cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stambulas
Netoli miesto 2005 m. pastatyta Istanbul Park lenktynių trasa, kurioje rengiamos Formulės 1 lenktynės. Trasą suprojektavo vokiečių architektas Hermann Tilke.
Istorija
Įkurtas 667 m. pr. m. e. kaip graikų Megaros miesto kolonija Bizantijus. 330 m. Konstantinas Didysis jį pervadino savo garbei Konstantinopoliu ir paskelbė jį Rytų Romos imperijos (plačiau žinomos Bizantijos vardu) sostine. Nesėkmingo ketvirtojo Kryžiaus žygio metu, 1204 m. balandį Konstantinopolį buvo užgrobę kryžiuočiai. Miestas buvo nuniokotas, Kryžiaus žygių idėja diskredituota, taip pat išaugo nesutarimai tarp Katalikų ir Stačiatikių bažnyčių. 1453 m. gegužės 29 d. Konstantinopolį užgrobė Osmanų imperija ir pavertė Osmanų valstybės sostine.
Demografija
2016 m. duomenimis Stambule gyvena 14 365 000 žmonių, dėl to jis yra vienas didžiausių Europos miestų. Miestą sudaro 54 municipalitetai ir jis tęsiasi apie 100 km ruožu palei pakrantę. Vidutinis metinis gyventojų prieaugis yra 3.45 %, daugiausiai dėl migracijos iš aplinkinių kaimo vietovių. Stambulo gyventojų tankis – 7,845 žm/kv. km. Bendras Turkijos vidurkis – 110 žm./kv. km. (2021)
Klimatas
Pagal Alisovo klimato klasifikaciją, Stambule vyrauja vidutinių platumų klimatas. Vidutinė metinė temperatūra yra 14,4°C. Vidutiniškai per metus iškrenta 843,9 mm kritulių.
Šilčiausias mėnuo yra liepa, kurios vidutinė temperatūra yra 23,5°C, šalčiausias mėnuo yra sausis, kurio vidutinė temperatūra yra 5,8°C. Daugiausia kritulių iškrenta gruodį (vidutiniškai 123,9 mm), o mažiausiai kritulių iškrenta birželį – vidutiniškai 34,0 mm.
Iki šiol žemiausia užfiksuota temperatūra buvo 1927 m. vasario 9 d. -16,1°C. Šilumos rekordas užfiksuotas 2000 m. liepos 12 d.40,5°C.
Kriminogeninė padėtis
Didžioji dalis įvykdomų nusikaltimų nesmurtiniai. Labai retai plėšimų ir vagysčių metu naudojami šaltieji ginklai. Kišenvagiai dažniausiai pastebimi turistinėse miesto vietose.
Vilėkos
Vilėkos – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Didžiasalio, Birvėtos dešiniajame krante. Kaime telkšo mažas Vilėkų ežeras. Praeina kelias.
Tegyvuoja druska!
Tegyvuoja druska! – Kauno moksleivių dvisavaitis laikraštis, ėjęs nuo 1995 m. gegužės 4 d. iki 2007 m. Kaune.
Istorija
Leido tautinė lietuvių studentų korporacija Neo Lithuania. Vyriausieji redaktoriai: R. Leonavičius, I. Andrulevičiūtė, I. Vuosaitytė. Tiražas 2000 egz. Vietoje jo leistas „Mokyklos frontas“.
Ipolitas Gasiūnas
Ipolitas Gasiūnas (1902 m. gegužės 21 d. Bačiūnai, Šiaulių apskr. – 1975 m. liepos 19 d. Vilnius) – Lietuvos biologas, biologijos mokslų kandidatas.
Biografija
1933 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1951 m. biologijos mokslų kandidatas.
Nuo 1933 m. Vytauto Didžiojo universiteto (nuo 1946 m. Kauno universitetas) dėstytojas; 1944–1948 m. Bendrosios biologijos katedros vedėjas. Nuo 1949 m. Biologijos instituto (nuo 1959 m. Zoologijos ir parazitologijos institutas, dab. Ekologijos institutas) mokslo darbuotojas, 1950–1952 m. Ventės rago biologijos laboratorijos vadovas; nuo 1944 m. docentas.
Mokslinė veikla
Fiziologijos, hidroentomologijos ir hidrobiologijos naujų tyrimo krypčių Lietuvoje pradininkas. Pirmasis Lietuvoje nagrinėjo anafilaksiją. Nustatė, kad Lietuvoje yra palankios sąlygos vystytis maliariniams uodams (Anopheles), ištyrė šių uodų biologiją ir ekologiją, reliktine vandens fauną, ypač vėžiagyvius, inicijavo žuvų mitybinės bazės gausinimo tyrimus. Jo pastangomis į Lietuvą buvo introdukuoti ir aklimatizuoti Kaspijos limanų vėžiagyviai.
Čižev Ruš Viešas
Istorija
1921 m. kaime buvo 19 gyvenamųjų namų su 148 žmonėmis, iš kurių 79 vyrai ir 69 moterys.
Centrinės Amerikos dumblavėžlis
Šie vėžliai pusiau vandeniniai, gėlavandeniai, gyvena sekliose pelkėse. Rūšis aprašyta 1965 m., Leglerio.
Lundazio apskritis
Lundazio apskritis – viena iš Zambijos Rytų provincijoje esančių apskričių. Administracinis centras – Lundazis. 2000 m. apskrities gyventojų skaičius siekė 236 833 žmones.
Pociškė (Šiauliai)
Pociškė – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 18 km į pietvakarius nuo Šiaulių, prie kelio Kurtuvėnai–Viekvedžiai, Girnikų piliakalnio papėdėje. Saugoma Pociškės pušis.
Anykšta
Anykšta – upė Anykščių rajone, Šventosios kairysis intakas. Išteka iš Rubikių ežero. Įteka į Šventąją Anykščiuose. 2006 m. duomenimis, Anykšta (žemiau Burbiškio) yra pati švariausia Lietuvos upė (biotinis indeksas – 10, I kokybės klasė), pasižyminti ypač turtinga fauna (Danijos indeksas upių faunai – 7).
Išnašos
thumb|left|250px|Anykšta šalia ištakų iš Rubikių ežero
Belgijos futbolo varžybos 1931–1932 m.
Belgijos futbolo varžybos 1931–1932 m.
KSK Kultus Kaunas
Istorija
Šio klubo nariai buvo Šančių gyventojai, ne tik vokiečiai, bet ir lietuviai, lenkai, rusai. Komanda Lietuvos pirmenybių Kauno apygardoje žaidė 1923–1930 metais. Grynai vokiečių klubu KSK tapo 1929 m. balandžio 6, kai susijungė su Kultus Kaunas klubu, ir ši sąjunga buvo pavadinta "Lietuvos vokiečių sporto draugija KSK-Kultus". Atėjus A. Hitleriui į valdžią klubas veikė pagal instrukcijas iš Berlyno, todėl ne vokiečiai iš klubo pasitraukė. Be futbolo, veikė stalo teniso, lengvosios atletikos skyriai.
Vladimiro-Suzdalės kunigaikštystė
Vladimiro-Suzdalės kunigaikštystė (rusų kalba: Влади́миро-Су́здальское кня́жество) – Rusios kunigaikštystė, gyvavusi X – XIII a. amžiuose Volgos-Okos tarpupyje.
Tai buvo didžiausia šiaurės rytų Rusios kunigaikštystė. Pagrindiniais jos centrais buvo Didysis Rostovas, Suzdalė, Vladimiras (visi šie miestai savo laiku buvo kunigaikštystės sostinėmis).
Skirtingais laikotarpiais šio politinio vieneto statusas ir pavadinimas skyrėsi. IX–XI a teritorija buvo žinoma kaip Rostovo žemė, XI a. vid. – 1157 m. Rostovo-Suzdalės kunigaikštystė, o nuo XIII a. vidurio – Vladimiro Didžioji kunigaikštystė.
Įkūrimas
Ją įkūrė Naugardo slavėnai ir krivičiai merių žemėse, kolonizuotose X a. pab., kurios buvo vadinamos zalesje (t. y. "už miško").
Klestėjimas
Valstybė labiausiai iškilo valdant Vsevolodui Didžiajam Lizdui (1176–1212 m.) ir jo palikuonims, tuomet Vladimiro-Suzdalės įtakoje buvo Riazanė, Naugardas, Černigovas, kuriam laikui ir Haličas, Smolenskas.
Po Vsevolodo mirties jo sūnums atskirtos Rostovo kunigaikštystė (1207 m.) ir Suzdalės kunigaikštystė (1217 m.).
Skaidymasis ir nuosmukis
Po šių istorinių kataklizmų kunigaikštystė subyrėjo į keliolika dalinių kunigaikštysčių. Tai buvo: Galičo, Gorodeco, Dmitrovo, Kostromos, Maskvos, Perejeslavo, Rostovo, Starodubo, Suzdalės, Tverės, Ugličiaus, Jurjevo ir Jaroslavlio kunigaikštystės. Jos buvo nepriklausomos, tačiau formaliai virš jų valdžią visada turėjo vienas kunigaikštis, skiriamas Aukso Ordos ir tituluojamas Vladimiro didžiuoju kunigaikščiu. Tačiau jie ilgainiui ėmė reziduoti savo kunigaikštysčių sostinėse, o ne Vladimire.
Nuo 1325 m. regione galiausiai įsigalėjo Maskvos didžioji kunigaikštystė.
Vladimiro-Suzdalės kunigaikštystėje pradėjo formuotis didžiarusių tautybė, jos kunigaikščiai pirmieji ėmė vienyti Rusios žemes, o valstybės vakarinėje dalyje įkurta Maskva iškilo XV a. ir tęsė žemių vienijimą
Ordo Rosarius Equilibrio
„Ordo Rosarius Equilibrio“ (iš lot. „Rožių ordinas pusiausvyroje“) – Švedijos apokaliptinio neofolkloro ir militaristinės industrinės muzikos grupė. Pagrindiniai grupės nariai yra Tomas Petersonas (Tomas Pettersson) ir Rozmari Larsen (Rose-Marie Larsen).
Grupė susikūrė 1993 m. Pradžioje ją sudarė Tomas Petersonas ir Čelsi Kruk (Chelsea Krook), o grupė vadinosi „Ordo Equilibrio“. Nuo 2001 m. pasikeitė vokalistė ir grupės pavadinimas. Grupės kūrinių tematika apima misticizmą, nihilizmą, seksualinius, religinius aspektus, dauguma šių temų kūriniuose susipina.
Vilenka
Vilenka – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 14 km nuo Smalvų.
Sėjikiniai paukščiai
Sėjikiniai paukščiai (Charadriiformes) – paukščių (Aves) būrys. Nedideli ir vidutinio dydžio paukščiai, kurie sveria 20-3000 g. Išvaizda ir gyvenimo būdas labai skirtingi. Snapo forma įvairi. Minta vabzdžiais, kirmėlėmis, vėžiagyviais ir moliuskais, rečiau kitokiu maistu. Dauguma rūšių lizdus krauna ant žemės. Kiaušiniai išmarginti dėmelėmis. Gyvena dažniausiai pelkėse, prie vandens. Dauguma rūšių monogamai. Išsiritę jaunikliai greitai palieka lizdą. Mūsų krašte traukiantys paukščiai.
Būryje yra 20 šeimų (iš viso apie 350 rūšių), Lietuvoje gyvena 9 šeimų paukščiai:
Markutiškių smėlio karjeras
thumb|Markutiškių smėlio karjeras Markutiškių smėlio karjeras – karjeras, įsikūręs šalia Markutiškių kaimo, Jonavos rajone. Kasamas smėlis. Administruoja UAB „Jonavos hidrotechnika“.
FK Sportverein Klaipėda
Klaipėdos „Sportverein“ (arba SV Klaipėda; vok. „Sporto klubas, sąjunga“) – buvęs tarpukario Lietuvos futbolo klubas, žaidęs 1924-1925 m. (Klaipėdos zonoje).
Petaukės apskritis
Petaukės apskritis – viena iš Zambijos Rytų provincijoje esančių apskričių. Administracinis centras – Petaukė. 2000 m. apskrities gyventojų skaičius siekė 235 879 žmones.
Ilecebriniai
Ilecebriniai (Illecebraceae) – magnolijūnų (Magnoliophyta) augalų šeima. Žoliniai daugiamečiai augalai, turintys liemenines šaknis ir gulsčią stiebą. Žiedai sutelkti lapų pažastyse varpiškose galvutėse. Vaisius – vienasėklis, neatsidarantis riešutėlis.
Lietuvoje auga plikasis skleistenis.
Belgijos futbolo varžybos 1932–1933 m.
Belgijos futbolo varžybos 1932–1933 m.
San Marinas
thumb|290px|right|[[San Marino bazilika]] thumb|290px|right|[[Guaita]] San Marinas, oficialiai San Marino Respublika , arba Šviesiausioji San Marino Respublika – nedidelė (61 km² ploto) valstybė Europos pietuose, Apeninų pusiasalio šiaurės rytuose. San Marinas yra anklavas, iš visų pusių supamas Italijos. San Marinas yra mažiausiai gyventojų (33 285) turinti valstybė Europos Taryboje. Sostinė – San Marino miestas.
Istorija
San Marinas skelbiasi esanti pati seniausia konstitucinė respublika pasaulyje – krikščionis akmenskaldys Šv. Marinas jį įkūrė 301 mūsų eros metais. Viduramžiais Italija buvo susiskaldžiusi į stiprius miestus – valstybes – kaip Venecija, Florencija. Šios valstybėlės pamažu įsiliejo į didesnes teritorijas, bet San Marinas išlaikė savarankiškumą. San Marino konstitucija parengta 1600 m. yra pati seniausia pasaulyje dar galiojanti konstitucija.
Politinė sistema
Daugiapartinė demokratija. San Marine valstybės vadovai yra du kapitonai- regentai, skiriami Didžiosios Generalinės Tarybos. Kapitonai- regentai yra renkami 6 mėnesių laikotarpiui nuo balandžio 1 d. iki spalio 1 d. ir paskui nuo spalio 1 d. iki balandžio 1 dienos. Jie vykdo valstybės valdymo funkcijas ir turi vykdomąją valdžią. Didžioji Generalinė Taryba yra San Marino respublikos parlamentas, kuriame yra 60 deputatų, renkamų visuotiniu balsavimu pagal proporcinę balsų sistemą ir kadencija tęsiasi 5 metus. Arengo - arba kitaip šeimų vyresniųjų asamblėja senais laikais buvo laikomas aukščiausiu valdymo organu, bet ir šiais laikais jis išsaugojo teisę modifikuoti Respublikos Statutus bei teisę reikšti ir teikti peticijas, kurios ir šiais laikais yra naudojamos - kapitonai-regentai gauna daug gyventojų prašymų ir pageidavimų pirmąjį sekmadienį po balandžio 1 d. ir spalio 1 d., kuriuos turi peržvelgti ir nutarti per 6 mėnesius.
San Marine yra šios partijos:
San Marino krikščionių demokratų partija (SMKDP)- įkurta 1945 metais, San Marino socialistų partija (SMSP)- įkurta 1986 metais, San Marino demokratinė progreso partija (SMDPP)- įkurta 1990 metų balandžio mėnesį performavus San Marino komunistų partiją. Taip pat yra San Marino komunistinio atgimimo partija, San Marino nacionalinis aljansas ir San Marino demokratų liaudies aljansas.
Administracinis suskirstymas
thumb|left|San Marino savivaldybės
San Marinas suskirstytas į devynias savivaldybes (castelli) – po vieną kiekvienam miestui:
Geografija
Neturi tiesioginio išėjimo prie jūros. Iš visų pusių supa Italijos regionai Emilija-Romanija ir Markė. Bendras sienų ilgis 39 km, šalies ilgis 9 km, plotis – 7 km.
Aukščiausias šalies taškas – Titano kalnas (749 m virš jūros lygio), žemiausias taškas Auzos upelis (55 m virš jūros lygio. Trigalvė Titano viršūnė sudaryta iš klinčių ir smiltainių.
Klimatas drėgnas subtropikų, būdingi mažesni nei Italijos žemumų metinių oro temperatūrų svyravimai. Daugiausia kritulių žiemą. Vidutinė oro temperatūra °C: sausį +2, liepą +23. Vidutinis daugiametis kritulių kiekis 690 mm.
Teka keletas upelių. Didžiausias San Marinas vasarą labai nusenka.
Ąžuolų ir kaštonų miškai iškirsti, likusios nedidelės giraitės. Paplitę miškų rudžemiai.
Ekonomika
Turėdamas mažai gamtinių išteklių, San Marinas visiškai priklauso nuo klestinčio turizmo. Auginami kukurūzai, kviečiai, vynuogės. Gaminami vynai ir sūriai.
Daugiausia darbo jėgos dirba paslaugų sektoriuje 57 %, pramonės srityje 42 %, o žemės ūkyje tik 1 % šalies gyventojų (2000 m.).
Eksportuojamos kalkės, mediena, įvairios odos, kaštainiai, kviečiai, vynas, keramikiniai produktai. Žemės ūkio produktai daugiausia importuojami iš Italijos.
Demografija
2012 m. duomenimis, San Marine gyvena 32 471 žmogus. Tarp jų yra maždaug 1000 užsieniečių, dauguma jų - italai. Maždaug 5 000 sanmariniečių gyvena užsienio valstybėse, daugiausiai Italijoje. Plačiausiai paplitusi kalba yra italų. Dominuojanti religija – Romos katalikybė.
2009 m. duomenimis, San Marinas užima 4 vietą tarp pasaulio valstybių pagal vidutinę gyvenimo trukmę, kuri šalyje yra 81,97 metų. Taip pat San Marinas užima 5 vietą pagal populiacijos padidėjimą dėl migracijos 1000 gyventojų per metus.
Nuorodos
Valdžia:
Šalies profilis:
Žinios turistams:
Žemėlapiai:
Kiti tinklalapiai apie San Mariną:
Kinijos administracinis suskirstymas
miniatiūra|300px|right|Kinijos administracinis žemėlapis
Kinijos Liaudies Respublikos konstitucija numato tris vietinės valdžios lygmenis: provincija, apskritis ir savivaldybė. Tačiau praktiškai egzistuoja dar du: prefektūra (po provincijos) ir miestelis (po savivaldybės). Taip pat yra rajono savivalda (po apskrities), bet ją ketinama panaikinti.
Provincijų lygmuo
KLR yra 33 provincijos lygmens (省级 shěngjí) administraciniai regionai: 22 provincijos, 5 autonominiai regionai, 4 išskirtieji miestai (savivaldos miestai) ir 2 specialieji administraciniai regionai.
Daugumos Kinijos provincijų (išskyrus esančias šiaurės vakaruose) sienos nusistovėjo per Juan, Ming ir Čing dinastijų laikotarpius. Nors kartais šios ribos nesutampa su realiomis kultūrinėmis ar geografinėmis ribomis, provincijos vaidina svarbų vaidmenį kinų kultūroje: žmonės linkę priskirti save savo provincijai, susiformavo tam tikri provincijų gyventojus apibūdinantys stereotipai.
Provincijos
Žodžiu „provincija“ verčiamas kiniškas žodis 省 (shěng; ). KLR šiuo metu oficialiai yra 23 provincijos, tačiau Taivanas faktiškai yra atskira valstybė.
Kiekvienoje provincijoje yra Kinijos komunistų partijos provincijos komitetas, kuriam vadovauja sekretorius. Svarbiausias asmuo sprendžiant provincijos reikalus yra ne provincijos valdytojas, o komiteto sekretorius.
Didžiausia provincija yra Činghajus, tačiau joje gyvena mažiausiai gyventojų – vos 5,3 milijono. 8 provincijos turi priėjimą prie jūros. Naujausia KLR provincija – Hainanas, nuo Guangdongo atskirtas 1988 m.
Atskilusi nuo KLR provincija
Kinijos Liaudies Respublika savo provincija taip pat laiko Taivaną su sostine Taipėjuje (Taipei), bet realiai šią provinciją šiuo metu valdo Kinijos Respublika:
Autonominiai regionai
Autonominiai regionai (自治区 zìzhìqū) – provincijų lygmens administraciniai vienetai, kuriuose dominuoja etninė mažuma. Konstitucija šiems regionams suteikia daugiau teisių. Pavyzdžiui, jie turi savo etninės grupės partijos pirmininką. Autonominiai regionai įkurti valdžią paėmus komunistiniam režimui, sekant Sovietų Sąjungos politika. Iš viso yra 5 autonominiai regionai.
Išskirtieji miestai
Išskirtieji miestai (直辖市 zhíxiáshì) – dideli miestai, turintys tokias pačias administracines funkcijas kaip ir provincijos. Išskirtieji miestai tiesiogiai kontroliuoja sričių lygmens administracinius vienetus (be prefektūros lygmens). Pats miestas tėra nedidelė visos miesto kontroliuojamos teritorijos dalis. Likusioje dalyje yra kiti miestai, dirbama žemė. KLR yra 4 išskirtieji miestai.
Specialieji administraciniai regionai
Specialieji administraciniai regionai (特別行政區/特别行政区 tèbiéxíngzhèngqū) – regionai, turintys plačią autonomiją, grindžiamą idėja „Viena šalis, dvi sistemos“. SAR tiesiogiai valdomi Centrinės Liaudies Vyriausybės. Du KLR esantys SAR buvo įkurti 1997 m., kai Honkongą (Siangangą) Jungtinė Karalystė grąžino Kinijai ir 1999 m., kai Portugalija taip pat perdavė Makao (Aomeno) valdžią.
SAR turi savo aukščiausiuosius teismus, įstatymų sistemą, pasus, valiutas, muitines, imigracijos politiką ir kt., tačiau negali nepriklausomai plėtoti diplomatinių santykių ir organizuoti nacionalinės gynybos. Įvairiuose tarptautiniuose sporto renginiuose bei organizacijose SAR dalyvauja atskirai nuo KLR.
Prefektūrų lygmuo
Prefektūrų lygmens (地级 dìjí) administraciniame padalijime 2004 m. gruodžio 31 d. buvo 333 dalys:
Prefektūrų lygmens miestus (地级市 dìjíshì) sudaro centras (miestas) ir gerokai didesnės aplinkinės kaimo teritorijos.
Prefektūros (地区 dìqū) anksčiau dominavo antrajame administraciniame lygmenyje, todėl jis ir vadinamas „prefektūrų lygmeniu“. Tačiau 9 dešimtmetyje jas pakeitė miestai. Dabar prefektūros daugiausia yra Sindziange ir Tibete.
Aimakai (盟 méng) iš esmės yra tas pats kas ir prefektūros, tačiau jų yra tik Vidinėje Mongolijoje. Pavadinimas išlikęs iš senesnių Mongolijos administracinių sistemų.
Autonominės prefektūros (自治州 zìzhìzhōu) – prefektūros, kuriose dominuoja viena ar keletas etninių mažumų. Daugiausia vakariniuose regionuose.
Apskričių lygmuo
2004 m. gruodžio 31 d. žemyninėje Kinijoje buvo 2862 apskričių lygmens (县级 xiànjí) administraciniai vienetai: 852 rajonai, 374 miestai, 1464 apskritys, 117 autonominių apskričių, 49 vėliavos, 3 autonominės vėliavos, 2 specialieji regionai ir 1 miškininkystės zona.
Apskritys (县 xiàn) – labiausiai paplitęs apskričių lygmens administracinis vienetas. Apskritys nuolat egzistavo dar nuo Kariaujančių valstybių periodo. Sinologinėje literatūroje xian dažnai verčiamas kaip „rajonas“ ar „prefektūra“.
Autonominės apskritys (自治县 zìzhìxiàn) – apskritys, kuriose dominuoja viena ar kelios etninės mažumos. Jos analogiškos autonominiams regionams provincijų lygmenyje ir autonominėms prefektūroms prefektūrų lygmenyje.
Apskričių lygmens miestai (县级市 xiànjíshì) yra dideli administraciniai regionai, apimantys tiek miesto, tiek kaimo vietoves.
Taip pat yra speciali miškininkystės zona (林区 línqū) Hubei provincijoje – Šennongdzia (Shennongjia) – bei du specialieji rajonai (特区 tèqū) Guidžou provincijoje – Liudži (Liuzhi) ir Vanšanas (Wanshan).
Savivaldybių lygmuo
2004 m. gruodžio 31 d. žemyninėje Kinijoje buvo 43 275 savivaldybių lygmens (乡级 xiāngjí) administraciniai vienetai: 19 892 miestai, 16 130 savivaldybių, 1126 etninių savivaldybių, 277 sumu, 1 etninis sumu, 5829 porajoniai bei 20 rajonų viešųjų valdybų.
Miestų zonos padalintos į porajonius (街道办事处 jiēdàobànshìchù arba 街办 jiēbàn), o kaimo zonos – į miestus (镇 zhèn), savivaldybes (乡 xiāng) ir etnines savivaldybes (民族乡 mínzúxiāng). Sumu (苏木 sūmù) ir etninis sumu (民族苏木 mínzúsūmù) yra tas pats kaip savivaldybės ir etninės savivaldybės, bet tik Vidinėje Mongolijoje. Rajonų viešosios valdybos (区公所 qūgōngsuǒ) pamažu naikinamos.
Miestelių lygmuo
Miestelių lygmuo (cun) reikšmingas tvarkant įvairius organizacinius reikalus (gyventojų surašymus, pašto sistemą ir pan.). Smulkiausi vietinės reikšmės vienetai, tokie kaip bendruomenės, yra griežtai apibrėžti.
Paprastai miesto zonoje kiekvienas porajonis ar miesto rajonas administruoja daug bendruomenių (社区 shèqū arba 小区 arba 居住区) arba bendrijų (居民区 jūmínqū). Kiekviena turi bendrijos, bendruomenės arba gyventojų komitetą (社区居民委员会 jūmínwěiyuánhùi arba 居委会 jūwěihùi). Kaimo vietovės padalintos į miestelių komitetus (村民委员会 cūnmínwěiyuánhùi arba 村委会 cūnwěihùi) arba miestelių grupes (村民小组 cūnmínxiǎozǔ).
Dan Lerė-Ratdaunas
Dan Lerė-Ratdaunas  – administracinė grafystė Airijoje, istorinės Dublino grafystės sudėtyje. Apima Dan Lerės ir keletą aplinkinių miestų. Tai mažiausia administracinė Airijos grafystė.
Miltai
thumb|250px|Kvietiniai miltai Miltai – maisto ingredientas, pagrindinė kepinių sudedamoji dalis, gaminama, permalant grūdus. Turi daug angliavandenių, ypač – krakmolo, šiek tiek baltymų ir cukrų, ląstelienos.
Miltai skirstomi pagal žaliavą į ruginius, kvietinius, miežinius, kukurūzų, ryžių, sorų ir kitus. Europoje, JAV, Kanadoje dažniausiai naudojami kvietiniai miltai.
Lietuvoje gaminami ir parduodami iš maistinių grūdų sumalti miltai skirstomi į tam tikrus tipus pagal standartą LST 1133:2003. Tipas žymimas skaičiumi ir raide (pvz., 405 D, 550 C), jį lemia po sudeginimo likęs pelenų ir glitimo baltymų kiekis. Pelenų kiekis matuojamas 100 g miltų sudeginant 900 °C karščio laboratorijos krosnyje (ISO 2171 standartu apibrėžtas metodas A), skaičius reiškia likusių pelenų kiekį miligramais, kvietiniuose miltuose šis kiekis svyruoja nuo 405 (geriausi aukščiausios rūšies miltai) iki 1600, rupių miltų pelenų kiekis yra 2000 mg ir daugiau. Glitimą nusako raidė (geresniuose miltuose arčiau abėcėlės pradžios).
Sionas (Šveicarija)
Sionas – miestas Šveicarijos pietvakariuose, prie Ronos upės. Valė kantono sostinė. Siono vyskupija yra seniausia Šveicarijoje ir viena seniausių šiaurinėse Alpėse.
Sionas (Jeruzalė)
thumb|250px|right|Siono kalvos vaizdas iš pietų. Sionas ( – Cijon, ) – kalva (kalnas) pietvakariniame Jeruzalės senamiesčio pakraštyje, ant kurios anksčiau stovėjo tvirtovė. Biblijos teigimu čia buvusi žydų karaliaus Dovydo rezidencija, vėliau Jahvės šventykla. Biblijoje Sionas dažnai vadinamas Dievo namais. Judėjų teologijos literatūroje šiuo vardu taip pat vadinama Jeruzalė ir pati žydų tauta.
Nuo šios kalvos pavadinimo kilo terminas „sionizmas“ – nacionalinis žydų judėjimas už susivienijimą savo istorinėje tėvynėje – Izraelio žemėje.
Rastafarijų judėjime Sionas – tai utopinė vienybės, taikos ir laisvės vieta, antipodas Babilonui, kuris laikomas vakarų civilizacijos priespaudos ir išnaudojimo sistema, šėtono buveine. Jie tiki, kad Sionas yra Etiopijoje, kad Jėzus Kristus bei kiti pirmieji krikščionys buvo juodaodžiai, o tik vėliau baltieji sąmokslininkai Bibliją neva perrašė (beje, ši nuomonė paplitusi ir tarp juodaodžių krikščionių). Rastafarijų tikslas irgi yra grįžti į istorinę tėvynę, tik ne į Izraelį, o į Etiopiją.
Gaia Cauchi
Gaia Cauchi (g. 2002 m. lapkričio 19 d. Mgare, Malta) – Maltos dainininkė, 2013 m. vaikų „Eurovizijos“ dainų konkurso nugalėtoja.
Biografija
Gaia Cauchi gimė Mgaro miestelyje, kur ten ir gyvena. Dainuoti pradėjo būdama pustrečių metų.
2011 m. kai Gaiai buvo aštuoneri metai, dalyvavo Italijos televizijos kanalo „Rai Uno“ surengtame vaikų (iki 15 metų) talentų konkurse Ti lascio una canzone, kuriame duetu dainavo su tokiais garsiais Italijos dainininkais kaip Alex Britti bei Alessandra Amoroso.
2013 metais transliuotojo PBS sprendimu atlikėja išrinkta Maltos atstove 2013 m. vaikų „Eurovizijos“ konkurse, kuris vyko lapkričio 30 d. Kijeve. Konkurse ji atliko dainą „The Start“. Su 130 taškų Gaia užėmė pirmą vietą.
2013 m. gruodžio viduryje Gaia buvo apdovanota šalies Midalja għall-Qadi tar-Repubblika ordinu.
Nawal El Moutawakel
Nawal El Moutawakel (g. 1962 m. balandžio 15 d.) – Maroko barjerininkė, laimėjusi moterų 400 m barjerinio bėgimo rungtį 1984 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Taip ji tapo pirma musulmone moterimi, kuri gimė Afrikoje ir tapo olimpine čempione. Ji taip pat buvo pirma marokietė ir pirma moteris iš daugelio musulmoniškų šalių, laimėjusi olimpinį aukso medalį. 2007 m. El Moutawakel buvo pasiūlyta kaip Sporto Ministrė būsimoje Maroko vyriausybėje.
Nuo 1998 m. Tarptautinio olimpinio komiteto narė.
Bronius Markauskas
Biografija
1985 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius elektrikas.
2016–2019 m. Seimo narys. Nuo 2019 m. Klaipėdos rajono meras.
2016–2018 m. žemės ūkio ministras Sauliaus Skvernelio vadovaujamoje Vyriausybėje.
2000–2016 m. ir 2019–2023 m. Klaipėdos rajono savivaldybės tarybos narys. 2003–2007 m. Kaimo reikalų komiteto pirmininkas.
Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos narys, 2005 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys.
1999 m. Lietuvos pieno gamintojų asociacijos tarybos pirmininkas, Žemės ūkio rūmų prezidiumo narys, pieno tarybos prie Žemės ūkio ministerijos pirmininko pavaduotojas. Žmona Žydrė, vaikai Skaistė, Joana, Justina, Astijus.
Sionas (Prancūzija)
Sionas – komuna (municipalitetas) Prancūzijos Gerso departamente.
Teisė (žurnalas)
Teisė – teisės mokslų ir praktikos žurnalas, ėjęs 1922–1940 m. Kaune.
Istorija
Bendradarbiavo Vilhelmas Žanas Burkevičius, Česlovas Butkus, Bernardas Fridmanas, Augustinas Janulaitis, Petras Leonas, Vladas Mačys, Mykolas Romeris, J. Stankūnas, Vladas Stašinskas, Kazys Šalkauskis, Antanas Tamošaitis, Jonas Gudaitis-Vabalas ir kt.
Redagavo Jurgis Byla, Antanas Kriščiukaitis.
Belgijos futbolo varžybos 1933–1934 m.
Belgijos futbolo varžybos 1933–1934 m.
Švedriškė
Švedriškė (Švedriškis) – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 10 km į pietus nuo Salako. Seniūnaitijos centras. Kaime stovi Švedriškės Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia (pastatyta 1933 m.), veikia Kazitiškio mokyklos skyrius, paštas (LT-30036). Kaimas įsikūręs tarp Ažvinčio, Ažvintaičio ir Rimščiko ežerų. Yra poilsiaviečių turistams.
thumb|left|235px|Švedriškės bažnytkaimis thumb|left|235px|Medinis kryžius prie sodybos
Etimologija
Švedriškė yra asmenvardinis vietovardis, kilęs nuo asmenvardžio Švedrys. Liaudies etimologija pasakoja, kad šią vietą kadaise valdė švedai, todėl ji pavadinta Švedriške. Vėliau čia atsikraustęs naujas gyventojas Švedras ir nuo jo laikų vieta pradėta vadinti Švedriške. Taip pat vardas siejamas su augalais švendrais, augančiais ežerų pakrantėse.
Istorija
1920–1950 m. kaimas priklausė Zarasų apskr., Salako valsč., Garbšių seniūnijai. Pastačius bažnyčią, vadinamas dar ir bažnytkaimiu.
Pietų Osetijos herbas
thumb|right|200px|Pietų Osetijos herbas Pietų Osetijos herbas – nepripažintos Pietų Osetijos respublikos oficialus simbolis, priimtas 1998 m. Herbas antspaudo tipo.
Herbo skydas apvalus, auksinis einantis irbis ant auksinės papėdės baltų kalnų fone raudoname lauke (balta, raudona ir geltona spalvos yra Pietų Osetijos vėliavos spalvos). Skydą supa balta juosta, kurioje užrašai dviem kalbomis: viršuje rusiškai Республика Южная Осетия 'Respublika Pietų Osetija', apačioje – tas pats osetiniškai Республикæ Хуссар Ирыстон. Užrašus skiria su maži skrituliai su Pietų Osetijos vėliavos spalvomis, kuriomis nudažyti tarpai tarp triskeliono spindulių. Toks pat triskelioninis skritulys, tik didesnis panaudotas Pietų Osetijos valstybės emblemoje. thumb|left|150px|Šiaurės Osetijos herbas Herbas sukurtas pagal Šiaurės Osetijos herbą, kuris buvo sukurtas 1735 m. gruzinų mokslininko kunigaikščio Vachuščio Bagrationio.
Loch Nesas
Loch Nesas  – gėlas ežeras Škotijoje, 37 km į pietvakarius nuo Inverneso, Didžiojo Gleno tektoninėje įduboje. Ežeras yra apie 15 m aukštyje virš jūros lygio. Ilgis 39 km. Giliausia vieta siekia 230 m. Krantai aukšti, skardingi. Loch Nesas turi vieną salą – Čeirį. Jungiasi su Atlanto vandenyno Merės įlanka. Ežeru praeina Kaledonijos kanalas.
Pasak škotų legendų, ežere gyvena Loch Neso pabaisa, kuri žinoma dar kaip vardu „Nesė“.
Plynaukštė
thumb|250px|Ufos plynaukštė. Rusija
Plynaukštė – plokščia arba banguota aukštuma, dažniausiai iki 500 m absoliučiojo aukščio. Geotektoniniu atžvilgiu plynaukštės skirstomos į platformų klodines (plokštėse) ir cokolines (skyduose).
Plynaukštės dažnos neseniai tektoniškai iškilusiose platformų dalyse, dar išlaikiusiose plokščią pirminį (akumuliacinį arba denudacinį) paviršių.
Ledynų akumuliacinio reljefo srityse plynaukštėmis tapo aukštumų pakraščiai, kurie gana ilgai išbuvo apsemti prieledyninių marių ir neteko kalvotumo (pvz., Lietuvoje – Vakarų Žemaičių, Rytų Žemaičių, Nemuno vidurupio, Neries žemupio plynaukštės).
Randas (Pietų Afrika)
Randas – Pietų Afrikos Respublikos valiuta. Vardas kilęs iš Witwatersrand (Baltas - vandenys - kalnai Afrikanso kalba) kalvagūbrio, ant kurio pastatytas Johanesburgas ir kur randama daugiausia aukso telkinių. Pirmą kartą pasirodė 1961, kartu su Pietų Afrikos Respublikos sukūrimu. Jis pakeitė Pietų Afrikos svarus, santykiu du randai už vieną svarą arba dešimt šilingų už randą. Rando simbolis yra 'R' raidė ir jis padalytas į 100 centų (simbolis 'c'). Cirkuliuoja penkių nominalų banknotai (R10, R20, R50, R100 ir R200) ir septynių nominalų monetos (5c, 10c, 20c, 50c, R1, R2 ir R5). Taip pat egzistavo vieno ir dviejų centų monetos, tačiau jos buvo panaikintos 2002 balandį. Pagrindinė to priežastis buvo infliacijos devalvacijos įgyvendinimas su jais. Kainos buvo suapvalintos iki mažiausios 5 centų reikšmės, o mažesnio nominalo monetos buvo išimtos iš cirkuliacijos.
Pirmuose randų banknotuose buvo pavaizduotas Jan van Riebeeck atvaizdas. Jis buvo pirmasis Nyderlandų Rytų Indijos kompanijos administratorius Keiptaune. 1990 banknotai buvo pakeisti paveikslėliais, kurie vadinami Didžiuoju Penketu (tai penki dideli Pietų Afrikos žinduoliai: juodasis raganosis, dramblys, liūtas, buivolas ir leopardas). Nauji banknotai ir monetos atspausdinti visomis vienuolika oficialų Pietų Afrikos Respublikos kalbų.
Bandant sustabdyti padirbinėjimą, 2004 rugpjūtį buvo išleista nauja penkių randų moneta, taip pat nauji banknotai. Dėl didesnio saugumo buvo naudojamas bimetalinis dizainas (panašus į €1 ir €2 monetų), specialiai dantytas kraštas, grioveliai ir mikro raidžių įspaudai. Nauji banknotai taip pat įgavo naujų saugumo savybių.
Randas yra Bendros Valiutų Zonos tarp Pietų Afrikos, Namibijos, Svazilando ir Lesoto valiuta.
Matematinė indukcija
thumb|right|300px|Matematinė indukcija primena grandininę krentančių [[domino kauliukų reakciją: jei nuverčiame pirmą kauliuką ir kiekvienas kauliukas nuverčia sekantį kauliuką, tai visi kauliukai bus nuversti.]] Matematinė indukcija yra matematinio įrodinėjimo metodas, dažniausiai naudojamas, kai reikia parodyti, kad koks nors teiginys yra teisingas visiems natūraliesiems skaičiams. Pirmas indukcijos etapas yra įrodyti, kad pirmasis teiginys iš begalinės teiginių sekos yra teisingas. Antrasis etapas yra įrodyti, kad jei vienas teiginys yra teisingas, tai ir sekantis teiginys begalinėje sekoje yra teisingas. Taip yra parodoma, kad visi sekos teiginiai pradedant pirmu yra teisingi.
Matematinė indukcija neturėtų būti painiojama su indukciniu samprotavimo metodu, kuris yra kritikuojamas, nes jo rezultatais niekada negalima tvirtai pasitikėti. Matematinė indukcija yra, priešingai, griežtas ir patikimas įrodinėjimo metodas ir iš tikrųjų yra dedukcinio mąstymo forma.
Aprašymas
Paprasčiausia ir dažniausiai naudojama matematinės indukcijos forma įrodo, kad koks nors teiginys, kuriame yra natūralusis skaičius n yra teisingas visoms n reikšmėms. Tai yra padaroma dviem etapais:
Tarkime, kad aprašytu būdu įrodėme kokį nors teiginį, pirmame etape įrodę, kad jis yra teisingas su n = 1. Tai reikštų, kad antrame etape įrodėme, jog reiškinys galioja ir su n + 1. Laikykime, kad čia n = 1. Tada n + 1 reikšmė yra n + 1 = 1 + 1 = 2. Taigi teiginys galioja skaičiumi 2 arba, kitaip tariant, kai n = 2. Kadangi teiginys yra teisingas su n = 2, tai jis yra teisingas ir su n + 1, kurio reikšmė šiuo atveju jau yra n + 1 = 2 + 1 = 3. O kadangi teiginys teisingas su n = 3, tai dėl tos pačios priežasties jis yra teisingas ir su n = 4 ir t. t. iki begalybės.
Analogiška situacija yra su krintančiai domino kauliukais. Tarkime, kad turime ilgą domino kauliukų eilę ir žinome kad:
Galime būti tikri, kad galiojant šioms taisyklėms būtinai nuvirs visi domino kauliukai.
Pavyzdys
Šiame pavyzdyje matematinės indukcijos metodu bus įrodyta, kad teiginys
galioja visiems natūraliesiems skaičiams n. Pavadinkime tai teiginiu P(n).
Pirmasis etapas
Reikia parodyti, kad teiginys yra teisingas, kai n = 0 (arba, kitaip tariant, įrodyti P(0)): Kairiosios rankos lygybės pusė yra tiesiog lygi 0.
Dešiniosios rankos lygybės pusėje turime reiškinį 0·(0 + 1)/2. Išsprendžiame jį: Kadangi abi lygybės pusės lygios nuliui, teiginys P(0) yra teisingas.
Antrasis etapas
Reikia įrodyti, kad jeigu P(n) yra teisingas, tai ir P(n + 1) yra teisingas.
Visų pirma, reikia padaryti prielaidą, kad P(n) yra teisingas (kokiai nors neapibrėžtai reikšmei n). Po to reikia parodyti, kad tada ir teisingas yra ir P(n + 1), kurį galima išreikšti lygybe
Pasinaudojus indukcijos hipoteze P(n) (kurią ir bandome įrodyti), kairiosios rankos lygybės pusę galima perrašyti iš
į
Tai įrodo, kad teiginys P(n + 1) yra teisingas. Kadangi atlikti abu indukcijos etapai, įrodėme, kad teiginys P(n) yra teisingas visiems natūraliesiems skaičiams n, ką ir reikėjo padaryti.
Alzamajus
Alzamajus  – miestas Rusijoje, Irkutsko srities vakaruose, Nižneudinsko rajone. Miestas įsikūręs Rytų Sajane, prie Toporoko upės, 75 km į šiaurės vakarus nuo Nižneudinsko. Pro miestą eina Transsibiro geležinkelis ir Baikalo plentas. Medienos apdirbimo pramonė.
Istorija
Alzamajus susikūrė 1899 m. greta statomo geležinkelio. 1949–1959 m. buvo rajono centru. Miesto statusas suteiktas 1955 m.
Pakarniai
Pakarniai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 6 km į pietvakarius nuo Gruzdžių, 1 km į vakarus nuo Kūros upės ištakų.
Konskiai
Kònskiai  – miestas pietinėje Lenkijoje, Švento Kryžiaus vaivadijoje, į šiaurės vakarus nuo Kelcų. Apskrities centras. Per miestą eina geležinkelis Lodzė–Skaržyskas-Kamena, taip pat keliai į Skaržyską-Kameną, Kelcus, Grujecą, Pšedbužą. Metalo apdirbimo (liejimo), keramikos (keraminių plytelių), siuvimo, baldų, maisto pramonė. Mieste yra XV-XVI a. vėlyvosios gotikos Šv. Mykolo bažnyčia su neogotikiniais bokštais, XVIII a. Šv. Onos bažnyčia, 1740 m. Jacek Małachowski rūmai (iš dalies perstatyti XIX a. I pusėje) su prancūziškojo ir angliškojo tipo parku.
Istorija
thumb|left|Konskių rūmai
Konskiai apgyvendinti XI a., o pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėti 1124 m. Apie 1220 m. pastatyta bažnyčia ir įsteigta parapija. Nuo XVI a. Konskiai tapo svarbiu metalurgijos ir ginklų gamybos centru, čia veikė 320 geležies liejyklų, 40 kalvių. Vėliau plėtota ir stiklo liejyba. Čia įsikūrė nemažai žydų. Konskiams miesto teisės suteiktos 1748 m. XIX a. buvo Radomo gubernijos Konskių apskrities centras.
Per II pasaulinį karą veikė tarybinių belaisvių stovykla (žuvo apie 5000 žmonių), žydų getas. 1866–1975 m. ir nuo 1999 m. Konskiai yra apskrities centras.
Lietuvos darbininkų atstovas
Lietuvos darbininkų atstovas – LKP vienkartinis leidinys, išėjęs 1926 m. birželio 22 d. Kaune.
Istorija
Pakeitė konfiskuotą vienkartinį leidinį „Darbininko atstovas“. Cenzūros konfiskuotas. Redaktorius Pijus Glovackas.
Karautis
Karautis – nedidelė upė Pasvalio rajone. Įteka Pyvesos dešiniajame krante, 7,1 km atstumu nuo jos žiočių. LR upių klasifikatoriuje – nr. 41011171.
Upelis prasideda pelkėse į rytus nuo Smilgių. Tėkmė nukreipta į šiaurės vakarus, išilgai kelio. Vaga visame ilgyje sureguliuota, supama dirbamų laukų, maitinama kelių nežymių intakų. Apylinkėse vyrauja lygus kraštovaizdis. Vidurupyje prateka Girsūdų kaimą, kur šalia upelio puoselėjamas parkas. Pyvesą pasiekia Stačiūnuose.
Prie Karaučio įsikūrusios gyvenvietės: Girsūdai, Stačiūnai.
Vilgučiai
Vilgučiai – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Gudžių, netoli Sokonių. Sunykęs.
Erzvėtas
thumb|left|235px|Ežero šiaurinis galas ties Andriejauka Rytuose prie ežero įsikūręs Erzvėto kaimas, pietuose – Ryžiškė, vakaruose Kukutėliai, šiaurėje – Andriejauka. Šiaurine pakrante eina plentas, vakarine – kelias Nr.1405 (Paliesius – Andriejauka), rytine –.
Ežerėvardį Érzvėtas bandoma kildinti nuo žodžių aržus, eržus, aržlus („smarkus, neklusnus“), aržyti, argoti („plėšyti, draskyti“), arba būti archajiškas vedinys iš („aiškus, šviesus“).
Sionas (Indija)
Sionas – Mumbajaus miesto priemiestis, Indijos valstybėje. Taip pat vadinasi Mumbajaus priemiesčio geležinkelio stotis.
Bertold Brecht
Bertoldas Brechtas (, pilnas vardas Eugen Berthold Friedrich Brecht, 1898 m. vasario 10 d. Augsburgas – 1956 m. rugpjūčio 14 d. Rytų Berlynas) – vokiečių rašytojas, teatro kritikas, režisierius.
Biografija
Studijavo Miuncheno universitete. Per Pirmąjį pasaulinį karą dirbo sanitaru karo ligoninėje. Nuo 1924 m. gyveno Berlyne, dirbo Vokiečių teatre. Bendradarbiavo su A. Dublinu, M. Reinhardtu. Sukūrė ir pastatė pjesių, satyriškai vaizduojančių masinę kultūrą. Didelį pasisekimą pelnė pjesė „Opera už tris skatikus“. Jai išpopuliarėti padėjo K. Veilio muzika, jungianti liaudies dainų ir džiazo elementus. Dramoje satyriškai atskleidė kapitalo visuomenės ydas, parodė, kad nėra skirtumo tarp biznieriaus ir gangsterio. Pagal tą patį siužetą parašė romaną. Remdamasis rež. E. Piscatoriaus agitacinio teatro principais 1929–1932 m. sukūrė vadinamųjų pamokomųjų pjesių, kurios turėjo ugdyti proletarų sąmoningumą. Nuo 1933 m. gyveno emigracijoje įvairiose Europos šalyse, nuo 1941 m. – JAV. Tuo metu sukūrė brandžiausias pjeses. 1948 m. grįžo į Rytų Berlyną. Su žmona aktore Helena Veigel 1949 m. įkūrė teatrą „Berliner Ensemble“, kuriame pritaikė savo epinio teatro principus. Jo tikslas – skatinti žiūrovą mąstyti ir kritiškai vertinti tikrovę.
Kūryba
Pirmąją trijų veiksmų dramą „Baalas“ (Die Bibel) parašė 1913 m. Vėlesnėse dramose parodomas mažojo žmogaus likimas karo metais, keliama mokslininko atsakomybės, gėrio ir blogio problema, ryškūs filosofinės satyros bruožai.
Dramaturginė technika pagrįsta atsiribojimo efektu (Verfremdungseffekt), kuris turi sukurti distanciją tarp scenos ir žiūrovo, tarp aktoriaus ir jo vaidmens, kad scenoje išnyktų tikroviškumo iliuzija. Atsiribojimo priemonės – draminio kūrinio epizacija, parabolė, pasakotojo įvedimas. Veiksmą pertraukia įvairūs intarpai (zongai, choras). Naudojamos kaukės, sąlygiškos dekoracijos, montažas (filmų kadrai, fotografija), ryškus apšvietimas. Epinio teatro teoriją jis išdėstė pjesių pastabose, straipsniuose (Pramoginis ar pamokomasis teatras? (Vergnügunstheater oder Lehrtheater?) 1939 m., lietuvių kalba 1969 m.).
Bulėnai
Bulėnai (arba Bulioniai) – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 17 km į pietvakarius nuo Šiaulių, prie kelio Kurtuvėnai–Viekvedžiai. Į šiaurės vakarus nuo kaimo telkšo Bulėnų ežeras, kurio plotas anksčiau siekė 21 ha.
thumb|300px|Bulėnų kaimo apylinkės
Istorija
Legenda kaimą sieja su Saulės žemės kunigaikščiais Bulioniais, valdžiusiais Dubysos pilį, Girnikus ir kitas apylinkes. Vienoje iš šių pilių gyvenusi ir būsimoji karaliaus Mindaugo žmona karalienė Morta.
Kaimo apylinkės nuniokotos kasant žvyrą.
National League
National League, Vanarama National League, Motorama National League – aukščiausias Anglijos nacionalinės lygų sistemos divizionas, ir penktas pagal stiprumą visoje Anglijos futbolo sistemoje. National League žaidžia ir profesionalūs ir pusiau profesionalūs Anglijos bei Velso klubai. Tai žemiausias divizionas, organizuojamas visos šalies mastu. „National League“ buvo vadinama „Conference National“ iki 2015–2016 m. sezono.
Lygos klubai
Lygos 2019-2020 m. sezono klubai.
Pliuralizmas (filosofija)
Pliuralizmas ( – dauginis) – filosofinė koncepcija, kuri teigia, kad visa esamybė yra sudaryta iš daugybės lygiareikšmių izoliuotų skirtingos kilmės pradų. Monizmo priešybė. Viena iš pliuralizmo formų yra dualizmas.
Klasikinis pliuralizmo atvejis – G. Leibnico monadologijos teorija. Polinkis į pliuralizmą būdingas šiuolaikiniam idealizmui (pragmatizmui, neopozityvizmui, egzistencializmui).
Šaltiniai
האסכולה הפלורליסטית
Serbija ir Juodkalnija
Serbija ir Juodkalnija – buvusi valstybė pietvakarių Europoje, kurią sudarė Serbijos ir Juodkalnijos respublikų sąjunga. Ribojosi su Bosnija ir Hercegovina bei Kroatija vakaruose, Vengrija šiaurėje, Rumunija ir Bulgarija rytuose, Albanija, Šiaurės Makedonija ir Adrijos jūra pietuose.
Istorija
Serbijos ir Juodkalnijos valstybė atsirado 2003 m. perorganizavus Jugoslavijos Federacinę Respubliką. Serbijai ir Juodkalnijai susikūrus buvo nutarta, kad respublikų sąjunga gyvuos 3 m., vėliau bus vykdomi referendumai dėl šalių atsiskyrimo. Valstybė nustojo egzistavusi po Juodkalnijos nepriklausomybės paskelbimo 2006 m. birželio 3 d.
Politinė sistema
Serbija ir Juodkalnija buvo federacinė valstybė, Jugoslavijos teisių perėmėja.
Aling Gangris
Aling Gangris arba Nain Singa  – kalnagūbris Kinijoje, Tibete, Tibeto kalnyno pietvakarinėje dalyje, Gandisyšano kalnų sistemoje. Grandinės ilgis – 600 km, aukštis siekia iki 7315 m (Aling Gangrio k.). Sudarytas iš granito, skalūnų, kvarcito. Būdingos aukštikalnių dykumos, didesniame nei 4500 m aukštyje yra amžinųjų sniegynų ir ledynų.
Lietuvos informatikų darbai
Lietuvos informatikų darbai – Lietuvos mokslinės techninės informacijos ir techninės ekonominės analizės mokslinio tyrimo instituto tęstinis leidinys, ėjęs 1970–1976 m. Vilniuje.
Istorija
Išėjo trys tomai. Tiražas – 700 egz. Atsakomasis redaktorius Juozas Zujus.
Lodzės Konstantynuvas
Lodzės Konstantynuvas  – miestas vidurio Lenkijoje, Lodzės vaivadijoje, Pabianicių apskrityje, vakarinis Lodzės priemiestis. Su Lodze sujungtas keliu, tramvajaus linija. Svarbus tekstilės pramonės centras (vilnos apdirbimas, siuvimas); taip pat medienos apdirbimo (baldų), avalynės, maisto pramonė. Veikia meno galerija, yra daug sporto, rekreacijos objektų.
Lodzės Konstantynuve yra 1832 m. Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia, 1834 m. klasicistinė Šv. Juozapo bažnyčia, XIX a. tekstilės fabriko pastatai.
thumb|left|250px|Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia
Istorija
Konstantynuvo kaimas šaltiniuose minimas nuo 1364 m. Išaugo XIX a.: 1821 m. įkurta gelumbės ir drobės fabrikų audėjų gyvenvietė. Miesto teisės suteiktos 1824 m. Per Pirmąjį pasaulinį karą miestas apgriautas.
Belgijos futbolo varžybos 1934–1935 m.
Belgijos futbolo varžybos 1934–1935 m.
1934–1935 m. Belgijos futbolo taurė
Belgijos futbolo taurė – pagrindinis Belgijos taurės turnyras.
Admetė
Graikų mitologijoje yra du personažai vardu Admetė (🇬🇷):
Admete
Valai (tauta)
Valai  – keltų tauta, gyvenanti Velse ir kalbanti keltų grupės valų kalba; dalis yra perėję prie anglų kalbos.
Tikintieji anglikonai, metodistai. Valų tautos pagrindą sudarė vietinių keltų kimrų ir britų palikuonys.
Juodvabaliai
Juodvabaliai (Tenebrionidae) – vabalų (Coleoptera) šeima.
Vystymasis, biologija
Juodvabalių, kaip ir kitų vabalų, metamorfozė pilna. Iš kiaušinėlio išsiritusi lerva, perėjusi keletą stadijų, virsta į lėliukę, iš kurios išsirita suaugėlis (imago). Juodvabalių lervos, priklausomai nuo rūšies, vystosi kempininių vaiskūniuose, grybų pažeistoje, pūvančioje medienoje, pūvančiose augalų liekanuose, dirvožemyje. Minta augaliniu maistu, grybiena, detritu. Kai kurios rūšys (milčiai) randamos butuose, svirnuose, sandėliuose, kur gadina grūdus, miltus ir kitus maisto produktus. Lervų pakenkti miltai įgyja specifinį stiprų labai nemalonų kvapą. Tokie miltai maistui netinka. Miltuose matomos lervų landos.
Morfologija
Lervos panašios į sprakšių lervas, ilgos, cilindriškos, gelsvos ar rudos, kietos. Turi 3 poras palyginti trumpų kojų. Galva išgaubta, jos priekinis kraštas tiesus.
Suaugėlių juodvabalių kūno forma labai įvairi: nuo beveik rutuliškos (Diaperis sp.) iki ištysusios, siauros (Corticeus sp.). Dydis taip pat varijuoja nuo labai mažų (~1 mm) iki stambių (40 mm). letenos (tarsi) narelių skaičius 5-5-4 (priekinės, vidurinės, užpakalinės) (išskyrus Myrmechixenus gentį).
Pavadinimas, sistematika
thumb|250px|left|[[Didysis milčius (Tenebrio molitor) Viena pirmųjų apibūdintų juodvabalių rūšių. ]] Terminas labiau rodo vabalų gyvenimo būdą, o ne išvaizdą. Tenebrio Lotynų kalboje reiškia „Gyvenantis tamsoje, vengiantis šviesos, apgavikas, aferistas.“ Taip Karlas Linėjus pavadino didžiųjų milčių vabalų gentį savo veikale „Systema Naturae“ 1758 m. Iš šios genties vėliau padarytas ir visos šeimos pavadinimas Tenebrionidae. Lietuviškas pavadinimas „Juodvabaliai“ greičiausiai yra vertinys iš rusų kalbos Чернотелки. Nors juodvabalų šeimai priklauso nemažai juodos spalvos vabalų rūšių, bet taip pat yra daug ir geltonų, margų, rudų, mėlynų ir kitų spalvų.
Nors, dėl gyvenimo būdo taip pat yra išimčių. Pavyzdžiui geltonasis dulkiagraužis (Cteniopus flavus) aptinkamas saulėtomis dienomis ant įvairių augalų žiedų. Bet, dauguma šių išimčių yra taksonominis klausimas, kadangi didžioji dalis tokių rūšių priklauso anksčiau buvusioms atskiroms vabalų šeimoms – dulkiagraužiams (Alleculidae) ir gauravabaliams (Lagriidae). Šios šeimos iš savarankiškų šeimų paverstos juodvabalių šeimos pošeimiais tik XX a. pabaigoje, remiantis filogenetiniais tyrimais. Morfologinių ir ekologinių panašumų su „tėviniu“ Tenebrioninae pošeimiu šios grupės turi nedaug.
Paplitimas
Pasaulyje yra apie 20 000 rūšių. Iš jų nemažai sinantropinių ir kosmopolitinių rūšių.
Viliai
Viliai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km nuo Panemunėlio GS.
Juodvabaliai
Paplitimas
Lietuvoje žinoma apie 50 rūšių. iš dulkiagraužių (Alleculinae), Diaperinae, gauravabalių (Lagriinae) ir Tenebrioninae pošeimių. Viena rūšis – kelminis juodvabalis (Uloma culinaris) – įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Lietuvos komunistas
Lietuvos komunistas – savaitraštis, ėjęs 1919 m. birželio 15 d. – rugpjūčio 19 d. Odesoje.
Istorija
Leido Lietuvos komunistų (bolševikų) Odesos kuopos komitetas. Išėjo devyni numeriai. Tiražas – 1000–1500 egz. Redagavo J. Augštaitis, J. Dunauskas, J. Kamarauskas.
Teisybė
Teisybė – dvisavaitis politiškai-tautiškai-krikščioniškai-demokratiškas laikraštis, leistas 1907–1908 m. Kaune.