cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Druskininkų senovės gyvenvietė
Vieta
Teritorija apaugusi spygliuočiais medžiais. Vietomis matosi Pirmojo pasaulinio karo apkasų vietos. Pietine dalimi rytų – vakarų kryptimi nutiestas asfaltuotas dviračių takas Druskininkai–Grūto parkas.
Teritorijos plotas – 18188 m².
Tyrimai
Rasta žalvario amžiaus akmens dirbinių: pradėtas trikampis antgalis, muštukai, keramika su grūsto granito priemaišomis.
Gyvenvietė datuojama XVII–VI a. pr. m. e.
Spyčio slėnis
thumb|250px|Kjė vienuolynas Spyčio slėnyje
Spyčio slėnyje gyvena tibetiečiai, čia stovi 2 svarbūs Tibeto budizmo vienuolynai: Kjė (XI a.) ir Tabo (X a.).
Elektros tiekėjas
Elektros tiekėjas – elektros rinkos subjektas, tiekiantis elektrą vartotojams; elektros tiekimo sutarties šalis. Tiekėjai turi teisę prekiauti elektros energija pagal dvišales sutartis su gamintojais, balansavimo energijos tiekėjais bei vartotojais.
Neogobius
Neogobius – ešeržuvių (Perciformes) būrio, grundalinių (Gobiidae) šeimos žuvų gentis.
Rūšys
Kaspijinis jūrinis ir kaspijinis upinis grundalai endeminiai Kaspijos jūros baseine. Dnieprinis grundalas paplitęs Juodosios jūros upių baseinuose. Grundalas rubuilis paplitęs abiejuose Kaspijos ir Juodosios jūros baseinuose bei labiausiai plintanti iš savo arealo kaip invazinė rūšis į kitus Europos regionus. Dnieprinio, kaspijinio upinio ir grundalo rubuilio rūšys viena kitai labai artimos. Dnieprinis grundalas ir grundalas rubuilis tarpusavyje gali kryžmintis.
Dubica
Dubica vadinami miestai, esantys dviejose valstybėse vienas šalia kito:
Taros kanjonas
right|thumb|Taros kanjonas Taros kanjonas – kanjonas Juodkalnijoje. Tai giliausias tarpeklis Europoje ir antras pagal dydį pasaulyje (po Kolorado upės tarpeklio, esančio JAV).
1980 m. Taros tarpeklis, kaip dalis Durmitoro nacionalinio parko, įrašytas į Pasaulio paveldo sąrašą.
Taros kanjonas yra tarp Durmitoro ir Siniajevinos kalnų iš vienos pusės ir Liubišnios bei Zlatni Boro iš kitos pusės. Jis tęsiasi nuo Bistricos Juodkalnijoje iki Humo Bosnijoje ir Hercegovinoje. Taros tarpeklio ilgis yra apie 82 km, gylis – iki 1300 m. Paskutiniai 36 km sudaro sieną tarp Bosnijos ir Juodkalnijos.
Kanjonui būdingos uolėtos ir akmenuotos terasos, smėlio paplūdimiai, aukštos uolos ir daugiau nei 80 didelių olų. Kanjoną suformavo erozijos procesai. Tarpeklis apaugęs tankiais pušynais, kurie persipina su čia esančiais skaidriais ežerais. Tarpeklyje veisiasi daug retų gyvūnų, vabzdžių, auga vietinė augmenija. Kartu su Drinos upe Tara yra pagrindinė Europos neršto vieta dunojinėms lašišoms.
Upę maitina daugybė šaltinių bei keli intakai. Svarbiausi kairieji intakai yra Ljutica ir Sušica, didžiausi dešinieji intakai – Vaskovačka Rijeka ir Draga. Didžiausias šaltinis yra Bajoloviča Sige, esantis dešiniajame krante, iš jo per sekundę išteka keli šimtai litrų vandens. Vanduo iš Bučvicos olos krenta į Tarą ir daugiau nei 30 metrų aukščio daugiau kaip 150 m plotyje.
Nacionaliniame parke upės nuolydis yra vidutiniškai 3,6 m/km, daug slenksčių. Slenksčių keliamas ošimas girdimas nuo kanjono kraštų. Iš daugiau nei 40 slenksčių žymiausi yra Džavolje Lazi, Sokolovina, Bijoli Kamen, gornji Tepački Buk ir Donji Tepački Buk.
1938-40 m. per upę pastatytas Džiurdževiča Taros tiltas, kuris ilgą laiką buvo vienintele šiaurinę ir pietinę šalies dalį jungiančia transporto arterija.
Biliakiemio tvenkinys
Biliakiemio tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Utenos rajone, 5 km į pietryčius nuo Utenos. Sudarytas užtvenkus Šeduikio upelį (Krašuonos intakas) 2,7 km nuo jo įtekėjimo į Nemeikščių tvenkinį. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,77 km, plotis – iki 0,27 km. Altitudė 161 m. Krantai aukštoki, vietomis apaugę medžiais ir krūmynais. Aplinkui plyti dirbami laukai. Šalia įsikūrę Biliakiemio ir Puodžių kaimai. Pietinėje pakrantėje, šalia užtvankos, yra paplūdimys.
Tvenkinys įrengtas 1979 m.
Google Pay
„Google Pay“ – „Google“ bendrovės mobiliųjų mokėjimų sistema, skirta atsiskaityti su išmaniaisiais telefonais, planšetėmis, kuriose įdiegta „Android“ operacinė sistema. Sistema taip pat prieinama išmaniaisiais laikrodžiais, palaikančiais „WearOS“ programinę įrangą. 2018 sausio 8 d. „Google“ pranešė, kad iki tol naudota „Google Wallet“ paslauga bus apjungta su „Android Pay“ ir pervadinta į „Google Pay“.
2022 m. „Google Pay“ veikia daugiau nei 40 valstybių. 2020 m. lapkirčio mėnesį „Swedbank“ ir „Revolut“ Lietuvoje pirmieji pristatė „Google Pay“ paslaugą. Vėliau paslauga tapo prieinama ir kitiems Lietuvos bankų klientams („Luminor“). SEB bankas šią paslaugą įsivedė 2022 gruodžio 8d.
Mario Pavelic
Marijus Paveličius (Mario Pavelic, g. 1993 m. rugpjūčio 19 d.) – bosnių kilmės futbolininkas iš Austrijos, žaidžiantis „Žalgirio“ futbolo klube gynėjo pozicijoje, bet yra žaidęs ir saugu.
M. Paveličiaus šeima kilusi iš Bosnijos ir Hercegovinos. Savo laiku atstovavo įvairaus amžiaus Austrijos jaunimo rinktinėms.
Karjera
Atstovavo SK Rapid Wien klubo pagrindinei ir jaunimo ekipoms.
Vėliau persikėlė į Kroatiją, „Rijeka“ klubą. Buvo skolinamas norvegų „Sarpsborg“ klubui ir austrų „Admira Wacker“.
Nuo 2020 m. žaidė Wolfsberger AC. Bundeslygoje sužaidė dešimt rungtynių.
2021 m.
2021 m. rugpjūčio mėn. pranešta, kad prie „Žalgirio“ futbolo klubo prisijungė gynėjas iš Austrijos.
2021 m. rugpjūčio 9 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš Gargždų „Bangą“. Pasirodė startinėje sudėtyje, o po pirmojo kėlinio buvo pakeistas. Šios rungtynės buvo išskirtinės tuo, kad vyr. treneris Vladimiras Čeburinas startinėje sudėtyje nerado vietos lietuviams. Rungtynes pradėjo vien legionieriai.
2022 m.
2022 m. A lygoje sužaidė 27 rungtynes, atstovavo klubui LFF taurės bei Europos žemyno turbyruose.
2023 m.
2023 m. sausio 28 d. tapo žinoma, kad žaidėjas ir toliau atstovaus klubui.
2023 m. balandžio 1 d. pelnė įvartį A lygos rungtynėse prieš „Sūduvos“ klubą. Tai buvo pirmasis žaidėjo įvartis A lygoje.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Trofimuvka
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė LDK.
XIX a. buvo kaimas, Sokulkos apskrities Trofimuvkos valsčiaus centras. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Andreikėnų tvenkinys
Andreikėnų tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Utenos rajone, 11 km į pietus nuo Utenos. Sudarytas užtvenkus Talės upę (Viešos intakas, Vyžuonos upės baseinas) 2 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus - 0,48 km, plotis - iki 0,05 km. Altitudė 153 m. Tvenkinio pietrytinis galas užpelkėjęs. Krantai aukštoki, gausiai apaugę medžiais ir krūmynais. Pietine pakrante eina geležinkelis (Švenčionėliai - Utena), piečiau stūkso miškas. Šalia įsikūręs Andreikėnų kaimas, Andreikėnų vandens malūnas.
Maria Rodziewiczówna
Marija Rodzevičuvna (1864 m. vasario 2 d. Gardino gubernijos Valkavisko apskrities Peniugos kaime – 1944 m. lapkričio 6 d. Lodzės vaivadijos Skernevicių valsčiaus Leonuvo dvare. Palaidota Povonzkų kapinėse Varšuvoje) – lenkų rašytoja pozityvistė ir visuomenės veikėja.
Biografija
Po tėvo mirties, nuo 1887 m. Marija Rodzevičuvna pamažu perėmė iš bevaikio tėvo brolio paveldėtą Grušavos dvarą Polesėje. Nusikirpo trumpai plaukus ir pradėjo ūkininkauti. Nors ūkis buvo didelis (1533 ha), bet jį slėgė skolos, o tik trečdalis žemių buvo naudojamos. Dėvėdavo vyriškus rūbus ir kartu su kumečiais dirbdavo sunkius fizinius darbus. Pamažu finansiniai reikalai gerėjo. Žiemomis persikeldavo į Varšuvą, taip pat keliaudavo po Vakarų Europą.
Pasaulio imtynių čempionatas
Pasaulio imtynių čempionatas – kasmet vykstantis geriausių pasaulio imtynių sportininkų varžybos, kurias organizuoja Tarptautinė imtynių federacija.
Nuo 1904 m. iki 2003 m. vyrų graikų-romėnų imtynės, vyrų laisvo siliaus imtynės ir moterys varžėsi atskiruose čempionatuose.
Maria Rodziewiczówna
Biografija
Įsitraukė į visuomeninį darbą, 1906 m. įkūrė slaptą moterų draugiją Uniją. Pirmojo pasaulinio karo metais Varšuvoje įkūrė valgyklą vargšams, materialiai padėdavo karo pabėgėliams. 1919–1920 m. inicijavo žemės ūkio kooperatyvų steigimą Grušavoje. Lenkų–sovietų karo metu organizavo moterų komitetą, kuris talkino kariškiams. Priklausė Varšuvos teosofų draugijai ir Kraštiečių draugijai. 1937 m. įstojo į pilsudskininkų organizaciją Tautos susivienijimo stovykla (OZN). Antrojo pasaulinio karo metais gyveno Varšuvoje ir jos apylinkėse.
Kūryba
Literatūroje debiutavo 1882 m., kai viename iš Varšuvos žurnalų Maro slapyvardžiu išspausdino dvejas noveles. Vėliau taip pat periodinėje spaudoje pasirodė jos apsakymas ir humoreska. Bet didžiausios sėkmės 1887 m. sulaukė apysaka „Baisusis senelis“, nugalėjusi žurnalo „Swit“ literatūriniame konkurse. 1934 m. buvo įvertinta kraštietės Elzės Ožeškienės premija, o po metų Lenkijos literatūros akademija jai pripažino „Auksinių laurų“ apdovanojimą. Jos kūrybinis palikimas, įskaitant laiškus, yra labai didelis ir menkai tyrinėtas.
Ryšiai su Lietuva
Kūriniai buvo spausdinami lietuvių laikraščiuose: Vienybėje Lietuvnikų 1890–1902 m., Varpe 1892–1893 m., Tėvynėje 1897 m., Garse Amerikos lietuvių 1897–1898 m., Vilniaus žiniose 1905 m., Žemdirbyje 1912 m.
Atskirai išleisti: „Dievaitis“ (Plimutas, 1891 m. ir Šiauliai, 1908 m.; Kaunas, 1922 m. ir Vilnius, 1993 m.); „Tetervinams burkuojant“ (Šenandoa, 1897 m.); „Anima vilis“ (Šenandoa, 1898 m. ir 1907 m.); „Skriauda“ (Kaunas, 1937 m.); „Testamentas“ (Kaunas, 1937 m.); „Žemių dulkės“ (Plimutas, 1902 m. ir Kaunas, 1931 m.); „Pempės“ (Šiauliai, 1927m.); „Baisusis senelis“ (Kaunas, 1931 m. ir 2011 m.); „Skriauda“ (Kaunas, 1937 m.); „Testamentas“ (Kaunas, 1937 m.); „Lotoso žiedas“ (Kaunas, 1939 m.); „Moteris“ (Vilnius, 1995 m.).
Azerbaidžano futbolo varžybos 2021–2022 m.
Azerbaidžano futbolo varžybos 2021–2022 m.
Finalo rungtynės
---
-
Parčevas
Parčevas  – miestas rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje; apskrities centras. Miestas yra istoriniame Mažosios Lenkijos krašte, 60 km į šiaurę nuo Liublino, 70 km į pietus nuo Biala Podlaskos, prie Pivonijos upelio. Yra neogotikinė Šv. Jono Krikštytojo mažoji bazilika ir kolegija, medinė varpinė (1675 m.), XIX a. sinagoga.
Istorija
Parčevas šaltiniuose minimas nuo XII a. Valdant karaliui Jogailai, jam suteiktos Magdeburgo teisės (1401 m.). Miestas augo prie svarbaus kelio tarp Krokuvos ir Vilniaus. Pagal 1413 m. Horodlės uniją, Parčeve vykdavo tarybų suvažiavimai. ATR laikais miestas buvo aptvertas gynybine tvora su trimis vartais, buvo karališkoji pilis, veikė turgus, dvi pirtys, keturi malūnai ir alaus daryklos, 3 katalikų bažnyčios, cerkvė, sinagoga, ligoninė, mokykla. Tačiau 1500 ir 1544 m. Parčevą nuniokojo totoriai, o 1655 m. sudegino švedai. Po to miesto reikšmė sumenko.
Jakub Wujek
Jokūbas Vujekas (1541 m., Vongrovecas, Lenkija – 1597 m. liepos 27 d., Krokuva) – Lenkijos katalikų dvasininkas, jėzuitas, Vilniaus universiteto rektorius, Biblijos į lenkų kalbą vertėjas, religinių tekstų autorius.
Biografija
thumb|left|Lentelė su epitafija Šv. Barboros katalikų bažnyčioje Krokuvoje. 1562–1564 m. Vienoje studijavo filosofiją, matematiką ir graikų kalbą. 1565 m. įstojo į jėzuitų ordiną. Romoje studijavo teologiją (1565–1567 m.).
Nuo 1568 m. dėstė Pultuske, 1571–1578 m. jėzuitų kolegijos Poznanėje rektorius, po to kolegijos Vilniuje rektorius (1578–1579 m.), vėliau Klauzenburge (1579–1584 m.) ir Krokuvoje (1589–1592 m.).
Kūnas palaidotas Šv. Barboros katalikų bažnyčioje Krokuvoje.
Literatūrinė veikla
Rašė pamokslus, išleistus rinkiniuose „Postilla Catholica tho iesth, Kazania nakożdą Niedzielę, y na kożde święto przez cały rok…“ (Krokuva, 1573), „Postilla mnieysza“ (Poznanė, 1579), kitus religinius kūrinius – „O Kosciele Pana Chrystusowym prawdziwym“ (Poznanė, 1580), „Apologia Tho iesth, Obrona Postylle Katholiczney…“, (Krokuva, 1584).
Vertė Bibliją („Nowy Testament“, Krokuva, 1593; 1594; „Psałterz Dawidow“, Krokuva, 1594; „Biblia“, Krokuva, 1599; „Ewangelie na niedziele y wszystkie święta które w kościele katholickim według Rzymskiego porządku przez cały rok czytaią“, Vilnius, 1643).
Midlandsas (reikšmės)
miniatiūra|220px|right|Midlandsas Anglijoje
Panašūs:
Gaigalių II tvenkinys
Gaigalių II tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Utenos rajone, 2,5 km į pietryčius nuo Užpalių miestelio, Gaigalių kaimo rytiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Bradesos intakas, Šventosios baseinas) 0,7 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,23 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 125,5 m. Krantai žemi. Aplinkui plyti dirbami laukai. Pasroviui už kelio Nr.4910 (Utena–Pilveliai–Užpaliai) už 0,2 km telkšo Gaigalių I tvenkinys.
Europa Europa
Europa Europa – 1990 m. režisierės Agnieškos Holand karinė drama, pastatyta pagal Solomono Perelio autobiografiją. Filme pasakojama apie jauną žydą, Antrojo pasaulinio karo metais apsimetusį vokiečiu ir priklausiusį Hitlerjugendo organizacijai.
Drama yra laimėjusi „Auksiniu gaublio“ apdovanojimą bei nominuota „Oskarui.“
Siužetas
Solomonas, visų vadinamas Soleku, kartu su šeima gyvena Vokietijoje, kurioje vis labiau įsigali naciai. Šiems pradėjus rengti pogromus prieš žydus, žūva jo sesuo Berta ir tėvas nutaria su visa šeima kraustytis į jo gimtąją Lodzę Lenkijoje. Čia įsikuria Solekas, jo broliai Davidas ir Ichakas bei abu tėvai, visi turintys lenkiškus dokumentus. Solekas ima draugauti su greta esančio kino teatro kasininke Kasia, tačiau gana ramų gyvenimą sudrumsčia prasidėjęs karas – Vokietija užpuola Lenkiją. Davidas tarnauja Lenkijos kariuomenėje, tuo tarpu tėvai Soleką su Ichaku siunčia į rytus, kuo toliau nuo artėjančių nacių.
Mėgindami persikelti per upę su kitais pabėgėliais broliai sužino, kad Tarybų Sąjunga taip pat užpuolė Lenkiją ir žygiuoja iš priešingos pusės. Pabėgėlių būriai pakrinka: lenkai stengiasi grįžti į vokiečių pusę, tuo tarpu žydai nori prasiveržti pas rusus. Keldamiesi per upę broliai pasimeta ir Solekas atsiduria kitoje pusėje, kur jį skęstantį išgelbėja rusų kareiviai. Kitą dieną nesulaukus brolio, Solekas išgabenamas į Gardiną kartu su kitais iš Lenkijos atklydusiais vaikais. left |thumb|Solekas – pionierius Praeina dveji metai. Solekas, gyvenantis vaikų namuose, jau paveiktas sovietinės ideologijos ir tapęs kamjaunuoliu, dėl taikos tarp Sovietų Sąjungos ir Vokietijos galintis guti laiškus iš tėvų. Pastarieji rašo, kad yra gete, tačiau jiems viskas gerai, tuo tarpu apie Ichaką nėra jokių žinių. Solekas susižavi mokyklos instruktore Ina, kuri jį užstoja iškilus jo kilmės ir tėvų užsiėmimo klausimui, tačiau vėl užgriūna karas: Vokietija užpuola Sovietų Sąjungą. Kartu su kitais bėgdamas Solekas pasimeta nuo grupės ir patenka vokiečiams. Pamatęs, kad šie sušaudo visus atpažintus žydus, Solekas prisistato išgalvota Jozefo „Jupo“ Peterso pavarde. Laisvai kalbėdamas vokiškai jis netrunka įtikinti kareivius taip pat esąs vokietis, kurio tėvai kilę iš Latvijos vokiečių. Nors jis neturi dokumentų, tačiau, mokėdamas rusų kalbą, netrunka pasitarnauti vokiečiams ir šie pasiima jį su savimi. „Jupas“ iš arti mato civilių žudynes, tačiau iš paskutiniųjų pats stengiasi neišsiduoti kas esąs. Vis dėlto besimaudantį jį užklupęs vokietis kareivis, buvęs aktorius Robertas pamato, kad „Jupas“ yra apipjaustytas ir supranta, kad šis žydas, tačiau prižada jo neišduoti. Jiedu susidraugauja, tačiau po kurio laiko Robertas žūna ir „Jupas“ lieka vienas priešakiniuose apkasuose. Prisijungęs prie rusų telefono linijos jis pasisako kas esąs ir nori perbėgti pas juos, tačiau prasidėjus puolimui rusai suimami, o „Jupas“, atsitiktinai atsidūręs atakos priekyje, tampa didvyriu. left |thumb|Solekas [[Hitlerjugendas|Hitlerjugende]] Netrukus „Jupas“ išsiunčiams į Berlyną, kur tampa jaunimo akademijos mokiniu. Čia jis įsipažįsta su viena iš mokinių, Leni, ir ją įsimyli, nors mergina yra atsidavusi nacių ideologijai. „Jupui“ nuolat reikia saugotis, kad nebūtų atpažintas, o visi mėginimai paslėpti apipjaustymą būna neefektyvūs. Kai jo santykiai su Leni prieina ribą, „Jupas“ priverstas atstumti merginą.
Negalėdamas iškęsti vienatvės ir naktinių košmarų, jis ima važinėti tramvajumi, einančiu per getą, tikėdamasis bent iš toli pamatyti tėvus. Sykį jam pasirodo, kad pastebi savo motiną, tačiau nėra tikras ar jam nepasirodė. right |thumb|Solekas ir Leni Po kurio laiko jis užeina į svečius pas Leni ir iš šios motinos, nesimpatizuojančios naciams, sužino, kad ši, pasidavusi ideologiniam raginimui padovanoti Reichui kuo daugiau vaikų, tapo nėščia nuo „Jupo“ kambario draugo Gerdo. Palūžęs „Jupas“ prisipažįsta Leni motinai esąs žydas, tačiau ši prižada jo neišduoti.
Negana to, gestapas susidomi jo tapatybe ir iškviečia apklausai, po kurios žada pateikti užklausimą dėl jo kilmės dokumentų į Gardiną. Kai „Jupas“, išėjęs į lauką, galvoja, kad dabar jį teišgelbės stebuklas, prasideda bombardavimas ir visas gestapo pastatas paskęsta liepsnose, tačiau žūva kartu su juo buvęs Gerdas.
Prasidėjus mūšiams dėl Berlyno, „Jupas“ su kitais paaugliais verčiamas kovoti prieš rusus, tačiau, pasitikius progai, jis meta ginklą ir perbėga pas rusus. Nors ir moka jų kalbą bei tvirtina esąs žydas, rusai laiko jį išdaviku, tarnavusiu naciams, ir siunčia sušaudyti, tačiau jį netikėtai atpažįsta brolis Ichakas, ką tik išlaisvintas iš koncentracijos stovyklos.
Avuotinių piliakalnis
Avuotinių piliakalnis – piliakalnis Latvijoje, Vidžemėje, Aizkrauklės savivaldybės teritorijoje, Klintainės valsčiuje. Pasiekiamas keliu E22 Pliavinios – Ryga, nuo Riterių pasukus pietų kryptimi link Pliavinių hidroelektrinės tvenkinio, prie buvusių Avotinių ir Lūzanių kaimų.
Piliakalnis
Manoma, kad piliakalnyje gyventa dar viduriniajame geležies amžiuje, siejamas su latgalių apsigyvenimu vietovėje VI a. – VII a. pradžioje. Piliakalnio aikštelėje ir tarp pylimų rastas intensyvus juodas kultūrinis sluoksnis, kuriame rasta lipdytinės keramikos.
Pavadintas dabar Pliavinių hidroelektrinės marių užlieto Avuotinių kaimo vardu. Kalno pylimai ypač nukentėjo per Pirmąjį pasaulinį karą kasant apkasus. Saugomas valstybės, valstybinės reikšmės kultūros paminklas, VKPAI Nr. 112.
Oachakos čontaliai
Oachakos čontaliai, kartais dar vadinami tekistlatekais – indėnų tauta, gyvenanti pietų Meksikoje, Oachakoje. Populiacija – apie 15 tūkst. žmonių. Vartoja dvi Oachakos čontalių kalbos tarmes; jų kalba priskiriama tekistlatekų šeimai. Taip pat daugelis kalba ispaniškai. Tikyba – katalikybė, nors išlikę daug senosios religijos elementų.
Pavadinimas „čontaliai“ kyla iš actekų žodžio chontalli, reiškiančio „svetimi, laukiniai, netašyti“. Taip pat pavadinti ir Tabasko čontaliai, su kuriais Oachakos čontaliai nėra giminiški.
Oachakos čontaliai skirstosi į dvi grupes:
Verčiasi žemdirbyste (auginami kukurūzai, kiti grūdiniai, agavos, moliūginiai, paprikos), medžiokle, rankiojimu. Vandenyno pakrantėje rankioja Murex moliuskų kriaukles, iš kurių gauna purpurą. Iš agavos sulčių gamina alkoholinį gėrimą meskalį, juo prekiauja. Laiko naminius paukščius, negausiai – galvijus. Amatai (pynimas, puodininkystė, medžio drožyba, audimas). Gamina spalvingus huipilius.
Tradiciniai būstai akmeniniai arba moliniai, dviejų patalpų. Apranga kreolinė.
Daniela Sabatino
Daniela Sabatino (g. 1997 m. sausio 22 d.) – Italijos futbolininkė, žaidžianti puolėjos pozicijose.
Atstovavo Italijos nacionalinei moterų rinktinei.
Horos (reikšmės)
Horos gali reikšti:
Daniela Sabatino
Karjera
Profesionalią karjerą pradėjo „Autolelli Picenum“ klube Italijoje. Rungtyniavo „Isernia Donna“ (2001–2002), „Sporting Casalnuovo“	(2002–2003) ir „Matese Bojano“ (2003–2005) klubuose.
Vėliau persikėlė į Šveicariją, kur 2005–2006 m. sezone rungtyniavo Lugano „Rapid“ klube.
Grįžusi į Italiją 2006–2010 m. sezone žaidė Reggiana, 2010–2015 m. Brešijos klubuose.
Nuo 2018 m. atstovavo AC Milan, 2019 m. – Sassuolo, 2020 m. – Fiorentinos klubams.
Rinktinės
Debiutavo Italijos rinktinėje 2005 m. rugsėjo 24 d., rungtynėse prieš Ukrainą.
Haradzeckas
Haradzeckas – kaimas rytų Baltarusijoje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Drybino.
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Čavusų apskrities Haradzecko valsčiaus centras.
Valerianas Kuibyševas
Valerianas Kuibyševas (, 1888 m. birželio 6 d. Omske – 1935 m. sausio 25 d. Maskvoje) – tarybinis partinis ir valstybės veikėjas, nuo 1927 m. iki mirties buvo TSKP CK Politinio biuro narys. Artimas J. Stalino bendražygis, daug prisidėjęs prie jo valdžios įtvirtinimo, aktyvus industrializacijos ir kolektyvizacijos ir pirmųjų penkmečių organizatorius.
Biografija
Mokėsi Karo medicinos akademijoje (iš jos 1906 m. pašalintas už dalyvavimą studentų demonstracijoje). Už dalyvavimą bolševikinėje veikloje ne kartą teistas, tremtyje buvo 7 metus. 1917 m. tapo Samaros bolševikų organizacijos vadovu, miesto Tarybos pirmininku, vadovavo bolševikiniam sukilimui mieste. Buvo išrinktas į Rusijos Steigiamąjį susirinkimą. Priešinosi Bresto taikos sutarties sudarymui.
1918–1919 m. dirbo propagandinį darbą Raudonojoje Armijoje. 1919–1920 m. buvo Tarybų Rusijos pasiuntiniu marionetinėje Bucharos Liaudies Respublikoje. Nuo 1920 m. užėmė įvairias pareigas RTSFR valdžios organuose: Aukščiausios liaudies ūkio tarybos prezidiumo narys, Vyriausiosios elektros tiekimo valdybos viršininkas. 1922–1923 m. – Rusijos KP CK sekretorius. 1923–1926 m. – Centrinės kontrolės komisijos pirmininkas, Darbininkų ir valstiečių inspekcijos liaudies komisaras. 1926–1930 m. – TSRS Aukščiausios liaudies ūkio tarybos pirmininkas. 1930–1934 m. – TSRS Gosplano pirmininkas ir TSRS Liaudies komisarų tarybos pirmininko bei Darbo ir gynybos tarybos pirmininko pavaduotojas, faktiškai vadovavo visai TSRS pramonei. Nuo 1934 m. – Tarybinės kontrolės komisijos pirmininkas.
Mirė nuo širdies smūgio. Palaidotas prie Kremliaus sienos Maskvoje. Po mirties V. Kuibyševo vardas buvo plačiai naudojamas tarybinėje propagandoje, virš 25 miestų (tarp jų Samara) ir gyvenviečių, kanalas, gamyklos, kolūkiai, teatrai ir institutai pavadinti jo vardu.
V. Kuibyševo žmona bei brolis buvo represuoti.
Diastolė
miniatiūra|Širdis diastolės metu Diastolė – širdies ciklo dalis, kurios metu širdies raumuo atsipalaiduoja ir prisipildo kraujo. Po diastolės seka sistolė.
Diastolės eiga:
Maharalas iš Prahos
Maharalas iš Prahos, dar vadinamas Maharalu, Rabinu Levu, tikras vardas – Juda Levas ben Becalelis (tarp 1512 ir 1526 m. – 1609 m. rugsėjo 17 d. – žymus Talmudo tyrinėtojas, žydų mistikas, matematikas, astronomas ir filosofas. Buvo vyriausiuoju rabinu Mikulovo mieste Moravijoje (1553–1573 m.), Poznanėje (1584–1588 m.) ir Prahoje (1588–1591 m. ir 1597–1609 m.)
Levas rašė apie žydų filosofiją ir žydų mistiką. Savo žymiausiame veikale Gur Aryeh al HaTorah, pirmoje savo penkių tomų knygoje (superkomentare), parašytoje būnant 66 m. amžiaus, komentavo Rašio Toros komentarą. Buvo susitikęs su imperatoriumi Rudolfu II, bendravo su Tychu Brache. Taip pat išlikusi vėlesnė legenda, kad jis iš molio sukūręs dirbtinį žmogų Prahos Golemą.
Manoma, kad žymus litvakas Davidas Kacenelenbogenas buvo Rabino Levo giminaitis.
Ladakiai
Ladakiai (arba ladakhiai, ladakai, ladakhai) – Himalajų tauta, gyvenanti istoriniame Ladako krašte (Indija, Džamu ir Kašmyras). Populiacija – 57 tūkst. žmonių. Skirstosi į (tikruosius) ladakius ir čampus. Kalba ladakių kalba (tibetiečių kalbos tarmė), priklausančia kinų-tibetiečių kalbų šeimai. Dauguma išpažįsta Tibeto budizmą (dukpa atšaka), yra hinduistų.
Ladakiai verčiasi žemdirbyste – Indo ir jo intakų slėniuose augina miežius, rečiau kviečius, grikius, ankštinius, šakniavaisius. Čampai – pusiau klajokliški gyvulių augintojai: laiko avis, o ypač ožkas, duodančias vilną, iš kurios gaminami kašmyro šaliai. Ladakiai nuo seno vertėsi prekyba svarbiame karavanų kelyje tarp Indijos, Kinijos, Tibeto, Mongolijos. Jie vesdavo karavanus per perėjas. Kultūriškai artimi tibetiečiams, baltams. Vienuolynai turi ne tik didelę religinę, bet ir ūkinę reikšmę.
Northway Biotech
thumb|left|Buveinė
Northway Biotech (iki 2021 m. Biotechpharma ) – mokslinių tyrimų ir eksperimentinės plėtros centras, vykdantis užsakomuosius vaistinių preparatų tyrimus ir gamybą. Specializuojasi biofarmacijos, biochemijos, genų inžinerijos ir kitose srityse.
2004 m. įsteigta. 2011 m. paskelbė planus statyti mokslo centrą Vilniuje. 2012 m. rugsėjį persikėlė į integruotą mokslo, studijų ir verslo slėnį „Santara“. 2013 m. gavo Ūkio ministerijos 6,6 mln. Lt vertės paramą, mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros įrangai įsigyti.
Vasiluvka (Sokulka)
Vasiluvka – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Januvo valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į rytus nuo Januvo, apie 17 km į šiaurės vakarus nuo Sokulkos ir 40 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Glisono gradavimo sistema
miniatiūra|Mikroskopinis prostatos vėžio pažeisto audinio preparatas, kurio vertinimas yra 3+3 pagal Glisono kriterijus Glisono gradavimo sistema (Gleason suma, Gleason klasifikacija, Gleason skaičius, Gleason laipsnis, ) – prostatos vėžio stadijos ir piktybiškumo nustatymui taikoma sistema. Taip pat ji netiesiogiai parodo naviko agresyvumą ir ligonio prognozę. Glisono sistema yra dviejų skaičių suma, kurią nustato gydytojas patologas, ištyręs prostatos vėžio audinį mikroskopu. Skaičiais yra aprašomi pakitimai, stebimi prostatos vėžio audinyje. Pirmasis skaičius yra dažniausiai randamas audinys, antrasis nurodo antrą pagal dažnumą audinį preparate. Išimtis yra, jei randamos blogiau diferencijuotos ląstelės (aukštesnis skaičius). Tokiu atveju antrasis skaičius aprašo šias blogiausiai diferencijuotas ląsteles. Prostatos audinio pokyčiai yra vertinami skalėje nuo 1 iki 5, tad pats vertinimas gali būti nuo 0 iki 10. Kasdienėje praktikoje labai retai nustatomi pakitimai, mažesni nei 3, tad mažiausias nustatomas skaičius paprastai būna 3+3=6. Skaičių reikšmės :
Seoul FC
„Seulo“ futbolo klubas – buvęs Pietų Korėjos futbolo klubas iš Seulo.
Istorija
1976 m. atkurtas. Klubas žaidė nacionalinėje futbolo lygoje (pusiau profesionalioje lygoje).
Peterhofas
Peterhofas ( < 'Petras' + hof 'rūmai' ) – Rusijos miestas, esantis 29 km į vakarus nuo Sankt Peterburgo (priklauso kaip atskiras miestas). Svarbus turistinis, mokslinis ir kultūrinis Rusijos centras.
Istorija
thumb | 220px | left | Peterhofo katalikų bažnyčia XX a. pradžioje thumb | 220px | left | Anglų rūmai XX a. pradžioje
Peterhofą 1705 m. įkūrė Petras I; buvo caro rezidencija. Miesto teisės nuo 1762 m. Peterhofas buvo svarbi Rusijos imperatorių vasarinė rezidencija. Po 1917 m. Spalio perversmo rūmų ir parko ansamblis nacionalizuotas, paverstas muziejumi. Per Antrajį pasaulinį karą Peterhofas buvo sugriautas, vėliau atstatytas. Ansamblis atkurtas pagal 1945 m. parengtą projektą. 1944–1997 m. miestas vadinosi Petrodvorecu.
12-asis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas
12-asis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas - tai individualios nuotolinės šachmatų varžybos vykdomos pagal ICCF taisykles. Čempionato pradžia 1983 m, pabaiga – 1986.
Prizininkai
Pirmąją vietą čempionate iškovojo Airidas Rutkauskas (Elektrėnai), surinkęs 14,5 taško iš 19-kos galimų. Pustaškiu atsilikęs Gediminas Miškinis (Vilnius) užėmė antrąją vietą. Dar du vilniečiai: Vadovas Cibulskis ir Juozas Ciparis, surinkę po 13-ka taškų, pasidalijo 3-4 vietomis.
Michalas Siedleckis
thumb|Michalas Siedleckis Michalas Siedleckis (1873 m. rugsėjo 8 d., Krokuva – 1940 m. rugsėjo 11 d., Zaksenhauzeno koncentracijos stovykla) – Lenkijos zoologas, dailininko Pranciškaus Siedleckio (Franciszek Siedlecki) brolis, geologo Stanislovo Siedleckio (Stanisław Siedlecki) tėvas.
Biografija
Gimė Krokuvoje, kur 1891 metais baigė gimnaziją. 1891–1895 metais studijavo zoologiją Jogailos universitete, po to tobulinosi žinias Berlyne ir Paryžiuje. 1895 metais gavo filosofijos daktaro laipsnį. Nuo 1899 metų zoologijos docentas, nuo 1904 metų Jogailos universiteto ekstraordinarinis profesorius.
Horos (Horkos)
Horos – agromiestelis rytų Baltarusijoje, 15 km į rytus nuo Horkų, pasienyje su Rusija.
Michalas Siedleckis
Biografija
1919–1921 metais buvo Stepono Batoro universiteto Vilniuje profesoriumi ir rektoriumi. 1921 metais grįžo į Jogailos universitetą.
Horos (Horkos)
Istorija
XIX a. buvo miestelis, Čavusų apskrities Horų valsčiaus centras.
Michalas Siedleckis
Biografija
Vokiečių Lenkijos okupacijos metu 1939 metų lapkričio 6 dieną gestapo buvo areštuotas ir įkalintas koncentracijos stovykloje, Zaksenchauzene, kur 1940 metų sausio 11 dieną mirė nuo plaučių uždegimo.
Palaidotas Rakovicko kapinėse, Krokuvoje.
Duvėnėlis
Duvėnėlis – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 9 km į pietvakarius nuo Dusetų. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,4 km, plotis – iki 0,25 km. Altitudė 101,1 m. Krantai žemi, pelkėti, tik šiaurrytinis krantas aukštesnis. Pietvakarinėje pakrantėje stūkso miškelis, kitose pakrantėse plyti pievos. Pietuose įteka upelis iš netoliese į rytus telkšančio Duvėno ežero, o vakaruose išteka upelis link Paščio ežero (Šventosios upės baseinas). Prie ežero įsikūrę Davainių ir Likančių kaimai.
Tžcianka (Sokulkos apskritis)
Tžcianka – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Januvo valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į rytus nuo Januvo, apie 13 km į šiaurės vakarus nuo Sokulkos ir 42 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Šalia kaimo yra IX a.-X a. piliakalnis.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Aram Mp3
Aramas Sarkisianas (🇦🇲; g. 1984 m. balandžio 5 d. Jerevane, Armėnijoje), geriau žinomas sceniniu vardu Aram Mp3 (🇦🇲, stilizuotai – Aram MP3) – armėnų dainininkas, dainų autorius, komikas ir aktorius. Jis atstovavo Armėnijai 2014 m. Eurovizijos dainų konkurse Kopenhagoje, Danijoje su daina „Not Alone“.
Biografija
200px|miniatiūra|Aramas 2013 m. 200px|miniatiūra|Aramas 2014 m. Eurovizijoje
Aramas Sarkisianas gimė Armėnijos sostinėje Jerevane. 2006 metais baigė studijas medicinos universitete Jerevane.
2010 m. Aramas ir jo draugai įkūrė televizijos laidą Vitamin club. Nuo tada Aramas Armėnijoje vedė daugybę televizijos laidų, tokių kaip X-Factor, Armenian Idol ir pan.
Duvėnas
Duvėnas – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 8,5 km į pietvakarius nuo Dusetų, Vaiskūnų geomorfologiniame draustinyje. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,68 km, plotis – iki 0,26 km. Altitudė 101,2 m. Rytinis krantas aukštokas, kiti krantai žemi, vakarinis – pelkėtas. Krantai daug kur apaugę medžiais ir krūmais. Pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Vakaruose išteka upelis link Duvėnėlio ežero (Šventosios upės baseinas).
Šalia įsikūrę Likančių ir Antadavainės kaimai.
Vandenvardis gali būti iš asmenvardžio (Duvė > *Duvėnas) arba sietinas su žodžiais dujos, duja ('dulksna, migla, rūkas, dumblynas').
Tirkšlių širdžių koplytstulpis
thumb
Tirkšlių širdžių koplytstulpis (dar vadinamas Penkių širdžių koplytstulpiu arba Penkiolikos širdžių koplytstulpiu) – koplytstulpis Tirkšlių miestelio (Mažeikių rajonas) centre, S. Dariaus ir S. Girėno gatvėje, miestelio aikštės pakraštyje. Koplytstulpis baltas, mūrinis, tinkuotas, apie 8 m aukščio, pasibaigia geležiniu kryžiumi. Jo viršuje yra nedidelė, keturkampė, vertikalių formų koplytėlė, imituojanti portiką. Apvaliąją dalį iš trijų pusių puošia ryškiai raudonų penkių širdžių eilės. Pastogę laiko keturi mūriniai stulpeliai. Koplytstulpio trijuose šonuose yra po penkias įdubusias raudonai dažytas širdis. Koplytstulpio architektūrai įtakos turėjo ankstyvasis barokas, jo leitmotyvas pasirinktas ir Tirkšlių herbe.
Istorija
Minimos dvi Penkių širdžių koplytstulpio pastatymo datos: 1676 m., kai kurie šaltiniai nurodo 1867 m. datą. Istoriko Povilo Šverebo teigimu, tiek jo pastatymo data, tiek tikslas tebėra nežinomi. Anot jo, kaip galima spręsti iš koplytstulpio formos, jis negalėjo būti pastatytas 1676 m., tai tikrai esąs XIX a. pabaigos statinys. 1981 m. koplytstulpis restauruotas pagal architekto V. Žemkalnio projektą. 2005 m. įrašytas į Lietuvos Respublikos kultūros paveldo objektų registrą.
Padavimai
Apie koplytstulpio atsiradimą yra daug padavimų. Viename jų teigiama, kad koplytstulpį pastačiusi Važinskienė savo sūnaus, kurį pakorė švedai, atminimui, 1667 m. Kitame padavime menama, kad švedams puolant žemaičius, Tirkšlių savininkas ir Apuolės pilies gynėjas Važinskis buvo išvykęs į apylinkes telkti kariuomenės. Švedai atvykę į Tirkšlius ir pradėję Važinskio ieškoti. Juos pamačiusi Važinskienė su 4 vaikais pasislėpusi viename iš trijų dvaro požeminių urvų. Švedai įsiveržę, bet nieko neradę. Sugavę sargą (tarną), klausinėję, kur yra dvarininkas ir jo šeima. Tačiau sargas neišdavęs ir slėptuvės neparodęs. Įpykę švedai nuvedę sargą į miestelio aikštę ir ten jį nužudę. Sugrįžęs namo, Važinskis atradęs visus šeimos narius. Ištikimajam sargui, išgelbėjusiam jo šeimos narių gyvybes, pastatydinęs mūrinį paminklą su 5 raudonomis širdimis. Kitais duomenimis, koplytstulpis pastatytas 1867 m. atminti 15 žuvusių 1863 m. sukilėlių.
Bosanska Dubica
Istorija
Įkurta 930 metais, nors pirmąkart rašytiniuose šaltiniuose paminėta tik 1197 m. 1538 m. atiteko Osmanų imperijai. 1788–1791 m. Dubicos apylinkėse vyko karas tarp Austrijos-Vengrijos ir Osmanų.
Ringaudas
miniatiūra|Lietuvos Didysis kunigaikštis Ringaudas, "Šv. Kazimiero draugijos knygynas," [[1920 m.]] Ringaudas (arba Rimgaudas) – mitinis lietuvių kunigaikštis, pasak Palemono legendos – Mindaugo tėvas. Apie Mindaugo tėvus iš istorinių šaltinių nėra nieko žinoma, todėl istorija apie Ringaudą laikoma mitologine, kaip ir visa legenda apie Palemoną.
Bliūdašilio eglė
Bliūdašilio eglė – valstybės saugoma išskirtinė eglė, auganti Ukmergės rajone, Želvos seniūnijoje, Kazliškių kaime, Bliūdašilio miške (Želvos girininkijos 617 kv., 30 skl.). Medis pasiekiamas iš kelio, ties Želva pasukus šiaurės kryptimi į kelią ; pavažiavus 1,8 km, pasukti į rytus miško keliu; pavažiuoti 0,4 km; prieigose, 50 m atstumu nuo eglės, kertamas Siesarties kairysis intakas Želva. 2019 m. kovo mėn. duomenimis, gamtos paveldo objektas kelio nuorodomis nebuvo pažymėtas. miniatiūra|180px|left|Eglė įspūdinga savo šakotumu
Ringaudas
Ringaudas pirmąsyk minimas 1515 m. Lietuvos antrajame metraštyje (kaip Рингольд). Ten rašoma, kad jo tėvu buvęs Algimantas (taip pat istoriškai nepatvirtintas). Teigiama, kad po pergalės prieš mongolus Nemuno pakrantėje ties Mohilna, Ringaudas grįžęs į Naugarduką. Jis turėjęs tris sūnus – vienam iš jų, Vaišelgai, palikęs valdyti Naugarduką. Tiesa, istoriškai Vaišelga buvo Mindaugo sūnus, todėl Bychovco kronikoje šis netikslumas pataisytas. Pasakojimą apie Ringaudą išgarsino Motiejus Strijkovskis.
Bosanska Dubica
Istorija
1992 m. prasidėjus Jugoslavijos pilietiniam karui iš miesto buvo išvyti musulmonai, tiltas link Kroatijos sugriautas.
Bliūdašilio eglė
Medis paskelbtas saugomu Lietuvos Respublikos aplinkos ministro 2016 m. vasario 8 d. įsakymu Nr. D1-88. Blūdašilio eglė savo forma, šakotumu, aukščiu, storiu, įdomia kamieno struktūra kartu su Raganų egle, Renavo egle, Noriūnų miško egle, Eglėmis Sesėmis, Peršokšnos piramidine egle ir Laumių miško keturkamiene egle priskiriama prie įdomiausių Lietuvos eglių.
Simurgas
thumb|200px|Simurgas iš senojo [[Irano herbas|Irano herbo]] thumb|180px|Simurgas iš „Šachnamė“ iliustruojančios miniatiūros
Simurgas  – iranėnų mitologijos mitinis paukštis.
Minimas jau Avestoje kaip į erelį panašus paukštis (žr. Jašta XIV 41). „Šachnamė“ mite vadinamas teisingumo ginklu. Vienur laikoma, kad Simurgas yra dviejų prigimčių (maloningos ir rūsčios), kitur (pvz., „Šachnamė“), kad yra geras ir blogas Simurgai. Apie gerąjį Simurgą pasakojama legenda (turinti daug atitikmenų pasaulyje), kad jis radęs dykumoje didvyrio Rustamo tėvą Zalą ir išauginęs jį savo lizde. Simurgas taip pat išgydęs Rustamą ir padėjęs jam pašauti priešininką Isfandijarą. Demoniškąjį Simurgą nužudo Isfandijaras, kuris, panašu, ankstyvosiose epo atmainose bendrai yra Simurgo priešininkas.
Simurgas išlaikęs archajiško indoeuropietiško mito apie erelį, atnešantį iš dangaus arba šventojo kalno gyvybės medžio diegą, atgarsis. Iš čia kyla Simurgo gydomųjų galių mitologema. Avestoje minima, kad Simurgo plunksnos naudotos burtams (Jašta XIV 35).
Simurgo motyvas labai mėgiamas iranėnų mene. Jo atvaizdas randamas vilnoniame kilime iš Pazyryko pilkapių (V–III a. pr. m. e.). Ten Simurgas vaizduojamas susirėmęs su į sfinksą panašia būtybe. VII–VIII a. vaizduojamas ant auksinių indų, XIII–XIV a. – ant polichrominių dirbinių, miniatiūrų, durklų rankenų.
Simurgas dažnai minimas sufijų poezijoje, juo metaforiškai nusakomas Dievas. Ypač Simurgo motyvą naudojo XII a. poetas Ataras, sukūręs poemą „Paukščių sąskrydis“. Susirinkę paukščiai, vedini kukučio, leidžiasi ieškoti Simurgo. Vėliau Simurgo motyvas buvo pasiskolintas arabų ir europiečių (plg. Rokas).
Sefevidų valdymo laikais Simurgas tapo Irano emblema bei herbu.
Žodis „Simurgas“ kyla (per vid. persų k. sēnmuruγ, sēnmurw) iš avestos k. mərəγō Saēnō, reiškiančio „paukštis Saena“. Žodis Saēnō giminiškas, reiškiančio „vanagas, erelis, plėšrus paukštis“. Panašus chimeriškų paukščių motyvas plačiai žinomas Eurazijoje: pvz., indų Garuda, rusų Ugniapaukštė, Europos feniksas, graikų grifonas, šumerų Anzu ir kt.
Robert Downey Jr.
Robertas Džonas Daunis jaunesnysis (g. 1965 m. balandžio 4 d., Manhatane, Niujorke, JAV) – JAV aktorius.
Aktoriaus karjerą pradėjo 1970 m., būdamas penkerių metų savo tėvo filme „Svaras“. 1987 m. jis suvaidino filme „Mažiau nei nulis“, kuris laikomas pirmuoju jo filmu, teigiamai įvertintas kritikų.
Vėliau jis filmavosi filmuose „Dainuojantis detektyvas“ (The Singing Detective; (2003), „Bučiuok, bučiuok, šauk, šauk“ (Kiss Kiss Bang Bang; 2005), „Neįžvelgiamas pasaulis“ (A Scanner Darkly; 2006), „Gotika“ (Gothika; 2003), „Zodiakas“ (Zodiac; 2007), „Tropikų audra“ (Tropic Thunder; 2008). 2008 m. jis suvaidino filme „Geležinis žmogus“, paskui jo tęsiniuose „Geležinis žmogus 2“ (Iron Man 2; 2010), „Keršytojai“ (The Avengers; 2012) ir „Geležinis žmogus 3“ (Iron Man 3; 2013). Taip pat jis vaidino Šerloką Holmsą filmuose „Šerlokas Holmsas“ (Sherlock Holmes; 2009) ir „Šerlokas Holmsas: šešėlių žaidimas“ (Sherlock Holmes: A Game of Shadows; 2011). Filmuose „Keršytojai“ ir „Geležinis žmogus 3“ jis uždirbo 1 mlrd. JAV dolerių. Žurnalas „Forbes“ jį paskelbė labiausiai apmokamu Holivudo aktoriumi (75 milijonai JAV dolerių).
Verpstukas
thumb|250px|Verpstukas. Gudija, XX a. vid.
Verpstukas – verpimo įrankis. Tai apvalus medinis kotelis siūlams vynioti su ant galo užmautu 2–5 cm skersmens smagračiu. Verpstukų smagračiai gaminti iš molio, gintaro, akmens, rago, kartais iš metalo.
Naudoti verpstukai daugiausia senovėje – nuo neolito iki atsirandant verpimo rateliui (XV–XIX a.). Lietuvoje verpstukai atsiranda sulyg virvelinės keramikos kultūros atėjimu (III tūkstm. pr. m. e. pab. – II tūkstm. pr. m. e.). Daugiausia verpstukų smagračiai aptinkami I–II tūkstm. pr. moterų kapuose.
thumb|left|160px|Verpimas verpstuku. Peru
Lazdininkų ežeras
left|120px
Ežeras nenutekantis, priklauso Žeimenos upės baseinui.
Vėrtešas
thumb|250px|Vitanvaro pilies griuvėsiai Vėrteše
Vėrtešas  – plynaukštė, besidriekianti šiaurės vakarų Vengrijoje, į vakarus nuo Budapešto. Priklauso Dunantūlio masyvui. Ilgis ~30 km, plotis ~12 km. Apima 314 km². Aukštis iki 479 m.
Vėrtešo masyvą sudaro dolomitas, klintis. Yra boksito telkinių. Upių tinklas retas.
Vėrteše yra archeologinė vietovė Vėrtešsėlėšas.
Radamlia
Radamlia – agromiestelis rytų Baltarusijoje, 20 km į šiaurę nuo Čavusų. Apylinkės centras.
Ėgliokas
Ėgliokas – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 3,5 km į šiaurės rytus nuo Dusetų. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,16 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 116,3 m. Krantai daugiausia žemi, apaugę medžiais. Aplinkui auga miškeliai, įsikūręs Jasų kaimas. Vakaruose įteka upelis iš Ėgliaus ežero. Ėglioko ežeras nenutekantis, priklauso Zaduojos upelės baseinui (Šventosios upės baseinas).
Suomijos futbolo varžybos 2022 m.
Suomijos futbolo varžybos 2022 m.
Ėglius (ežeras)
left|120px
Ėglius – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 3,5 km į šiaurės rytus nuo Dusetų. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,33 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 116,4 m. Krantai aukštoki, tik pietinis krantas žemas ir pelkėtas. Krantai apaugę medžiais ir krūmynais. Pietinėje pakrantėje stūkso miškas, kitose pakrantėse plyti pievos, dirbami laukai. Šalia įsikūręs Jasų kaimas. Pietryčiuose iš ežero išteka upelis link Ėglioko ežero (Zaduojos upelės baseinas).
Sarah Paulson
Sara Katerina Polson (g. 1974 m. gruodžio 17 d., Tampa, Florida, JAV) – JAV aktorė, išgarsėjusi Elen Dolan vaidmeniu filme Dvasia.
2017 m. žurnalas Time ją išrinko į 100 įtakingiausių pasaulio aktorių sąrašą.
Sara Polson prisipažino esanti homoseksuali. 2004 m. buvo susižadėjusi su aktore Cherry Jones, bet 2009 m. išsiskyrė. Dabar draugauja su aktore Holland Taylor.
Antanas Bazilis Dziedušickis
Grafas Antanas Bazilis Dziedušickis (1757 m. liepos 14 d. – 1817 m. gruodžio 11 d.) – ATR valstybinis veikėjas, Lietuvos didysis raštininkas (nuo 1781 metų), masonas. Lenkijos vidaus politikos vadovas 1791–1794 metais.
Biografija
Lenkijos bajorų Dziedušickių giminės atstovas, herbo „Sas“ savininkas. Lenkijos armijos generolo-poručiko ir Karūnos didžiojo taurininko, grafo Tado Dziedušickio (1724–1777) ir Salomėjos Žozefinos Trembickos antrasis sūnus. Broliai – Valerianas Viktoronas, Jozefas Kalasantijus ir Vavrinecas.
1776 metais Antanas Bazilis Dziedušickis tarnavo Pastovios Tarybos užsienio reikalų departamente. 1777 metais kartu su ministru Karoliu Boskamp-Liasopolskiu išvyko į Osmanų imperiją. 1781 metais – Lietuvos didysis raštininkas. 1782 metais Antanas Bazilis Dziedušickis buvo paskirtas Nuolatinės tarybos užsienio reikalų sekretoriumi. 1786 metais – pasiuntinys į seimą nuo Livonijos vaivadijos.
Lydėjo Lenkijos karalių Stanislovą Augustą Poniatovskį jo kelionės metu į Kanivo suvažiavimą su Rusijos ir Austrijos monarchais. Nuo Rusijos imperatorės Jekaterinos Didžiosios dovanų gavo tabokinę, išpuoštą deimantais. Dalyvavo Lenkijos karaliaus susitikime su Austrijos imperatoriumi Juozapu II, Korsune.
Po naujos konstitucijos 1791 metų gegužės 3 d. priėmimo Antanas Dzedušickis buvo paskirtas užsienio reikalų sekretoriumi „Įstatymo saugotojų“ taryboje. Jis išvyko į Drezdeną, kad įtikinti Saksonijos kurfiurstą sutikti į jo išrinkimą Lenkijos karaliumi ateityje. 1791 metų rugpjūtį dalyvavo Šventosios Romos imperijos imperartoriaus Juozapo II ir Prūsijos karaliaus Frydricho Vilhelmo suvažiavime Pilnicos pilyje, Drezdene.
Buvo Targovicos konfederacijos sekretoriumi. 1792–1793 metais – pašto generalinis direktorius su metine alga 100 tūkstančių lenkiškų auksinų. Jis taip pat vadovavo Lenkijos karaliaus susirašinėjimui. Grįžus Pastoviai Tarybai 1793 metais buvo paskirtas užsienio reikalų ministro pavaduotoju.
Tado Kosciuškos sukilimo pradžioje Antanas Dzedušickis 1794 metų balandžio 19 d. laikinos sukilėlių vadovybės nariu, nuo balandžio 23 d. jis buvo užsienio reikalų ministerijos vadovu. Po Aukščiausios Nacionalinės Vyriausybės sudarymo buvo paskirtas jo vadovo pavaduotoju.
Buvo apdovanotas Švento Stanislovo (1781) ir Baltojo erelio ordinais (1790).
Šeima
1787 m. sausio 2 d. Varšuvoje vedė Marianą Kozminską, Teodoro Kozminskio ir Anos Nepomuk Dzialinskos dukterį. Vaikai:
Izernija
Izernija  – miestas pietų Italijoje, Molizės regione; Izernijos provincijos sostinė. 2021 m. duomenimis, mieste gyveno daugiau nei 20 tūkst. žmonių. Miestą supančiose kalvose gausu vynuogynų; gaminamas raudonas, baltas ir rožinis Pentro di Isernia – itališkas DOC vynas.
Istorija
Pirmą kartą istorijoje paminėtas 295 m. pr. m. e., tuo metu Vulturno slėnį užgrobė romėnai. Iki tol čia gyvenusios samnitų gentys buvo pavergtos. Gyvenvietėje įsikūrė romėnų kolonistai, kurie pripažino Romos viešpatavimą. Ši kolonija minima 209 m. pr. m. e. kaip viena iš aštuoniolikos, kuri liko ištikima Romai sunkiausiu Antrojo Pūnų karo laikotarpiu. Vėlesniais metais čia būta tvirtovės ir joje buvo laikoma įgula. Iš tų laikų išliko akvedukas ir romėniško tilto liekanos.
Po Vakarų Romos imperijos žlugimo miestą užpuolė ir sunaikino saracėnai (800 m.), o vėliau (1199 m.) užėmė ir nusiaubė Molizės grafas Markvardas iš Anveilerio. 1223 m. padegė Frydricho II kariai.
1519 m. Šventosios Romos imperatorius Karolis V išlaisvino Izerniją iš feodalinės vergijos ir jis tapo Neapolio karalystės miestu.
1943 m. rugsėjo 10 d. rytą, per Antrąjį pasaulinį karą, amerikiečių lėktuvai atliko antskrydį ir subombardavo miestą. Amerikiečiai vėliau ne kartą atakavo tiltus, kurie buvo gyvybiškai svarbūs vokiečiams traukiantis.
1970 m. Izernija tapo to paties pavadinimo provincijos, sukurtos iš dalies Kampobaso provincijos, sostine.
Baskų pelota 1900 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Baskų pelota 1900 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyko pirmą kartą olimpinių žaidynių istorijoje. Tai buvo vienintelis kartas kai baskų pelota buvo įtraukta į pagrindinių žaidynių sporo šakų sąrašą. Kaip parodomoji sporto šaka baskų pelota vyko 1924 m., 1968 m. ir 1992 m. žaidynėse.
Medalininkai
thumb|left
Europos Parlamento rinkimai
Europos Parlamento rinkimai vyksta kas 5 metus visoje Europos Sąjungoje (ES) pagal visuotinę rinkimų teisę.
Vaiginis
Pavardės kilmė gana neaiški: per latvišką pavardę Vaidziņš bandyta sieti su „skruostas; veidas“.
Europos Parlamento rinkimai
Istorija
Pirmieji Europos Parlamento rinkimai surengti 1979 m. Iki tol europarlamentarai buvo deleguojami iš valstybių parlamentų narių. 2009 m. Europos Parlamento rinkimai buvo surengti 27 ES šalyse tarp birželio 4 d. ir 7 d. (Lietuvoje – birželio 7 d.). Juose buvo išrinkti 736 parlamentarai, atstovaujantys apie 500 milijonų europiečių. Maždaug 375 milijonai žmonių galėjo balsuoti šiuose rinkimuose. Tai didžiausi istorijoje tarptautiniai rinkimai.
Daugelyje politikos sričių Europos Parlamentas turi lygias sprendimo galias kartu su ES Taryba – 28 Sąjungos šalių ministrais. Tuo tarpu kitose srityse – tokiose kaip žemės ūkis – Parlamento nuomonė yra patariamoji, o užsienio reikaluose jis tik informuojamas. Vis dėlto ir šiose srityse Parlamento debatai bei rezoliucijos daro įtaką ES Tarybos svarstymams bei sprendimams. Parlamentas taip pat turi plačias ES biudžeto sudarymo ir valdymo galias. Be to, jis vykdo kitų ES institucijų demokratinę kontrolę.
Rinkimų sistema
Nėra vienalytės Europos Parlamento rinkimų sistemos – šios sistemos ES šalyse gali skirtis, tačiau jos turi atitikti 3 reikalavimus: