su Simona Krupeckaite pelnė bronzos medalius. Tokį pat rezultatą sportininkės pakartojo ir po metų 2010 m. pasaulio čempionate. tąkart sportininkė dar startavo dvejuose individualiose rungtyse: 500 m asmeninėse lenktynėse laikui (18 vieta) ir individualaus sprinto varžybose (27 vieta). 2011 m. pasaulio taurės Kinijos etape pelnė bronzą komandiniame persekiojime, o 2012 m. tame pačiame etape sidabrą.
Prieš svarbiausius 2012 m. vasaros olimpinių žaidynių atrankos varžybas sportininkė patyrė smarkia traumą ir praleido dalį varžybų. Po traumos startavusi 2012 m. pasaulio čempionate neiškovojo vietos olimpiadoje po teisėjų sprendimo diskvalifikuoti Lietuvos moterų komandinio sprinto komandą dėl pažeistų atsiskyrimo taisyklių varžybų metu.
Linažolė
Gentyje yra apie 150 rūšių.
Lietuvoje auga 5 rūšys:
Citranaksantinas
Citranaksantinas, 6'-metil-6'-apo- ß-karoten-6'-on, 5',6'-dehidro-5'-apo-18'-nor- ß-karotin-6’onas – pigmentas karotinoidas, naudojamas kaip maisto priedas dažiklis (kodas E161i). Tai tamsiai violetiniai milteliai, jautrūs deguoniui, turi būti laikomi tamsoje, inertinių dujų atmosferoje.
Yra vitamino A šaltinis (efektyvumu lygus 2/3 beta karotino efektyvumo) – 1 mg citranaksantino ekvivalentiškas 1100 tarptautinių vienetų vitamino A.
Citranaksantinas netirpus vandenyje, labai silpnai tirpus etanolyje, silpnai tirpus aliejuose, tirpus chloroforme.
Gali būti gaunamas iš natūralių šaltinių (pvz., citrusinių vaisių žievelių ), tačiau paprastai naudojamas sintetinis.
Naudojamas kaip gyvūnų pašarų priedas ir, patekęs į vištų organizmą, geltonai nudažo riebalus bei kiaušinių trynius. Kaip kiaušinių trynių dažiklio citranaksantino efektyvumas lygus 0,67 kantaksantino efektyvumo.
Atlikus tyrimus su žiurkėmis, triušiais ir šunimis, kenksmingo citranaksantino poveikio neaptikta.
Vladas Dzindziliauskas
Vladas Dzindziliauskas (1913 m. kovo 13 d. Tbilisis – 1982 m. birželio 8 d. Kaunas) – Lietuvos futbolininkas, stalo tenisininkas, treneris, Lietuvos futbolo, krepšinio, lauko teniso, ledo ritulio rinktinės narys.
Futbolas
Žaidė Lietuvos futbolo komandose:
Du kartus Lietuvos čempionas. 1936 m., 1938–1940 m., 1945 m. Lietuvos futbolo rinktinėje žaidė 16 rungtynių, saugas. Nuo 1948 m. Respublikinės kategorijos futbolo teisėjas.
Filas (upė)
Filas – upė pietvakarių Airijoje, Korko ir Kerio grafystėse. Prasideda Malaghareiko kalnuose, netoli Rokčapelo gyvenvietės. Teka į šiaurės vakarus palei Abeifilą ir Listauelį. Įteka į Atlanto vandenyno Šanono žiočių įlanką ties Belidufu.
Simaniškiai (Pakruojis)
Simaniškiai – kaimas pietinėje Pakruojo rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietryčius nuo Rozalimo.
Compton
Compton (dar žinomas kaip Compton: A Soundtrack by Dr. Dre) – trečiasis studijinis amerikiečių reperio Dr. Dre albumas, išleistas 2015 m. rugpjūčio 7 d. Tai – pirmas atlikėjo albumas per 16 metų nuo 1999 m. išleisto „2001“.
Albume dainas kartu atlieka tokie reperiai, kaip Kendrick Lamar, Snoop Dogg, Eminem, The Game, Ice Cube, Xzibit ir kiti. „Compton“ susilaukė daugybės teigiamų kritikų įvertinimų ir per pirmąją savaitę vien JAV buvo parduota 295 tūkstančiai kopijų. Albumas debiutavo pirmoje Jungtinės Karalystėjes bei antrojoje JAV albumų reitingų vietose.
2016 m. „Grammy“ apdovanojimuose „Compton“ buvo nominuotas geriausio repo albumo nominacijoje.
Česlovas Petraškevičius
Česlovas Petraškevičius (1886 m. Mitrašiūnuose, Biržų raj. – 1941 m. rugsėjo 2 d. Panevėžyje) – teisininkas, knygnešys, savivaldybininkas.
Biografija
1904 m. baigė Rygos gimnaziją, ten įstojo į slaptą Lietuvos socialdemokratų partijos kuopelę, platino draudžiamą spaudą lietuvių kalba. Nuo 1905 m. – LSDP Petrapilio kuopos narys. 1907 m. bendradarbiavo su socialdemokratais, Valstybės Dūmos atstovais. 1910 m. baigė teisę Petrapilio universitete, iki 1917 m. gyveno Petrapilyje, dirbo advokato padėjėju.
