cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šmilkščiai
Istorija
Kaimas buvo nemažas. 1870 m. prievoles valstybei atlikinėjo 46 valstiečiai. 1923 m. buvo 35 ūkiai. Iš jų Dirvonskis, Kostas Jonkus, Antanas Kundrotas, Antanas Puplesis ir Tadas Simutis buvo stambūs ūkininkai. 1936 m. matininkas Drobelė išskirstė kaimą į vienkieminius ūkius.
Ūkininkas Tadas Simutis XX a. pradžioje buvo kaimo daraktorius, o pokariu – Kartenos valsčiaus viršaitis. Turėjo sukaupęs didelę lietuviškos spaudos ir knygų kolekciją, turėjo įsirengęs saulės laikrodį, kurį sudarė lentelė su stulpeliais ir lotyniškais skaičiais.
1949 m. į Krasnojarsko kraštą buvo ištremtos Kosto Jonkaus šešių žmonių šeima ir Magdalena Kundrotienė su dviem sūnumis, o 1951 m. į Tomsko sritį išvežta Antano Puplesio keturių asmenų šeima.
1971 m. į kultūros paminklų sąrašus buvo įrašyta ūkininko Kazio Puplesio sodyba (AtV465). Tai senovinė vienkieminė žemaičių sodyba, kurioje aplinkui kiemą stovėjo mediniai, vienaukščiai pastatai, aptverti tvoromis. Šiaurinėje sodybos dalyje buvo 1730 m. statytas gyvenamasis namas, kurį sudarė 6 patalpos: priemenė (preminė), virtuvė (koknė) su atviru ugniakuru, priešininkė (prišininkė), trobikė, užpečinė ir troba. Į šiaurę nuo jo stūksojo šulinys, o į šiaurės rytus – 1922 m. statyta ubladė duonai kepti. Kiemo pietvakariniame pakraštyje ant šešių stambių akmenų stovėjo 1853 m. statytas svirnas (klėtis), susidedantis iš 6 kamarų: klėtsongos, grūdų klėties, berno (vaikio), šeimininkės (špikerio), mėsos ir mergos kamarų. Sodybos šiaurės rytinėje dalyje nuo 1856 m. stovėjo tvartas, kurį sudarė karvidė, arklidė, kiaulidė ir daržinė. Sodybos rytiniame kampe buvo tvartelis, o pietrytiniame gale – kluonas (jauja), statytas 1756 m. Pastatai buvo stačiakampio plano. Namo ir svirno sienos tašytų, ubladės, tvartų ir tvartelio – apvalių gulsčių, o kluono – pusiau skeltų stačių eglinių rąstų. Stogai šiaudiniai, keturšlaičiai. Sodyba užėmė apie 8750 m² plotą, o jai priklausė 30 ha žemės. Šeimininkas troboje saugojo menišką kėdę, padarytą 1845 m. iš medžio šakų. Sovietmečio melioracija gyvenvietę ir jos etninės kultūros vertybes sunaikino. 1986 m. Lietuvos TSR Aukščiausios Tarybos prezidiumo nutarimu Šmilkščių kaimas buvo išbrauktas iš Lietuvos gyvenamųjų vietovių apskaitinių duomenų.
Leidykla
Leidykla – įmonė, rengianti spaudai ir leidžianti leidinius.
Istorija
Leidyklos atsirado XV–XVI a. Europoje. Tuo metu spaudos pradininkai kartu buvo ne tik leidėjai, tačiau ir spaustuvininkai, knygų pirkliai. XIX a. atsirado pirmosios tarptautinės leidyklos. XX a. pabaigoje susiformavo didieji pasaulio leidybos koncernai, valdantys ne tik leidyklas, bet ir muzikos įrašų kompanijas, kitas su žiniasklaida susijusias įmones.
Leidyklų klasifikacija
Leidyklos yra skirstomos:
Lietuvoje
Lietuvoje pirmosios leidyklos atsirado XVI–XVII a. ir tuomet buvo vadinamos spaustuvėmis. XXI a. pradžioje Lietuvoje veikė keli šimtai leidyklų. Didžiausios – Šviesa, Vaga, Mintis, Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla.
Begėdis
Begėdis  – komedijos bei dramos žanro televizijos serialas, sukurtas JAV kabelinės televizijos „Showtime“. Režisierius – Paul Abbott, prodiuseris – John Wells. Serialas eteryje startavo 2011 m. sausio 9 d.
Serialo idėja kilo iš to paties pavadinimo britų serialo, taip pat režisuoto Paul Abbott ir 2004–2013 m. rodyto britų televizijos kanale „Channel 4“.
Serialo veiksmas vyksta pietinėje Čikagos pusėje, o pagrindiniai veikėjai – Galagerių (Ghallagers) šeima.
2018 m. rugsėjo 9 d. pasirodžius 9-ajam serialo sezonui, „Begėdis“ tapo ilgiausiai rodoma originalia kanalo „Showtime“ programa. 2019 m. lapkričio 10 d. išleistas 10-asis serialo sezonas, 2020 m. gruodžio 6 d. – 11-asis, paskutinis sezonas.
Siužetas
Seriale rodomas Galagerių šeimos gyvenimas. Frenkas Galageris (Frank Gallagher) – vienišas tėvas, auginantis šešis vaikus. Jis yra alkoholikas, vartoja narkotikus ir visiškai nesirūpina savo vaikais. Vaikai mokosi patys išgyventi pasaulyje, kuris negaili išbandymų ir sunkumų. Toks personažas, kaip Frenkas, buvo sukurtas tam, kad būtų parodyta, kokią įtaką šeimai ir aplinkiniams daro alkoholizmas. Kiekvienas Galageris yra savaip psichologiškai paveiktas, o kai kurie jų gyvenimiški sprendimai kartais tiesiog trikdo žiūrovą.
Muzika
Pagrindinė serialo daina, kuri visada skamba pradžioje – „The Lucky You Got“, kurią atlieka indie roko grupė „The High Strung“.
Taip pat serialo garso takelyje netrūksta žymių atlikėjų, kaip 3OH!3, Kesha, LMFAO, Mockingbird Killers, The Vines, Michael Kiwanuka ir daugelis kitų – didžioji dalis indie roko stiliaus – grupių bei atlikėjų.
Filmavimas
Dauguma scenų filmuotos Los Andžele, o kelias savaites per metus serialas filmuojamas Čikagos pietinėje pusėje. Namai, kuriuose gyvena Galageriai ir Veronika su Kevinu, yra tikri ir jie yra nepasiturinčiųjų rajone. miniatiūra|Galagerių namas Čikagoje. 2018 m. Emmy Rossum (Fijona) paskelbė, kad nuo 10 sezono seriale nebevaidins. Buvo manyta, kad tam įtaką padarė po 7 sezono kilęs viešas Emmy Rossum pasipiktinimas dėl mažesnio atlyginimo, lyginant su William H. Macy, nors ji seriale yra pagrindinė moteris aktorė. Visgi šis klausimas buvo išspręstas, o pati aktorė teigė, kad jos karjera seriale baigiasi dėl asmeninių priežasčių ir naujų karjeros galimybių, o ne dėl atlyginimo klausimo. Buvo skelbta, kad po 10 sezono su žiūrovais atsisveikins ir Cameron Monaghan (Ijanas), tačiau jis vaidino ir 11-ajame, paskutiniame sezone.
Stellan Skarsgård
Stelanas žinomas dėl bendradarbiavimo su režisieriumi Lars von Trier, suvaidinęs filmuose „Prieš bangas“ (1996 m.), „Šokėja tamsoje“ (2002 m.), „Dogvilis“ (2007 m.), „Melancholija“ (2011 m.) ir „Nimfomanas“ (2014 m.). Ankstyvieji Stelano vaidmenys anglakalbiuose filmuose – šnipų filme „Raudonojo spalio medžioklė“ (1990 m.), Gus Van Sant dramoje „Gerasis Vilas Hantingas“ (1997 m.), taip pat veiksmo filme „Roninas“ (1998 m.) ir istoriniame filme „Karalius Artūras“ (2004 m.).
Nuo to laiko Stelanas vaidino įvairiuose kino hituose, tokiuose kaip „Karibų piratai: numirėlio skrynia“ (2006 m.) ir „Karibų piratai: pasaulio pakrašty“ (2007 m.). Jis taip pat vaidino muzikiniame filme „Mamma Mia!“ (2008 m.) ir jo tęsinyje „Mamma Mia! Here We Go Again“ (2018 m.). Jis taip pat vaidino Ron Howard filme „Angelai ir demonai“ (2009 m.), David Fincher trileryje „Mergina su drakono tatuiruote“ (2011 m.), Terry Gilliam filme „Žmogus, kuris nužudė Don Kichotą“ (2018 m.) ir Denis Villeneuve mokslinės fantastikos epe „Kopa“ (2021 m.). Nuo 2011 m. jis pateko į „Marvel Cinematic Universe“ įkūnydamas daktarą Eriką Selvigą superherojų filmuose „Toras“ (2011 m.), „Keršytojai“ (2012 m.), „Toras 2: tamsos pasaulis“ (2013 m.) ir „Keršytojai: Altrono amžius“ (2015 m.).
Beržytė (Pagojukai)
Beržytė – buvęs kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Kaulakių.
Parogupiai
Parogupiai – buvęs kaimas Šakių rajono savivaldybėje, į pietryčius nuo Rogupių.
Nye Jordal Amfi
Nye Jordal Amfi – ledo arena Osle, Norvegijoje. Namų varžybas žaidžia Vålerenga Ishockey ledo ritulio klubas.
Istorija
2017 m. pradėti arenos statybos darbai. Objektas pastatytas vietoje nugriautos 1951 m. statytos Jordal Amfi arenos, kurioje vyko 1952 m. žiemos olimpinės žaidynės.
2020 m. rugsėjo 25 d. arena oficialiai atidaryta.
2021 m. arenoje vyko 2021 m. pasaulio imtynių čempionatas.
Gajus (juristas)
thumb|200px|Gajaus statula [[Ispanija|Ispanijos Aukščiausiojo teismo rūmuose Madride]] Gajus ( arba Caius, 130–180) – garsus senovės romėnų juristas ir teisės mokytojas. Nors apie jo gyvenimą yra žinoma labai mažai, išlikę šaltiniai liudija, kad Gajus buvo žymus teisės žinovas ir vieno iš geriausiai išlikusių romėnų teisinių veikalų – Institucijos – autorius.
Manoma, kad Gajus savo teisinį išsilavinimą įgijo Romoje, bet jurisprudencijos veikalus ėmėsi kurti jau būdamas rytinėse Romos provincijose.
Gajaus garsiausias teisinis veikalas buvo Institucijos, skirtas teisę studijuojantiems mokiniams 161–160 m. pr. m. e. Berite (dabartinis Beirutas). Greičiausiai Gajus savo darbo nepublikavo, tai buvo padaryta daug vėliau.
1816 m. Veronoje buvo rastas penktojo amžiaus manuskriptas, kuriame aptikti Institucijos – vienintelis išsamus teisinis veikalas išlikęs iš Romos imperijos principato laikų. Nors originaliame manuskripte Institucijos buvo paslėptos po vėliau ant viršaus užrašytais tekstais, veikalą pavyko atkurti iki labai aukšto ir tikslaus lygio.
Gajus buvo labai produktyvus senovės romėnų teisės specialistas. Žinoma mažiausiai apie 30 knygų priklausančių jo autorystei. Justiniano laikų Romos civilinio kodekso sudarytojai panaudojo 521 pastraipą iš originalių Gajaus veikalų.
Nors nėra sutariama apie Gajaus teisinius pasiekimus, pastebimas jo išskirtinis dėmesys Romos provincijų teisei. Ketvirtajame amžiuje Gajaus veikalai plito vakarinėse Romos imperijos dalyse. 426 m. dalis jo darbų buvo įtraukta į Romos Citatų teisę, jis tapo lygiaverčiu teisės autoritetu, lyginamas su garsiaisiais jurisprudencijos žinovais: Papinianu, Pauliumi, Ulpianu ir Modestinu.
Lietuvių kalba Institucijos išleistos 2012 m. Stasio Vėlyvio ir Mariaus Jonaičio darbe Gajaus institucijos / Gaii institutiones (Registrų centras, ISBN 9789955301165).
Bunzi
Bunzi – lietaus deivė bavojo tautos (Kongo Demokratinė Respublika) mitologijoje. Bunzi įsivaizduota įvairiaspalvės gyvatės pavidalo. Buvo tikima, kad savo garbintojams atsilyginanti gausiu derliumi.
Laikyta Mboze, didžiosios motinos, dukra. Pasak mito, Mboze Bunzi susilaukė su sūnumi Makanga. Pamatęs, kad žmonai gimė gyvatė, jos vyras Kuitikuiti Mboze už neištikimybę mirtinai sumušė ir paliko pūti upės žiotyse. Tuo tarpu Bunzi užaugo ir, kaip ir jos motina, išmoko sukelti lietų. Manyta, kad vaivorykštė esanti Bunzi apraiška. Taip pat tikėta, kad kai kada leidžiantis Saulei Bunzi galima pamatyti raibuliuojančiame upės vandenyje.
Veneroje esama šios deivės vardu pavadinto kalno (Bunzi Mons).
Varninis grifas
Varninis grifas (Coragyps atratus) – Naujojo pasaulio grifų (Cathartiformes) būrio, amerikinių grifų (Cathartidae) šeimos plėšriųjų paukščių rūšis.
thumb|left|350px|Varninis grifas skrydyje
Paplitimas
Plačiai paplitę Amerikos žemynų atogrąžų, subtropikų ir vidutinių platumų klimato zonose. Šiaurės Amerikos žemyne gyvena JAV pietryčiuose ir siauru ruožu palei Meksiką iki Kalifornijos. Į pietus arealas eina per Meksiką į Centrinę Ameriką, tęsiasi per visą Pietų Ameriką iki Argentinos vidurio pietų, bei pietinės Čilės.
Karibų jūros daugumoje salų negyvena, nors į dalį salų retkarčiais užklysta. Pastoviai gyvena tik labai arti žemyno prisišliejusiose salose, tokiose kaip Tobagas.
XXI a. pradžioje vis dažniau pastebimi gerokai toliau į šiaurę nuo įprasto jų paplitimo arealo, ir klaidžiojantys individai vis dažniau stebimi pietryčių Kanadoje, kas matyt yra susiję su klimato pasikeitimu.
Europoje yra rastos 34 milijonų metų varninių grifų fosilijos datuojamos vėlyvuoju eoceno epochos laikotarpiu.
Biotopas
Gyvena sėsliai, nors iš jų arealo šiaurinių regionų galimai migruoja netolimus atstumus. Mėgsta atvirus, žemumų biotopus, tokius kaip dykumos, kopos, savanos, pievos, krūminų miškai, taip pat pelkynai. Gyvena ir urbanizuotose vietovėse – miestuose, priemiesčiuose arba žemdirbystės vietovėse. Laikosi prie šiukšlynų, skerdyklų ir šalia automobilių kelių, kur tikisi rasti mašinų partrenktą negyvą gyvūną.
