cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Janapolės šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
Istorija
Viržuvėnai (taip iki XVIII a. antrosios pusės buvo vadinama Janapolė) 1421–1842 m. priklausė Žemaičių vyskupams. Iki 1748 m. pastatyta bažnyčia. Jonas Domininkas Lopacinskis, 1762 m. tapęs Žemaičių vyskupu, Viržuvėnuose pasistatė rūmus ir čia gyveno. 1763 m. pastatyta nauja bažnyčia, po 1774 m. įkurta parapija. 1776 m. bažnyčiai paskirtas valakas žemės. 1887 m. leista perstatyti bažnyčios bokštą, varpinę, kapų koplyčią. Kunigas Jonas Paliukas (1913–1990) 1950 m. suimtas ir 6 m. kalintas Sibire.
Architektūra
Bažnyčia stačiakampio plano, su apside ir bokšteliu. Joje 4 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi medinė dviaukštė varpinė.
Lucas Barrios
Lukas Ramonas Barijosas Kaseresas (Lucas Ramón Barrios Cáceres; g. 1984 m. lapkričio 13 d.) – iš Argentinos kilęs Paragvajaus futbolininkas, rungtyniavęs puolėjo pozicijoje.
Biografija
Barijosas gimė Argentinoje, paragvajietės ir argentiniečio šeimoje.
Per savo karjerą žaidėjas rungtyniavo Argentinos, Meksikos, Čilės, Vokietijos, Rusijos, Brazilijos, Prancūzijos, Kinijos klubuose.
2009 m. perėjo į Vokietijos klubą „Borussia“, kur greitai tapo rezultatyviausiu žaidėju.
Rinktinė
Nuo 2010 m. kviečiamas į Paragvajaus rinktinę.
Laimėjimai
Colo-Colo
Asmeniniai
Nikolajus Zubovas
Nikolajus Zubovas:
Valur Reykjavík
Reikjaviko „Valur“ – Islandijos futbolo klubas iš Reikjaviko.
Istorija
Klubas įkurtas kaip KFUM komanda, bet tais pačiais metais pervadinta Valur (isl. „medžioklinis sakalas“).
Klube iki 1940 metų žaistas tik futbolas, 1940 metais įkurti kitų sportų skyriai. 1970 metais įkurtas krepšinio skyrius.
Pastaruoju metu kelis kartus iškovojo šalies čempionų titulus. Iš viso čempionais yra tapę net 22 kartus.
Iškovota Islandijos futbolo taurė net 11 kartų, o taip pat ne kartą trofėjais tapo Lygos taurė bei Supertaurė.
Didžioji Kirsna
Didžioji Kirsna – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Šeštokų.
Endla (teatras)
Endlos teatras – profesionalus teatras, veikiantis Pernu mieste, Estijoje.
Istorija
1875 m. buvo įkurta viena pirmųjų estų dainų ir muzikos kultūros draugija „Endla“. Plečiantis veiklai, jos nariai nusprendė pasistatyti pastatą. Art nouveau statinį projektavo architektai G. Hella, A. Jung ir E. von Wolffeldt. 1910 m. gegužės 23 d. buvo padėtas kertinis akmuo naujam teatro pastatui. Jis buvo iškilmingai atidarytas 1911 m. spalio 22 d. Pirmasis čia pastatytas spektaklis buvo parengtas pagal estų dramaturgo Augusto Kitzbergo pjesę „Libahunt“ (Vilkolakis).
1918 m. vasario 23 d., Estijos nepriklausomybės deklaracijos oficialaus paskelbimo Taline išvakarėse, iš teatro balkono ją viešai perskaitė miesto meras Hugo Kuusner.
1944 m. teatras nukentėjo nuo gaisro, o jo likę griuvėsiai dar buvo naudojami kaip sandėliai. 1961 m. sovietinė valdžia nusprendė ne atstatyti teatrą, bet jį susprogdinti kaip estų nepriklausomybės simbolį. .
Naujas teatras pastatytas 1967 m. miesto centrinėje aikštėje, tuščioje vietoje, kuri buvo rezervuota Pernu srities Vykdomajam komitetui. Iškilęs naujasis teatro pastatas, palyginti su aikštės parametrais, panėšėjo į nedidelį, sovietinius standartus atitinkantį paviljoną. 1967 m. lapkričio 3 d. parodyta Augusto Jakobsono pjesė „Kova be fronto linijos“. Naujoji žiūrovų salė talpino 600 vietų, turėjo pasukamą sceną, buvo įrengtos erdvios patalpos repeticijoms.
Nuo 1953 iki 1987 m. teatras vadinosi Lidijos Koidulos vardo dramos teatru. 1988 m. grąžintas „Endlos“ pavadinimas. 1989 m. senojo teatro vietoje, Aia ir Rüütli gatvių kampe, pastatytas atminimo paminklas (skulp. Mati Karmin).
Veikla
Dešimtmečius teatre vaidina viena stipriausių Estijoje aktorių trupė. Repertuare įtrauktos dramos, komedijos, miuziklai. Nuo 1968 m. teatras parengia vasaros programas Pernu miestui – Baltijos pajūrio kurortui. Paskutinius du dešimtmečius specialūs vasaros spektakliai vaidinami Pernu mieste ar už jo. Paprastai per metus parodoma apie 300 vaidinimų. Trupę sudaro 17 aktorių, 2 režisieriai.
Vanaginė (Molėtai)
Vanaginė – kaimas Molėtų rajono savivaldybės šiaurės vakaruose, 5 km nuo Balninkų.
Istorija
1662 m. Alantos bažnyčios santuokų metrikų knygoje užrašytą Vanagų kaimą (de uilla Wanagi) galima tapatinti su dab. Vanagine. Kaimas Vanagine pažymėtas 1812 m. Balninkų parapijos topografiniame žemėlapyje. 1908 m. kaimas užrašytas juodraštinėje Balninkų priešvedybinių apklausų knygoje.
Pabaldonė
Pabaldonė – kaimas Molėtų rajono savivaldybės šiaurės vakaruose, 7 km nuo Balninkų.
Istorija
1908 m. juodraštinėje Balninkų bažnyčios priešvedybinių apklausų knygoje užrašytas Pabaldonės dvaras.
Šarkaitis
Šarkaitis – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Kalvarijos savivaldybėje, apie 6 km į pietryčius nuo Liubavo. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,23 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 138,9 m. Krantai žemi, į rytus ir vakarus plačiai užpelkėję. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Šiaurėje išteka Šarkyčios upelis link Šarkio ežero ir Šešupės. Prie ežero buvo įsikūręs Šarkaičio kaimas.
Endriejavo herbas
Endriejavo herbas – Endriejavo miestelio ir seniūnijos heraldinis atributas.
Aprašas
Herbe pavaizduoti sovietmečiu nugriauti buvusios Endriejavo bažnyčios šventoriaus vartai.
Istorija
Herbą 2009 m. liepos 24 d. patvirtino Lietuvos Respublikos Prezidentas dekretu Nr. 1K-58.
Judrėnų herbas
Judrėnų herbas – Judrėnų miestelio ir seniūnijos heraldinis atributas.
Aprašas
Mėlyname fone kylantis sidabrinis vanagas
Istorija
Herbą 2011 m. birželio 9 d. patvirtino Lietuvos Respublikos Prezidentė dekretu Nr. 1K-722.
Sienis
Sienio ežeru prateka Nemuno intakas Verknė, įteka upokšnis iš Mekšriuko ežero. Ežeras patenka į Aukštadvario HE tvenkinio ežerų grandinę.
Ežere sugaunamos lydekos, kuojos, karšiai, lynai, ešeriai, raudės, aukšlės, plakiai. .
Prie Sienio įsikūrę kaimai: Vladislava (šiaurėje), Nikronys (pietuose).
Kirsna
Kirsnà – upė pietvakarių Lietuvoje, dešinysis Šešupės intakas. Teka Lazdijų rajono ir Kalvarijos savivaldybės teritorija. Upės ištakos – Rimiečio ežeras. Toliau upė teka šiaurės vakarų kryptimi pro Naująją Kirsną, piečiau Šeštokų į Rūdelę, o už 5 km į rytus nuo Kalvarijos įteka Šešupėn.
Intakai: Strumbagalvė, Gasda (kairieji). Slėnio plotis 500–600 m. Vaga vietomis sureguliuota, jos vyraujantis plotis 2 m. Vasarą užželia.
Pavadinimo kilmė
Upėvardis yra jotvingiškos kilmės, nuo žodžio kirsnan – „juodas“, plg. iš sanskrito Krišna – „tamsus, juodas“.
Jūrės Dievo Gailestingumo koplyčia
Istorija
miniatiūra|250px|left
Jūrėje bažnyčią planuota pastatyti dar prieš karą. Tada jos statyba pradėjo rūpintis veiklus vietinis šaulių būrys. 1937 m. būsimai bažnyčiai paskirtas žemės sklypas turgavietės rytinėje dalyje, pradėtos kaupti statybinės medžiagos, tačiau visus darbus nutraukė sovietmetis, karas. Šis sklypas visgi liko neužstatytas.
1970 m. jūriečiai, norėdami apsaugoti bažnyčiai skirtą vietą nuo užstatymo įvairiais pastatais, miestelio aikštėje įveisė pušynėlį.
Po nepriklausomybės atgavimo tikintieji ėmė rūpintis, kad būtų įgyvendinta prieš karą puoselėta idėja.
2000 metais Lietuvos edukologijos universiteto istorikas jūriškis doc. dr. Juozas Banionis, radęs archyvuose tuometinio Kazlų Rūdos valsčiaus 1937 metų nutarimą išskirti Jūrėje buvusios turgavietės vietoje sklypą bažnyčios statybai bei tęsiant šio sumanymo įgyvendinimą rūpintis tolimesniais statybos reikalais, pasitaręs su mokytoja Ona Stankevičiene, įkūrė iniciatyvinę grupę.
2001 m. tuometinis Kazlų Rūdos Švč. Jėzaus Širdies parapijos klebonas Tadeušas Valianas (Tadeus Vallian), padedant Kazlų Rūdos savivaldybės tarybai ir savivaldybės merui Valdui Kazlui, atgavo ankstesnį žemės sklypą. Buvo parengtas detalusis planas (15000 m² sklypui suformuoti parko ir koplyčios statybai). 2003 m. vasario 26 d. posėdyje Kazlų Rūdos savivaldybės taryba patvirtino detalųjį planą. 2004 m. spalio 11 d. Vilkaviškio vyskupijos kurijos raštu Nr. 304 Kazlų Rūdos savivaldybei suteiktas leidimas Kazlų Rūdos parapijai priklausančioje Jūrėje statyti koplyčią. Leidimą pasirašė Vilkaviškio vyskupas Rimantas Norvila ir tuometinis vyskupo generalvikaras teol. dr. kun. Arūnas Poniškaitis.
Kun. Ignas Plioraitis Šventovės kūrimą pasiūlė pradėti nuo kryžiaus. Mokytojos Onos Stankevičienės rūpesčiu, jūriečių Juozo Neverausko (paaukojo medienos), Valento Ulevičiaus, Algirdo Juronio, Kastyčio Pikūno, Juozo Stankevičiaus ir kitų pagalbos dėka 2004 m. lapkričio 6 d. klebono T. Valiano buvo pašventintas pastatytas kryžius (dailininkas Vytas Aputis).
2005 m. liepos 15 d. buvo pašventinti naujos koplyčios pamatai, o iki tų pačių metų pabaigos pagal architektės Rimos Žvaliauskienės projektą iškilo sienos, uždengtas stogas. Šventoriuje girininko Juozo Neverausko dėka padėtas akmuo, žymintis 1937 metus, kada buvo paskirtas sklypas bažnyčiai. Vėliau tęsėsi vidaus įrengimo darbai, sutvarkytas šventorius.
2008 m. gegužės 31 d. Koplyčia buvo pašventinta. Iškilmių mišioms vadovavo Vilkaviškio vyskupas Rimantas Norvila, koncelebravo Marijampolės dekanato dekanas kun. Gintautas Kuliešius, vicedekanas g. kan. Raimundas Žukauskas ir kiti kunigai. mišioms pasibaigus, pasirašytas oficialus koplyčios pašventinimo aktas.
2013 m. gegužės 31 dieną, Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo dieną, Jūrės tikintieji paminėjo penkerių metų sukaktį, kuomet buvo pašventinta Dievo Gailestingumo koplyčia. mišių aukai vadovavo Vilkaviškio vyskupo generalvikaras mons. teol. lic. Gintautas Kuliešius. Kartu meldėsi Kazlų Rūdos Švč. Jėzaus Širdies parapijos klebonas kun. teol. lic. Renatas Janušauskas ir šios parapijos altarista kun. Ignas Plioraitis, Bagotosios parapijos klebonas kun. Juozas Fakėjevas ir kun. Kęstutis Vosylius. Švč. Mergelės Marijos paveikslu buvo apdovanota mokytoja Ona Stankevičienė, viena aktyviausių iniciatyvinės grupės narių, kurios namai buvo tapę statybos grupės "štabu". mišių metu giedojo jaunimo choras, vadovaujamas Mildos Ulevičiūtės. Kazlų Rūdos pučiamųjų orkestro sakralinės muzikos grupė, vadovaujama Rimo Gelgotos, atliko bažnytines giesmes. Po mišių Jūrės bendruomenė, parapijiečiai ir svečiai paminėjimą tęsė Kultūros namų salėje.
Architektūra
Koplyčia yra medinė, rąstinių sienų, su vienu bokštu, kuklios išorės. Viduje šviesu, jauku: grindys – natūralių lentų, sudėtos kruopščia meistro ranka, durys, langų rėmai, suolai, laiptų turėklai ir kiti baldai – iš vietos gyventojų suaukotos medienos. Elektrinių vargonų mecenatai – Ritos ir Romualdo Jagminų šeima, atsiuntusi juos iš JAV. Kryžiaus kelio stočių, liturginių rūbų mecenatas – kunigas jubiliatas Ignas Plioraitis. Tikinčiuosius į šventę kvietė Lenkijoje, Brolių Kruševskių varpų liejykloje  Vengruve  išlietas varpas, kurį iš anksto parūpino ir finansavo jūriškis Juozas Banionis, vienas iš pagrindinių koplyčios statybos iniciatorių.
1989 m. Formulės 1 sezonas
thumb|230px|Nors daugiausiai pergalių (6) čempionate iškovojo brazilų pilotas [[Ayrton Senna (McLaren), tačiau bendrojoje čempionato pilotų įskaitoje liko antras. Čempiono titulas atiteko komandos kolegai prancūzui Alain Prost.]] 1989 m. Formulės 1 sezonas buvo 40-asis FIA rengiamas Formulės 1 čempionato sezonas. Jis prasidėjo kovo 26 d. ir po 16 etapų baigėsi lapkričio 5 d.
Lietuvos aklųjų ir silpnaregių sąjunga
Lietuvos aklųjų ir silpnaregių sąjunga, LASS – visuomeninė organizacija, ginanti regėjimo neįgaliuosius bei atstovaujanti jų interesus, sprendžianti savo narių socialinės integracijos visuomenėje problemas. Savo gretose 2012 m. sausio 1 d. LASS jungė 6731 narį.
1989 m. Formulės 1 sezonas
Sezono apžvalga
Sezone puikią formą demonstravo brazilas Ayrton Senna, laimėjęs net 13 kvalifikacijų iš 16, tačiau pasiekti pergales nebuvo taip lengva, jų jo sąskaitoje buvo šešios. Alain Prostas, laimėjęs tik keturis GP, tačiau kitose lenktynėse užimdavęs aukštesnes vietas, nei brazilas, tapo čempionu. Viską galėjo pakeisti priešpaskutinis sezono GP Japonijoje, tačiau jų metu brazilas buvo diskvalifikuotas dėl pašalinių žmonių pagalbos įstumiant jį atgal į trasą bei dėl tyčinės avarijos su komandos draugu Alainu Prostu. Be diskvalifikacijos brazilas gavo ir 100.000 $ baudą.
Lietuvos aklųjų ir silpnaregių sąjunga
Istorija
Lietuvos aklųjų organizuotos veiklos pradininku laikomas rašytojas, muzikantas, Lietuvos kariuomenės savanoris Pranas Daunys. Svarbesni organizacijos gyvavimo istorijos momentai:
Veikla
LASS filialuose bei dienos centruose teikiamos tiek bendrosios, tiek specialiosios paslaugos: informavimas, konsultavimas, tarpininkavimas ir atstovavimas, aprūpinimas drabužiais ir avalyne, transporto organizavimas, sociokultūrinės paslaugos, asmens higienos ir priežiūros paslaugos. Taip pat, esant poreikiui, teikiama pagalba į namus, ugdomi kasdieninio gyvenimo įgūdžiai, teikiama palydovo paslauga. Kitos veiklos sritys:
1989 m. Formulės 1 sezonas
Komandinė įskaita
thumb|McLaren 1989 m. bolidas. thumb|Alessandro Nannini su Benetton B188. thumb|[[Nigel Mansell su Williams F12.]] thumb|1989 m. Coloni bolidas 2008 m. šou metu [[Trasa Donington Park|Donington Park trasoje.]] Pastabos: Vt. - vieta, Padang. - padangos, Tšk. - taškai, Pole p. - pole pozicijos
Víkingur Reykjavík
Reikjaviko „Víkingur“ – Islandijos futbolo klubas iš Reikjaviko.
Istorija
„Vikingų“ klubas įkurtas 1908 m. Tapę šalies čempionais 1920 m. bei 1924 m.
Dundaga
Dundaga – miestelis Latvijoje, Kurše, Talsų savivaldybėje. 1400 gyventojų (2021 m.). 2009–2021 m. buvo Dundagos savivaldybės administraciniu centru.
Seredžiaus kraštovaizdžio draustinis
Seredžiaus kraštovaizdžio draustinis – saugoma gamtos teritorija Lietuvoje, Jurbarko rajone, Seredžiuje, Nemuno dešiniajame krante, tarp Dubysos ir Pieštvės žiočių. Patenka į Panemunių regioninį parką. Įsteigtas 1960 m.
Dundaga
Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėta 1245 m. Dundagos pilis, kuri buvo pastatyta Rygos arkivyskupo XIII a.
Seredžiaus kraštovaizdžio draustinis
Draustinio tikslas – išsaugoti vertingą Nemuno ir Dubysos santakos kraštovaizdį, Seredžiaus miestelio gatvių tinklą ir erdvinę struktūrą, Seredžiaus piliakalnį su senovės gyvenviete, Seredžiaus piliavietę, senojo miesto vietą ir kapinyną, Belvederio dvaro sodybą.
Dundaga
1916–1963 m. buvo Šiaurės Kuršo geležinkelio mazgas.
Velnio stalas
thumb|160px|Teufelstisch thumb|160px|Velnio stalas (dail. [[Vytautas Kazimieras Jonynas)]] Velnio stalas – uola Vokietijoje. Žymiausias gamtos paminklas Vokietijos Pfalco regione (Reino kraštas-Pfalcas). Ši uola susidarė tuomet, kai Pfalce vyravo dykumų klimatas.
Senovės legenda pasakoja, kad šią uolą sustūmė jaunas stiprus vaikinukas. Vieną dieną jis keliavo uolėtais miškais. Artėjant nakčiai išalko, tačiau pakeliui nerado nė vieno tinkamo akmens prisėsti ir pasistiprinti. Vaikinas siaubingai įtūžo ir iš dviejų olų sustūmė stalą. Pavalgęs jis nukeliavo toliau. Ryte žmonės pamatę uolą, panašią į stalą, nusprendė, kad naktį čia puotauja velniai.
Bagdononys (Lazdijai)
Bagdononys (arba Bagdanonys) – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 8 km į vakarus nuo Seirijų, Senkučio (Bagdononių ežero) rytiniame krante. Seniūnaitijos centras. Kaimas nutįsęs iš šiaurės į pietus per 2,5 km dviem juostomis: viena eina prie kelio, kita prie lygiagretaus vietinio kelio. Šiaurėje siekia plentą. Yra kapinės, Lietuvos partizanų kovos ir žūties vieta (Juozo Grėbliūno sodybos bunkeryje 1951 m. žuvo Dainavos apygardos Šarūno rinktinės 5 partizanai).
thumb|left|240px|Kelias pro Bagdononis thumb|left|240px|Pakelės kryželis
Etimologija
Kaimo pavadinimas kilęs iš asmenvardžio Bagdonónis (Bagdõnas, Bagdonis, Bagdonaitis).
Istorija
LTSR laikais veikė ferma, buvo šienainio bokštai.
2001 m. kaimas priklausė Šlavantų seniūnijai.
Žališkė (Šakiai)
Žališkė – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Griškabūdžio.
Valorbo urvai
thumb|right|Grottes de Vallorbe
Valorbo urvai – urvų sistema šalia Šveicarijos vakaruose esančio Valorbo miestelio. Jie buvo atrasti 1962 m. narų ties Orbės upės ištakomis kalnuose. Įrengus saugius praėjimus, apšvietimo sistemas, tiltus per požeminę upę bei laiptus, 1974 m. urvai buvo atidaryti lankytojams.
Urvuose išsilaikę senoviniai stalaktitai, stalagmitai, įskaitant ir vieną didžiausių Europoje 8 metrų aukščio stalagmitą, kuris vis dar tebėra „aktyvus“. Taip pat čia galima rasti visą nedidelių požeminių vandens baseinų sistemą.
Pro Valorbo urvus prateka ir požeminė Orbės upės dalis.
Marijampolės Kraitenė
Kraitenė - istorinis Marijampolės krepšinio klubas, dalyvavęs LKL 1994-2000.
Boghammar
thumb|right|200px| thumb|right|200px|Du Boghammar klasės greitosios motorinės valties vaizdai Boghammar, boghameris – ginkluota greitoji patrulinė valtis, skirta pakrančių patruliavimui.
Pavadinimas Boghammar atsirado iš patrulinių valčių, kurias Iranui gamino Švedijos kompanija Boghammar Marin AB ir kurios XX a. 9-tą dešimtmetį buvo naudojamos Irano-Irako kare ir vadinamajame Tankerių kare.
Žodžiu, kartais boghammer vadina improvizuotas kovines valtis, kurias naudoja nereguliarios karinės pajėgos ir pagaminamos perdirbant civilinės paskirties motorines valtis. Boghameriai paprastai yra greitaeigės valtys, kokias policija kartais naudoja uostų ir/ar upių patruliavimui, ginkluota beatatrankiu pabūklu, stambaus kalibro kulkosvaidžiu, minosvaidžiu ar panašiu palyginti nedideliu ginklu. Boghameriai paprastai nešarvuoti.
Irano tankerių kare nereguliariųjų Irano pajėgų boghameriai atakuodavo jūrines naftos platformas, civilinius laivus, kartais net karinius laivus.
Tokio tipo valtis naudojo Šri Lankos tamilų Jūrų tigrai, dabar naudoja Nigerijos maištininkai, Somalio piratai.
Verėjimai
Verėjimai – kaimas Molėtų rajono savivaldybės šiaurės vakaruose, 4 km nuo Balninkų.
Istorija
Kaimas Verejmy pažymėtas 1812 m. Balninkų parapijos topografiniame žemėlapyje. 1908 m. Vereimų vienkiemis užrašytas juodraštinėje Balninkų priešvedybinių apklausų knygoje.
Irano futbolo čempionatas
Irano profesionalų lyga – pagrindinės Irano futbolo klubų varžybos, organizuojamos nuo 1970 m.
Istorija
Futbolo čempionatai Irane vyksta nuo 1970 m.
Nuo 2001–2002 m. sezono elito divizionas vadinamas Irano profesionalų lyga arba tiesiog Pro lyga. Todėl kartais nurodoma, kad Persepolis FC yra tapę čempionais trylika kartų, o Pro lygos čempionais šešis kartus.
Komandos
1. Perspolis (Tehran)                30  20  6  4  46-13  66 2. Sepahan (Isfahan)                 30  19  8  3  49-17  65 3. Esteghlal (Tehran)                30  18  8  4  52-22  62 4. Teraktor-Sazi (Tabriz)            30  15  7  8  42-34  52 5. Mes (Rafsanjan)                   30  11 14  5  29-15  47 6. Gol Gohar (Sirjan)                30  12  9  9  40-36  45 7. Foolad Khuzestan (Ahvaz)          30   9 13  8  27-26  40 8. Aluminium (Arak)                  30   8 16  6  20-15  40 9. Zob-Ahan (Isfahan)                30   7 15  8  25-24  36 10. Havadar (Eslamshahr)              30   7 12 11  24-34  33 11. Peykan (Tehran)                   30   5 13 12  12-28  28 12. Malavan (Bandar-e Anzali)         30   5 12 13  21-40  27 13. Nassaji (Mazandaran)              30   5 11 14  26-44  26 14. Sanat-Naft (Abadan)               30   5 10 15  22-36  25 15. Mes (Kerman)                      30   4 10 16  23-37  22 16. Naft (Masjed Soleyman)            30   4  8 18  22-59  20
Tituluočiausieji klubai (nuo 1970 m.)
Spalvų reikšmės:
Larry Ellison
Larry Ellison – JAV verslininkas, vienos didžiausių pasaulyje programinės įrangos įmonės „Oracle“ vadovas ir steigėjas. Jis buvo geriausiai apmokamas vadovas praeitą dešimtmetį susižėręs $1,84 mlrd. Larry Ellison turi sukaupęs $36 mlrd. asmeninio turto.
Bagdononys (Trakai)
Bagdononys – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, prie Strėvos upės, 6 km į pietryčius nuo Semeliškių. Seniūnaitijos centras. Aplink gausu ežerų (Bagdononių tvenkinys, Ilgai, Radiliškių ežeras, Stareinis). Praeina plentas.
Išlaužo Švč. Mergelės Marijos Krikščionių Pagalbos bažnyčia
'''Išlaužo Švč. Mergelės Marijos, Krikščionių Pagalbos, bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Išlaužo kaime, prie kelio, Šventupės (Jiesios dešiniojo intako) kairiajame krante. miniatiūra|200px|left|Bažnyčios interjeras. Virš altoriaus – šviesa iš aštuoniakampio kupolo
Bagdononys (Trakai)
1960 m. upė patvenkta ir pietuose susiformavo Bagdononių tvenkinys, įrengta vandens jėgainė.
Išlaužo Švč. Mergelės Marijos Krikščionių Pagalbos bažnyčia
Istorija
Išlaužo dvaro rūmai ir 8 ha žemės 1926 m. paskirta kuriamai parapijai. Klebonas Vytautas Gurevičius (1889–1979) bažnyčiai statyti rinko lėšas ir pats paaukojo apie 20 000 litų. Panaudojęs mūrinio dvaro rūmų sienas, 1933 m. pastatė dabartinę bažnyčią. Jis ir vadovavo statybai, ir pats statė. Viename iš buvusio dvaro pastatų įrengė kleboniją, kitame – parapijos salę ir patalpas bažnyčios tarnams. Jis 1938 m. pasirūpino vargonų įrengimu, 1940 m. bažnyčią viduje apšvietė elektra. Jis įsteigė parapijoje 7 katalikiškas organizacijas. Kun. V. Gurevičius Išlauže dirbo iki 1948 m. Tais metais buvo išduotas vietinio gyventojo ir už antisovietinę veiklą buvo suimtas bei įkalintas. Klebono atminimas Išlauže įamžintas pavadinant jo vardu V. Gurevičiaus gatvę.
Architektūra
Bažnyčios projekto autorius – inžinierius Vsevolodas Kopylovas. 1931 m. liepos mėn. parengtas projektas buvo grąžintas Marijampolės apskrities Statybos komisijai patobulinti, pakeičiant galinį fasadą. Atliktus pataisymus peržiūrėjo inžinierius A. Šalkauskas.
Bažnyčia neorenesansinė, asimetriško plano, su pristatytu varpinės bokštu prie šoninio fasado. Bažnyčios stogo gale stūkso aštuoniakampis kupolas su žibintu. Statinio pagrindinis tūris – stačiakampio plano. Pastatas su priestatais, rūsiu. Šventoriaus tvora metalinė, ažūrinė.
Bažnyčia įrengta buvusio dvaro sodybos rūmuose, statytuose 1860 m. Pastatas buvo vieno aukšto, su erdviais rūsiais, įrengtais cokoliniame aukšte. Bažnyčiai statyti panaudoti rūmų pamatai ir sienų mūras. Ji 33×14 m ploto, viduje 12 m aukščio, 35 m aukščio šoniniu bokštu. Dvejos didelės durys veda į bažnyčią ir vienos per rūsius į 4 zakristijas. Dvaro rūmų pastatas lėmė neįprastą bažnyčios planinę struktūrą.
Bažnyčia trinavė, bazilikinės erdvės. Navas skiria 6 poros įvairaus skerspjūvio kolonų: apskritos, stačiakampės, aštuoniakampės. Vidurinioji nava dengta cilindriniu skliautu. Šoninių navų lubos kesoninės. Bažnyčioje yra 3 altoriai. Vargonai pastatyti 1938 m. (meistras Jurgis Astrauskas).
Bažnyčios architektūra turi modernizuotų neorenesansinių bruožų. Pagrindinis fasadas simetriškas, suskaidytas piliastrų į 3 dalis. Piliastrai skiria ir fasadų kampus bei presbiteriją. Pastato priekio simetrinę ašį pabrėžia stačiakampis portalas su aukščiau įrengtu arkiniu vargonų choro langu. Sienų plokštumas pagyvina negilios stačiakampės nišos. Šoniniuose fasaduose įrengtos aukštos stačiakampės langų nišos. Cokoliniame aukšte – žemesni langai. Kažkada jo skliautuotos patalpos buvo pritaikytos gyventi kunigui, repetuoti chorui, mokyti vaikams katekizmo.
Varpinės bokštas su smaile, dviejų tarpsnių. Apačioje įstatyti stačiakampiai langai, viršuje – žemesnės arkinės akustinės angos. Bokšto varpas įgytas 1926 m.
Su bažnyčia ribojasi parapijos kapinės, įrengtos buvusiame parke. Jungiančioje alėjoje pastatyta mūrinė pusiau atvira kapinių koplyčia su medine statula „Ecce Homo“.
Karalinava
Karalinava – kaimas Molėtų rajono savivaldybės šiaurės vakaruose, 5 km į pietryčius nuo Alantos, prie kelio.
Istorija
1908 m. Karalinavos vienkiemis užrašytas juodraštinėje Balninkų bažnyčios priešvedybinių apklausų knygoje.
Néstor Ortigoza
Nestoras Esekjelis Ortigosa (Néstor Ezequiel Ortigoza; g. 1984 m. spalio 7 d.) – iš Argentinos kilęs Paragvajaus futbolininkas, rungtyniaujantis vidurio saugo pozicijoje. Argentinos klubo San Lorenzo de Almagro žaidėjas.
Barijosas gimė Argentinoje, paragvajiečio tėvo šeimoje. Pradžioje ketino rungtyniauti už Argentiną, bet nesulaukęs kvietimo į rinktinę, sutiko su Paragvajaus pasiūlymu ir 2009 m. pasikeitė pilietybę.
Nuo pat karjeros pradžios Nestoras Ortigosa žaidė Argentinos Juniors klube, tačiau 2005 m. buvo skolinamas į Nueva Chicago.
Nestoras Ortigosa nuo 2009 m. kviečiamas į Paragvajaus rinktinę.
Laimėjimai
Argentinos Juniors
Bajoriškiai (reikšmės)
Bajoriškiais vadinami kaimai:
Alytaus Alita
BC Alytaus „Alita“ – istorinis profesionalus krepšinio klubas iš Alytaus. Įkurtas 1995 m., kai Vilniaus „Savy“ komandos vadovai siekdami išplėsti LKL geografiją, klubą perkėlė į Alytų. Jau kitais metais klubui buvo suteiktas naujo pagrindinio rėmėjo „Alita“ pavadinimas. Ekipa egzistavo iki 2005 m., kuomet BC Alytaus „Alita“ pasitraukė iš LKL dėl finansinių problemų, o netrukus ir bankrutavo.
Pirmasis Alytaus klubas LKL dukart iškovojo bronzos medalius, kartą nugalėjo ir kartą pralaimėjo NEBL Iššūkio taurės finale ir svariai prisidėjo atsiskleidžiant brolių D. Lavrinovičiaus ir K. Lavrinovičiaus talentui. Buvęs BC Alytaus „Alita“ žaidėjas S.Medvedenko yra tapęs NBA čempionu.
Vyriausieji treneriai
Šiame sąraše pateikiami žymiausi Alytaus „Alitos“ klubo vyriausieji treneriai:
Žaidėjai
Šiame sąraše pateikiami žymiausi žaidėjai, kurie praeityje vilkėjo Alytaus „Alitos“ klubo marškinėlius:
Kalninis serbentas
Kalninis serbentas (Ribes alpinum) – agrastinių (Grossulariaceae) šeimos augalų rūšis. Paplitusi Europoje: nuo Suomijos ir Norvegijos šiaurėje iki Alpių ir Pirėnų kalnų pietuose (ten sutinkamas tik aukštikalnėse).
Sheila Chandra
Šeila Čandra (Sheila Chandra; g. 1965 m. balandžio 14 d.) – iš Indijos kilusi Anglijos dainininkė.
Kalninis serbentas
Tai krūmokšnis, užaugantis iki 2 m aukščio ir 1,5 m pločio, tankus. Žievė pilka, su amžiumi ima pleišėti. Lapai delniški, tamsiai žali. Augalas dvinamis, žiedai susitelkę į kekes. Vaisius – kekėse susitelkusios raudonos uogos. Nors primena raudonųjų serbentų uogas, yra beskonės, sprangios.
Sheila Chandra
Karjerą pradėjo 1979 m. kaip aktorė BBC seriale „Grange Hill“. Jaunystėje dainavo vakarietišką muziką su indiškais motyvais atliekančioje grupėje „Monsoon“. Jie išleido albumą Third Eye kurio daina „Ever So Lonely“ Jungtinės Karalystės tope pakilo iki 12 vietos. 1982 m. Šeila Čandra pradėjo solinę karjerą. Vėliau jos albumai pradėti leisti Piterio Geibrielio įrašų kompanijos „Real World Records“.
Kalninis serbentas
Kalninis serbentas Lietuvoje auga krūmynuose, miškuose, upių ir ežerų pakrantėse, pašlaitėse.
Sheila Chandra
Šeila Čandra savo kūryboje apjungia pop, klasikinę indų, Europos folklorinę, elektroninę (drone) muziką. Ji prisidėjo įrašant garso takelį filmui „Žiedų Valdovas: Dvi Tvirtovės“ (kompozitorius Hauardas Šoras), dalyvavo muzikiniame projekte „The Imagined Village“ ir kt.
Diskografija
Su „Monsoon“: Solo:
ÍB Vestmannaeyja
Vestmanaejaro ÍBV – Islandijos futbolo klubas, įsikūręs Vestmanaejare.
Istorija
Klubas įkurtas 1903 m. Vyrų futbolo komanda tris kartus tapo šalies čempionais (1979, 1997, 1998 m.)
Juozas Gražulis
Juozas Gražulis:
Salome Zurabišvili
Salome Zurabišvili (, ; g. 1952 m. kovo 18 d. Paryžiuje, Prancūzijoje) – prancūzų kilmės Gruzijos politikė, buvusi Prancūzijos diplomatė. Nuo 2018 m. lapkričio 16 d. – Gruzijos prezidentė, pirmoji moteris šiame poste.
Biografija
S. Zurabišvili gimė Paryžiaus gruzinų šeimoje, nuo bolševikų režimo 1921 m. pabėgusioje į Prancūziją. Tėvas Levanas (1906–1975) buvo inžinierius, vadovavo Paryžiaus gruzinų bendruomenei. Prosenelis Niko Nikoladze buvo žymus XIX a. Gruzijos socialdemokratas. Motina Zeinab Kedia (1921–2016) turėjo giminystės ryšių su Noe Ramishvili, pirmuoju Gruzijos demokratinės respublikos premjeru. S. Zurabišvili šeima išsaugojo tvirtus ryšius su Gruzija ir jos kultūra.
Studijavo tarptautinius santykius Paryžiaus politikos mokslų institute (Institut d'Études Politiques de Paris). 1972–1973 m. tęsė magistro studijas Niujorke, Kolumbijos universitete. miniatiūra|160px|left|S. Zurabišvili 2004 m.
Karjera
Po studijų pradėjo 30 metų trukusią diplomatės karjerą, dirbo Romoje, Jungtinėse Tautose, Briuselyje, Vašingtone. 2003 m. buvo paskirta Prancūzijos ambasadore Tbilisyje, Gruzijai vadovaujant Eduardui Ševardnadzei. Naujasis prezidentas Michailas Saakašvilis paskyrė ją Gruzijos užsienio reikalų ministre. Šiose pareigose dirbo vos vienerius metus. 2005 m. prieš jos atleidimą iš šio posto Tbilisio gatvėse protestavo tūkstančiai žmonių. Tada S. Zurabišvili prisijungė prie opozicijos parlamente. Ji tapo aršia M. Saakašvilio kritike, ėmė vadovauti opozicijos judėjimui, kuris 2006 m. tapo partija „Gruzijos kelias“.
2010 m. rudenį S. Zurabišvili paskelbė apie savo išėjimą iš Gruzijos politinio gyvenimo. Toliau ji penkerius metus dirbo Jungtinių Tautų Irano branduolinės programos stebėsenos eksperte.
2018 m. Gruzijos prezidento rinkimuose dalyvavo kaip nepriklausoma nepartinė kandidatė. Jai paramą išreiškė valdančioji partija „Gruzijos svajonė“. Laimėjo antrajame ture surinkusi 59,52 % balsų. Jos oponentas buvo Grigol Vashadze, kurį rėmė vienuolikos partijų opozicinis aljansas, vadovaujamas buvusio prezidento M. Saakašvilio. S. Zurabišvili tapo paskutine tiesiogiai išrinkta Gruzijos prezidente, nes šalis po konstitucinės reformos pereis prie parlamentinės valdymo formos.
Asmeninis gyvenimas
Pirmasis vyras Nicolas Gorjestani gimė gruzino šeimoje Irane, šiuo metu gyvena JAV. Su juo susilaukė dviejų vaikų: duktė Ketevan – sporto žurnalistė televizijoje „France 24“, sūnus Teimuraz – Prancūzijos diplomatas, dirbantis Londone. Buvęs sutuoktinis Janri Kashia (1939–2012) – Gruzijoje gimęs rašytojas ir žurnalistas, sovietų disidentas.
S. Zurabišvili gruzinų kalboje girdimas prancūziškas akcentas, pasitaiko gramatikos klaidų. Ji dar moka prancūzų, anglų, italų, vokiečių ir rusų kalbas.
Jemeno futbolo čempionatas
Jemeno futbolo lyga – pagrindinės Jemeno futbolo klubų varžybos, organizuojamos nuo 1990 metų.
Istorija
Dėl politinių neramumų šalyje čempionatai arba nevykdavo, arba būdavo nutraukiami. 2014–2015 m. čempionatas buvo nutrauktos dėl politinio nestabilumo šalyje.
2021 m. sezonas
2021 m. po eilės metų čempionatas vyko. Pirmasis divizionas buvo padalintas į dvi grupes.
Pirmosios grupės nugalėtojais tapo Al Wahda San'a, o antroje vietoje liko Fahman.
Antrojoje grupėje Al-Ahli Club Sana'a buvo pirmi, o antrojoje vietoje – Al-Saqr.
Pusfinaliuose susitiko Al Wahda San'a ir Al-Saqr. Al Wahda San'a nugalėjo varžovus rezultatu 4:0 ir pateko į finalą. Kitame pusfinalyje susitiko Al-Ahli Club Sana'a ir Fahman. pagrindinis rungtynių laikas baigėsi esant lygiam rezultatui 1:1. Baudinių serijos metu Fahman futbolininkai nugalėjo varžovus ir pateko į finalą.
Rungtynėse dėl trečios vietos kovojo Al-Ahli Club Sana'a ir Al-Saqr. Al-Ahli Club Sana'a nugalėjo varžovus rezultatu 1:0 ir iškovojo trečią vietą.
Dėl čempionų titulo kovojo Al Wahda San'a ir Fahman. Pagrindinis laikas baigėsi be įvarčių 0:0. Buvo mušami 11 m. baudiniai. „Fahman“ klubo futbolininkai tapo čempionais.
Komandos
<...>
Seredžiaus kapinynas
Seredžiaus kapinynas – senovinė laidojimo vieta, rasta Jurbarko rajone, prie Seredžiaus miestelio, ties Nemuno ir Dubysos santaka, Dubysos dešiniajame krante, greta kelio ir Seredžiaus piliavietės. Patenka į Panemunių regioninį parką, Seredžiaus kraštovaizdžio draustinį.
Apie 900 m³ plote rasta 70 griautinių kapų su įkapėmis iš III–IV a. bei 2 degintiniai kapai be įkapių iš VI–XIII a. Mirusiųjų laidojimo kryptis įvairi, laidota su karstais ir be jų, keturkampėse duobėse. Įkapes sudaro emalio ir stiklo karolių vėriniai (atvežti iš Romos imperijos), antkaklės, apyrankės, įnagiai, ginklai.
1936–1937 m. Seredžiaus kapinyną tyrė Jono Puzino vadovaujami Kultūros muziejaus archeologai, 1964 m. – Mykolo Michelberto vadovaujami Istorijos instituto archeologai, 1977 m. – Juozo Markelevičiaus vadovaujama paminklų apsaugos taryba. Radiniai saugomi Kauno istorijos, nacionaliniame muziejuose.
Bajoriškiai (Šveicarija)
Bajoriškiai – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Šveicarijos, prie pietinių Jonavos pakraščių.
Bajoriškiai (Biržai)
Bajoriškiai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 13 km į pietvakarius nuo Biržų. Gyvenvietė yra gatvinio tipo, išsistačiusi prie Pabiržės−Vabalninko kelio.
Per Bajoriškius teka Tatula.
Jiezno šv. arkangelo Mykolo ir Jono Krikštytojo bažnyčia
'''Jiezno šv. arkangelo Mykolo ir Jono Krikštytojo bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Jiezne, Jiezno ežero šiauriniame krante.
Istorija
Gali būti, kad Jiezne bažnyčia pastatyta dar XVI amžiuje. 1611 m. minima evangelikų reformatų bažnyčia, 1640 m. – katalikų bažnyčios inventorius. 1643 m. klebonui dovanoti 2 palivarkai, įsipareigota pastatyti mūrinę bažnyčią. Statymu rūpinosi Steponas Kristupas Pacas. 1655 m. ji buvo mūrijama, 1670 m. konsekruota (LDK kanclerio K. Z. Paco iniciatyva). 1645 m. Steponas Kristupas Pacas įrengė prieglaudą. XVIII a. pabaigoje įsteigta parapinė mokykla.
Apie 1765 m. įkurtos naujos kapinės, panaikinant senąsias prie bažnyčios, nuo Jiezno ežero pusės. Jose pastatyta Šv. Kryžiaus koplyčia. Antano ir Teresės Pacų iniciatyva 1768–1772 m. bažnyčia padidinta ir išpuošta freskomis (pastatyti 2 bokštai, presbiterija ir dvi šoninės zakristijos). Antrą kartą bažnyčia konsekruota 1772 m., o 1794 m. Rusijos kareivių apiplėšta. Įtrūkus bažnyčios skliautams, 1872 m. valdžia leido remontuoti ir 1876 m. restauravimo darbams skyrė 4000 rublių. Po 1876 m. restauruota sieninė tapyba. Po Antrojo pasaulinio karo Jiezno klebonas Vincentas Vaičiulis suimtas ir ištremtas į Sibirą. Grįžęs į Lietuvą 1960 m. mirė Jiezne.
1974–1988 m. klebonas Bronius Bulika (1923–1988) atnaujino bažnyčią, sutvarkė aplinką, šventoriuje pastatė kryžių (prie jo palaidotas). Pasižymėjo nuoširdumu, gerumu, sakė gilius ir prasmingus pamokslus.
Architektūra
Bažnyčia barokinė, stačiakampio plano, (41 × 18 m), vienanavė, su kripta. Požemiuose palaidoti Pacų ir kitų didikų palaikai.
Yra dailės kūrinių, tarp jų Nikodemo Silvanavičiaus „Mykolas Arkangelas“ (1875 m.).
Antolín Alcaraz
Antolinas Alkarasas Viverosas (Antolín Alcaraz Viveros; g. 1982 m. liepos 30 d.) – Paragvajaus futbolininkas, rungtyniaujantis vidurio gynėjo pozicijoje.
Karjeros pradžioje priklausė Paragvajaus ir Argentinos klubams, tačiau daugiau žaidybinės praktikos įgijo Portugalijos klube SC Beira-Mar. Vėliau žaidė Club Brugge, kur tapo vienu iš pagrindinių komandos gynėjų. 2010 m. liepos 22 d. žaidėjui buvo suteikta viza ir jis pasirašė trejų metų sutartį su Wigan Athletic klubu.
Pasibaigus sutarčiai, o klubui iškritus iš Premier League, futbolininkas persikėlė į Everton FC, su kuriuo pasirašė 2 metų sutartį.
Ylakių Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai bažnyčia
'''Ylakių Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Ylakių miestelyje, prie centrinės aikštės, apie 1 km į pietus nuo kelio. Pastatyta po 1899 m. Bažnyčia yra architektūros paminklas, patenka į Ylakių miestelio istorinės dalies teritoriją. thumb|left|240px|Bažnyčios interjeras
Parapijoje stovi Ylakių šv. Roko išpažinėjo koplyčia.
Istorija
Pirmoji bažnyčia pastatyta 1640 m. Metrikų knygos rašytos nuo 1642 m. Nauja bažnyčia pastatyta 1701 m. Jai 1709 m. dovanota 1,5 valako žemės. 1744 m. buvo vėl statoma nauja bažnyčia, kuri 1806 m. buvo sena ir griūvanti (dalis bažnyčios ir bokštai buvę neseniai perstatyti, tik dėl blogo stogo virto griuvėsiais). Nuo XIX a. pradžios veikė parapinė mokykla. 1843 m. įsteigta parapija. 1863 m. vikarą Aleksandrą Miliauską valdžia įtarė raginus žmones eiti į sukilimą, todėl jį ištrėmė į Samaros guberniją.
1864 m. klebonas Motiejus Urbonavičius bažnyčioje nekalbėjo maldos už carą. Už tai nubaustas 150 rublių ir iškeltas į kitą parapiją. Nuo 1882 m. parapijiečiai ne kartą prašė, kad būtų leista statyti naują mūrinę bažnyčią. Leidimas gautas tik 1899 m. (projektavo architektas Ustinas Golinevičius; sąmatinė vertė 24 900 rub.). Bažnyčią konsekravo vyskupas Mečislovas Paliulionis. 1905 m. valdžia kaltino kleboną Silvestrą Pancerį, raginusį valstiečius reikalauti, kad mokykloje būtų mokoma lietuvių kalbos.
Architektūra
Bažnyčia istoristinė, stačiakampio plano, dvibokštė. Šventoriaus tvora mūrinė. Jame palaidotas kunigas Klemensas Arlauskas (1910–1991), 1949–1956 m. Sibiro tremtinys.
Bažnyčios fasaduose į raudonų plytų faktūrą įterpta nedidelių balto tinko plokštumų. Jomis papuoštos priekinių bokštelių ir pagrindinių bokštų tarpsniuose esančios aklinos nišos. Fasado portalo viršus komponuojamas laiptuotu apvadu. Langai smailėjančios formos, būdingos neogotikos stiliui. Frontone įkomponuotas trigubas pusapskričių, šiek tiek smailėjančių, arkų motyvas. Bokštai suskaidyti į du tarpsnius. Žemutiniame tarpsnyje langus puošia dvigubos biforinės arkos. Bokštų viršūnės užbaigiamos vertikaliomis smailėmis, kurias vainikuoja kryžiai.
Bažnyčia halinė, trinavė. Vidaus erdvę aplink centrinę navą skaido pilioriai. Interjere dominuoja šviesios gelsvų ir rusvų atspalvių spalvos. Altoriai išlaiko gotikai būdingus elementus.
Bažnyčioje stovi trys vertingi mediniai suolai. Spėjama, kad jie stovėjo buvusioje medinėje miestelio bažnyčioje, kuri po 1880 m. sudegė. Yra registrinis varpas, meistro M. Masalskio vargonai. Pastatytos tautodailininko Domininko Malakausko gamybos dvi klausyklos, sakykla ir du altoriai.
Al-Ahli Club Sana'a
„Al-Ahli Club Sana'a“ – Jemeno futbolo klubas iš Sanos.
Istorija
Klubas įkurtas 1952 m. Pilnu pavadinimu – Al Ahli Sana'a Sports & Cultural Club.
Futbolo komanda net 10 kartų tapo šalies čempionais (1981, 1983, 1984, 1988, 1992, 1994, 1999, 2000, 2001, 2007 m.).
2021 m. rungtyniavo Division 1 ir B grupėje buvo antri. Joje užėmė pirmąją vietą. Pateko į atkrintamąsias rungtynes. Galutinėje ekipų rikiuotėje liko treti.
Bajoriškiai (Upninkai)
Bajoriškiai – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 7 km nuo Markutiškių.
Al-Ahli Club Sana'a
Apranga
thumb|right|250px
Rodolfo Gamarra
Rodolfas Visentė Gamara Varela (Rodolfo Vicente Gamarra Varela; g. 1988 m. gruodžio 10 d.) – Paragvajaus futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje. Paragvajaus klubo Club Libertad žaidėjas.
Karjerą pradėjo Club Libertad komandoje 2008 m.
Gamara su Paragvajaus 16-mečių rinktine 2004 m. laimėjo Pietų Amerikos čempionatą. Nuo 2010 m. kviečiamas į Paragvajaus nacionalinę rinktinę.
Bajoriškiai (Kėdainiai)
Bajoriškiai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 1,5 km į pietvakarius nuo Okainių. Į vakarus nuo kaimo prasideda Sulevos upė, dunkso Lančiūnavos miškai.
Epitetas
Epitetas (gr. πίθετον – epitheton) – vaizdingas asmens, daikto ar reiškinio apibūdinimas. Dažniausiai reiškiami pažyminiais, būna būdvardžiai, daiktavardžiai, dalyviai, prieveiksmiai.
Epitetai yra būdingi senovės poezijai, ypač Homero kūriniams, Šiaurės Europos sagoms.
Epitetai taip pat dažnai vartojami religinėse giesmėse, pvz., litanijose.
Rory McIlroy
Rory McIlroy (g. 1989 m. gegužės 4 d.) – profesionalus golfo žaidėjas iš Šiaurės Airijos. Žaidėjas reguliariai dalyvauja PGA ir Europos čempionatuose. Žaidėjas užėmė pirmą vietą geriausių golfo žaidėjų sąraše 95 savaites (paskutinį kartą 2015 m. rugsėjo 19 d.). R. McIlroy yra laimėjęs keturis pagrindinius turnyrus – 2011 m. JAV, 2012 m. PGA, 2014 m. Atvirąjį ir dar kartą PGA čempionatus. Jis yra pirmasis europietis, laimėjęs tris skirtingus didžiuosius turnyrus, taip pat kartu su Jack Nicklaus ir Tiger Woods yra vienintelis laimėjęs tris skirtingus didžiuosius turnyrus būdamas 25 metų.
Žaidėjas turėjo sėkmingą karjerą iki tampant profesionalu. Būdamas 17 vieną savaitę jis užėmė pirmą vietą geriausių pradedančiųjų pasaulio žaidėjų sąraše. Vėliau tais pačiais 2007 m. jis tapo profesionalu ir įsitvirtino Europos turnyre. Pirmą savo pergalę šiame čempionate jis šventė 2009 m., o PGA – 2010 m. 2011 m. jis tapo jauniausiu žaidėju surinkusių per karjerą 10 milijonų € prizinį fondą Europos turnyruose, o 2012 m. tapo jauniausiu surinkusiu 10 milijonų $ fondą PGA turnyruose.
2010, 2012 ir 2014 m. R. McIlroy atstovavo Europos komandą prieš JAV Ryder Taurės turnyruose ir šventė visas pergales.
Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse McIlroy nusprendė atstovauti Airijos rinktinę. Sportininkas galutinėje rikiuotėje užėmė 4-ą vietą.
Joniškio šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia
'''Joniškio šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Joniškio miestelyje, Arino ežero šiaurės vakarų krante.
Planimetrija
miniatiūra|Poligonų tipai Planimetrija ( – „plokštuma“,  – „matuoju“) – euklidinės geometrijos skyrius, nagrinėjantis geometrines figūras plokštumoje.
Joniškio šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia
Istorija
Tarpukariu religinį ir kultūrinį švietimą organizavo klebonas Andrius Juknevičius. Klebonas Antanas Mažeika (Joniškyje nuo 1929 m.) 1945 m. ištremtas, klebonas Juozas Voveris (1911–1979 m.) taip pat buvo ištremtas, klebonas Juozas Šalčius (1900–1988) nuteistas 10 m. kalėti.
Planimetrija
Pagrindinės plokštumos savybės:
Joniškio šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia
Istorija
1978-1988 m. Joniškio klebonas - Česlovas Kavaliauskas (teologas, poetas, Biblijos vertėjas). 1996-2012 m. klebonas - Edvardas Kraujalis.
Architektūra, vargonai
Bažnyčia stačiakampio plano, dvibokštė, su trisiene apside ir 2 žemesnėmis zakristijomis. Vidus 3 navų, su kolonomis. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame palaidotas kunigas Stanislovas Šlamas (1866–1951), draudžiamos spaudos platintojas. Vargonai pagaminti XVIII a. pabaigoje, laikomi vienais seniausių išlikusių Vilniaus mokyklos barokinio stiliaus vargonais.
Planimetrija
Planimetrijos pagrindai pirmą kartą sistemingai buvo pateikti III a. pr. m. e. Euklido veikale „Pradmenys“.
Petras Bražėnas
Biografija
1958 m. baigė Molėtų vidurinę mokyklą, 1965 m. Vilniaus universitetą. 1967–1970 m. mokytojavo. 1970–1976 m. LKP CK kultūros skyriaus instruktorius. Nuo 1975 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys. 1976-1986 m. Lietuvos rašytojų sąjungos valdybos sekretorius, 1986-1990 m. Lietuvos rašytojų sąjungos valdybos pirmasis sekretorius. 1978 m. apgynė filologijos mokslų kandidato (humanitarinių mokslų daktaro) disertaciją.
Nuo 1990 m. tuomečio Vilniaus pedagoginio universiteto (vėliau Lietuvos edukologijos universiteto) dėstytojas, nuo 1992 m. Lituanistikos fakulteto dekanas, docentas, Lietuvių literatūros katedros profesorius. [3] Bakalaurų ir magistrantūros studijose skaitė kursus "Lietuvių literatūros procesas", "Lietuvių literatūros klasikai (Petras Cvirka)", "Literatūrologinio teksto analizė" ir kt. 1976-1990 m. Lietuvos rašytojų sąjungos savaitraščio "Literatūra ir menas" redkolegijos narys. VPU mokslo darbų "Žmogus ir žodis" redakcinės kolegijos (nuo 1999 m.), VPU senato (nuo 1995 m.) narys.
Kūryba
Literatūrologinių Petro Bražėno tyrinėjimų akiratyje – lietuvių proza, jos šiandieninės tendencijos. Nuo 1971 m. literatūrinėje spaudoje jis skelbė naujausių lietuvių romanų ir apysakų knygų recenzijas, itin domėjosi J. Apučio, J. Avyžiaus, V. Bubnio, R. Kašausko, M. Sluckio proza. Studijoje "Žmogus aštuntojo dešimtmečio romane" (išleista kartu su straipsniais knygoje "Žmogus ir žodis prozoje") pateikė savą meninės žmogaus koncepcijos interpretaciją. Jos pagrindu ieškojo meninių (estetinių) kriterijų, kuriais galima būtų remtis vertinant konkrečius prozos kūrinius.
Skaitytojas vertina vaizdingumą ir temperamentingumą P. Bražėno straipsniuose ir studijose, polemišką, tačiau logiškai aiškią ir argumentuotą kalbą. Ne vienas P. Bražėno straipsnis yra parašytas kaip esė.
Spaudoje yra paskelbęs per 200 mokslinių straipsnių, recenzijų, esė.
Joniškėlio Švč. Trejybės bažnyčia
Istorija
250px|left|thumb|Joniškėlio bažnyčia iš viršaus 250px|left|thumb|Joniškėlio bažnyčia iš pietvakarių pusės
Apie 1684 m. kapinėse pastatyta medinė koplyčia. 1752 m. įsteigta parapija. Bažnyčia turėjo jurisdiką miestelyje. 1792 m. į bažnyčią trenkė žaibas, ji sudegė. Joniškėlio dvaro dvarininko Ignoto Karpio rūpesčiu 1790–1792 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Prie buvusios senosios bažnyčios pastatyta klebonija. Vikaras Stanislovas Parkovskis 1803 m. pastatė 5 registrų vargonus. Jie 1828 m. klebono Kibaro iniciatyva padidinti iki 12 registrų. Ignotas Karpis 1808 m. įkūrė parapinę mokyklą. Eustachas Karpis 1820 m. savo lėšomis pastatė medinę prieglaudą. Jos išlaikymui įkurta Labdarių draugija.
1940 m. klebono Juozapo Liubšio rūpesčiu įsteigta altarija. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia suremontuota.
Architektūra
thumb|250px|right|Joniškėlio Švc. Trejybės bažnyčia iš šiaurės vakarų pusės miniatiūra|250px|left|Žiemą
Bažnyčia klasicistinė, stačiakampio plano (37 × 17 m), su apside, barokiniu bokštu. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais, dengtų skliautais. Yra 6 altoriai. Šventoriaus tvora tinkuoto mūro ir metalinė. Jame palaidotas Joniškėlio klebonas Bronislovas Jareckas (1908–1980) ir altarista Aleksandras Vytautas Masys (1911–1989).
UMF Grindavík
Grindaviko UMF – Islandijos futbolo klubas iš Grindaviko.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1932 m. aukštais pasiekimais negali pasigirti. Vieną kartą žaidė Islandijos futbolo taurės finale, bet nepavyko iškovoti trofėjaus.
Buvo iškritę į antros pakopos pirmenybes.
2017 m. vėl žaidė elito divizione. Grįžo į Úrvalsdeild ir iškovojo 5 vietą. Andri Rúnar Bjarnason tapo rezultatyviausiu lygos žaidėju ir buvo pripažintas geriausiu sezono žaidėju.
Spalvinė gama
Mėlyna ir geltona spalvos.
Sėjamoji seradėlė
Sėjamoji seradėlė (Ornithopus sativus) – pupinių (Fabaceae) šeimos augalų rūšis. Kilusi iš Viduržemio jūros krašto (Pirėnai, Šiaurės Afrika, Azorai).