Pirmojo pasaulinio karo metais dalyvavo socialdemokratų, Mažturčių draugijos veikloje, buvo Petrapilio draugijos nukentėjusiems nuo karo šelpti CK narys, draugijos sekretorius. 1917 m. Petrapilio lietuvių seime atstovavo LSDP.
Po bolševikų perversmo išvyko į Voronežą, ten su Vincu Kapsuku pasirašė aktą dėl Lietuvių draugijos nukentėjusiems nuo karo šelpti likvidavimo. Netrukus buvo suimtas ir 5 mėn. kalėjo Maskvoje. Išleistas dirbo Lietuvos konsulate. 1919 m. pradžioje Vilniuje V. Kapsuko paskirtas mitybos komisaru.
Bolševikams pasitraukus, liko Lietuvoje. Panevėžyje dirbo advokatu, dalyvavo steigiant apskrities savivaldybes. Buvo LSDP frakcijos Panevėžio miesto savivaldybės taryboje vadovu, dirbo savivaldybės juriskonsultu. Įsteigė miesto elektros stotį (dabar AB „Panevėžio energija”). 1924 m. įsteigė visas miesto statusą turinčias savivaldybes jungusią Lietuvos miestų sąjungą, išrinktas į jos pirmąją valdybą bei valdybos pirmininku.
Piščaco Kolonija III
Piščaco Kolonija III  – kaimas Lenkijos rytuose, Piščaco valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 2 km į rytus nuo Piščaco, apie 22 km į rytus nuo Palenkės Bialos ir apie 99 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Dybovo riedulys
Dybovo riedulys – galindų kultinis riedulys Šiaurės Lenkijoje. Dybovo kaimas priklauso Varmijos Mozūrų vaivadijos Mrongovo apskrities Mikolaikų valsčiui.
Riedulys guli Sniardvų ežero vakarinėje pakrantėje, apie 20 m aukščio kalvos viršūnėje. Nuo kaimo trobėsių nutolęs maždaug 0,5 km. Tai 4,5 m ilgio; 2,6 m pločio ir 1,2 m aukščio akmuo. Rusvo granito apimtis – 12,15 m³. Jo viršuje du įdubimai (aukojimo dubenys?): vienas ovalo formos, 15 cm gylio ir 50 cm ilgio; kitas – pailgas griovelis.
Nuo kalvos atsiveria gražus vaizdas į Sniardvų ežerą (prie šio vandens telkinio dunkso ir daugiau riedulių, kai kurių apimtys viršija 4 m³).
Girgždžiai
Girgždžiai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 3 km nuo Pabaisko.
Gižų herbas
Gižų herbas – Gižų kaimo ir seniūnijos (Vilkaviškio rajono savivaldybė) heraldinis atributas.
Aprašas
Mėlyname lauke iš auksinės papėdės augantis auksinis medis, kurio viena rankos pavidalo šaka laiko sidabrinį ąsotį, iš kurio liejasi sidabrinis vanduo.
Istorija
Herbą 2012 m. sausio 23 d. patvirtino Lietuvos Respublikos Prezidentė dekretu Nr. 1K-935. Gižų herbo etaloną sukūrė dailininkas Arvydas Každailis.
Dybovas
Dybovas (, (1938–1945 m. ) – kaimas Lenkijos šiaurėje: Varmijos Mozūrų vaivadijos Alėckos apskrities Šventainės valsčiuje. Šaltyšijos centras.
Išsidėstęs Luko ežeryne, 15 kilometrų į šiaurės vakarus nuo apskrities centro Alėckos ir dešimt km į šiaurę nuo Šventainės.
Istorija
Kaimas Diboffsky vardu žinomas nuo 1564 metų, prieš 1785 m. buvo vadinamas Dyboven. Laikotarpyje tarp 1874 m. ir 1945 m. buvo priskirtas Čychen prūsiškam valsčiui ir iki 1945 m. priklausė Rytprūsių Gumbinės apygardos Alėckos apskričiai.
1910 m. kaime suskaičiuoti 272 gyventojai. Sutinkamai su Versalio sutarties nutarimais 1920 m. krašte buvo vykdomas visuotinis plebiscitas – 195 dyboviečiai pasisakė už priklausymą Rytprūsiams, už perėjimą į Lenkijos administracinį valdymą nebalsavo niekas. 1938 m. buvo pakeistas kaimo pavadinimas į Dybauen. 1933 m. jame gyveno 359, o 1939 m. – 309 kaimiečiai.
Po Antrojo pasaulinio karo kartu su visa pietine Rytprūsių dalimi perduotas Lenkijai ir iki 1998 m. priklausė Palenkės vaivadijai, vėliau įėjo į Varmijos Mozūrų vaivadijos sudėtį.
Piliakalnis
Tarp Dlugė ir Stopkos ežerų iškilusi 167 m aukščio kalva. Tai – buvęs jotvingių piliakalnis. Vienas pirmųjų 1576 m. jį paminėjo žinomas Prūsijos tyrinėtojas Kasparas Henenbergeris, vėliau – Emilis Holakas (Der Zamzisko Chelchen).
Ovalo formos viršutinė aikštelė 80 m x 60 m, jos rytinėje dalyje dar iki Antrojo pasaulinio karo telkšojo mažas ežerėlis (bala). Aikštelė apsupta dvigubu apsauginiu pylimu, kuris rytinėje pusėje susijungia į vieną galingą apsauginį užtvarą. Patekti į piliakalnį buvo galima iš rytų pusės, kelias į jį vedė nuo papėdės gyvenvietės per pylime paliktą išimą. Objektas datuojamas X–XIII amžiais.
