cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Marathai
Apranga panaši į kitų indų – vyrai dėvi marškinius, iš priekio užsegamas striukes, dhočius arba siauras kelnes, nešioja įvairius turbanus. Moterys dėvi sarius, dažnai susuktus kaip šarovarus, šiaurėje – plačius sijonus, koftas. Išlikęs skirstymasis į kastas, o jose – totemines grupes, turinčias savo dievus-globėjus (devaka). Yra 96 giminės (klanai; pirmąsyk surašytos 1888 m., galutinai – 1956 m.). Pagal senovės papročius kiekvienas marathas turi priklausyti vienai jų. Būdingos marathų pavardės kilusios iš kastų (Kumbhar, Patil, Desai, Džoši), istorinių giminių ir klanų (Džadav, Bhonsle, Čavan, Šinde, Pavar), arba su priesaga -kar sudarytos iš kilmės vietų (pvz., Džunakar 'kilęs iš Džunaro miesto, džunarietis').
Marathų santuoka kastos požiūriu tradiciškai endogaminė, bet klano (džati) – egzogaminė. Leidžiamos santuokos tarp pusbrolių ir pusseserių. Marathai švenčia daugelį tradicinių hinduistų švenčių (Dašerą, Dyvalį, Rakša Bandhaną), tačiau labiausiai švenčiama Ganeša Čaturthi, kurios centras yra Puna. Ši šventė dievo Ganešos garbei švenčiama 10 dienų, sutraukia daug maldininkų. Marathai turi išplėtotą literatūrinę tradiciją (XIII a. marathų kalba sukurtas „Bhagavadgytos“ komentaras „Džnianešvari“ laikomas marathų literatūros klasika). Vėliau sukurta daug bhaktinių tekstų. Tarp marathų paplitę klajojantys dainiai varkariai (žymiausi – Namdevas, Tukaramas, Džnianešvaras).
Seibučiai
Seibučiai – buvęs kaimas Rokiškio rajone, 1 km į šiaurę nuo Ragelių bažnytkaimio, prie Audros upės linkio ir Seibučių miško.
Istorija
thumb|left|300px|Seibučiai cariniame žemėlapyje
Iki XX a. vid. pateko į Jūžintų valsčių. Carinių laikų sąrašuose ir žemėlapiuose minimas kaip Сейбуце, Сейбутис. 1923 m. surašyme minimi du Seibučių viensėdžiai – pirmasis su 24 gyv. ir 3 ūkiais bei antrasis su 10 gyv. ir 4 ūkiais. TSRS laikų suvestinėse kaimas nebeminimas. Dabar buvusio kaimo žemės patenka į Ragelių kaimo teritoriją.
Terespolis (Biržai)
Terespolis – buvęs viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Papilio.
Harmony Link
Harmony Link  – planuojama tarpvalstybinė elektros jungtis tarp Lietuvos ir Lenkijos. Baltijos šalių elektros tinklų sinchronizacijos dalis.
Istorija
2018 m. gruodžio 21 d. Lietuvos ir Lenkijos perdavimo sistemos operatorių „Litgrid“ ir „PSE“ vadovai pasirašė susitarimą, kuriuo įsipareigojo pradėti naujo Lietuvos ir Lenkijos jūrinio aukštos įtampos nuolatinės srovės kabelio tiesimo projekto parengiamojo etapo darbus. Projektui suteiktas „Harmony Link“ vardas.
2019 m. gruodžio 20 d. sudaryta sutartis dėl Elektros energetikos sistemos sinchronizacijos projekto „Harmony Link jungties ir 330 kV skirstyklos „Darbėnai“ statyba“ specialiojo teritorijų planavimo ir atrankos dėl poveikio aplinkai vertinimo paslaugų. Statybų pradžia numatyta 2023 m. Planuojamas jungties paleidimas – 2025 m.
2022 m. rugsėjį „Litgrid“ pranešė apie baigtą tarptautinės jūrinės jungties su Lenkija „Harmony Link“ statybos teritorijų planavimo etapą.
2023 m. birželį pradėti Darbėnų elektros skirstyklos statybos darbai per kurią bus paskirstoma elektros energija tiekiama „Harmony Link“ jungtimi.
Tutulynė
Tutulynė – buvęs viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Papilio.
Tupolev Tu-2
right|thumb|250px|Tu-2s Kinijos aviacijos muziejuje right|thumb|250px|Tu-2 Rusijoje, Monino muziejuje Tupolev Tu-2 (NATO kodas – Bat (liet. šikšnosparnis) ) buvo Antrojo pasaulinio karo metu Sovietų Sąjungoje sukurtas dvimotoris propelerinis lengvasis bombonešis, skirtas veikti fronto linijoje šviesiu paros metu. Kaip ir vokiškas oponentas Ju-88 jis galėjo pikiruoti. Tokios savybės leido jam būti vienam svarbiausių Raudonosios armijos puolimo įrankių, naudotu visose sferose: tiek kaip bombonešį, torpednešį ar žvalgybos lėktuvą.
Minijos gatvė (Gargždai)
Minijos gatvė – gatvė Gargžduose, prasidedanti miesto istorinėje dalyje, nuo Kvietinių gatvės nuokalne nusileidžianti į Minijos upės slėnį miesto prieigose, į Vėžaičių pusę. Šioje vietoje, kelyje, stovi Gargždų tiltas. Didžioji gatvės dalis, nuo Sodo gatvės viršutinėje dalyje iki pabaigos slėnyje, išgrįsta lauko akmenimis. Minijos gatvė siaura, supama išraiškingo reljefo, išsidėsčiusi Gargždų Šv. arkangelo Mykolo bažnyčios papėdėje. Abiejose gatvės pusėse stovi vieno ar dviejų aukštų mediniai ir mūriniai sodybiniai namai, auga gyvatvorė, medžiai.
Tupolev Tu-2
Lėktuvo sukūrimas
1937 m. Andrejus Tupolevas pradėjo lėktuvo projektavimo darbus, jiems suteiktas kodinis pavadinimas buvo "Samaliot 103". Jo trisparnius propelerius suko du Mikulin AN37 V12 varikliai išvystantys po 1400 arklio galių. Prototipas galėjo pakilti iki 10 km aukščio, pasiekti 635 km/h greitį, nuskristi 2500 km atstumą.
Roger de Barbarin
Biografija
Paryžiuje vykusiose antrosiose moderniose 1900 m. vasaros olimpinėse žaidynėse prancūzas dalyvavo sportinio šaudymo varžybose. Vyrų stendinio šaudymo tranšetinėje aikštelėje rungtyje Roger de Barbarin pataikė į 17-ą taikinių ir tapo pirmuoju tranšejinės aikštelės olimpiniu čempionu.
Tupolev Tu-2
Lėktuvo sukūrimas
Vėlesniems bandymams buvo sukurtos specialios platformos ANT-58, ANT-59 ir ANT-60.
Minijos gatvė (Gargždai)
Atlikus istorinius, fizinius tyrimus ir nustačius Minijos gatvės akmenų grindinio vertingąsias savybės, objektas 2006 m. buvo įrašytas į Kultūros vertybių registrą. Gatvės ilgis apie 0,35 km, sunumeruota 17 namų, saugomos teritorijos plotas 2558 m². Anksčiau Minijos gatvė vadinta Bravoro kalno keliu, Mindaugo gatve. Pusiaukelėje, šlaite į parko pusę atsišakoja Minijos skersgatvis.
