cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vilniaus miesto kredito draugijos pastatas
Istorija
1990 m. įkūrus Lietuvos banką, pastatas tapo jo nuosavybe ir jame įkurtas Lietuvos banko Naujamiesčio skyrius. 1992 m. reorganizavus Lietuvos banką ir sukūrus Lietuvos valstybinį komercinį banką, pastarojo būstinė įsikūrė šiame pastate. 1996 m. rūmuose ėmė veikti Lietuvos banko Bankų priežiūros (vėliau – Kredito įstaigų) departamentas.
2012 m. šį departamentą panaikinus, patalpos perduotos Konkurencijos tarybai.
Darius Lelėnas
Darius Lelėnas (g. 1982 m. spalio 15 d. Elektrėnuose) – ledo ritulininkas.
Meno dienos (reikšmės)
Meno dienos gali reikšti:
Darius Lelėnas
Biografija
Gimė 1982 m. spalio 15 d. Elektrėnuose. 2002 m. ir 2004 m. Pasaulio II diviziono čempionato aukso medalio laimėtojas.
Klepačė (Balstogės apskritis)
Istorija
Kaimas įkurtas XVI a. pradžioje. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose minimas 1510 metais. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Stirta
Stirta gali reikšti:
19-oji SS grenadierių divizija
19-oji SS grenadierių divizija (kitaip – 2-oji Latvių divizija) – Waffen-SS divizija, suformuota 1944 m. sausio mėn.
1944 m. kovo – liepos mėnesiais dalyvavo mūšiuose Pskovo srityje, vėliau – Latvijoje. 1945 m. gegužės 9 d. pasidavė Tarybinei Armijai Kurše.
Mikalavos ežeras
Mikalavos ežeras, Mikalavo ežeras arba Ežeriukas – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 3,5 km į pietryčius nuo Naujojo Daugėliškio, Mikalavo kaimo pietiniame pakraštyje. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,36 km, plotis – iki 0,22 km. Altitudė 168,2 m. Krantai neaukšti, vakaruose pelkėti, pakrantės kalvotos. Aplinkui plyti dirbami laukai ir pievos. Rytuose išteka upelis link Dysnos intako Ringės.
Aiterija
Graikų mitologijoje Aiterija – viena iš heliadžių. Ji buvo Helijo, saulės dievo, ir okeanidės Klimenės dukra.
Akmenės cementas
miniatiūra|250px|right|Prie įvažiavimo
AB Akmenės cementas – viena iš didžiausių Baltijos šalyse ir vienintelė Lietuvoje cemento gamintoja. Per metus pagamina virš 1 milijono tonų. Iki 2011 metų apie 50 % bazinio kuro pakeisti alternatyviu kuru (įskaitant biomasės atliekų deginimą). Buveinė – J. Dalinkevičiaus g. 2, LT-85118, Naujoji Akmenė.
Istorija
1947 m. buvo pradėta statyti cemento gamykla (Akmenės rajonas, Karpėnų kaime).
1952 m. rugsėjo 20 d. pradėjo suktis pirmoji klinkerio degimo krosnis.
Hammarby IF
Stokholmo „Hammarby“ – Švedijos futbolo klubas iš Stokholmo.
Istorija
Klubas įkurtas 1897 m. 1918 m. prijungtas Stokholmo „Johanneshov“ klubas.
Pajamų mokestis
thumb|350px|Įmonių pelno (corporate) ir gyventojų pajamų (personal) mokesčių tarifai įvairiose šalyse 2005 m.
Pajamų mokestis (gyventojų pajamų mokestis; anksčiau Lietuvoje – fizinių asmenų pajamų mokestis) – mokestis, renkamas nuo fizinių asmenų pajamų (darbo užmokesčio, honoraro, individualios veiklos pajamų, turto nuomos ir pan.). Pajamų mokestis gali būti proporcinis, progresinis arba regresinis. Įprastai valstybė nustato neapmokestinamą minimumą, nuo kurios pajamų mokestis neimamas. Neapmokestinamas minimumas didinamas priklausomai nuo fizinio asmens neįgalumo, turimų vaikų ir turimų neįgalių vaikų skaičiaus, taip pat jis priskiriamas vienišoms motinoms ar tėvams.
Hammarby IF
Istorija
2021 m. Švedijos futbolo taurės turnyre pasiekė finalą, kuriame po baudinių serijos nugalėjo varžovus ir pirmą kartą klubo istorijoje iškovojo šį trofėjų.
Pajamų mokestis
Tarifai Lietuvoje
Pajamų mokesčio tarifas Lietuvoje yra 15 procentų (2011 m.). O pajamų mokesčio 20 procentų tarifas Lietuvoje taikomas pajamoms iš paskirstytojo pelno (2011 m.). Pajamų mokesčio 5 procentų tarifas Lietuvoje taikomas individualios veiklos pajamoms, išskyrus pajamas iš laisvųjų profesijų veiklos ir pajamas iš vertybinių popierių (įskaitant pajamas iš išvestinių finansinių priemonių) (2011 m.).
Maksimilianas I (Bavarija)
Maksimilianas I  (1573 m. balandžio 17 d. Miunchene – 1651 m. rugsėjo 27 d. Ingolštate) – Bavarijos kurfiurstas.
Valdymas
thumb|left|150px|Maksimiliano I pirmoji žmona Elžbieta Lotaringė thumb|left|150px|Maksimiliano I žmona Marija Ana Austrė Į Bavarijos hercogo sostą sėdo 1597 m. Reformavo šalį, skatino ekonomikos raidą, sukūrė gerai organizuotą valdymo aparatą bei 100 metų galiojusį įstatymų rinkinį Codex Maximilianeus. Kovojo už kontreformaciją. 1607 m. įvykdė nuosprendį Donauvorto miestui. Vėliau protestantai susijungė į Evangeliškąją uniją. Žemės kunigaikštis į tai atsakė, 1609 m. įsteigdamas Karališkąją lygą; taip atsirado prielaidos Trisdešimties metų karui. Jo pradžioje atėjo pagalbon imperatoriui Ferdinandui II su lygos armija, vadovaujama generolo Tilio: 1620 m. – kovojant dėl Bohemijos, 1623 m. – dėl Pfalco. Už tai gavo Aukštutinį Pfalcą bei Pfalco kurfiursto titulą. Rėgensburgo kurfiurstų susirinkime 1630 m. pasiekė, kad būtų atleistas Valenšteinas. Ilgu Maksimiliano viešpatavimo laikotarpiu Bohemija virto ankstyvojo absoliutizmo valstybe, dėl kurios gerovės nenuilsdamas darbavosi religingasis jos kurfiurstas. Aistringai garbino Dievo motiną ir turėjo didžiulės įtakos Bavarijos dievobaimingumui (Marija, mergelė). .
Hammarby IF
Spalvinė gama
Žalia ir balta spalvos.
Sezonai
GE; grupių etapas.
Sudėtis
Atnaujinta; 2021 m. rugsėjo 2 d.
Menotyra (reikšmės)
Menotyra gali reikšti:
Pax Mongolica
„Mongolų taika“ (Pax Mongolica), rečiau vadinama „Totorių taika“ (Pax Tatarica) – terminas, kuriuo vakarų mokslininkai apibūdina socialinio, kultūrinio ir ekonominio gyvenimo stabilumą didžiulėje XIII–XIV a. Mongolų imperijos užkariautoje Eurazijos teritorijoje. Šis terminas apima vieningos administracinės sistemos sukurtas palankesnes susisiekimo ir prekybos sąlygas, taip pat santykinės taikos laikotarpį po mongolų užkariavimų. Šis terminas atsirado kartu su terminu „Romos taika“ (Pax Romana).
Čingischano ir jo įpėdinių užkariavimai veiksmingai sujungė Rytų ir Vakarų pasaulius ir sukūrė vieningai valdomą teritoriją, kuri driekėsi nuo Pietryčių Azijos iki Rytų Europos. Mongolų imperija kontroliavo visą Šilko kelią, jungusį Azijos ir Europos prekybos centrus, ir užtikrino jo saugumą. „Mongolų taikos“ pabaiga laikomas Mongolų imperijos susiskaldymas ir buboninio maro protrūkis Azijoje, prekybos keliais išplitęs beveik po visą pasaulį.
Nosis
Nosis  – pradinė viršutinių kvėpavimo takų dalis, taip pat uoslės analizatorius periferinė dalis. Nosies ertmėje oras yra sušildomas, sudrėkinamas, mechaniškai sulaikomas smulkios dalelės (dulkės), nosies gleivinėje yra išsidėstę uoslės receptoriai. Skiriama išorinė nosis, nasus externus ir nosies ertmė, cavitas nasi.
Nosies gleivinėje esantys plaukeliai sulaiko įkvepiamame ore esančias dulkes, o kraujagyslės sušildo orą. Dulkės pašalinamos lauk čiaudant.
Išorinė žmogaus nosis
thumb|Nosies kremzlės Nugaros forma yra individualiai įvairuojanti – gali būti tiesi, išlenkta ir įdubusi. Nosies nugaros perėjimas viršuje į kaktą vadinamas nosies šaknimi, radix nasi. Labiausiai į priekį atsikišusi apatinė išorinės nosies dalis vadinama nosies viršūne, apex nasi. Apačioje išorinės nosies pamate yra dvi žemyn nukreiptos ataugos, vadinamos šnervėmis, nares, kurias šonuose riboja nosies sparnai, alae nasi. Sparnai yra judresni, paslankesni, labiau atsikišę į šonus. Šnervės gali būti aiškiai asimetriškos. Didžiąją dalį išorinės nosies skeleto sudaro hialinės kremzlės, judrios viena kitos atžvilgiu. Kremzles tarpusavyje jungia skaidula jungiamasis audinys. Kaulinį–kremzlinį išorinės nosies skeletą dengia plonas neištisinis sluoksnis raumenų, priklausančių mimikos raumenų grupei (raumenys prasideda nuo viršutinio žandikaulio). Išorėje nosį dengia plona oda, paslankesnė nugarėlės srityje, joje yra gana daug prakaito ir didokų riebalinių liaukų, kurios jau naujagimių esti ryškios. Sparnelių oda storesnė, tankesniu audiniu tvirčiau priaugusi prie nosies kremzlinio skeleto. Poodyje riebalinio audinio paprastai yra nedaug.thumb|right|150px|Dramblio pakitusi nosis
Žmogaus nosies ertmė
Tai išorinės nosies viduje ir kaukolės veidinėje dalyje esanti didelė porinė ertmė. Pradinė ertmės dalis, ribojama išorinės nosies, yra vadinama nosies prieangiu, vestibulum nasi, kuris šnervėmis atsiveria į išorę. Visa nosies ertmė užpakalinėje dalyje baigiasi nosinėmis ryklės angomis, choanae, atsiverdama į nosiaryklę. Nosies prieangis – tai santykinai platesnė pradinė nosies ertmės dalis. Prieangį iškloja odą, kurioje būna plaukelių, vibrissae, kiek sulaikančių ore esančias pašalines daleles. Odoje taip pat būna prakaito ir riebalinių liaukų. Nosies pertvara – ištisinė nosies pertvara, septum nasi, padalija nosies ertmę į dvi dalis – dešinę ir kairę. Skiriamos dvi pertvaros dalys: priekinė dalis yra paslankesnė, pars mobilis, sudaryta iš nosies pertvaros kremzlės, pars cartilaginea, ir plėvinės dalies, pars membranacea; užpakalinę kaulinę pertvaros dalį, pars ossea, sudaro du kaulai – akytkaulio stačioji plokštelė ir noragas. Abi nosies pusės paprastai esti nevienodo dydžio, nes pertvara nėra išsidėsčiusi tiksliai vidurio plokštumoje. Nosies ertmės sienos ir landos. Šoninė nosies siena yra sudėtingo reljefo. Joje yra trys į vidinę pusę ir žemyn atsikišusios plonos kaulinės plokštelės, kurias dengia gleivinė. Jos vadinamos nosies kriauklėmis – viršutine, vidurine ir apatine. Didžiausia ir ilgiausia kriauklė yra apatinė, trumpiausia – viršutinė. Visos trys išsidėsto taip, kad jų užpakaliniai galai atsiduria maždaug vienoje vertikalioje linijoje netoli nosinių ryklės angų. Analogiškai po apatine kriaukle – ilgiausia apatinė nosies landa, meatus nasi inferior. Kriauklės labai padidina bendrą nosies ertmės paviršiaus plotą ir dėl susiaurėjusių takų sukelia einančio oro turbulenciją. Taigi oras drėkinamas, apvalomas ir šildomas. Nosies ertmės gleivinė yra gana tvirtai suaugusi su kaulinėmis sienomis. Ją dengia daugiaeilis virpamasis epitelis, kuris labai svarbus einančiam orui apvalyti. Šis epitelis dar vadinamas kvėpuojamuoju epiteliu. Gleivinėje yra daug nosies gleivinės liaukų, glandulae nasales, todėl gleivinės paviršius yra lipnus, prie jo prilimpa ore esančios smulkios dalelės, o epitelio ląstelės stumia šį ploną gleivių sluoksnį link nosiaryklės, iš jos į burninę ryklės dalį ir toliau – praryjama. Gleivėse taip pat yra baktericidinių medžiagų, jos svarbios ir uoslės funkcijai. Visą gleivinę galima skirstyti į dvi funkciškai kiek skirtingas dalis: žemiau esančią didesnę kvėpuojamą sritį ir mažesnę uodžiamąją sritį, kuri yra viršutinėje nosies ertmės dalyje. Uodžiamosios srities gleivinė esti geltonesnės spalvos ir storesnė negu kvėpuojamosios srities. Čia yra uodžiamieji nervai.
Nosies pažeidimai
Nosį taip pat pažeidžia sifilis, šunvotė, rožė.
Nosies kremzlės
Nosį sudaro trys pagrindinės kremzlės: nosies pertvaros kremzlė, cartilago septi nasi, šoninės nosies kremzlė, cartilago nasi lateralis, didžioji sparno kremzlė, cartilago alaris major. Be šių kremzlių dar gali būti įvairus skaičius mažesnių netaisyklingos formos kremzlių: mažosios sparno kremzlės, cartilages alares minores, priedinės nosies kremzlės, cartilages nasi accessoriae, nosinė norago kremzlė, cartilago vomeronasalis.
Joniškėlio apskritis
Joniškėlio apskritis (iki 1915 m. gruodžio 15 d. Linkuvos apskritis ) buvo Lietuvos šiaurėje XX a. pradžioje. Centras – Joniškėlis (iki 1915 m. gruodžio – Linkuva). Plotas 2430 km², 60.552 gyventojai (1917 m.).
Kojalavičiai
Kojalavičiai, Kojalos, Kojelavičiai-Vijūkai – XVI a. – XVII a. Lietuvos miestiečių ir bajorų giminė.
Giminės istorija
Pradininkas, istoriko Z. Kiaupos duomenimis, nuo 1542 m. minimas Kauno miestietis Jonas Kojala (m. 1564 m.). Veikiausiai jo sūnūs, irgi Kauno miestiečiai – Andrius (minimas 1607–1614 m.) ir Motiejus (prieš 1610 m.) Kojalos.
Andrius turėjo sūnus Lauryną, Baltazarą ir Motiejų (šis minimas 1616–1620 m.). Laurynas, 1606–1641 m. minimas kaip Kauno miestietis ir pirklys, jau vadinamas Kojalavičiumi. Turėdamas kelias vytines ir plaukiodamas upėmis prekiavo Kaune, Vilniuje, Gardine, Karaliaučiuje, Klaipėdoje. Supirkinėjo Kaune sklypus ir namus. Kaip miestiečiai ir pirkliai t. p. minimi Baltazaras 1608–1627 m., Lauryno pusbrolis Jonas (m. 1628 m.)
1604–1628 m. Jonas turėjo vytinių, jomis plukdydavo ir kitų pirklių prekes. Nuo 1604 m. buvo Kauno suolininkų prisiekusysis raštininkas, nuo 1614 m. miesto ūkvedys, miestiečių kolegijos, kontroliuojančios magistrato veiklą, narys. 1609 m. vedė Kauno vaito bajoro Alberto Beinarto dukterį Brigitą, jiems gimė pagarsėję sūnūs Albertas Kojelavičius-Vijūkas, Kazimieras Kojelavičius-Vijūkas ir Petras Kojelavičius-Vijūkas. Nuo tada Kojalavičių antroji pavardė tapo Vijūkai. Broliai tėvų namus Kaune 1642 m. užrašė kuriamai Jėzuitų kolegijai.
Pranašiškas ženklas
thumb|200px|Kometos dažnai laikytos bloga lemiančiu ženklu
Tikėjimas pranašiškais ženklais sutinkamas visose kultūrose. Ženklai buvo svarbus masinės psichologijos valdymo veiksnys. Dalis ženklų yra gan įprasti, kasdieniai: pavyzdžiui, Borneo tauta dajakai tiki, kad keliaujant pamatyti skrendantį ragasnapį – geras ženklas; vakarų kultūroje – jei kelia perbėga juoda katė – blogas ženklas. Ypatinga pranašiška galia suteikiama neįprastiems, stulbinamiems reiškiniams – saulės ar mėnulio užtemimams, kometų pasirodymui, niokojančioms audroms, apsigimimams, keistoms ligoms. Senovėje pamačius tokius didelės galios blogus ženklus būdavo bandoma permaldauti dievus maldomis, aukojimais.
Senovės baltų tikėjime taip pat didelis dėmesys būdavo skiriamas burtams ir magiškiems ženklams – karo žygio sėkmė dažnai buvo sprendžiama pagal paukščių skrydį. Kelią perbėgęs kiškis buvo laikomas blogu ženklu. Mažesnės reikšmės spėjimai būdavo atliekami pagal gyvūnų elgesį, gamtos reiškinius.
Helija
Graikų mitologijoje Helija – viena iš heliadžių. Ji buvo Helijo, saulės dievo, ir okeanidės Klimenės dukra.
Maišažiotinės
Maišažiotinės (Saccopharyngidae) – pelikanžuvių (Saccopharyngiformes) būrio žuvų šeima. Dydis nuo 60 iki 160 cm. Gyvena didelėse gelmėse (iki 5 km) Atlanto, Indijos ir Ramiajame vandenynuose.
Šeimoje yra 1 gentis – maišažiočiai (Saccopharynx), 11 rūšių.
Baidarių ir kanojų irklavimas
thumb|right|250px|Baidarininkai [[Ciuricho ežeras|Ciuricho ežere]] thumb|Slalomas.
Kvėpavimo sistema
Kvėpavimo sistema – biologinė organų sistema, kurią sudaro dujų apykaitą organizme palaikantys organai. Šiam procesui įtaką taip pat daro ir kiekvieno organizmo individuali anatomija, fiziologija, gyvenamoji aplinka bei evoliucinė istorija. Sausumos gyvūnų kvėpavimo paviršiumi laikoma plaučių gleivinė. Plaučiuose dujų apykaita vyksta milijonuose mažų oro pūslelių; pas žinduolius ir roplius šios pūslelės vadinamos alveolėmis. Šios mikroskopinio dydžio oro pūslelės geba prisisotinti deguoniu ir juo aprūpinti kraują. Alveolės į išorinę aplinką reaguoja pasitelkdamos kvėpavimo takus – trachėją bei bronchus. Paukščių bronchiolės vadinamos parabronchais. Deguonimi arba anglies dioksidu prisotintas oras varinėjamas kvėpavimo raumenų pagalba.
Baidarių ir kanojų irklavimas
Baidarių ir kanojų irklavimas (BKI) – olimpinė irklavimo sporto šaka. Sprinto olimpinės distancijos – 200, 500 ir 1000 metrų. Baidarių ir kanojų irklavimo sprinto varžybos vykdomos stovinčiame vandenyje – ežeruose, kanaluose ir pan., o slalomo varžybos sudėtingose vandens trasose. Veikia Tarptautinė baidarių ir kanojų irklavimo federacija (įkurta 1924 m.).
Kvėpavimo sistema
Daugelio žuvų bei kitų vandens gyvūnų, įskaitant stuburinius ir bestuburius, kvėpavimo sistema pasižymi žiaunomis, kurios neretai būna išoriniai organai, filtruojantys deguoniu prisotintą vandenį. Žiaunos vandenį gali košti įvairiais būdais. Dujų mainai įvyksta, kuomet plonas ar plokščias gijas turinčios žiaunos leidžia vandeniui apgobti didžiulį kraujagyslinio audinio paviršiaus plotą.
Kiti gyvūnai, tokie kaip vabzdžiai, turi labai paprastas kvėpavimo sistemas, o varliagyvių atveju dujų apytakoje gyvybiškai svarbų vaidmenį vaidina oda. Augalai taip pat turi kvėpavimo sistemas, jų dujų apytakos ciklas gali būti priešingybė gyvūnui ciklui. Augalų kvėpavimo sistemai taip pat būdingi tokie anatominiai ypatumai, kaip žiotelės, kurios yra įvairiose augalo dalyse.
Baidarių ir kanojų irklavimas
Istorija
thumb|250x250px|Pirmųjų Lietuvoje 500 km baidarių lenktynių nugalėtojai V. Muchinas ir P. Jankevičius finišuoja Kaune (1936 06 28) 1936 m. birželio 18-28 d. ASK iniciatyva kartu su KJK buvo surengtos pirmosios Lietuvoje baidarių lenktynės ežerais ir upėmis. Dalyvavo 9 baidarių įgulos. Baidarininkai lenktyniavo 500 km distancijoje, suskirstytoje į 10 etapų, iš Dūrių ežero pro Linkmenis, Rūgšteliškius, Dusetas, Užpalius, Ukmergę, Jonavą į Kauną. 1937 m. liepos mėn. akademinis sporto klubas surengė dar vienas 500 km baidarių lenktynes Lietuvos ežerais. Dalyvavo 20 baidarių įgulų. 1938 m. Kuršių mariose vyko Lietuvos tautinės olimpiados dviviečių baidarių lenktynės: 2000 m nuotolyje vyrams ir 1000 m nuotolyje moterims. Dalyvavo Kauno, Klaipėdos ir Šiaulių baidarininkai. .
Kvėpavimo sistema
Anatomija
Žmonių, o dažniausiai – ir kitų žinduolių kvėpavimo sistemą sudaro kvėpavimo takai. Pastaruosius sudaro viršutiniai bei apatiniai kvėpavimo takai. Viršutiniams takams priklauso nosis, nosies ertmė, sinusai, ryklė ir virš balso klosčių esanti gerklų dalis. Tuo tarpu apatiniams kvėpavimo takams priklauso apatinė gerklų dalis, trachėja, bronchai, bronchiolės bei alveolės.
Dėl apatinių takų išvaizdos šie neretai vadinami kvėpavimo arba bronchiniu medžiu (lot. arbor bronchialis). Atstumas tarp išsišakojusių vėlyvųjų šakų kartais vadinamas „karta“. Suaugęs asmuo pastarųjų turi apie 23. Ankstyviausiajai kartai (maždaug 0–16 kartos) įprastai priklauso trachėja, bronchai ir didesnės bronchiolės. Bronchiolėmis vadinami mažesni oro takai, kurie nepasižymi kremzline atrama.
Pirmieji iš trachėjos (1,8 cm) išsišakoję bronchai vadinami pagrindiniais kairiuoju bei dešiniuoju bronchu. Šie bronchai (1–1,4 cm skersmens) siekia plaučių šaknis (lot. radix pulmonis), kur šie virsta lobariniais bronchais. Lobariniai bronchai šakojasi į tretinius bronchus, kurie vadinami segmentiniais bronchais (1–6 mm skersmens). Tolimesni bronchų skaidymaisi į mažesnes grupes vadinami ketvirtos, penktos bei šeštos eilės bronchais arba subsegmetiniais bronchais.
Kiekvienas alveolinis latakėlis pasibaigia alveoliniu maišeliu (lot. sacculus alveolaris). Alveolinio maišelio pakraščiuose yra alveolės. Vienos galinės bronchiolės sistema sudaro struktūrinį ir funkcinį plaučių vienetą – kekę (lot. acinus).
Baidarių ir kanojų irklavimas
Istorija
1940 m. rugsėjo 15 d. Kaune buvo surengtos pirmosios baidarių irklavimo pirmenybės (jose dalyvavo tik kauniečiai).
Liminėlis (ežeras)
left|120px
Liminėlis – ežeras Lietuvoje, Vilniaus rajone, 4 km į šiaurę nuo Sužionių, Dubingių miške. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,32 km, plotis – iki 0,25 km. Altitudė 162 m. Šiaurinis krantas aukštesnis, kiti žemi, pelkėti – į pietryčius plyti ~ 15 ha Liminėlio pelkė. Iš vakarų į rytus ežerą prateka A-1 upelis link Viranglio ežero (Asvejos ežero baseinas). Šalia buvo įsikūręs Sniegių kaimas.
Kvėpavimo sistema
Plaučių tūriai
Tam tikras oro santykis plaučiuose išlieka ir maksimalaus priverstinio iškvėpimo (ERV) metu – šis liekamasis tūris siekia maždaug 1,0–1,5 litro ir jis negali būti apskaičiuotas spirometrijos pagalba. Liekamojo tūrio skaičiavimai atliekami pasitelkiant specialius metodus. Kvėpavimo ciklų per minutę skaičius vadinamas kvėpavimo dažniu. Paprastai sveikas žmogus per minutę įkvepia ir iškvepia 12–16 kartų.
Dujų apykaita
Jas sudaro alveolių epitelinės ląstelės, pamatinės (bazalinės) membranos bei alveolių kapiliarų endotelio ląstelės. Šis barjeras būna itin plonas (pas žmones – 2,2 μm skersmens). Jis dengia maždaug 300 milijonų mažų oro pūslelių, vadinamų alveolėmis (kiekvieno skersmuo nuo 75 iki 300 µm), kurios išsišakojusios iš plaučių bronchiolių. Kraujo–oro barjeras apima didžiulį paviršiaus plotą (maždaug 145 m2).
Alveolėse esantis oras iš dalies yra pastovus ir siekia 2,5–3,0 litro bei visiškai supa alveolių kapiliarinį kraują. Kraujo, išeinančio iš alveolių kapiliarų ir galiausiai pasiskirstančio po kūną, dalinis deguonies slėgis yra 13–14 kPa (100 mmHg), o dalinis anglies dioksido slėgis – 5,3 kPa (40 mmHg). Atitinkamas dalinis deguonies ir anglies dioksido slėgis aplinkos (sausame) ore, jūros lygyje yra 21 kPa (160 mmHg) ir 0,04 kPa (0,3 mmHg).
Kvėpavimas esant žemam atmosferos slėgiui
Alveolės per kvėpavimo takus yra susijusios su atmosfera, todėl alveolių oro slėgis yra lygiai toks pat kaip aplinkos oro slėgis jūros lygyje, aukštyje virš jūros lygio arba bet kurioje dirbtinėje atmosferoje, kaip nardymo arba vakuuminė kamera, kurioje asmuo gali laisvai kvėpuoti. Plaučiams plečiantis, alveolinis oras užima didesnį tūrį, o jo slėgis proporcingai mažėja. Dėl šios priežasties oras stumiamas į kvėpavimo takus tol, kol slėgis alveolėse vėl tampa panašus į aplinkos oro slėgį. Iškvėpimo metu vyksmas būna priešingas. Šis įkvėpimo ir iškvėpimo procesas yra visiškai toks pat jūros lygyje, kaip ir Everesto viršūnėje ar dirbtinėje atmosferoje.
Tačiau, pakilus virš jūros lygio, oro tankis sparčiai mažėja, o 5500 m aukštyje jis sumažėja maždaug perpus. Kadangi atmosferos oro sudėtis žemiau 80 km yra beveik pastovi, dėl nuolatinio oro maišymo poveikio deguonies koncentracija ore mažėja tokiu pat greičiu kaip ir oro slėgis aukštyje virš jūros lygio.
Apsauginės funckijos
Nosies arba oro takuose esančių nervinių galūnių sudirginimas gali sukelti kosulį ar čiaudulį, kurių metu trachėjoje ar nosyje susitelkę svetimkūniai ar alergenai pašalinami stipria oro srove. Kosint, kvėpavimo takų sienelių lygiųjų raumenų susitraukimas susiaurina trachėją, sutraukdamas kremzlės plokštelių galus ir stumdamas minkštuosius audinius į liumeną. Tai padidina iškvėpto oro srauto greitį, kad išstumtų ir pašalintų visas dirginančias daleles ar gleives.
Kvėpavimo takų epitelis gali išskirti įvairias molekules, kurios padeda apsaugoti plaučius. Tai apima sekrecinius imunoglobulinus (IgA), kolektinus, defensinus (katijoninius baltymus) ir kitus peptidus bei proteazes, reaktyviąsias deguonies rūšis ir reaktyviąsias azoto rūšis. Šios išskyros gali veikti tiesiogiai kaip antimikrobinės medžiagos, padedančios apsaugoti kvėpavimo takus nuo galimos infekcijos. Taip pat išskiriami įvairūs chemokinai ir citokinai, kurie į infekcijų vietą įdarbina imunines bei kitas ląsteles.
Paviršinio aktyvumo medžiagų imuninė funkcija pirmiausia priskiriama dviem baltymams – SP-A ir SP-D. Šie baltymai gali jungtis su cukrumi patogenų paviršiuje ir taip juos opsonizuoti, kad fagocitai šiuos įsisavintų. Jie taip pat reguliuoja uždegiminius atsakus ir sąveikauja su adaptyviu imuniniu atsaku. Paviršinio aktyvumo medžiagos skilimas arba inaktyvavimas gali plaučius padaryti labiau pažeidžiamus uždegimui ir infekcijai.
Svarba kitoms kūno funkcijoms
Plaučių kraujagyslėse yra fibrinolizinė sistema, kuri ištirpdo krešulius, kurie galėjo patekti į plaučių kraujotaką dėl embolijos. Jie taip pat išskiria įvairias medžiagas, kurios patenka į sisteminį arterinį kraują ir iš sisteminio veninio kraujo pašalina kitas medžiagas, kurios jį pasiekia per plaučių arteriją. Kai kurie prostaglandinai pašalinami iš kraujotakos, o kiti sintetinami plaučiuose ir, kuomet ištempiamas plaučių audinys, šie patenka į kraują.
Plaučiai geba išskirti hormoną: fiziologiškai neaktyvus dekapeptidas angiotenzinas I plaučių kraujotakoje virsta aldosteroną atpalaiduojančiu oktapeptidu angiotenzinu II. Reakcija pasireiškia ir kituose audiniuose, tačiau ji ypač ryški plaučiuose. Angiotenzinas II taip pat turi tiesioginį poveikį arteriolių sienelėms, sukeldamas arteriolių vazokonstrikciją (periferinių arteriolių spazmą), o drauge ir arterinio kraujospūdžio padidėjimą.
Vokalizacija
Dujų judėjimas per gerklas, ryklę ir burną leidžia žmonėms kalbėti, kas dar kartais vadinama fonacija. Paukščių čiulbėjimas vyksta per sirinksą – organą, esantį trachėjos apačioje. Oro vibracija, keliaujanti per gerklas (balso stygas) ar sirinksą, leidžia leisti atitinkamus garsus. Dėl šios priežasties dujų judėjimas neatsiejamas nuo komunikacijos.
Arkliai
Arkliai išsiskiria tuo, jog gali kvėpuoti tik pro šnerves. Arklio kvėpavimo sistema pasižymi audinio atvartu – minkštuoju gomuriu, – kuris atskiria ryklę nuo arklio burnos ertmės, išskyrus rijimo metu. Šis atvartas neleidžia arkliui įkvėpti maisto, bet kartu neleidžia ir kvėpuoti per burną. Dėl tos pačios priežasties arkliai taip pat negali vykdyti termoreguliacijos alsuodami.
Drambliai
Dramblys yra vienintelis žinomas žinduolis, neturintis tarpo tarp visceralinės (dengiančios plaučius) ir parietalinės (dengiančios krūtinės ląstos sieną) pleuros, kuris vadinamas pleuros ertme (lot. cаvitas pleuralis). Pas dramblius parietalinė ir visceralinė pleuros yra sudarytos iš tankaus jungiamojo audinio ir yra sujungtos viena su kita per laisvą jungiamąjį audinį. Manoma, kad šis pleuros erdvės trūkumas ir neįprastai stora diafragma yra evoliucinės adaptacijos, leidžiančios drambliui ilgą laiką išbūti po vandeniu, kvėpuojant per savo straublį, kuris naudojamas tarsi nardymo vamzdelis.
Dramblio plaučiai yra pritvirtinti prie diafragmos. Dėl to šių žinduolių kvėpavimas daugiausia priklauso nuo diafragmos, o ne nuo šonkaulių išsiplėtimo.
Paukščiai
kairėje|miniatiūra|255x255px|Karvelio kvėpavimo organų schema. Paukščių kvėpavimo sistema itin skiriasi nuo žinduolių kvėpavimo sistemos: jie pasižymi standžiais plaučiais, kurie kvėpavimo ciklo metu nesiplečia ir nesusitraukia. Vietoj to, šį darbą atlieka didelė oro maišų sistema, išsidėsčiusi visame jų kūne, kuri veikia tarsi dumplės, traukiančios aplinkos orą į maišus ir išstumiančios panaudotą orą, kai jis pro plaučius praeina. Paukščiai neturi diafragmų ar pleuros ertmių.
Pas paukščius įkvėpimas ir iškvėpimas vyksta pakaitomis didinant ir mažinant visos krūtinės ir pilvo ertmės (arba celomo) tūrį, drauge pasitelkiant tiek pilvo, tiek šonkaulių raumenis. Įkvėpimo metu prie stuburo šonkaulių prisitvirtinę raumenys susitraukia, pakreipdami juos į priekį ir į išorę. Tai stumia krūtinkaulio šonkaulius, prie kurių šie yra pritvirtinti beveik stačiu kampu, žemyn ir į priekį, o pastarieji išjudina krūtinkaulį su iškilusiu kiliu (lot. carina), kurie irgi stumiami ta pačia kryptimi. Tai padidina tiek vertikalų, tiek skersinį kamieno krūtinės dalies skersmenį. Užpakalinio krūtinkaulio galo judinimas pirmyn ir žemyn traukia pilvo sieną žemyn, drauge padidindamas ir tos kamieno srities apimtį. Visos kamieno ertmės tūrio padidėjimas sumažina oro slėgį krūtinės bei pilvo oro maišuose, kas šiuos verčia prisipildyti oru.
Iškvėpimo metu išorinis įstrižasis raumuo, kuris priekyje yra prisitvirtinęs prie krūtinkaulio ir stuburo šonkaulių, o užpakalyje – prie dubens, atlieka priešingą įkvėpimui judesį bei suspaudžia pilvo turinį, tokiu būdu padidindamas slėgį visuose oro maišuose.
Ropliai
miniatiūra|Kvėpuojančios [[Misisipės aligatorius|Misisipės aligatoriaus patelės rentgenas.]] Nors roplių dujų apytaka vyksta alveolėse, pati anatominė roplių plaučių struktūra yra ne tokia sudėtinga kaip žinduolių, jiems būdingi paprastesni kvėpavimo takai. Kadangi šie gyvūnai neturi diafragmos, jų kvėpavimas vyksta keičiant kūno ertmės tūrį, kurį kontroliuoja tarpšonkaulinių raumenų susitraukimas. Šis principas negalioja tik vėžliams, kurie kvėpavimo ciklą reguliuoja sutraukdami savo šoninius raumenis.
Vėžaičiai
Vėžaičiai – miestelis Klaipėdos rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Gargždų, šalia automagistralės. Seniūnijos centras, 3 seniūnaitijos (Centro, Nausodžio, Skinijos). Stovi medinė Vėžaičių Šv. Kazimiero bažnyčia (pastatyta 1784 m.), veikia Vėžaičių pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-96008), Žemdirbystės instituto Vėžaičių filialas (nuo 1967 m.), yra Vėžaičių dvaro sodyba ir parkas, kultūros namai (buvusiose dvaro arklidėse), ambulatorija, 5 parduotuvės.
miniatiūra|left|Atvažiuojant nuo Gargždų
Etimologija
Miestelio vardo kilmė nėra aiški. Jis kildinamas iš nepaliudyto asmenvardžio *Vė́žaitis daugiskaitos (plg. pavardė Vėžỹs). Aptikta ir keletas versijų. Anksčiausiai pateikta yra XIX a. 2-ojoje pusėje kraštotyrininko Vincento Juzumo rankraštyje, kildinant pavadinimą nuo žodžio wiežas („vėžės“). XX a. 1-ojoje pusėje Vėžaičių mokytojo J. Sadausko užrašuose gyvenvietės vardas siejamas su žodžiu „vėžys“. Esą per Vėžaičius tekančiuose upeliuose buvę tiek vėžių, kad žmonės juos gaudydavę netgi kiaulėms šerti.
Geografija
Per miestelį eina kelias (Žemaičių plento dalis). Yra kelias į Plungę. Prateka Skinija ir Gerdauja, Žirgupis, prie Ąžuolijos miško. Naftos telkinys.
Istorija
Vėžaičių dvaras minimas 1567 m., prie jo kūrėsi kaimas. Dvaras priklausė Volmerams, kurių vienas – Kazimieras – buvo pilininkas. 1784 m. jis pastatė medinę Šv. Kazimiero Išpažinėjo bažnyčią, o sūnus Leonardas įtaisė altorius, varpus. XIX a. minimas Vėžaičių dvaras ir kaimas Raseinių apskrities Veiviržėnų valsčiuje.
1919 m. atidaryta pradinė mokykla. 1931–1939 m. pro miestelį nutiestas Žemaičių plentas, sujungęs miestelį su Klaipėda ir Kaunu.
Sovietmečiu įkurtas Lietuvos žemdirbystės mokslinių tyrimų instituto filialas, veikė eksperimentinis ūkis. Miestelis gavo TSRS liaudies ūkio pasiekimų parodos sidabro medalį.
2011 m. birželio 28 d. patvirtintas Vėžaičių herbas.
Kirkšninis kanalas
thumb|right|200px|Kirkšninis kanalas pilve Kirkšninis kanalas (Kirkšnies kanalas) - tai įstrižinis plyšys pilvo sienos apačios medialinėje pusėje. Jo ilgis - apie 4-5 cm. Jame vyrams yra sėklinis virželis, o moterims - apvalusis gimdos raištis. Skiriamos keturios kanalo sienos:
Borša
thumb|left|230px|Mozės vienuolyno bažnyčia
RPK (reikšmės)
RPK
Petras Bancevičius
Petras Bancevičius (1873 m. Vilkaviškis – 1948 m. spalio 7 d. Belshilis) – Didžiosios Britanijos lietuvių visuomenės veikėjas, spaudos darbuotojas.
Lukošiškės ežeras
Lukošiškės ežeras – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 7,5 km į šiaurės vakarus nuo Tverečiaus, Dysnos hidrografiniame draustinyje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,53 km, plotis – iki 0,36 km. Altitudė 133,6 m. Krantai žemi, sausi, tik rytinis krantas aukštas. Šiaurinėje ir pietinėje pakrantėse auga miškeliai, kitose pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Šiaurėje išteka upelis link Dysnos upės. Rytinėje ežero pakrantėje įsikūręs Lukošiškių kaimas.
Libijos dykuma
Libijos dykuma  – šiaurės rytų Afrikoje, į vakarus nuo Nilo upės, Libijos, Egipto ir Sudano teritorijoje; rytinė Sacharos dalis. Plotas 1,65-2 mln. km².
Geografija
Pietuose Libijos dykumą riboja Darfuro, Enedžio, Erdžio, vakaruose – al Harudž al Asvado plynaukštės, Tibesčio kalnai, šiaurėje – al Achdaro plokščiakalnis ir Libijos aukštuma.
Šiaurinė dalis žema, padengta smėlynais, iškylančiais į 300 m aukščio kopas. Šiaurės rytuose būdingos gilios tektoninės įdubos (Kataros įduba, altitudė -133 m). Pietuose akmeningos ir smėlingos 400–500 m aukščio plynaukštės, su atskirais kalnų masyvais; aukščiausias – 1934 m al Uvainato kalnas.
Gamta
Didžiąją dykumos dalį užima visiškai tušti plotai, tačiau vietomis yra dykuminių akacijų, tamariskų sąžalynai. Yra vadžių, požeminio vandens. Įdubose, depresijose – druskožemiai, druskos plutos. Vietose, kur gruntinis vanduo išeina į paviršių yra oazių: Egipte – Fajumas, Dachla, Farafra, Siva, Baharija, Libijoje – Kufra, Džagbubas).
Dvaramiškis
Dvaramiškis – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Aukštupėnų.
Rakštelių piliakalnis
Rakštelių piliakalnis – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 3419; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1142) Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Rakštelių, Švenčionių seniūnija. Pasiekiamas iš plento Švenčionys – Ignalins, už Miškinio ežero šiaurinio kranto, pro karjero pietinį kraštą pasukus į dešinę rytų – pietryčių kryptimi, pavažiavus 850 m iki ežero šiaurės rytų kranto – yra 100 m į dešinę vakaruose, jau Ignalinos rajono Ignalinos seniūnijoje.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Miškinio ežero šiaurės rytų krante esančios kalvos šiauriniame gale. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 65x35 m dydžio. Šlaitai vidutinio statumo, 3-8 m aukščio, pietų link piliakalniui nepanaudotos kalvos dalies - labai lėkštas, vos 1 m aukščio.
Piliakalnis apardytas arimų, dabar apaugęs pušimis.
Tyrimai
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Kultūrinio sluoksnio ir įtvirtinimų nepastebėta. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia.
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Nosies ertmė
Nosies ertmė  – didelė netaisyklinga ketursienė ertmė už nosies ir veido viduryje. Ją kaulinė – kremzlinė pertvara dalija į dvi dalis, iš kurių kiekviena pro šnerves jungiasi su išore, o užpakaline dalimi – su nosiarykle (nosiaryklė svarbi sušildant ir išvalant įkvepiamą orą). Nosies ertmės sinusai susisiekia per kanalus su nosies ertme. Anksti gyvenime, jie yra mažesni, o paauglystėje išsiplėčia.
Struktūra
Nosies ertmė iš esmės yra vamzdis su sienele, ribojama kelių kaukolės kaulų. Nosies ertmės sienos: Uodegos: Akytkaulio akytoji plokštelė; Pilvinė: Nuolatinė nosiaryklės. Nugaros: viršutinis žandikaulis ir gomurikaulis Vidurinė: Nosies kaulinė-kremzlinė pertvara, dalijanti nosies ertmę į dvi dalis.
Nosies ertmė – išorinės nosies viduje ir kaukolės veidinėje dalyje esanti didelė porinė ertmė. Pradinė ertmės dalis, ribojama išorinės nosies, yra vadinama nosies prieangiu, (vestibulum nasi), kuris šnervėmis atsiveria į išorę. Visa nosies ertmė užpakalinėje dalyje baigiasi nosinėmis ryklės angomis, atsiverdama į nosiaryklę. Tarp kriauklių (conchae) ir šoninės sienos susidaro (crus laterale) trys nosies landos: Tarp viršutinės nosies kriauklės ir šoninės sienos susidaro trumpiausia viršutinė nosies landa (meatus nasi superior). Tarp vidurinės kriauklės ir šoninės sienos – vidurinė nosies landa (meatus nasi media), Analogiškai po apatine kriaukle – ilgiausia apatinė nosies landa (meatus nasi inferior). Tarp visų kriauklių vidinių paviršių ir nosies pertvaros lieka tik siauras, apie 0,25 cm pločio, vertikalus plyšys – bendroji nosies landa. Nosies ertmės gleivinė gana tvirtai suaugusi su kaulinėmis sienomis. Ją dengia daugiaeilis virpamasis epitelis, kuris labai svarbus einančiam orui apvalyti. Šis epitelis dar vadinamas kvėpuojamuoju epiteliu. Uodžiamosios srities gleivinė storesnė. Gleivinę dengia juntamasis epitelis, kurio pagrindinis elementas yra bipolinės receptorinės ląstelės.
Funkcijos
Nosies ertmė sudaro kvėpavimo organų sistemos pradinės dalies rėmus. Ji išklota gleivinės, kurios gleivinės liaukutės padeda išlaikyti nosį drėgną. Landose yra plaukeliai, kurie padeda filtruoti orą, kuriuo kvėpuojame, blokuoja nešvarumus ir dulkes nuo patekimo į plaučius (virpamojo epitelio plaukeliai svyruodami palinksta ir išstumia gleives su dulkėmis ir mikrobus). Taip pat yra vingiuotos landos, kuriose yra uoslės receptoriai. Praeidamas pro nosies ertmę oras sušyla.
Moksleivis
Moksleivis gali reikšti:
Monika Linkytė
miniatiūra|Su [[Vaidas Baumila|V. Baumila (2015 m.)]] miniatiūra|[[Eurovizijos dainų konkursas 2015]]
Monika Linkytė (g. 1992 m. birželio 3 d. Šilutėje) – Lietuvos dainininkė.
Du kartus atstovavo Lietuvą „Eurovizijos“ dainų konkurse. 2015 m. „Eurovizijoje“ kartu su Vaidu Baumila pelnė 18-ąją vietą, o 2023 m. „Eurovizijoje“ pelnė 11-ąją vietą.
Biografija
Baigė Gargždų Vaivorykštės gimnaziją.
Karjera
Vaikystėje norėjo būti šokėja, bet pianino pamokose susidūrusi su muzika panoro siekti dainininkės karjeros. 2006–2008 m. dalyvavo įvairiuose konkursuose, pvz. 2007 m. dalyvavo atrankoje į 2007 m. vaikų „Eurovizijos“ dainų konkursą.
2010–2015 m. dalyvavo nacionalinėse „Eurovizijos“ atrankose. 2015 m. su Vaidu Baumila laimėjusi LRT atranką, gavo teisę atstovauti šaliai 2015 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse Vienoje. Ten duetas su daina „This Time“ (liet. Šįkart) pateko į finalą, kuriame užėmė 18-ą vietą.
2015 m. rugsėjį išleido debiutinį albumą „Walk With Me“, kuris išreklamuotas pastarosios eurovizinės dainos ir bene populiariausio atlikėjos singlo „Po dangum“. Singlas ir albumas tapo platininiais. 2015 m. M.A.M.A. apdovanojimuose įteikti metų albumo (už „Walk with Me “), metų dainos (už „Po dangum“) ir metų atlikėjos apdovanojimai. 2016 m. M.A.M.A. apdovanojimuose ji dar kartą buvo nominuota metų atlikėjos apdovanojimui.
2023 m. laimėjo LRT nacionalinę atranką „Pabandom iš naujo! 2023“ (daina „Stay“). Atstovavo Lietuvai 2023-iųjų Eurovizijoje, kurioje pelnė 11-ąją vietą.
Diskografija
{|
Bareišiai
Bareišiais vadinami kaimai:
Dioksipė
Graikų mitologijoje Dioksipė – viena iš heliadžių. Ji buvo Helijo, saulės dievo, ir okeanidės Klimenės dukra.
Bilderbergo grupė
thumb|250px|Federalinio rezervo vadovas [[Ben Shalom Bernanke Bilderbergo grupės susirinkime]]
Bilderbergo grupė – maždaug 130 įtakingų verslininkų, finansininkų ir politikų grupė, kuri kartą metuose renkasi koferencijoje, kurioje dalyvauja tik kviestiniai dalyviai. Buvęs JAV gynybos sekretorius Donaldas Ramsfeldas bei Pasaulio banko prezidentas Paul Wolfowitz – vieni iš grupės narių. Josios pavadinimas kilęs nuo Bilderbergo viešbučio Nyderlanduose, kur vyko pirmasis oficialus grupės susitikimas 1954 metais, pavadinimo. Tuo metu grupės siekis buvo skatinti supratimą, bendravimą tarp Vakarų Europos ir Šiaurės Amerikos neformaliuose susitikimuose.
Kai kurių konspiracijos teoretikų manymu, grupė ir joje esantys elitiniai lyderiai yra atsakingi už valdžių perversmus, rinkimų rezultatų klastojimus ir net žmogžudysčių užsakymus.
Tikrosios aros
Tikrosios aros (Ara) – papūginių (Psittacidae) šeimos paukščių gentis.
Išvaizda
Stambios papūgos, turinčios žalią, raudoną, mėlyną ir geltoną plunksnų dangą. Kūnas iki 95 cm ilgio. Galvos šonai ar ploteliai aplink akis su retomis trumpomis plunksnomis. Uodega ilgesnė už kūną. Sparnų galai ištįsę ir smailėjantys. Snapas stambus, iš šonų suspaustas ir suapvalintas, jo galas riestas. Patinai, patelės ir jaunikliai beveik vienodos spalvos.
Paplitimas
Paplitusios Pietų ir Centrinėje Amerikoje.
Gyvenimo būdas
Gyvena tropinio klimato srityse, kur yra miškingų plotų. Laikosi pulkais. Poras sudaro ilgam laikui. Kartais arų pulkai kenkia vaismedžiams. Aros valgo molį dėl to, jog kai kurie vaisiai yra nuodingi, o molis tinka kaip priešnuodis.
Į Tarptautinę raudonąją knygą įrašyta viena rūšis ir vienas porūšis.
Laikymas
Gerai prižiūrimos tampa jaukios. Puikiai jaučiasi nelaisvėje. Gali išgyventi iki 80-100 metų. Namų sąlygomis šios papūgos laikomos gana dažnai.
Minta įvairiomis daržovėmis, vaisiais, žalia mase.
Rūšys
Gentyje yra 14-15 rūšių.
Kapitalizacija
Kapitalizacija, Rinkos kapitalizacija (biržos kapitalizacija) arba rinkos vertė (biržos vertė) – kokio nors ūkio subjekto (bendrovės, žr. rinkos kapitalizacija), prekės, gaminio, išteklių vertė, gaunama padauginus esamą rinkos kainą iš atitinkamo (gaminių, įmonės akcijų) vienetų skaičiaus.
Tokiu būdu gauta suma jokiu būdu neišreiškia faktiškosios vertės.
Rinkos kapitalizacija nelygi sumai, kuri būtų gauta, pardavinėjant ar perkant akcijas, kadangi pirkimo/pardavimo sandoriai veikia kursą bei gali paveikti akcijų vertę.
Kapitalizacja Marknadsvärde
Škotijos vėliava
Heraldinis blazonavimas (aprašymas): Azur fone Argent įžambusis kryžius.
Istorija
Manoma, kad tai viena seniausių vėliavų (dar žiūrėti Danijos vėliava), atsiradusi apie 832 metus, kada Škotijos karalius Óengus II prieš mūšį su anglais danguje išvydo regėjimą – danguje pasirodė baltas šv. Andriaus kryžius (šv. Andrius – Škotijos globėjas). Mūšį laimėjo škotai, o kryžius tapo Škotijos simboliu.
Škotijos vėliavos kryžius yra sudėtinė Jungtinės Karalystės vėliavos dalis.
Spalvos
Spalvų reikšmės Pantone spalvų sistemoje:
Spalvų reikšmės RGB spalvų sistemoje:
Sėklinis virželis
Sėklinis virželis - tai struktūros, tįstančios kirkšniniu kanalu nuo sėklidės prielipo uodegos iki giliojo kirkšninio žiedo. Jos visos apsuptos tais pačiais dangalais. Sėklinio virželio sudėtis:
Pasibaigus sėkliniam virželiui, už giliojo kirkšnies žiedo, virželio struktūros atsiskiria ir eina skirtingu keliu: sėklinis latakas su savo gyslom ir nervais - mažuoju dubeniu šlapimo pūslės ir priešinės liaukos link, o sėklidės gyslos ir nerviniai rezginiai - apatinės tusčiosios venos link.
Sėklinio virželio sienos sandara (einant iš vidaus):
Honda F1
2015 m. Formulės 1 sezone Honda kompanija sugrįžo į Formulę 1 kaip variklių tiekėja – juos naudos McLaren ekipa.
1964–1968
thumb|265px|Istorinis [[Formulė 1 sezonas 1964|1964 Honda RA271 bolidas Ženevos automobilių parodoje (2006.]] 1964 m. kaip komanda debiutavo F1 čempionate Vokietijos GP. Dalyvavo tik 3 Grand Prix: Vokietijos, Italijos ir JAV. Komandai atstovavo tik vienas automobilis – Honda RA271.
1965 m. komandos bazė persikėlė iš Japonijos į Europą. Pradžioje čempionate lenktyniauja vienas, o jam įpusėjus ir antras bolidas. Pirmuosius taškus iškovojo Spa trasoje (Belgija). o pirmąją pergalę Hermanos Rodrigues trasoje (Meksika). Laimėjo Honda bolidą vairavęs anglas Richie Ginther. Pasikeitus FIA taisyklėms, kai 1967 m. komandos turėjo naudoti naujus 3 l variklius, 1966 m. Honda dalyvavo tik 3 Grand Prix. Geriausia vieta tais metais – 4 (Hermanos Rodrigues trasa (Meksika).
1967 m. anglų pilotas John Surtees sugražina komandą į laimėtojų gretas. Jis užlipa ant pakylos (laimėjo 3 ietą) Kyalami trasoje (PAR GP, Pietų Afrikos Respublika). Vėliau tas pats pilotas su nauju Honda RA300 Italijos GP. Tais metais komanda užėmė 4 vietą Konstruktorių įskaitoe. 1968 m. John Surtees laimi Prancūzijos ir JAV GP. Taip pat jis iškovojo pirmąją Pole pozicija Italijos GP metu. Po Jo Schlesser žūties Honda komanda pasitraukė iš Formulės 1.
Nuo sugrįžimo 2006 iki 2009
thumb|left|265px|Barrichello [[2007. Amerikos GP.]] Honda (gamintojas) – pastovus variklių tiekėjas F1 komandoms (British American Racing, McLaren, Williams). Po sėkmingo darbo variklių gamybos ir tobulinimo srityje nusprendė grįžti į Formulę 1 ir kaip komanda. Nusipirko British American Racing komandą ir nuo 2006 m. dalyvauja F1 čempionatuose.
2006 m. komandos pilotai R. Barrichello ir J. Button sugeba pelnyti vieną pergalę, dar du podiumus ir sezoną baigia su 86 taškais – to užtenka bendroje įskaitoje būti 4-tai.
Po tokio puikaus debiuto komanda to paties tikisi ir 2007 m., tačiau sezonas nesusiklosto, kaip tikėtasi. Per visą sezoną J. Buttonas sugeba finišuoti tik tris kartus taškuose, iš viso surinkdamas komandai 6. Galutinėje įskaitoje Honda lieka 8-ta.
2008 m. sezone komandai atstovavo Jensonas Buttonas ir Rubensas Barrichello. Prie komandos vairo atsistojo iš Ferrari atėjęs Rossas Brownas. Komandos pilotu bandytoju paskirtas Alexanderis Wurzas. 2008 sausio 29 d. komanda į trasą išleido savo naująjį bolidą RA108.
2008 m. sezono ketvirtame GP Ispanijoje J. Button’as atidarė komandos taškų sąskaitą, finišuodamas šeštas. Tačiau be vienintelio finišo ant podiumo Didžiojoje Britanijoje ekipa pasigirti šiame sezone niekuo negali. Galutinėje įskaitoje surinkusi 14 taškus ji liko 9 vietoje.
Po itin nesėkmingo paskutinio sezono prie ekipos vairo stojus R. Brawnui, ekipa tikėjosi rezultatų gėrėjimų. Pats komandos vadovas pergales žada 2009 m. Deja, rezultatų pagerėjimo nebuvo sulaukta ir komandai grėsė uždarymas, bet 2009 m. komanda perpirko R. Brawnas. Komanda buvo pervadinta į Brawn GP.
2008 m. sezono rezultatai
(paryškintos pole pozicijos)
Snieginė ožka
Snieginė ožka (Oreamnos americanus) – dykaraginių (Bovidae) šeimos baltos spalvos žinduolis, priklausantis ožkų (Caprinae) pošeimiui.
Arealas
Paplitusi Šiaurės Amerikos kalnuose į pietus nuo Aliaskos.
Rygos pieno kombinatas
AB Rygos pieno kombinatas (, RРК) – pieno perdirbimo įmonė Latvijoje (Rygoje, prie Pietinio tilto). Valdybos pirmininkė Ināra Driksna. Apyvarta 41,63 mln. LVL (2009).
Istorija
1927 m. įkurta „Rygos pieno centralė“ (Rīgas piena centrāle). Produktai - pienas, sviestas, kazeinas, grietinėlė, grietinė, ledai.
Bendrovės kapitalizacija
Rinkos kapitalizacija, biržos kapitalizacija arba biržos vertė – akcinės bendrovės vertė, gaunama padauginus akcijų kursą iš įmonės išleistų akcijų skaičiaus. Tokiu būdu gauta suma jokiu būdu neišreiškia faktiškos bendrovės vertės, kadangi vertinimas atliekamas pačiais įvairiausiais metodais; tai tik paklausos ir pasiūlos rezultatas remiantis tam tikrais kriterijais.
Rinkos kapitalizacija nelygi sumai, kuri būtų gauta, pardavinėjant ar perkant įmonę, kadangi pirkimo, pardavimo sandoriai veikia kursą bei gali paveikti akcijų vertę.
Rygos pieno kombinatas
Istorija
1945 m. pradėtas gaminti lydytas sūris.
Brad Silberling
Bredas Mičelas Silberlingas (g. 1963 m. rugsėjo 8 d. Kalifornijos valstijoje) – amerikietiškų filmų režisierius.
Rygos pieno kombinatas
Istorija
1963 m. įmonė gavo dabartinį pavadinimą, kadangi buvo pastatytas Rygos pieno kombinatas Nr. 2.
Brad Silberling
Silberlingas filmų vadybą studijavo UCLA Filmų mokykloje. Dar studijuodamas pradėjo dirbti. 1986 m. jis susirado darbą vaikų televizijos programoje. Čia paaukštintas, pradėjo kurti savo laidas, serialus ir pagaliau filmus. Vedė aktorę Amy Brenneman, su ja susilaukė dviejų vaikų, Charlotte Tucker (2001) ir Bodhi Russell (2005).
Rygos pieno kombinatas
Prekės ženklai, gaminiai
RASA
Devizas: „Rytinės rasos šviežumas“
Maltos futbolo varžybos 1972–1973 m.
Maltos futbolo varžybos 1972–1973 m.
Stirta (upė)
Stirta – upė pietų Lietuvoje, Lazdijų rajone; Seiros dešinysis intakas (Baltosios Ančios baseinas). Prasideda 4 km į šiaurės rytus nuo Veisiejų, ties Radvilonimis. Teka į pietus, prateka ežerų virtinę: Snaigyną, Trikojį, Vilkaitį, Vilkinį, Stirtas. Tik žemiau Stirtų ežero vadinama Stirta, o tarp Snaigyno ir Vilkinio – Snaigynu, tarp Vilkinio ir Stirtų – Vilke. Įteka į Seirą 0,1 km nuo jos žiočių, į Baltosios Ančios HE tvenkinio patvanką.
Vidutinis nuolydis – 167 cm/km. Stirtos aukštupio baseinas yra Veisiejų regioniniame parke. Prie Snaigyno yra Snaigyno ir Bertašiūnų kaimai, prie Vilkės – Kuolonys ir Viktarinas, prie Stirtos – Paliepis.
Upėvardis Stirta kilęs nuo bendrinio žodžio stirta, reiškiančio arba šieno, malkų kaugį arba nedidelę žuvelę.
Algirdas Alionis
Algirdas Alionis (g. 1940 m. sausio 4 d. Panevėžyje) – Lietuvos poetas, prozininkas.
Lietuva 2011 m. Eurovizijoje
Lietuva dalyvavo  2011 m. Eurovizijos dainų konkurse, nes išrinko savo atstovą LRT organizuojamoje nacionalinėje atrankoje.
Algirdas Alionis
Studijavo VPI ir Maskvos M. Gorkio literatūros institute. Dirbo laikraščių redakcijose, Televizijos ir radijo komitete, Literatūros fonde.