cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Silvanonys
Istorija
Senovėje lietuviai šią miškų apsuptą vietą vadino Ožiais (spėjama, kad ten medžiodavo ožius-stirnų patinus), lenkai pervadino į Hoža. Kadangi netoli, ant dešiniojo Nemuno kranto, esanti vietovė taip pat buvo vadinama Hoža, tai upės tėkmės kairėje pusėje stovintis šis kaimas pradėtas vadinti Ožių Silvanonimis – ( reiškia mišką). Galiausiai liko tik Silvanonių vardas.
Vilkokšnis
left|120px
Vilkokšnis – ežeras pietryčių Lietuvoje, Trakų rajone, apie 6 km į šiaurės rytus nuo Onuškio, Vilkokšnio kraštovaizdžio draustinyje, kuris priklauso Aukštadvario regioniniui parkui. Ežeras rininės kilmės, telkšo ledyninės kilmės duburyje (dubaklonis), nusidriekusiame puslankiu. Nuo pagrindinės ežero dalies į rytus atsišakoja siaura 1,9 km ilgio įlanka, vadinama Koja. Ežero ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus 6,7 km, plotis iki 0,92 km. Altitudė 125,1 m. Pietinėje dalyje yra salelė. Krantai aukšti, su griovomis, tik įlankų galai bei pusiasalių krantai žemi, supelkėję, šaltiniuoti. Šiaurinės dalies pakrantės miškingos (Tolkiškių miškai). Per Vilkokšnį iš Baluosio į Nemuną teka Verknė, suteka dar 8 upeliai: Samė (iš Samio ežero), Koja (iš Pakojo ežero) ir kt.
Apie ežero dubens kilmę yra rašę A.Garunkštis ir A.Stanaitis 1959 m. Jie teigė, kad tai ledyno tirpsmo vandens evorzijos ir vėlesnio glaciokarsto rezultatas, t. y. nuo besitraukiančio ledyno kriokliu kritusio vandens išmuštų daubų virtinė, kuri vėliau atsinaujino ištirpus daubose užšalusiam ledui.
Silvanonys
Bažnyčia
thumb|left|200px|Silvanonių Kristaus Atsimainymo bažnyčia Klasikinio stiliaus akmens mūro Kristaus Atsimainymo bažnyčia priklauso Sapackinės dekanatui. Šventovė greičiausiai statyta 1840 m., nors baltarusiški šaltiniai nurodo 1899 m. Jos vidus trinavis, dvišlaičio stogo konstrukcijos laikosi ant keturių kolonų, virš keturkampio pastato iškilusi medinė varpinė. Bažnyčia 1991 m. remontuota, prie jos išsidėsčiusios didokos kapinės, kuriose palaidoti Pirmajame pasauliniame kare kritę vokiečių kareiviai, Antrajame pasauliniame kare žuvę lenkų kariai, bažnyčioje tarnavę kunigai.
Vilkokšnis
Česlovas Kudaba 1965 m. savo knygoje akcentavo, kad šio ežero dubuo yra kelių skirtingo amžiaus procesų rezultatas. Jo nuomone, tai liudija pagrindinį ežero dubenį statmenai kertantis Kojos įlankos siauresnis ir savo amžiumi, ko gero, senesnis dubaklonis.
Silvanonys
Bažnyčia
Bažnyčioje darbavosi ir kt. lietuviai: 1883–1884 m. pastoracinį darbą parapijoje dirbo kun. Silvestras Leonavičius, 1906 m. – klebonas Petras Dvaranauskas. 1906–15 m. klebonu tarnavo kun. Simonas Varkala, 1915–18 m. vikaru buvo kun. Antanas Žievys.
Vilkokšnis
Prie Vilkokšnio stūkso Žuklijų piliakalnis bei yra keletas gyvenviečių (Grendavė, Žalioji, Tolkiškės, Jankovicai, Žuklijai, Antakalnis, Savaitiškės). Veikia 7 kaimo turizmo sodybos.
Šaltiniai
thumb|left|260px|Vilkokšnis nuo pietinio kranto
Galvydiškė
Galvydiškė – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Šaukėnų, Kurtuvėnų reg. parke, iš visų pusių apsuptas miškų. Stūkso Galvydiškės piliakalnis. Kaimelio vakaruose į Šonos upelį įteka Juodupis.
Vina Chrolai
Vina Chrolai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Cechanoveco valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į rytus nuo Cechanoveco, apie 27 km į pietus nuo Mazovijos Vysokio ir apie 63 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1921 m. kaime buvo 23 namai ir 118 gyventojų, iš kurių 51 vyras ir 67 moterys. 1952-1954 m. kaimas buvo Vina Chrolų valsčiaus centras.
Zelva (reikšmės)
Zelva vadinama:
Beržalota
Beržalota – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, netoli kelio. Paminklas žuvusiems Didžiosios kovos apygardos Plieno rinktinės partizanams (pastatytas 1999 m.).
Istorija
1945 m. sausį įkūrus Didžiosios kovos partizanų apygardą, Balninkų, Molėtų, Lyduokių ir Šešuolių apylinkėse veikė Alfonso Morkūno-Plieno grupė (16–30 kovotojų), o Giedraičių, Želvos, Šešuolių ir Širvintų valsčių sandūroje – Vanago dalinys (90–110 vyrų). 1999 m. liepos 25 d. Beržalotoje atidengtas paminklas Didžiosios kovos apygardos Plieno rinktinės partizanams, būrio vadui Jonui Pažūsiui-Dagiui ir Stasiui Zarembai-Beržui, čia žuvusiems 1947 m. vasario 7 d.
Puntiagudas
Puntiagudas, dar vadinamas Kordon Senisosu (Cordón Cenizos) – ugnikalnis Čilėje, Los Lagoso regione, į šiaurės rytus nuo Osorno ugnikalnio. Aukštis 2493 m. Pietinėje pašlaitėje telkšo Todos los Santoso ežeras, o šiaurinėje – Rupanko ežeras. Viršūnė padengta ledynais, labai stati ir praktiškai neįveikiama. Dalis kalno priklauso Vicente Pérez Rosales nacionaliniam parkui.
Vladislava
Vladislava – kaimas Trakų rajono savivaldybės vakaruose, 4 km į pietryčius nuo Aukštadvario, šiaurinėje Sienio pakrantėje, Aukštadvario reg. parke. Stūkso nedidelis Vladislavos piliakalnis, kuriame stovėjo žvalgybinė pilaitė. Paežerėje yra didelis parkas, įkurtas XVIII a. pabaigoje.
Etimologija
Kaimo pavadinimą davė dvaro savininkas Vladislovas Odinčius (dvarininkinis vietovardis).
Istorija
Vladislavoje būta akmens amžiaus gyvenvietė, kadangi archeologai čia rado titnago dirbinių ir skelčių.
Pagranda
Pagranda vadinami kaimai:
Sobiburo geležinkelio stotis
Sobiburo geležinkelio stotis  – geležinkelio stotis Sobiburo kaime, rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje, Vlodavos apskrityje, Vlodavos valsčiuje. 1942-1943 m. šalia stoties veikė nacių įkurta Sobiboro naikinimo stovykla, kurioje buvo nužudyta apie 250,000 žmonių. Stotis priklauso Chelmas-Vlodava geležinkelio linijai. Iki Stulno geležinkelio stotelės yra 7,5 km ir iki Vlodavos geležinkelio stoties yra 8,1 km.
Škotijos futbolo varžybos 1897–1898 m.
Škotijos futbolo varžybos 1897–1898 m.
