cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Brauktukas
Praeityje labai gera (ar net vienintele tinkama) medžiaga brauktukams buvo laikomas vėžlio kiautas. Kadangi vėžlio kiautų nepakanka, dauguma dabartinių brauktukų pagaminti iš plastiko, nors tokie gana greitai tampa dantyti – juos tenka keisti ar tvarkyti, poliruoti. Eddie Peabod visą gyvenimą grojo vienu ir tuo pačiu vėžlio kiauto brauktuku.
LRT Lituanica
LRT Lituanica – visą parą transliuojama žiūrovams visame pasaulyje skirta televizijos programa, kurios tinklelį sudaro kitų 2 LRT televizijos kanalų laidos. Kanalo skiltyje lrt.lt taip pat publikuojami straipsniai, susiję su pasaulio lietuvių aktualijomis.
Istorija
thumb|left|250px|Logotipas nuo 2007 m. rugsėjo 24 d. iki 2012 m. liepos 27 d. Kanalas startavo 2007 m. rugsėjo 24 d. Programą sudaro geriausios programų „LRT televizija“ ir „LRT Plius“ laidos. Nuo 2008 m. balandžio 7 d. „LTV World“ transliuojama visą parą. 2012 m. liepos 27 d. programa pavadinta „LRT Lituanica“.
Per palydovą „Astra 4A“ „LRT Lituanica“ matoma Šiaurės Europoje (dažnis 11938 MHz, vertikali poliarizacija, duomenų srautas 27,5 MS/s). Antžeminiu būdu kanalas nuo 2020 m. rugpjūčio taip pat transliuojamas Lenkijoje, Palenkės vaivadijos šiaurinėje dalyje bei pietvakarinėje Lietuvos dalyje iš siųstuvų Kšemianuchoje ir Lazdijuose.
„LRT Lituanica“ taip pat iki 2020 metų sausio buvo matoma Šiaurės Amerikoje per palydovą „Galaxy 19“ (97 West, transponderis: K21, vertikali poliarizacija, dažnis: 12084 MHz, SR: 22000 MS/s, FEC: 3/4).
Prostitucija
Prostitucija (, būt.l. dalyvis iš 'pateikti, parodyti viešai (prostitucinei veiklai)', iš pro 'prieš, iki' + statuere 'pastatyti' ) – sekso paslaugų teikimas už atlygį. Dažniausiai merginos verčiamos dirbti prostitutėmis ne savo noru arba neturi kito pasirinkimo. Jos gali būti įviliojamos apgaulės būdu arba negali susirasti legalaus darbo. Daugelis prostitučių pradeda dirbti būdamos dar nepilnametės, neretai būna išprievartavimo aukos. Prostitucija yra socialiai organizuotas sekso pardavimo verslas. Socialinė organizacija skiriasi nuo gana stichiškos, kurioje dalyvauja prostitutė ir sąvadautojas, iki gana sudėtingos – viešnamio. Tai dažnai yra nelegalus verslas, kadangi daugelyje šalių uždraustas. Dėl nelegalumo prostitucijos organizavimas daugelyje šalių yra viena iš svarbių organizuoto nusikalstamumo formų (prekyba žmonėmis).
Legalizavimas
Prostitucijos legalizavimą palaiko „Amnesty International“, žmogaus teisių gynimo organizacija. Į prostituciją pradedama žiūrėti ne kaip į nemalonų reiškinį visuomenėje, o kaip į žmonių išnaudojimo ir seksualinės vergovės pasekmę. Teigiama, jog legalizavus prostituciją, ja besiverčiantys asmenys mokėtų mokesčius ir turėtų socialines garantijas, nebijotų skųsti įstatymo pažeidėjų policijai, uždirbtų bent minimalų atlyginimą. Be to, legalizavimas teoriškai turėtų panaikinti prievartinį darbą, atgrasyti klientus nuo itin žiauraus elgesio su prostitutėmis, padėti išsiaiškinti žmogžudystės ir pagrobimų bylas.
Prostitucija daugelyje šalių reguliuojama arba draudžiama įstatymu. Pavyzdžiui, Jungtinėje Karalystėje galima pardavinėti sekso paslaugas, tačiau draudžiama sąvadautojų ir viešnamių veikla, O JAV prostitucija legali tik kai kuriose Nevados valstijos apygardose. Nepaisant to, tik nedaugelis prostitučių dirba legaliai veikiančiuose viešnamiuose. 1999 m. Švedijoje pasirinkta dekriminalizuoti paslaugų teikimą ir kriminalizuoti jų pirkimą. Taip pat viešai stigmatizuoti pastarųjų paslaugų pirkėjus.
thumb|left|250px|[[Amsterdamo raudonųjų žibintų kvartalas|Amsterdamo raudonų žibintų kvartalas]]
2001 m. Nyderlandai (pirmoji šalis Europoje) legalizavo prostituciją. Dėl ko viena žinomiausių legalios prostitucijos vietų pasaulyje tapo Amsterdamo raudonų žibintų kvartalas. Spėjama, jog net ir legaliuose Amsterdamo viešnamiuose merginos yra išnaudojamos nusikalstamų grupuočių.
Sausinė (reikšmės)
Žodis Sausinė turi šias reikšmes:
Prostitucija
Legalizavimas
Nepasaint noro pažaboti nusikalstamas grupuotes ir sumažinti prekybos žmonėmis mastus Vokietijoje bei kitose šalyse prostitucijos legalizavimas turėjo priešingą poveikį – išaugino jos mastus ir dar labiau apsunkino už vaikų išnaudojimo bei prekybos žmonėmis susijusias veikas nusikalstamų grupuočių narių baudžiamumą. Siekiant patenkinti išaugusią klientų paklausą ES iš Rytų Europos (Rumunijos, Bulgarijo s, Moldovos, Ukrainos ir kitų šalių) pradėtos dar uoliau verbuoti merginos tarp jų ir nepilnametės su suklastotais dokumentais.
Sausinė (reikšmės)
Susiję:
Prostitucija
Istorija
Prostitucija žinoma nuo senų laikų, todėl neretai vadinama „seniausia profesija“. Dar prieš mūsų erą vergės buvo naudojamos ne tik įprastiems darbams, bet ir seksui. Graikijoje, Judėjoje, Finikijoje, Indijoje buvo įprasta šventyklų prostitucija: čia dirbančios prostitutės laikytos dievų nuosavybe, santykiaudami su jomis vyrai turėdavo įsivaizduoti esą susiliečiantys su dievų pasauliu.
Flavonai
120x|thumb|Molekulinė flavonų struktūra. Flavònai ( – geltonas) – heterocikliniai organiniai junginiai, pigmentai, kurių yra geltonų augalų žieduose. Flavonai patraukė biochemikų dėmesį dėl savo gydomųjų savybių. Flavonai yra sudaryti flavonoidų struktūros – 2-fenilchromen-4-ono (2-fenil-1-benzopiran-4-ono) – pagrindu (dešinėje).
Prostitucija
Istorija
Prostitucija labai išplito senovės Graikijoje, Romoje, Persijoje, Indijoje, ten buvo ir savotiški viešnamiai. Aukštuomenės prostitucijos būta Prancūzijoje (kurtizanės), Graikijoje (heteros), Senovės Romoje (konkubinės), Japonijoje (oiran) ir kt.