Pelkynė
Pelkynė – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Čedasų.
Varninis grifas
Biotopas
Varniniai grifai vengia gyventi dideliuose, tankiuose miškuose, vengia kalnuotų vietovių.
Pastebimi sklandantys ore, arba tupintys ant tvorų stulpų ar nudžiuvusių medžių šakų.
Išvaizda
thumb|left|220px|Varninio grifo galva Varninių grifų tarplytinis dimorfizmas beveik nepastebimas. Tai gana stambūs paukščiai, kurių kūno ilgis 56–74 cm, sparnai platųs bet palyginti trumpi, o skersmuo tarp išskleistų abiejų sparnų galų 1,33–1,67 m. Kuomet sparnai išskleisti, ar skrydžio metu matosi sparno galuose šviesios ar balsvos plunksnos. Uodega trumpa. Jų išsiplėtusio sparno kaulo ilgis 38,6–45 cm. Čiurna 7–8,5 cm ilgio.
Juodųjų grifų iš Šiaurės Amerikos ir Andų kalnų regionų svoris 1,6-3 kg. Mažesni varniniai grifai iš atogrąžų žemumų regiono sveria 1,18–1,94 kg. Teksase buvo pasverta 50 juodųjų grifų, jų vidutinis svoris šiame regione 2,15 kg. Venesuaeloje buvo pasverta 119 juodųjų grifų, kurie vidutiniškai svėrė 1,64 kg.
Jų plunksninis apdaras blizgančios juodos spalvos. Galva maža. Galva ir kaklas be plunksnų, ir jų oda tamsiai pilka bei susiraukšlėjusi, atrodo tarytum šarvai. Akys rudos. Kojos pilkšvai baltos. Kojų pirštai plokšti, palyginti silpni ir kaip jų nagai (palyginti buki), neprisitaikę čiupti grobį, pavyzdžiui kaip pas tikruosius erelius ar kaip pas daugumą plėšriųjų paukščių. Snapas silpnas, daugiau prisitaikęs lesti dvėselienai.
Veisimasis
Varniniai grifai prieš veisimosi sezoną atlieka piršlybų ritualus, pavyzdžiui patinas nepilnai išskleidęs sparnus ir nuleidęs galvą sukiojasi apie patelę. Monogamai – poros gyvena kartu daugelį metų. Veisimosi sezonas priklauso nuo jų gyvenamo regiono, kadangi jų paplitimo arealas labai platus. Pavyzdžiui gyvenantys JAV Floridos valstijoje jie pradeda veistis sausio mėnesį, o Ohajo valstijoje paprastai iki kovo mėnesio neprasideda. Populiacijos gyvenančios Pietų Amerikoje, konkrečiau – Argentinoje ir Čilėje, veistis pradeda rugsėjo pradžioje, o dar šiauresnės Pietų Amerikos žemyno populiacijos dar vėliau – nuo spalio, gyvenantys Trinidado saloje nuo lapkričio, Ekvadore gyvenančios populiacijos nuo vasario mėnesio.
Perimvietės miškingoje vietovėje. Kiaušinius deda kelmo ar kitose ertmėse, iki 3 m aukštyje, ir retai kada aukščiau. Iprastai dėtyje du kiaušiniai, bet rečiau pasitaiko vienas arba trys kiaušiniai. Jie ovalūs, 6,6-9 cm ilgio × 4,5-5,6 cm skersmens. Peri abu tėvai 38-39 dienas. Išsiritę jaunikliai apaugę tankiais gelsvais ar rausvais pūkeliais, silpni, bet jau atmerktomis akimis. Jauniklius maitina abu tėvai, jiems atrydami maistą. Jaunikliai lizde išbūna 70-98 dienas. Po jauniklių apsiplunksnavimo, juos tėvai maitina dar apie aštuonis mėnesius, bei su savo šeimų nariais palaiko socialinius ryšius visą likusį gyvenimą.
Į metus išveda vieną jauniklių vadą.
Gyvenimo būdas
Varniniai grifai į pasirinktas vietas vakarais būriuojasi į didelius būrius, kuriuose kartu susirenka giminaičiai, šeimų nariai ir subrendę susitinka su savo jaunikliais. Tie, kuriems patiems nepavyksta susirasti maisto, jie susiranda sekdami savo susiburimuose buvusius paukščius. Svetimiems, ne savo giminaičiams, varniniai grifai agresyviai neleidžia būti savo būryje ar sekti jiems iš paskos prie maisto šaltinių, kuomet jiems kerta snapaais, griebia kojomis ar muša sparnais. Prie maisto šaltinių varniniai grifai nusileidžia karakaroms, karališkiesiems grifams ir andiniams kondorams.
Mityba
Varniniai grifai ieškodami maisto aukštai pakilę sklando naudodamiesi gerai išsivysčiusia rega. Minta dažniausiai dvėseliena. Kartais dėl maisto žudo ką tik gimusius žinduolių jauniklius ar nusilpusius gyvūnus. Yra žinoma, kad pilkųjų garnių kolonijoje žudo jų jauniklius, minta naminėmis antimis, nedideliais paukščiais ir žinduoliais, įskaitant skunsiniais (Mephitidae), oposumais (Didelphimorphia), naktikovais (Nycticorax), jaunais vėžliukais. Puola avių avių jauniklius, paršelius, teliukus. Lesa kiaušinius, bei tiek prispėjusius, tiek ir papuvusius vaisius ir daržoves ar kitų pūvančių augalų liekanas. Gyvenantys arčiau žmonių maitinasi šiukšlynuose randamu maistu.
Paprastieji kalakutiniai grifai (Cathartes aura) turi puikiai išsivysčiusią uoslę, kuria varniniai grifai nė iš tolo neprilygsta. Tad varniniai grifai gerokai aukščiau pakilę suka ratus ir stebi žemiau sklandančius paprastuosius kalakutinius grifus. Kuomet paprastieji kalakutiniai grifai užuodžia jiems malonų puvančios mėsos kvapą, jie leidžiasi prie jos, o juos iš paskos seka varniniai grifai. Vienas prieš vieną, kovoje dėl maisto varninis grifas pralaimi kovą stambesniems paprastiesiems kalakutiniams grifams, bet jeigu varninių grifų daugiau, kurie ir agresyvesni, jie lengvai nuveja nuo maisto paprastąjį kalakutinį grifą, kurie dažniausiai yra vienišiai.
Priešai
Kadangi pilnai suaugę varniniai grifai yra gana dideli ir agresyvūs paukščiai, daug priešų neturi. Bet jų kiaušinių dėtis kartais suėda paprastieji meškėnai (Procyon lotor), koačiai (Nasua) ar lapės. Taip pat kartais žūsta bekonfliktuojantys su vanaginiais (Accipitridae). Varninius grifus medžioja už juos mažesnis puošnusis peslinis erelis (Spizaetus ornatus).
Amžius
Seniausias laisvėje pagautas individas buvo 25 metų ir 6 mėnesių amžiaus, bet laikomi žmonių nelaisvėje išgyvena dar ilgiau.
Porūšiai
Porūšiai skiriasi dydžių, bei sparno apačios gale baltų plunksnų tonų variacijomis. Anot BirdLife International paukščių klasifikacijos, yra išskiriami trys porūšiai
Merai
Merai (sav. Amîîrú) – Rytų Afrikos tautų grupė, priklausanti bantams. Gyvena Kenijoje, Meru apylinkėse. Sudaro šios gentys: tiganijai, igembiai, imenčiai, miutiniai, igoliai, mvimbiai, mutambiai. Populiacija – 1,63 mln. žmonių. Kalba merų kalba, priklausančia bantų kalboms (kikujų kalbos tarmė), taip pat suahiliškai. Dauguma – krikščionys (daugiausia katalikai, protestantai), yra išlaikiusių prigimtinę tikybą.