Vlodavos geležinkelio stotis
Vlodavos geležinkelio stotis  – geležinkelio stotis Orchuveko kaime, rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje, Vlodavos apskrityje, Vlodavos valsčiuje. 1887 m. per kaimą nutiesta geležinkelio linija Chelmas-Brestas, tačiau 1939 m. rugsėjo 3 d. naciai subombardavo šalia kaimo stovėjusį geležinkelio tiltą, kuris ėjo per Vakarinio Bugo upę, po karo tiltas nebuvo atstatytas. Iki susprogdinant tiltą stotis vadinta Bug Włodawski, o kitoje upės pusėje esančiame Tamašovkos kaime stovėjusi stotis vadinta Vlodavos stotimi. Po karo stočiai tapus galine stotimi priklauso Chelmas-Vlodava geležinkelio linijai. Iki Sobiburo geležinkelio stoties yra 8,1 km ir iki Tamašovkos geležinkelio stoties buvo 2,7 km.
Paisetė
Paisete vadinami du kaimai Utenos rajone:
Banas
Banas (vengr. „Bán“) – daugelyje Vidurio ir Pietų Europos šalių nuo VII iki XX a. naudotas titulas.
Karaševas
Karaševas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bakalariavos valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į pietryčius nuo Bakalariavos, apie 18 km į vakarus nuo Suvalkų ir 111 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas yra šalia Karasieveko ežero.
Stalkalnis (žvaigždynas)
thumb|Stalkalnio žvaigždynas
Karaševas
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Banas
Titulo naudojimas
Kroatijoje titulas žinomas nuo X a., juo ankstyvaisiais viduramžiais vadinti Kroatijos ir Bosnijos vietiniai sričių valdytojai. Vėliau šis titulas naudotas Kroatijos karalystėje bei Vengrijos karalystėje ir joms priklausančiose teritorijose. Iki Pirmojo pasaulinio karo pabaigos ir susijungimo su Serbija, banas buvo vykdomosios valdžios Kroatijoje vadovo titulas, atitikęs vokiečių markgrafo titulą.
Stalkalnis (žvaigždynas)
Stalkalnis (Mensa, Men) – 75-as iš 88-ių pagal dydį pietinio pusrutulio žvaigždynas, arti pietinio dangaus poliaus. Lietuvoje nematomas. Blyškus. 1763 m. žvaigždynui pavadinimą suteikė Nicolas Louis de Lacaille.
Banas
Titulo naudojimas
Taip pat šis titulas naudotas Valakijoje nuo XIV a. iki 1831 m., viduramžių Moldavijoje, Serbijos karalystėje ir Jugoslavijos karalystėje tarp 1929 ir 1941 m.
Titulo reikšmė laikui bėgant keitėsi – jį galima lyginti su vicekaraliaus titulu, tačiau tai nėra tikslu visų banų atžvilgiu. Bano valdoma teritorija vadinta banatu arba banovina.
Žodžio kilmė
Į slavų kalbas žodis pateko iš tiurkų kalbų, avarų bajan reiškusio „ordos valdovas“. Į avarų kalbą šis žodis pateko iš proto-tiurkų šaknies *bāj – „turitingas, kilmingas“, kuri savo ruožtu yra skolinys iš iranėnų kalbų.
Istorija
Banas: Karaliaus dvare Kroatijos banas pagal vyresnybę būdavo trečias (viršesni buvo palatinas ir dvaro teisėjas.
Atskirų banatų ribos keisdavosi, kartais kelis banatus sujungdavo į vieną. Po 1526 m. turkai užiminėjo vieną banatą po kito, kol Vengrijoje teliko vienintelis Kroatijos ir Dalmatijos banatas. Kovojant su turkais banai buvo praktiškai vienvaldžiai savo sričių valdovai. Vėliau jų valdžią ėmė riboti seimai. Dar vėliau banus ėmė skirti karalius, jis galėdavo ir atimti iš jų valdžią.
1685 m. Kroatijos seimas nutarė, kad tuo metu, kai neposėdžiauja seimas, banas turi išsirinkti šešis patarėjus iš pasauliečių ir dvasiškių, kuri sudarys vadinamąją bano konferenciją ir valdys kartu su banu. Dar labiau banų valdžią apribojo 1723 m. Presburgo seimas, numatęs naujovišką bano tarybą.
Rolandas Butkevičius
Rolandas Butkevičius (1934 m. gegužės 24 d. Kaunas – 1989 m. gruodžio 28 d. Vilnius) – Lietuvos aktorius.
Banas
Istorija
1746 m. Marija Terezija iš banų atėmė karinę valdžią ir perdavė aukščiausiai tarybai Vienoje. Iš trijų komitatų (Požegos, Verečės ir Sirmijos), atsiimtų iš turkų, buvo sukurta Slavonijos provincija, kuri buvo perduota valdyti Kroatijos ir Dalmatijos banui.
Rolandas Butkevičius
Biografija
1957 m. baigė Lietuvos konservatoriją. 1956-1958 m. Kapsuko dramos teatro, 1958-1963 m. Kauno dramos teatro, 1965-1989 m. Jaunimo teatro Vilniuje aktorius. 1963-1966 m. dėstė Lietuvos konservatorijoje.
Bratnava
Bratnava – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 4 km nuo Želvos.
Banas
Istorija
1849 m. kovo 4 d. Austrijos konstitucija skelbė, kad Kroatija, Slavonija ir Dalmatija yra atskira karūnos provincija, kurią valdo banas, nepriklausomas nuo Vengrijos vyriausybės ir turintis tokias pačias teises kaip ir kiti imperatoriaus vietininkai kitose Austrijos provincijose. Kroatijos banu paskirtas generolas Jelačičius (m. 1859). Nuo 1868 m. baną skirdavo Austrijos imperatorius sutinkant Vengrijos ministrų prezidentui. Banas jau nebeturėjo jokios karinės valdžios. Banas buvo Kroatijos, Slavonijos ir Dalmatijos administratorius, tiesiogiai pavaldus karaliaus valdžiai. Tuo pačiu banas kroatų akyse buvo jų savarankiškumo simbolis ir kovos su madjarizacija įrankis.
Rolandas Butkevičius
Biografija
Vaidyboje ryški patetika, romantizmas ir sarkazmas. Mirė Jaunimo teatro scenoje, vaidinant spektaklyje „Brolis Alioša“.
Banas
Istorija
Karaliaus Aleksandro Karadžiordževičiaus diktatūros laikotarpiu, po administracinės reformos buvo sukurtos 9 banovinos, kurių valdytojai nuo 1929 iki 1941 m. vadinti banais.
Siesikų ežeras
Siesikų ežeras – ežeras vidurio Lietuvoje, Ukmergės rajone, į rytus nuo Siesikų miestelio. Ežero ilgis iš vakarų į šiaurės rytus - 3,44 km, plotis - iki 0,74 km. Kranto linija labai vingiuota. Ežero šiaurrytinė dalis yra išplatėjusi, joje yra 2 užpelkėjusios salos (4,4 ha ir 0,51 ha). Krantai žemi, daugiausia pelkėti, vietomis apaugę miškeliais. Aplink ežerą daugiausia plyti dirbami laukai. Paviršiaus altitudė 75,7 m. Iš vakarų į šiaurės rytus ežerą prateka Armonos upė. Ežere susikaupęs storas dumblo sluoksnis (vidutinis 4,9 m, storiausias 8,3). Vandens apykaita ežere 0,66 metų.
thumb|300px|left|[[Siesikų pilis šalia ežero XIX a.]] Šiaurinėje pakrantėje įsikūręs Klišių kaimas, pietinėje - Daugalių ir Toliūnų kaimai. Pietiniame krante yra Siesikų pilis su parku, įrengtas paplūdimys.
