cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Folio rūgštis
Šaltiniai
Kadangi folio rūgštis augaluose naudojama fotosintezės procesuose, daugiausiai jos yra lapinėse daržovėse (petražolės, špinatai, salotų lapai ir kt.). Taip pat jos yra kepenyse, inkstuose, kiaušiniuose, motinos ir karvės piene, alaus mielėse.
Poreikis
Suaugusiems rekomenduojama folio rūgšties paros norma yra 240 µ g. Nėščioms, žindančioms bei kontracepcinius preparatus vartojančioms moterims šios rūgšties reikia daugiau: nėščioms – 400 µ g per dieną, žindyvėms – 480 µ g.
Nustatyta, kad folio rūgštis gali padėti išvengti kai kurių vėžio formų ir širdies ir kraujagyslių ligų. Folio rūgštis gali palengvinti depresijos simptomus.
Folio rūgšties daugiau reikia sergant žarnyno ligomis ar epilepsija, vartojant kontraceptinius preparatus, sergant alkoholizmu ir narkomanija, kepenų ligomis, mažakraujyste, nėštumo ir maitinimo krūties pienu laikotarpiu, sutrikus virškinimo trakto veiklai.
Folino normos skiriasi, nes 1 µ g maistinio folino atitinka 0,6 µ g folio rūgšties.
Trūkumas
Dažniausiai trūkumas pasireiškia nėščioms moterims, nes pirmiausiai folio rūgštis paskirstoma augančiam vaisiui, dėl to motinai vitamino trūksta.
Perteklius
Nuolat viršijant rekomenduojamą paros normą gali kamuoti nemiga, pablogėti savijauta. Labai didelė folio rūgšties dozė gali maskuoti vitamino B12 trūkumą.
Rekonkista
thumb|Krikščionių ir samdinių berberų kariuomenė Rekonkista (ispaniškai ir portugališkai Reconquista – atkariavimas) vadinamas krikščionių valdovų vykdytas maurų karalysčių (islamiškojo Al-Andalus regiono) Iberijos pusiasalyje užkariavimas. Rekonkista prasidėjo 718 m. ir buvo užbaigta Aragono karaliaus Ferdinando ir Kastilijos karalienės Izabelės 1492 m. sausio 2 d., kai buvo užkariauta paskutinė maurų valstybė pusiasalyje (Grenadoje). Taip buvo suvienyta ir Ispanija, išskyrus Navarą, kuri įjungta 1512 m.
Užkariavimas ir atkariavimas
Po Romos imperijos žlugimo pusiasalyje dominavo vestgotai.
Po musulmonų įsiveržimo 711 m. ir Gvadaletės mūšio beveik visas pusiasalis atiteko maurams. Rekonkista prasidėjo 718 m., kai vestgotų valdovas Pelajus sumušė musulmonus Kovadongos mūšyje. Krikščionių valdovų rankose išliko tik nedidelė šiaurinė pusiasalio dalis, atitinkanti Baskų šalį ir Astūriją.
Rekonkistos pradžia
Apie 718 m. Pelagijus iš Astūrijos, vizigotų kilmingasis, pradėjo maištą prieš Munuzą, vietinį musulmonų valdytoją. Tapęs maišto vadu jis sutelkė visą įmanomą pagalbą, o vienas iš svarbiausių jo sąjungininkų buvo kunigaikštis Pedras iš Kantabrijos.
Tuo metu šaly nebuvo didžiosios dalies maurų armijos: Al Andalūzijos emyro Al-Sam ibn Malik al-Kavlanio kariuomenė persikėlė per Pirėnus ir įsiveržė į pietinę Prancūziją. Tačiau šias pajėgas Akvitanijos kunigaikštis Odas Didysis sutriuškino Tulūzos mūšyje 721 m. Al-Samas buvo rimtai sužeistas ir netrukus mirė. Naujas emyras Anbasa ibn Suhaym Al-Kalbi drastiškai pakėlė mokesčius ir tai Al Andalūzijoje sukėlė maištus, kurių nesugebėjo numalšinti keletas vienas po kito valdžiusių emyrų. Apie 722 m. į šiaurę buvo pasiųsta karinė ekspedicija numalšinti Pelagijaus maišto, bet musulmonai buvo sutriuškinti Kovadongos mūšyje.
Tuo metu Odas ištekino dukrą už Utman ibn Naisos, berbero ir valio t. y. Septimanijos valdytojo, ir sukėlė naują maištą. Tačiau Abdul Rahman Al Gafikvio, naujo Al Andalūzijos emyro, baudžiamoji ekspedicija nugalėjo ir nužudė Utman'ą. Vėliau Abdul Rahmanas sugebėjo Odą Garonės upės mūšyje 732 m. Įvarytas į kampą Odas paprašė savo priešo, Austrazijos majordomo Karolio Martelio pagalbos ir šis sutriuškino musulmonus 732 m. Tūro mūšyje, kuriame žuvo Abdul Rahman Al Gafikvis.
Tuo metu Pelagijus užpuolė Leoną, pagrindinį miestą šiaurės vakarinėje Iberijos pusiasalio dalyje. Jis buvo karūnuotas karaliumi ir sėkmingai įkūrė Astūrijos karalystę. Be to jis pradėjo karalių dinastiją, kai jo sūnus ir įpėdinis Favila vedė kunigaikščio Pedro dukrą.
Mažaičiai (Radviliškis)
Mažaičiai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Aukštelkų, prie kelio. Vakariniu pakraščiu teka Vėzgė, rytuose auga Mažaičių miškas.
Panegirika
Panegirika ( – „šventiškas“, „iškilmingas“) – iškilminga, perdėtai ką nors šlovinanti kalba arba tokio pobūdžio literatūros kūrinys. Senovės graikų (Gorgijo, Lisijo, Isokrato) panegirikos – daugiausiai laidotuvių kalbos. Senovės romėnų (Plinijaus Jaunesniojo) panegirikose šlovinami gyvieji, dažniausiai imperatoriai.
Panegirika buvo populiari viduramžių, renesanso bei vėlesnėje (iki XVIII a.) literatūroje. Savita panegirikos rūšis – parodijinė panegirika (pvz., Erazmo Roterdamiečio „Pagiriamasis žodis kvailybei“) žinoma nuo antikos laikų.
Nežinomo autoriaus hegzametru parašytas Zigmanto Vazos pasveikinimas (1589 m.) – seniausia išlikusi lietuvių panegirika. XVI–XVIII a. panegirikų parašė V. Daujotas-Labunauskis, P. Tarvainis, J. Hopneris, J. Lemanas. Panegirikos bruožų esama kai kuriuose XIX a. pr. poetų (A. Klemento, D. Poškos) eilėraščiuose.
2009 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
Lietuvos vyų šachmatų čempionatas
76-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas – Lietuvos šachmatų čempionatas, vykęs 2009 m. gegužės 3 – gegužės 10 d. Vilniuje, Prekybos ir pramogų centre „Gedimino 9”.Čempionatas vyko ratų sistema. Laiko kontrolė buvo 1 val. 30 min. partijai pridedant 30 s po kiekvieno ėjimo.
Čempionato pirmos, antros ir trečios vietų laimėtojai iškovoja teisę atstovauti Lietuvos šachmatų rinktinei Europos komandiniame šachmatų čempionate, vyksiančiame 2009 m. spalio 21-31 d. Novi Sade (Serbija). 1-5 vietas iškovoję šachmatininkai įgyja teisę dalyvauti 2010 m. Lietuvos šachmatų čempionato finale.
