cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Astriniai
Lietuvos raudonosios knygos rūšys
thumb|right|260px|[[Kalninė arnika (Arnica montana)]] Į Lietuvos raudonąją knygą įrašytos šios rūšys:
Jukniškiai (Širvėna)
Jukniškiai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Biržų.
Gorskis
Gorskis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Vasilis Torosidis
Vasilis Torosidis (Βασίλης Τοροσίδης; 1985 m. birželio 10 d.) – buvęs Graikijos futbolininkas, gynėjas arba saugas.
Karjera
Italijos klubo AS Roma žaidėjas.
Žaidė Graikijoje: pradžioje gimtojo Ksantės miesto klube, o nuo 2007 m. priklausė Olympiacos FC.
Karjera rinktinėje
Graikijos rinktinėje debiutavo 2008 m. atrankos rungtynėse prieš Turkiją.
2010 m. pasaulio čempionate rungtynėse prieš Nigeriją suvaidino pražangą (dėl kurios iš aikštės išsiųstas Sani Kaita) ir įmušė pergalingą įvartį.
Padumbliai (Lazdijai)
Gyventojai
thumb|left|240px|Kamo kryžius
Širvinas
Širvinas – ežeras Lietuvoje, Vilniaus rajono šiaurėje, 3,5 km į pietus nuo Dubingių, 1 km į pietus nuo Asvejos atšakos. Ežeras netaisyklingo pavidalo, turi keletą didelių įlankų. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 1,53 km, plotis iki 0,7 km. Altitudė 166 m. Ežero gylis siekia 11,5 m. Krantai daugiausia pelkėti, žemi. Pietinė pakrantė miškinga, vakarinėje ir šiaurinėje pakrantėse plyti pievos ir auga miškeliai. Dugną dengia sapropelingo molio sluoksnis.
Į Širviną suteka 3 upeliai, vienas jų iš gretimo Karnelio ežero. Rytuose išteka A-1 upelis į Liminėlio ežerą (toliau jungiasi su Virangliu ir Asveja).
Prie Širvino įsikūrę kaimai: Greičiūniškės, Stankai, Lygialaukis.
Ežerėvardis (šaltiniuose minimas nuo 1784 m. kaip Szyrwin) kildinamas iš žodžio širvas („širmas, šyvas, pilkšvas“).
Utenis (laikraštis)
Utenis – laikraštis Utenos apskričiai ir Utenai, pradėtas leisti nuo 1945 m. kovo 9 d. Utenoje, S. Dariaus ir S. Girėno g. 15.
Istorija
Iki 1950 m. Utenos apskrities laikraštis, 1950–1990 m. – LKP Utenos rajono komiteto ir Liaudies deputatų tarybos organas, 1990–1994 m. – Utenos rajono laikraštis, nuo 1994 m. – apskrities laikraštis. Steigėja ir leidėja UAB „Utenio“ redakcija.
Iki 1989 m. sausio 1 d. vadinosi „Lenino keliu“. 1946–1947 m. ėjo kartą, 1948–1951 m. – du kartus, vėliau – tris kartus per savaitę. Ištisinė numeracija skaičiuojama nuo 1989 m. Spausdino Utenos spaustuvė. Tiražas 1945 m. – 5000 egz., 1987 m. – 13 100 egz., 1997 m. – 12 000 egz. Redakcijoje dirbo: Elena Bagočiūnienė, Elena Griniutė, Romualdas Katinas, Regina Katinienė, Vladas Leipus, Liudas Lingevičius, Janina Mykolaitienė, Elena Sirutytė, Musė Strumskienė, Mindaugas Petras Stundžia.
Keratinas
thumb|right|370px|Mikroskopiniai keratino plaušeliai ląstelėje.
Keratinas – netirpus fibrilinis, daug cisteino turintis baltymas, aptinkamas gyvūnų odos viršutiniame sluoksnyje – epidermyje. Jis suteikia odai tvirtumo ir beveik visiškai nepraleidžia vandens. Ypač daug jo naguose, plaukuose, raguose ir pan.
Yra dvi šio baltymo formos – α-keratinas ir β-keratinas. α-keratinas aptinkamas žinduolių ląstelėse, o β-keratinas – paukščių ir roplių ląstelėse. α-keratinas sudarytas iš alfa spiralių, o β-keratinas iš beta lakštų, todėl yra tvirtesnis.
Žmonių keratino baltymų šeima skirstoma į minkštus epitelinius keratinus (citokeratinus) ir kietus plaukų keratinus. Plaukų keratinai grupuojami į dvi subšeimas: I tipo (rūgštinius) ir II tipo (bazinius arba neutralius).
Keratinai yra pati įvairiapusiškiausia tarpinių gijų baltymų klasė, nes ekspresuojama daugybė keratino izoformų. Šias izoformas galima suskirstyti į dvi grupes: 1) apie 10 keratinų yra saviti „tvirtiems“ epiteliniams audiniams, iš kurių susidaro nagai, plaukai ir vilna; 2) apie 20 vadinamųjų citokeratinų yra randami vidinių kūno ertmių epitelyje. Kiekvienas epitelio tipas ekspresuoja būdingą rūgštinių ir bazinių keratinų derinį. Svarbiausia keratino gijų funkcija yra palaikyti epitelinių audinių struktūrinį vientisumą mechaniškai tvirtinant ryšius tarp ląstelių. Keratinu minta kai kurie infekcijas sukeliantys grybeliai.
Jakutijos herbas
thumb|right|200px|Dabartinis Jakutijos respublikos herbas Jakutijos herbas – oficialus Jakutijos respublikos simbolis, priimtas 1992 m. gruodžio 26 d.
Keratinas
Medicinoje keratinai naudojami epiteliniam vėžiui (karcinomoms) aptikti. Taip randami pažeisti audiniai ar jų sritys.
Jakutijos herbas
Herbo aprašas
Skydas apvalus baltu lauku, jame baltas saulės diskas, atribotas dviguba raudona linija, saulės diske raudonas senovinis raitelis. Diskas apvestas mėlyna juosta su tradiciniu nacionaliniu ornamentu, kurį sudaro balti 7 rombiški elementai ir užrašai ir.
Kiti autoriai siūlė herbe naudoti mamuto, bebro, šiaurės elnio, kurtinio, voverės, ruonio, vėplio, baltosios gervės, neandertaliečio atvaizdus, bet tie pasiūlymai nebuvo palaikyti.
Jakutijos gyventojai nejakutai herbą neoficialiai vadina „šešiakoju žirgu“.
Gosievskis
Gosievskis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Gosievskienė (ištekėjusi moteris) ir Gosievskytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Biotopas
Biotopas –aplinka, pasižyminti tam tikrais geografiniais, abiotiniais ir biotiniais požymiais, kurie reikia tam tikros rūšies organizmui išgyventi. Biotopu gali būti miškas, pieva, dykuma, koralinis rifas, pelkė ir pan. Biotopui būdinga vertikalioji struktūra: oro sluoksnis, augalijos ir gyvūnijos sluoksnis, dirvožemis, grunto uoliena, gruntinis vanduo. Biotopas ir biocenozė tarpusavyje susiję ir priklauso vienas nuo kito: keičiantis biocenozei keičiasi ir biotopas – neorganinis biocenozės komponentas.
Pirmasis biotopo sąvoką pavartojo mokslininkas F. Dalas 1903 m.
Olšinas
Olšinas  – kaimas Lenkijos rytuose, Rokitno valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 22 km į šiaurės rytus nuo Palenkės Bialos ir apie 114 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Privačioji bankininkystė
Privačioji bankininkystė – klientų investicijų visumos formavimas ir valdymas.
Apima konsultavimo, investavimo, mokesčių optimizavimo ir kitas finansines paslaugas, teikiamas finansų įstaigos bei licencijuotos investicijų valdymo įmonės.
Tokios finansinės paslaugos teikiamos klientams, kurių investicijos sudaro 50 tūkst. – keli mln. USD.
Vingrybės
XIX a. Šveicarijoje atsirado terminas „privatus bankininkas“. Tai banko bendrasavininkis, drauge jam vadovauja.
Tai parodo esminį tradicinių privačių bankų skirtumą nuo kitų bankų, kuriuose akcininkų/savininkų ir vadovybės funkcijos yra atskirtos. Tradicinis privatus bankas pasižymi kitokia teisine struktūra. Universalieji ar investiciniai bankai veikia kaip akcinės bendrovės, o privatūs bankai veikia kaip ribotos ar neribotos atsakomybės bendrijos, kuriose bent vienas partneris už veiklos rezultatus atsako visu savo turtu. Kitas esminis privačių Šveicarijos bankų veiklos niuansas yra tai, kad jie negali turėti pajamų iš skolinimo veiklos. Jų pajamos yra komisiniai mokesčiai už konsultavimą, turto valdymą ar tarpininkavimą. Tačiau dėl šių priežasčių privatūs Šveicarijos bankai neprivalo daryti specialiųjų atidėjimų ar rezervų, kaip tai daro universalieji bankai. Taip pat jie neprivalo viešai skelbti savo finansinių rezultatų.
Kadangi privatūs bankai veikia kaip ribotos ar neribotos atsakomybės bendrijos ir negali leisti viešųjų akcijų emisijų, jų kapitalas, palyginti su universaliais bankais, atrodo labai kukliai. Kadangi privačių bankų partneriai (savininkai) atsako už savo veiklos rezultatus visu savo turtu, investicinė jų politika yra konservatyvesnė nei universaliųjų ar investicinių bankų. Todėl jų valdomo turto ar tarpininkavimo peracijų mastas yra daug mažesnis. Privačių Šveicarijos bankų veiklos dydį gali iliustruoti jų darbuotojų skaičius. 2005 metais visame Šveicarijos bankų sektoriuje dirbo 119 500 žmonių; 56 200 iš jų dirbo dviejose didžiausiose bankinėse grupėse – „UBS“ ir „Credit Suisse“. Tuo tarpu visuose privačiuose Šveicarijos bankuose dirbo 3 800 darbuotojų.
Teisingiau vartoti universalesnį terminą – „privačios bankininkystės paslaugos“. Juo apibrėžiama visuma paslaugų, teikiamų turtingiems asmenims, siekiant išsaugoti ir padidinti uždirbtą turtą. Šių paslaugų teikėjai gali būti ne tik privatūs bankai. Pavyzdžiui, Šveicarijoje galime išskirti tris privačios bankininkystės paslaugų teikėjų grupes. Pirmoji – tarptautinio lygio rinkų „žaidėjai“, didieji Šveicarijos bankai „UBS“ ir „Credit Suisse“. Gali patys rankų pasiūlyti daugybę paslaugų ir produktų. Bet paslaugas teikia banko darbuotojai, kurie nėra savo verslo savininkai. Antroji grupė – buvę privatūs bankai, prieš kelis dešimtmečius tapę akcinėmis bendrovėmis. Pvz. Lietuvoje žinomi „Bank Julius Baer & Co Ltd.“ ar „Bank Vontobel Co Ltd.“. Jie veikia kaip universalūs, bet dar yra išlaikę ir dalį privatiems bankams būdingų bruožų.
Trečiąją grupę sudaro veikiantys privatūs bankai, tokie kaip dar 1741 m. įkurtas „Wegelin & Co.“ ar gerai už Šveicarijos ribų žinomi ir >200 m. skaičiuojantys „Lombard Odier Darier Hentsch & Cie“ ar „Pictet & Cie“. Jie išlaikę pagrindines privačiųjų bankų veiklos tradicijas ir principus, yra stambūs tarptautiniai investicijų valdytojai.
Maždaug nuo praėjusio amžiaus vidurio Šveicarijos privačių bankų skaičius mažėja. 1939–2005 m. sumažėjo nuo 84 iki 14. Čia galime paminėti keletą svarbių tokio proceso priežasčių. Viena iš pagrindinių – labai didelis klientų pasitikėjimas, kurį pasiekti reikia ne vieno dešimtmečio. O didieji bankai geriau sutinka mokėti už tai didelę kainą privačių bankų partneriams, negu plėtoti privačios bankininkystės paslaugų verslą nuo nulio. Dalis privačių bankų partnerių, matyt, nutarė, kad spartus verslo augimas labiau atitinka jų poreikius negu tolimesnis tradicijos laikymasis, todėl pakeitė teisinį statusą iš neribotos atsakomybės bendrijos į akcinės bendrovės. Dalis partnerių pardavė savo verslą didiesiems bankams, nes nutarė pasitraukti iš aktyvaus bankų valdymo.
Stambiausi padaliniai
2011 m. pirmaujančios pasaulyje privačios bankinkystės konsultantacijų įmonės – „Scorpio Partnership“ – atlikta analizė rodo, kad 20 stambiausių turto valdymo padalinių dabar valdo $11,075 trln. JAV dolerių turtingų asmenų turto, o jų bendra valdomas turto  dalis pasiekė 81,6 % viso pasaulio valdomo HNWI turto. Tuo tarpu 10 didžiausių padalinių dabar valdo 9,214 trln. USD, o jų bendra valdomas turto dalis sudarė 67,9 % viso pasaulio valdomo tokio turto. Be to, pastebimas vis didesnis atotrūkis tarp keturių iškiliausių valdytojų ir kitų stambių žaidėjų turto valdymo pramonėje. Pavyzdžiui, „Bank of America Merrill Lynch“ yra atsiplėšęs $1,08 trln. USD atstumu nuo „Credit Suisse“, kuris savo ruožtu valdo $430 mlrd. USD turto daugiau nei „Royal Bank of Canada“ bankas, esantis šeštoje vietoje.
Jau trečius metus iš eilės „Bank of America Merrill Lynch“ užima aukščiausiąją pirmą vietą pasaulio didžiausių privačios bankininkystės padalinių reitinguose. 2008 m. „Bank of America“ priglaudė po savo sparnu „Merrill Lynch“ investicinį banką. Kitas JAV turto valdymo padalinys – „Morgan Stanley Smith Barney“ – pakilo į antrąją vietą, aplenkdamas UBS, likusį trečiojoje pozicijoje. 2009 m. „Morgan Stanley“ įsigijo „Smith Barney“ turto valdymo skyrių iš „Citigroup“. Taip „Citigroup“ buvo išstumtas iš antros vietos. Nepaisant visų sunkumų didžiausias šveicarijos bankas UBS smuktelėjo į trečią vietą iš antros. Prieš „Lehman Brothers“ griūtį šis bankas karaliavo reitingo viršūnėje. „Wells Fargo“ tvirtai išlaiko ketvirtąją vietą, aplenkdamas kitą šveicarijos banką „Credit Suisse“, likusį penktoje pozicijoje. Tokiu būdu „Wells Fargo“ įsitvirtino vienoje iš pirmųjų penkių pozicijų trečius metus iš eilės.