Flavonai
Natūralių flavonų pavyzdžiai yra apigeninas (4',5,7-trihidroksiflavonas), luteolinas (3',4',5,7-tetrahidroksiflavonas) ir tangeritinas (4',5,6,7,8-pentametioksiflavonas), chryzinas (5,7-OH), 6-hidroksiflavonas, baikaleinas (5,6,7-trihidroksiflavonas), skutelareinas (5,6,7,4'-tetrahidroksiflavonas), vogoninas (5,7 -OH, 8 -OCH3). Sintetiniai flavonai yra diosminas ir flavoksatas.
Prostitucija
Svetingumo prostitucija
Tai paprotys, kuris šiais laikais pasitaiko gana retai: pagal jį, atvykusiam svečiui šeimininkas siūlo permiegoti su jo žmona, dukra ar tarnaite. Anksčiau toks paprotys buvo labiausiai paplitęs šiaurinės Azijos ir Amerikos gentyse, taip pat centrinėje Afrikoje, Okeanijos salose.
Flavonai
Vartojimas ir naudingi efektai
Flavonų daugiausia aptinkama grūdiniuose augaluose bei žolėse. Vakaruose kasdienis flavonų suvartojimas yra apie 20-50 mg. Pastaraisias metais flavonai sukėlė nemenką tyrėjų susidomėjimą dėl teigiamo poveikio prieš aterosklerozę, osteoporozę, cukrinį diabetą ir net kai kurias vėžio rūšis. Flavonų–maisto priedėlių vartojimas pastaruoju metu pastoviai auga.
Sąveika su vaistais
Flavonai veikia CYP (P450) aktyvumą, kurie yra fermentai kontroliuojantys daugelio vaistų apykaitą organizme.
Organinė chemija
Žinomas ne vienas metodas flavonų sintezei: 500px 500px
Malavio vyrų futbolo rinktinė
Malavio vyrų futbolo rinktinė – Malaviui atstovaujanti nacionalinė futbolo komanda, kurią kontroliuoja Malavio futbolo asociacija. Rinktinė nė karto nedalyvavo pasaulio čempionate, bet dalyvavo 3 žemyno čempionatuose.
974 m.
974 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Spalis
Nyderlandų futbolo sistema
Nyderlandų futbolo sistemoje žaidžiantys klubai dalyvauja šiuose turnyruose:
Asuano muchafaza
Asuano muchafaza  – muchafaza Egipto pietinėje dalyje. Šiaurėje ribojasi su Luksoro muchafaza, rytuose su Raudonosios Jūros muchafaza, pietuose su Sudanu, vakaruose su Naujojo Slėnio muchafaza. Administracinis centras – Asuanas.
Muchafaza yra abipus Nilo upės ir jos slėnyje sudaryto Nasero tvenkinio. Turistiniai objektai – Abu Simbelas, Kalabša, Kabas, Nechenas, Edfu, Kom Ombas.
Miestai
Svarbiausi miestai:
975 m.
975 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Svečias (filmas)
L'invite – 2007 m. prancūzų režisieriaus Lorano Buniko komedija sukurta pagal Davido Farao  to paties pavadinimo novelę.
Filmo premjera įvyko 2007 m. rugsėjo 19 d. Prancūzijoje.
Siužetas
Penkiasdešimt metų, treji metai be darbo, kasmet mažėjanti pašalpa… Žiraro gyvenimas beveik ant ribos, bet netikėtai jam pasiūlomas darbas Indonezijoje. Kad įtiktų savo būsimam šefui Pontinjakui, Žeraras pasikviečia jį vakarienės į namus. Šis žingsnis ir buvo Žeraro fatališka klaida…
Aktoriai
ir kt.
Vilkiškių apylinkė (Kaišiadorys)
Vilkiškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kaišiadorių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kaišiadorių rajonui. 1954 m. prijungta dalis Palomenės apylinkės, dalis Ilgakiemio apylinkės ir dalis Rečionių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Vilkiškių apylinkė prijungta prie Kaišiadorių apylinkės.
Stasys Juknevičius
Stasys Juknevičius (g. 1939 m. balandžio 6 d. Baimainiuose, Krekenavos valsčius) – Lietuvos zootechnikas, biomedicinos mokslų daktaras.
Biografija
1962 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1969 m. žemės ūkio mokslų kandidatas.
1962–1965 m. dėstė Šeduvos ir Tytuvėnų žemės ūkio technikumuose. Nuo 1965 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos (nuo 1996 m. Lietuvos žemės ūkio universitetas) dėstytojas, 1968–1989 m. Mokslinio tyrimo sektoriaus vedėjas; 1975 m. docentas.
Mokslinių tyrimų sritis – gyvulių stresas ir gyvulininkystės produktų gamyba.
Naglių rezervatas
Naglių gamtos rezervatas – 1669,01 ha ploto gamtos rezervatas Lietuvoje, Kuršių nerijoje. Jis tęsiasi tarp Juodkrantės ir Pervalkos 9 kilometrus. Per jį eina Neringos dviračių takas. Yra Pažintinis takas (ilgis 1,1 km).
Rezervatas skirtas išsaugoti unikalų Naglių kraštovaizdžio apylinkės gamtinį kompleksą su išpustytų kupstuotųjų (pilkųjų) kopų didžiojo gūbrio, jo pašlaitėje esančių kupstynės ir rumbių, Agilos ir Lydumo kyšulių (ragų), miškingos kauburiuotosios pajūrio palvės, pajūrio apsauginio kopagūbrio ir smėlynų ruožais, į Lietuvos raudonąją knygą įrašytų augalų ir gyvūnų rūšių radavietėmis, Europos bendrijos svarbos buveinėmis, dalyje teritorijos užtikrinant sąlygas natūraliam gamtinių procesų vyksmui.
Rezervato teritorijoje draudžiama bet kokia žmogaus veikla, rengiami tik moksliniai stebėjimai. Naglių rezervato pažintinis takas – vienintelė vieta, iš kurios galima apžiūrėti rezervato objektus.
1675–1854 metais čia buvo užpustyti keturi Naglių kaimai. Tuo metu kopų slinkimo greitis buvo nuo 0,5 iki 15 metrų per metus.
Objektai
Pagrindiniai saugomi objektai:
Serdokai
Serdokai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Vilkaviškio, šalia kelio į Marijampolę. Yra biblioteka.
Istorija
Sovietmečiu kaimas priklausė Šeimenos kolūkiui. 1971 m. lapkričio 16 d. kolūkio žemdirbiai pirmieji Lietuvos TSR baigė keltis iš vienkiemių.
Jaunodava
Jaunodava – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Kaltinėnų, pietiniu kaimo pakraščiu teka Ašvija. Yra senkapis, jame rasta VI–VIII ir XII–XIV amžiaus radinių.
Vytautas Kazela
Biografija
V. Kazela mokėsi Suginčių vidurinėje mokykloje, statybos technikume, Vilniaus inžineriniame statybos institute.
Jaunodava
Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose kaimas (Jonawdo) minimas nuo 1395 metų (Vokiečių Ordino pareigūnų sudarytame apraše). Kaimas pakartotinai minimas 1562 metų Karšuvos valsčiaus inventoriuje, o 1575 metais minimas Jaunodavos dvaras. Dvaras gyvavo iki XX a. 3-čiojo dešimtmečio, kai jo žemės buvo išdalintos Nepriklausomybės kovų savanoriams. Netoli kaimo, Gardiškėje stūkso piliakalnis, vadinamas ir Jaunodavos kaimo vardu.
Vytautas Kazela
Biografija
Dirbo „Tiesos“, „Dienos“ dienraščių, žurnalo „Gimtasis kraštas“ zonos korespondentu. Nuo 1993 m. iki 2000 m. redagavo „Utenos apskrities žinias". 2000–2007 m. – laikraščio „Utenos diena" ir „Kintavos" leidyklos vyr. redaktorius, nuo 2007 m. – leidyklos „Kamonada“ vyriausiasis redaktorius.
V. Kazelos šeima: žmona Romualda, duktė Aistė, sūnus Evaldas. Gyvena Utenoje.
Politinė veikla
2000 m. pirmą kartą išrinktas į Utenos rajono savivaldybės tarybą. Buvo rajono savivaldybės valdybos narys, Turto valdymo komiteto pirmininkas.
Partijos Naujoji sąjunga (socialliberalai) Utenos rajono skyriaus narys. 2000–2003 m. ir nuo 2011 m. Utenos rajono savivaldybės tarybos narys.
Kūryba
Nuo 1994 m. yra Lietuvos rašytojų sąjungos narys. Išleido knygų suaugusiesiems ir vaikams, sukūrė dainų tekstų.
Salfito muchafaza
Salfito muchafaza  – Palestinos muchafaza, esanti Vakarų Kranto vakarinėje dalyje. Administracinis centras – Salfitas.
Administracinis suskirstymas
Muchafazos sudėtyje yra 23 kaimiškos gyvenvietės.
Didžiausios:
Košala
thumb|270px|right|Šešiolika mahadžanapadų. Košala – viena iš jų. Košala (skr. (devanagari): कोशल) buvo viena iš šešiolikos regionų – valstybių (mahadžanapadų) senovės Indijoje, gyvanama indoarijų košaliečių. Jos vieta buvo dabartinėje Utar Pradešo valstijoje. Valstybės sostinė Šravastis buvo vienas šešių didžiausių Indijos miestų.
Istorija ir kultūra
Valdant Aikšvakų dinastijai, Košala buvo viena stipriausių Indijos valstybių. Joje mokė Buda, Mahavira, ją daug mini senovės Indijos epas Ramajana. IV a. pr. m. e. valstybė buvo įjungta į Maurjų imperijos sudėtį.
Nijolė Mirončikaitė
220px|miniatiūra
Nijolė Mirončikaitė-Timinskienė (g. 1941 m. lapkritis 22 d. Kaune) – lietuvių teatro aktorė ir režisierė.
Vaidmenys teatre
– Laikrodis – „Bebenčiukas ir Laumė″ Kosto Kubilinsko bei Petro Cvirkos kūrinių motyvais, rež. Inga Norkutė - Violeta Desin - Robert Lamoureux „Sriubinė", rež. Nijolė Mirončikaitė
– Sodininkė – „Sausio žibuoklės" pagal Samuelio Maršako pasaką „Dvylika mėnesių", rež. Nijolė Mirončikaitė – Senelė – Žanas Anujus „Generolai su sijonais" (Kelnės), rež. Nijolė Mirončikaitė
– Viešnia – Borisas Vijanas „Lelijos romansas", rež. Vytautas V. Landsbergis – Vizer Budro – Robert Harling „Plieninės magnolijos", rež. Regina Steponavičiūtė
– Baronienė fon Bocenheim – „Juozapas Šveikas" Jaroslavo Hašeko romano motyvais, rež. Sigitas Račkys – Airijos karalienė – Jozeph Bedier „Tristanas ir Izolda", rež. Ugis Brikmanis – Luiza – Pjeras Šeno „Į sveikatą, pone!", rež. Nijolė Mirončikaitė
– Daktarė – „Skudurinė Onutė" pasakų apie Skudurinę Onutę motyvais, rež. Regina Steponavičiūtė – Čiaudutis – „Snieguolė ir septyni nykštukai" pagal brolių Grimų pasaką, rež. Regina Steponavičiūtė – Matriona – A. Ostrovskis „Talentai ir gerbėjai", rež. Jonas Daraškevičius – Kalbantis šuo – Levas Ustinovas „Miestas be meilės", rež. Nijolė Mirončikaitė – Madam Arkati – Noel Coward „Išdykėlė dvasia", rež. Nijolė Mirončikaitė
– Frozina – Moliere „Šykštuolis", rež. Rimantas Teresas – Ledi Grizelė Merėj – Aleksandras Ridas „Mergaitė didele burna", rež. Nijolė Mirončikaitė
– Aliodija – „...Taip pasiilgau praėjusios meilės sapnų... ", rež. Nijolė Mirončikaitė – Senelė – Roberas Toma „Aštuonios mylinčios moterys", rež. Nijolė Mirončikaitė
– Senelė – Bela Junger „Baltoji rožė", Nijolė Mirončikaitė
– Auklė Ginesė – Bernardas Šo „Dūžtančių širdžių namai", rež. Gytis Padegimas – Gydytoja Jurukova – Pavelas Vežinovas „Barjeras", rež. Ugis Brikmanis – Teta Iva, Eni Salivan – Viljamas Gibsonas „Stebukladarė", rež. Ugis Brikmanis
– Pulkininko našlė – Juhanas Smūlis „Pulkininko našlė, arba gydytojai nieko neišmano", rež. Gytis Padegimas – Moteris – Antanas Škėma „Vieną vakarą", rež. Gytis Padegimas
– Saliutė – Jonas Avyžius „Degimai", rež. Regina Steponavičiūtė – Eglės motina – Vidmantė Jasukaitytė „Žilvinas", rež. Gytis Padegimas
– Medicinos sesuo – Roberas Toma „Spąstai", rež. Regina Steponavičiūtė – Namų Malonumas – Morisas Meterlinkas „Žydroji paukštė", rež. Regina Steponavičiūtė – Ivona – Žanas Kokto „Baisūs tėvai", rež. Regina Steponavičiūtė
– Motina – Nikolajė Jasinenku „Rūkomasis", rež. Ugis Brikmanis
– Savišna – Michailas Roščinas „Ešelonas", rež. Juozas Javaitis
– Domicėlė – Gražina Mareckaitė „Eglės namai", rež. Saulius Varnas
– Lidija Ivanovna – Aleksandras Červinskis „Laime mano...", rež. Audronė Bagatyrytė – Siujotarė – Genadijus Solovskis „Skiriama princesei", rež. Juozas Javaitis – Sevastica – Dumitrus R. Popeskus „Fajansinis nykštukas iš vasaros sodo", rež. Saulius Varnas – Into motina – Dainis Grynvaldas „Bandymas susikaupti", rež. Juozas Javaitis
– Martirija – F. Garsija Lorka „Bernardos Albos namai", rež. Ugis Brikmanis
– Malda – Paulis Putninis „Saldi ištikimybės našta", rež. A. Lininis
– Misis Bekerman – Nikolas E. Baeris „Incidientas", rež. Saulius Varnas – Ana – Akošas Kertesas „Našlės"
– Snorkas – Tuvė Janson „Kas bijo kometų?", rež. Saulius Varnas