Dalyviai
Dalyvauti buvo kviesti šachmatininkai, užėmę 1-5 vietas 2008 m. Lietuvos vyrų šachmatų čempionate (Aloyzas Kveinys, Darius Zagorskis, Šarūnas Šulskis, Gediminas Šarakauskas, Algimantas Butnorius), užėmę 1-5 vietas atrankinėse varžybose (Laimonas Kudžma, Virginijus Grabliauskas, Vytautas Vaznonis, Gintautas Piešina, Simonas Žičkus), ir kviesti Lietuvos šachmatų federacijos tarybos sprendimu (Eduardas Rozentalis ir Viktorija Čmilytė). Atsisakius dalyvauti Rozentaliui ir Butnoriui, jų vietas užėmė Vidmantas Mališauskas ir Mindaugas Beinoras.
Turnyrinė lentelė
2009 m. Lietuvos šachmatų čempionato partijos
Lietuvos moterų šachmatų čempionatas
62-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 2009 m. gegužės 2 – gegužės 8 d. Varžybos buvo vykdomos ratų sistema (10 dalyvių), pagal FIDE šachmatų taisykles. Laiko kontrolė – 1 val. 30 min. iki partijos pabaigos, pridedant po kiekvieno ėjimo 30 sek. Žaidimo tvarkaraštis buvo nelengvas: dvi dienas teko žaisti po 2 ratus, nes per 7 dienas reikėjo sužaisti 9 ratus.
Dalyvės
Čempionate ratų sistema varžėsi 10 šachmatininkių. Pagal čempionato nuostatus turėjo dalyvauti: MDM Deimantė Daulytė, MTM Živilė Šarakauskienė, Jovita Žiogaitė ir Brigita Laurušaitė, kaip 2008 m. Lietuvos moterų šachmatų čempionato 1-4 vietų laimėtojos, Vesta Kalvytė, Reda Prišmontaitė, Agnė Balčaitė ir Viktorija Beinoraitė, kaip 2009 m. Lietuvos moterų šachmatų čempionato atrankinių varžybų 1-4 vietų laimėtojos. ir dvi dalyvės: MTM Simona Limontaitė ir MFM Laima Domarkaitė buvo kviestos Lietuvos šachmatų federacijos tarybos sprendimu. Neatvykus į varžybas J. Žiogaitei ir L. Domarkaitei į jų vietą buvo pakviestos: K. Apanavičiūtė ir D. Batytė.
Gedgaudai (reikšmės)
Gedgaudai gali reikšti:
2009 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
Po keturių ratų
Po keturių ratų pirmavo Živilė Šarakauskienė, turinti 4 taškus iš 4 galimų. Taip pat, visas keturias partijas laimėjusi, Simona Limontaitė buvo antra. Praėjusių metų moterų čempionato nugalėtojos titulą ginanti, Deimantė Daulytė, buvo surinkusi 2,5 taško ir užėmė trečiąją vietą.
Po penkerių ratų
Po penkių ratų be pralaimėjimų (5 tšk.) toliau žengė, vienvalde lydere tapusi, Živilė Šarakauskienė. Antroje vietoje, su 4,5 taško, buvo Simona Limontaitė. Po jos buvusią, Brigitą Laurušaitę ji lenkė tašku.
Po šešerių ratų
Šeštojo rato rezultatai: V. Kalvytė – A. Balčaitė 0,5 : 0,5; R. Prišmontaitė – D. Batytė 0 : 1; S. Limontaitė – D. Daulytė 0 : 1; B. Laurušaitė – V. Beinoraitė 0 : 1; K. Apanavičiūtė – Ž. Šarakauskienė 0,5 : 0,5. Po šeštojo rato ir toliau pirmavo Ž. Šarakauskienė (5,5 tš.), antra buvo S. Limontaitė (4,5 tšk.), trečia – D. Daulytė (4 tšk.), ketvirta – B. Laurušaitė (3,5 tšk.), penkta – V. Beinoraitė (3 tšk.).
Po septintojo rato
Septintojo rato rezultatai: D. Batytė – V. Kalvytė 0 : 1; V. Beinoraitė – R. Prišmontaitė 1 : 0; D. Daulytė – B. Laurušaitė 1 : 0; Ž. Šarakauskienė – S. Limontaitė 0,5 – 0,5; A. Balčaitė – K. Apanavičiūtė 0 : 1. Po septintojo rato priekyje tebebuvo Ž. Šarakauskienė (6 tšk.). Tašku buvo atsilikusios D. Daulytė ir S. Limontaitė. Ketvirtoje vietoje buvusios, V. Beinoraitės sąskaitoje – 4 taškai. Penktą – šeštą vietas dalinosi B. Laurušaitė ir V. Kalvytė, turėjusios – po 3,5 taško.
Prieš paskutinį ratą
Aštuntojo rato rezultatai: D. Batytė – V. Beinoraitė 0,5 : 0,5; S. Limontaitė – A. Agnė Balčaitė 1 : 0; B. Laurušaitė – Ž. Šarakauskienė 0,5 : 0,5; R. Prišmontaitė – D. Daulytė 0 : 1; V. Kalvytė – K. Apanavičiūtė. Prieš paskutinį ratą prizininkės jau buvo aiškios: pirmavo Živilė Šarakauskienė (6,5 tš.), Deimantė Daulytė ir Simona Limontaitė turėjo po 6 taškus, o po jų sekusios Viktorija Beinoraitė ir Vesta Kalvytė buvo atsilikusios 1,5 taško ir turėjo po 4,5 taško. Paskutiniame rate 1-3 vietą užimančioms žaidėjoms beliko išsidalinti medalius.
Paskutinis ratas
Paskutinio, devintojo rato rezultatai: Živilė Šarakauskienė – Reda Prišmontaitė 0,5-0,5; Deimantė Daulytė – Daiva Batytė 1-0 ; Kristina Apanavičiūtė – Simona Limontaitė 0-1; Viktorija Beinoraitė – Vesta Kalvytė 1-0; Agnė Balčaitė – Brigita Laurušaitė 0-1.
Turnyro rezultatai
Penktadienį, gegužės 8 d. Vilniuje, pasibaigusiose šalies pirmenybių finalinėse varžybose paaiškėjo, kad visos trys prizininkės surinko po 7 taškus iš 9 galimų. Galutines vietas lėmė papildomi rodikliai. Aukščiausius rodiklius turėjusi, vilnietė Živilė Šarakauskienė, turnyre pirmavusi nuo pat pirmojo rato, trečią kartą tapo Lietuvos moterų šachmatų čempione. Antrąją vietą užėmė, nugalėtojos titulą gynusi, Deimantė Daulytė, trečiąją – Simona Limontaitė. Pirmenybių prizininkės iškovojo teisę atstovauti Lietuvos rinktinei Europos komandų čempionate, spalio 21-31 dienomis vyksiančiame Novi Sade. Ketvirtąją vietą užėmė Viktorija Beinoraitė (5,5 tšk.), penktąją – Brigita Laurušaitė (5 tšk.), šeštąją – Vesta Kalvytė, (4,5 tšk.).
Moterų čempionato lentelė
2009 m. Lietuvos moterų šachmatų čempionato partijos.