Stambiausi privačios bankininkystės padaliniai turto valdymo (AUM) atžvilgiu 2011 metais išsirikiavo taip:
Kauno choralinė sinagoga
thumb|250px|Kauno choralinė sinagoga thumb|250px|Įėjimas į sinagogą Kaune Kauno choralinė sinagoga – vienintelė išlikusi ir veikianti Kauno sinagoga ir judėjų maldos namai; taip pat vadinama Kauno sinagoga.
Istorija
Naują sinagogą Kauno centre, dabartinėje E. Ožeškienės gt. 1872 m. pastatė Kauno pirmosios gildijos pirklys Levinas Minkovskis. Architektas – Ustinas Golinevičius. Sinagogos tvora buvo sumūryta 1893 m. Sinagoga vadinama Choraline, nes joje atliekamas apeigas lydi choro giedojimas. Lietuvoje šiuo metu veikia dar viena choralinė sinagoga – Vilniuje. Sinagoga – oficiali vieta žydų bendruomenės susirinkimui, maldai, mokyklai ir Toros studijoms, o kartais tai ir Kahalo būstinė.
Dabartis
Pastaruoju metu Kauno sinagoga buvo tvarkoma – 1999 m. restauruota tvora, 2001 m. atstatytas sinagogos kupolas. Kauno choralinėje sinagogoje be pamaldų, organizuojami ir kiti renginiai, vyksta parodos, religinės šventės. Sinagogos antrajame aukšte veikia Kauno žydų muziejus, eksponuojama unikali rabinų portretų kolekcija.
Laurynas Lopas
kairėje|miniatiūra|Knyga „Veterinarijos gydytojas Laurynas Lopas“ (Vilnius, 2002) kairėje|miniatiūra|Lopų sodyba Dvareliškių kaime Laurynas Lopas (1878 m. Lieporuose, Rusijos imperija – 1953 m. spalio 16 d. Macikuose, Lietuvos TSR) – veterinarijos gydytojas, politikas, visuomenės veikėjas.
Biografija
Gimė 1878 m. lapkričio 20 d. Stabovčyznos (Dvareliškiai) kaime (Kriukų vls.). Baigė Mintaujos gimnaziją ir įstojo į Kauno dvasinę kunigų seminariją, iš kurios išėjo – atsisakė šventinimų. Tais pačiais metais įstojo į Tartu universiteto veterinarijos fakultetą. 1906 m. buvo išrinktas į pirmąją Rusijos valstybės dūmą nuo Kauno gubernijos valstiečių sąjungos kaip vienas iš septynių Lietuvos atstovų. Nuo 1909 m. tęsė mokslą Tartu veterinarijos institute ir su pagyrimu jį baigė 1911 metais. Studijų laikais vertėsi privačiomis pamokomis, fotografavo, taisė laikrodžius. Per atostogas gimtajame krašte dalyvavo rengiamuose lietuviškuose vakaruose. 1912 m. apsigyveno Joniškyje ir dirbo privačios praktikos veterinarijos gydytoju. Kilus I pasauliniam karui, 1914 m. mobilizuotas į carinę armiją, turėjo majoro laipsnį. 1917 m. Kalugoje dalyvavo lietuvių karo pabėgėlių veikloje, organizavo pirmąją pabėgėlių tarybą, buvo jos pirmininku. Paskelbus Lietuvos nepriklausomybę, 1918 m. grįžo į Lietuvą, apsigyveno Joniškyje, dalyvavo vietos savivaldos komitete, dažnai lankydavosi Medvilionių dvare pas Feliksą Daugėlą.
Iki suėmimo 1946 m. aktyviai dalyvavo įvairioje Joniškio visuomeninėje veikloje. 1919 m. buvo vienas Joniškio progimnazijos steigėjų. Jo rūpesčiu pastatyta to meto sanitarinius reikalavimus atitinkanti moderni skerdykla, šv. Vincento draugijos senelių prieglauda, įrengtos Joniškio kapinės. Aktyviai dalyvavo steigiant įvairius kooperatyvus. Būdamas tėvų komiteto narys rūpinosi, kad neturtingi mokiniai būtų atleisti nuo mokesčio už mokslą. 1934 m. priimtas kandidatu į Tautininkų sąjungą ir 1938 m. – į Joniškio miesto šaulių sąjungą. 1940 m. išėjo į pensiją. 1941 m. pirmosios sovietų trėmimo bangos išvengė, nes buvo perkeltas dirbti į Lazdijų rajoną. Per antrąją sovietinę okupaciją, 1944 m. vėl paskirtas Joniškio rajono vyriausiuoju veterinarijos gydytoju. 1946 m. spalio 21 d. suimtas, nuteistas dešimčiai metų kalėti Macikų koncentracijos stovykloje su turto konfiskavimu. Lageryje dirbo sargybinių gydytoju, slaugė senukus tuberkulioziniame skyriuje, atliko mirusių kalinių skrodimus, ir šiems prie kojų į karstus dėdavo butelius su rašteliu apie asmenį, mirties priežastį. Mirė 1953 m. spalio 16 d. Šilutės lageryje. 1955 m. palaikai perlaidoti Joniškio kapinėse.
Jonas Taurinskas
Biografija
1918–1928 m. LKP narys. 1919 m. Tirkšlių revoliucinio komiteto narys. 1919 m. LKP Mažeikių parajonio komiteto narys. 1920, 1923, 1933 ir 1934 m. kalintas. 1940 m. Liaudies Seimo narys.
Black (atlikėjas)
Kolinas Virnkombas (Colin Vearncombe; 1962 m. gegužės 26 d. – 2016 m. sausio 26 d.), geriau žinomas sceniniu vardu „Black“, buvo Anglijos dainininkas ir dainų autorius. Karjeros pradžioje grojęs pankroko muziką, populiarumo sulaukė XX a. 9-ąjį dešimtmetį su mainstream pop stiliumi, ypatingai tarptautiniu mastu atlikėją išgarsino 1987 m. išleista daina Wonderful Life („nuostabus gyvenimas“).
Veles Sarsfildas
Kvartalas apribotas Segurola, Juan Agustín García, Lope de Vega, Juan B. Justo, Corro, Medina, Juan Bautista Alberdi ir Mariano Acosta gatvių. Kvartalas pavadintas argentiniečių teisininko Dalmacio Vélez Sársfield garbei. Vyrauja neaukšti namai, pastatyti daugiausia XX a. pr. Yra keletas nedidelių gamyklų. Nors kvartalo vardu yra pavadintas Vélez Sársfield futbolo klubas, iš tiesų jis žaidžia gretimame Linjerso kvartale.
Pajūralio pagrindinė mokykla
Šilalės rajono Pajūralio pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šilalės raj., Pajūralyje, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190332957. Steigėjas Šilalės rajono savivaldybės taryba. Dabar Kvėdarnos Kazimiero Jauniaus gimnazijos skyrius.
