cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Čadas
Istorija
Dabartinio Čado teritorija priešistoriniais laikais buvo viena reikšmingiausių teritorijų Afrikos istorijoje. Čia randami vieni seniausių pasaulio hominidai (čia rasto Australopithecus bahrelghazali liekanoms yra apie 3,6 mln. metų). Kadaise gerokai drėgnesnėse ir palankesnėse gyvenimui sąlygose tarpo turtingos senovės bendruomenės, ir čia prasidėjo Afrikos neolitas: VII tūkst. pr. m. e. Enedžio gyventojai paliko piešinius, liudijančius jog jie gamino keramiką, augino gyvulius ir savo pasiekimais buvo stipriai pralenkę Nilo slėnio gyventojus. Manoma, kad Čado teritorijoje kilo trys dabartinės Afrikos kalbinės šeimos: Semitų-chamitų kalbos, Nilo-Sacharos kalbos ir Nigerio-Kongo kalbos.
XIV a. Kanemas patyrė genčių invazijas iš dykumų. Svarbiausia tų genčių buvo bulalai, kurie įsitvirtino Jao mieste prie Fitrio ežero ir siaubė galingą musulmonų imperiją. Dėl jų invazijų XV a. Kanemo gyventojai buvo priversti pasitraukti į vakarus nuo Čado ežero (dab. Nigerija), kur sukūrė Bornu karalystę. Ilgainiui Bornu susigrąžino prarastas Kanemo pozicijas, tačiau Bulala Jao sultonatas, taip pat nauja valstybė Bagirmis išlaikė pozicijas iki pat XIX a.
Dar viena Sahelio tauta, sukūrusi galingą valstybę Čado teritorijoje, buvo mabai, kurie XVI–XVII a. konsolidavo Vadajaus sultonatą. Iš pradžių buvęs didele dalimi priklausomas nuo Darfūro (dab. Sudane), XIX a. Vadajus tapo galinga Sahelio imperija su klestinčia sostine Uara, iš kurios prasidėjo naujas Transsacharinės prekybos kelias į šiaurę. Tuo pat metu, apie 1880 m., galingas musulmonų vergų prekybininkas Rabih az-Zubayr nukariavo smulkias pagonių gentis dabartiniame pietų Čade, sukurdamas čia savo trumpalaikę imperiją. XX a. pradžioje Prancūzija nukariavo vietines musulmonų valstybes ir prijungė jas prie Prancūzijos Pusiaujo Afrikos. Čadas buvo administruojamas kaip Čado teritorija. Būdama toliausiai nuo prancūzų kontroliuojamų uostų, teritorija buvo beveik nemodernizuojama, o naudojama tik kaip medvilnės žaliavos šalis. Labiau kontroliuojamame pietiniame Čade prancūzai aktyviai platino krikščionybę, tuo tarpu centrinis Čadas liko musulmoniškas.
1960 m. Čadui suteikta nepriklausomybė nuo Prancūzijos, ir iš karto šalyje susiformavo dvi priešiškos partijos, konstruojamos etniniu-regioniniu pagrindu: Čado Progresyvioji partija (PPT) atstovavo pietinio Čado krikščionis, o Čado demokratinė sąjunga (CDU) – musulmonus. Pirmasis šalies prezidentas François Tombalbaye, pats būdamas iš PPT, greitai uždraudė opozicinę partiją ir vykdė aiškią diskriminaciją musulmonų atžvilgiu. Jau 1966 m. musulmonai įkūrė sukarintą Čado Nacionalinio išsivadavimo frontą (FROLINAT), dėl ko šalyje kilo pilietinis karas.
Apie 1980 m. karas tapo toks žiaurus, kad turėjo kištis kitos Afrikos valstybės. Libija, remianti Čado musulmonus, įvedė savo armiją į Čadą ir užėmė jo šiaurinę dalį. Vėliau ji atsitraukė į Auzu ruožą.
1990 m. eilinio karinio perversmo metu buvo nuverstas pietus palaikęs prezidentas Hissène Habré, ir nauju prezidentu tapo musulmonas Idriss Déby. Nors į jį buvo kelis kartus kėsinamasi ir nepavyko pasiekti susitarimo su gausiomis sukilėlių grupėmis, 1996 m. šalyje įvyko pirmieji demokratiniai rinkimai, kuriuos laimėjo Deby. Prezidentas bandė tartis su sukilėliais, tačiau įvairūs sukilimai ir toliau siaubia šalį. Situacija dar labiau paaštrėjo 2003 m. Darfūro krizės kontekste, kuomet į šalį paplūdo pabėgėliai iš gretimo Sudano, kas sukėlė Čade dar vieną pilietinį karą.
Politinė sistema
thumb|right|180px|Nuo 1990 m. iki mirties 2021 m., prezidento pareigas ėjęs [[Idriss Déby.]]
Pagal 1996 m. priimtą Konstituciją, Čadas yra prezidentinė respublika. Daugiausiai galių šalyje sutelkta prezidento rankose. Jis yra tiek valstybės, tiek ir vyriausybės (vykdomosios valdžios) vadovas, jo pavedimu skiriamas ministras pirmininkas. Prezidentas renkamas visuotiniuose rinkimuose kas penkerius metus. Po 2005 m. įvykusių Konstitucijos pakeitimų, prezidento kadencijų skaičius nėra ribojimas. Šias pareigas nuo 1990 m. iki mirties 2021 m. ėjo Idriss Déby, tada pareigas perėmė jo sūnus Mahamat Déby.
Pagal 2012 m. Demokratijos indeksą, Čadas priskiriamas autoritarinių režimų kategorijai, o Freedom House ataskaita Laisvė pasaulyje 2013 Čadą įvardino nelaisva valstybe.
Administracinis suskirstymas
thumb|220px|Čado žemėlapis
Čadas administraciškai esti suskirstytas į 22 regionus. Šie savo ruožtu dalomi į departamentus, kurių Čade iš viso yra 61. Departamentai dar skirstomi į subprefektūras.
Čado regionai:
Geografija
thumb|250px|[[Joa ežeras Uniangos ežeryne]]
Čadas apima rytinę Čado lygumos dalį ir didžiausią Čado ežero dalį. Čado lyguma su Čado ežeru sudaro 90 proc. šalies teritorijos. Rytuose Čado lyguma pereina į Enedi kalnyną (1450 m) ir Vadajaus masyvą (1320 m), šiaurėje iškilę vulkaniniai Tibesčio kalnai (3415 m Emi Kusis) ir Erdi plokščiakalnis. Šalies centrinės dalies šiaurėje yra žemiausias taškas – Bodelės įduba. Didžiausios šalies upės yra Šaris ir Logonė, kurių baseinai pietuose siekia Azandę ir iš ten perneša vandenį į savanas. Pietryčiuose teka Šario intakas Salamatas, sudarantis plačią šlapynių sritį. Centrinėje dalyje telkšo nemažas Fitrio ežeras, o šalies šiaurėje yra unikalūs Uniangos ežerai, apsupti dykumų (pasaulio paveldo objektas). Dykumą vagoja vadžiai, iš kurių svarbiausias yra Hovaro vadis.
Čadas tęsiasi nuo sausos Sacharos dykumos šiaurėje, per Sahelį ir Sudaną iki drėgnųjų tropikų miškų pačiuose pietuose.
Klimatas
Vasarą šalis yra paprastai veikiama Vakarų Afrikos musonų, o žiemos mėnesiais pasato Harmatano. Pietuose vyrauja artimas tropiniam, drėgnas klimatas su 1100 mm kritulių, o šiaurei būdingas dykumų klimatas su dideliais paros temperatūrų skirtumais ir ypač retais krituliais (20–40 mm per metus).
Ekonomika
Čadas neturi išėjimo į jūrą. Prastas susisiekimas, nepakankami gamtos ištekliai ir besitęsianti politinė suirutė trukdė ekonomikos vystymuisi. Ekonomika remiasi daugiausia sėslia agrikultūra ir klajokliška gyvulininkyste. Derlingiausia žemė yra šalies pietuose, kur daug kritulių. Medvilnė ir žemės riešutai yra pagrindiniai pelno šaltiniai, mažesni eksporto šaltiniai yra sorai, ryžiai, manijokai ir batatai. Auginami galvijai, avys, ožkos, kupranugariai. Vyksta žvejyba Čado ežere. Per sausrų sezoną Čadas gauna paramą, kad palaikytų reikiamą kiekį maisto.
Soda ir uranas yra pagrindinės šalies iškasenos, nafta gaunama Dobos įlankoje, kuri yra sujungta su Kamerūno naftotiekiu Kribio mieste. Pramonė gamina maisto produktus, tekstilės ir plataus vartojimo produktus.
Importuojamos didelės mašinos, transporto įranga, pramonės prekės, nafta, maisto produktai.
Pagrindiniai mainų partneriai yra Europos Sąjungos šalys, Kamerūnas, JAV, Kinija.
Demografija
thumb|200px|right|Šalies populiacijos kitimas 1961–2003 m. Gyventojų skaičius pateikiamas tūkstančiais. Grafikas iliustruoja ganėtinai staigų Čado populiacijos augimą: 1961 m. šalyje gyveno 3 milijonai žmonių, o 2009 m. – 10 milijonų. thumb|175px|right|50 % šalies populiacijos sudaro jaunesni nei 16,5 m. žmonės. Gyventojai šalies teritorijoje pasiskirstę labai netolygiai: šiauriniame regione, kuris yra Sacharos dykumos dalis, gyventojų tankumas yra tik 7,74 žm/km². Didžiausias tankumas yra piečiausiame šalies penktadalyje, kur gyvena maždaug pusė visų Čado gyventojų. Pietų Čado gyventojai daugiausiai yra sėslūs, šiaurinės dalies gyventojai – klajokliai, o Sahelyje yra ir sėslių žmonių, ir klajoklių.
Oficialios verslo kalbos yra prancūzų ir arabų, bet šalyje yra kalbama dar 100 kalbų bei dialektų. Dėl svarbaus keliaujančių ir sėslių arabų prekiautojų vaidmens, čadietiška arabų kalba tapo lingua franca.
Pasiskirstymas pagal religijas (1993 m. surašymo duomenys): Tiesa, religijos šalyje yra kiek susimaišiusios. Musulmonai yra susikoncentravę šalies šiaurėje ir rytuose, o animistai – pietuose.
Pasak 2000 m. apskaičiavimų, vyresnių nei 15 m. žmonių raštingumas yra 25,7 % (vyrų – 40,8 %, moterų – 12,8 %). Anot 2009 m. apskaičiavimų, vidutinė numatomo gyvenimo trukmė skaičiuojant nuo gimimo šalyje yra 47,7 metų. Gyventojų amžiaus struktūra:
Migracijos indeksas (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): -4,08 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.).
Anot 2007 m. apskaičiavimų, Čadas užima 18 vietą pasaulyje pagal AIDS/ŽIV paplitimą tarp suaugusiųjų, kuris šalyje yra 3,5 %. Per metus nuo šios ligos valstybėje miršta maždaug 14 000 žmonių.
Dzi (titulas)
Dzi  – paveldimas Kinijos kilmingųjų titulas, atitinkąs vikontą.
Džou dinastijos laikais dzi buvo ketvirtas pagal aukštumą tituluotųjų aristokratų titulas:
Ugioniai
Ugioniai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Betygalos, Dubysos regioniniame parke, kairiajame Dubysos krante. Liaudies klasicizmo stiliaus Ugionių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia (pastatyta 1836 m., priklauso Betygalos parapijai). Gyvenvietė garsėja stebuklingu šaltiniu su koplyčia.
thumb|left|240px|Ugioniai. Vaizdas į Dubysos slėnį
Buožainė
Buožainė (Knautia) – karšulinių (Dipsacaceae) šeimos augalų gentis. Gentis pavadinta vokiečių botaniko Kristijono Knauto (1654-1716) garbei. Gentyje yra apie 40 rūšių.
Lietuvoje auga – dirvinė buožainė (Knautia arvensis).
thumb|left|260px|Dirvinė buožainė
Ford Escort (Šiaurės Amerikos)
Ford Escort buvo kompaktinės klasės automobilis, kurį Ford Motor Company gamino Šiaurės Amerikos rinkai. Tai buvo pirmas Ford markės priekiniais ratasi varomas automobilis, kuris buvo gaminamas Šiaurės Amerikoje. Escort buvo geriausiai parduodamas 9-dešimtmetyje. Automobilis turėjo daug geresnę reputaciją, nei prieš jį gaminamas Ford Pinto.
Pirma Karta (1981-1990)
250px|right|thumb|1988 m. Ford Escort Pirmas amerikietiškas Escort buvo pristatytas 1981 metais. Automobilis dalinosi komponentais su Europietiškoju Escort Mk III (kaip ir jo dvynys Mercury Lynx). Automobilis buvo siūlomas kaip 2-durų hečbekas ir 4-durų universalas, po metų pasirodė ir 4-durų hečbeko versija. Automobilis turėjo gerokai daugiau chromo nei europietiškasis.
1985½-1990
1985 metams automobilis buvo truputi atnaujintas, jis turėjo mažiau chromo, buvo atnaujinti galiniai ir priekiniai žibintai, pasirodė 1,9 litrų variklis. 1987 metais Mercury Lynx buvo pakeistas į Mazda 323, kuri vadinosi Mercury Tracer. Escort buvo nežymiai atnaujintas ir 1988 metais.
Antra Karta (1991-1996)
250px|right|thumb|1991 m. Ford Escort 1991 metais Escort ir Mercury Tracer perėjo prie Mazda B platformos, kuria taip pat naudojo Mazda 323. Azijoje ir Australijoje vietoje galiniais ratais varomo Escort buvo gaminamas Ford Laser.
Varikliai
<BR STYLE="CLEAR:BOTH" />
Trečia Karta (1997-2002)
250px|right|thumb|1997 m. Ford Escort 1997 metais Escort buvo atnaujintas trečia karta. Pasiūloje atsirado sportinė kupė Escort ZX2, kuri pakeitė Ford Probe kaip Ford kompaktinės klasės sportinį automobilį.
1998 metų Escort ZX2 naudojo 2,0 l, 130 AG (97 kW) Zetec DOHC I4 variklį kaip bazinį, tačiau buvo galima pasirinkti didesnės europietiškos Ford Mondeo variklį.
Escort taip pat siūlė Sport versiją. Mercury Tracer versijoje ji vadinosi Trio arba Sport priklausomai nuo metų.
1999 metais nebeliko Escort ir Tracer universalų, sedanas buvo gaminamas iki 2002 (jį pakeitė Ford Focus) ir ZX2 iki 2003 metų.
2001 metais Escort ZX2 buvo pervadintas tiesiog į ZX2
Būtviliškiai
Būtviliškiai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Slavikų, prie kelio.
Pavasariniai žiedai (2004 singlas)
thumb|right|200px|Albumo viršelis Pavasariniai žiedai – ketvirtas CD formatu išleistas Andriaus Mamontovo singlas.
Išmanusis telefonas
thumb|160px|[[LG G3 su aukštos rezoliucijos liečiamu 5,5 colių ekranu ir su 13 megapikselių kamera]] Išmanusis telefonas – mobilusis telefonas su operacine sistema, turintis pažangių kompiuterinių gebėjimų apdoroti duomenis ir prisijungti prie įvairių ryšių tinklų.
Operacinė sistema
Pagrindinis skirtumas tarp išmaniojo ir paprasto mobiliojo telefono yra operacinė sistema, leidžianti įdiegti papildomas programas, išplečiančias išmaniojo telefono galimybes.
Išmanusis telefonas kaip ir delninis kompiuteris (PDA) leidžia atlikti dalį asmeninio kompiuterio atliekamų funkcijų.
Programėlės
Taikomųjų programų dėka išplečiamos telefono naudojimo galimybės. Programėlės (arba mobiliosios aplikacijos) yra skirtos žaidimams žaisti, pramogoms, bendravimui, naujienoms skaityti ir jas sekti, vaizdo įrašams, filmams, televizijai ir kt. Jas galima nemokamai parsisiųsti iš interneto arba nusipirkti elektroninėje parduotuvėje. Programėles naudoja ne tik paprasti vartotojai, bet ir smulkiojo bei didžiojo verslo atstovai. Jiems programėlių naudojimas kasdienėje veikloje suteikia galimybę kokybiškiau ir efektyviau valdyti verslo procesus (įmonės išlaidų mažinimas, produktyvumo didinimas), perkelti juos į mobiliąją erdvę. Telefonas gali veikti su įvairiais įrenginiais pvz., sveikatingumo. Programėlės tokį telefoną paverčia asmeniniu dietologu, treneriu ar net kardiologu (matuoja nueitus žingsnius, nuplauktą atstumą, miego trukmę).
Fotokamera
Telefonas kaip fotoaparatas gali fotografuoti prietemoje ir netgi tamsoje be blykstės. Fotokamera gali staigiai užfiksuoti 20-60 nuotraukų iš eilės ir rekomenduoti geriausią iš jų. Vienu metu užfiksuotos kelios nuotraukos su skirtingu išlaikymu gali būti sujungiamos į vieną (dėl to jos kokybė yra geresnė). Ypatinga funkcija – įgarsintos nuotraukos (nuotrauką palydi kelių sekundžių garso įrašas).
Blaivioji Lietuva
Blaivioji Lietuva:
Išmanusis telefonas
Baterija
Baterijos veikimo trukmė priklauso nuo to, kaip efektyviai energiją naudoja telefonas ir operacinė sistema ir kaip pats vartotojas naudojasi funkcijomis. Pvz., nustatant ryškiausią ekraną, panaudojus GPS navigaciją, pafilmavus ir pafotografavus, išmanusis telefonas su 1300 mAh išsikrauna per 4 valandas, galingesnė (2800 mAh) baterija – per dieną.
Kita
Išmaniuosiuose telefonuose yra vaizdo ir garso grotuvai, foto ir vaizdo kamera su didžiuliu lietimui jautriu ekranu, GPS navigacija, Wi-Fi ir mobiliųjų tinklų prisijungimas. Prisijungus prie vieno bevielio tinklo, galima žaidimą žaisti keliuose telefonuose, arba sujungus kelis telefonus priversti visus groti tą pačią dainą. Galima bendrauti su tokį pat įrenginį turinčiais draugais, dalintis nuotraukomis, vaizdo įrašais, failais, albumais ir kt. Du vartotojai gali bendrauti naudodami nemokamą tiesioginio susirašinėjimo aplikaciją. Funkcija, naudodama GPS, padeda surasti netoliese esančius tokio paties telefono vartotojus. Vaizdo pokalbiai veikia per specialią aplikaciją.
Specialių funkcijų dėka telefonas reaguoja į akių judesius ir slenka tekstą neprisilietus, sustabdo žiūrimą vaizdo filmą, jei nukreipiamos akys nuo ekrano. Speciali technologija nustato akių poziciją ir automatiškai groja arba sustabdo vaizdo įrašą. Priekinė telefono kamera fiksuoja akių nusukimą nuo ekrano ir sustabdo įrašą; paleidžia groti toliau, kai tik žvilgsnis nukreipiamas į ekraną.
Planšetofonas
Planšetinio kompiuterio ir išmaniojo telefono hibridas vadinamas planšetofonu, (pvz., Samsung Galaxy Note). Tai yra nešiojamas mobilusis kompiuteris su lietimui jautriu ekranu, didesnis už mobilųjį telefoną ar delninį kompiuterį.
Modulinis išmanusis telefonas
Modulinis išmanusis telefonas yra iš atskirų modulių konstruojamas išmanusis telefonas. Jis suteikia galimybę kiekvienam „susirinkti“ pageidaujamų techninių savybių telefoną, pakeisti atskirus modulius be būtinybės keisti visą mobilų įrenginį, atsikratyti sugedusių ar pasenusių. Tokio telefono techninė įranga gali būti nuolat atnaujinama. Keičiant skirtingų techninių savybių modulius, galima pasirinkti didesnės talpos bateriją, fotokamerą su didesnės raiškos matrica. Prie telefono pagrindo vienos pusės tvirtinamas ekranas, o prie kitos – atskiri moduliai, turintys specialius kontaktus, užtikrinančius modulių sąveiką. Tarp tokio telefono modulių gali būti centrinis ir signalų procesoriai, „Wi-Fi“ ir „Bluetooth“ ryšio mikroschemos, kaupiklis, fotokamera, atmintis, energijos tiekimo blokas, antena, šoniniai garso reguliavimo mygtukai, garso išvestis ir kt. Jei kuris nors modulis sugestų, vartotojas pats galėtų jį pakeisti.
Manoma, kad telefonų gamintojai dėl modulinių išmaniųjų telefonų gali mažiau parduoti kiekvienais metais išleidžiamų naujų telefonų.
Kuriant modulinius išmaniuosius telefonus, nuo 2013 metų bendrovės „Motorola“ ir „3D Systems“ bendradarbiauja projekte „Ara“. „3D Systems“ atsakinga už didelio produktyvumo platformos, skirtos trimačiam spausdinimui, paruošimą, kad „Motorola“ galėtų ją panaudoti išmaniųjų telefonų komponentams kurti. Parodoje CES 2014 m. sausį panašaus įrenginio prototipą parodė kinų bendrovė ZTE. išmaniojo telefono modelis pasirodys per artimiausius keletą metų. Mobilus įrenginys „Eco-Mobius“ turi 4 keičiamus modulius. Tai LCD ekranas, branduolys (procesorius, operatyvioji atmintis ir duomenų kaupiklis), kamera ir akumuliatorius. 2014 metų birželio mėn. San Franciske vykstančioje kasmetinėje „Google I/O“ konferencijoje Google pristatė išmanųjį telefoną su keičiamomis dalimis „Project Ara“. Parodoje buvo pateiktas (beveik) veikiantis tokio telefono prototipas.
Supertelefonas
thumb|[[Samsung Galaxy]] Supertelefonas  – aukštos klasės išmanusis telefonas su išskirtinėmis techninėmis charakteristikomis, savybėmis, funkcijomis. Dėl to jis yra brangesnis už paprastą išmanųjį telefoną.
Be to, gali būti greito dalijimosi technologija, penkių dažnių juostų palaikymas, „Magic Touch“ (ekranas gali būti valdomas net su pirštinėmis), papildytosios realybės navigacijos programa (padeda pasiekti kelionės tikslą). Gali būti teikiama visame pasaulyje veikianti HERE vietos nustatymo paslauga. Dviguba antena užtikrina spartesnį duomenų priėmimą, nuo 20 iki 30 proc. kokybiškesnį tinklo signalą, optimizuoja didelės spartos duomenų priėmimą ir perdavimą.
Vieno prisilietimo („One touch“) funkcija suteikia galimybę itin paprastai transliuoti muziką, nuotraukas ar vaizdo įrašus į NFC ryšio standartą palaikančius telefono gamintojo įrenginius (garsiakalbiai, belaidės ausinės, televizoriai). Naudojant supertelefoną kartu su naujausiais televizoriais, šiuo telefonu vos prilietus nuotolinio valdymo pultelį, dideliame televizoriaus ekrane iš karto atsiduria nuotraukos ir vaizdo įrašai. Vaizdo apdorojimo variklis užtikrina aukšto lygio ryškumą ir detalumą net ir mažame ekrane. Supertelefone naudojamas mobiliesiems įrenginiams pritaikytas specialus vaizdo jutiklis (pvz., su „High Dynamic Range“ savybe, dėl ko pagerėja vaizdo fiksavimas esant kokiam apšvietimui, gaunamos detalesnės nuotraukos ir vaizdo klipai). Telefonui sutvirtinti gali būti naudojamas grūdintas stiklas ir dūžiams atspari plėvelė; telefono korpusas būna atsparus dulkėms ir drėgmei.
Dumsių apylinkė
Dumsių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Jonavos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Jonavos rajonui. 1954 m. prijungtos Gaižiūnų apylinkė ir Marinaukos apylinkė, 1963 m. – Skarulių apylinkė. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras.
Dunojus
Dunojus (🇬🇷; ; ; ; bulg., ; ; ) – upė Europoje, antroji pagal ilgį po Volgos. Ilgis 2850 km, baseino plotas 817 000 km².
Tėkmė
Prasideda Vokietijoje, Švarcvaldo rajono šlaituose, prie Donauešingeno, iš susiliejusių Bregės ir Brigacho upelių, įteka į Juodąją jūrą. Į baseino teritoriją įeina Vokietija, Austrija, Slovakija, Vengrija, Kroatija, Serbija, Bulgarija, Rumunija, maža dalis Moldavijos, Ukrainos, Šveicarijos.
Upės aukštupys (iki Vienos, ~920 km) teka per Švarcvaldą ir Bavarijos plynaukštę. Slėniai siauri, gilūs, krantai aukšti, statūs. Vagos plotis iki Ulmo miesto 20–100 m, žemiau – 100–350 m. Srovės greitis 1–2,8 m/s.
Nuo Vienos iki Geležinių Vartų tarpeklio (~970 km) upė teka Dunojaus vidurupio lyguma. Slėnis platus (5–20 km), vaga vingiuota, išsišakojusi, srovės greitis 0,3–1,1 m/s. Vietomis kerta pavienius kalnagūbrius ir sudaro siaurus (0,6–1,5 km), bet gilius (15–70 m) pralaužtinius slėnius (Vengrijos Vartus, Višegrado tarpeklį, Geležinius Vartus). Srovės greitis padidėja iki 2,2–4,7 m/s.
Nuo Geležinių Vartų tarpeklio iki žiočių (~960 km) upė teka Dunojaus žemupio lyguma. Slėnis platus (7–20 km), vaga vingiuota, išsišakojusi, vietomis dirbtinai ištiesinta. Srovės greitis 0,5–1 m/s.
Baseinas
Aukštupiui didelę įtaką turi dešinieji (alpiniai) intakai, kurie lemia aukščiausią vandens lygį vasarą ir žemiausią lygį žiemą.
Didžiuma upės baseino yra Rumunijoje (29,0 %), Vengrijoje (11,6 %) ir Serbijoje (10,2 %). Dunojaus baseinas apima ir šalis, per kurias pati upė neteka – Slovėniją, Bosniją ir Hercegoviną, Juodkalniją, Šveicariją, Moldaviją, Italiją ir kt.
Hidrologija
thumb|240px|Dunojaus aukštupys Bavarijoje thumb|240px|Dunojus Budapešte Vidurupiui ir žemupiui būdingi pavasario ir vasaros potvyniai. Kai kalnų sniego tirpimas sutampa su lietumis ir didesniųjų intakų potvyniai sutampa, upės vandens lygis smarkiai pakyla, ir ji užlieja pakrančių lygumas. Vasaros antroje pusėje vandens lygis krinta. Spalio–lapkričio mėn. po lietaus prasideda rudens poplūdžiai. Žemiausias vandens lygis būna žiemą. Užšąla tik labai šaltomis žiemomis, 1,5 mėnesio laikotarpiui.
Reikšmė
Dunojus yra svarbi laivybinė arterija. Reino–Maino–Dunojaus kanalu upė sujungta su Šiaurės jūra, o Dunojaus-Juodosios jūros kanalas leidžia laivams apiplaukti seklią Dunojaus deltą. Austrijoje ir ties Geležiniais Vartais įrengtos hidroelektrinių kaskados, taip pat jėgainės veikia Vokietijoje, Slovakijoje (iš viso – 30). Vystoma pramoninė žvejyba (ypač, deltoje). Upėje veisiasi endeminės dunojinės lašišos, vietomis yra labai retų eršketų rūšių. Dunojaus vanduo naudojamas drėkinimui (nutiesta drėkinamųjų kanalų).
Dunojus nuo seno buvo svarbi riba, dalijanti šiaurinę ir pietinę Europą. Ilgus amžius Dunojumi ėjo šiaurinė Romos imperijos siena. Iki šios upės driekėsi ir šiaurinė Osmanų imperijos riba. Pirmieji susitarimai, reguliuojantys laivybą Dunojumi, buvo 1774, 1812, 1826, 1829 m. Rusijos–Turkijos sutartys, 1838, 1840 m. Austrijos–Didžiosios Britanijos, Austrijos–Rusijos konvencijos.
thumb|left|240px|Geležinių Vartų tarpeklis
Prie Dunojaus yra įsikūrusios net keturių šalių sostinės: Viena (Austrija), Bratislava (Slovakija), Budapeštas (Vengrija) ir Belgradas (Serbija). Prie upės įsikūrę taip pat šie svarbūs miestai: Ulmas, Ingolštatas, Regensburgas, Pasau (Vokietija), Lincas (Austrija), Dėras, Vacas, Dunauivarošas, Baja (Vengrija), Vukovaras (Kroatija), Novi Sadas, Pančevas, Smederevas (Serbija), Vidinas, Rusė, Silistra (Bulgarija), Drobeta-Turnu Severinas, Džurdžu, Kelerašis, Breila, Galacis, Tulča (Rumunija), Izmajilas (Ukraina).
Pavadinimas
Upėvardis galimai skitiškos arba keltiškos kilmės, kilęs iš („didelė, patvinusi upė“) ir *dā- („plūsti, nevaržomai tekėti, piltis“). Tokios kilmės pavadinimų daug ypač Rytų Europoje (plg. Donas, Dniepras, Dniestras). Senovės graikai upę vadino Ἴστρος, matyt, šis žodis pasiskolintas iš trakų, ir reiškia „tvirtas, greitas“.
Vilniaus Jeruzalės progimnazija
Vilniaus Jeruzalės progimnazija – bendrojo ugdymo mokykla (Mokyklos g. 9, 08413 Vilnius). Progimnazijoje vykdomos pradinio ugdymo (1-4 klasės) ir pagrindinio ugdymo programos pirmosios dalies (5-8 klasės) programos, organizuojamas neformalusis ugdymas. Mokomoji kalba – lietuvių. Įstaigos kodas 190000937. Steigėjas Vilniaus miesto savivaldybės taryba.
Istorija
miniatiūra|277x277px|Vilniaus Jeruzalės progimnazija|alt= miniatiūra|277x277px|2018-2019 m.m. pradžios šventė Apie 1923 m. Vilniaus priemiestyje Jeruzalėje įkurta pradinė mokykla, jos mūrinis pastatas baigtas statyti ir pašventintas 1937 metais. Vaikai buvo mokomi lenkų kalba, jai suteiktas lenkų vaikų poeto Stanislovo Jachovičiaus vardas. Pirmasis šios mokyklos direktorius buvo L. Liminovičius, kuris, prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, išvyko iš Lietuvos ir nesugrįžo. 1940 m. mokyklai vadovavo direktorės A. Steponienė ir L. Radziukynaitė. Joms vadovaujant, be kitų dalykų, mokiniai pradėti mokyti ir lietuvių kalbos.
Nuo 1951 m. vaikai mokomi lietuvių ir lenkų kalbomis. Dabar vaikai mokomi lietuvių kalba. Iki 1953 m. mokykla buvo septynmetė, 1962–1984 m. aštuonmetė, vėliau priauginta iki vidurinės. 1977 m. pastatytas mokyklos priestatas. Jeruzalės mikrorajonas nuolat augo, didėjo ir mokinių skaičius: 1953 m. mokykloje mokėsi 349 mokiniai, 1956 m. – 437, 1985 m. – 769.
Vilniaus m. savivaldybės tarybos 2013 m. birželio 5 d. sprendimu Nr. 1-1274 „Dėl Vilniaus miesto savivaldybės bendrojo ugdymo mokyklų struktūros pertvarkos“, nuo 2013 m. rugsėjo 1 d. Vilniaus Jeruzalės vidurinė mokykla pertvarkyta į Vilniaus Jeruzalės mokyklą. Mokyklos tipas – bendrojo ugdymo pagrindinė mokykla.
Vilniaus miesto savivaldybės tarybos 2016 m. gegužės 11 d. sprendimu Nr.1-457 „Dėl Vilniaus Jeruzalės mokyklos (struktūros) pertvarkos“, Vilniaus Jeruzalės mokykla nuo 2016 m. birželio 20 d. pertvarkyta į Vilniaus Jeruzalės progimnaziją.
2016 m.rugsėjo 1 d. progimnazijoje mokosi 649 mokiniai, dirba 57 pedagogai.
Cyril Domoraud
Cyril Domoraud (g. 1971 m. liepos 22 d.) – buvęs Dramblio Kaulo Kranto futbolininkas, 11 metų buvo Dramblio Kaulo Kranto rinktinės narys. Žaidė gynėju.
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 1995 m. birželio 4 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionato trečiose rungtynėse, kur žaidėjui parodytos dvi geltonos kortelės, todėl pačioje rungtynių pabaigoje jis išvarytas iš aikštės. Dalyvavo 2000 ir 2006 m. Afrikos Tautų taurėse. Pastarajame turnyre laimėjo sidabrą.
FC Vado
FC Vado – Italijos futbolo klubas iš Vado Ligurės.
Nikolajus Chabibulinas
Nikolajus Chabibulinas (, g. 1973 m. sausio 13 d. Sverdlovske, Rusijoje) – ledo ritulio žaidėjas žaidžiantis vartininko pozicijoje NHL Edmonton "Oilers" komandoje.
Ledo ritulininko karjerą pradėjo 15 m. kai jį pakvietė Sverdlovsko „Automobilist“ komanda. 17 m. jį pakvietė CSKA Maskvos ledo ritulio komanda. 1992 m. jį 9 rate, 204 šaukimu pakvietė Vinipego „Jets“ komanda ir tik 1994 m. jis prisijungė prie komandos. 1998-1999 m. dėl kontrakto nesutarimų su komanda, jis žaidė IHL lygos Long Byčo komandoje „Ice Dogs“. 1999-2000 m. sezone Finikso „Coyotes“ jį iškeitė Tampos Bėjaus „Lightning“ komandai. Pirmą sezoną šioje komandoje jis sužaidė tik 2 rungtynes, bet 2001-2002 m. sezoną žaidė visas sezono rungtynes. 2004-2005 m. sezoną, dėl lokauto jis sugrįžo į Rusiją ir žaidė „AK Bars“ komandoje. 2005 m. liepos mėn. jis tapo laisvuoju agentu, bet po mėnesio pasirašė naują 4 m. sutartį su Čikagos „Blackhawks“ komanda. 2009 m. liepos 1 d. perėjo į Edmontono „Oilers“ komandą ir pasirašė 4 metų sutartį su klubu.
Griaužai
Griaužai (arba Graužai) – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 9 km į rytus nuo Šimkaičių ir tiek pat į pietvakarius nuo Girkalnio, tarp Sartės ir Tolupio. Stovi Griaužų koplyčia (priklauso Girkalnio parapijai).
miniatiūra|240px|left|Paminklas partizanams miniatiūra|240px|left|Daugiabutis
Izraelio futbolo varžybos 1987–1988 m.
Izraelio futbolo varžybos 1987–1988 m.
Vengrijos futbolo taurė
Vengrijos futbolo taurė – pagrindinis futbolo taurės turnyras Vengrijoje, vykstantis nuo 1909 metų.
Darbo žemaitis
Darbo žemaitis – savaitinis laikraštis, ėjęs 1934 m. rugsėjo 1 d. – 1936 m. kovo 21 d. Telšiuose.
Istorija
Leido oficialiai „Kultūros“ būrelis, faktiškai Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Telšių apygardos komitetas. Legalus socialistinės krypties leidinys, skirtas Žemaitijos krašto gyventojams. Išėjo vietoje LVLS savaitraščio „Žemaitis“. Ne kartą konfiskuotas. Spausdino „Inkaro“ spaustuvė Kretingoje, V. Gramalio spaustuvė. Tiražas 2000–3000 egz.
Svarstė ekonominio, kultūrinio ir politinio gyvenimo problemas, informavo apie šalies ir regiono įvykius.
Bendradarbiavo L. Daukša, J. Mikulskis, V. Mockus, Jonas Šliūpas, V. Tamošaitis, Aleksandras Tornau.
Oficiali redaktorė A. Žilytė, faktiškai redagavo kolegija: Domas Rocius, Mečislovas Gedvilas, Danielius Petryla.
Stepono Batoro vandens kelias
thumb|300px|Narevo upė netoli Viznos Stepono Batoro vandens kelias – kelias pradėtas naudoti XVI a. pabaigoje ir pavadintas karaliaus Stepono Batoro vardu. Kelias prasideda Vyslos upėje Varšuvos mieste. Toliau eina per Zegžinskių ežerą ir Serocko miestą, toliau Narevo upe pro Pultusko, Ostrolenkos, Lomžos, Viznos miestus, toliau Bebro upe pro Goniondzo miestą, toliau Augustavo kanalu pro Augustavo miestą ir tada pasiekia Nemuną. Kelias buvo intensyviai naudojamas iki geležinkelių atsiradimo XIX a. Šiais laikais siekiant pritraukti daugiau turistų bandoma atgaivinti šį vandens kelią.
Tomas Staniulis (1975)
Tomas Staniulis (g. 1975 m. liepos 27 d. Prienuose) – teisininkas, prokuroras, buvęs LR generalinio prokuroro pavaduotojas.
Biografija
Vedęs, turi sūnų. Moka rusų, anglų kalbas.
Trutnava
Trutnava arba Medvedevka (, nuo 1939 m. Trutenau, nuo 1945 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Kutuzovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Trutnavs prūsiškos kilmės. 1432 m. minimas Trutenow. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Karaliaučiaus apskrities, nuo 1939 m. Sembos apskrities dvaras ir kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kenigsbergo rajono, vėliau Gurjevsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2008 m. birželio 30 d. Kutuzovo apylinkės kaimas.
Petras Pelešynas
Petras Pelešynas (1923 m. spalio 1 d. – 2011 m. gegužės 24 d. Spirakiuose, Panevėžio raj.) – Lietuvos vargonininkas, muzikos mokytojas, chorvedys.
Biografija
Pas vietos vargonininką J. Tamkevičių pramokęs muzikos, 1938–1944 m. vargonininkavo ir vadovavo chorui Kyburiuose (Pasvalio raj.). Prieš tai čia vargonininkavusio A. Gimžausko paskatintas nuvyko į Vilnių, kur 1944–1949 m. vargonininkavo Vilniaus Šv. Mikalojaus bažnyčioje, vadovavo E. Karvelytės suorganizuo tam moterų chorui, baigė vakarinę vidurinę mokyklą, muzikos mokykloje pas Konradą Kavecką mokėsi vargonuoti, o pas Zigmą Aleksandravičių harmonijos.
1950 m. įstojo į Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokyklą mokytis kompozicijos (dėst. Povilo Tamuliūno klasė), bet 1952 m. žiemą sovietų ištremtas į Sibirą – Tomsko srityje dirbo miškų ūkyje. Po Stalino mirties Asino rajono Baturino apylinkėje suorganizavo kaimo kapelą (solistė Onutė Surdokaitė) ir nemažai koncertavo – rajono meno mėgėjų apžiūroje pelnė pirmąją vietą.
Grįžęs į Lietuvą, 1956–1959 m. choro dirigavimo mokėsi Šiaulių muzikos mokykloje (dėst. B. Šližys). 1963–1965 m. choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu dar studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. Aniceto Armino klasė). Kurį laiką mokytojavo Kairių septynmetėje mokykloje (Šiaulių raj.) ir buvo kultūros namų meno vadovas. Suorganizavo mišrųjį chorą ir kaimo kapelą.
Nuo 1959 m. Ukmergės vaikų muzikos mokyklos mokytojas ir akordeonų orkestro vadovas – parengė respublikinėms moksleivių dainų šventėms. Vadovavo Ukmergės rajkoopsąjungos moterų chorui, kurį paruošė 1970 m. respublikinei dainų šventei, Švietimo darbuotojų mišriajam chorui (1961–1975) m. parengė 1965, 1970 ir 1975 m. respublikinėms dainų šventėms. Taip pat vadovavo Ukmergės avalynės fabriko, „Vienybės“ gamyklos ir kaimo vietovių mišriesiems chorams bei kaimo kapelai.
Nuo 1974 m. buvo Ukmergės mechanizacijos technikumo moksleivių kaimo kapelos vadovas – parengė 1975 m. ir 1980 m. respublikinėms dainų šventėms.
1984–1990 m. vargonininkavo ir vadovavo chorams Panoteriuose (Jonavos raj.) ir Šėtoje (Kėdainių raj.).
Nuo 1991 m. Vilniaus Šv. Mikalojaus bažnyčios vargonininkas. 1993 m. kunigo E. Paulionio iniciatyva išleistas P. Pelešyno giesmynėlis „Atverk man lūpas“ (Lacrimos tekstai).
Visuomeninė veikla
P. Pelešynas buvo Ukmergės rajono dainų švenčių dirigentas, 1970 m. apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.
Butviloniai
Butviloniai – buvęs kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Pabalių. Kaimą meną Butvilonių piliakalnis.
FC Kaganat
FC Kaganat, o ankstesniais metais žinomas kaip Ošo „Akademija“ – Kirgizijos futbolo komanda iš Ošo.
Istorija
Įkurtas 2018 m. kaip Asylo Mamunovo vardo futbolo akademija. Žaidė aukščiausioje šalies futbolo lygoje.
2020 m. skilimas
Prieš 2020 m. sezoną klubas buvo padalintas į du atskirus vienetus: FC Kaganat ir FC Lider.
2020 m. sezone FC Kaganat sugebėjo užimti šeštą vietą, o Lider ekipa pasitraukė iš pirmenybių.
Raudonpamūšis
Raudonpamūšis – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, prie Dvariukų tvenkinio. Atsiveria Raudonpamūšio atodanga (dolomitų).
Dirvinė buožainė
Dirvinė buožainė (Knautia arvensis) – karšulinių (Dipsacaceae) šeimos augalas, priklausantis buožainės (Knautia) genčiai.
Augalas 20-80 cm aukščio, stiebas šakotas, apatinė dalis apaugusi žemyn nulinkusiais plaukeliais. Žiedai melsvai violetiniai, rečiau rausvi. Žydi birželio – rugsėjo mėn.
Auga sausesnėse pievose, laukuose, ganyklose, miško aikštelėse. Augalas medingas, turi gana daug vitamino C. Lietuvoje dažnas.
thumb|left|260px|Dirvinės buožainės žiedas
Aldona Adomavičiūtė
Aldona Adomavičiūtė (g. 1937 m. sausio 25 d. Klangiuose, Jurbarko raj.) – vertėja, mokytoja.
Biografija
1960 m. baigė VU prancūzų k. ir literatūrą. Dirbo „Vagos“ ir „Vyturio“ leidyklose. Iš prancūzų kalbos verčia beletristiką, knygas vaikams.
Kūryba
Redagavo „Siluetų“ serijos knygas apie Baironą, Balzaką, Berliozą, Dega, Matisą, Verdi bei kūrinius jaunimui.
Ivanas III
Ivanas III Vasilevičius (1440 m. sausio 22 d. – 1505 m. spalio 27 d.) – Maskvos didysis kunigaikštis (nuo 1462 m.). Titulavosi Rusios didžiuoju kunigaikščiu. Vasilijaus II ir Marijos iš Barovsko sūnus.
Karas su Naugardo kunigaikštyste ir vedybos
Vos tik atėjęs į valdžią Ivanas III nusprendė susidoroti su kaimyninėmis kunigaikštystėmis (Naugardo, Pskovo, Jaroslavlio, Rostovo, Tverės). Dar 1470 m. buvo sudaryta sutartis tarp LDK ir Naugardo: pripažinta Kazimiero valdžia, o Kazimieras įsipareigojo ginti Naugardą nuo Maskvos. 1471 m. Ivanas pasiuntė prieš juos kariuomenę. Kazimieras, Lenkijos karalius ir didysis Lietuvos kunigaikštis, jokios pagalbos nesuteikė. Naugardo kariuomenė žiauriai sutriuškinta tų pačių metų liepos 13 d. prie Šelonės upės. Naugardas atsisakė ryšių su LDK, užleido Ivanui III dalį savo žemių, įsipareigojo sumokėti kontribuciją. Tuo metu 1472 m. lapkričio 12 d. įvyko vestuvės, kurios atvėrė kelią Rusijos santykiams su Vakarų valstybėmis. Ivanas III vedė Sofiją Paleologę, Bizantijos imperatoriaus Konstantino XI dukterėčią. Dvigalvis Bizantijos herbo erelis tapo Rusijos herbu. Pasigirdo skambus caro titulas, pradėta bučiuoti ranką monarchui, bojarinų reikšmė nusmuko, visi darėsi lygūs, virsdami monarcho vergais. Padaryta pradžia valdininkų hierarchijai už nuopelnus. Ivanas III tapo pirmuoju Rusijos valdovu. 1477 m. Naugardas atsisakė valdovo. Po Novgorodo žemę pasklido Maskvos kariuomenė, kuri ėmė deginti ir žudyti. 1478 m. Naugardas pasidavė. Panašus likimas ištiko ir kitas kunigaikštystes (Jaroslavlis – 1463 m., Rostovas – 1474 m., Tverė – 1485 m.).
Mongolų – totorių jungo pabaiga
Ivanui III ilgą laiką norėjosi atsikratyti mongolų – totorių įtakos. 1480 metais Maskvos kunigaikštystė atsisakė mokėti duoklę. Tų pačių metų rudenį rusų ir mongolų – totorių pajėgos susitiko abipus Ugros upės, tačiau chanas Achmedas nestojo į mūšį ir pasitraukė. 1487 metais buvo surengtas žygis į Kazanės chanatą. Pastarasis buvo nukariautas. Tačiau buvusiame Kazanės chanate prasidėjo neramumai, trukę pusę amžiaus. Ivanas III pasiskelbė vienvaldžiu Rusijos valdovu. Jis mirė 1505 m., būdamas 65 metų., padalijęs Rusijos teritorijas savo sūnums.
Kužnia
Kužnia  – buvusi miško kirtėjų gyvenvietė Manos Belogorjės kalnuose (Rytų Sajano atšaka), Sisimo (Jenisiejaus dešinysis intakas) kairiajame krante, apie 125 km į pietus nuo Krasnojarsko, Balachtos rajonas, Krasnojarsko kraštas, Rusija.
Istorija
Apie 1930 m. Kužnią įkūrė per kolektyvizaciją iš Užbaikalės ištremti rusai ūkininkai. 1939–1940 m. į kolektyvizaciją iš Vakarų Ukrainos ir Baltarusijos buvo ištremta lenkų, beveik visi jie mirė nuo bado. Antrojo pasaulinio karo pradžioje atvežta suomių, jie 1947 m. išvyko į Suomiją, ir Pavolgio vokiečių, 1950 m. ar 1951 m. – vakarų ukrainiečių.
Lietuviai
1948 m. birželio mėn. į Kužnią iš TSRS okupuotos Lietuvos ištremta apie 70 šeimų. Darbingi tremtiniai toli nuo Kužnios kirto mišką, kiti gyvenvieteje rūpinosi malkomis, maistu, arklių pašaru. 1957–1959 m. dauguma lietuvių grįžo į Lietuvą. Jiems išvykus Kužnia sunyko. 1989–1990 m. kai kurių tremtinių palaikai iš Kužnios kapinių palaidoti Lietuvoje.
Fombonis
Fombonis  – miestas Komoruose. Tai didžiausias Mohelio (Mvali) salos miestas ir trečias pagal dydį Komorų miestas. Įsikūręs Mohelio salos šiaurinėje pakrantėje. Yra lėktuvų pakilimo takas, prieplauka, pašto skyrius, bankas, dengtas turgus, mokykla, viešbutis, futbolo stadionas, kelios parduotuvės.
Darbo žinios
Istorija
Leistas vietoj laikraščio „Darbininkų atstovybės balsas“. Leido Lietuvos darbininkų susivienijimo organizacijų generalinė atstovybė kartą per savaitę. Išėjo 4 numeriai. Nuo 1936 m. sausio 4 d. vietoj „Darbo žinių“ pradėjo eiti „Darbas“.
Redagavo A. Ivanauskas.
Birželio 27
Birželio 27 yra 178-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 179-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 187 dienos.
Vardadieniai
Ema – Gediminas – Gediminė – Ladas – Ladys – Vlada – Vladas – Vladislova – Vladislovas – Vladys.
Izraelio futbolo varžybos 1988–1989 m.
Izraelio futbolo varžybos 1988–1989 m.
Pikapas
250px|thumb|right|1972 m. GMC Sierra Custom Camper Pikapas – lengvoji transporto priemonė, kuri gale turi atvirą integruotą vietą kroviniui.
Šiaurės Amerikoje žodis pikapas labiau reiškia mažo arba vidutinio dydžio sunkvežimį, nei pikapą lengvojo automobilio pagrindu.
Du Šiaurės Amerikos keleiviniai automobiliai Chevrolet El Camino ir Ford Ranchero turėjo gale integruotą vietą kroviniui, tačiau jie nebuvo priskiriami pikapams, nes buvo kilę iš universalų.
Kompaktiniai pikapai
250px|thumb|right|2006 m. [[Ford Ranger]] Kompaktinius pikapus 7-dešimtmetyje Šiaurės Amerikoje pristatė Japonų gamintojai. Datsun (Nissan 1959) ir Toyota dominavo naudami savo vardą iki pat 8-dešimtmečio pabaigos. Kiti japonų gamintojai gamino pikapus amerikietiškų markių vardu: Isuzu gamino Chevrolet LUV, Mazda gamino Ford Courier ir Mitsubishi gamino Dodge Ram 50, kol 9-dešimtmetyje Mazda pristatė savo B-Serija, Isuzu savo P'up ir Mitsubishi savo Mighty Max.
Kompaktiniai šiandien parduodami JAV rinkoje:
Europoje kompaktinė klasė dominuoja pikapų rinkoje. Daugiausiai pikapų Europoje yra parduodama su dyzeliniais varikliais.
Šiaurės Amerikos didelės klasės pikapai
Šiaurės Amerikoje tokie pikapai yra skirstomi į ½ Tonos, ¾ Tonos ir 1 Tonos klases, tačiau modernūs pikapai gali vežti daug daugiau. Pavyzdžiui, 2006 metų Ford F-150 (a „½ Tonos“ pikapas) gali vežti 1,400 lb ir 3,060 lb.
Šiandien parduodami didelės klasės pikapai Šiaurės Amerikos rinkoje:
Vidutinės klasės pikapai
250px|thumb|right|2005 m. [[Dodge Dakota]] Šiaurės Amerikoje vidutinės klasės pikapai yra plačiai naudojami kaip keleiviniai automobiliai. Jie yra populiarūs ne tik tarp statybininkų, bet ir tarp namų šeimininkių, bei ofisų darbuotojų. Pikapai yra skirti tiems žmonėms kurie nori didesnio už kompaktinės, bet mažesnio nei didelės klasės pikapo. Pirmasis vidutinės klasės pikapas buvo 1987 metais pasirodęs Dodge Dakota su V6 varikliu.
Rokas Baliukovas
Rokas Baliukovas (g. 1977 m. gruodžio 29 d.) – politikas, buvęs Lietuvos Respbulikos energetikos viceministras.
Biografija
1996–2000 m. Kauno technologijos universiteto Elektrotechnikos ir automatikos fakultete įgijo Elektros inžinerijos bakalaurą. 2001–2003 m. Šiaulių universiteto Technologijos fakultete įgijo Energetikos inžinerijos magistrą ir 2008–2010 m. Socialinių mokslų fakultete įgijo Vadybos ir verslo administravimo magistrą.
2001–2002 m. dirbo AB „Lietuvos energija“ filialo „Panevėžio elektros tinklai“ Linijų ir pastočių tarnybos meistru. 2002–2006 m. AB „Rytų skirstomieji tinklai“ dirbo Linijų ir pastočių tarnybos viršininko pavaduotoju, Tinklo eksploatavimo tarnybos Linijų ir pastočių grupės vadovu, Tinklo eksploatavimo tarnybos Panevėžio skyriaus viršininku, Tinklo eksploatavimo tarnybos viršininko pavaduotoju. 2003–2010 m. dėstė Kauno technologijos universitete. 2013–2014 m. dirbo UAB „Elektros tinklo paslaugos“ pardavimų projektų vadovu, 2006–2013 m. buvo UAB „Tetas“ gamybos direktorius, Panevėžio regiono vadovas, Pastočių skyriaus vadovas. 2014 m. Vilniaus Gedimino technikos universitete vadovavo Energetikos skyriui.
2014–2016 m. ėjo Lietuvos Respublikos energetikos viceministro pareigas.
Nuo 2017 m. – Vilniaus universiteto Turto valdymo ir paslaugų centro direktorius.
Liutkūnai
Liutkūnai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, prie kelio Šiauliai–(Ginkūnai)–Pakruojis, 9 km į rytus nuo Šiaulių prie Šiladžio upelio.
Istorija
Kaimas nuo 1820 m. priklausė Ginkūnų dvarui. Sovietmečiu greta kaimo buvo įkurta Zapalskių branduolinio ginklo saugykla, kurioje buvo laikomos karinio Zoknių aerodromo ginklų atsargos.
Chilonas
thumb|Chilonas
Chilonas iš Spartos (🇬🇷) – senovės graikų politinis veikėjas, poetas, vienas iš septynių išminčių.
Biografija
Spartietis, Damageto sūnus. Gimė 600 m. pr. m. e. Spartoje. Mirė 520 m. pr. m. e. Pisoje, Elidės regione. Buvo garsus tarp graikų dėl savo dviejų pranašysčių. 56-osios Olimpiados metu (556/5 m. pr. m. e.) buvo išrinktas eforu. Manoma, kad Chilonas padėjo nuversti Sicijono, kuris vėliau tapo Spartos sąjungininku, tironą. Manoma, kad jo veikla sudarė sąlygas sukurti Peloponeso sąjungą. Chilonas mirė labai senas, būdamas 80-ties metų amžiaus, švęsdamas savo sūnaus pergalę bokso rungtyje Olimpinėse žaidynėse. Hermippus teigimu, jis mirė apkabindamas savo sūnų Viktorą iš nuovargio ir per didelio džiaugsmo. Kaip rašo Plinijus ir Diogenas iš Laerto, visi Olimpiados dalyviai dalyvavo Chilono laidotuvėse. Po mirties spartiečiai pastatė paminklą jo garbei.
Posakiai
Chilonas neišsiskyrė kalbumu. Diogenas iš Laerto aprašo jį kaip elegijų kūrėją, parašiusį daugiau kaip du šimtus eilių, ir priskiria jam daug išsireiškimų, pavyzdžiui:
Abelio Tasmano nacionalinis parkas
Abelio Tasmano nacionalinis parkas yra Naujojoje Zelandijoje, Pietų salos šiaurės vakaruose bei nedidelėse Tatos, Tongos, Adelės ir Fišermano salose. Plotas 226 km². Ištįsęs apie 10 km palei Tasmano ir Auksinę įlankas.
Klinčių ir marmuro kalvų šlaituose auga įvairių rūšių augalija, Vainuji slėnyje – drėgnieji visžaliai miškai. Gausu žuvėdrų, garnių, pingvinų, audrapaukščių, kirų, kormoranų, ruonių, elnių, ožių, šernų, oposumų. Per parką teka Takakos ir Rivakos Parko administracija įsikūrusi Totaranui mieste.
Abelio Tasmano nacionalinis parkas įkurtas 1942 m. Pavadintas Naujosios Zelandijos vakarinės dalies atradėjo Abelio Tasmano garbei.
Henrikas IV (Kastilija)
Henrikas IV (1425 m. sausio 5 d. Valjadolide, Ispanijoje – 1474 m. gruodžio 11 d. Madride) – Astūrijos princas (1425 m. sausio 5 d. iki 1454 m. liepos 20 d.), Kastilijos karalius nuo 1454 m. liepos 20 d. iki mirties. Henrikas IV buvo penktasis Trastamarų šeimos atstovas valdęs Leoną ir Kastiliją. Nuo 1462 m. iki 1463 m. jis buvo ir Barselonos grafas bei Aragono karalius.
Jono II ir Marijos Aragonietės sūnus. Iškart po gimimo 1425 m. paskelbtas Astūrijos princu ir tuo pačiu Kastilijos paveldėtoju.
thumb|left|150px|Henriko IV antroji žmona Joana Portugalė
Vedybos ir vaikai
15 metų kardinolo Chuano de Servanteso sutuoktas su savo pussesere Blanka Navariete, karalienės Blankos I Navarietės ir Aragono karaliaus Jono II dukterimi. Pora vaikų neturėjo ir 1453 popiežius Mikalojus V sutiko santuoką panaikinti.
Antroje santuokoje (1455–1474) su Chuana Portugale (*1439 †1475) Henrikui gimė vienintelė duktė Chuana (*1462 †1530).
Bėk, Lola, bėk
Bėk, Lola, bėk  – 1998 m. vokiečių režisieriaus Tom Tykwer filmas. Originalus vokiškas pavadinimas pažodžiui reiškia Lola bėga, tačiau lietuviškas pavadinimo variantas verstas iš angliško vertimo – Run Lola Run.
Siužetas
Filme tris kartus trijose skirtingose realybėse parodoma ta pati dvidešimties minučių atkarpa. Kiekviena prasideda visiškai taip pat, tačiau vėliau atsiradę nežymūs skirtumai išsirutulioja į labai skirtingas pabaigas.
Lolos vaikinas Mani įsivėlęs į nelegalią prekybą narkotikais. Jo užduotis – perduoti 100 tūkstančių markių bosui Roniui. Lola turėtų jį nuvežti, tačiau jos mopedas – pavogtas. Mani važiuoja viešuoju transportu ir netyčia pamiršta krepšį su pinigais metro traukinyje, kai pamato į bilietų kontrolierius panašius žmones. Mani pinigus pasiima benamis valkata. Vaikinas skambina Lolai ir paaiškina situaciją, ši prisiekia gauti jam reikalingą pinigų sumą ir pristatyti per 20 minučių. Mani atsako, kad jei po tiek laiko jos nebus, jis eis plėšti supermarketo, kadangi nepristatęs bosui pinigų jis žuvęs. Nuo čia siužetas išsišakoja į tris skirtingus pabaigos variantus.
Netikras škotas
„Netikras škotas“, arba apeliaciją į tyrumą, – loginė argumentacijos klaida, kurios metu staiga keičiamas objekto apibrėžimas, jį išplečiant arba susiaurinant. Šį pavadinimą įvedė britų filosofas Entonis Fliu savo 1975 m. išleistoje knygoje „Mąstymas apie mąstymą“ (verčiant pažodžiui būtų „joks tikras škotas“ – no true Scotsman). „Netikro škoto“ klaida daroma tuomet, kai ginant teiginį prie kažkurio termino pridedamas žodis tikras, taip bandant pakeisti priimtą jo apibrėžimą. E. Fliu davė tokį pavyzdį:
Taip šiam kartui bandoma pakeisti visuotinai priimtą termino škotas apibrėžimą, prie jo pridedant ir savybę „nededa cukraus į košę“. Tai yra klaida, kadangi tokiu būdu būtų galima „įrodyti“ visiškai bet ką. Ne apibrėžimas turi būti taikomas prie teiginio, o teiginiai formuojami atsižvelgiant apibrėžimus.
Apibrėžimo išplėtimas
Apibrėžimas gali būti pakeistas jį nepagrįstai išplečiant. Galima pasakyti: Šikšnosparniai – tai skraidantys gyvūnai. Šiuo atveju šikšnosparniai apibrėžiami iš pradžių lyg ir gana teisingai. Taip galima nepagrįstai išpūsti šikšnosparnių reikšmingumą – jie gi vieninteliai skraidantys gyvūnai! O paukščiai kažkaip lieka užmiršti. Politinės ir kitokios organizacijos naudoja tokius argumentus įvairioms problemoms nepagrįstai sureikšminti.