Vadi Mudžibas
thumb|250px|Vadi Mudžibas
Vadi Mudžibas  – gilus tarpeklis Jordanijoje (Karako ir Madabos muchafazose), besileidžiantis link Negyvosios jūros. 1987 m. paskelbtas rezervatu (užima 220 km² ir yra žemiausiai pasaulyje esanti saugoma teritorija). Slėnio viršutinė dalis yra 900 m aukštyje, apatinė – 410 m žemiau jūros lygio. Pavasarį kanjono dugnu teka vadžiai, jų vandeniui sulaikyti įrengta užtvanka.
Senovėje Vadi Mudžibas (Arnonas) buvo riba, skirianti moabitų ir amoritų žemes.
Norio Omura
(g. 1969 m. rugsėjo 6 d.) – karjerą baigęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1995–1998 m., su ja dalyvavo 1998 m. pasaulio futbolo čempionate.
Kuprių apylinkė
Kuprių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Veiverių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kazlų Rūdos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Skriaudžių apylinkės.
Mūsų žodis
Mūsų žodis:
Šveicarijos vyrų futbolo rinktinė
Šveicarijos vyrų futbolo rinktinė  – futbolo komanda, atstovaujanti Šveicarijai, kurią kontroliuoja Šveicarijos futbolo asociacija.
Dalyvavimas pasaulio čempionatuose
grupės varžybose šveicarai sužaidė lygiosiomis su rinktine, nugalėjo  ir  vienuolikes ir surinkę 7 taškus, užėmė pirmąją vietą gupėje. Aštuntfinalyje žaidė su komanda, rungtynėse per pagrindinį laiką bei pratęsimą neįmuštas nei vienas įvartis, o 11 m. baudinių serijoje pergalę rezultatu 3:0 šventė ukrainiečiai.
2010 m. čempionatą šveicarai pradėjo sensacinga pergale 1-0 prieš Ispaniją. Tose varžybose šveicarai pagerino pasaulio čempionato rekordą ir tapo pirmąja komanda, laimėjusia varžybas turint tokią mažą kamuolio kontrolę (<30 %). Kitose varžybose šveicarai pralaimėjo 1-0, o lemiamose varžybose 0-0 neįveikė Hondūro ir į aštuntfinalį nepateko.
Triušiai
thumb|200px|Floridinis triušis (Sylvilagus floridanus)
Triušiai – netaksoniminis kelių kiškinių (Leporidae) šeimos graužikų genčių pavadinimas.
Nuo kiškių paprastai skiriasi mažesniu kūnu, triušių jaunikliai būna akli ir beplaukiai. Triušiai natūralioje aplinkoje gyvena urvuose po žeme, kai kiškiai – antžeminiuose lizduose. Triušiai taip pat dažnai auginami kaip naminiai gyvūnai.
Kočio prefektūra
Kočio prefektūra  – Japonijos prefektūra, įsikūrusi pietinėje Šikoku salos dalyje. Sostinė – Kočis.
Istorija
Kočio prefektūra anksčiau buvo žinoma kaip Tosos žemė.
Geografija
thumb|250px|Kočio prefektūros žemėlapis Kočio prefektūra ribojasi su Ehimės ir Tokušimos prefektūromis. Pietuose prefektūrą skalauja Ramusis vandenynas.
Didžioji dalis prefektūros kalnuota, tik aplink Kočio ir Nakamuros miestus plyti lygumos. Kočyje teka daug upių.
Miestai
Kočio prefektūroje yra 11 miestų:
Miesteliai ir kaimai
Miesteliai ir kaimai kiekvienoje apskrityje.
Miestų, miestelių ir kaimų susijungimai
Nuo 2004 m. spalio mėn. įvykdyta 10 sujungimų. Paskutinieji du įvykdyti 2006 m. kovo 20 d.:
Gintaro kambarys
thumb|Originalus Gintaro kambarys 1931 m.
Gintaro kambarys (🇷🇺; ) – kambarys, sukurtas XVIII a. pr. vokiečių ir danų menininkų Prūsijos karaliui Frydrichui I.
Gintaro kambarį Prūsijos karaliaus Frydricho I sūnus Frydrichas Vilhelmas 1716 m. padovanojo Rusijos valdovui Petrui I. Petras I šį prašmatnų kambarį įsakė įrengti carų vasaros rezidencijos rūmuose Carskoje Selo (dabar Puškinas) netoli Sankt Peterburgo ir pavertė jį ištaiginga pokylių sale. Rusijos architektas Bartolomėjas Rastrelis papildė ją dvidešimt keturiais veidrodžiais ir perlamutru inkrustuotomis grindimis, nes originalus kambarys buvo mažesnis, nei jam skirta patalpa.
Antrasis pasaulinis karas
Prasidėjus Vokietijos invazijai į SSRS per II pasaulinį karą, rūmai buvo vokiečių užimti, Gintaro kambarys išvežtas į Karaliaučiaus pilį. Kurį laiką jis buvo viešai rodomas, bet, artėjant frontui, vokiečiai kambarį vėl supakavo į dėžes, kurias sukrovė pilies rūsiuose. 1944 m. balandį britų bombonešiai miestą subombardavo.
Giedrius Alkauskas
Giedrius Alkauskas (g. 1978 m. vasario 8 d. Anykščiuose) – Lietuvos matematikas, muzikologas, kompozitorius, poetas.
Gintaro kambarys
Antrasis pasaulinis karas
Pasibaigus karui, pilies rūsiuose šio unikalaus lobio jau nebebuvo. Sklido gandai, kad vokiečiai skubiai išgabeno dėžes su gintaro kambariu laivu, kurį nuskandino rusų povandeninis laivas. Galiausiai 1959 m. buvo gauti duomenys, kad kambarys paslėptas druskos kasyklose. Tačiau, kai prie tariamos slaptavietės atvyko tyrinėtojai, įvyko paslaptingas sprogimas ir kasyklą užliejęs vanduo privertė nutraukti paieškas.
Juodeliškė
Juodeliškė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 7 km į rytus nuo Švenčionių, Sirvėtos RP, greta kelio. Išlikęs pilkapis.
Gintaro kambarys
Atstatymas
thumb|Atstatytas Gintaro kambarys Gintaro kambario atstatymas buvo pradėtas 1981 m. Minint Sankt Peterburgo 300-ąsias metines 2003 m., Gintaro kambarys buvo pilnai atstatytas Sankt Peterburgo menininkų. Dabar jis eksponuojamas Jekaterinos rūmuose.
Giedrius Alkauskas
Biografija
1985–1993 m. mokėsi Anykščių Jono Biliūno vidurinėje mokykloje. 1993–1996 m. mokėsi Kauno technologijos universiteto gimnazijoje. Trejus metus iš eilės tapo Lietuvos moksleivių matematikos olimpiados nugalėtoju. 1996 m. laimėjo pirmąjį sidabro medalį Lietuvai Tarptautinėje matematikos olimpiadoje. 1999 ir 2001 m. laimėjo aukso medalius Tarptautiniame matematikos studentų turnyre. 1997 m. sukūrė uždavinį tarptautinei matematikos olimpiadai Argentinoje.
1996–2004 m. studijavo Vilniaus universitete. 2004–2008 m. studijavo Jungtinės Karalystės Notingemo universiteto doktorantūroje (vadovas prof. Ivan Fesenko). 2008 m. apgynė disertaciją „Integral transforms of the Minkowski question mark function“.
Tėvai: Antanas Alkauskas (g. 1944 m.) – agronomas ir Vida Alkauskienė (g. 1947 m.) – agronomė. Brolis dvynys Audrius Alkauskas (1978–2023) – fizikas.
Mokslinė ir pedagoginė veikla
Nuo 2010 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 2013 m. vyresnysis mokslo darbuotojas. 2018–2019 m. – Kauno technologijos universiteto profesorius. 2009 m., 2012 m. Makso Planko instituto (Bona, Vokietija), 2010 m. Austrijos „Bodenkultur“ (BOKU) universiteto (Viena, Austrija) kviestinis mokslininkas.
Darbo sritys matematikoje – Minkovskio „klaustuko“ funkcija, skaidiniai, funkcinės lygtys, tėkmės. Teigia atradęs naujus matematinius objektus – projektyvines tėkmes ir supertėkmes. Tyrė Minkovskio „klaustuko“ funkciją, jos momentus, integralines transformacijas (Styltjeso, Melino ir Laplaso), bei susiejo šią funkciją su modulinėmis formomis. Minkovskio „klaustuko“ funkcijos momentai Steven R. Finch knygoje „Matematinės konstantos“ buvo pavadinti Minkovskio-Alkausko konstantomis.
Kita veikla
2011 m. išleido kompaktinę plokštelę „Į sapnų ir burtų lauką“, 2014 m. išleido kompaktinę plokštelę „Užburtas laikas“. Parašė straipsnių apie danų muzikinį romantizmą.
Točiski Šredniai
Točiski Šredniai  – kaimas Lenkijos rytuose, Jablona Lackos valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurę nuo Jablona Lackos, apie 17 km į šiaurės rytus nuo Palenkės Sokoluvo ir apie 102 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Slava klasės kreiseris
Slava klasės kreiseris – Sovietų Sąjungoje sukonstruotas karo laivas, kreiseris. Kodinis laivo klasės pavadinimas – Projekt 1164 Atlant. Laivo klasė buvo pradėta kurti 1960 m. kai reikėjo laivo, galinčio gabenti priešlaivines raketas SS-N-12 Bazalt ir būti pigesnis negu Kirov klasės kreiseris.
Trumpiausio kelio problema
Trumpiausio kelio problema – grafų teorijos problema, bendru atveju formuluojama kaip radimas tokio kelio tarp dviejų svorinio grafo (arba daugiau) viršūnių, kad briaunų svorių suma būtų mažiausia.
Nesvorinis grafas
Nesvoriniame grafe galima naudoti paiešką į gylį (DFS – depth first search) arba paiešką į plotį (BFS – breadth first search).
Svorinis grafas
Svarbiausi kelio radimo algoritmai: Praktikoje naudojamos įvairios jų modifikacijos.
Archangajaus aimakas
Archangajaus aimakas  – vienas iš 21 Mongolijos aimako, esantis centrinėje šalies dalyje.
Administracinis suskirstymas
thumb|left|250px|Sumų žemėlapis Aimakas padalintas į 22 sumus (skliaustuose – adm. centras):
Septynios jūros iki Kalė
Septynios jūros iki Kalė  – 1962 m. sukurtas istorinis nuotykių filmas apie garsų XVI a. piratą Frensį Dreiką, karalienės Elžbietos I pritarimu surengusį ekspediciją į Naująjį pasaulį apiplėšti ispanų aukso saugyklą, nors ši šalis buvo Britanijos sąjungininkė.
Mūsų žodis (Kazlų Rūda)
Mūsų žodis – Kazlų Rūdos rajono laikraštis, leistas nuo 1951 m. gegužės 23 d. iki 1962 m. kovo 31 d.
Istorija
LKP Kazlų Rūdos rajono komiteto ir Darbo žmonių deputatų tarybos leidinys, ėjęs du kartus per savaitę. Iki 1961 m. lapkričio 18 d. vadinosi „Stalino keliu“. Tiražas 1951 m. – 1000 egz., 1962 m. – 3500 egz.
Laikraštis uždarytas Kazlų Rūdos rajono teritoriją padalijus Kapsuko, Šakių ir Prienų rajonams. Teritorijoje platinti šių rajonų laikraščiai.
Sentinelio kupolas
thumb|right|Sentinelio kupolas
Sentinelio kupolas – kupolo formos kalnas JAV, Kalifornijos valstijoje, Josemičio nacionaliniame parke. Jo aukščiausia vietovė yra 2476 metrai. Sentinelio kupolas yra iš žemės gilumos išlindusi, išsikišusi didžiulės granito uolos intruzija. Iš jos yra matomi Josemičio kriokliai. Jie yra aukščiausi kriokliai Šiaurės Amerikoje, vanduo krenta iš 739 m aukščio.
Tonča (reikšmės)
Tonča vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Tanžero–Tetuano regionas
Tanžero–Tetuano regionas  – vienas iš šešiolikos Maroko regionų. Jis yra šiaurės Maroke, užima 11 570 km² plotą. Čia gyvena 2 470 372 (2004 m. surašymas) žmonių. Sostinė – Tanžeras.
Regionui vadovauja Mahometas Hasadas (Mohamed Hassad).
Regionui priklauso šios sritys:
Geografija
Tanžero-Tetuano regionas yra Atlanto vandenynu ir Viduržemio jūros pakrantėje ir ribojasi su regionais: Tazo-Alhoseimo-Taunato rytuose, Garb-Šrarda-Beni Chseno pietuose, bei Ispanijos miestu Seuta.
Demografijos raida
Šaltiniai :
Nuorodos
Tanžero-Tetuano regionas
Kampinių apylinkė
Kampinių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Grauminė
Grauminė – kaimas šiaurės vakarinėje Klaipėdos rajono savivaldybės dalyje, į rytus nuo Plikių, prie kelio. Pro kaimą teka Eketė.
Erotinis trikotažas
270px|thumb|Erotiniais drabužiais aprengta moters krūtinė
Kampinių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Veiverių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kazlų Rūdos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Skriaudžių apylinkės.
Erotinis trikotažas
Erotinis trikotažas – apatinis trikotažas arba jo likučiai, kurio pagrindinė paskirtis – lytiškai sujaudinti partnerį. Ypač didelis erotinio trikotažo pasirinkimas yra moterims, ir jis atlieka anaiptol ne tik apatinio trikotažo vaidmenį. Todėl erotinis trikotažas nešiojamas ne visada kaip apatinis. Kai kurį galima dėvėti net ir lytinio akto metu.
Erotinis trikotažas ėmė plisti XIX a. Prancūzijoje, todėl kai kurie pavadinimai yra prancūziškos kilmės. Dabartinės mados kai kurį erotinį trikotažą netgi supranta kaip viršutinį trikotažą (pvz., korsažai, pėdkelnės), todėl erotinio trikotažo apibrėžimas yra gana subjektyvus.
Abatas
thumb
Abatas (vėl., – tėvas) – abatijos viršininkas, garbės titulas.
Nuo V-VI a. taip vadinamas vienuolyno vadovas. Pradžioje abatą rinko vienuoliai, o patvirtindavo vyskupas. Didėjant vienuolynų valdoms abatai tapo tiesiogiai pavaldūs popiežiui. Abatas turi privilegiją per liturgines apeigas ir bažnytines iškilmes nešioti vyskupo insignijas. Atitinkamai moteris – abatė.
Nuo X a. įkurti ordinai pasirinkdavo kitus titulus: propstas, prioras, gvardijonas, superioras arba rektorius.
Motohiro Jamaguči
(g. 1969 m. sausio 29 d.) – karjerą baigęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1995–1998 m., su ja dalyvavo 1998 m. pasaulio futbolo čempionate.
Paulius Kavaliauskas
Paulius Kavaliauskas (g. 1945 m. vasario 6 d. Kurkliai, Anykščių raj.) – Lietuvos geografas, kraštotvarkininkas, habilituotas fizinių ir technologijos mokslų daktaras.
Biografija
Baigė Kurklių vidurinę mokyklą. 1967 m. baigė Vilniaus universitetą. 1993 m. habilituotas fizinių ir technologijos mokslų daktaras.
1967–1976 m. dirbo Statybos ir architektūros institute. Nuo 1976 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 2000 m. Bendrosios geografijos katedros vedėjas, nuo 1993 m. profesorius. 1984–2005 m. mokslo žurnalo „Geografija“ atsakingasis redaktorius.
Mokslinė veikla
Parengė metodologinius kraštotvarkos pagrindus, Lietuvos rekreacinės geografijos, saugomų teritorijų sistemos, gamtinio karkaso ir kitas koncepcijas. Vadovavo regioninių parkų steigimo programos, Lietuvos teritorijos bendrojo plano rengimo, saugomų teritorijų planavimo darbams. Rengė pagrindinius Lietuvos aplinkos apsaugos teritorinio planavimo ir teritorijų valdymo sričių teisės aktus.
Paskelbė daugiau, kaip 250 mokslo ir mokslo populiarinamųjų straipsnių. Išleido autorinių dainų rinkinį (P. Drabužis. Mano meilės užteks, 2004 m.). Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių autorius.
Pranciškus Felicijonas Benediktas Jurgis Karpis
Pranciškus Felicijonas Benediktas Jurgis Karpis (1814 m. kovo 29 d., pakrikštytas 1814 m. balandžio 2 d. Joniškėlio  bažnyčioje – 1872 m. sausio 23 d. Bauskė) – Rusijos imperijos valstybės ir švietimo veikėjas, mecenatas.
Šeima
Kilęs iš Lietuvos bajorų Karpių giminės Joniškėlio šakos. Tėvas Eustachijus Karolis Karpis, motina Paulina Pliaterytė. Broliai Felicijonas Karpis, Konstancijus Karpis, (1823–1870 m.), Eustachijus Karpis (1826–1852 m.) Tėvai jo krikšto proga surengė šventę visai parapijai. Jo krikšto tėvų buvo 121 pora – aplinkinių kaimų valstiečiai su savo žmonomis.
Pirmoji žmona Antanina Antanavičiūtė, su ja turėjo sūnus Benediktą ir Mauricijų. Žmonai mirus vedė jos seserį Scholastiką Antanavičiūtę. Su ja susilaukė sūnaus Juozapo ir dukters Paulinos Elenos Karolinos.
Dvarai
Pagal 1868 m. gruodžio 20 d. dalybų aktą jam atiteko Moliūnai su priklausančiais Baluškiais ir kitais kaimais, Januškos iš Paežerių rakto, Puodiškiai iš Linkuvos rakto, Klovainiai ir Sujetai. Pagal 1871 m. gruodžio 9 d. dalybų aktą, surašytą mirus broliui Konstantinui Karpiui tapo Naujamiesčio (su priklausančiais Naujasode, Liberiškiu, Zasanžoniais, Gustoniais, Navaršoniais ir Tupikais) ir Jasnagurkos dvarų paveldėtoju. Jo valdos sudarė 27 357 dešimtines.
Biografija
1831 m. sukilimo dalyvis, išgarsėjo kaip generolo H. Dembinskio adjutantas. Po sukilimo gyveno uždarą gyvenimą, šalinosi žmonių, nesueidavo net su broliu. Daug laiko praleisdavo skaitydamas knygas. 1863 m. sukilimui nepritarė, po jo apsigyveno Bauskėje.
Vytautas Barkauskas (1931)
Vytautas Pranas Marius Barkauskas (1931 m. kovo 25 d. Kaune – 2020 m. balandžio 25 d. Vilniuje ) – Lietuvos kompozitorius.
Biografija
1953 m. baigė Vilniaus pedagoginio instituto Fizikos ir matematikos fakultetą, 1959 m. baigė Lietuvos konservatorijos A. Račiūno klasę.
Nuo 1961 m. Lietuvos konservatorijos, dab. Lietuvos muzikos ir teatro akademija dėstytojas, nuo 1991 m. profesorius.
Athletic 220 FC
„Athletic 220 FC“  – Mongolijos futbolo klubas iš Ulan Batoro miesto.
Vytautas Barkauskas (1931)
Kūryba
Sukūrė operą, oratorijų, simfonijų, koncertų, sonatų, ciklų fortepijonui, vargonams, kūrinių įvairiems kameriniams ansambliams, dramos spektaklių, kino filmų muzikos. Kūrybai būdinga įvairių komponavimo technikų derinimas, konstruktyvizmas. Cikle fortepijonui „Poezija“ (1964 m.) vienas pirmųjų Lietuvoje pavartojo dodekafoninę techniką.
Athletic 220 FC
Namų rungtynes žaidžia MFF futbolo centro stadione.
Istorija
Klubas įkurtas 2016 m. Nuo 2017 m. dalyvauja Premier Lygos pirmenybėse. Debiutiniame sezone užėmė trečią vietą.
2020 m. pirmą kartą tapo šalies čempionais.
Sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
Barleta
Barleta – miestas Italijoje, šiaurės Apulijoje, Barletos-Andrijos-Tranio provincijoje.
Istorija
Barleta (gr. Bardulos, ) atsirado prieš romėnų valdymą. Vietinių genčių radiniai datuojami IV a. pr. m. e., o pavadinimas kildinamas iš finikiečių Baal-El. Tai jie čia įkūrė prekybos postą prekiauti su vietinėmis gentimis ir etruskais šiaurėje. Viena iš prekių buvo čia iki šiol nežinomas vynas, kuris vėliau buvo pradėtas čia gaminti ir eksportuoti. Vynuogės buvo auginamos taip sėkmingai, kad finikiečiai pradėjo šią sritį vadinti Vyno žeme, o graikai – Oenotria.
Viduramžiais Barleta tapo lombardų ir normanų tvirtove, svarbi tarpinė stotelė kryžiuočiams, Vokiečių ordinui, Tamplieriams, Maltos Ordinui. Po to kai normanai sugriovė Kanus, jų gyventojai persikėlė į Barletą. Miestas klestėjo valdant Frydrichui II, o vėliau – Anžu dinastijai. XVI a. pradžioje vykstant partizaniniam karui tarp prancūzų ir ispanų dėl Pietų Italijos, italų riteriai dvikovoje nugalėjo prancūzų karo belaisvius Barletos iššūkyje (1503 m. vasario 13 d.). Vėliau čia buvo ispanų tvirtovė, o 1528 m. Odet de Foix vadovaujami prancūzai nusiaubė miestą.
1806–1927 m. Barleta buvo rajono centras, o Napoleono laikais palaikė Joachim Murat. thumb|left|300px|Tvirtovė ir sodai. Po Italijos suvienijimo Barleta buvo skurdi kaip visa Pietų Italija. Buvo prastos higienos sąlygos. Gyventojai kentėjo nuo tuberkuliozės, diarėjos, pneumonijos, raupų, maliarijos. Tačiau daugiausiai žmonių nužudė choleros epidemijos 1836, 1854, 1865, 1866, 1867, 1886 m. ir galiausiai 1910 m., kai Barletos žvejų parvežta cholera nužudė dešimtis tūkstančių žmonių Pietų Italijoje.
Mieste įvyko pirmasis susirėmimas tarp vokiečių ir italų per Antrąjį Pasaulinį karą, kai iš Fodžos į Barletą buvo atsiųsti parašiutininkai sugriauti uostą, kad jis neatitektų britams, bet italų kariai greitai pasidavė.
Po karo čia buvo pabėgėlių stovykla. Jai vadovavo meras James Bond, kuris sėkmingai trukdė nelegaliems imigrantams pasiekti Palestiną.
Gintaras Visalga
Gintaras Visalga (1974 m. spalio 29 d. Alytuje, Lietuvos TSR) – Lietuvos miškininkas
Biografija
Gimė 1974 m. spalio 29 d. Alytuje. 1992 m. baigė Alytaus m. VII-ją vidurinę mokyklą, 1996 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Miškų fakultetą ir įgijo miškininko kvalifikaciją, 1999 m. baigė magistrantūrą ir jam suteiktas miškotyros magistro kvalifikacinis laipsnis. 2007 m. baigė Mykolo Riomerio universiteto teisės magistrantūrą ir jam suteiktas teisės magistro kvalifikacinis laipsnis. Nuo 1996 m. iki 1997 m. dirbo Alytaus miškų urėdijoje meistru. Nuo 1997 m. iki 2001 m. dirbo Alytaus miškų urėdijoje miško naudojimo – miškotvarkos ir kultūrų inžinieriumi. Nuo 2001 m. iki 2006 m. dirbo Vilniaus miškų urėdijos miškų urėdo pavaduotoju medienos ruošai ir prekybai. 2006–2016 m. ėjo generalinio miškų urėdo pavaduotojo pareigas.
Mažalotė
Mažalotė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 16 km į šiaurės rytus nuo Pabradės, 0,5 km nuo Meškerinės, Labanoro girios glūdumoje, prie Žeimenos dešiniojo kranto, šalia telkšo ežerai Mažalotė ir Aklutis. Toliau vakaruose – Pabradės poligonas.
Katalpa
Katalpa (Catalpa) – bignonijinių (Bignoniaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso plačialapiai medžiai, paplitę Šiaurės Amerikos, Rytų Azijos drėgno vidutinio ir subtropikų klimato zonose.
Morfologija
Dažniausiai lapus metantys neaukšti medžiai. Savo paplitimo areale dažniausiai užauga iki 12–18 m aukščio ir su 6–12 m pločio laja. 10 metų medeliai paprastai užauga apie 6 aukščio. Šios genties medžius lengva atskirti iš didelių širdies ar triskiautės formos lapų. Šiaurės pusrutulyje žydi vasaros mėnesiais. Žiedynas – tanki, daugiažiedė, vienašalė pusrutuliška kekė, kurioje žiedai ryškiai balti ar geltoni ir labai kvapūs. Vaisiai 20-50 cm ilgio, su daugybe smulkių du sparnelius turinčių sėklų.
Katalpų rūšys
Gentyje yra 11 rūšių :
Katalpos Lietuvoje
Keletas rūšių Lietuvoje introdukuotos kaip dekoratyviniai medžiai, tai puošnioji katalpa, geltonžiedė katalpa ir paprastoji katalpa. Dėl pasitaikančių šaltų žiemų, jaunų medelių pumpurai apšala ir tai neigiamai atsiliepia jų augimui.
Muzikos lietus
Muzikos lietus – nepriklausomas muzikos žurnalas, ėjęs nuo 1995 m. liepos 27 d. iki 1998 m. Kaune.
Istorija
Iki 1996 m. – savaitraštis. Tiražas 1995 m. – 1000 egz., 1997 m. – 2000 egz.
Scheme
Scheme – Lisp šeimos programavimo kalba (dialektas). Sukurta Guy L. Steele ir Gerald Jay Sussman apie 1970 metus. Naudojama mokyti programavimo, dirbtinio intelekto tyrimams, bei kitiems moksliniams projektams.
Pavyzdys
Atspausdintų: (1 4 9 16)
Mauručių apylinkė
Mauručių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Veiverių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kazlų Rūdos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Veiverių apylinkės.
Michalovcė
Michalovcė  – miestas rytų Slovakijoje, Košicės krašte, 60 km į rytus nuo Košicės, prie Laboreco upės. Pro miestą eina Košicės–Užhorodo plentas, kelios geležinkelių linijos. Netoli miesto telkšo Zemplino marios. Yra dvaro rūmai (dabar Zemplino muziejus), gotikinė Šv. Marijos bažnyčia, ikiromaninės rotondos liekanos, unitų cerkvė.
Istorija
Michalovcė siejama su legendiniu Sviržavos miestu, kur vengrai nužudę slavų kunigaikštį Laborecą. Nuo XIII a. teritorija įėjo į Vengrijos karalystę. Michalovcė šaltiniuose minima nuo 1244 m. Miesto statusas suteiktas 1867 m.
Dorotejenhofas
Dorotejenhofas arba Pesčanojė (, nuo 1945 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Sembos pusiasalio pietuose, nuo 1997 m. spalio 9 d. Svetlo miesto apygardos kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities kaimas. 1910 m. buvo 91 gyventojas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 1997 m. spalio 9 d. Pereslavskojės apylinkės kaimas.
Danos biosferos rezervatas
Danos biosferos rezervatas  – saugoma gamtos teritorija pietinėje Jordanijoje, Tafilos muchafazoje, šalia Danos kaimo. Įkurtas 1989 m. ir apima 308 km² teritoriją.
Rezervatas apima Kadisijos plynaukštę, iškylančią iki 1500 m aukščio, ir rytinį Vadi Arabos slėnio šlaitą. Gausu vaizdingų smiltainio, klinties, granito geologinių darinių, uolų, urvų, kanjonų. Teritorijoje auga 703 augalų rūšys, lankosi 215 ir 38 žinduolių rūšys. Būdingi dygūs, kserofitiniai krūmynai, auga kadagiai, ąžuolai, akacijos. Čia eina pietinė visžalio kipariso arealo riba. Danos rezervate sutinkami reti nubiniai ožiai, stepiniai pelėsakaliai, siriniai svilikėliai, karakalai ir kt.
Teritorijoje randama paleolito laikotarpio ir vėlesnių gyvenviečių liekanų. Pats Danos kaimas yra daugiau nei 500 metų senumo.
Muzikos prospektas
Muzikos prospektas – mėnesinis laikraštis muzikos mėgėjams, fanams ir profesionalams, nuo 1995 m. birželio 7 d. leistas Kaune, Kęstučio g. 79.
Istorija
Steigėja ir leidėja UAB „Litart“. Tiražas 1995 m. – 2000 egz., 1997 m. – 500 egz.
Redaktorė V. Kepalė.
Terujoši Ito
(g. 1974 m. rugpjūčio 31 d.) – japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Eskortinis minininkas
Eskortinis minininkas (DDE) – JAV karinio jūrų laivyno eskadrinis minininkas, pritaikytas veikti laivyno palydose (eskortuose). Tai karo laivų tipas JAV karo laivų klasifikacijoje, įvestas po Antrojo pasaulinio karo. Keičiant klasifikacijos kodus laivų korpusų numeriai buvo palikti ankstesni.
Gyzylarbatas
Gyzylarbatas  – miestas pietvakarių Turkmėnistane, Balkano velajete, 219 km į šiaurės vakarus nuo Ašchabado, šiaurinėse Kopetdago pašlaitėse. Rajono centras. Stotis prie Užkaspijo geležinkelio. Medvilnės valymas, kilimų audimas, tekstilės pramonė.
Istorija
Dabartinio miesto vietoje senovėje stovėjo persų miestas Farava.
Gyzylarbatas (arba rusiška forma Kyzyl Arvatas, turkmėniškai reiškia „raudonoji tvirtovė“) įkurtas 1881 m., tiesiant geležinkelį. Miesto statusas suteiktas 1935 m.
1999–2022 m. miestas vadintas Serdaru  – šis persų kilmės žodis, reiškiantis „valdovas“, buvo aliuzija į prezidento Saparmurato Nijazovo titulą. 2022 m. grąžintas senasis pavadinimas.
Terujoši Ito
Nacionalinėje komandoje žaidė 1997–2001 m., su ja dalyvavo 1996 m. vasaros olimpinėse žaidynėse ir 1998 m. pasaulio futbolo čempionate.
Lablaukiai
Lablaukiai (, iki 1907 m. Gut Lablacken) – buvusi gyvenvietė dab. Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Polesko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Turgenevo kaimo gyvenvietės teritorija.
Istorija
1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Labguvos apskrities kaimas, dvaras, kurio teritorijoje buvo kaimai Anenhofas, Kampkai, Marienhofas, Šteinau, Taktava. 1947–2008 m. Slavianskojės apylinkės teritorija.
Krescencija
Krescencija (Crescentia) – bignonijinių (Bignoniaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso žydintys augalai, paplitę Floridos pietuose, Karibų regione, Meksikos pietuose, Centrinėje Amerikoje ir Pietų Amerikos šiaurinėje dalyje. Išauga iki 10 m aukščio medžiai. Vaisiai stambūs.
Gentyje yra 6 rūšys: ir kt.
Ilinojaus universitetas Urbanoje-Šampeinėje
thumb|260px|Universiteto simbolis Alma Mater
Lygianosiniai
Lygianosiniai (Vespertilionidae) – šikšnosparnių šeima, priklausanti mažųjų šikšnosparnių (Microchiroptera) pobūriui. Gausiausia rūšių skaičiumi šeima, kuriai priklauso žinduoliai turintys lygų be odos raukšlių ir išaugų nosies paviršių bei gerai išsivysčiusį ausų kramslį.
Ilinojaus universitetas Urbanoje-Šampeinėje
Ilinojaus universitetas Urbanoje-Šampeinėje – vienas iš Ilinojaus universiteto savarankiškų universitetų Urbanoje ir Šampeinėje. Daugiau kaip 8000 dėstytojų, 41 495 studentų.
Struktūra
Ilinojaus universitetas Urbanoje-Šampeinėje (iki 1885 m. Ilinojaus pramonės universitetas) įsteigtas 1867 m., yra Ilinojaus universiteto centras. Jį sudaro:
Lygianosiniai
Paplitę visuose žemynuose, bet gausiausi tropikuose ir subtropikuose.
Ilinojaus universitetas Urbanoje-Šampeinėje
Struktūra
Šio universiteto bibliotekoje saugoma daugiau kaip 10 mln. tomų dokumentų, iš jų 3 mln. mikrokopijų, daugiau kaip 113 000 garso įrašų, apie 100 000 periodinių leidinių. Veikia meno ir architektūros muziejai, galerijos. Unversitetas turi stiprias krepšinio ir Amerikietiško futbolo 'Fighting Illini' komandas.
Lietuviai
Egidijus Aleksandravičius, Meilutė Indreikaitė-Biskienė, Milda Budrienė, Marija Aldona Gaižutienė, Arūnas Gasparaitis, Gintaris Kaklauskas, Violeta Kelertienė, Vladas Litefskis, Rūta Marcinkevičienė, Jonas Gediminas Marčiukaitis, Elena Moncevičiūtė-Eringienė
Lygianosiniai
Lietuvos lygianosiniai
Lietuvoje gyvena 15 šikšnosparnių rūšių (dar 3 ieškotinos - ūsuotasis pelėausis, didysis nakviša, pilkasis ausylis, žr. Lietuvos šikšnosparniai), kurie skirstomi į 7 gentis priklausančias vienai lygianosinių (Vespertilionidae) šeimai:
Sistematika
Šeima skirstoma į 5 pošeimius, 35 gentis ir 318 rūšių:
Ilinojaus universitetas Urbanoje-Šampeinėje
Lietuviai
Vytautas Germanas, Antanas Grina, Bronius Juodelis, Romualdas Kašuba, Albertas Jonas Kerelis, Alfredas Kleinaitis, Vida Krištolaitytė, Juozas Manelis, Leonas Antanas Maskoliūnas, Vytautas Palčiauskas, Feliksas Palubinskas, Maušas Erdmanas.
Aučynos
Aučynos – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurės rytus nuo Švenčionių, Sirvėtos reg. parke, prie kelio. Šalia telkšo Ilgio ežeras. Kaime stūkso Aučynų piliakalnis.
Gyventojai
thumb|left|235px|Koplytėlė kaimo kapinėse thumb|left|200px|Aučynų kryžius
Robert Hübner
Robertas Hiubneris (g. 1948 m. lapkričio 6 d. Kelne, Vokietijoje) – Vokietijos šachmatų didmeistris (1971 m.). Filologijos mokslų daktaras.
Nuo 1970 m. iki 1990 m. Hiubneris buvo vienas iš stipriausiųjų pasaulio šachmatininkų. 1981 m. liepą pagal reitingą buvo trečias pasaulyje. Penkerius metus (1981–1986) buvo geriausių pasaulio šachmatininkų dešimtuke.
Keturis ciklus (1971 m., 1980 m., 1983/84 m. ir 1991/93 m.) dalyvavo Pasaulio čempionato kandidatų mačuose. 1980/81 m. pasiekė kandidatų mačų finalą.
Atstovaudamas nacionalinei komandai žaidė 11-koje šachmatų olimpiadų (1968–2000) ir individualiai iškovojo du aukso medalius.
Vaikystė
Šachmatais žaisti išmokėti tėvas, kai jam buvo penkeri metai. Po ketverių metų įstojo į šachmatų klubą.
Jaunystė
Sėkmė atėjo palaipsniui. 1961 m. Vakarų Vokietijos jaunių šachmatų čempionate buvo ketvirtas, o 1962 m. – trečias, 1963 – jau pirmas, 4 taškais aplenkęs antrąją vietą užėmusį šachmatininką, 1964 m. dar kartą pirmas – net 4,5 taško aplenkęs antrąją vietą. Pasaulio jaunimo čempionate 1965 m. buvo penktas, o 1967 m. – ketvirtas. 1967 m., būdamas 19-kos metų pasidalijo 1-2 vietomis Vakarų Vokietijos suaugusių čempionate. 1969 m. tapo tarptautiniu meistru.
Atrankos į pasaulio čempionatą varžybos
R. Hiubneris išgarsėjo dalyvaudamas pasaulio šachmatų čempionato varžybose.
Suginčių piliakalnis
Suginčių piliakalnis su gyvenviete – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 24042) Molėtų rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Suginčių, Suginčių seniūnija. Pasiekiamas plentu A14 Molėtai – Utena, yra į kairę vakaruose nuo senosios šio plento atkarpos.
Robert Hübner
Zoniniai ir tarpzoniniai turnyrai
R. Hiubneris žaidė šešiuose tarpzoniniuose šachmatų turnyruose. Keturiuose pateko į tolesnį etapą – Kandidatų mačus. Pirmą kartą dalyvaudamas atrankinėse pasaulio šachmatų čempionato varžybose 1969 m. Atėnų zoniniame turnyre pasidalijo 2-3 vietas (12.5 iš 17) ir pateko į Maljorkos Palmos tarpzoninį turnyrą.
Suginčių piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 35x13 m dydžio. Jos pietiniame krašte supiltas 0,5 m aukščio, 10 m pločio pylimas, už kurio iškastas 6 m pločio, 0,2 m gylio griovys. Aikštelės šiauriniame krašte supiltas 0,5 m aukščio, 12,5 m pločio pylimas, už jo iškastas 11 m pločio, 0,5 m gylio griovys. Už šio griovio supiltas antras 0,8 m aukščio, 9 m pločio puslankio formos pylimas. Šlaitai vidutinio statumo, 5­-6 m aukščio.
Rytinis piliakalnio šonas nukastas tiesiant Molėtų­–Utenos kelią, aikštelė ir pylimai apardyti 1965 m. tiesiant kabelį. Piliakalnis dirvonuoja, vakariniame šlaite auga kelios eglaitės ir pušys.
Robert Hübner
1973 m. Leningradas
Kaip praėjusio ciklo kandidatų mačų dalyvis iškart pateko į  1973 m. Leningrado tarpzoninį turnyrą. Deja, šis turnyras jam nepavyko: į 1974 m. kandidatų mačus pateko trys dalyviai (V.Korčnojus, A. Karpovas, R. Birnas), o jis užėmė penktą vietą todėl į 1974 m. Kandidatų mačus nepateko.
Suginčių piliakalnis
Gyvenvietė
Vakarinėje papėdėje, 1 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta brūkšniuotos, lygios keramikos. 200 m į pietryčius nuo piliakalnio buvo I tūkstantmečio vidurio pilkapynas (sunaikintas).
Robert Hübner
1976 m. Bylis
Po trejų metų tarpzoniniame turnyre Bylyje, kurį laimėjo B. Larsenas, antras – T. Petrosianas, trečias – L. Portišas, R. Hiubneriui pabaiga susiklostė dramatiškai: didžiąją turnyro dalį pirmavęs varžybose, priešpaskutiniame rate, turėdamas nedaug laiko,  nepastebėjo, kaip galima  4-iais šachais matuoti T. Petrosiano karalių, o vėliau šią partiją dar ir pralaimėjo. Po tokios nesėkmės užbaigė varžybas, pustaškiu atsilikęs nuo 1-4 vietas užėmusių dalyvių bei užėmė 7-a vietą. To nepakako, kad patektų į Kandidatų mačus.
Suginčių piliakalnis
Tyrimai
1965 m. ir 1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Aikštelėje rastas iki 0,5 m storio kultūrinis sluoksnis. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. 1978 m. piliakalnį žvalgė Mokslinė metodinė taryba. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pr. m. e. antrąja puse – I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 1,41 ha. Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 583000 m².
Robert Hübner
1979 m. Rio de Žaneiras
1979 m. Rio de Žaneiro tarpzoniniame turnyre, surinkęs 11½ taško iš 17 galimų, kartu su Lajošu Portišu ir T. Petrosianu, pasidalijo 1-3 vietas ir pateko į 1980/81 m. kandidatų mačus.
1990 m. Manila
1990 m. Maniloje, šveicariškaja sistema vykusiame FIDE tarpzoniniame turnyre, surinko 8 taškus iš 13 (+4 -1 =8), pasidalijo 5-11 vietomis ir pateko į 1991/93 m. Kandidatų mačus.
Suginčių piliakalnis
Tyrimai
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Robert Hübner
Kandidatų mačai
R. Hiubneris žaidė keturių pasaulio šachmatų čempionatų ciklų Kandidatų mačuose, kur bandė iškovoti teisę žaisti mačą su pasaulio čempionu.
1971 m. – pirmas bandymas
1971 m. Kandidatų mačų ketvirfinalyje žaidė su T. Petrosianu. R. Hiubneris prieš mačą puolė į pesimizmą: „Neturiu jokių šansų mače su Petrosianu. … jo stilius man nepatogus, Be to, žaidžiant mačus, Petrosianas turi didžiulę patirtį. Aš būčiau linkęs žaisti su Larsenu, Fišeriu, ar su kuo nors kitu“.
Sevilijoje vykusiame ketvirtfinalio mače po 6 partijų buvo lygų(+0, -1, =6), bet pralaimėjęs 7-tąją partiją, R. Hiubneris kreipėsi į teisėjus: jis buvo nepatenkintas dėl per didelio gatvės triukšmo, kuris buvo girdimas žaidimo patalpoje. Jis siūlė perkelti žaidimą į mažiau triukšmingą patalpą. Teisėjams atsisakius, R. Hiubneris pasidavė ir pasitraukė iš mačo.
1980 m. – antras bandymas
1980/81 m. Kandidatų mačai jam  buvo sėkmingiausi. 1980 kovo 16 -balandžio 9 d. Bad Lauterberge vykusiame ketvirtfinalyje laimėjo mačą prieš A. Adorjaną – 5½:4½ (+2, -1, =7).
Patekęs į kandidatų pusfinalį, 1980  m. rugpjūčio 1-25 d., Abano Termėje (Paduvos provincija) vykusiame mače, laimėjo prieš L. Portišą 6½:4½ (+2, -0, =9).
1980 gruodžio 21 – 1981 sausio 8 d., Merane vykusiame finaliniame mače su  Viktoru Korčnojumi po 6 ratų dar pirmavo 3½:2½, bet toliau ištiko nesėkmės: 7-osios partijos pabaigoje, lyginėje padėtyje, pražiopsojo bokštą (nepastebėjo žirgo šakutės) ir tuoj pasidavė. Tai turėjo įtakos tolimesniam žaidimui – pralaimėjo ir aštuntąją partiją. Rezultatas tapo jo nenaudai 3½:4½ (+2, -3, =3). Šios dvi nesėkmės jį  palaužė tad, nebaigęs žaisti 9-os bei 10-os atidėtų partijų, pasitraukė iš mačo.
1983 m. – trečias bandymas
thumb|Robertas Hiubneris, [[1983 m.]] Kaip 1980/81 m. Kandidatų mačų finalininkas iškart pateko į 1983/84 m. Kandidatų mačus. 1983 m., kovo – balandžio mėn, žaisdamas su V. Smyslovu Veldene prie Verterio ketvirtfinalio mačą, baigė lygiosiomis – 5:5 (+1, -1, =8).
Nugalėtojo išaiškinimui buvo paskirtos 4-ios papildomos partijos, kurios visos baigėsi lygiosiomis. Kas žengs į pusfinalį, pagal FIDE nuostatus buvo išspresta, panaudojus ruletę, kurios ridentas kamuoliukas pasirinko V. Smyslovą, tad R. Hiubneris į pusfinalį nepateko. Šis įvykis buvo plačiai diskutuojamas
1991 m. – ketvirtas bandymas
Žaisdamas 1991 m. sausio – vasario mėn. Sarajeve 1991/93 m. Kandidatų mačų aštunfinalyje 2½:4½ pralaimėjo Janui Timanui.
Pasaulio studentų komandiniai šachmatų čempionatai
R. Hiubneris keturis kartus atstovavo Vokietijai pasaulio studentų šachmatų komandiniuose čempionatuose, kur surinko 29 taškus iš 40 galimų (+24 =10 -6) 72.5 % ir laimėjo tris apdovanojimus: komandinį sidabro ir bronzos bei prie lentos - vieną aukso medalįː