Istorija
miniatiūra|250px|left
Pajūralio pradinė mokykla atidaryta 1918 m. vietos gyventojo Vlado Igorio name. Mokyklai buvo skirtas vienas nedidelis kambarys, kuriame mokėsi visų keturių skyrių mokiniai. Tuo metu dirbo mokytojas Stonskis, vėliau - Šarkauskaitė, Mečislovas Igoris. 1923 m. mokykla perkelta į buvusį dvarininko namą, tuomet priklausiusį Malaičiui. Čia buvo mažos patalpos, todėl 1927 m. mokykla perkelta pas Bartulį. Dirbo mokytoja Bronė Jurgutienė. Nuo 1928 m. mokykloje liko tik trys skyriai, dirbo mokytoja Ona Visockytė. Ketvirtą skyrių buvo galima baigti Kvėdarnoje. 1931 m. pradinėje mokykloje mokytojavo Marija Jagmintaitė, mokėsi 49 mokiniai, kurie klasėje sėdėjo po keturis, nes trūko patalpų. 1937 m. du mokyklos skyriai perkelti pas Andrijauską. Čia dirbo mokytoja Birutė Vaitaitytė, o 1938 m. - Evelina Berlinskaitė. Tais metais mokykloje pas Bartulį dirbo Magdė Vaitkevičienė, 1939 m. Valentina Dešrytė, 1940 m. Lukšaitė, 1941 m. – Petrošius. 1942 m. mokykla perkelta pas Antaną Mickų. Čia pedagoginį darbą dirbo J. Pieteris, po dvejų metų jį pakeitė mokytoja Barkauskienė.
Po Antrojo pasaulinio karo mokykla vėl atidaryta Bartulio namuose, kur patys šeimininkai mokytojavo iki 1948 m. 1948 m. mokykla iškelta į buvusios klebonijos pastatą, dirbo mokytojai Vaičiuliai. 1951 m. juos pakeitė Jaramavičius ir P. Pankauskienė. 1952 m. vietoje pastarosios laikinai dirbo Birutė Šimkutė, vėliau, iki 1957 m. mokytojavo Beniušytė-Pankauskienė ir jos vyras. 1957 metais pradinės mokyklos vedėjos pareigas užėmė Irena Čebelienė. Mokytojomis dirbo Birutė Jucienė-Šimkutė ir Eleonora Varnaitė. Mokykloje mokėsi 71 mokinys.
Pajūralio pagrindinė mokykla įsteigta 1990 metų kovo 1 d. Mokyklos direktore paskirta Sigita Ambrulienė, pavaduotoju - Stasys Kučinskas. Į naują mokyklą persikėlė ir Pajūralio pradinė mokykla. Kiti mokiniai atvyko iš Kvėdarnos vidurinės mokyklos. Iš viso mokykloje mokėsi 121 mokinys.
2019 m. mokykla uždaryta, ji tapo Kvėdarnos Kazimiero Jauniaus gimnazijos skyriumi.
Noriūnų miško eglė
Noriūnų miško eglė – aukščiausia Lietuvos eglė, auganti Alytaus rajone, Miroslavo seniūnijoje, Alytaus miškų urėdijos Dzirmiškių girininkijos (42 kv., 8 skl.) teritorijoje, Balkasodžio valstybiname botaniniame draustinyje. Iki nukirtimo 2010 m. antra pagal aukštį buvo laikoma Gelgaudiškio eglė (Šakių raj.).
Eglė paskelbta saugomu valstybės gamtos paveldo objektu 1999 m., gamtos paminklu – 2000 m. miniatiūra|250px|left|Prie eglės lentoje – išsami informacija
Eglė auga nuošalioje vietoje, pasiekiama iš kelio pasukus Balkasodyje pietryčių kryptimi pagal kelio nuorodą (1 km) miško gruntiniu keliu link eglės. Miške iš kelio sukama į dešinę ties ryškiais dažais pažymėta vieta, pavažiuoti apie 200 m. Paminklinis medis pamatomas paėjus šlaitu žemyn, Urkupio upelio krante. Nors ji įspūdingo aukščio, bet aukščiu greta kitų augančių eglių pastebimai neišsiskiria. Medis yra pasiekęs gamtinę brandą. Turi vieną kamieną, tačiau auga trijų medžių grupėje.
Utenos apskrities žinios
Utenos apskrities žinios – Utenos apskrities laikraštis, einantis nuo 1993 m. Utenoje.
Istorija
Pirmasis laikraščio „Utenos žinios“ numeris pasirodė 1993 m. balandžio 23 d. 2000 egz. tiražu. Nuo 1994 m. sausio 5 d. vadinosi „Utenos krašto žinios“, nuo 1995 m. gegužės 13 d. „Utenos apskrities žinios“. Leidžia UAB „Utenos Indra“. Leidžiamas du kartus per savaitę. Nuo 1996 m. vasario 24 d. spausdinamas UAB „Utenos Indra“ spaustuvėje. Tiražas 1997 m. – 3500 egz.
Viktorijos krioklys
thumb|right|250px|Viktorijos krioklys Viktorija arba Mosioatunija (tng. Mosi-oa-Tunya) – krioklys pietų Afrikoje, ant Zambezės upės, krentantis iš 108,3 m aukščio ir esantis 1,6 km pločio. Jis yra pasienyje tarp Zambijos ir Zimbabvės valstybių. Krioklyje gausu salelių, kurios dalija jį į daug mažų krioklių. Tirštas rūkas ir garsus šniokštimas yra girdimas maždaug 40 km spinduliu.
thumb|200px|left|Viktorijos krioklys sausojo sezono metu (2003) Pirmasis europietis, aptikęs krioklį (1855 m.), buvo Deividas Livingstonas, anglų keliautojas, kuris jį pavadino tuometinės Anglijos karalienės Viktorijos garbei. Krioklys įeina į dviejų nacionalinių parkų teritoriją ir pritraukia daug turistų. Šie parkai įtraukti į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Dabar apie krioklių susidarymo procesą žinoma daugiau negu Livingstono laikais. Centrinis Zambijos plokščiakalnis – tai didžiulis 300 m storio klodas bazaltinės lavos, vulkano išlietos prieš 200 mln. metų, daug anksčiau prieš susiformuojant Zambezei. Išsilydžiusioms uolienoms auštant, jos kietėjo ir skeldėjo, susidarė įtrūkių tinklas. Šiuos įtrūkius užpildė minkštesnės medžiagos sudarydamos daugmaž lygų sluoksnį. Tačiau maždaug prieš pusę milijono metų, kai plokščiakalniu pradėjo tekėti Zambezė, ji susidūrė su vienu iš tų įtrūkių. Vanduo ėmė plauti minkštą užpildą grauždama griovį. Upė tvindė jį griausmingai plakdamasi ir keldama purslų debesis, kol pradėjo veržtis per žemesnįjį plyšio kraštą ir toliau – į siaurą tarpeklį. Taip atsirado pirmas krioklys. Tačiau procesas tuo nesibaigė. Nepaliaujama tėkmė per vandenkričio briauną silpniausioje vietoje pradėjo griauti uolos kraštą. Triukšmingi vandens srautai vis labiau graužė sprūdį ardydami upės dugną prieš srovę – taip formuodami naują siaurą tarpeklį, nusidriekiantį įžambiai pirminiam tarpekliui. Taip nuožulniai besitraukdama upė rado kitą įtrūkį iš rytų į vakarus ir išplovė minkštą jo užpildą. Per įtrūkių tinklą braudamasi prieš srovę, upė sukūrė zigzaginių tarpeklių virtinę, išsidėsčiusią pasroviui nuo krioklių.