– Virginija – Zdenekas Pluharžas „Paskutinis sustojimas", rež. Stasys Paska
– „Ateikite į pasaką", rež. Nijolė Mirončikaitė – Magreta – Georgas Biuchneris „Voicekas", rež. Saulius Varnas
– Baliaus dalyvė – Edvardas Radzinskis „Luninas, arba Žako mirtis", rež. Saulius Varnas – Motina – „Iš ten aš ateinu...", rež. Aurelija Ragauskaitė
– Aža – R. Blaumanis „Sūnus palaidūnas", rež. Aurelija Ragauskaitė – Nosinaitė Rūta – G. Žalėnas „Naujametiniai sapnai", rež. Regina Steponavičiūtė
– Senelė – P. Pančevas „Auksingos smiltys", rež. Saulius Varnas
– Panelė Jork – T. Viljamsas „Ištatuiruota rožė", rež. Regina Steponavičiūtė
– Marja Lvovna – M. Gorkis „Vasarotojai", rež. Aurelija Ragauskaitė – Skaitovė – „Lyriniai horoskopai", rež. Aurelija Ragauskaitė
– Kučinskienė – Ričardas Gavelis „Sūkuriai", rež. Regina Steponavičiūtė
– Cecilija – Petras Vaičiūnas „Prisikėlimas", rež. Aurelija Ragauskaitė
– Valstietė – Augustas Strindbergas „Freken Julija", rež. Gytis Padegimas – Skaitovė – Muzikinis-poetinis spektaklis „Vittoria", rež. Pranas Piaulokas
– Vizma – Haris Gulbis „Vyturėliai", rež. Regina Steponavičiūtė
– Snieguolė – Violeta Palčinskaitė „Septynios snieguolės ir nykštukas 77" rež. Aurelija Ragauskaitė
– Auklė – Federikas Garsija Lorka „Netekėjusi donja Rosita, arba gėlių kalba", rež. Gytis Padegimas
– Moteris – V. Višnevskis „Iš chaoso", rež. Aurelija Ragauskaitė – Beždžionė – A. Ragauskaitė, I. Liutikaitė „Šią naktį...", rež. Aurelija Ragauskaitė
– Ragana ir Šarka – Sofija Čiurlionienė-Kymantaitė „Dvylika brolių, juodvarniais laksčiusių", rež. Regina Steponavičiūtė
– III skaitovas – Balys Sruoga „Pajūrio kurortas", rež. Aurelija Ragauskaitė – Skaitovė – Salomėja Nėris „Kaip žydėjimas vyšnios...", rež. Aurelija Ragauskaitė
– Sinjora Vinčenca – Karlas Goldonis „Kivirčai Kjodžoje", rež. Aurelija Ragauskaitė
– Gerda – Vincas Mykolaitis-Putinas „Valdovas", rež. Aurelija Ragauskaitė – Karlsonas – Astrida Lindgren „Karlsonas ir vėl sugrįžta", rež. Regina Steponavičiūtė
– Pelagėja Lesikova, Zinaida Gribova – Viktoras Rozovas „Situacija", rež. Algirdas Lapėnas – Kiaulė – Samuilas Maršakas „Katės namai", rež. Nataša Ogaj
– Nina Pavlovna – V. Dichovičnis ir M. Slobodskojus „Savaitgalio pokštai", rež. Kazys Tumkevičius
– Prostitutė – Ž. Anuji „Euridikė", rež. Nataša Ogaj – Laumė-ragana – Aldona Liobytė „Devyniabrolė", rež. A. Bubnelis – Višta – Samuilas Maršakas „Katės namai", rež. Nataša Ogaj
– Valstietė – Leonidas Zorinas „Amžinasis šaltinis", rež. Mamertas Karklelis
– Zoja – A. Volodinas „Penki vakarai", rež. L. Kutūzova – Mokytoja – Juozas Grušas „Meilė, džiazas ir velnias", rež. L. E. Lurje
– Pifka – V. Ziminas „Medinis karalius", rež. Mamertas Karklelis
– Beula – Džeromas K. Džeromas „Pasiutėlė mis Gobs", rež. P. Bielskis – Mažylis – Astrid Lindgren „Mažylis ir Karlsonas, kuris gyvena ant stogo", rež. N. Šeika
– Fėja – G. Hauptmanas „Paskendęs varpas", rež. Mamertas Karklelis
– Sofja – Aleksandras Fredro „Damos ir husarai", rež. Nataša Ogaj – Spiridonova – M. Šatrovas „Liepos šeštoji", rež. Mamertas Karklelis
– Kopūstelevičienė – Kazys Saja „Jo ekselencija Vabalas", rež. Kazys Tumkevičius
– Valė – Jokūbas Josadė „Užupio drama", rež. Mamertas Karklelis
– Undinė – Kazys Inčiūra „Eglė žalčių karalienė", rež. Mamertas Karklelis – Rima Kurkina – A. Arkanovas ir G. Gorinas „Žiūrėk, Europa!", rež. Jonas Jurašas
– Vilkė – Vincas Krėvė „Šarūnas", rež. Mamertas Karklelis
– Ežienė Pupsė – V. Metalnikovas „Miegančioji gražuolė", rež. Kazys Tumkevičius – Roza – Erichas Marija Remarkas „Trys draugai", rež. Kazys Tumkevičius
– Šokėja – Haldoras Laksnesas „Parduotoji lopšinė", rež. Kazys Tumkevičius
– Damulė – Juozas Baltušis ir Mamertas Karklelis „Parduotos vasaros", rež. Mamertas Karklelis
– Katia – M. Smirnova ir M. Kraindel „Savoje nelaisvėje", rež. Kazys Tumkevičius – Virginija Norvaišaitė – Viktoras Miliūnas „Pasivaikščiojimas mėnesienoje", rež. Kazys Tumkevičius
– Tarnaitė, Mačiulienė – Vincas Krėvė „Žentas", rež. Mamertas Karklelis
Darbo pasidalinimas
Darbo pasidalinimas – reiškinys ekonomikoje, kai vyksta profesinė specializacija, siaurėja ir gilėja atskiros specialisto funkcijos.
Visas gamybos procesas padalinamas į labai paprastas operacijas, kurių kiekvieną atskirai atlieka žmogus ar mechanizmas. To priežastis yra siekis pakelti darbo našumą dėka:
Darbo pasidalinimo kooperacija plačiau aprašyta Adamo Smito penkiatomio traktato „Tyrimai apie turtingumo ištakas ir priežastis“ pirmose trijose dalyse. Prasidėjus darbo pasidalinimui, atsirado labai daug įvairių profesijų ir ūkio šakų. Suskirsčius atskiras operacijas tapo lengviau jas mechanizuoti. Darbo pasidalinimas vyksta ir moksle. Anksčiau, senovėje, žmonės turėjo praktiškai pilnai viskuo save aprūpinti, tai nebuvo labai efektyvu, dėl to žmonės gyveno gan primityviai. Praktiškai visą technologijos progresas įvyko siekiant pasidalinti darbą. Taip pat dėka prekybos suklestėjimo darbo pasidalinimas tapo galimas visuomenėje.
Darbo pasidalinimas neišvengiamai turi eiti su gyvenimo lygio pakilimu. Žlungant Tarybų Socialistinių Respublikų Sąjungai nusmukus pragyvenimo lygiui didelės fermos negalėjo atlaikyti pusiau natūrinį ūkį vedančių žemdirbių konkurencijos (auginti karves po vieną ar dvi buvo pelningiau negu iškart didelį kiekį fermoje). Taip pat daug darbų žmonės pradėjo stengtis nudirbti patys, pasitaisyti automobilį, nukirpti vienas kitą, susiūti suplyšusius drabužius, taip pat juos net pasisiūti. Verslininkai stengėsi ne mechanizuoti gamybą o išnaudoti pigią darbo jėgą.
Marijampolės Sūduva (moterų krepšinio klubas)
BC Marijampolės „Sūduva – Mantinga“ – profesionalus moterų krepšinio klubas iš Marijampolės. Klubas įkurtas 2006 m. Komanda dalyvauja LMKL čempionate.
Komandos sudėtis
(Paskutinį kartą informacija atnaujinta: 2012 spalio 27 d.)
Tibeto spanielis
Tibeto spanieliai – nedidelių kambarinių šunų veislė. Kilmės šalis – Tibetas.
Istorija
Du veiksniai turėjo didžiulės įtakos Tibeto šunų veislei. Pirmas jų – geografinė ir socialinė šalies izoliacija. Antras – vis labiau dominuojanti budistinė lamaizmo atmaina su visų gyvųjų padarų garbinimu, gyvūnų žudymo draudimu ir tikėjimu į reinkarnaciją. Daugelis šeimų augino šunis, tačiau daugiausia buvo veisiami vienuolynuose.
Pirmasis Tibeto spanielis į Angliją buvo atgabentas XIX a. pab., tačiau jie čia neauginti iki pat Antrojo Pasaulinio karo pradžios. Po karo vėl pradėti auginti Tibeto spanieliai. Galiausiai buvo įkurta Anglijos Tibeto spanielių asociacija ir 1958 metais ŠK veislę pripažino bei įregistravo.
Galva
Akys vidutinio dydžio, įsodintos gana plačiai, tačiau žvelgiančios į priekį. Akių spalva – tamsiai rudos, forma – ovalios.
Ausys vidutinio dydžio, nukarusios ir gausiai apžėlusios. Išaugusios gana aukštai ir gali būti truputį pakreiptos į šalis nuo kaukolės, tačiau neturėtų plevėsuoti.
Kojos
Priekinių kojų kaulai truputį palenkti, tačiau prie pečių tvirti. Vidutiniškai stambūs.
Uodega
Gausiai plaukuota. Išaugusi aukštai ir laikoma užriesta virš nugaros, kai šuo bėga.
Charakteris
Šuo pasitikintis savimi, nepatiklus, nepriklausomo būdo, protingas. Serga daug rečiau už kitus grynaveislius šunis.
Dresuojamas lengvai, tačiau elgtis reikėtų nuosekliai – šuo gali užsispirti. Sutaria su vaikais. Su kitais šunimis ir katėmis sutaria, jei pratintas prie nuo mažens.
976 m.
976 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Nedatuoti
Krizantas Juknevičius
Krizantas Juknevičius (g. 1917 m. rugsėjo 14 d. Kelmėje) – Lietuvos kunigas, salezietis, teologijos daktaras. Mirė 2009 m. gruodžio 4 d. palaidotas Kelmėje prie tėvų.
Biografija
1943 m. baigė Kauno kunigų seminariją ir Teologijos – filosofijos fakultetą. 1942 m. įšventintas kunigu. 1945 m. apgynė disertaciją „Konersreuto reiškinių gamtiškumas ir antgamtiškumas“, daktaras.
Nuo 1943 m. Vilkijos gimnazijos ir žemės ūkio akademijos Dotnuvoje kapelionas, 1945–1992 m. įvairių parapijų kunigas. 1985 m. įstojo į saleziečių draugiją. 1991–1996 m. Lietuvos saleziečių vyr. direktorius, 1992 m. Palemone įkūrėjų centrą. Nuo 1993 m. teologijos daktaras, Palemono parapijos klebonas, nuo 2001 m. vikaras. 1996 m. čia pastatydino Švč. Mergelės Marijos Rožinio Karalienės bažnyčią. Nuo 1990 m. rengė katechetų kursus. 1992–1993 m. dėstė religijotyrą Kauno technologijos universitete, 1995–1997 m. teologiją Vytauto Didžiojo universitete ir Kauno kunigų seminarijoje.
Bibliografija (plačiau)
2009 metų gruodžio 4 dienos vakare, eidamas 93 metus, Kaune mirė kunigas salezietis Krizantas Juknevičius.
Vincas Bacevičius
Vincas Bacevičius (1875 m. gegužės 16 d. Ardzijauskuose, Šakių apskr. – 1952 m. gruodžio 22 d. Kaune) – lietuvių pedagogas, chorvedys, kompozitorius.
Krizantas Juknevičius
Bibliografija (plačiau)
Kunigas Krizantas Juknevičius gimė 1917 metų rugsėjo 17 dieną Kelmėje, parapijos vargonininko šeimoje. Be būsimojo kunigo šeimoje buvo dar brolis ir trys seserys. Vaikystėje Krizantas mokėsi Kelmės progimnazijoje. Dar ten besimokydamas jis įsijungė į ateitininkų veiklą. 1931 metais įstojo į Šiaulių berniukų gimnaziją, tačiau po metų, susižavėjęs šventojo kunigo Jono Bosko idealais, išvyko pas saleziečius į Italiją, kur mokėsi jų vadovaujamame licėjuje. 1933 metais Krizantas Juknevičius grįžo į Lietuvą, ketindamas stoti į kunigų seminariją, tačiau to negalėjo padaryti, nes nebuvo baigęs gimnazijos kurso, todėl įstojo į Kretingos pranciškonų gimnaziją, kurią baigė 1935 metais.
1936 metais Krizantas Juknevičius įstojo į Kauno tarpdiecezinę kunigų seminariją. Dar studijuodamas kunigų seminarijoje domėjosi žurnalistika, bendradarbiavo katalikiškoje spaudoje. Kunigu buvo pašventintas 1942 metų gruodžio 19 dieną. Po šventimų jaunasis kunigas tęsė teologijos studijas seminarijoje, kurias baigė, įgydamas teologijos licenciato laipsnį.
Vincas Bacevičius
Biografija
1890–1893 m. mokėsi Veiverių mokytojų seminarijoje. Ją baigęs, kurį laiką mokytojavo Užnemunėje, o 1899–1923 m. – Lenkijoje. Varšuvoje vadovavo lietuvių chorui, Lodzėje baigė privačią prof. T. Hadnickio muzikos mokyklą, dėstė muziką ir dainavimą Lodzės berniukų progimnazijoje, vadovavo chorui. Vėliau Lodzės berniukų ir mergaičių seminarijų dainavimo ir jo metodikos mokytojas. 1903 m. Lodzėje lenkų kalba išleistas jo sudarytas dainų rinkinys moksleivių chorui.
Krizantas Juknevičius
Bibliografija (plačiau)
Pirmoji kunigo Krizanto Juknevičiaus darbo vieta buvo Vilkija, kur 1944 metų sausio mėnesį buvo paskirtas vikaro, o vėliau ir Vilkijos gimnazijos kapeliono pareigoms. Po metų buvo iškeltas į Pociūnėlius, kurs trumpai ėjo parapijos administratoriaus pareigas, o 1945 metų kovo 8 dieną buvo paskirtas Dotnuvos Akademijos bažnyčios rektoriumi ir Dotnuvos parapijos vikaru. Dar po pusantrų metų buvo iškeltas į Pašvitinį ir paskirtas vikaro pagalbininko pareigoms, o dar po pusantrų metų tapo Pašvitinio parapijos klebonu. Pašvitinyje kunigas Krizantas klebonavo aštuonerius metus.
Jam pačiam prašant 1952 metų spalio mėnesį kunigas Krizantas buvo iškeltas į Vilkaviškio vyskupijos Kaimelio parapiją, kur klebonavo apie 15 metų. 1967 metais buvo paskirtas Aleksoto šv. Kazimiero parapijos altarista, o dar po metų – Viduklės parapijos klebonu. Iš Viduklės kunigas Krizantas buvo perkeltas į Veisiejus, kur klebonavo ketverius metus, o 1980 metų birželio mėnesį buvo paskirtas Kauno šv. Antano parapijos klebonu, kur darbavosi iki 1990 metų.
Būdamas Kauno Šv. Antano parapijos klebonu, kunigas Krizantas Juknevičius dvejus metus buvo Kauno tarpdiecezinės kunigų seminarijos klierikų nuodėmklausiu. 1985 metų sausio 31 dieną įstojo į Šv. Kunigo Jono Bosko saleziečių draugiją ir davė amžinuosius įžadus. 1990 metais buvo paskirtas Lietuvos saleziečių direktoriumi.
Vincas Bacevičius
Biografija
1923 m. sugrįžęs į Lietuvą, iš pradžių buvo Kauno 36-osios pradinės mokyklos vedėjas, 1923–1931 m. – Kauno „Aušros“ berniukų gimnazijos muzikos ir dainavimo mokytojas, vadovavo chorui ir pučiamųjų orkestrui, rengė koncertus ir išvykas.
Krizantas Juknevičius
Bibliografija (plačiau)
1992 metais kunigas Krizantas Juknevičius buvo paskirtas Petrašiūnų parapijos klebonu bei Palemono koplyčios rektoriumi. Palemono arapijiečiai buvo pradėję statyti bažnyčią, bet pritrūkę pinigų sutojo ties pamatais. Kun. Krizanto Juknevičiaus pastangomis su saleziečių pagalba buvo toliau vykdoma statyba dabartinės Palemono Švč. Mergelės Marijos, Rožančiaus karalienės, bažnyčios statyba. 1995–1997 metais dar dėstė katalikų teologijos fakultete.
2001 metais kunigas Krizantas Juknevičius buvo atleistas iš saleziečių draugijos direktoriaus Lietuvoje bei Palemono parapijos klebono pareigų ir paskirtas Palemono parapijos vikaru. Kiek leido vis silpstančios jėgos, nuoširdžiai pagelbėjo parapijos kunigams pastoraciniame darbe, rašė atsiminimus, kaupė istorinę medžiagą. „Paskutiniais metais jau buvo ligos prikaustytas prie lovos.“ Šis paskutinis sakinys neatitinka tikrovės. Paskutiniais metais jis ėjo savo kunigo pareigas. Jis niekada, kad ir kokios sveikatos bebuvo neapleido savo pareigų. Suprastėjus regėjimui ir negalėdamas skaityti ir rašyti jis gerų žmonių padėdamas rašė lietuvių saleziečių istoriją. Visada kruopščiai ruošdavosi pamokslams. 2009 m. gruodžio mėn. 4 dieną, pirmąjį gruodžio penktadienį, kaip ir kiekvieną dieną pasiruošęs pamaldoms 16:30 val. jis užgesinęs šviesą nutarė pailsėti. 17:00 valandą, kaip ir kasdien, lydintis asmuo atėjęs palydėti į bažnyčią kunigą Krizantą Juknevičių rado jau išėjusį susitikti su Viepačiu.
Vincas Bacevičius
Biografija
Nuo 1940 m. – Kauno miesto švietimo skyriaus inspektorius, daug dėmesio skyrė moksleivių muzikiniam švietimui, buvo muzikos metodinės komisijos pirmininkas. 1947–1952 m. – Kauno 23-osios pradinės mokyklos vedėjas, dvejus metus dėstė muziką ir vadovavo chorui Simono Daukanto mokytojų seminarijoje. 1947 m. suteiktas nusipelniusio mokytojo vardas.
Krizantas Juknevičius
Bibliografija (plačiau)
Velionis buvo pašarvotas Palemono parapijos bažnyčioje. Pirmadienį, gruodžio 7 dieną, 10 valandą buvo aukojamos gedulinės Šv. Mišios, po kurių žemiškieji kunigo Krizanto Juknevičiaus palaikai bus išvežti į Kelmę. Kunigas Krizantas Juknevičius buvo palaidotas Kelmės kapinėse šalia jo tėvų.
Parengė knygas:
Vincas Bacevičius
Biografija
Parašė „Muzikos pradžiamokslį“, skirtą gimnazijoms ir mokytojų seminarijoms, rašė ir smuiko pradžiamokslį, harmonijos ir polifonijos vadovėlius. Harmonizavo lietuvių liaudies dainas ir kūrė savas kompozicijas chorams, parašė kūrinių fortepijonui, styginių kvartetui ir instrumentinių pjesių, instrumentavo kitų kompozitorių kūrinius.
Vaikai muzikai Kęstutis Bacevičius, Vytautas Bacevičius, Gražina Bacevič. Mokinys Feliksas Bajoras.
Henri Fayol
thumb|Henri Fayol
Henrikas Fajolis (, 1841 m. liepos 29 d. Konstantinopolyje – 1925 m. lapkričio 19 d. Paryžiuje) – prancūzų mokslininkas, suformulavęs administracinės veiklos organizavimo teorinius pagrindus.
Jis į valdymą pažiūrėjo tarsi „iš viršaus”, kaip į savarankišką sistemą, kuri svarbi ne tik gamybinėms organizacijoms, bet taip pat ir valstybės valdymo veiklai.
Biografiniai faktai. Svarbiausi darbai.
Fajolis gimė Konstantinopolyje 1841 m. liepos 29 d. Mokėsi Liono licėjuje, vėliau nacionalinėje Sent–Etjeno aukštojoje mokykloje, kurią baigė 1860 m. būdamas tik 19 metų. Po to buvo priimtas į Commenry, Fourchambault ir Decazeville kalnakasybos kompaniją, kurioje praleido 65 tolesnius savo gyvenimo metus. Kada A. Fajolis buvo vidurinio lygio vadovas, jis buvo pripažintas dėka publikacijų apie geologinius tyrimus. Dirbdamas vyriausiu vadybininku jis apsaugojo savo kompaniją nuo bankroto ir pavertė ją ekonomiškai stabilia ir techniškai pirmaujančia įmone. H. Fajolis liko kompanijos direktorių taryboje iki savo mirties 1925 m.
Fajolis gerai išmanė vadybininko darbą ir jo sėkmę lėmė ne techninės žinios, o puikus gebėjimas vadovauti. Savo vadybos metodus jis praktikoje tobulino 20 metų ir tik po to juos pateikė savo veikaluose. Fajolio būdai ir priemonės nebuvo neapibrėžti, priešingai, jis siekė juos supaprastinti. Nuo 1900 m. H. Fajolio mokslinis susidomėjimas vystant profesinę veiklą buvo susijęs daugiau su administraciniais klausimais negu su techniniais. Vienas iš jo darbų, kurį jis pateikė 1908 m. jubiliejiniame suvažiavime „Kalnų pramonės įmonių veikla” buvo stimulas parašyti svarbiausią darbą apie valdymą – „Administration industrielle at generale” (Bendrasis ir pramoninis valdymas) 1916 m. Šios knygos dėka A. Fajolis tapo gerai žinomas vadybos specialistams tiek Europoje, tiek Š. Amerikoje (ypatingai išvertus veikalą į anglų kalbą 1925 ir 1949 m).
Fajolis 1918 m. baigęs darbą privačiame sektoriuje visą energiją skyrė valstybės valdymo problemoms spręsti. Dėstė valstybiniame kariniame institute ir įkūrė administracinių tyrimų centrą, kurio tikslas buvo skleisti jo valdymo idėjas. A. Fajolis siekė depolitizuoti ir pagerinti profesinį valstybinių įstaigų lygį, atlikdamas švietėjišką darbą, vadovaudamasis Heldeno angliškosiomis reformomis ir įdiegdamas naujas valstybinio valdymo idėjas. A. Fajolis skeptiškai vertino efektyvų valstybės valdymą neatlikus jos struktūros reorganizacijos. H. Fajolis aktyviai dalyvavo I ir II-jo tarptautinio kongreso darbuose, kur Tuo metu jis sprendė valstybės valdymo problemas ir laikėsi tos nuomonės, kad atitinkama teorija visų pirma turi atkreipti dėmesį į tai, kiek tinkamai organizuotas darbas aukščiausiuose valdžios sluoksniuose, o ne į tai, kaip gerai vykdomi sprendimai viduriniame administravimo lygmenyje. Būtent susirūpinimas aukščiausių valdžios sluoksnių organizacijų problemomis, kaip valstybinių, taip ir pramoninių, išskyrė H. Fajolį iš jo amžininkų. Svarbiausi jo darbai: „Bendrasis ir pramonės valdymas” (1916 m.), „Mokymas apie valdymą” (1916 m.), „Darbo mokslinis organizavimas” (1918 m.), „Pozityvus valdymas” (1919 m.). (7, p. 839–840).
Svarbiausias H. Fajolio indėlis
Įvedė terminą „administravimas“ (angl. „management“), kuriuo įvardijo vieną iš šešių vadybos funkcijų. Pasak jo, ši funkcija lemia organizacijos sėkmę arba nesėkmę. Galima teigti, jog administracinė veikla – tai veikla, kurią atliekantys darbuotojai reguliuoja kitų darbuotojų (vykdytojų) darbą.
Įmonės valdymas pagal H. Fajolį
H. Fajolis paprastai vertinamas kaip klasikinės vadybos mokyklos įkūrėjas, nes jis ne tik pirmasis tyrinėjo vadovų elgesį, bet ir pirmasis tai susistemino. Jis suformulavo idealios valdymo doktrinos kontūrus, kurie dar ir šiandien daug kur nepraranda savo galios.
H. Fajolį domino visa organizacija. Daugiausia dėmesio jis skyrė valdymui, nes jam atrodė, kad tai labiausiai apleista verslo operacija. Fajolis tvirtino, kad valdymas – tai įgūdžiai.
A. Pagal H. Fajolį valdyti įmonę reiškia:
vadovauti įmonei – administruoti (tobulinti struktūrą, reglamentuoti veiklą, tvarkyti personalą ir, vykdant visus darbus, realizuoti administravimo funkcijų ciklą).
Nurodydamas, kad vienas iš svarbiausių administravimo aspektų yra struktūrizavimas, jis nagrinėja įvairius galimus organizacijos struktūros variantus, parodydamas, kaip, augant organizacijai, paprasta linijinė struktūra keičiasi, sudėtingėja, tampa gremėzdiška, jos hierarchinių lygių skaičius negali būti begalinis. Atsiranda būtinybė organizuoti funkcinį valdymą, įvesti patarėjus, konsultantus, referentus, suteikti jiems atitinkamas teises. A. Fajolis nuolat pabrėžia, kad tai būdinga ne tik gamybinėms, bet ir kitokio pobūdžio organizacijoms, tokiu būdu, duodamas pradžią bendrajai organizacijų teorijai.
Pagal H. Fajolį, administruojant veiklą, reikia nuosekliai realizuoti tokius veiksmus (etapus): Būtina pažymėti, kad svarbiausia, pagrindine ciklo dalimi H. Fajolis laiko planavimą. Planavimo apibūdinimui, įvairaus tipo planų (mėnesių, savaitinių, pamaininių, ilgalaikių ir kt.) analizei jis skiria daug dėmesio. Taip pat pabrėžiama planų realumo svarba, galimybė juos koreguoti, keičiantis situacijai rinkose, ir kiti planavimo aspektai.
H. Fajolio 14 administravimo principų
H. Fajolio teorijos pagrindų pagrindas yra suformuluoti ir detaliai išaiškinti 14 administravimo principų. Štai šie principai: Darbo pasidalijimas. Kuo daugiau žmonės specializuojasi tam tikroje srityje, tuo efektyviau jie atlieka savo darbą.
1 Valdžia. Vadovai turi duoti nurodymus, kaip atlikti užduotis. Tačiau ne visuomet pavyksta pasiekti paklusnumo ir tinkamo užduoties atlikimo, jei jie neturi asmeninio autoriteto (pavyzdžiui, reikiamos kompetencijos).
2 Drausmė. Organizacijos nariai turi gerbti joje galiojančias taisykles ir nuostatas. Fajolio nuomone, drausmę garantuoja geras vadovavimas visuose organizacijos lygiuose.
3 Komandų vienovė. Kiekvienas darbuotojas turi gauti instrukcijas tik iš vieno asmens. Fajolio manymu, jei darbuotojas yra tiesiogiai pavaldus keliems vadovams, tai neišvengiami prieštaravimai tarp instrukcijų ir neaiškumai dėl valdžios.
4 Krypties vienovė. Toms organizacijos operacijoms, kurių tikslas tas pats, turi vadovauti tas pats vadovas pagal vieną planą.
5 Individualių tikslų pajungimas bendrai gerovei. Kad ir koks būtų įsipareigojimas, darbuotojų interesai negali būti svarbesni už visos organizacijos interesus.
6 Atlyginimas. Už atliktą darbą turi būti atlyginama teisingai ir darbdaviams, ir darbuotojams.
7 Centralizacija. Pavaldinių vaidmens sumažinimas priimant sprendimus yra centralizacija, o jų vaidmens padidinimas – decentralizacija. Fajolis manė, kad vadovai galiausiai vis tiek turi būti atsakingi už visą darbą, tačiau kartu jie turi suteikti savo pavaldiniams pakankamai atsakomybės savo darbus tinkamai atlikti.
8 Hierarchija. Valdžios linija organizacijoje – šiandien dažnai žymima tvarkingais keturkampiais ir linijomis organizacinėse struktūrose – visada įmonėje „brėžiama” iš viršaus į apačią nuo aukščiausio iki žemiausio valdymo lygio.
9 Tvarka. Medžiagos ir žmonės turi būti reikiamoje vietoje reikiamu metu. Žmonės turi užimti tokias pareigas ir dirbti tokį darbą, kuriam jie labiausiai tinka.
11 Personalo stabilumas. Didelė darbuotojų kaita trukdo organizacijai sėkmingai dirbti.
12 Iniciatyva. Pavaldiniams turi būti leidžiama patiems kurti ir įgyvendinti savo planus, netgi jei kartais gali pasitaikyti ir klaidų.
13 Darbo pasidalijimas. Kuo daugiau žmonės specializuojasi tam tikroje srityje, tuo efektyviau jie atlieka savo darbą
14 Esprit de Corps (kolektyvo dvasia). Pasak Fajolio, ją padeda ugdyti net nežymūs veiksniai. Pavyzdžiui, jis siūlė kur tik galima bendrauti tiesiogiai žodžiu, o ne formaliomis, rašytinėmis priemonėmis.
Štai vienos Amerikos kompanijos pavyzdys, parodantis, kad A. Fajolio valdymo principai veiksmingi: Didžiausia Amerikos namų remonto kompanija „Home Depot” taiko daugelį A. Fajolio iškeltų idėjų. Prieš naujos „Home Depot” parduotuvės atidarymą visi jos darbuotojai keturias savaites apmokomi. Siekiant palaikyti ryšius ir platinti informaciją apie kompaniją, kas ketvirtį 23 tūkstančiams jos darbuotojų rengiami sekmadieniniai ryto susitikimai. Susitikimai vyksta pavadinimu „Pusryčiai su Bernie ir Arthuru” („Home Depot įkūrėjais”). Laida tiesioginė, galima keistis informacija, darbuotojai gali skambinti ir klausti kompanijos vadovų. „Home Depot” taip pat turi savo televizijos stotį. Ji kuria programas, skirtas apmokyti naujus „Home Depot” parduotuvių darbuotojus „aptarnavimo dvasios”. „Home Depot” lavina ir klientus. Parduotuvės siūlo konsultacijas, per kurias personalas ar tiekėjų atstovai moko įgyvendinti įvairius namų remonto projektus. „Home Depot” stengiasi atlikti remontą remdamasi klientų patirtimi bei pasiūlymais. Pavyzdžiui, kai rangovai paprašė specialaus prekystalio atsiskaitymui šalia medienos sandėlio, „Home Depot” sutiko ir pamatė, jog šis pokytis pagreitino prekystalio „prieš parduotuvę” atsiradimą. Komandos dvasia, keitimasis informacija bei kokybiškas klientų aptarnavimas, būdingi „Home Depot”, padėjo jai tapti dominuojančia (115 mlrd. dolerių) namų remonto šakoje. 1993 m. iš 404 stambiųjų JAV korporacijų „Home Depot” tapo antra pagal patrauklumą firma. A. Fajolis puikiai suprato, kad, administruojant organizaciją, šios veiklos kokybė pirmiausiai priklauso nuo vadovaujančio personalo. Todėl svarbi jo tyrinėjimų sritis – vadovų kvalifikacija, jų savybės, darbo organizavimo ypatumai. Nagrinėdamas šiuos klausimus jis daug dėmesio skiria vadovų rengimo ir kvalifikacijos tobulinimo sferai, siūlo organizuoti specialius administratorių kursus, akumuliuoti talentingų vadovų patyrimą, jį skleisti, kviesti juos dėstyti tokiuose kursuose, sudaryti jiems sąlygas išdėstyti savo patyrimą straipsniuose, traktatuose, referatuose. Fajolio teorija žaibiškai paplito Europoje ir Šiaurės Amerikoje. Tačiau didžiausią darbą vystant A. Fajolio fundamentalias nuostatas atliko amerikiečių mokslininkai L. Gjulikas ir L. Urvikas.
Vadovo kompetencija mūsų dienomis
Ekonominis raštingumas. Dabar svarbu dirbti efektyviai, todėl ekonominis mąstymas ir ekonominė veikla užima svarbią vietą. Ekonominis mąstymas – gebėjimas suvokti ekonominio gyvenimo sąlygas, išmanyti ekonomines kategorijas, sąvokas, apibendrinimus, suprasti rinkos dėsnius. Juolab ekonominė veikla nesiformuoja savaime. Jų ugdymas reikalauja profesinio parengimo. Tai sąlygiškai galime laikyti antruoju raštingumo lygiu.
Informacinis raštingumas. Vadovams artimiausioje ateityje reikės kur kas daugiau žinių taikant naujausias informacines technologijas, ypač sprendžiant operatyvius ir perspektyvinius gamybos, prognozavimo, konjunktūros klausimus, priimant sprendimus medžiagų ekonomijos, optimalios technologijos, efektyvumo klausimais. Šis kompetentingumo lygis nusakomas ne gebėjimu programuoti (tam rengiami specialistai), o gebėjimu suvokti šių technologijų galimybes, kelti joms uždavinius, priversti jas talkinti efektyvumui. Valdymo sistemoje formuojasi naujos profesijos: telekomunikacijos inžinierius; taikomasis programuotojas; sisteminis analitikas; informacinių sistemų koordinatorius; dokumentų apyvartos organizatorius. Tai trečiasis raštingumo lygis.
Psichologinis raštingumas. Gyvenimo ir valdymo demokratizavimo sąlygomis jaučiami ryškūs poslinkiai sprendžiant socialinius visuomenės ir gamybos klausimus. Numatoma, kad ateityje valdymo procese daugės socialinių-psichologinių veiksnių, kadangi jau dabar aišku, jog neįvertinus kolektyvinio darbo socialinių-psichologinių veiksnių ir į juos neatsižvelgus, pažanga kuri vyksta mūsų aplinkoje, neduoda norimo efekto.
Valdymas – pirmiausia darbas su žmonėmis. Pirma efektyvaus valdymo sąlyga – gerai pažinti žmones, t. y. žinoti jų psichologiją. Nepažįstant darbuotojų, nežinant potencialių jų galimybių, ypač vidinio pasaulio, negalima jų efektyviai veikti. Be to, vadovas privalo gerai išmanyti kolektyvinio darbo psichologiją. Kiekvienam kolektyvinio darbo dalyviui reikia tokių savybių, kurių nereikia dirbant individualiai. Vadinasi, valdymas – tai ne tik mokslas, bet ir menas. Didėjant žmogaus veiksnio svarbai, vadovui vis daugiau reikės kultūros žinių aukštos bendravimo su darbuotojais etikos, jis privalės geriau išmanyti komunikacijos kolektyve teoriją, jos formas ir galimybes. Todėl vadovas turės būti geriau teoriškai pasirengęs, ypač filosofijos, psichologijos, sociologijos, socialinės psichologijos, ekonominės psichologijos ir teisės klausimais. Tai sąlygiškai galima pavadinti ketvirtuoju vadovo raštingumo lygiu.