Juozas Jankus
Juozas Jankus (1912 m. kovo 4 d. Sereikoniai, Pumpėnų valsčius – 1999 m. lapkričio 5 d. Vilnius) – Lietuvos scenografas.
Biografija
1936 m. Kauno meno mokykloje baigė skulptūros specialybę. 1937-1940 m. dirbo Šiaulių mokytojų seminarijoje, 1942-1953 m. – Šiaulių, Klaipėdos ir Vilniaus dramos teatruose; 1953-1975 m. – Lietuvos operos ir baleto teatro vyr. dailininkas.
Kūryba
XX a. 5-6 dešimtmečio kūryboje rėmėsi daugiausia realizmo, vėliau – konstruktyvizmo, kitų modernizmo srovių principais. Svarbiausiems kūriniams būdinga vientisas stilius, darni, raiškios struktūros kompozicija, ryškių kontrastingų spalvų koloritas. Parodose dalyvavo nuo 1936 m. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Lietuvos teatro, muzikos ir kino muziejus.
Už nuopelnus dailininkas 1962 m. buvo apdovanotas Valstybine premija, jam buvo suteikti Lietuvos nusipelniusio meno veikėjo (1954) ir Lietuvos liaudies dailininko (1957) vardai, taip pat daug kitų premijų bei apdovanojimų.
Scenografija
Klaipėdos dramos teatras:
Lietuvos akademinis dramos teatras:
Kauno dramos teatras:
Kauno valstybinis muzikinis teatras
Operos:
Baletai:
Benino karalystė
Beninas – istorinė valstybė, egzistavusi 1440–1897 m. Vakarų Afrikoje, dabartinės Nigerijos pietinės dalies centre. Šios valstybės vardu vadinamas istorinis regionas. Vakaruose jis siekėsi su Jorubalandu, rytuose – su Igbolandu, o pietuose – su Idžalandu.
UEFA Europos lyga 2010–2011 m.
UEFA Europos lyga 2010-2011 m. – 2-asis UEFA Europos lygos taurės turnyras (53-asis įskaitant UEFA ir Mugių taurę). Prasideda 2010 m. liepą.
Benino karalystė
Kitas karalystės pavadinimas yra Edo.
UEFA Europos lyga 2010–2011 m.
A grupė
Galutinė rikiuotė:
B grupė
Galutinė rikiuotė:
Benino karalystė
Geografija
thumb|290px|Benino bronzos reljefai Visas Benino regionas yra padengtas drėgnaisiais tropiniais miškais. Benino regiono centras yra nedidelės aukštumos į Vakarus nuo Nigerio. Čia susidaro palankesnės sąlygos gyvenimui ir žemdirbystei. Šioje teritorijoje ir yra Benino miestas.
Ši aukštumų teitorija iš visų pusių yra apsupta žemumų. Rytuose ji pereina į Nigerio slėnį, kuris tapo natūralia geografine riba. Šiaurėje aukštumas riboja siaura žemuma, kuri atskiria nuo Jorubų aukštumų. Pietuose ir vakaruose aukštumos pereina į ypač žemą, dažnai vandens apsemtą ir vešliais mangrovais apaugusią Nigerio deltą, kuri skiria nuo Benino įlankos.
UEFA Europos lyga 2010–2011 m.
D grupė
Galutinė rikiuotė:
E grupė
Galutinė rikiuotė:
Benino karalystė
Ibinu miestas
Svarbiausia Benino regiono tauta buvo biniai. Jie formavosi dabartinio Benino miesto teritorijoje. Jų 1180 m. įkurtas miestas pavadintas Ibinu. Jis tapo miestu – valstybe, valdoma karalių, tituluojamu ogiso. Jų priskaičiuojama 36.
UEFA Europos lyga 2010–2011 m.
F grupė
Galutinė rikiuotė:
Benino karalystė
Ibinu miestas
Tačiau tikroji Benino valdovų obų dinastija, prasidėjusi XIV a., yra kildinama iš Ifės miesto. Benino legenda teigia, kad mirus vienam ogiso, jo sūnus Ekaladerhanas iškeliavo į jorubų žemes, kol pasiekė šventąjį miestą Ifę. Ten jis buvo išrinktas karaliumi, pasivadino Oduduna ir ėmė valdyti jorubų žemes. Šis faktas yra ginčytinas, kadangi jorubų legendos kildina valdovą Oduduną iš tolimos šiaurės, arba teigia, jog jis buvo vietinės dinastijos valdovas.
UEFA Europos lyga 2010–2011 m.
G grupė
Galutinė rikiuotė:
H grupė
Galutinė rikiuotė:
Benino karalystė
Ibinu miestas
Oduduna laikomas daugybės jorubų karalysčių (Ojo, Egbų, Avorio ir kt.) įkūrėju. Iš jo savo dinastiją kildino ir Beninas. Sakoma, kad pas Oduduną atvyko pasiuntiniai iš Ibinu, prašydami sugrįžti ir valdyti jų kraštą. Ekaladerhanas (Oduduna) vietoj savęs pasiuntė sūnų Eveką, kuris pradėjo Benine naują dinastiją ir pradėtas tituluoti oba. Manoma, kad tai turėjo įvykti apie 1300 m.
UEFA Europos lyga 2010–2011 m.
I grupė
Galutinė rikiuotė:
J grupė
Galutinė rikiuotė:
Benino karalystė
Aukso amžius
thumb|150px|left|Benino dirbinys XVI a. thumb|150px|left|Benino bronzos skulptūra Įkūrus naują dinastiją, nuo maždaug XV a. prasidėjo Benino karalystės aukso amžius, kuris tęsėsi iki XVII a.
UEFA Europos lyga 2010–2011 m.
K grupė
Galutinė rikiuotė:
Liubomiras Levčevas
Liubomiras Levčevas (, 1935 m. balandžio 29 d. Trojanas) – bulgarų rašytojas.
UEFA Europos lyga 2010–2011 m.
L grupė
Galutinė rikiuotė:
Liubomiras Levčevas
Biografija
1957 m. Sofijos universitete baigė bibliotekininkystę. Nuo 1961 m. Sofijos radijo redaktorius, 1970–1972 m. laikraščio „Literaturen front“ (Литературен фронт) vyr. redaktorius. 1975–1979 m. Bulgarijos kultūros ministro pirmasis pavaduotojas. 1979–1989 m. Bulgarijos rašytojų sąjungos pirmininkas. Nuo 1991 m. leidyklos ir tarptautinio žurnalo „Orfej“ (Орфей) savininkas, vyr. redaktorius. Parašė apie 40 poezijos knygų, dauguma jų išversta į 36 kalbas.
Kūryba
Pirmuosiuose eilėraščiuose sekama V. Majakovskio poezija, vėlesniuose yra G. Apolinero įtakos. Vyrauja idėjinė etinė problematika, pasaulio politiniai įvykiai, filosofinės temos. Poezija subjektyvi ir intymi, netikėtų asociacijų. Parašė romanų, kino scenarijų.
Benino karalystė
Aukso amžius
Pirmieji obos valdė valstybę, ne ką didesnę nei pats miestas. Oba Evedo laikais (XIV a. II pusė) buvo sustiprintas pats miestas, įsteigta naujų ceremonijų ir pareigybių, kas liudijo apie augantį valdovo kultą. 1440 m. į sostą sėdus Evuare, Benino valstybėlė pradėjo puoselėti imperialistines tradicijas. Oba Evuare pajungė visas aplinkines genteles, sukurdamas galingą Benino karalystę, kuri ir užėmė visą regioną. Jis vykdė sėkmingas karines kampanijas prieš jorubus ir igbus. Jo laikais oba yra sudievinamas, nustatomos karališkos regalijos, kurios jį prilygina dievams.
Kapitalas (knyga)
191px|thumb|right|Das Kapital jidiš kalba
Rinkodaros kompleksas
Elementai
1960 metais J. McCarthy sukūrė marketingo kompleksą, labiau žinomą 4P modeliu: 4P modelis yra orientuotas daugiau į produktą, bet ne vartotoją.
Kapitalas (knyga)
Kapitalas  – Karlo Markso parašyta knyga, kurioje pateikiama kapitalizmo ir susijusių politinių teorijų kritinė analizė. Pirmas tomas buvo išspausdintas 1867 metais.
Benino karalystė
Aukso amžius
XVI a., pasibaigus ryškiam Ozolua valdymui, du jo sūnūs pradėjo karą dėl valdžios. Arhuaranas, įsitvirtinęs Udo mieste, bandė paveržti valdžią iš savo brolio Esigie. Šis, padedamas motinos Idia, įtvirtino savo valdžią. Atsidėkodamas motinai, jis įsteigė karalienės – motinos iyoba instituciją, kuri nuo tada egzistavo kartu su obos institucija.
Tuo metu visoje Benino civilizacijos teritorijoje nebuvo stipresnės kultūrinės ir politinės jėgos, kadangi egzistavo daug smulkių valstybėlių, pradedant Aukso krantu vakaruose, baigiant Ibibijolandu rytuose. Šios valstybėlės buvo politiškai ir kultūriškai silpnos.
Benine tuo tarpu XV–XVII a. suklestėjo puikūs bronzos dirbiniai, kurie garsino valstybę Afrikoje. Jų tradicijos buvo perimtos iš Ifės, tačiau stipriai modifikuotos ir dar labiau ištobulintos. Obos rėmė bronzos liejimą ir rūmuose turėjo daugybes nagingų meistrų. Benino dėka buvo nutiesti prekybiniai keliai į vakarus ir rytus, kurie sujungė skirtingas Gvinėjos įlankos tautas į vientisą civilizaciją. Jos kultūra buvo paremtas pirmiausia Benino tradicija, dėl to ir civilizacija vadinama Benino civilizacija. Plėsdama kultūrinę hegemoniją Gvinėjos įlankoje, Benino imperija įkūrė daug „kolonijų“, tarp kurių buvo Lagosas, svarbus prekybinis centras Benino prekybos kelyje su akanais.
XV a. į Gvinėjos įlankos pakrantes atvykę portugalai stebėjosi turtinga karalyste, nuostabiu miestu, kuris niekuo nenusileido europiniams miestams. Abi karalystės apsikeitė diplomatiniais pareigūnais: oba išsiuntė į Lisaboną ambasadorių, o europiečiai pasiuntė misionierius. XVII a. anglai, olandai irgi žavėjosi Beninu, apie jį buvo pasakojamos neįtikėtinos istorijos.
Su europiečiais valstybė prekiavo daugiausia dramblio kaulu, palmių aliejumi, vėliau – vergais. Pastarųjų apimtis Benino prekyboje vis labiau augo.
Beninas XVII–XVIII a.
Nuo XVII a. Benino karalystė ėmė silpti, kadangi nebesugebėjo konkuruoti su išaugusiomis prekybinėmis imperijomis, savo ekonomiką stačiusiomis ant vergų prekybos. Tai buvo Dahomėja, Ašantis, Ojas, Aro konfederacija, Kalabaro karalystė.
Prasidėjo nuosmukio laikotarpis, ir XVIII a. Beninas užsidarė nuo pasaulio, jo kultūra ir menas ėmė išsigimti.
Benino užkariavimas
XIX a. buvo šioks toks Benino atsigavimas, kuris prasidėjo uždraudus vergų prekybą. Beninas ėmė prekiauti palmių aliejumi.
1880 m. britai pareikalavo Beniną pasirašyti sutartį, kuria valstybė būtų tapusi protektoratu. Nužudžius keletą anglų Benine, anglai surengė baudžiamąją ekspediciją, kurios metu visas Benino miestas buvo sudegintas, o Benino brangenybės išgrobstytos. Tokiu būdu ši valstybė baigė savo egzistanciją ir prijungta prie Pietų Nigerijos protektorato.
Benino regionas Nigerijoje
Suformavus Nigerijos koloniją, Benino teritorija tapo viena iš Nigerijos dalių.
Valstybės organizacija
Valstybė buvo centralizuota teokratija, su išvystytu obos kultu.
Benino kultūra
Didelė dalis Benino kultūros kilo iš senojo jorubų miesto Ifės. Iš šio miesto kildinama Benino obų dinastija, į šį miestą valdovai ne kartą siuntė pasiuntinius, iš jo atsigabendavo amatininkus ir menininkus. Kultūrine prasme Beninas daug bendravo su jorubų valstybėmis Ovu ir Idžebu.
Garsiausi Benino meno dirbiniai buvo bronzos skulptūros. Tuo jie skyrėsi nuo Ovo, kur buvo labai išvystyti dramblio kaulo dirbiniai. Dažniausiai buvo gaminamos bronzinės plokštės su valdovų figūromis ir gausybe simbolių. Šis bronzos menas yra labai ikonografiškas ir sąlyginis. Egzistuoja ir daug karalienių portretų, kurie sukurti aukso amžiaus laikotarpiu.
Dalis kūrinių Benine gaminti iš dramblio kaulo. Šie dirbiniai gerokai laisvesnio stiliaus.
XIII Europos futbolo čempionato atranka/F grupė
XIII Europos futbolo čempionato atrankos F grupės rezultatai.
-
Mikroskopas (žvaigždynas)
thumb|Mikroskopo žvaigždynas
Mikroskopas (Microscopium, Mic) – 66-as iš 88-ių pagal dydį pietinio pusrutulio žvaigždynas. Lietuvoje praktiškai nematomas. Blyškus, šviesiausia žvaigždė – ketvirtojo ryškio. 1763 m. žvaigždynui pavadinimą suteikė Nicolas Louis de Lacaille.
Žvaigždynas pavadintas prietaiso mikroskopo pavadinimu.
Bulgarijos futbolo varžybos 1955 m.
Bulgarijos futbolo varžybos 1955 m.
Vina Pošvientna
Vina Pošvientna  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Cechanoveco valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į rytus nuo Cechanoveco, apie 29 km į pietus nuo Mazovijos Vysokio ir apie 64 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Šalia kaimo teka Kukavkos upelis. 1921 m. kaime buvo 16 namų ir 94 gyventojai, iš kurių 43 vyrai ir 51 moteris.
Lėnas
Lėnas – ežeras vidurio Lietuvoje, Ukmergės rajono savivaldybės teritorijoje, apie 12 km į šiaurės vakarus nuo Taujėnų.
Baičiai
Etimologija
Gyvenvietės pavadinimas yra prūsiškos-lietuviškos kilmės; prūsiškai baite, boite – pirtis, lietuviškai prausylas – prausimosi vieta.
Lėnas
Rytiniame ežero krante yra Lėno kaimas, šiauriniame – Naujasodžio kaimas. Į pietvakarius nuo ežero yra Lėno miškas. Įteka Ūsioginė, Ataušimas ir dar 1 bevardis upelis, šiaurės vakaruose išteka Juodos dešinysis intakas reguliuota Apteka; Lėnas priklauso Nevėžio baseinui.
Į pietus nuo Lėno yra Užulėnis – prezidento A. Smetonos gimtinė. Ežero pietvakariniame krante yra A. Smetonos Užugirio dvaras ir parkas. Veikia kaimo turizmo sodyba.
Ežeras rininės kilmės, susidaręs uždumblėjusioje lyguminėje rinoje. Plotas 240,1 ha. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 3,8 km, didžiausias plotis 0,85 km. Paviršiaus altitudė 79,7 m. Didžiausias gylis 5,9 m, vidutinis gylis 2,4 m. Baseino plotas 67,3 km². Krantai žemi, šiek tiek pelkėti – šiaurės vakaruose plyti ~ 30 ha dydžio Lėno II pelkė. Aplinkui ežerą plyti dirbami laukai. Ežero pratakumas 193 %. 1984 m. ežeras patvenktas. Prie Lėno įrengti polderiai. Ežeras buvo labai seklus (1–1,5 m), dugne buvo susidaręs storas dumblo sluoksnis. Nuo 1979 m. buvo pradėti dumblo šalinimo iš ežero darbai, naudojant žemsiurbę. Per maždaug dešimtmetį buvo išsiurbtas dumblas iš didžiosios ežero dalies.
Namelis-autopriekaba
thumb|right|200px|Namelis-autopriekaba Namelis-autopriekaba, dar vadinamas „nameliu ant ratų“ – nedidelė automobilio priekaba, kurioje žmonės gali tuo pat metu ir gyventi ir keliauti. Nameliai-autopriekabos, kaip ir kita stovyklavimo įranga, turi ilgą ir margą istoriją.
JAV namelių-autopriekabų istorija siekia pirmuosius trečiojo dešimtmečio (1920–1929) metus. Tada jie buvo vadinami „Skardinių turistais“ (angliškai: Tin Can Tourists). Laikui bėgant, nameliai-autopriekabos pasidarė tinkamesnės gyventi, ir ketvirtame-penktame dešimtmetyje įgavo naują vardą – „gyvenamoji automobilio priekaba“ (amerikietiškai House Trailer). Šeštajame-septintajame dešimtmetyje išsiskyrė dvi šios paskirties įrangos rūšių pramonės kryptys, kurias mes šiandien turime – tai atostogų transporto priemonių (angliškai recreational vehicle (RV)) pramonė bei gyvenamųjų automobilių (angliškai motor house) pramonė.
Jūros karvė
Jūros karvė, Stelerio jūrų karvė (Hydrodamalis gigas) – išnykusi sirenų būrio diugoninių šeimos jūrinių žinduolių rūšis. Būdavo apie 8 m ilgio ir svėrė 4 tonas. Anksčiau gyveno netoli Kamčiatkos prie Komandoro salų. Šis gyvūnas pirmą kartą buvo aptiktas tik 1741 m. ir dėl geros mėsos medžiotojų visiškai išnaikintas po 27 metų – 1768 m.
thumb|left|300px|Jūros karvės skeletas
Jerzy Dudek
Jeržis Henrykas Dudekas (g. 1973 m. kovo 23 d. Rybnike, Lenkijoje) – buvęs lenkų futbolininkas, žaidęs vartininko pozicijoje. Jis atstovavo Lenkijos rinktinei 59 kartus (2011 m.).
Karjera
J. Dudekas yra žaidęs Liverpool FC, Feyenoord Rotterdam, Sokól Tychy klubuose. Karjerą pradėjo Concardia Knurów klube. 2011 m. gegužės 22 d. paskelbė baigiantis profesionalią karjerą.
Asmeninis gyvenimas
J. Dudekas vedė Mirella (g. 1974 m.) 1996 m. birželio mėnesį. Jie turi sūnų Aleksandrą (g. 1996 m. 12) ir dvi dukras Viktorija (g. 2006 m. 01) ir Natalija (g. 2006 m. 12). Jerzy turi brolį Dariusz, kuris taip pat yra futbolininkas.
Pasiekimai
Feyenoord
Liverpool
Pakapis
Pakapiu vadinami du kaimai:
Jerzy Dudek
Pasiekimai
Prizininkai
Antra vieta
Asmeniniai pasiekimai
Žvaigždutė (Kaunas)
thumb|250px|dešinėje|Žurnalo „Žvaigždutė“ (1938-13-14) viršelis Žvaigždutė – vaikų žurnalas, ėjęs 1923 m. birželio mėn. – 1940 m. birželio mėn. Kaune.
Istorija
Bendradarbiavo Konstantinas Bajerčius, Bernardas Brazdžionis (Vytė Nemunėlis), Matas Grigonis, P. Gudaitis, Kazys Papečkys, Paulius Preikšas, Jonas Šiožinys, Vytautas Tamulaitis, Antanas Zabulionis, L. Žitkevičius ir kt.
Zelva (Zarasai)
Zelva – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Bikėnų.
Žvaigždutė (Kaunas)
Istorija
„Žvaigždutės knygyno“ serijoje 1927–1932 m. išleistos penkios vaikų surinktų pasakų knygos „Mūsų pasakos“, 1931 m. – Vytės Nemunėlio (Bernardo Brazdžionio) eilėraščių rinkinys „Mažųjų pasaulis“, sudarytas iš žurnale spausdintų kūrinių.
Meksikos demokratinės revoliucijos partija
thumb|200px|right|Partido de la Revoliución Democratica.
Meksikos demokratinės revoliucijos partija, (PRD, isp.:Partido de la Revoliución Democratica) – viena iš trijų didžiausių Meksikos politinių partijų.
SI narė nuo 1996 m. rugsėjo 9 d.
Politinė kova
1991 m. parlamento rinkimuose PRD gavo 8 % balsų ir 41 mandatą, o 1997 m. padidino savo deputatų skaičių iki 125 ir tapo antrąja partija parlamente. 1998 m. PRD atstovai buvo išrinkti Zajateko ir Tlakskalos gubernatoriais.
2000 m. rinkimuose laimėjo 15 iš 128 vietų Senate.
2001 m. Mičoakano gubernatoriumi tapo Lazaras Kardenas Batelis, o partija gavo daugumą 66 iš 113 regioninių savivaldybių.
2003 m. parlamento rinkimuose gavo 96 vietas iš 500 Meksikos parlamento Deputatų rūmų vietų ir daugumą 13-oje iš 16 federalinių apygardų.
Įvairiaspalvė kempė
Įvairiaspalvė kempė (Trametes versicolor) - kempininių (Polyporaceae) šeimos grybas.
Vaisiakūniai vienmečiai, iki 12 cm skersmens, apskritų, vėduokliškų, dažniausiai čerpiškai suaugusių kepurėlių skrotelė. Kepurėlių paviršius aksomiškas, plaukuotas, su koncentrinėmis gelsvomis, rusvomis, rudomis, rausvai rudomis, melsvomis, pilkai juodomis rievėmis. Vamzdeliai balti, iki 2 μm ilgio. Trama balta, plona, odiška. Sporos 5-6,5x2-2,5 μm.
Auga miškuose, parkuose, kartais soduose ant negyvos lapuočių medienos.
Sukelia baltą medienos puvinį. Labai dažna. Kartais kepurėlių skrotelės susiliečia ar net suauga apklodamos visą kelmą. Auga nuo pavasario iki pat žiemos.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, p. 427
thumb|left|260px|Įvairiaspalvė kempė Rasta Nemenčinėje, Vilniaus r.
Žirnajai
Žirnajai – ežeras vidurio Lietuvoje, Ukmergės rajone, apie 3,5 km į pietus nuo Pabaisko. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 3,3 km, plotis iki 0,94 km. Altitudė 110,5 m. Pietinė ežero dalis platesnė, įlinkusi į pietvakarius. Giliausia ežero vieta (26 m) yra pietuose. Ežeras ledyninės kilmės, rininis. Krantai (jų bendras ilgis 8,13 km) aukšti, aplink ežerą plyti dirbami laukai, tik pietryčiuose auga miškas. Pietiniu krantu eina riba su Širvintų rajonu. Pietuose iš Gelvės ežero į Žirnajus įteka Gelvė (šalia žiočių patvenkta vandens malūno užtvanka), taip pat suteka dar 3 upeliai; šiaurėje išteka Šventosios intakas Žirnaja.
Prie ežero įsikūrę Totoriškio, Jurdonių, Žuklių, Špokiškio, Raguvos kaimai, netoli pietinio kranto stūkso Totoriškio piliakalnis. Vakarinėje pakrantėje veikia kaimo turizmo sodyba.
Pavadinimo kilmė
Pasakojama, kad kartą jauna mergina, po darbo dvare eidama namo, stabtelėjo prie upelio. Jis almėjo taip, tarsi žirniai byrėtų. Mergina susižavėjusi šūktelėjo – „Tai būtų graži žirnaja!“ Vos spėjo ištarti šiuos žodžius, visas vanduo iš upelio išsipylė į lankas ir pavirto dabartiniu ežeru.
Lazdėnai (reikšmės)
Lazdėnais vadinama:
Vainagiai (Kelmė)
Vainagiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, Kurtuvėnų regioniniame parke, apsuptas miškų. Kaime stūkso Vainagių piliakalnis, ant kurio tarpukario metu vykdavo teatro vaidinimai.
Amr Zaky
Amras Zakis (g. 1983 m. balandžio 1 d.) – buvęs futbolininkas, Egipto rinktinės ir El-Zamalek klubo puolėjas.
2010 m. sausio 18 d. iki sezono pabaigos buvo išnuomotas Anglijos Hull klubui.
žaidžia nuo 2005 m. Su rinktine dalyvavo 2006 ir 2008 m. Afrikos Tautų taurėse. Abiejuose turnytuose tapo žemyno čempionu.
Vorėnų apylinkė
Vorėnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Mackėnų II apylinkės, dalies Karveliškio apylinkės, dalis Skudutiškio apylinkės, dalies Napriūnų apylinkės ir dalies Padumblės apylinkės. 1957 m. prijungta dalis Pašekščių apylinkės. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras. 1971 m. kovo 12 d. Vorėnų apylinkė panaikinta, jos teritorija prijungta prie Suginčių apylinkės (didžioji dalis), Skudutiškio apylinkės ir Mindūnų apylinkės.
Ortodoksija
Ortodoksija (🇬🇷 „tikra, teisinga nuomonė“) – griežtas nustatytų principų ir teiginių laikymasis, paklusimas doktrinai. Dažniausiai šis žodis vartojamas religiniame kontekste, kur reiškia tikrąjį tikėjimą, visų tam tikros religijos doktrinos teiginių pripažinimą ir griežtą laikymąsi (ortopraksiją). Priešingybė ortodoksijai – heterodoksija bei erezija.
Ortodoksijos sąvoka ateina iš krikščionybės istorijos. Ankstyvosios krikščionybės laikais vyko nuolatiniai ginčai dėl pamatinių krikščioniškų dogmų, IV–VIII a. vyko ekumeniniai sinodai, kuriais siekta sutartas dogmas įtvirtinti. Šių dogmų laikymasis įvardintas kaip ortodoksija. Jos pamatai sudėti 431 m. Efeso susirinkime, atmetusiame arijonizmą. Iš čia atsirado ortodoksinės krikščionybės samprata.
Ortodoksijos sąvoka vėliau imta taikyti ir kitų religijų šakoms, nuosekliai besilaikančioms senųjų tradicijų. Išskiriamas ortodoksinis judaizmas (haredi ir modernusis), kurio atstovai griežtai paiso halakhos, nepripažįsta sekuliarizmo ir šiuolaikinių judaistinių interpretacijų. Hinduizme ortodoksais vadinami sanataniai, atmetantys XIX–XX a. pr. revivalistinių judėjimų (pvz., Arja samadž, Brahma samadž), fundamentalistų interpretacijas, griežtai prisilaikantys ritualinių praktikų ir socialinės hierarchijos (kastų). Budizme ortodoksais laikomi theravados sekėjai, pabrėžiantys monasticizmą, kanoninių tekstų atlikimo ir komentavimo tradiciją, griežtą vinajos paisymą. Islame, kuris neturi hierarchizuoto tradicijos interpretuotojų luomo, kalbėti apie ortodoksiją keblu, nors kartais prie ortodoksų priskiriami konservatyvūs sunitai.
Ortodoksijos sąvoka vartojama ir nereliginiame kontekste, įvardinant kokios nors srities nusistovėjusių, daugumos autoritetų pripažintų normų sekimą. Kalbama apie kokios mokslo srities, ekonomikos, politikos, socialinę, meno ortodoksiją.
Dembrovica
Dembrovica – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 3 km nuo Šešuolių.
Žvaigždutė (Vilnius)
Žvaigždutė – LKJS CK mėnesinis žurnalas vaikams, pionieriams ir moksleiviams, ėjęs 1950–1957 m. Vilniuje.
Istorija
Tiražas 1950 m. – 25 000 egz., 1957 m. – 28 000 egz. Nuo 1958 m. vietoje šio žurnalo pradėjo eiti „Moksleivis“.
Ignas Albavičius
Biografija
1907–1912 m. studijavo Seinų kunigų seminarijoje, 1912 m. įšventintas kunigu. 1912–1914 m. studijavo popiežiškajame Grigaliaus universitete Romoje, 1914 m. filosofijos licenciatas. Nuo 1954 m. prelatas.
Daniai
Daniai  – Irian Džajos, toliausiai į rytus nutolusios Indonezijos provincijos gyventojai. Giminingi Ramiojo vandenyno salų tamsiaodžiams žmonėms. Verčiasi žemdirbyste, augina kiaules. Gyvena mažose medinėse trobelėse, nendriniais stogais.
Oktantas
thumb|Oktanto žvaigždynas
Oktantas (Octans, Oct) – 50-as iš 88-ių pagal dydį pietinio pusrutulio žvaigždynas. Šiame žvaigždyne yra pietinis dangaus polius (arti sigma Oct). Lietuvoje nematomas. Blyškus. 1763 m. žvaigždynui pavadinimą suteikė Nicolas Louis de Lacaille.
Vina Vilkai
Vina Vilkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Cechanoveco valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Bialė (ežeras)
Bialė – ežeras Lenčnos-Vlodavos lygumoje, rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje, Vlodavos apskrityje, Vlodavos valsčiuje. Ežero pakrantėje įsikūręs Okuninkos kaimas. Ežere veisiasi šios žuvų rūšys: seliava, paprastoji aukšlė, paprastoji kuoja, paprastoji raudė, paprastasis karšis, paprastasis karpis, ešerys, ungurys, europinė lydeka, vėgėlė, lynas, paprastieji karosai ir paprastasis šamas.
Spectre (filmas)
Spectre – dvidešimt ketvirtasis filmas apie britų tarnybos MI6 agento Džeimso Bondo nuotykius, sukurtas 2015 m. Pagrindinį vaidmenį aktorius Daniel Craig atliko jau 4-e serijos filme, o režisieriui Sam Mendes tai buvo antrasis darbas apie Bondą (jis režisavo ankstesnį filmą „Skyfall“). Nedidelį vaidmenį filme atlieka ir lietuvių aktorius Gediminas Adomaitis.
Juostoje pasakojama apie agento kovą su nusikaltėlių sindikatu „Spectre“, kuris ne kartą buvo minimas pirmuosiuose filmuose apie agentą 007 (paskutinį kartą – 1971 m. juostoje „Deimantai amžiams“). Filmas debiutavo 2015 m. spalio 26 d. ir yra vienas brangiausių šios frančizės darbų.
Turinys
Vykdydamas žuvusios savo viršininkės M pavedimą, Bondas Meksike nužudo Marco Sciarra, ketinantį surengti sprogimą stadione, tačiau savavališkais veiksmais užsitraukia naujojo M pyktį. Pastarasis, priverstas kovoti dėl savo tarnybos išlikimo su nauju vyriausybės atstovu C, norinčiu ne tik uždaryti agentų 00 programą, bet ir organizuoti totalinį visose pasaulio valstybėse sekimą, nušalina Bondą nuo pareigų. Nors jam ir uždrausta išvykti, Bondas, padedamas Q ir Moneypenny, nuvyksta į Sciarros laidotuves Romoje, kur taip pat patenka į slaptos organizacijos susirinkimą. Jis atpažįstamas ir turi sprukti, tačiau spėja nugirsti apie misterį Vaitą, kurį vėliau aptinka Austrijos kalnuose. Šis buvęs nusikaltėlis patiki Bondui paslaptį, kur rasti jo dukterį Madeleine, galinčią suteikti jam daugiau informacijos.
Bondas su mergina atsiduria Maroke, nusikaltėlių organizacijos „Spectre“ sekimo centre, kuriam vadovauja Ernstas Blofeldas, anksčiau buvęs Franzu Oberhauseriu. Šio tėvas kažkada 2 metus augino Bondą, kai šis neteko tėvų, ir jiedu su Franzu buvo priversti augti kaip broliai. Bondas manė, kad jiedu žuvo prieš 20 metų kalnuose, tačiau paaiškėja, kad Franzas nužudė tėvą ir sukūrė savo naują tapatybę pagal motinos pusę, o jo vadovaujamas „Spectre“ tampriai susijęs su britų vyriausybės nariu C, kuriam leidimas gauti visus pasaulio sekimo duomenis reikš ir „Spectre“ organizacijos įsigalėjimą. Bondui su Madeleine pavyksta susprogdinti centrą ir grįžti į Londoną, kur kartu su M, Q ir Moneypenny stoja į akistatą su C. Čia vėl pasirodo Blofeldas, tačiau jiems pavyksta užblokuoti turinčią pradėti veikti sekimo programą. C žūna iškritęs pro langą, o Bondui pašovus sraigtasparnį, suimamas ir Blofeldas.
Pagrindiniai aktoriai
50-metė italė Monica Bellucci tapo ne tik vyriausia visų laikų Bondo mergina, aplenkusi Honor Blackman, kuriai filmuojant „Auksapirštį“ buvo 37.
Filmavimas
Juostos filmavimas prasidėjo 2014 m. gruodžio pradžioje „Pinewood Studios“ ir užtruko 7 mėnesius. Jie taip pat buvo vykdomi Meksike bei Čiapaso valstijoje, Londone, Romoje, Centrinėse Alpėse ir Maroke. Čia nufimuotas organizacijos „Spectre“ stebėjimo centro sunaikinimas pateko į Gineso rekordų knygą kaip didžiausių kino istorijoje dekoracijų susprogdinimas.
Muzika
Kaip ir filmui „Skyfall“, muziką juostai sukūrė Thomas Newman, o titulinę dainą „Writing‘s on the Wall“ įrašė atlikėjas Sam Smith. Ji tapo pirmąja Bondo filmų serijos daina, pakilusią į UK Singles Chart 1-ąją vietą ir pelnė Oskaro apdovanojimą.
Linkuva
Linkuva – miestas Pakruojo rajono savivaldybėje, 15 km į šiaurės rytus nuo Pakruojo, prie krašto kelių, ir  sankryžos. Seniūnijos centras, 2 seniūnaitijos (Centro ir Parko). Urbanistikos paminklas, vienas seniausių Lietuvos Žiemgalos miestelių. Labai vertinga miestelio aikštė, iš kurios išeina spinduliais septynios gatvės. Veikia Linkuvos gimnazija, Linkuvos specialioji mokykla, lopšelis-darželis, socialinių paslaugų, vaikų ir jaunimo užimtumo centrai, pensionas, kultūros namai, ambulatorija.
Kasmet liepos 16 d. vyksta Marijos Škaplierinės atlaidai (vietinių vadinama Škaplierna), mieste susirenka daug svečių, vyksta pramoginiai renginiai, sporto varžybos.
miniatiūra|left|Buvusi [[Linkuvos geležinkelio stotis, vienas iš statinių 2012 m.]] miniatiūra|left|Specialioji mokykla
Etimologija
Ankstesnė miesto vardo lytis buvo Linkava, kuri pasitaiko ir dabar. Linkuva nusistovėjo XX a. tarpukariu: nors 1904 m. Vaižgantas dar mini Linkavą, bet 1925 m. oficialus vietovardžių sąrašas „Lietuvos apgyventos vietos“ jau rašo Linkuva. Vietovardis kildinamas iš žodžio linkis – „dauba, slėnis; įlanka; vingis“. Istorinė senoji Linkuva buvo toliau į rytus, apie 3 km nuo dabartinio miesto, kur Mūša linksta į šiaurę – būtent šis linkis ir turimas omenyje.
Geografija
Linkuva įsikūrusi Mūšos-Nemunėlio žemumoje, Linkuvos kalvagūbryje, altitudė 70–80 m virš jūros lygio. 6 km į vakarus nuo Linkuvos teka Beržtalis.
Linkuvą su kitais miestais ir miesteliais jungia keliai:
Istorija
Linkuva pirmąkart minima 1371 m. Vartbergės Livonijos kronikoje. 1500 m. minimas Linkuvos dvaras. 1500 m. ar 1501 m. pastatyta pirmoji Linkuvos bažnyčia, įsteigta katalikų parapija. Tarp 1506–1520 m. Bialozorai įkūrė Linkuvos miestelį. 1605 m. minima evangelikų reformatų bažnyčia. XVI a. antroje pusėje ir XIX a. pradžioje veikė parapinė mokykla. 1634 m. įsteigtas karmelitų vienuolynas, uždarytas 1832 m. ir jurisdika. 1690 m. jurisdikai suteikta turgaus ir prekymečių privilegija. 1863 m. Linkuvą užėmė sukilėliai. XIX a. pabaigoje minima kaip Panevėžio apskrities miestelis.
Lietuviškos spaudos draudimo laikotarpiu čia aktyviai veikė knygnešiai. Per 1905 m. revoliucinius įvykius nušalinta valsčiaus valdyba ir uždaryta valdinė mokykla. 1915–1916 m. į miestelį iš Petrašiūnų nutiesta siaurojo geležinkelio Gubernija-Pasvalys atšaka. 1918 m. pavasarį Linkuvoje įvyko viena pirmųjų Lietuvos nepriklausomybės manifestacijų, kuri pritarė Lietuvos Tarybos veiklai. 1919 m. miestą buvo užėmę bermontininkai, bet linkuviai partizanai padėjo krašte įtvirtinti Lietuvos valstybingumą. 1923 m. įkurta Linkuvos gimnazija (nuo 1918 m. progimnazija) tapo Šiaurės Lietuvos švietimo židiniu. Tarpukariu veikė malūnas. 1937 m. įkurta biblioteka.
Vokietijos okupacinės administracijos įsakymu 1941 m. rugpjūčio mėn. nužudyta 614 miestelio ir apylinkių žydų. Po Antrojo pasaulinio karo kovai su Lietuvos partizanais Linkuvoje buvo dislokuotas SSRS kariuomenės 150 karių padalinys. Linkuva priklausė Lietuvos partizanų Prisikėlimo apygardos, Kunigaikščio Žvelgaičio partizanų rinktinei. Sovietų valdžia 1940–1941 m. ir 1944–1953 m. iš Linkuvos ištrėmė 30 žmonių. 1950–1959 m. Linkuvos rajono centras, vėliau – apylinkės centras, 1950–1992 m. kolūkio centrinė gyvenvietė.
1950 m. Linkuva gavo miesto teises. 1995 m. patvirtintas Linkuvos herbas.
Architektūra
thumb|Linkuva (Linkow) pavaizduota [[1706 m. Frederik de Wit-Pieter Mortier Livonijos ir Kuršo žemėlapyje]]
Miestas raiškaus spindulinio plano, savaimingai susiklostė iki XIX a. vidurio. Septynių gatvių sankryžoje yra netaisyklingo keturkampio formos aikštė. Svarbiausi statiniai:
Kazbekas
Kazbekas arba Mkinvaris  – vulkaninės kilmės viršukalnė Didžiajame Kaukaze, Chocho kalnagūbryje, ties Gruzijos ir Rusijos (Šiaurės Osetija) siena. Aukštis 5034 m (arba 5033 m) ; trečias pagal aukštį šalyje (po Šcharos ir Jangos), bei septintas Kaukaze. Dengia ledynai (Devdorakio, Mna, Suatisio – bendras plotas 135 km²), šlaituose – subalpinės pievos.
Papėdėje įsikūrusi Stepanacminda (anksčiau Kazbegis). Yra kalnų kurortų, archeologinių urvų ir šventyklų. Rytinėje papėde teka Terekas, jo slėniu eina Gruzinų karo kelias.
Į Kazbeką pirmoji įkopė britų ekspedicija Daglasas Frešfildas (Douglas Freshfield), A. V. Muras (A. W. Moore) ir K. Takeris (C. Tucker) (1868 m.).
Gruziniškas kalnovardis Mkinvari reiškia 'ledo kalnas', osetinų Урсхох ('baltasis kalnas'). Kazbeko pavadinimas rusų kalboje paplito pagal Kazbegio gyvenvietę, pavadintą jos kunigaikščio Kazibego vardu.
Klonova Gura
Klonova Gura – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bakalariavos valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į rytus nuo Bakalariavos, apie 15 km į vakarus nuo Suvalkų ir 114 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Naradava
Naradava – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Biržų, į pietus kelio.
Istorija
thumb|left|290px|Naradava (Nieredowa) pavaizduota [[1706 m. Livonijos ir Kuršo žemėlapis|1706 m. Livonijos ir Kuršo žemėlapyje]]
Naradavos dvarą 1584 m. nusipirko Kristupas Radvila Perkūnas. Dvaro vardu veikė Naradavos sodininkystės ūkis, dab. UAB Naradava (Pajiešmeniai, Pasvalio rajonas).
Kvala Lumpūro paukščių parkas
Kvala Lumpūro paukščių parkas (MS Taman Burung Kuala Lumpur) – paukščių parkas įkurtas 1991 m. Kvala Lumpūre, Malaizijoje. Parkas išsidėstęs Ežeringųjų sodų rajone ir yra didžiausias pasaulyje atviras paukštynas, užimantis daugiau nei 8 ha plotą. Parke gyvena daugiau nei 2000 paukščių, tarp kurių yra 200 skirtingų rūšių. Dalis paukščių dovanoti žmonių ir atsiųsti iš kitų valstybių, tokių kaip Australija, Naujoji Gvinėja, Tailandas, Tanzanija, Nyderlandai, Kinija. Parkas yra vienas žinomiausių turistinių atrakcionų Malaizijoje, kuris kasmet pritraukia iki 200 000 lankytojų. 2008 m. gruodžio 5 d. parką aplankė buvęs JAV prezidentas Bilas Klintonas.
Parko idėja
thumb|200px|Tinklas dengiantis parką Paukščių parko išskirtinis bruožas – „laisvojo skrydžio“ idėja, tai yra dauguma paukščių nėra uždaryti narveliuose ir voljeruose. Visa parko teritorija uždengta tinklu, pritvirtintu prie stulpų.
Lankytojai turi galimybę iš arti susipažinti su 800 paukščių, kurie priklauso 60 vietinių ir atvežtinių rūšių, gyvenimu. Paukščiams yra sukurtos beveik identiškos laukinėms gyvenimo sąlygos. Geriausias projekto sėkmės įrodymas tas, kad paukščiai prisitaikė prie parko sąlygų ir ėmė natūraliai daugintis sukdami lizdus ir augindami jauniklius ir šis ciklas tęsiasi metai iš metų.
Pagrindiniai atrakcionai
thumb|210px|left|Pasirodymas su papūga thumb|200px|Laisvai gyvenantys paukščiai thumb|200px|Flamingų tvenkinys thumb|200px|Papūgų pasaulis Parkas padalintas į keturias zonas :
Kelis kartus per dieną lankytojams leidžiama stebėti ir patiems dalyvauti paukščių lesinime.
Parko infrastruktūra
Parko teritorijoje išsidėstę:
Veisimo programa
Nuo 2002 m. Kvala Lumpūro paukščių parkas pradėjo aktyvaus veisimo programą. Vietiniai ir atvežtiniai paukščiai pradėjo daugintis ir metai iš metų jų skaičius didėja :
Nišitamos apskritis
Nišitama (西多摩郡) - apskritis, įsikūrusi Tokijuje, Japonijoje.
Gyvenvietės
Seniau Omė, Fusa, Hamura ir Akirunas taip pat priklausė apskričiai, tačiau šioms gyvenvietėms suteikus miesto statusą, jos apskričiai nebepriklauso.
Ilgasnapiniai
Ilgasnapiniai, uogalesiai, vaislesiniai (Melanocharitidae) – žvirblinių (Passeriformes) būrio paukščių šeima, kuriai priklauso vidutinio dydžio paukščiai.
Minta vaisiais ir kai kuriais vabzdžiais bei kitais bestuburiais. Jų plunksnų danga pilkos, rudos, juodos ir baltos spalvos.
Laikosi pavieniui ar poromis. Suka puodelio pavidalo lizdą. Deda 1-2 kiaušinius.
Paplitę Naujosios Gvinėjos miškuose. Anksčiau šeima buvo priskirta žiedlesinių (Dicaeidae) šeimai.
Šeimoje 2 gentys, 10 rūšių:
Notaro biuras
thumb|left|200px|Notaro biuras ([[Vigas, Ispanija)]] Notaro biuras - notaro darbo vieta. Lietuvoje notaro biuras nėra civilinių teisinių santykių, įskaitant komercinę ūkinę veiklą, subjektas.
Steigimas
Notarų biurai Lietuvoje steigiami LR teisingumo ministro įsakymu. 1 notaras gali turėti tik 1 notaro biurą. 2 ir daugiau notarų, einančių pareigas toje pačioje savivaldybėje, gali turėti 1 bendrą notarų biurą. Dėl bendro notarų biuro darbo organizavimo ir veiklos notarai sudaro sutartį.
Veikla
Kiekvienas notaras, dirbantis bendrame notarų biure, notarinius veiksmus atlieka savo vardu ir asmeniškai atsako už savo pareigų atlikimą. Notaras dirba savarankiškai ir yra ekonomiškai nepriklausomas.
Notaras savo nuožiūra priima į darbą jam reikalingus biuro darbuotojus (pvz., notaro padėjėjus), moka jiems atlyginimą.
Notaras įsigyja biuro patalpas ar jas nuomoja, perka reikiamą inventorių ir kitus reikmenis.
Zelvė
Zelvė – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 3 km nuo Ausieniškių.