Šiandien pasroviui galima pamatyti septynis tokius tarpeklius: kiekvienas jų yra jau išnykusio vandenkričio pėdsakas. Aštuntasis tarpeklis – dabartinio Viktorijos krioklio, tačiau ir šis pamažėl irsta. Erozija šių tarpeklių kelyje vyksta apie 1,6 km per 10 000 metų tempu. Galimas daiktas, kad devintoji besitraukiančio krioklio vieta bus vakariniame krašte esantis Velnio slenkstis.
thumb|left|250px|Krioklys
Šalia krioklio pastatyta Livingstono statula, o ties Verdančiu katilu tarpeklis perdengtas tiltu, kuris 1905 m. pastatytas geležinkeliui, nutiestam iš Bulavajo. 1938 m. žemupio link buvo pastatyta elektrinė, o vėliau, 1969 m., – Peilio ašmenų pėsčiųjų tiltas. Jis jungia pagrindinį žemyną su stulbinančiu kyšuliu, suteikdamas turistams galimybę gėrėtis nuostabiais reginiais.
Sausasis laikotarpis, trunkantis nuo rugpjūčio iki gruodžio, leidžia stebėti klasikinę Viktorijos krioklio panoramą nuo kranto iki kranto, tačiau vandens lygis tuomet gali būti labai žemas. Potvynių sezonas (kovą – gegužę) – tai tikros dramos metas. Tada Zambezė pritvinksta siautėjančių vandenų ir pasiekia nežabotos galios tūrį, 15 kartų didesnį nei sausuoju laikotarpiu.
Verslo ir teisės magistras
Verslo ir teisės magistras ( arba Master in Business & Law, MBL) - akademinis kvalifikacinis teisės laipsnis, suteikiamas baigus podiplomines (magistro) studijas (paprastai verslo) teisės ir verslo srityje. Tai parengiamosios studijos vėlesnei veiklai privačiame sektoriuje, versle. Trukmė - nuo 1 m. iki 1,5 m. Pretenduoti gali tiek ekonomistai, tiek ir teisininkai. Baigus yra suteikiama teisė stoti į daktaro krypties (Dr. rer. pol.) studijas.
Kauno Pastarųjų dienų šventųjų Jėzaus Kristaus bažnyčia
Kauno Pastarųjų dienų šventųjų Jėzaus Kristaus bažnyčia – mormonų, krikščionybės pagrindu sukurto religinio judėjimo bažnyčia, veikianti Kaune, Dainavos mikrorajone, Draugystės pr. 1. Čia pastatyti šiuolaikiški susirinkimų namai.
Mormonų bažnyčia stengiasi pritraukti naujų narių. Kauniečiai čia gali nemokamai mokytis anglų kalbos. Po pamokų jiems siūloma pasiklausyti pamaldų, kurios vyksta Pastarųjų dienų šventųjų Jėzaus Kristaus bažnyčioje. Paprastai rengiami trijų lygių kalbos kursai. Pamokas veda jauni amerikiečiai – mormonų misionieriai.
Šios religinės organizacijos nariai savo bažnyčiai skiria kone daugiausiai aukų. Tai daro kas mėnesį mokėdami dešimtines (10 procentų pajamų), aukodami pasninko atnašą (sekmadienį mormonai pasninkauja, o sutaupytus pinigus skiria bažnyčiai) bei lėšų misionierių fondui (surinkti pinigai skiriami vadinamiesiems naujų narių mokytojams). Be to, bendruomenės nariai dalį pinigų gali aukoti tam, kam, jų nuomone, labiausiai reikia.
Istorija
Kauno mormonų bendruomenė įsteigta 1993 m. Jos branduolį subūrė iš Suomijos atvykę amerikiečiai misionieriai. Kaune maldos namai pastatyti 2003 m. Tuo metu čia buvo apie 150 mormonų bažnyčiai priklausančių asmenų. Statybas finansavo JAV esantis mormonų centras.
Susirinkimų namai
Susirinkimų namų dalyje įrengta koplyčia, kur vyksta garbinimo susirinkimai. Kitos patalpos skirtos visuomeniniams ir kultūriniams renginiams. Bažnyčios nariai atsakingi už pastato ir aplinkinės teritorijos priežiūrą. Bažnyčios tikintieji ir svečiai į pamaldas renkasi sekmadieniais. Kitomis dienomis susirinkimų namai naudojami bendruomenės reikmėms, juose vyksta koncertai, parodos, kiti kultūros renginiai.
Išoriškai pastatas neatrodo labai įspūdingai: nėra bažnyčioms būdingų bokštų, nėra net kryžiaus, tik nedidelė smailė. Pastato langai su rėmais iš natūralaus ąžuolo, durys – taip pat ąžuolinės. Pastato apdailai naudotos vokiškas plytos, kurios objektui suteikė papildomos išraiškos.
Naujajame pastate įrengta ne tik maldos salė, kurioje telpa apie 800 tikinčiųjų, bet ir keli mokymo kambariai, kompiuterių klasė, vaikų kambarys, dušai, specialus baseinas krikštynų apeigoms. Bažnyčios pastatas išsiskiria ne tik modernia architektūra. Visi kabinetai apstatyti moderniais baldais, duše sumontuota šiuolaikiška įranga, apšvietimas.
Pastarųjų dienų šventųjų Jėzaus Kristaus bažnyčia taip pat organizuoja pamaldas Vilniuje, Klaipėdoje ir Šiauliuose.
Šakių rajono savivaldybės taryba 2011–2015 m.
Šakių rajono savivaldybės taryba – Lietuvos Respublikos Šakių rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta ketveriems metams savivaldybių rinkimuose, vykusiuose 2011 m. vasario 27 d. 1994 m. liepos 7 d. Lietuvos Respublikos savivaldybių tarybų rinkimų įstatymo Nr. I-532 2010 m. liepos 20 d. redakcijos nustatyta tvarka daugiamandatėje rinkimų apygardoje, remiantis visuotine ir lygia rinkimų teise, slaptu balsavimu proporcine rinkimų sistema, pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus bei iš išsikėlusių kandidatų, jeigu jų išsikėlimą parašais parėmė ne mažiau kaip dešimt procentų skaičiuojant vienam savivaldybės tarybos nario mandatui, bet ne mažiau kaip 100 tos savivaldybės rinkėjų.
Rinkimų rezultatai
Rinkimuose dalyviai gavo vietų:
Veikla
Pirmasis savivaldybės tarybos posėdis įvyko 2011 m. balandžio 12 d. Savivaldybės meru išrinktas Juozas Bertašius.
Jukniškiai (Radviliškis)
Jukniškiai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 10 km nuo Radviliškio.
1906 m.
1906 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Nobelio premijos
Nobelio premijos laureatai:
Rattle That Lock
Rattle That Lock – ketvirtasis studijinis britų muzikanto David Gilmour albumas, išleistas 2015 m. rugsėjo 18 d. Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų bei debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje.
Bekešo kalnas
Bekešo kalnas – piliakalnis Vilniuje, Pilių rezervate. 2005 m. įtrauktas į LR Kultūros vertybių registrą (unik. kodas ).
Kasparo Bekešo antkapinis paminklas, 20 m aukščio ir 4 m skersmens aštuoniakampis bokštas, nugarmėjo į Vilnią, vandeniui paplovus kalno šlaitą 1838 ir 1841 m. Vėliau, 2009 m. liepos 5 d. kalno papėdėje, Bernardinų sode Krivių g. 10, atidengtas medinis ąžuolinis obeliskas Kasparui Bekešui (autorius - tautodailininkas Rimantas Zinkevičius).
Etimologija
Ldk S. Batoro draugas karvedys Kasparas Bekešas mirė Gardine, bet prieš mirtį pasakė: „Dangus man nerūpi, o pragaro nebijau“. S. Batoro įsakymu K. Bekešas atvežtas laidoti į Vilnių, tačiau nė į vienas kapines Vilniaus dvasininkai neįsileido žmogaus, nebijančio pragaro ir nesirūpinančio dangumi. Tada artimieji išrinko Vilnios pakrantėje gražų kalną ir ten („nešventintoje žemėje“) palaidojo maištingą karvedį. Nuo to laiko priešais Gedimino kalną atsirado Bekešo kalnas.