XX a. pr. merų apgyvendintos žemės sudarė atskirą Kenijos Meru administracinį dalinį. Pagal šio krašto pavadinimą suteiktas ir tautovardis. Nuo XX a. vyksta tautinė kosolidacija, suartėjimas su kikujais.
Tiboras Mezofis
Tiboras Mezofis (, 1926 m. kovo 18 d. Budapešte – 2000 m. rugpjūčio 10 d. Budapešte) – Vengrijos krepšininkas, rungtyniavęs Budapešto "Mávag SE" klube ir Vengrijos rinktinėje.
Merai
thumb|left|240px|Merų tradiciniai būstai. Nairobio muziejus
Taleris
thumb|220px|Lietuvos didžiojo kunigaikščio [[Žygimantas Augustas|Žygimanto Augusto lietuviškas taleris, 1564 m. nukaltas Vilniaus monetų kalykloje]] thumb|220px|1525 metų Joachimo taleris Bohemijos karalystėje buvo pirmasis taleris. Abverse – šv. Joachimas
Merai
Verčiasi rankine terasine, taip pat plūgine žemdirbyste (sorgai, kukurūzai, ankštiniai, jamsai), gyvulininkyste (daugiausia ožkos, o galvijai buvo labiau prestižo ir mainų priemonė). Dirba samdomus darbus. Moterys verčiasi puodininkyste, įvairių pluoštų pynimu, vyrai – kalvyste (ginklai, papuošalai), odos apdirbimu, medžio raižyba.
Tiboras Mezofis
Šis krepšininkas per savo karjerą kartą tapo Europos čempionu (1955 m.), sykį iškovojo žemyno pirmenybių sidabro apdovanojimą (1953 m.) ir kartą pasidabino Europos pirmenybių bronzos medaliu (1946 m.) Be to, T. Mezofis dukart dalyvavo olimpinėse žaidynėse (1948 ir 1952 m.)
Taleris
Su talerio vardu siejami doleriai, Samoa talos, Slovėnijos tolarai. Olandų dalderiai taip pat buvo su liūto atvaizdu, kuris suteikė jiems leuvendalderio vardą („liūto taleris“). Su leuvendalderio santrumpa siejamos bent trys dabartinės Balkanų valiutos, Rumunijos ir Moldovos lėjos, Bulgarijos levai.
Talerių apyvarta
Pirmieji taleriai Lenkijoje pradėti kaldinti 1533 m. pagal tuo metu Europoje kursavusį Bohemijos joachimstalerį (šio sidabro kiekis buvo 27,2 g). LDK taleriai pradėti kaldinti 1547 m. Reguliari talerių kalyba Abiejų Tautų Respublikoje prasidėjo po Stepono Batoro piniginių reformų. XVIII a. viduryje taleris ATR buvo viena iš pagrindinių atsiskaitymo monetų. Taleris 1814 m. pradėtas kaldinti Varšuvos kunigaikštystėje.
Merai
Merų gyvenvietės padriko plano. Būstas apskritas, sienos iš karčių, perpintų vytelėmis, apdrėbtos moliu.
Tradicinis merų rūbas – skraistė ir prikyštė iš naminių gyvulių kailių ir augalinio pluošto.
Taleris
Talerių apyvarta
Rusijos imperijoje XVII a. pasirodė Europos taleriai, kurie vadinti jefimkomis (nuo iškraipyto Joachimo vardo).
Merai
Merų virtuvės pagrindą sudaro košės su prieskoniais, rečiau – pieno produktai. Mėsą valgydavo retai, dažniausiai tik vyrai.
Taleris
Talerių apyvarta
Vokietijoje ir Austrijoje taleris prilygo apie 60 (XVI a.), 90 (1623 m.), 120 (1766 m.) kreicerių, 24 sidabriniams grašiams (1766 m., Prūsija). Prekybai su Šiaurės Afrikos ir Vakarų Azijos valstybėmis Austrija ir kitos šalys kaldino Marijos Teresės talerius. Vokietijoje iš apyvartos galutinai išimti 1907 m. 1 taleris prilygintas trims aukso markėms.
Merai
Merų visuomeninė sankloda pagrįsta 5 suaugusiųjų klasėmis ir patrilinijinėmis gimininėmis grupėmis. Giminių grupės skirstėsi į „raudonuosius“, „juoduosius“ ir „baltuosius“. Perėjimas iš vienos amžiaus klasės į kitą vykdavo kas 10–15 metų, jį lydėdavo iniciacija, naujo vardo suteikimas.
Taleris
Talerių apyvarta
Čekijoje taleris prilygo 90 (1618 m.), 675 (1623 m.) kreiceriams.
Stepkiškė
Stepkiškė – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 4 km nuo Bagotosios.
Gražiškės (Rokiškis)
Gražiškės – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Jūžintų.
Lucky Diamond Rich
Lucky Diamond Rich (tikrasis vardas Gregory Paul McLaren, g. 1971 m.) – zelandietis, kuriam priklauso daugiausiai kūno ploto tatuiruoto žmogaus rekordas. Beveik visą L. Rich kūną dengia tatuiruotės, įskaitant ausis, nosį ir burną. Nuo 2006 m. jam priklauso Gineso rekordo sertifikatas – 99,99 proc. jo kūno yra tatuiruota.
L. Rich yra performansų atlikėjas, meno festivalių dalyvis, savo pasirodymuose naudoja peilio prarijimo, žongliravimo ant vienaračio ir kitus triukus.
Jo tatuiruočių padarymas užtruko tūkstančius valandų ir buvo atliktas šimtų meistrų.
Adomo Mickevičiaus paminklas Vilniuje (Pronaška)
thumb|Paminklo atidengimas [[1924 m. lapkritį. Pirmame plane – Juzefas Pilsudskis.]] Adomo Mickevičiaus paminklas Vilniuje – tarpukariu Vilniuje stovėjęs paminklas Adomui Mickevičiui, sukurtas skulptoriaus Zbignevo Pronaškos. Paminklas įrengtas dešiniajame Neries krante, maždaug ties dabartiniu Karaliaus Mindaugo tiltu. Paminklas buvo atidengtas 1924 m. spalio 31 d. ir išstovėjo iki 1938 m. ar 1939 m.
Aprašymas ir istorija
12,5 metrų aukščio paminklas iš smaluotų lentų karkaso padengto cementu vaizdavo poetą ryškia monumentalia ir sintetine maniera, supaprastintomis prizmatinėmis formomis. Paminklas neturėjo postamento, stovėjo tiesiai ant žemės.
Paminklui žalos padarė Neries potvyniai. 1931 m. Neries potvynis apsėmė paminklo apačią ir taip jį išjudino. 1938 m. potvynis paminklą nugriovė ir nunešė. Pagal kitus šaltinius paminklą nugriovė dar 1931 m. potvynis. Jurgis Vanagas teigia, jog paminklas 1938 m. potvynį išgyveno ir buvo sunaikintas 1939 m. liepą į jį trenkusio žaibo.
Pripažinimas
1923 m. Vilniaus miesto valdžiai parodytas paminklo projektas buvo sutiktas su didele kritika, jo statymas nepatvirtintas. Valdžios nuomonė pasikeitė kitąmet minint Filaretų draugijos teismo šimtąsias metines. Atidengtas paminklas susilaukė daug vilniečių diskusijų, daugiausia apie jį buvo kalbama neigiamai. Česlovas Milošas prisiminimuose apie Vilnių paminklą vadino „kubistine statine“ bei teigia, jog iš miesto centro į dešinįjį Neries krantą jį perkėlė miesto valdžia, nes visuomenei šis „grubus“ ir „drastiškas“ paminklas centre netiko. Tačiau iširus formistų judėjimui paminklas pripažintas ryškiausiu šios manieros kūriniu.
Naujieji Vedegiškiai
Naujieji Vedegiškiai – buvęs kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Senųjų Vedegiškių.
Irakviai
Irakviai, irakiai (sav. Iraqw, ) – Rytų Afrikos tauta, priklausanti kušitams. Gyvena Tanzanijoje, Arušos apskrities pietvakariuose, tarp Ejasio ir Manjaros ežerų. Irakviams artimi gorovai (arba fiomai), alavai (arba alagvai) ir mbugai. Populiacija – ~0,5 mln. žmonių. Kalba irakvų kalba, priklausančia kušitų kalboms. Dauguma – krikščionys (daugiausia katalikai, liuteronai), yra išlaikiusių prigimtinę tikybą, musulmonų.
Vyrai verčiasi gyvulininkyste (galvijai, ožkos, avys), moterys – rankine tropine žemdirbyste (sorgai, kukurūzai, ankštiniai, žemės riešutai, pirštūnės). Amatai: demblių ir krepšių pynimas, kailių, odos apdirbimas, medžio drožyba, vario dirbinių gamyba.
Irakvių gyvenvietės išskaidyto plano. Būstas apskritas, dviaukštis, su žardžiais iš virbų, moliu drėbtomis sienomis, kūgišku nendriniu stogu.
thumb|left|240px|Irakvių sodyba
Tradicinis rūbas – skraistės, prikyštės, taip pat marškiniai ir kelnės iš medvilnės audinių.
Irakvių virtuvės pagrindą sudaro košės, daržovės, pienas (dažnai maišytas su krauju).
2022 m. pasaulio Fišerio atsitiktinių šachmatų čempionatas
thumb|250px| [[Hikaru Nakamura, 2022 m. pasaulio Fišerio atsitiktinių šachmatų čempionas]] 2022 m. pasaulio Fišerio atsitiktinių šachmatų čempionatas – varžybos, skirtos išaiškinti 2022 m. pasaulio čempioną, žaidžiantį pagal Fišerio atsitiktinių šachmatų taisykles. 2022 m. čempionato finalas vyko spalio 25–30 d. Reikjavike. Nugalėjo didmeistris iš JAV - Hikaru Nakamura. Jis tapo antruoju oficialiu pasaulio Fišerio atsitiktinių šachmatų čempionu.
Irakviai
Šeima mažoji, patrilinijinė, išlikę matrilinijiniai saitai.
2022 m. pasaulio Fišerio atsitiktinių šachmatų čempionatas
Dalyviai
Keturi dalyviai į finalą buvo atrinkti internetu. Prie jų buvo prijungti dar keturi kviestiniai žaidėjai. Finaliniame turnyre dalyvavo aštuoni žaidėjai:
Atranka internetu
Atrankos varžybas internetu rengė Chess.com ir Lichess.com svetainės. Iš abiejų į finalines varžybas prie šachmatų lentų Reikjavike, pateko po du dalyvius.
Chess.com
Chess.com svetainė internetu surengė atrankos varžybas, kurios išaiškino du žaidėjus dalyvausiančius finalinėse varžybose prie šachmatų lentų. Šios svetainės atrankoje galėjo dalyvauti tik FIDE titulus turintys žaidėjai. Buvo surengti du turnyrai: 1-as vyko 2022 m. rugpjūčio 22 d. . o 2-as –  rugpjūčio 29 d. Iš kiekvieno turnyro buvo atrinkti 8 geriausiai pasirodę žaidėjai, kurie pateko į  ketvirtfinalius. Jų nugalėtojai iškovojo kelialapius į finalines varžybas Islandijos sostinėje. Atrankos varžybos truko tris dienas.
1-oji diena. Žaidėjai varžėsi šveicariška sistema vykdomuose turnyruose (9 ratai). Laiko kontrolė buvo 10’+2’’. Aštuoni geriausi žaidėjai pateko į vieno minuso sistemos atkrintamąsias varžybas.
2-oji diena. Atrankos ketvirtfinaliai ir pusfinaliai. Dalyviai varžėsi, žaisdami dviejų partijų mačus vieno minuso sistemos tunyre. Laiko kontrolė buvo 15’+2’’. Aukštesnę vietą turintis žaidėjas, dar iki paskelbiant pradinę poziciją, rinkdavosi figūrų spalvą. Abiejose partijose pradinė padėtis buvo ta pati..
Jei mačas baigdavosi lygiosiomis, užimtos vietos patikslinimui su ta pačia pradine pozicija ir su pasiūlymų sistema buvo žaidžiama viena armagedono partija. Prieš ją žaidėjai, kiekvienas atskirai, turėjo pasiūlyti su kokia laiko kontrole norėtų žaisti šią lemiamą partiją. Žaidėjas, pasiūlęs trumpesnio laiko kontrolę, galėjo rinktis figūrų spalvą, bet turėjo žaisti su siūlytu laiku. Jo varžovui  atitekdavo priešinga figūrų spalva ir jo pasiūlyta laiko kontrolė.
Aukštesnius rezultatus turnyre turintis žaidėjas, dar prieš pamatant pradinę poziciją,  rinkdavosi pirmosios  partijos  figūrų spalvą. Jos antroje ir trečioje partijose buvo vienodos. Jei mačo rezultatas būdavo lygus, nugalėtojas buvo nustatomas,  žaidžiant   armagedono partiją naudojant laiko  pasirinkimo sistemą.
Laimėję savo atkrintamuosius turnyrus, kelialapius į finalines varžybas Reikjavike iškovojo: 23x15px|border |alt=FIDE|link=FIDE Vladimiras Fedosejevas, po lygiųjų 2:2, laimėjęs baltosiomis figūromis prieš 🇨🇦Eriką Hanseną  armagedono partiją  ir 🇩🇪Matiasas Blūbaumas, nugalėjęs 🇨🇿Davidą Navarą 2,5:1,5.
Lichess.com
Atrankos varžybos buvo atviros. Jose galėjo dalyvauti kiekvienas: su titulu ar be, reitinguotas ar ne, profesionalas ar mėgėjas.
1-as etapas (rugpjūčio 19 d. – rugsėjo 4 d.) susidėjo iš dviejų dalių. Pradžioje, per dvi savaites internetu Arenoje buvo surengta keleta turnyrų, (su laiko kontrole 3 min.+ 2 sek). Iš kiekvieno Arenos turnyro buvo atrinkta 50 geriausiai pasirodžiusių dalyvių, kurie pateko į antrąjį etapą. Viso buvo atrinkta - 500.
2-as etapas (rugsėjo 10-11 d.) taip pat sudarė dvi dalys. Dalyviai, patekę iš atvirojo etapo,  buvo suskirstyti į turnyrus, kuriuose 11 ratų žaidė šveicariška sistema. Laiko kontrolė buvo 5 min. + 2 sek. Iš kiekvieno turnyro 18-ka geriausių žaidėjų, kartu su 10 kviestinių, žaidė  dar vieną turnyrą. Iš jo: 15-ka geriausiai pasirodžiusių pateko į paskutinį etapą.
Paskutiniame etape (rugsėjo 17-25 d.) žaidėjai vieno minusio sistemos atkrintamosiose varžybose, tarpusavyje kovojo dėl dviejų kelialapių į finalines varžybas  prie šachmatų lentų.
Laimėję savo atkrintamuosius turnyrus, į finalines varžybas Reikjavike pateko: 🇺🇸Hikaru Nakamura ir 🇺🇿Nodirbekas Abdusatorovas. i
Piniginiai prizai
Prizinį fondą sudarė 400 000 USD, kurie buvo paskirstyt taipi:
Finalinės varžybos
Finalinės varžybos vyko prie šachmatų lentų Reikjavike. Aštuoni dalyviai buvo paskirstyti į A ir B turnyrus. Buvo sudarytas finalo žaidėjų sąrašas. Į jį pirmuoju numeriu buvo įtrauktas 2019 m. pasaulio Fišerio atsitiktinių šachmatų čempionas. Jis pateko į A turnyrą. Į B turnyrą pateko aukščiausią reitingą turintis žaidėjas. Likę dalyviai pagal turimus 2022 m. rugsėjo 1 d. FIDE greitųjų šachmatų reitingus, pradedant nuo aukščiausių. skirstomi į krepšelius:
Suformuotų A ir B turnyrų dalyviai žaidė mačus (po dvi partijas) ratų sistemos turnyruose.
Kiekvienas žaidėjas su ta pačia pradine figūrų pozicija žaidė po vieną partiją baltosiomis  ir - juodosiomis figūromis, laimėjęs mačą, gaudavo du, baigęs lygiosiomis – vieną, o pralaimėjęs – nulį taškų.
Užimta vieta turnyruose buvo nustatoma pagal surinktus mačo taškus. Surinkus jų po lygiai, užimta vieta vieta buvo nustatoma pagal papildomus rodiklius:
Laiko kontrolė: kiekvienam žaidėjui: 30 ėjimų skiriamos 25 min., pridedant iki partijos pabaigos - 5 min. Beto, nuo 31 ėjimo pridedamos 5 sek.
Iš kiekvienos grupės du geriausi žaidėjai pateko į atkrintamųjų varžybų pusfinalį. Likę žaidėjai taip pat žaidė mačus dėl tolesnių vietų čempionate. Žaidėjai A ir B turnyruose užėmę trečiąsias kovojo dėl 5-osios, o ketvirtąsias  vietas - dėl 7-osios vietos.
Pusfinaliai
Pusfinalių poros:
Kiekvieno atkrintamųjų mačo nugalėtojas turi surinkti daugumą taškų iš 4 partijų. Laiko kontrolė tokia pati, kaip ir A ir B turnyruose.
Burtų traukimas lemia, kuriam žaidėjas 1 ir 4 partijose atitenka baltos spalvos figūros.
Žaidėjas, surinkęs daugiau taškų už varžovą, laimi mačą ir patenka į finalą. Tuo atveju, kai mačas baigiasi lygiosiomis, žaidžiama armagedono partija su galvojimo laiko pasiūlymų sistema. Kiekvienas žaidėjas siūlo galvojimo laiką (iki 15 min.). Tas, kuris pasiūlė trumpesnį, gali rinktis žaisti juodosiomis figūromis. Jomis, kad užimtum aukštesnę vietą, pakanka sužaisti partiją lygiosiomis.
Pralaimėjusieji savo pusfinalius, toliau tarpusavyje žaidžia mačą dėl 3-iosios vietos.
Dėl pirmos vietos
Dėl titulo 🇺🇸Hikaru Nakamura žaidė su 23x15px|border |alt=FIDE|link=FIDE Janu Nepomniaščiu. Mačas buvo atkalus: varžovai laimėjo po partiją ir po keturių pirmųjų partijų mačo rezultatas buvo lygus - 2:2. Armagedono partija turėjo nulemti, kas taps 2022 m. pasaulio Fišerio atsitiktinių šachmatų čempionato nugalėtoju. Hikaru Nakamura, žaisdamas baltosiomis figūromis laimėjo ją ir tapo antruoju oficialiu  pasaulio čempionu
Kerčės tiltas
thumb|left|Naktinis arkos apšvietimas thumb|left|Tiltas ant Rusijos pašto ženklo (2018) thumb|left|[[Vladimiras Putinas|Putino vairuojamas kamazas tilto atidarymo kolonoje]]
Kerčės tiltas (arba Krymo tiltas, 🇷🇺) – automobilių ir geležinkelio tiltas per Kerčės sąsiaurį. Jungia Kerčės pusiasalį Kryme ir Tamanės pusiasalį Rusijoje.
Kainavo ~3,5 mlrd. eurų (brangiausias tiltas Europoje), statybas apmokėjo Rusija.
Per Ukrainos užpuolimą naudojamas Rusijos kariuomenės aprūpinimui.
Istorija
2014 m. po Krymo aneksijos tiltas pradėtas projektuoti. 2015 m. pradžioje sudaryta tilto statybos sutartis su Arkadijaus Rotenbergo įmone „Strojgazmontaž“. 2015 m. gegužę pradėtas statyti.
2014 m. rugsėjo 1 d. Rusijos vyriausybės dekretu numatyta įrengti 4 eismo juostų sausumos transporto liniją ir 2 juostų geležinkelio liniją.
2018 m. gegužės 15 d. atidarytas automobilinis tiltas. Per atidarymą Rusijos prezidentas Vladimiras Putinas lydėjo tiltu važiuojančių sunkvežimių „Kamaz“ koloną.
2019 m. gruodžio 23 d. traukinių eismą irgi atidarė pats asmeniškai V. Putinas.
Steponava
Steponava vadinami kaimai:
Tamaritu I
Tamaritu I (Tammaritu) – Elamo valdovas, valdęs 653-652 m. pr. m. e. ; valdžia Tamaritu I atiteko 653 m. pr. m. e. nukirsdinus jo pirmtaką Teumaną; Tamaritu I valdė tik dalį Elamo, kitą šalies dalį valdė jo brolis Umanigašas. Brolių tėvas – Urtakas.
Teumanas žuvo Ulai mūšyje: buvo nukirsdintas, paliepus Asirijos karaliui Ašurbanipalui; šis paskyrė Umanigašą elamitų Madaktu miesto „karaliumi“, o jo brolį Tamaritu I – Hidalu „karaliumi“. Tuo metu Ašurbanipalo brolis Šamaš-šum-ukinas (Babilonijos karalius) siekė užvaldyti Asirijos imperiją. Prie sukilimo prisidėjo ir Umanigašas: 652 m. pr. m. e. Šamaš-šum-ukinui paremti jis nusiuntė karių. Elamitų pajėgos patyrė pralaimėjimą, netrukus valdžia Elame atiteko kitam Tamaritu (ne Teumano broliui). Veikiausiai kelią į valdžią jam atvėrė būtent elamitų pralaimėjimas. Šis Umanigašo įpėdinis dabar įvardijamas Tamaritu II.
Sultan Kösen
Sultan Kösen (g. 1982 m. gruodžio 10 d.) – Turkijos ūkininkas, labiausiai žinomas dėl savo ūgio – jis yra aukščiausias šiuo metu gyvenantis žmogus. S. Kösen ūgis siekia 251 cm. Tokį Sultano ūgį lėmė akromegalijos liga, paveikus hipofizę. Taip pat jis yra 7-tas aukščiausias kada nors gyvenęs žmogus pasaulyje.
Turko pėda yra 36,5 cm ilgio – pagal šį rodiklį jis yra antras šiuo metu gyvenantis žmogus. Taip pat S. Kösen priklauso didžiausios rankos rekordas – jos ilgis siekia 27,5 cm.
Chania FC
Chanijos „Chania FC“ – Graikijos futbolo klubas iš Chanijos. Kituose šaltiniuose žinomas PAE Chania, ΠΑΕ Χανιά bei Chania FC pavadinimais.
AO Chania−Kissamikos
Klubas įkurtas 2012 m. ir buvo žinomas AO Chania−Kissamikos pavadinimu. Kurį laiką rungtyniavo žemesniuosiuose divizionuose.
PAE Chania (Chania FC)
2022–2023 m. rungtyniavo Antrojoje Superlygoje.
Osbert Henry Fynes-Clinton
Osbertas Henris Fainsas-Klintonas (Osbert Henry Fynes-Clinton, 1869 m. lapkričio 9 d. – 1941 m. rugpjūčio 9 d.) – valų kalbininkas.
Biografija
Gimė Barlou Muro klebono šeimoje. Oksforde baigė Šv. Jono koledžą, 1892 m. universitetas jį išrinko ispanų kalbos Teiloro stipendininku. 1896–1904 m. Karaliaus Edvardo mokykloje Astone, Birmingame buvo prancūzų kalbos specialistas, o tada Šiaurės Velso Universiteto koledže buvo paskirtas eiti prancūzų ir romanų filologijos profesoriaus pareigas, kurias jis užėmė iki 1937 m., kuomet išėjo į pensiją ir tapo profesoriumi emeritu. Jis buvo labai gabus kalbininkas, savo laisvą laiką skyrė išsamiems valų kalbos Arvono tarmės tyrimams ir 1913 m. išleido „Bangoro srities valų žodyną“, užėmusį pelnytą vietą valų kalbotyroje ir tapusį vieninteliu visapusišku fonetiniu valų tarmės leksikos tyrimu, kuris buvo išleistas tuo metu. Pripažindamas jo nuopelnus Velso universitetas 1939 m. jam suteikė garbingą literatūros daktaro laipsnį.
Steponai
Steponai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Vilkaviškio.
Beštau
Beštau  – penkiaviršūnis kalnas (lakolitas ) Rusijoje, Stavropolio krašte, šalia Piatigorsko miesto. Tai aukščiausias iš 17 magminių atlikuonių, stūksančių Kaukazo Mineralinių Vandenų kurortinėje srityje. Aukščiausia viršūnė – Didysis Beštau – siekia 1400 m aukštį. Kitos viršūnės: Mažasis Beštau (1254 m), Ožkos Uolos (1167 m), Du Broliai (1124 m), Gauruotasis (1080 m). Kalne trykšta gausūs mineralinių vandenų šaltiniai, yra urano rūdos telkinių (TSRS laikais vykdyta gavyba).
Iki 1100 m aukščio Beštau šlaitus dengia plačialapių miškai (uosiai, ąžuolai, skroblai, bukai). Aukščiau auga beržų, šermukšnių kreivamiškiai, krūmynai, subalpinės pievos.
Vystomas turizmas. Yra 1902 m. įkurtas Antrasis Atono stačiatikių vienuolynas.
Kalno pavadinimas tiurkų kalbomis reiškia „penki kalnai“ (beş – 5, tau – 'kalnas').
Gvaimasas
Gvaimasas  – miestas šiaurės vakarų Meksikoje, Sonoros valstijoje, Kalifornijos įlankos pakrantėje, Sonoros dykumos pakraštyje, 117 km į pietus nuo Hermosiljo. Pro miestą eina Meksiko–Nogaleso geležinkelis ir plentas. Yra tarptautinis oro uostas, prekybos ir žvejybos uostas (daugiausia gaudomos krevetės), veikia keltas į Kalifornijos pusiasalį (Santa Rosaliją). Vystoma metalo apdirbimo, chemijos (mineralinių trąšų), maisto (daugiausia žuvų) pramonė. Gvaimasas yra svarbus pajūrio kurortas, pasižymintis smėlėtais paplūdimiais ir saulėtais orais. Veikia universitetas, technologijų institutas, kultūros namai. Kasmet per pelenų dieną prasideda spalvingas karnavalas.
Istorija
1539 m. Gvaimaso įlanką pasiekė Fransisko de Uljoa ekspedicija. XVII a. pr. jakių žemėse ėmė kurtis jėzuitų misijos. 1767 m. Gvaimase ispanai pastatė kelias tvirtoves, iš kurių kariavo prieš pimus ir serius. XIX a. pr. Gvaimase ėmė kurtis naujakuriai, pastatytas uostas. 1847–1848 m. miestą buvo užėmę amerikiečiai. 1854 m. uostą bandė užimti prancūzų filibusteris Gastonas de Bulbonas. 1865–1866 m. čia buvo įsitvirtinęs prancūzų laivynas. XX a. vid. išaugo pramoninė uosto reikšmė.
Pusiaujinė montuotė
Pausiaujinė montuotė yra viena iš astronominių prietaisų montuotės rūšių.
Konstrukcija
Pusiaujinė montuotė pasižymi savybe, kad viena iš ašių apie kurią sukinėjasi astronominis prietaisas, yra lygiagreti Žemės sukimosi ašiai. Tokia montuotė leidžia sekti objektą ar dangaus sferos tašką sukant prietaisą tik apie vieną ašį. Kad dar palengvinti astronominio objekto sekimą dažnai tokios montuotės komplektuojamos su laikrodiniais mechanizmais: varikliais ir reduktoriais. Laikrodiniai mechanizmai sugeba sukti prietaisą tokiu pačiu greičiu, kaip ir Žemės sukimasis.
Naudojimas
Mėgėjiškiems dangaus objektų stebėjimams naudojant nedidelius teleskopus tokia montuotė nėra būtina, tačiau palengvina dangaus kūno sekimą. Didėjant teleskopui didėja jo didinimo galimybės ir mažėja regėjimo laukas. Objektai greitai "pabėga" iš teleskopo regėjimo lauko ir reikia vis koreguoti teleskopo kryptį. Teisingai suorientuotą teleskopą su ekvatorine montuote galima koreguoti pasukant prietaisą apie vieną ašį. Tuo tarpu ant azimutinės montuotės sumontuotą prietaisą reikia koreguoti sukant prietaisą apie dvi ašis, kurių nei viena nėra statmena objekto "pabėgimo" krypčiai. 200 daugiau mm. teleskopams ekvatorinė montuotė yra labai rekomenduotina. Pusiaujinė montuotė su laikrodiniu mechanizmu būtina blyškių astronominių objektų fotografavimui, nes dėl ilgos ekspozicijos reikia fotografavimo prietaisą ilgai išlaikyti nukreiptą į vieną dangaus sferos tašką. Visi profesionalioje astronomijoje naudojami teleskopai yra sumontuoti ant pusiaujinės montuotės su laikrodiniu mechanizmu.
Kitos montuočių rūšys
Kita galima paplitusi montuotė – azimutinė, kurioje yra horizontali ašis ir vertikali ašis.
Montuotės paruošimas stebėjimams
Prieš kiekvieną stebėjimą mobilų teleskopą su pusiaujine montuote reikia paruošti: suorientuoti šiaurės-pietų kryptimi ir suorientuoti posvyrio kampą.
Keletas pavyzdžių
Montierung
Pirates of the Caribbean: The Curse of the Black Pearl (kompiuterinis žaidimas)
Pirates of the Caribbean: The Curse of the Black Pearl – 2003 m. vaizdo žaidimas skirtas Game Boy Advance, kurį sukūrė britų kompanija „Pocket Studios“, o išleido „TDK Mediactive“.
Žaidimo eiga
Žaidėjas žaidžia kapitono Džeko Sperou vaidmenimi. Žaidėjas negali išsaugoti savo pažangos, o turi sekti slaptažodžius, kurie rodomi kiekvieno lygio pabaigoje. Tam tikruose lygiuose Džekas valdo laivą ir tam tikrais momentais dalyvauja mūšyje su kitais laivais.
Lentinis
Lentinis arba Lintinis  – Italijos miestas Sicilijoje, Sirakūzų provincijoje.