Istorija
Minijos gatvės trasa istorinėje Gargždų dalyje susiformavo XVIII a. pabaigoje. Po Gargždų 1786 m. gaisro buvęs linijinio plano miestelis buvo atstatomas pagal radialinę struktūrą arčiau dvaro, apie suplanuotą turgaus aikštę. Jos vakarinė atkarpa atitiko turgaus aikštės šiaurinę kraštinę. Gatvė ilgą laiką buvo skiriamąja riba tarp Gargždų dvaro sodybos ir miestelio žemių, iki 1939 m. – judriausia Gargždų istorinės struktūros linija. Gatvė buvo apstatyta dvaro pastatais. Rytinės atkarpos šiaurinėje pusėje buvo dvaro sodybos centrinė dalis. Ant šlaito palei Minijos gatvę stovėjo dvaro rūmai, keli ūkiniai pastatai. Gatvės vakarinės atkarpos šiaurinė pusė buvo apstatyta dvaro palivarko statiniais (svirnas, ūkvedžio namas). Iki XX a. pradžios istoriniuose šaltiniuose gatvė buvo vadinama Bravoro kalno keliu. Tuomet prie kelio pietiniame pakraštyje, palei bažnyčios šventorių stovėjo dvaro akmenų mūro bravoras (išlikęs to laikmečio ikonografijoje). Vėliau prie jo pristatytas mūrinis vandens malūnas, ėmęs vandenį iš šalia iškasto prūdo, kurio pakraštys buvo prie pat Minijos gatvės. Po Lietuvos Nepriklausomybės 1918 m. paskelbimo Bravoro kalno kelias pavadintas Mindaugo gatve. Gargždų valsčiaus tarybos 1921 m. rugpjūčio 23 d. nutarimu suteiktas Minijos gatvės pavadinimas. Tarpukaryje bravoro pastatas buvo nugriautas, prūdas užpiltas.
Tupolev Tu-2
Lėktuvo sukūrimas
1941 m. pabaigoje visi aviacijos specialistai buvo evakuoti į Omską, šio miesto gamykloje Nr. 166 buvo pradėti masiškai gaminti pirmieji Tu-2. Iki 1942 m. kovo mėnesio buvo pagaminta 80 lėktuvų. Po to gamyba buvo sustabdyta, nes karui trūko kovos lėktuvų, o Tupolevo projektavimo biuro įranga buvo išsikraustyta į Kazanę, gamyklą Nr. 129. 1943 m. išleistai Tu-2 versijai buvo nuspręsta naudoti modernesnį oru aušinamą 14 cilindrų vidaus degimo variklį AŠ-82, išvystydavusį 1850 AG. Išbandymui buvo sukurtas ANT-69 prototipas, pagal pastarąjį buvo pastatyti daugiau kaip 2000 bombonešių.
Minijos gatvė (Gargždai)
Istorija
Gatvės pradžioje atsišakojanti Sodo gatvė, susiformavusi nuo XVI a., dalijo dvaro sodybos reprezentacinę – rytinę pusę nuo ūkinės – vakarinės dalies, dvaro palivarko. Per Pirmąjį pasaulinį karą stipriai nukentėjus dvaro sodybai, ji nebebuvo atstatyta, be to, netrukus buvo ir išparceliuota. Taip sumenko gretimų gatvių funkcinė reikšmė, o dvarvietės žemėse buvo suplanuoti miestiečių sklypai.
Tupolev Tu-2
Dizainas
Monoplanas turėjo H formos dvisparnę uodegą su elipsės formos „sparnais“. Važiuoklė buvo išleidžiama. Lėktuvo įprastinis dažymas-maskavimas susidėjo iš matinių spalvų melsvos apačios ir juodai žaliu marginimu nudažytos viršutinės korpuso dalies.
Minijos gatvė (Gargždai)
Istorija
XX a. 3-me dešimtmetyje Minijos gatvė išgrįsta akmenų grindiniu. 1923-1925 m. gatvės trasa paaukštinta, vietomis supiltas pylimas. 1925 m. išgrįsta, kaip ir tuometinės Turgaus (Rinkos) aikštė bei Klaipėdos gatvė, kai buvo ruošiamasi 1926 m. naujo betoninio tilto per Minijos upę statyboms. Darbus atliko prie kelių tiesimo, tiltų statybos dirbę samdyti darbininkai iš Latvijos – „zimagorai“. Gatvė iš miestelio šlaitu leidosi prie XVIII-XIX a. viduryje per Miniją įrengto kelto, vėliau, iki 1939 m. – link pastatyto Gargždų tilto. Tiltai dėl sraunios upės dažnai perstatinėti, rekonstruoti. Iki tol ši gatvė buvo judriausia miestelyje. Jos svarbą iš dalies patvirtina grindinio paklojimo faktas. 1939 m. per Gargždus nutiesus Žemaičių plentą (dab. Klaipėdos gatvės trasa), Minijos gatvė prarado magistralinės gatvės reikšmę, liko miesto centrinės dalies šalutine gatve.
XX a. antroje pusėje visa Minijos gatvės vakarinė atkarpa nuo Sodo g. sankryžos iki Žemaitės g. (XX a. pirmoje pusėje Kapų g.) ir rytinės atkarpos nuo Sodo g. sankryžos link Minijos upės keli fragmentai uždengti asfaltu. XX a. pabaigoje prie rytinės atkarpos kraštinių įrengti siauri trinkelių šaligatviai. Atkuriant akmenimis grįstą Minijos gatvę, jos grindinio atstatymui panaudoti ir akmenys iš gretimos Sodo gatvės. 2008 m. joje keičiant kanalizacijos ir vandentiekio tinklus, pusės metro gylyje aptikti akmeninio grindinio fragmentai, tačiau statybų projekte nebuvo numatyta jų atkurti.
Tupolev Tu-2
Dizainas
Lėktuvo ekipažą sudarė keturi žmonės: pilotas ir už jo įsitaisęs navigatorius. Už jų šonuose buvo radistas ir taikytojas, kurie taip pat turėjo padėti gintis jei lėktuvą užpultu. Tam jie turėjo įtaisytus tris 12,7 mm UB kulkosvaidžius su 250 kulkų kiekviename. Bombonešyje buvo ir dvi stacionarios 20 mm ShVAK patrankos su 200 užtaisų kiekviename vamzdyje.
Šalys naudotojos
right|thumb|350px|Tu-2 šalys naudotojos
Specifikacijos
Tu-2s right|350px
Ginkluotė
Margarete Stepath
Biografija
Gimė ir augo Karaliaučiaus medienos pirklio šeimoje. Karaliaučiuje lankė Tudės licėjų, vėliau Berlyne mokėsi fotografų kursuose. Jų nebaigusi 1918 m. grįžo į Karaliaučių ir įsidarbino medicinos sesele. Mokėsi auksakalio profesijos Karaliaučiaus meno ir amatų mokykloje, po to išvyko tęsti mokslų pas prof. Jozefą Vakerlę į Miuncheno meno amatų mokyklą, kartu stažavosi pas raižytoją iš dramblio kaulo. 1923–1924 m. mokėsi skulptūros Karaliaučiaus meno ir amatų mokykloje pas prof. Hermaną Brachertą, o 1924–1925 m. studijavo Karaliaučiaus meno akademijos skulptūros klasėje pas prof. Stanislovą Cauerį ir grafiką pas prof. Heinrichą Volfą.
1932–1934 m. dirbo Hanso Pfaiferio dirbtuvėse Karaliaučiuje, iš akmens ir molio sukūrė keletą reikšmingų žmonių figūrinių skulptūrų. 1934 m. išvyko gyventi į Berlyną, kur dirbo fotografe ir kūrė skulptūras.
Paskutinėmis Antrojo pasaulinio karo dienomis išvažiavo į Isny am Algoi miestelį pietinėje Vokietijos dalyje. Gyveno uždarą gyvenimą, daug tapė ir liejo akvareles. Kūrybinis palikimas daugiausiai apima tik šį laikotarpį (Karaliaučiuje sukurti darbai yra sunaikinti arba dingę).
Audronė Jankuvienė
Audronė Kanapickienė-Jankuvienė (g. 1960 m. kovo 14 d. Kaune) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė, politinė bei visuomenės veikėja.
Biografija
1967–1971 m. mokėsi Kauno 22-ojoje vidurinėje, 1971–1978 m. Kauno 27-ojoje vidurinėje mokykloje. 1978–1983 m. Vilniaus universitete studijavo žurnalistiką.
1983–1984 m. Karolio Požėlos spaustuvės korektorė. 1984–1999 m. laikraščio „Kauno tiesa“ (nuo 1992 m. „Kauno diena“) korespondentė, 1994–1999 m. ekonomikos ir verslo priedo „Argumentai“ redaktorė, 1999–2007 m. vyriausiosios redaktorės pavaduotoja. 2007–2010 m. UAB Neolitas biografinių žinynų „Kas yra kas Lietuvoje“ verslo dalies redaktorė, leidinių serijos „Kas yra kas Lietuvoje. Kraštiečiai“ vyriausioji redaktorė. 2010–2019 m. Kauno prekybos, pramonės ir amatų rūmų viešųjų ryšių vadovė.
2017–2019 m. Seimo narės Rūtos Miliūtės padėjėja. 2019–2020 m. Seimo narė, išrinkta pagal Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos iškeltų kandidatų sąrašą (pakeitė Stasį Jakeliūną). Nuo 2020 m. Seimo narių Aušrinės Norkienės ir Rimantės Šalaševičiūtės padėjėja.
1990–2019 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narė, 2008–2019 m. Nacionalinės žurnalistų kūrėjų asociacijos narė.
Ypatingasis būrys
miniatiūra|200px|right|Paminklas [[Panerių žudynės|Panerių žudynėms atminti]]
Ypatingasis būrys – vokiečių Saugumo policijos ir SD ypatingasis būrys, kurį sudarė lietuviai savanoriai, vokiškų Einsatzgruppen (SS sukarintų būrių, suburtų tam tikroms užduotims) analogas. Būrys vykdė persekiojimus ir masinius šaudymus Vilniuje ir Vilniaus krašte nacių okupacijos metais Lietuvoje. Pagrindinėmis aukomis buvo Vilniaus geto žydai, kuriuos šaudė Paneriuose.
Būrio veikla
Jau pirmosiomis okupacijos dienomis Ypatingasis būrys sušaudė „300 turtingų žydų ir inteligentų“ pagal savo sudarytą sąrašą. Liepos viduryje būrio nariai gaudė žydus Vilniaus gatvėse ir siuntė į priverstinius darbus. 1941 m. liepos 23 d. būriui ėmė vadovauti Juozas Šidlauskas. Būryje buvo nuo 200 iki, galiausiai, 50 žmonių.
Be masinių žudynių Paneriuose, Ypatingasis būrys dalyvavo žmonių šaudymuose ir kitose Lietuvos vietovėse. Šis būrys vykdė šaudymus Nemenčinėje (403 žm.), Naujojoje Vilnioje (1159 žm.), Jašiūnuose (575 žm.), Eišiškėse (3446 žm.), Trakuose (1146 žm.), Semeliškėse (962 žm.), Švenčionyse (3726 žm.). 1941 m. nuo rugsėjo 1 d. iki lapkričio 25 d. Paneriuose sušaudė 18 898 žmones, kituose Vilniaus regiono rajonuose – 13 501 žmogų.
Sovietinė valdžia 1945 m. nuteisė ir įvykdė mirties bausmes 10–čiai Ypatingojo būrio narių. Iš viso 12 būrio narių buvo nuteisti Lenkijoje ir TSRS, keturi iš jų – Lenkijoje 1970–aisiais metais. Likusieji mirė po karo arba gyveno užsienyje.
Sokaičių apylinkė
Sokaičių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Vilkyškių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pagėgių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Mociškių apylinkės.
Maurice Larrouy
Maurice Larrouy (1872 m. gruodžio 3 d. – ?) – Prancūzijos sportinio šaudymo atstovas, olimpinis čempionas.
Biografija
Paryžiuje vykusiose antrosiose moderniose 1900 m. vasaros olimpinėse žaidynėse prancūzas dalyvavo sportinio šaudymo varžybose. Vyrų greitašaudos pistoletu rungtyje Maurice Larrouy surinko 58 taškus iš 60 galimų ir tapo šios rungties olimpiniu čempionu. Sportininkas taip pat yra pirmasis ir kol kas vienintelis prancūzas laimėjęs šią rugntį.
Valdovas Voldemortas
Valdovas Voldemortas (Tomas Marvolas Ridlis) – knygų apie Harį Poterį antagonistinis veikėjas. Jis yra didžiausias Hario Poterio priešas – žiaurus ir stiprus juodasis magas.
Knygos fiktyviame magiškajame pasaulyje taip bijoma Voldemorto vardo, jog jį nedaugelis gali pasakyti garsiai. Tikrasis jo vardas yra Tomas. Dauguma veikėjų jį vadina „Pats Žinai Kas“ arba „Tas, Kurio Nevalia Minėti“. Jo šalininkai Mirties valgytojai irgi nesikreipia Voldemorto vardu, vietoj to jie į ji kreipiasi kaip į Tamsos Valdovą arba šeimininką.
Liselotte Steiner-Backschies
Lizelotė Štainer–Bakšys (1910 m. gruodžio 12 d. Alnaštyne – ?) – iš Rytprūsių kilusi Vokietijos skulptorė.
Biografija
Nuo 1918 m. gyveno Karaliaučiuje, kur įgijo brandos atestatą. Nuo 1940 m. mokėsi pas garsų Karaliaučiaus skulptorių Artūrą Štainerį, vėliau vienerius metus studijavo Karaliaučiaus meno akademijoje pas prof. Hansą Veselį. Dirbo A. Štainerio dirbtuvėse, keletas jos sukurtų nedidelių skulptūrėlių pateko ant Karaliaučiaus pastatų fasadų.
Antrojo pasaulinio karo pabaigoje pasitraukė į rytinę Vokietijos dalį. Kartu su A.Štaineriu dirbo puošiant statomus Erfurto pastatus, 1951 m. už jo ištekėjo. Vėliau šeima persikėlė gyventi į vyro gimtąjį miestelį Lycheną (Brandenburgo žemė).
Lizelotė Štainer–Bakšys specializavosi daugiausiai vaikų su žvėreliais vaizdavimu. Iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos dauguma jos sukurtų darbų sunaikinti arba dingę be žinios. Pokaryje Kaliningrado srityje rastą jos iš kalkakmenio iškaltą 60 cm aukščio skulptūrėlę „Mergaitė su kate“ 2012 m. buvo numatoma restauruoti, tolimesnis kūrinio likimas nežinomas.
Atostogos
Atostogos – poilsio laikotarpis. Darbo teisėje – poilsio laiko rūšis, kai darbuotojas (valstybės tarnautojas, laisvosios profesijos atstovas ir kt.) laikinai palieka savo darbo vietą, teisiškai būdamas laisvas nuo darbo, nors įprastinėmis darbo dienomis ir savaitėmis turėtų vykdyti darbo funkcijas.
Mokymosi atostogos
Mokymosi atostogos - atostogų rūšis. Paskirtis - mokytis, studijuoti.
Atostogos
Lietuva
Lietuvoje atostogos yra kasmetinės ir tikslinės (LR darbo kodeksas, 164 str. „Atostogų rūšys“) .
Mokymosi atostogos
Lietuva
Lietuvoje darbuotojams suteikiamos mokymosi atostogos stojamiesiems egzaminams į aukštesniąsias ir aukštąsias mokyklas pasirengti ir laikyti - po 3 dienas kiekvienam egzaminui (LR darbo kodeksas, 181 str. „Mokymosi atostogos“).
Atostogos
Kasmetinės atostogos
Kasmetinės atostogos – kalendorinėmis dienomis skaičiuojamas laikotarpis, suteikiamas darbuotojui pailsėti ir darbingumui susigrąžinti, paliekant darbo vietą (pareigas) ir mokant vidutinį darbo užmokestį (165 str. 1 d.). Švenčių dienos į atostogų trukmę neįskaitomos. Kasmetinės atostogos yra minimaliosios, pailgintos ir papildomos.
Mokymosi atostogos
Lietuva
Darbuotojams, kurie mokosi bendrojo lavinimo mokyklose ar nustatyta tvarka įregistruotose aukštesniosiose ir aukštosiose mokyklose, pagal šių mokyklų pažymas suteikiamos mokymosi atostogos:
Atostogos
Tikslinės atostogos
Tikslinės atostogos yra (LR DK 178 str.):
Vokietija
Vokietijoje apmokamos kasmetinės atostogos žinomos dar nuo Vokietijos imperijos laikų. Žodis „Atostogos“ kilęs iš senosios vokiečių aukštaičių (ir vokiečių vidurio aukštaičių) tarmės alt- žodžio „(at)leisti“ [ką nors (daryti)] („erlauben“). Vėlyvaisiais Viduramžiais riteriai prašydavo savo senjoro, leno valdovo (Lehnsherr) „leidimo“ (urloup), traukti į mūšį.
Mokymosi atostogos
Lietuva
Į mokymosi atostogų laiką neįskaitomas kelionėje sugaištas laikas.
Vokietija
Vokietijoje vakarinės žemės (išimtis: Badenas-Viurtembergas ir Bavarija) mokymosi atostogas įvedė nuo 1974 m. (pirmiausias - Hamburgas) iki XX a. 10deš. Po Vokietijos susivienijimo - rytinės žemės (išimtis: Saksonija ir Tiuringija).
Lektorius (reikšmės)
Lèktorius ( – ‘skaitovas‘, ’skaitytojas‘) – asmuo, skaitantis paskaitą, paskaitininkas, dėstytojas, pranešėjas (pvz., įvairiose konferencijoje ar seminaruose); aukštosios mokyklos darbuotojas arba tarnautojas; Senovės Romoje – vergas skaitovas ; bažnytinis tarnautojas, evangelijos skaitovas (katalikų), maldos vedėjas ar pamokslininkas (evangelikų bžn.).
Aleksejus Nikolajevičius
Aleksejus Nikolajevičius Romanovas (1904 m. rugpjūčio 12 d. Sankt Peterburge – 1918 m. liepos 17 d. Jekaterinburge) – Rusijos caraitis, turėjęs tapti Rusijos imperijos valdovu po savo tėvo Nikolajaus II. Penktasis vaikas ir vienintelis sūnus Nikolajaus II ir Aleksandros Fiodorovnos šeimoje.
Po 1917 m. revoliucijos 1918 m. liepos 17 d. Aleksejus su šeima, seserimis ir tarnais buvo bolševikų sušaudyti Jekaterinburge.
Lagas
thumb|250px|Lagas (viksvomis apaugusi dalis pirmame plane) pelkėje [[Labanoro giria|Labanoro girioje]]
Aleksejus Nikolajevičius
Ankstyvoji vaikystė
thumbnail|left|200px|Aleksejus 1904 m.
Aleksejus gimė 1904 m. rugpjūčio 12 d. Peterhofo rūmuose. Jis buvo ilgai lauktas įpėdinis. Aleksandrai Fiodorovnai 1895-1901 m. gimė keturios dukterys – Olga (g. 1895), Tatjana (g. 1897), Marija (g. 1899) ir Anastasija (g. 1901).
Lagas
Lagas – šlapia vieta pelkės (paprastai aukštapelkės) ar raisto pakraštyje, kur iš pelkės ir jos pakraščių sausumos subėga vanduo. Kelių metru žiedu juosia pelkę. Dėl šios priežasties lage beveik visada šlapia, neretai ištisai telkšo vanduo. Sausrų metu arba pelkę paveikus melioracijos procesams, lagas nunyksta.
Aleksejus Nikolajevičius
Ankstyvoji vaikystė
Pakrikštytas 1904 m. rugsėjo 3 d. Peterhofo rūmų koplyčioje.
Liga
Iš motinos linijos Aleksejus paveldėjo hemofiliją. Liga akivaizdi tapo Aleksejui sulaukus vos dviejų mėnesių. Liga pasireiškė tuo, kad bet koks sumušimas, kurio metu plyšdavo kad ir menkiausia kraujagyslė, sukeldavo nesustabdomą vidinį kraujavimą (įprastai nesergantiems žmonėms tai baigiasi paprasta mėlyne). Lėtai, tačiau nesustabdomai kraujas pasiekdavo aplinkinius raumenis ir kitus audinius, susidarydavo didelio obuolio dydžio hematoma, oda tapdavo neelastinga ir nebegalėjo temptis, spaudimas stabdė kraujotaką, prasidėdavo trombo formavimasis. Po to hematoma palaipsniui išsiskirstydavo ir tamsiai raudona mėlynė virsdavo geltonai žaliomis dėmėmis. Nedideli išoriniai įpjovimai ir nusibraižymai grėsmės nekėlė - jie greitai užsitraukdavo, o po to juos stipriai perrišdavo ir sužeidimas pamažu sugydavo. Išimtimi buvo kraujavimas iš burnos ir nosies, nes tokiu atveju nebuvo įmanoma aprišti kraujavimo vietos. Vieną kartą caraitis vos nemirė nuo kraujo bėgimo iš nosies, nors ir nepatyrė jokio skausmo.
Lagas
Lago vanduo rūgštus arba labai rūgštus, jame mažai maisto medžiagų. Veši kiminai, įvairių rūšių viksvos, pelkiniai žinginiai, geltonieji vilkdalgiai, jo pakraščiais veši paprastosios nendrės.
Aleksejus Nikolajevičius
Liga
Faktas, kad Aleksejus serga hemofilija buvo valstybės paslaptis – Rusijos žmonės neturėjo nieko apie tai žinoti. Padėtį apsunkino tai, jog žmonių nepasitenkinimas Romanovais vis didėjo – po nesėkmingo Rusijos–Japonijos karo šalyje buvo prasidėję masininiai streikai ir protestai.
1908 m. Aleksejui liga paūmėjo ir prasidėjo kraujavimo protrūkiai. Aleksejaus tėvai padėti pakvietė rusų mistiką Rasputiną. Jis (manoma, kad hipnozės būdu) sumažino caraičio kančias. Rasputinas įtikino Aleksejaus motiną Aleksandrą, kad jos sūnaus ir visos Romanovų dinastijos likimas priklauso nuo jo.
Gyvenimas po 1917 m. revoliucijos
Po Vasario revoliucijos caras Nikolajus II atsisakė sosto. 304 metus Rusiją valdžiusiai Romanovų dinastijai atėjo galas.
Kovo 8 d. Aleksejus ir visa jo šeima buvo suimti. Jiems paskirtas namų areštas Carskoje Selo rūmuose. Ten jie išbuvo iki 1917 m. pabaigos, kai buvo perkelti į Tobolską. thumbnail|left| Aleksejus su tėvu [[Tobolskas|Tobolske, 1917 m.]]
1918 m. gegužės pabaigoje visi buvo perkelti į Jekaterinburgą. Caraičio šeima apgyvendinta Ipatjevo name. Ten Aleksejus susitrenkė koją ir ji baisiai ištino. Nuo tada caraitis sunkiai vaikščiojo.
1918 m. birželį vykstant Rusijos pilietiniam karui baltagvardiečių pajėgos apsupo Jekaterinburgą. Uralo taryba (taryba atsakinga už Nikolajų II ir jo šeimą) sprendė ką daryti su buvusiu Rusijos valdovu, jo žmona ir penkiais jų vaikais. Iš pradžių buvo svarstoma išsiųsti juos į Maskvą, bet vėliau nuspręsta, jog monarchų šeimą reikia nuteisti myriop.
Mirtis
thumbnail|left| Rūsys, kuriame buvo sušaudytas Aleksejus. Aleksejus buvo sušaudytas bolševikų 1918 m. liepos 17 d. 2 val. nakties su savo šeima Ipatjevo namo rūsyje.
Jakovas Jurovskis (Ipatjevo namo komendantas) su baudžiamuoju būriu pažadino karališkąją šeimą ir nuvedė juos į rūsį. Jis atnešė Aleksejui ir carienei Aleksandrai kėdes. Ten jis perskaitė mirties nuosprendį ir šovė Nikolajui į galvą. Tai buvo ženklas būriui pradėti šaudyti.
Komendanto padėjėjas Nikulinas paleido penkis šūvius į Aleksejų, o Jurovskis iššovė paskutiniąją kulką iš savo apkabos. Caraitis nuslydo nuo kėdės, bet gavęs šešias kulkas jis tebebuvo gyvas (Aleksejaus motina prie jo liemenės buvo prisiuvusi brangakmenius ir deimantus, jei jiems pavyktų pabėgti iš Rusijos). Būrio narys Jermakovas išsitraukė durtuvą ir kelis kartus smeigė juo į Aleksejų. Galiausiai Jurovskis dar du kartus šovė į caraičio galvą ir šis mirė.
Endrikaičių apylinkė
Endrikaičių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Katyčių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pagėgių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Natkiškių apylinkės.
Romos olimpinis stadionas
Romos olimpinis stadionas  – pagrindinis Romos stadionas. Jame vyksta Italijos futbolo rinktinės ir Italijos regbio rinktinės „namų“ rungtynės, taip pat dvejų Serie A ekipų (S.S. Lazio ir A.S. Roma) „namų“ rungtynės. Stadionas buvo atidarytas 1937 m. Po paskutinio atnaujinimo 2008 m. jame telpa 72 700 žmonių. Šiame stadione vyko 1960 m. vasaros olimpinės žaidynės, 1987 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas, 1990 m. pasaulio futbolo čempionatas ir 2009 m. UEFA čempionų lygos finalinės rungtynės.
Koncertai
Olimpiniame stadione vyksta ne tik sporto, bet ir muzikos renginiai. Savo pasirodymus jame surengė tokie atlikėjai kaip Madonna, Depeche Mode, George Michael, U2, R.E.M., Tina Turner, David Bowie, Sting, Eros Ramazzotti ir kiti.
Uosiniškis
Uosiniškis – buvęs viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Papilio.
CrossFit
1996 m. Greg Glassman atidarė pirmąją „CrossFit“ salę Kalifornijoje norėdamas apjungti ištvermės ir jėgos sporto šakas, o 2000 m. įsteigė „CrossFit“ įmonę. Šiuo metu pasaulyje veikia daugiau nei 10 000 „CrossFit“ sporto salių. Lietuvoje veikia kol kas vienintelis Lietuvoje „Brasa CrossFit“ sporto klubas.
BK Kastrup
Katsrupo BK – Danijos futbolo klubas iš Kastrupo (Kopenhagos priemiesčio).
Istorija
1933 m. buvo įkurtas klubas. Devynis sezonus yra žaidę Pirmame divizione (elito lygoje).
Pastaruoju metu žaidė ketvirtos pakopos pirmenybėse.
Jérôme Boateng
Žeromas Boatengas (Jérôme Agyenim Boateng; g. 1988 m. rugsėjo 3 d.) – Vokietijos futbolininkas, žaidžiantis gynėjo pozicijoje Bundeslygos klube FC Bayern München bei Vokietijos rinktinėje.
Karjera
Turi turi du brolius – Džordžą ir Keviną. Visi broliai atstovauja skirtingoms nacionalinėms rinktinėms – Ganai, Nyderlandams ir Vokietijai.
Sankt Peterburgo universiteto Teisės fakultetas
Sankt Peterburgo universiteto Teisės fakultetas –  Sankt Peterburgo universiteto struktūrinis padalinys, viena iš seniausių teisės mokyklų bei vienas iš didžiausių teisės mokslinių tyrimų centrų  Rusijoje; Teisės fakultetas.
Istorija
1724 m. sausį caras Petras Didysis išleido įsaką dėl Akademijos ir Universiteto Sankt Peterburge įsteigimo – “surinkimo mokytų žmonių, kurie jaunus žmones mokytų aukštųjų mokslų, būtent Teolofijos ir Jurisprudencijos (Teisių meno), Medicinos ir Filosofijos, iki tokio lygio, kurį jie pasiekė dabar“.
1760 m. rektorius Michailas Lomonosovas teisės profesoriumi Universitete paskiria akademinką G. F. Fiodorovičių.
1894 m. sausio 1 d. 1335 studentai (50 %) studijavo teisę (iš viso Universitete buvo 2675 studentai). Pagal studentų skaičių Teisės fakultetas buvo didžiausias Universitete.
Katedros
Veikia 10 katedrų (2009 m.):
Studijos
Suteikiami laipsniai:
Studentai
Fakultete studijavo Aleksandas Blokas, Janis Rainis (1865-1929), Sergejus Diagilevas (1872-1929), Nikolajus Rerichas ir kiti.
Iš Lietuvos:
Ryšiai su Lietuva
Vilniaus universiteto Teisės fakultete veikia Rytų Europos teisės mokykla, įsteigta kaip Rytų Europos teisės centras (nuo 2003 m.). Paskaitas skaito Sankt Peterburgo valstybinio universiteto Teisės f. profesoriai.
Fakultete mokėsi daug lietuvių. Studijas baigė:
Kandidatines disertacijas apgynė:
FK Tukums 2000
FK „Tukums 2000“ – Latvijos futbolo klubas iš Tukumo.
BRM Aero Bristell
Orlaivis buvo suprojektuotas taip, kad atitiktų ir Europos ultralengvų lėktuvų klasės reikalavimus, ir JAV lengvųjų sportinių orlaivių taisykles.
FK Tukums 2000
Istorija
Klubas įkurtas 2000 m. Tukume. Nuo 2007 m. žaidė Pirmoje lygoje. 2014 ir 2015 m. sezonuose užėmė 7 poziciją, o 2016 m. – šeštą vietą.
2011–2012 m. Latvijos futbolo taurėje pasiekė 1/8 f., kur pralaimėjo Jūrmalos klubui.
2020 m. sausio 31 d. LFF informavo, kad klubui suteikta A tipo licencija ir jie dalyvaus Virsliga. Sezonas nenusisekė ir tukumiečiai liko paskutinėje (dešimtoje) vietoje. Po sezono buvo pažeminti į Pirmą lygą.
2021 m. sezonas Pirma lyga buvo vykdomo nesklandžiai, nes daugybė rungtynių buvo atidėtos bei perkėlinėjamos dėl pandemijos grėsmių. Galiausiai, po XIV (14) turų pirmenybės buvo visai nutrauktos. Tuo metu ekipa buvo antroje vietoje.
2022 m. sausio 28 d. dešimčiai klubų suteiktos A tipo licencijos. Vienu iš jų tapo „Tukumo“ klubas. Rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
Spalvinė gama
2017 m. marškinėliai su žaliai/baltais vertikaliais dryžiais ant krūtinių, žali šortai ir baltos kojinės.
O svečiuose tamsiai mėlyni marškinėliai, balti šortai ir tamsiai mėlynos (arba baltos) kojinės.
Banginis
thumb|Du [[grenlandinis banginis|grenlandiniai banginiai.]] Banginis – stambus jūrų žinduolis, priklausantis banginių infrabūriui (Cetacea). Nors banginiais vadinamas ir pats infrabūrys, banginių pavadinimą turi tik dalis taip klasifikuojamų žinduolių – infrabūriui taip pat priskiriami delfinai, orkos, jūrų kiaulės, kašalotai ir kiti. Banginiais vadinama didžioji dalis ūsuotųjų banginių pobūrio atstovų. Kad būtų išvengta nesusipratimų, kai kuriose kalbose infrabūrio ir gyvūno pavadinimai skiriasi.
Ištisus šimtmečius banginiai buvo medžiojami dėl mėsos ir taukų. Išplitus pramoninei medžioklei, banginių sparčiai sumažėjo. Šiandien jie yra tapę nykstančia rūšimi, o jų komercinė medžioklė uždrausta daugelyje šalių nuo XX a. vidurio.
Visi banginiai yra placentiniai gyvūnai. Artimiausi giminaičiai jiems yra delfinai, jūrų kiaulės ir kašalotai, išskiriami į tą patį pobūrį. Tiek banginiai, tiek dabartiniai porakanopiniai kilę iš Artiodactyl būrio sausumos žinduolių. Artimiausi banginių giminaičiai sausumoje yra begemotai. Abu turi bendrą protėvį – indišką kiaulę (Indohyus), gyvenusią prieš 54–48 mln. Indijos kiaulė gyveno tiek vandenyje, tiek sausumoje, tuo metu banginiai persikėlė į vandenį prieš 50 mln. metų.
Banginiai plokščiųjų banginių pobūryje
Šeima. Glotnieji banginiai (Balaenidae): Šeima. Raukšlėtieji banginiai (Balaenopteridae):
''Pošeimis. Balaenopterinae''
''Pošeimis. Megapterinae'' Šeima. Pilkieji banginiai (Eschrichtiidae): Šeima. Nykštukiniai banginiai (Neobalaenidae):
Nė vieno iš aukščiau nurodytų gyvūnų Lietuvoje sutinkama nėra.
Užubalis (Biržai)
Užubalis – buvęs kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Ageniškio.
Rumunijos Socialistinė Respublika
Rumunijos Socialistinė Respublika – marksistinė-leninistinė vienpartinė komunistinė valstybė, oficialiai gyvavusi Rumunijoje 1947–1989 m. 1947–1965 m. valstybė buvo žinoma kaip Rumunijos Liaudies Respublika. Šalis buvo Rytų bloko valstybė ir Varšuvos pakto narė, kurios konstitucijose įtvirtintas Rumunijos komunistų partijos vaidmuo. Rumunija ribojosi su Juodąja jūra rytuose, su Sovietų Sąjunga (per Ukrainos ir Moldavijos SSR) šiaurėje ir rytuose, su Vengrija ir Jugoslavija (per Serbijos SR) vakaruose ir su Bulgarija pietuose.
Istorija
Pasibaigus Antrajam pasauliniam karui Rumunija, buvusi Ašies narė, buvo okupuota Sovietų Sąjungos, vienintelės Sąjungininkų atstovės. 1945 m. kovo 6 d. po masinių komunistų rėmėjų demonstracijų ir Sąjungininkų kontrolės komisijos sovietų atstovo politinio spaudimo buvo sudaryta nauja prosovietinė vyriausybė, kurioje buvo anksčiau uždraustos Rumunijos darbininkų partijos narių. Palaipsniui daugiau Darbininkų partijos narių ir komunistinių partijų narių įgijo administracijos kontrolę, o prieškario politiniai lyderiai buvo nuolat šalinami iš politinio gyvenimo. 1947 m. gruodį karalius Mykolas I buvo priverstas atsisakyti sosto, paskelbta Rumunijos Liaudies Respublika.
Iš pradžių ribotus Rumunijos pokario išteklius išsėmė „SovRom“ – naujos nuo mokesčių atleistos sovietų ir rumunų bendrovės, leidusios Sovietų Sąjungai kontroliuoti pagrindinius Rumunijos pajamų šaltinius. Taip pat Rumunija turėjo mokėti Sovietų Sąjungai karo reparacijas. Tačiau N. Chruščiovui kiek liberalizavus sovietinį režimą 1958 m. iš Rumunijos išvestos SSRS ginkluotosios pajėgos. 6-8 dešimtmečiuose iš dalies liberalizuotas režimas, iš kalėjimo paleisti politiniai kaliniai, sušvelninta mokslo ir literatūros kontrolė, skatinta nacionalinės istoriografijos plėtra, leista privačių namų statyba.
1965 m. Nikolajė Čaušesku tapo Rumunijos komunistų partijos generaliniu sekretoriumi ir ėmė vykdyti savarankiškesnę užsienio politiką: bandė suartėti su Vakarais, per Kinijos ir SSRS konfliktą palaikė Kiniją, 1968 m. atsisakė dalyvauti Sovietų Sąjungos invazijoje į Čekoslovakiją ir netgi viešai ją pasmerkė. Tačiau spartus ekonomikos augimas, iš dalies skatinamas užsienio kreditų, palaipsniui užleido vietą griežtai ekonomijai ir politinėms represijoms, dėl kurių 1989 m. gruodį žiauriai žlugo jo totalitarinė vyriausybė.
Kiūpelių apylinkė
Kiūpelių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Katyčių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pagėgių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Natkiškių apylinkės.
2013 m. CONCACAF Aukso taurė
'''2013 m. CONCACAF Aukso taurė''' – dvyliktasis CONCACAF Aukso taurės turnyras, 2013 m. liepos 7–28 d. vykęs JAV. Turnyre dalyvavo 12 komandų (visos iš CONCACAF zonos).
Čempionais tapo amerikiečiai, finale 1–0 įveikę panamiečius.
Stadionai
Čempionato varžybos vyko 13 JAV stadionų.
Achille Paroche
Achille Paroche (1868 m. kovo 1 d. – 1933 m. gegužės 27 d.) – Prancūzijos sportinio šaudymo atstovas, olimpinis čempionas.
Biografija
Paryžiuje vykusiose antrosiose moderniose 1900 m. vasaros olimpinėse žaidynėse prancūzas dalyvavo sportinio šaudymo varžybose. Vyrų šaudyme graižtviniu šautuvu iš stovinčios pozicijos bei šaudyme klūpomis medalių nepelnė. Pistoleto rungtyje sportininkas pelnė du sidabro medalius individualioje ir komandinėje rungtyse. Komandinėje šautuvo rungtyje prancūzui įteikta bronzą, o vyrų šaudyme graižtviniu šautuvu gulomis tapo pirmuoju olimpiniu čempionu.
1920 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Paroche vėl dalyvavo sportinio šaudymo varžybose. Individualiose rungtyse prancūzui medalių laimėti nepavyko. Komandinėje įskaitoje vyrų šaudyme graižtviniu šautuvu gulomis sportininkui kartu su Prancūzijos nacionaline rinktine atiteko sidabro medaliai.
Doris Day
Doris Dei (Doris Day), vardas gimimo metu Doris Mary Kapelhof (Doris Mary Kappelhoff), g. 1922 m. balandžio 3 d. – 2019 m. gegužės 13 d.) – amerikiečių aktorė, dainininkė ir gyvūnų gerovės aktyvistė. Savo karjerą pradėjo 1939 m. kaip bigbendo dainininkė, komercinės sėkmės sulaukė 1945 m. su dviem įrašais „Sentimentali kelionė“ (Sentimental Journey) ir „Mano svajonės tampa vis geresnės“ (My Dreams Are Getting Better All the Time), kuriuos įrašė kartu su Les Brown & His Band of Reown. Vėliau kolektyvą paliko ir pradėjo intensyvią solinę karjerą. 1947–1967 m. įrašė daugiau nei 650 dainų.
Dei buvo viena didžiausių šeštojo–septintojo dešimtmečio Holivudo kino žvaigždžių. Dei kino karjera prasidėjo klasikinės holivudo eros metu, jai suvaidinus kino juostoje „Romantika atviroje jūroje“ (1948 m.) Vėliau vaidino daugelio žanrų filmuose, įskaitant miuziklus, komedijas, dramas ir trilerius. Atliko pagrindinį vaidmenį filme „Calamity Jane“ (1953 m.), kartu su Džeimsu Stiuartu vaidino Afredo Hičkoko filme „Žmogus, kuris žinojo per daug“ (1956 m.) Labiausiai išgarsėjo filmuose, kuriuose vaidino kartu su Roku Hadsonu, tarp jų – 1959 m. „Pagalvės pokalbis“, už kurį buvo nominuota „Oskarui“ už geriausią aktorę. Taip pat dirbo kartu su Džeimsu Garneriu filmuose „Move Over, Darling“ (1963 m.) ir „The Thrill of It All“ (1963 m.) bei įvairiuose filmuose vaidino kartu su Klarku Geiblu, Keriu Grantu, Džeimsu Kegniu, Deividu Nivenu, Džindžer Roberts, Džeku Lemonu, Frenku Sinatra, Kirku Daglasu, Lorin Bekol ir Rodu Teiloru. 1968 m. baigusi kino karjerą ir trumpam pasitraukusi iš savo populiarumo viršūnės vaidino savo pačios televizinėje komedijoje „The Doris Day Show“ (truko 1968–1973 m.)
1978 m. įkūrė savo vardo gyvūnų fondą, o 1987 m. įkūrė gyvūnus ginančią ir lobizmu užsiimančią organizaciją. Pati Dei aktyviai prisidėjo prie to, kad JAV Kongresas įstatymais užtikrintų gyvūnų gerovę daugelyje sričių. Susidomėti gyvūnų gerove paskatino gyvūnų išnaudojimas filmuojant kino juostą „Žmogus, kuris žinojo per daug“.
Filmografija
Žemiau pateikiamas Doris Dei vaidmenų sąrašas filmuose. Taip pat Doris buvo pasirodžiusi daugybėje televizijos laidų.
Diskografija
Doris Dei išleido šiuos studijinius albumus :
Blood on the Dance Floor: HIStory in the Mix
„Blood on the Dance Floor: HIStory in the Mix“ – remiksinis amerikiečių atlikėjo Michael Jackson albumas, išleistas 1997 m. gegužės 20 d. Tai antrasis albumas išleistas, paties Džeksono leidėjų kompanijos MJJ Productions. Albumas susideda iš 8 ankstesnio albumo „HIStory“ remiksuotų dainų ir 5 naujų dainų. Prie naujų dainų daug dirbo pats Maiklas, o kitas dainas iš ankstesnio albumo remiksavo kiti muzikantai. Naujoms dainoms būdingos narkotikų priklausomybės, sekso, santykių bei paranojos tematikos.
Nors albumo pardavimai nebuvo labai sėkmingi Amerikos Valstijose, viskas buvo kitaip Prancūzijoje, Ispanijoje, Belgijoje bei Naujojoje Zelandijoje, kur albumas siekė pirmąją vietą. Nuo jo išleidimo, iš viso buvo parduota virš 6 milijonų albumo kopijų, dėl ko tai yra daugiausiai visų laikų parduodamas remiksinis albumas.
Kalistenika
thumb|250px|Prisitraukimų varžybos [[JAV kariuomenėje.]]
Kalistenika – sporto šaka, kurioje sportininkas turi atlikti įvairius pratimus su savo kūno svoriu, reikalaujančius jėgos, ištvermės, lankstumo ir koordinacijos. Kalistenika apima prisitraukimus, atsispaudimus, atsilenkimus ir kitus pratimus.
Kalistenika atsirado XIX a. pradžioje kaip gimnastikos atšaka. Jungtinės Amerikos Valstijose iš pradžių buvo reklamuojama, kaip moterims skirta sporto šaka, bet šia sporto šaka susidomėjo tiek vyrai, tiek moterys. XX a. pradžioje įrodyta šios sporto šakos sveikatingumo nauda, netrukus po to pradėtos rengti fizinio lavinimo programos Vakarų mokyklose. Dabar šios sporto šakos elementai plačiai naudojami kariuomenėse, taip pat mokyklose.
Andrius Ramonas
Andrius Ramonas (g. 1982 m. sausio 1 d.) – ilgų nuotolių bėgikas, dalyvaujantis bekelės ir plento varžybose, Lietuvos olimpinės rinktinės sporto medicinos gydytojas.
Tarptautiniai laimėjimai
Prestižiškiausi laimėjimai:
Paleotipas
Paleotipas ( 'senovinis' + 'atspaudas') – knyga, išspausdinta XVI a. pirmoje pusėje. Chronologiniai rėmai yra sąlyginiai, nes paleotipai greičiau žymi paskutinį perėjimo nuo rankraštinės prie spausdintos knygos etapą, kuris įvairiose šalyse pasibaigė skirtingu laiku.
Paleotipuose pasikeitė struktūriniai ir apipavidalinimo elementai, išnyko inkunabulams dar buvę būdingi rankraštinių knygų bruožai. Paleotipuose: Paleotipais laikomos ir Lietuvoje spausdintos knygos. Tai Pranciškaus Skorinos „Mažoji kelionių knygelė“ (1522 m.) ir „Apaštalas“ (1525 m.), Martyno Mažvydo „Katekizmas“ (1547 m.) ir kt.
Vilniaus universiteto bibliotekoje saugomi 1409 pavadinimų paleotipai.
Algirdas Vrubliauskas (1931)
Algirdas Vrubliauskas (1931 m. gruodžio 3 d. Buzuose, Deltuvos valsčius, Ukmergės apskritis – 2010 m. vasario 12 d. Kaune) – Lietuvos teatro ir kino aktorius.
Biografija
1953 m. baigė Vilniaus valstybinio dramos teatro Dramos studiją, 1955 m. Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakultetą. Nuo 1955 m. iki mirties dirbo Kauno valstybiniame akademiniame dramos teatre. Virš 20 metų (nuo 1967 m.) vadovavo Lietuvos žemės ūkio akademijos studentų Liaudies teatrui. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse Kaune.
Vaidmenys teatre
Kauno dramos teatre:
Vakabukas
Vakabukas  – kaimas ir ežeras prie Luisboro miesto Vestčesterio apygardoje, Niujorko valstijoje, JAV. Žurnalo „Upstart Business Journal“ straipsnyje apie šio nedidelio kaimelio įžymius žmones rašoma, jog Vakabukas laikomas „slaptu Niujorko priemiesčiu“, kuriame gyvena „nuošalumą mėgstančių generalinių direktorių bei kituose skliautuose ryškių žvaigždžių kolekcija“. Vakabukas įžymus dėl jame stūksančios Pilies uolos.
1956 m. liepos 1 d. Merlina Monro su Arturu Mileriu privačiame Milerio literatūros agentės Kei B. Baret name Vakabuke iškėlė žydiškas vestuves. Paskubomis surengtoje šventėje dalyvavo apie 30 draugų ir giminaičių.
Mydų memorialinė koplyčia ir sodyba įtrauktos į Nacionalinį istorinių vietų registrą. Vakabuko istorinis rajonas buvo įtrauktas į sąrašą 2015 m. liepos 28 d.
Paliedis
Paliedis – ežerėlis Lietuvoje, Zarasų rajone, 1,5 km į rytus nuo Antalieptės. Ežeras beveik apvalus, jo skersmuo ~ 0,1 km. Altitudė 127,7 m. Krantai žemi, šiaurėje ir rytuose pelkėti, ištisai apaugę medžiais ir krūmynais. Aplink ežerą plyti pievos, dirbami laukai, auga miškeliai. Vakaruose išteka upelis link Liedžio ežero (Šventosios upės baseinas). Šalia įsikūrę Svigarių ir Purvynės kaimai.
Trumpininkų apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Žygaičių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pagėgių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Natkiškių apylinkės ir Sartininkų apylinkės.
Valduva (Biržai)
Valduva – buvęs kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Padvariečių.
Farerų futbolo varžybos 2013 m.
Farerų futbolo varžybos 2013 m.
2013 m. Farerų Supertaurė
---
Finalo rungtynės
---
Valkamonikos uolų piešiniai
Valkamonikos uolų piešinius pradžioje sudarė apie 140 000 figūrų ir simbolių, o naujausi tyrimai skaičių padidino iki 300 000.
Septintame XX a. dešimtmetyje italų archeologas Emmanuel Anati vienas pirmųjų sistematiškai išstudijavo kompleksą ir suskirstė piešinius nuo priešistorės iki viduramžių.
Havličkūv Brodo rajonas
Havličkūv Brodo rajonas  – vienas iš penkių Vysočinos krašto rajonų. Administracinis centras – Havličkūv Brodas. 94 649 gyventojai (2016 m. duomenys).
Svarbesnės gyvenvietės
Žemiau yra pateikiami didžiausi rajono miestai ir miesteliai:
Jonikaičių apylinkė
Jonikaičių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Katyčių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pagėgių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Natkiškių apylinkės ir Stoniškių apylinkės.
Nerimo sutrikimai
Klasifikacija
thumb|right|Žmogaus, turinčio lėtinių nerimo sutrikimų, veidas Naujausiame amerikiečių psichikos sutrikimų klasifikacijos variante (DSM-5) obsesinis-kompulsinis sutrikimas klasifikuojamas atskirai nuo nerimo sutrikimų. Dauguma specialistų argumentuoja, kad pagrindinis šio sutrikimo bruožas – ne nerimas, o obsesijų ir kompulsijų pasireiškimas. Tarptautinėje ligų klasifikacijoje (TLK-10) šis sutrikimas klasifikuojamas kartu su nerimo sutrikimais. Svarbu paminėti, kad nerimo sutrikimai laikomi komorbidiškais, t. y. jie dažnai pasireiškia kartu su kitais, pavyzdžiui, depresija.
Generalizuotas nerimo sutrikimas
Generalizuotas nerimo sutrikimas (angl. generalized anxiety disorder, GAD) pasižymi chronišku nerimu ir dirglumu be jokios specifinės priežasties. Žmonės su šiuo sutrikimu linkę nerimauti dėl įvairių kasdienių rūpesčių ar ateities, netoleruoti nežinomybės ir tikisi, kad pastovus galvojimas padės užkirsti kelią problemų atsiradimui. Būdingas ir vadinamasis metanerimas – „nerimavimas dėl nerimavimo“. Sutrikimą lydi šie simptomai: drebėjimas, raumenų įsitempimas, viduriavimas, prakaitavimas, galvos svaigimas ar skausmas, širdies permušimai, nuovargis, taip pat miego problemos, dirglumas, negebėjimas susikaupti.
Fobinis sutrikimas
Fobinis sutrikimas (angl. phobic disorder) apibūdinamas kaip iracionali konkretaus objekto ar situacijos baimė. Nuo įprastų baimių sutrikimas skiriasi savo poveikio dydžiu: žmogus, susidūręs su fobiją keliančiu stimulu ar situacija, yra apimamas nekontroliuojamo siaubo ir yra linkęs vengti situacijų ar atsisakyti kokių nors dalykų, siekdamas to išvengti. Dažniausiai minimos fobijos yra aukščio (acrophobia), uždarų patalpų (claustrophobia), vandens (hydrophobia), taip pat įvairių vabzdžių ar gyvūnų. Egzistuoja ir neįprastos bei gana keistos fobijos, pavyzdžiui, česnakų (alliumphobia), ilgų žodžių (sesquipedalophobia), skaičių (arithmophobia), juoko (geliophobia) ar net pačios baimės (phobophobia).
Panikos sutrikimas
Panikos sutrikimas (angl. panic disorder) pasireiškia staigiu, netikėtu ir didelio intensyvumo nerimo pojūčiu, dar vadinamu panikos priepuoliu. Jį lydi tokie fiziniai simptomai kaip dusulys, širdies permušimai, galvos svaigimas, alpimas, drebulys, prakaitavimas ir kt. Dažnai dėl šio nemalonaus ir netikėto patyrimo viešose vietose kartu su panikos sutrikimu išsivysto ir agorafobija – atvirų, viešų erdvių baimė.
Obsesinis–kompulsinis sutrikimas
Obsesinis–kompulsinis sutrikimas (angl. obsessive-compulsive disorder, OCD) pasižymi įkyriomis, nekontroliuojamomis mintimis (obsesijomis) ir veiksmais, kuriais siekiama jas numalšinti (kompulsijomis). Mintys dažniausiai sukasi apie nesėkmes, kitų ar savęs žalojimą, seksualinius veiksmus, švarą. Obsesijų apimti žmonės jaučiasi tarsi praradę mąstymo kontrolę. Kompulsijos dažniausiai pasireiškia kaip rituališki veiksmai, pavyzdžiui, dažnas rankų plovimas, užrakto patikrinimas tam tikrą kartų skaičių, daiktų kaupimas, plytelių, stulpų skaičiavimas. Obsesijos dažniausiai siejasi su atitinkamomis kompulsijomis, pavyzdžiui, mintys apie užkratą verčia nusistatyti taisykles kas valandą plauti rankas. Be to, žmonės su šiuo sutrikimu būna linkę susikurti prietarus, kad neatlikus tam tikro veiksmo gali atsitikti kažkas blogo.