Piliakalnis
Piliakalnis (Bekešo kalnas) buvo įrengtas atskiroje kalvoje stačiais, iki 45 m aukščio šlaitais, 500 m į pietryčius nuo Gedimino pilies kalno, 300 m į pietus nuo Kreivojo kalno, Vilnios dešiniajame krante. Aikštelės būta daugiau kaip 20 m pločio. Piliakalnyje 1579 m. buvo palaidotas didžiojo kunigaikščio Stepono Batoro didikas Kasparas Bekešas (1520–1579). Apie piliakalnį išliko mažai duomenų, kadangi 1838 m. gegužės 17 d. ir 1841 m. sausio 17 d. jo aikštelės likučiai, paplauti Vilnios, kartu su bokštu nugriuvo. XIX a. nuplautas ir likęs rytinis šlaitas. Dabar šioje vietoje yra žema vieta – Vilnios kairiajame krante esantis parkas.
Vienos opera
thumb|250px|Vienos opera Vienos opera – didžiausias austrų operos teatras.
Vienos opera įkurta XVII a. viduryje kaip imperatoriaus rūmų operos trupė. 1869 metais pastatyti rūmai neoromantizmo stiliumi, architektų A.Z. fon Zikardsburgo (August von Sicardsburg) ir E. van der Niulio (Eduardo van der Nullo).
1945 m. operos rūmai buvo sugriauti, tačiau 1955 m. vėl atstatyti.
Operoje gali apsilankyti 2276 žiūrovai, scena yra viena didžiausių Europoje. Teatras stato klasikines ir šių laikų operas, baletus. Taip pat Vienos operoje rengiami labdaros baliai.
Požerės pagrindinė mokykla
Šilalės rajono Požerės pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šilalės raj., Požerėje, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190333678. Steigėjas Šilalės rajono savivaldybės taryba.
Prie mokyklos stovi liaudies menininko S. Mišeikio skulptūra „Mergaitė“.
Padravos regionas
Padravos regionas  – Slovėnijos statistinis regionas, esantis šalies rytuose. Didžiausias miestas – Mariboras. Plotas – 2 170 km². Pavadinimas kilęs nuo Dravos upės. Upė naudojama hidroelektrinės gaminamai produkcijai ir žemdirbystei.
Geografija
Padravos regionas apima: Benedikto, Cerkvenako, Destrniko, Dornavos, Dupleko, Gorišnicos, Hadinos, Hočė–Slivnicos, Juršinco, Kidričevo, Kungotos, Lenarto, Lovrenco na Pohoro, Mašperko, Mariboro, Markovco, Miklavžo na Dravskem Polo, Oplotnicos, Ormožo, Pesnicos, Podlehniko, Ptujo, Račė–Framo, Rušės, Selnicos ob Dravo, Slovenskos Bistricos, Staršės, Sveta Anos, Sveti Andražo v Slovensko Goricaho, Šentilo, Trnovsk Vaso, Videmo, Zavrčo ir Žetalės savivaldybes.
Dūzgiai
Dūzgiai – nedidelis vabzdžių organas – užpakalinių sparnų dalis. Dūzgai yra būgno lazdelių pavidalo ir padeda ore išlaikyti pusiausvyrą.
FK Pažanga Vilnius
Vilniaus „Pažanga“ – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus. Žaidė raudonos spalvos marškinėliais.
Vladas Šigauskas
Vladas Šigauskas (g. 1967 m. rugpjūčio 7 d.) – Lietuvos šaulys skriemuliniais ir olimpiniais lankais.
Biografija
Šaudo iš lanko nuo 2004 metų. Tarptautinėse varžybose Lietuvą atstovauja nuo 2006 metų.
Aukščiausieji pasiekimai:
2007 metų šaudymo iš lanko Pasaulio taurės etapas, Dover, D. Britanija – 1 vieta mišrių porų rungtyje poroje su Luzmary GUEDEZ (Venezuela).
2007 metų šaudymo iš lanko Europos Master Games – 1 vieta individualioje rungtyje.
2009 metų šaudymo iš lanko Europos taurės etapas Sofija, Bulgarija – 3 vieta mišrių porų rungtyje poroje su Jelena Babinina (Lietuva).
2009 metų šaudymo iš lanko Pasaulio taurės etapas Porec, Kroatija – 4 vieta individualioje rungtyje.
2010 metų šaudymo iš lanko Europos čempionatas Roveretto, Italija – 4 vieta individualioje rungtyje.
2010 metų šaudymo iš lanko Pasaulio taurės etapas Antalya, Turkija – 3 vieta individualioje rungtyje.
2010 metų šaudymo iš lanko Lietuvos čempionato individualios ir komandinės įskaitos čempionas.
2010 metų šaudymo iš lanko Europos taurės etapas Maskva, Rusija – 1 vieta individualioje rungtyje.
2011 metų šaudymo iš lanko Europos taurės etapas II etapas. Antalija (TUR). – 3 vieta individualioje rungtyje.
2011 metų šaudymo iš lanko Europos taurės II etapas. Antalya (TUR). – 3 vieta mišrių porų rungtyje poroje su Jelena Babinina (Lietuva).
2012 metų šaudymo iš lanko uždarų patalpų Baltijos šalių čempionato nugalėtojas.
2012 metų šaudymo iš lanko IFAA Europos čempionatas. Parnu (Estija) – 1 vieta individualioje rungtyje.
2013 metų Baltijos šalių čempionato nugalėtojas.
2013 metų Europos čempionatas (Amsterdam)– 4 vieta mišrių porų porų rungtyje poroje su Jelena Babinina (Lietuva).
2015 metų šaudymo iš lanko Berlin Open turnyras (Berlin) – 3 vieta individualioje rungtyje, olimpinių lankų pogrupyje.
2015 metų šaudymo iš lanko Lietuvos čempionato individualios rungties nugalėtojas.
2015 metų Baltijos šalių čempionato nugalėtojas.
2016 metų uždarų patalpų šaudymo iš lanko Lietuvos čempionas olimpinių lankų pogrupyje, komandinėje rungtyje.
Pokinianka
Pokinianka  – kaimas Lenkijos rytuose, Rokitno valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Oranžinė upė
Oranžinė arba Oranjė – upė Pietų Afrikoje. Prasideda Drakeno kalnuose, Montosurso masyve, Lesote (kur vadinama Senqu). Teka daugiausia vakarų kryptimi per Aukštojo Veldo plynaukštę Pietų Afrikos Respublikos teritorija. Toliau teka Kapo plynaukšte, giliais tarpekliais, kur suformuoja slenksčius ir krioklius (Augrabio ir kt.). Žemupyje teka PAR – Namibijos siena Kalahario lygumomis ir Namakualando sritimi. Čia išsišakoja į daugybę vadžių ir atšakų. Įteka į Atlanto vandenyną ties Aleksander Bėjumi.
Svarbiausi intakai – Kaledonas ir Valis (dešinieji). Metinis nuotėkis 25 km³. Upės nuotėkis skirtingais metais labai skirtingas. Patvinsta lapkričio – vasario mėnesiais. Aukštupys žiemą retkarčiais užšąla. Laivuojama atskiruose ruožuose. Oranžinės vanduo naudojamas drėkinimui ir hidroenergijos gavybai. Svarbiausi pakrančių miestai: Alivan Nortas, Priska, Apingtonas. Upės žemupyje randama deimantų.