Lentinis yra žemės ūkio centras, kur daugiausiai auginamos vynuogės ir alyvmedžiai.
Istorija
Istoriniai pavadinimai – Leontini bei Leontinoi.
Vietovė žinoma nuo Antikos laikų. Tuo metu Rytinė Sicilijos pakrantė buvo kolonizuota graikų. Sirakūzai, Lentinis ir kiti miestai buvo graikų poliai. Vėliau šias valdas užėmė Romos imperija, o šiai subyrėjus dėl teritorijų kovojo saracėnai ir krikščionys. Viduramžiais priklausė įvairioms to meto dinastijoms, kol suvienijus Italiją tapo šios karalystės dalimi.
Mieste yra šv. Motinos bažnyčia, išlikęs senamiestis ir daugybė istorinių paminklų.
Nuorodos
Miesto svetainė
Pirates of the Caribbean: The Curse of the Black Pearl (kompiuterinis žaidimas)
Kritika
Pagal vaizdo žaidimų apžvalgų suvestinę „Metacritic“ žaidimas sulaukė „apskritai nepalankių atsiliepimų“. „GameSpot“ savo apžvalgoje padarė išvadą: „Paprastai tariant, į „Karibų piratus“ buvo įdėtas minimumas.“ IGN pažymėjo, kad žaidimo piratų kova su kitais piratais yra paprastas ir nuobodus mygtukų maigymas“.
Ofenbachas
Istorija
Pirmą kartą Ofenbachas paminėtas 977 m. Ofenbachas prie Maino pradėjo kurtis X a. 1486 m. miestas priklausė Izenburgų dinastijai. 1559 m. grafas Izenburgas pastatė pilį, kuri 1564 m. sudegė, bet 1578 m. buvo atstatyta. Nuo 1600 m. miestas priklausė langrafams Heseno−Darmštatams.
1815 m. Vienos kongresas perdavė miestą Austrijos imperatoriui Pranciškui II. Tačiau jau po dvejų metų Ofenbachas vėl priklausė Heseno−Darmštato hercogystei. Šis valdymas tęsėsi iki 1918 m.
Anksčiau Ofenbachas garsėjo kaip odos apdirbimo pramonės centras. Pastaraisiais dešimtmečiais šios pramonės reikšmė smuko.
Katkiškės I tvenkinys
Katkiškės I tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Lazdijų rajone, Lazdijų miesto pietinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus Raišupio upelį (Rimiečio ežero intakas, Kirsnos upės baseinas) 9,6 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,26 km, plotis – iki 0,05 km. Pietinėje dalyje yra 0,03 ha dydžio salelė, į kurią nutiestas tiltelis iš rytinio kranto. Altitudė 129 m. Vakarinis krantas aukštokas, kiti – žemesni, sausi, apaugę medžiais ir krūmais. Priešsroviui už 0,18 km telkšo Baltajo ežeras, pasroviui už 0,39 km – Katkiškės II tvenkinys. Šiaurine pakrante eina kelias.
Katkiškės II tvenkinys
Katkiškės II tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Lazdijų rajone, Lazdijų miesto pietinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus Raišupio upelį (Rimiečio ežero intakas, Kirsnos upės baseinas) 9 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,18 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 126,9 m. Pietinis krantas žemas, užpelkėjęs, kiti – aukšesni, sausi, vietomis apaugę medžiais ir krūmais. Priešsroviui už 0,39 km telkšo Katkiškės I tvenkinys.
Oldenburgas
Oldenburgas − miestas Vokietijoje, Žemutinėje Saksonijoje, į vakarus nuo Brėmeno, prie Huntės upės ir Kiustenkanalo.
Istorija
Oldenburgas pirmą kartą paminėtas 1108 m. Tuo metu jis buvo vadinamas Aldenburgu. Miestas tapo svarbus dėl savo geografinės padėties (prie Huntės upės, kuria buvo vykdoma laivyba).
Miesto teises Oldenburgas gavo 1345 m.
1973 m. Oldenburge įsteigtas universitetas.
Oldenburge yra botanikos sodas.
Steponava (Anykščiai)
Steponava – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Debeikių.
Caldas SC
Caldas Sport Clube – Portugalijos futbolo klubas iš Kaldas da Rainjos.
Istorija
Klubas įkurtas 1916 m. Žaidžia ir futbolą, ir tinklinį.
Papečių tvenkinys
left|120px
Steponiai
Steponiais vadinami kaimai Rokiškio rajone:
Lašlo Banhegijis
Lašlo Banhegijis (, g. 1931 m. sausio 17 d. Budapešte) – Vengrijos krepšininkas, rungtyniavęs Budapešto "Honvéd" krepšinio klube bei Vengrijos rinktinėje.
L. Banhegijis per savo karjerą kartą tapo Europos čempionu (1955 m.) ir sykį iškovojo žemyno pirmenybių sidabro apdovanojimą (1953 m.) Jis taip pat du kartus dalyvavo olimpinėse žaidynėse (1952 ir 1960 m.)
Perraša
Yra ne viena perrašos sistema ir jos taikymo sritis. Vienos iš dažnesnių:
Nors lietuvių rašyba grįsta fonetiniu principu, tačiau ji ne visai tiksliai atspindi tarimą: pavyzdžiui, žodyje skiaučių raidės i nėra garsas i, o tik minkštumo ženklas, raidė a čia tariama kaip ilgasis išplatėjęs balsis e, be to, po minkštojo priebalsio (šiuo atveju – po afrikatos č) užpakalinės eilės balsiai supriešakėja, todėl ų šiek tiek priartėja prie vokiečių kalbos ü, o nosinis ženklas dabartinėje kalboje nebereiškia tarimo su nosiniu atspalviu – tai tik ilgasis balsis; įprastiniame užrašyme nepažymėtas šiame žodyje suminkštėjęs s; nepažymėta priegaidė. Atsižvelgiant į visas pastabas, fonetinėje perrašoje šis žodis supaprastintai galėtų būti užrašytas taip: [s' k' ǽ: u č' ů:]. Fonetinė perraša taikoma ir tarmėtyroje, kur vartojami papildomi ženklai tarmių garsams užrašyti. Viena iš plačiausiai vartojamų fonetinės transkripcijos sistemų – tarptautinė fonetinė abėcėlė (TFA).
Serbijos futbolo varžybos 2017–2018 m.
Serbijos futbolo varžybos 2017–2018 m.
Pirmas etapas
Legenda:
Stipriųjų grupė
Silpnųjų grupė
Pastaba:
2017–2018 m. Pirma lyga
PASTABA. Jagodina turėjo šešių taškų nuobaudą.
Pusfinalio rungtynės
Pirmosios rungtynės:
--
-- Atsakomosios rungtynės:
---
Finalo rungtynės
---
-
Sardų kalba
Sardų kalba (sardu, limba sarda, lingua sarda) – romanų kalba (indoeuropiečių kalbų šeima), vartojama iš esmės Sardinijos saloje, priklausančioje Italijai, gyvenančių sardų. Tai viena iš daugiausiai panašumų su lotynų kalba išsaugojusių romanų kalbų. Kalbančiųjų skaičius – apie 1 mln. žmonių.
Vaidminių akmuo
Vaidminių akmuo, – mitologinis akmuo, pėduotų akmenų grupei priklausantis riedulys su „meškos ir arklio pėdomis“ Vaidminių kaime, Suvieko seniūnijoje,  Zarasų rajone. Akmuo slūgso 2,8 km į šiaurę nuo Suvieko, 0,45 km į šiaurės vakarus nuo Vaidminių kapinių, esančių prie kelio. Šalia išlikusios kolūkio laikų statinių liekanos.