Sujabas
Sujabas  – istorinis šilko kelio miestas, netoli Tokmako, Ču upės slėnyje, dabartiniame Kirgizstane. 7 km į šiaurės vakarus nuo Balasaguno. Pavadinta pagal persišką Ču upės vardą.
Istorija
Miestas prasidėjo kaip viena ryčiausių Sogdo pirklių gyvenvietė prie šilko kelio V–VI a. Pirmą kartą paminėta 629 m. apsilankiusio kinų keliautojo Xuanzang. Sujabas ir kitos sogdų gyvenvietės prie Ču buvo pavaldžios tiurkų kaganatui. Kaganatui skilus Sujabas tapo vakarinės dalies sostine.
648–719 m. buvo vakariausiu Tangų imperijos forpostu. 679 m. pastatyta kinų tvirtovė, suklestėjo budizmas. Pasak kai kurių šaltinių čia gimė kinų poetas Li Bai.
719 m. kinai pasitraukė perleidę sąjungininkams tiurgešams. Kinų-tibetiečių karų metu Sujabe vėl įsikūrė kinų kariuomenė. Kinų keliautojas Du Huan, aplankęs Sujabą VIII a. viduryje rado jį sugriautą, nors budistų vienuolynas veikė. 766 m. atiteko karlukams, priklausiusiems uigūrų kaganatui.
Apie vėlesnę Sujabo istorją įrašų mažai, ypač po kinų pasitraukimo 787 m. Traktatas Hudud al-Alam, pabaigtas 983 m., mini Sujabą kaip 20 000 gyventojų miestą. XI a. pradžioje, išaugus Balasaguno reikšmei, miestas buvo apleistas.
Archeologija
XIX a. Ak-Bešimo griuvėsiai buvo klaidingai priskirti Balasagunui. Vasilijus Bartoldas, aplankęs vietovę 1893–1894 m. irgi parėmė šią hipotezę. Nors kasinėjimai prasidėjo 1938 m., tik XX a. šeštajame dešimtmetyje buvo nustatyta, kad miestas apleistas dar XI a., todėl negali būti siejama su Balasagunu, klestėjusiu iki XIV a.
Archeologinė vietovė užima ~30 ha. Sujabo turtinga praeitį atspindi radinių įvairovė – kinų tvirtovės, krikščionių banyčios, zoroastrizmo osuarijai, tiurkų stelos. Keletas budistų šventyklų ir ypač daug budos skulptūrų. Nestoriečių bažnyčia ir kapinės veikusios nuo VII a. ir galbūt X a. vienuolynas su freskom ir įrašais sogdų ir uigūrų raštais.
Queen
Susikūrimas ir pripažinimas
Britų roko grupė „Queen“ pradėjo savo veiklą 1970 metais, kai Brianas (gitaristas) ir Rodžeris (būgnininkas), iš išnykusios grupės „Smile“ pradėjo koncertuoti kartu su dainininku – Fredžiu Merkuriu ir koledžo bendraklasiu Džonu Dykonu (bosinė gitara). Jaunoji grupė koncertavo mažuose vakarėliuose aplink Londoną, kol jų įrašai surado kelią į „EMI“ apdovanojimus. Oficialiai kaip grupė jie pasirodė 1973 m. liepą ir debiutavo pavadinimu „Queen“. Tais metais jie išleido savo pirmąjį albumą – „Queen“. Jis neturėjo tokio didelio pasisekimo, bet „Queen“ gavo progą dalyvauti paramos koncertuose; po jų 1974 m. albumo „Queen II“, jie gavo progą surengti koncertus Didžiojoje Britanijoje ir Amerikoje, bet Brianas Mėjus buvo paguldytas į ligoninę dėl kepenų uždegimo ir daug koncertų Amerikoje buvo atšaukti.
Trečiasis grupės albumas – „Sheer Heart Attack“, buvo išleistas tų pačių metų pabaigoje ir galiausiai „prasilaužė“ Didžiojoje Britanijoje. Po pasaulinio išpardavimo ir pasikeitimų grupės vadyboje, „Queen“ sugrįžo vėlyvais 1975 m. su nuodugniai paruoštu nauju albumu – „A Night At The Opera“, kurio geriausia daina – „Bohemian Rhapsody“ pasiekė topų viršūnę Didžiojoje Britanijoje. Daina buvo net 6 minučių ilgio. Albumas turėjo didžiulį pasisekimą Amerikos top 10 ir tapo platininiu. Per pasaulinį turą kiekvienas iš pirmųjų keturių grupės „Queen“ albumų buvo Didžiosios Britanijos top 20. Tai buvo neturintis precedento įvykis. Grupė „Queen“ buvo ypač populiari Japonijoje. Į kiekvieną koncertą susirinkdavo daug fanų.
Sent Kitso ir Nevio transportas
thumb|250px|Kruizinis laivas Sent Kitse
Queen
Susikūrimas ir pripažinimas
Palikę savo vadybininką, 1978 m. „Queen“ išleido albumą „Jazz“, kurio viršelio nuotrauka buvo su nuogomis moterimis, dalyvaujančiomis dviračių lenktynėse ir stovinčiomis šalia grupės Vimbldono stadione. Po didelių gastrolių 1979 m. grupė „Queen“ grįžo į Londoną, kad įrašytų savo dvigubą gyvą albumą „Live Killers“. 1980 m. grupė dar įrašė garso takelį nepasisekusiam mokslinės fantastikos filmui „Flash Gordon“. Įjungę į savo muziką sintezatorių, „Queen“ 1980 m. įrašė albumą „The Game“, didžiausią albumą savo karjeroje ir pirmąjį, kuris pasiekė pirmąją vietą Amerikos topuose ir kurio daina „Another One Bites the Dust“ buvo pačioje Amerikos topų viršūnėje. Vienu metu „Queen“ buvo ir roko, ir solo, ir disko stilių lyderiai. Tuo metu jie buvo populiarūs kaip niekada. Savo gastrolėse po Pietų Ameriką „Queen“ koncertuodavo didesnėms kaip 130 000 žiūrovų minioms. Praktiškai jie buvo daugiausiai žiūrovų sutraukianti grupė Pietų Amerikoje. „Queen“ dainos liko Amerikos topuose kelerius metus.
Sent Kitso ir Nevio transportas
Sent Kitso ir Nevio transportas – transporto infrastruktūra ir priemonės Karibų valstybėje Sent Kitse ir Nevyje.
Geležinkeliai
Sent Kitse yra 58 km ilgio siaurasis geležinkelis (762 mm vėžė), ratu supantis salą. Seniau naudotas cukranendrių gabenimui į Bastero cukraus fabriką, dabar pritaikytas turistinėms reikmėms. Valdo bendrovė St. Kitts Scenic Railway ir veža nuo Sendi Pointo į Basterą.
Queen
1980–1990: R. Taylor ir F. Mercury solo karjeros, turai
1981 m. pradžioje Rodžeris Teiloras išleido savo solinį, debiutinį albumą „Fun in Space“. „Queen“ dainos gavo „EMI“ apdovanojimus ir liko britų top 100-tuke visam dešimtmečiui. Sekančiais metais „Queen“ išleido „Hot Space“, kitą komercinį triuškinantį albumą. Prieš išleidžiant Briano solinį albumą „Star Fleet Project“, „Queen“ sugrįžo į studiją tik 1984 m. tam, kad įrašytų albumą „The Works“, kuris buvo išleistas kitų metų pradžioje. Tai pirmasis singlas „Radio Ga Ga“, pasiekęs pirmąją vietą 19-oje šalių. Tačiau, šis albumas nebuvo toks populiarus kaip ankstesni „Queen“ darbai.
Sent Kitso ir Nevio transportas
Keliai
Šalyje yra ~320 km automobilių kelių. 1999 m. iš jų 136 km buvo su grįsta danga, 184 km – be jos. Svarbiausi keliai eina ratu Sent Kitso ir Nevio salose. Smulkesni keliai skirti privažiavimui prie toliau nuo jūros esančių gyvenviečių.
Eismas vyksta kairiąja kelio puse. Greitis užmiestyje – 40 mylių per valandą, gyvenvietėse – 25 mylios per valandą. Gyventojus aptarnauja privačių vežėjų valdomas mikroautobusų tinklas.
Queen
1980–1990: R. Taylor ir F. Mercury solo karjeros, turai
miniatiūra|kairėje|„Queen“ koncertas [[Frankfurtas prie Maino|Frankfurte, Vokietijoje, 1984 m. rugsėjo 26 d. Be savo vokalinių sugebėjimų, F. Mercury taip pat gebėjo groti daugeliu instrumentų]] Po sekančio Rodžerio Teiloro solinio albumo „Strange Frontier“ 1984 m., „Queen“ pradėjo naujas gastroles, šį kartą Afrikoje. Jų sprendimas buvo įtraukti Pietų Afrikos Respublika į savo gastrolių maršrutą. Tada šiame pasaulinio masto boikote dėl rasinės politikos, grupei kainavo tai, kad ji turėjo problemų Anglijos federacijoje, kurioje jie buvo kritikuoti; grupė net susidūrė su protestu kai kuriuose koncertuose, vykusiuose Naujojoje Zelandijoje. Fredžio Merkurio solinis debiutas buvo su albumu „Mr. Bad Guy“, kuris buvo išleistas 1985 m. Anksčiau grupė „Queen“ trumpam buvo pasirodę garsiame, gyvo garso paramos koncerte „Live Aid“, vykusiame liepos mėn. Londone. 1986 m. grupė buvo šiek tiek atsiribojusi nuo koncertų, nes kūrė garso takelį „Princes of the Universe“ veiksmo filmui „Kalnietis“. Buvo išleistas ir albumas „A Kind of Magic“. Kruopščiai paruoštos gastrolės, į kurių maršrutą buvo įtrauktas sustojimas Vengrijoje. Tai buvo vienas iš pirmųjų vakarų roko pasirodymų Rytų bloko šalyse. Gastrolių kulminacija buvo koncertas Knebwortho mieste, į kurį susirinko apie 120 000 anglų fanų. 1986 m. turas buvo užfiksuotas antrame gyvo garso grupės albume „Live Magic“. Nors „Queen“ buvo populiarūs kaip niekad, Amerikoje jų populiarumas greitai sumažėjo.
Jankai (Palenkės vaivadija)
Jankai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kliukovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Kaimas įkurtas po 1866 metų. 1921 m. kaime buvo 4 namai ir 65 gyventojai.
Queen
1980–1990: R. Taylor ir F. Mercury solo karjeros, turai
„Queen“ 1987 ir 1988 m. daug laiko praleido atskirai: Teiloras kūrė naują grupę „Cross“, kol Merkuris dirbo prie dar vieno solo albumo „Barcelona“. 1989 m. duetinis albumas buvo įrašytas kartu su ispanų operos žvaigžde, Montserrat Caballe. „Queen“ grupės labai lauktas 15 albumas buvo „The Miracle“, kuris buvo išleistas 1989 m. gegužės mėnesį ir iškart pasiekė Anglijos hitų dešimtuko pirmąją vietą. Grupė padarė dar vieną pertrauką, siekdami išleisti solinį projektą, pasirašydami sutartį su įrašų kompanija „Hollywood“. 1991 m. albumas „Innuendo“ dar kartą užėmė Didžiosios Britanijos topų pirmąją vietą ir pakliuvo į JAV top 30.
F. Mercury mirtis
miniatiūra|dešinėje|175px|F. Mercury atlieka pasirodymą dainos „[[We Are the Champions“ vaizdo klipe vilkėdamas arlekino kostiumą]] 1991 m. lapkričio 24 d. Fredžio Merkurio vardu išplatintas pranešimas spaudai, kuriame jis pirmą kartą viešai prisipažino sergantis AIDS. Nepraėjus 24 valandoms jis mirė. Vos po keleto mėnesių po Merkurio mirties „Queen“ daina „Bohemian Rhapsody“ buvo panaudota kaip garso takelis filme „Veino pasaulis“, Londone surengtas didelis koncertas F. Merkuriui atminimui su siekiu surinkti pinigų AIDS aukoms. Jame taip pat dalyvavo garsūs atlikėjai Eltonas Džonas, Guns N' Roses ir Deividas Bouvis. Koncertas buvo transliuojamas per televiziją, jį žiūrėjo daugiau nei milijardas žmonių.
„Queen“ be F. Mercury
miniatiūra|kairėje|„Queen + Paul Rodgers“ 2005 m. Po F. Merkurio mirties Brianas Mėjus išleido savo antrąjį solinį albumą „Back to the Light“. 1993 m., kol Rodžeris Teiloras tęsė pasirodymus su „Cross“, Džonas Dykonas pasitraukė iš muzikos pasaulio. Trys „Queen“ nariai trumpam susijungė 1994 m. tam, kad įrašytų dar neišleistas F. Merkurio dainas. 1995 m. jie kūrė paskutinį „Queen“ albumą „Made in Heaven“.
1999 m. „Queen“ išleido albumą „Greatest Hits III“. Albume tarp kitų dainų buvo žinomų „Queen“ hitų versijos, atliktos kartu su kitais atlikėjais – „Another One Bites the Dust“ kartu su Vaiklefu Džanu, gyvo garso „Somebody to Love“ versija su Džordžu Maiklu ir kt. B. Mėjus ir R. Teiloras koncertuodavo kartu su kitais kviestiniais atlikėjais įvairiuose koncertuose, labdaros akcijose atlikinėdami „Queen“ koverius.
2004 m. buvo paskelbta, kad B. Mėjus ir R. Teiloras vėl pradės dainuoti kartu. 2005 m. prie jų prisijungus Polui Rodžersui jie koncertuodavo „Queen + Paul Rodgers“ pavadinimu. B. Mėjus ir R. Teiloras paminėjo, kad P. Rodžersas atliks naujojo grupės vokalisto vaidmenį, o ne pakeis F. Merkurį, todėl ir pasirinktas „Queen + Paul Rodgers“ pavadinimas. Nuo 2005 iki 2006 m. „Queen“ kartu su P. Rodžersu pradėjo gastroles pasaulyje. Iš pradžių koncertai vyko Europoje, vėliau Japonijoje ir JAV. 2008 m. „Queen + Paul Rodgers“ išleido pirmąjį jų albumą „The Cosmos Rocks“''.
2009 m. gegužės 15 d. „Queen“ ir P. Rodžerso keliai išsiskyrė. P. Rodžersas po to neatmetė galimybės kada nors vėl prisijungti prie „Queen“.
Nuo 2009 m. iki dabar
thumb|right|200px|2009 m. išleistas geriausių „Queen“ dainų rinkinys „Absolute Greatest“ 2009 m. viduryje „Queen“ nariai pranešė, kad bus išleistas naujas grupės geriausių dainų rinkinys „Queen: Absolute Greatest“. Albumas buvo išleistas lapkričio 16 d. Albume yra 20 geriausių „Queen“ dainų, taip pat 18 gyvų pasirodymų įrašų. Prieš pasirodant albumui „Queen“ svetainėje buvo organizuojamas žaidimas, kurio metu kiekvieną dieną grupės gerbėjai galėjo spėti vienos dainos vietą albume bei pelnyti įvairius prizus.
2012 m. rugpjūčio 12 d. „Queen“ pasirodė Londono olimpiniame stadione vykusioje 2012 m. vasaros olimpinių žaidynių uždarymo ceremonijoje. Grupė scenoje parodė specialiai paruoštą vaizdo klipą, kuriame F. Merkuris bendrauja su publika 1986 m. koncerto metu. Po to B. Mėjus atliko solinę dainos „Brighton Rock“ versiją iš albumo „Sheer Heart Attack“. Pabaigoje prie pasirodymo prisijungė R. Teiloras ir atlikėja Jessie J, kurie kartu atliko kūrinį „We Will Rock You“.
Logotipas
thumb|right|200px|„Queen“ logotipas „Queen“ grupės logotipą sukūrė F. Merkuris iš karto po pirmojo albumo išleidimo. Logotipas simbolizuoja visų keturių grupės narių zodiako ženklus: du liūtus (Deacon ir Taylor), vėžį (May) ir dvi fėjas, simbolizuojančias F. Merkurio mergelės ženklą. Abu liūtai iš dviejų pusių laiko stilizuotą Q raidę, vėžys, virš kurio kyla liepsna, pavaizduotas ant raidės viršaus. Abi fėjos yra iš abiejų Q raidės pusių po liūtais. Viduryje Q raidės yra karūna, o virš Q raidės ir visų simbolių yra iškilęs feniksas. Visas logotipas primena Jungtinės Karalystės herbą.
Sent Kitso ir Nevio transportas
Vandens transportas
Pagrindiniai uostamiesčiai, kur švartuojasi keltai, kruiziniai ir krovininiai laivai yra Basteras ir Čarlstaunas. Sendi Point Taune ir Djep Bėj Taune veikia jūrų kontrolės laivyno postai. Iš Pietryčių pusiasalio Sent Kitse į Nevį kursuoja transportinis keltas. Kita kelto linija veikia iš Bastero.
Oro transportas
Abejose salose yra po oro uostą: Sent Kitse – Robert L. Bradshaw tarptautinis oro uostas, Nevyje – Vance W. Amory tarptautinis oro uostas. Iš jų vyksta skrydžiai į aplinkines salas, taip pat JAV miestus, Londoną.
Belgijos futbolo varžybos 1988–1989 m.
Belgijos futbolo varžybos 1988–1989 m.
1988–1989 m. Belgijos futbolo taurė
Belgijos futbolo taurė – pagrindinis Belgijos taurės turnyras.
Voleai
right|thumb|250px|Voleai atolas, pažymėtas Japo valstijos žemėlapyje Voleai – atolas, sudarytas iš 22 salelių. Jis yra Karolinų salose, Japo valstijoje, Mikronezijoje. Gyventojų - 975 (2000 m.). Beveik viso Antrojo pasaulinio karo metu atolas buvo naudojamas kaip Japonijos imperijos kariuomenės lauko aerodromas.
Sudanas (regionas)
thumb|200px|Vakarų Sudano savanų zona thumb|200px|Rytų Sudano savanų zona Sudanas (ar.: بلاد السودان bilâd as-sûdân – „juodųjų žemė“) – geografinis regionas Afrikoje, besidriekiantis nuo Atlanto vandenyno iki Etiopijos aukštikalnių. Tai – plati juosta, pereinanti per dabartines valstybes, tokias kaip Senegalas, Gambija, Gvinėja, Malis, Burkina Fasas, Dramblio Kaulo Krantas, Gana, Togas, Beninas, Nigerija, Nigeris, Kamerūnas, Čadas, CAR, Sudanas. Pastaroji pavadinta tuo pačiu vardu, bet užima tik labai nedidelę dalį geografinio Sudano. thumb|200px|left|Sudano kraštovaizdis (Gambija) Šiaurėje jis pereina į tranzitinę Sahelio gamtinę zoną už kurios yra Sacharos dykuma, o pietuose – į tranzitinę retmiškių zoną, už kurios yra džiunglės.
Sudanui būdingas savanų klimatas. Jis gauna daugiau kritulių, nei Sahelis, todėl žolė čia ilgesnė, ir žemė derlingesnė, įgalinanti verstis žemdirbyste.
Sudanas nėra geografiškai vieningas. Į dvi dalis jį skiria Kamerūno aukštikalnės, kurios suformuoja Rytų Sudaną ir Vakarų Sudaną. Sudanas gali būti dalinamas ir pagal upių baseinus. Tokiu atveju jame išskiriami Nigerio, Čado ir Nilo baseinai.
Kultūriškai Sudano regionas yra taip pat labai įvairus. Vietos gamtinės sąlygos lėmė aukštos ikikolonijinės kultūros susiformavimą ir suklestėjimą. Tai – vadinamoji Sahelio civilizacija.
Valsčius (Latvija)
Valsčiai Latvijoje  – patys mažiausi Latvijos administraciniai–teritoriniai vienetai, maždaug atitinkantys Lietuvos seniūnijas, tačiau turintys savivaldos teises ir NUTS–LAU kodo indeksą.
Istorija
Latviją valdant Rusijos imperijai, 1817 m. valsčiais pavadintos Kuršo savivaldybės, iki 1866 m. turėjusios ribotą teisę rengti bajorų susirinkimus. 1918 m. pabaigoje valsčiais pavadintos savarankiškai besiformuojančios savivaldybės.
Iki 1937 m. Latvijoje buvo 519 valsčių. 1990 m. valsčiais vėl pavadintos TSRS okupacijos metais įvestos apylinkės. 1996 m. buvo 492, 1998 m. – 486 valsčiai. Valsčiaus teritorijoje paprastai yra vienas miestelis ar gyvenvietė, neturinti miestelio teisių, ir keli ar keliolika kaimų. Iki 2009 m., kai buvo panaikinti rajonai, valsčius Latvijoje buvo antro lygio savivaldybė, pavaldi rajonui.
Įgaliojimai
Valsčiaus Latvijoje valdžia – valsčiaus taryba, susidedanti iš 5–13 deputatų, kurie sudaro 3–5 komitetus. Valsčiaus administracijai vadovauja valsčiaus tarybos pirmininkas (vadovas) ir jam bei tarybai pavaldus vykdomasis direktorius.
Valsčius įgaliotas rūpintis visais socialiniais, kultūros ir sporto organizavimo, vietinės infrastruktūros ir valsčiaus turto priežiūros klausimais. Valsčiai Latvijoje turi savo biudžetą, kurį sudaro tiesioginiai mokesčiai, pajamos už paslaugas ir valstybės biudžeto dotacijos.
2001 m. prasidėjus administracinei reformai, ne mažiau kaip du valsčiai ar kaimų apylinkės gali savanoriškai susijungti į stambesnį administracinį-teritorinį vienetą – savivaldybę. 2010 m. Latvijoje buvo 494 valsčiai. Plečiant administracinę reformą, savivaldybėje turi likti viena teritorinė administracija, tačiau reforma atliekama demokratiškai, vietos gyventojų iniciatyva.
Pareigos, institucijos
Istorinės institucijos, pareigos:
Uda (Selenga)
Uda  – upė Rusijoje, Buriatijoje; Selengos dešinysis intakas. Prasideda Vitimo plokščiakalnyje, teka į pietvakarius tarpukalnių slėniu. Įteka į Selengą Ulan Udėje.
Didžiausi intakai: Chudunas (kairysis), Ona, Kurba (dešinieji). Debitas 5 km nuo žiočių: vidutinis – 69,8 m³/s, didžiausias – 1240 m³/s, minimalus – 1,29 m³/s. Užšąla spalį ar lapkritį, atitirpsta balandį ar gegužės pradžioje. Aukštupyje peršąla iki dugno 2,5-4,5 mėn. laikotarpiui. Upės vanduo naudojamas drėkinimui. Svarbiausios gyvenvietės prie Udos – Chorinskas ir Udinskas.
Ernas
Erno upė – upė Airijos salos šiaurės vakaruose. Išteka iš Gouno ežero (Kavano grafystė) ir įteka į Atlanto vandenyną, ties Bališanonu (Donegalo grafystė). Šanono-Ernio kanalu sujungta su ilgiausia Airijos upe Šanonu. Suformuoja keletą ežerų, kaip antai Erno ežerą. Upėje žvejojami upėtakiai, pastatyta kelios žuvų veisyklos.
Pajuostis
Pajuostis – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, į rytus nuo Panevėžio miesto centro, kairiajame Nevėžio krante, prie jo santakos su Juosta. Šalia yra įsikūręs Lietuvos kariuomenės pėstininkų brigados „Geležinis Vilkas“ Karaliaus Mindaugo Husarų batalionas, veikė Pajuosčio aerodromas.
Istorija
thumb|left|Pajuosčio dvaras tarpukariu
XVIII a.–XX a. minimas Pajuosčio dvaras.
Grudekas (Vysokis)
Grudekas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kliukovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į pietryčius nuo Kliukovo, apie 21 km į pietus nuo Mazovijos Vysokio ir apie 60 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Gyvenvietė įkurta XI a. amžiuje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 11 namų ir 121 gyventojas. 1921 m. kaime buvo 32 namai ir 215 gyventojų, iš kurių 3 rusai. Šalia kaimo yra 100 m. prieš mūsų erą įkurtos Pševorsko kultūros kapinės.
Raúl Alfonsín
Raulis Alfonsinas ( 1927 m. kovo 13 d. Časkomuse – 2009 m. kovo 31 d. Buenos Airės) – Argentinos politikas ir prezidentas (nuo 1983 m. gruodžio 10 d. iki 1989 m. liepos 9 d.).
Kaip socialistų partijos narys, teisininkas Alfonsinas 1958 m. išrinktas į Buenos Airių provincijos įstatymų leidybos organus. 1973 m. pralaimėjo partijos vadovybės rinkimus Rikardui Balbinui. 1983 m. žlugus karinei chuntai paskelbti nauji prezidento rinkimai. Alfonsinas, jau tapęs partijos lyderiu, rinkimus laimėjo. Jis patraukė baudžiamojon atsakomybėn dalį karinio režimo vadų. 1984 m. pasirašė Taikos ir Draugystės sutartį (Tratado de Paz y Amistad) su Čile. 1989 m. Argentina pateko į gilią ekonominę krizę dėl hiperinfliacijos. Prasidėjo riaušės ir demonstracijos. Alfonsinas paleido valdžią ir pats atsistatydino, likus 6 mėnesiams iki kadencijos pabaigos. 1995 m. atstatydintas iš partijos vadovo posto.
Juozas Gecevičius (1939)
Juozas Gecevičius (g. 1939 m. vasario 15 d. Ukmergėje) – Lietuvos inžinierius mechanikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.
Biografija
1961 m. raudonu diplomu baigė Kauno politechnikos instituto Mechanikos fakultetą. 1963 m. įstojo į Lietuvos mokslų akademijos Energetikos instituto aspirantūrą ir apgynė mokslų kandidato disertaciją. 1983 m. technikos mokslų daktaras.
Nepaklusęs siūlymui stoti į partiją, dirbo meistru Kauno autotransporto įmonėje, vėliau tapo techninės tarnybos vadovu. 1966–1991 m. Kauno politechnikos instituto) mokslo darbuotojas, 1968–1975 m. mokslinio tyrimo sektoriaus „Vibrotechnika“ laboratorijos vedėjas, nuo 1983 m. Technologinių įrengimų katedros vedėjas, 1984–1990 m. prorektorius mokslo reikalams. Nuo 1984 m. profesorius. 1991 m. įkūrė bendrovę „GTV“, 2022 m. jai vykdoma [[Bankrotas|bankroto procedūra.
Buvęs Vyriausybės Mokslo, technologijų ir inovacijų plėtros komisijos narys, buvęs Lietuvos pramonininkų konfederacijos Mokslo ir inovacijų komiteto pirmininkas.
Nusikaltimai
2017 m. pabaigoje Marijampolės rajono apylinkės teismas baudžiamojoje byloje pripažino J.Gecevičių kaltu dėl didelės vertės svetimo turto, beveik 1 mln. eurų, iššvaistymo. Vėliau įvairūs teismai priteisdavo įvairias skolas, kurios ignoruojamos.
Mokslinė veikla
Svarbiausi darbai iš dinaminių ryšių mechaninėse sistemose, termoizoliacinių vamzdžių gamybos, vamzdžių klojimo, robotų, manipuliatorių ir kt. įrenginių, visiškai robotizuotų įvairios paskirties technologinių linijų kūrimo. 237 išradimų autorius, patentuota pneumatinė pavara (1984 m., Rusija).
Charles De Geer
Charles De Geer (1720 m. sausio 30 d. – 1778 m. kovo 7 d.) – švedų pramonininkas ir entomologas.
Biografija
Charles De Geer yra kilęs iš turtingų aristokratų švedų šeimos. Užaugo Olandijoje, tačiau grįžo į Švediją 1739 metais. Vos 19 metų buvo išrinktas į Švedijos mokslų akademiją. Vėliau buvo laikomas svarbiausiu XVIII amžiaus švedų mokslininku po Karlo Linėjaus.
BV Borussia Dortmund
Dortmundo „Borussia“ – Vokietijos futbolo klubas iš Dortmundo.
Istorija
Klubo komanda kelis dešimtmečius nuo įkūrimo buvo tik vidutinio lygio, 1929 metais klubas buvo ant bankroto ribos, iš finansinės krizės klubą išgelbėjo sirgaliai, padengę skolas. Iki 1937 m. klubo vadybininku buvo lietuvių kilmės vokietis Heinrich Czerkus.
Tik po karo komandos lygis pakilo, 1949 metais ji pateko į šalies čempionato finalą, 1956 ir 1957 metais tapo čempionais, taip pat laimėjo paskutiniame čempionate prieš Bundeslygos įkūrimą (1963). Įkūrus Bundeslygą, Borussia tapo vienu iš 16 klubų, patekusių į šią aukščiausiąją lygą. 1965 metais klubas iškovojo Vokietijos taurę, kitais metais – Europos taurę. Po to sekė du dešimtmečiai be aukštų pasiekimų. 1985 metais vėl iškovota Vokietijos taurė, 1993 metais komanda pateko į UEFA taurės finalą, 1995 ir 1996 metais laimėjo Bundeslygos čempionatą, o 1997 metais laimėjo Europos čempionatą ir Tarpžemyninę taurę. 2002 metais komanda vėl tapo Bundeslygos čempione.
2005 metais komanda pateko į finansinę krizę, kurios metu klubo akcijų vertė krito 80 proc.
Sudėtis
2021 m. spalio 9 d.
Poloskai
Poloskai  – kaimas Lenkijos rytuose, Piščaco valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į rytus nuo Piščaco, apie 25 km į rytus nuo Palenkės Bialos ir apie 99 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Nuo XIX a. iki 1919 m. kaimas buvo Poloskų valsčiaus centras.
Haičio administracinis suskirstymas
right|thumb|250px|Haičio departamentai right|thumb|250px|Haičio apskritys right|thumb|250px|Haičio komunos
Haičio Respublika administraciniu požiūriu skirstoma į 10 departamentų. Departamentai smulkiau skirstomi į 41 apskritį kuri smulkiau dalijama į 133 komunas.
Demografija
<!--==Artibonite==
Delšajus
thumb|250px|Dirbantys apačiai San Karlo rezervate 1886 m. Delšajus – tonto apačių vadas. Gimimo data tiksliai nežinoma - apie 1836 m. Buvo nužudytas kitų apačių 1874 m. liepos mėnesį po to kai generolas Džordžas Krukas įsteigė premiją už jo galvą.
Tai buvo kresnas, plačiapetis, nuožmaus veido vyras. Vienoje ausyje nešiojo sidabrinį auskarą. Paprastai vaikščiodavo pusiau tekinas, todėl atrodė, kad visada skuba.