Zita Žvikienė
Zita Žvikienė (g. 1955 m. rugsėjo 30 d. Selvestruose, Šilalės rajonas) – Lietuvos ir Radviliškio rajono savivaldybės politinė veikėja, teisininkė.
Biografija
1973 m. baigė Šilalės rajono Laukuvos vidurinę mokyklą. 2001 m. – vientisąsias teisės krypties studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete, įgijo teisininkės profesinę kvalifikaciją, atitinkančią magistro kvalifikacinį laipsnį.
1973–1976 m. Šilalės rajono Vidaus reikalų skyriaus pasininkė, nepilnamečių reikalų inspektorė. 1976–1983 m. Raseinių rajono Vidaus reikalų skyriaus Tardymo poskyrio tardytoja. 1983–1997 m. Radviliškio rajono Vidaus reikalų skyriaus tardymo poskyrio vyr. tardytoja. Suteiktas majorės laipsnis. Baigė ekonominių bylų tyrimo kursus, įgijo I profesinę kategoriją.
1997 m. Radviliškio rajono Valstybinės mokesčių inspekcijos (VMI) vyriausioji valstybinė mokesčių inspektorė. 1998 m. Šiaulių apskrities VMI vyriausioji valstybinė mokesčių inspektorė. 1999 m. perkelta į Šiaulių apskrities VMI Radviliškio skyriaus Audito poskyrį ir dirbo vyriausiąja valstybine mokesčių inspektore. 2000–2002 m. Šiaulių apskrities VMI Operatyviosios kontrolės skyriaus I operatyvių patikrinimų grupės vadovė – vyriausioji valstybinė mokesčių inspektorė. 2002 m. Šiaulių apskrities VMI Nusikaltimų tyrimo skyriaus viršininkė. 2002–2004 m. Šiaulių apskrities VMI Akcizų administravimo skyriaus vedėjos pavaduotoja.
2004–2008 m. ir 2012–2016 m. LR Seimo narė. 2008–2009 m. Seimo narės Virginijos Baltraitienės padėjėja. 2009–2012 m. Šiaulių apskrities valstybinės mokesčių inspekcijos Mokestinių prievolių departamento Akcizų administravimo skyriaus vedėjo pavaduotoja. 2011–2012 m. ir nuo 2019 m. Radviliškio rajono savivaldybės tarybos narė. 2017–2019 m. Šiaulių apskrities valstybinės mokesčių inspekcijos Kontrolės departamento juridinių asmenų patikrinimų skyriaus patarėja.
Nuo 2003 m. Darbo partijos (leiboristų) narė.
Vyras Vytautas Žvikas – Radviliškio rajono savivaldybės administracijos Juridinio skyriaus vedėjas. Dukros Lina, Vestina.
Teisės studijų magistras
Teisės studijų magistras (, M.Jur.) - kvalifikacinis magistro laipsnis, suteikiamas baigus podiplomines studijas teisės srityje JAV. Studijos yra Toronto, Pitsburgo, Ohajo, Džordžtauno ir kituose universitetuose (jų teisės mokyklose). Skirtos nesiekiantiems teisininko profesijos. Užsiėmimai dažnai vyksta kartu su JD programų studentais.
Versaljesas
Versaljesas – kvartalas, esantis vakariniame Argentinos sostinės Buenos Airių pakraštyje.
Kvartalas apribotas ''Nogoyá, Irigoyen, Juan B. Justo, Gral. Paz'' gatvių. Tai vienas presižiškiausių miestų kvartalų, todėl pavadintas pagal Prancūzijos karalių rezidenciją - Versalį. Kvartale gausu parkų, skverų, kitų žaliųjų plotų. Tai ramus ir tvarkingas miesto rajonas. Pagal miesto valdžios nurodymą, kvartale visi pastatai neaukštesni kaip 3 aukštų. Vyrauja angliška architektūra.
Plungės rajono savivaldybės taryba 1995–1997 m.
Plungės rajono savivaldybės taryba – Plungės rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1995 m. kovo 25 d.
Teisinis pagrindas
Rinkimai įvyko vadovaujantis 1992 m. spalio 25 d. Konstitucijos nuostatomis, 1994 m. liepos 7 d. naujuoju Vietos savivaldos įstatymu ir nauju 1994 m. liepos 7 d. savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Be to, 1994 m. liepos 19 d. priimtas Lietuvos Respublikos teritorijos administracinių vienetų ir jų ribų įstatymas.
Veikla
Rajono meru išrinktas Antanas Lapukas, jo pavaduotoju Vigantas Danilavičius.
Grenlandijos herbas
Dabartinis herbas pripažintas 1989 m.
Puerto Kitas
Puerto Kitas  – miestas šiaurės Ekvadore, Pičinčos provincijos šiaurės vakaruose, 140 km nuo Kito, prie Kaoni upės. Plentu jungiasi su Kitu.
Svarbus ekoturizmo centras. Apylinkėse plyti džiunglės, krenta Žydrasis krioklys. Priešingai, nei didžiojoje Pičinčos provincijos dalyje, Puerto Kite būdingas tropinis klimatas, nes miestas įsikūręs Andų pašlaitėse.
Utenos diena
Utenos diena – Utenos regiono laikraštis einantis nuo 2000 m. spalio 21 d. Utenoje. Laikraštis spausdinamas antradieniais (2 spaudos lankai), ketvirtadieniais (3 spaudos lankai) ir šeštadieniais (4 spaudos lankai). Tiražas: antradienis, ketvirtadienis – 3280 egz., šeštadienis – 3650 egz. Pirmi trys laikraščio puslapiai skirti naujienoms, problemoms, informacijai gyventojams spausdinti, pristatomos Europos Parlamento, LR Seimo bei Vyriausybės ir savivaldybės žinios. Publicistinės „Utenos dienos“ skiltys: „Politikos kišenė“, „Kitas požiūris“ ir „Redaktoriaus skiltis“. Rubrikos: „Verslas“ (straipsniai apie Utenos verslininkus, ekonomikos naujienos), „Sveikata“, „Sportas“. Šeštadieniais spausdinamos papildomos rubrikos „TV gidas“ ir „Kaimo kryžkelės“ (pristatomos rajono gyvenvietės ir jų gyventojai).
Laikraštis "Utenos diena" nuo 2012 metų leidžiamas du kartus per savaitę - trečiadieniais ir šeštadieniais, storas 16 psl.
Laikraštis "Utenos diena" nuo 2014 metų leidžiamas du kartus per savaitę, trečiadieniais ir šeštadieniais, 16 psl. - visi jie spalvoti.
Laikraščio "Utenos diena" 2015 metais deklaruotas tiražas Lietuvos Kultūros ministerijoje 3529 egz.
UAB "Utenos diena" taip pat leidžia:
Nuo 2011 metų kraštiečiams skirtą žurnalą "Indraja".
Nuo 2014 metų nemokamą skelbimų laikraštį "Dienos Reklama" (tiražas 21 000 egz.) Platinamas nemokamai Zarasuose, Ignalinoje, Molėtuose, Anykščiuose ir Utenoje nemokamai į visas tvarkingas pašto dėžutes.
Juknonys (Kaišiadorys)
Juknonys – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Žiežmarių. Telkšo Bulotų tvenkinys. miniatiūra|240px|left|Kaimo trobesiai
Laukažygiai
Laukažygiai (Amara) – žygių (Carabidae) šeimos vabalų gentis. Kūnas 4-17 mm ilgio, ovalinis, plokščias, juodas ar žalsvas su bronziniu atspalviu. Apatinių žandų čiuopiklių priešpaskutinis narelis turi tris arba daugiau šerelių. Aptinkami laukuose, soduose, daržuose.
Lietuvoje yra virš 30 rūšių. Kai kurios kenkia augalų daigams.
Chlumecas prie Cidlinos
Chlumecas prie Cidlinos  – miestas Hradec Kralovės krašte, Čekijoje. 5 372 gyventojai (2012 m. duomenys). Įsikūręs netoli Hradec Kralovės, Cidlinos ir Bystršicės upių santakos. Iškilęs vidutiniškai 206 m virš jūros lygio, apsuptas sodų. Miestas dažnai vadinamas „miestu soduose“.
Istorija
Manoma, kad gyvenvietė, o vėliau ir miestelis įkurtas XI a. ant Chlumo kalvos. Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1110 m. Iki 1918 m. priklausė Austrijos imperijai.
Mantispos
Mantispos (Mantispidae) – tinklasparnių (Neuroptera) šeima. Tai maži ir vidutinio dydžio vabzdžiai. Pavadinimas „Mantispidae“ kilęs nuo maldininkų, dėl panašių priekinių kojų.
Pasaulyje apie 400 rūšių. Europoje − 5.
Išvaizda, ekologija
Suaugusių mantispų kūno ilgis nuo 7 iki 45 mm ilgio. Išskleistų sparnų plotis nuo 5 iki 50 mm. Kai kurios rūšys (Climaciella brunnea, Euclimacia mazginis) išvaizda imituoja vapsvas (mimikrija), bet dauguma rūšių yra rusvos, žalsvos, geltonos ar rausvos atspalvių. Priekinės kojos čiupamosios, panašios į maldininkų.
Suaugėliai plėšrūs, minta įvairiais smulkiais vabzdžiais ir kitais bestuburiais. Medžioja dažniausiai naktį.
Lervos vystosi vorų kiaušinių kokonuose, misdamos kiaušiniais. Taip pat kai kurios rūšys parazituoja bičių ir vapsvų lervas.
Kirgizija
Kirgizstanas arba Kirgizija (, arba Кыргызстан), oficialiai Kirgizijos Respublika  – kalnuota, priėjimo prie jūros neturinti valstybė Vidurinėje Azijoje. Šiaurėje ribojasi su Kazachstanu, vakaruose – su Uzbekistanu, pietvakariuose ir pietuose – su Tadžikistanu, pietryčiuose ir rytuose – su Kinija. Šalies sostinė ir didžiausias miestas – Biškekas.
Istorija
Kalnuota krašto geografija ir atokumas nuo didžiųjų pasaulio civilizacijų nulėmė palyginus vėlyvą jo įsitraukimą į pasaulio istoriją. Pirmieji valstybiniai dariniai dabartinėje Kirgizijos teritorijoje atsirado II a. pr. m. e., kadangi pietiniai žemdirbių gyvenami rajonai sutapo su Ferganos slėniu. Erų sandūroje susiformavus Šilko keliui, svarbi jo atkarpa ėjo per dabartinę Kirgiziją, čia maišėsi Kinijos, Indijos ir Persijos kultūros. Svarbiausias prekybinis miestas buvo Ošas.
Nuo I a. Kirgizijos teritorija buvo veikiama šiauriau gyvenusių klajoklių migracijų. Hegemoniją joje įgijo šiongnu, eftalitai, tiurkai (pastarojo sostinė buvo Kirgizijos teritorijoje). VII a. žlugus Vakarų Tiurkų kaganatui, į teritoriją migravo karlukai, apie X a. susikūrė Karachanidų federacija. Tuo metu į kraštą atėjo islamas, o senieji vietos gyventojai (greičiausiai indoeuropiečiai) buvo tiurkizuoti. XII a. Karachanidus pakeitė Karakitajai. miniatiūra|kairėje|150px|Vidurio Azija [[XIX a. pabaigoje]] Tuo metu kirgizų protėviai (Jenisiejaus kirgizai), kurie greičiausiai buvo maišytos mongolų ir kipčiakų kilmės, iki X a. gyveno dabartiniame Tuvos regione ir valdė didžiulį Kirgizų kaganatą. Konsoliduojantis Mongolų imperijai, kirgizai migravo į pietus, į dabartinės Kirgizijos teritoriją. Kaip atskira etninė grupė susiformavo apie XV a.
Kirgizijos teritorija nuo 1219 m. priklausė Mongolų imperijai, tuo metu valdomai Čingischano. Po šio mirties išliko mongolų įtakoje: ją valdė Čagatajaus ulusas, Šeibanidai, džungarai. XVIII a. buvo užkariauta Kinijos Čingų dinastijos. XIX a. pradžioje pietinę Kirgiziją kontroliavo Kokando chanatas.
Antroje XIX a. pusėje teritoriją pamažu užkariavo Rusijos imperija. Rusijos dominavimas Kirgizijoje truko nuo 1876 m. iki Tarybų Sąjungos žlugimo 1991 m.
1991 m. rugpjūčio 31 d. Kirgizija paskelbė nepriklausomybę. Pirmuoju prezidentu buvo išrinktas Askar Akayev, kuris nuo 1990 m. buvo Kirgizijos TSR prezidentas. Per neramumus, kurių padarinys buvo „Tulpių revoliucija“, per 2005 m. vasario mėnesio parlamento rinkimus jis buvo nuverstas. Naujuoju prezidentu tapo buvęs ministras pirmininkas Kurmambekas Bakijevas.
Politinė sistema
miniatiūra|dešinėje|120px|[[Almazbekas Atambajevas Kirgizstano prezidentas (2011-2017)]] miniatiūra|dešinėje|120px|Sooronbajus Žejenbekovas Kirgizstano prezidentas (2017-) Kirgizija yra parlamentinė respublika. Valdymas demokratinis. Prezidentas gali paleisti parlamentą, taip pat paskirti ministrą pirmininką, ministrus, teisėjus bei sričių vadovus. Vykdomoji valdžia susideda iš ministrų kabineto, ministerijų ir valstybės komitetų, sričių ir apylinkių administracijos. Šalis nuo 1991 metų priklauso Nepriklausomų Valstybių Sandraugai.
2010 m. balandžio mėn. kilo neramumai. Protestuotojai šturmavo šalies prezidentūrą bei užėmė valstybinės televizijos bei radijo būstinę. Per riaušes Biškeke 47 žmonės žuvo, apie 200 buvo sužeista. Kirgizijos prezidentas Kurmanbekas Bakijevas balandžio 7 d. išskrido iš "Manaso" oro uosto Biškeke. Vykdomojo komiteto vadovė - Roza Otunbajeva. 2010 m. liepos 3 d. Roza Otunbajeva buvo prisaikdinta šalies prezidente. Ji tapo pirmąja moterimi šiame poste nepriklausomos valstybės istorijoje.
Administracinis suskirstymas
Kirgizija yra suskirstyta į 7 sritis ir nė vienai sričiai nepriklausantį Biškeko miestą. Sritys dar padalintos į 40 rajonų. Rajonai savo ruožtu skirstomi į 473 apylinkes ir 22 miestus. Biškekas yra padalintas į 4 rajonus. miniatiūra|dešinėje|250px|Kirgizstano sritys Kirgizijos sritys: