cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Majų skaitmenys
Majų skaitmenys – senovės majų naudota skaičiavimo ir skaičių užrašymo sistema. Ji yra dvidešimtainė pozicinė, ir jai užrašyti naudojami tik trys simboliai: vienetas, penketas ir nulis.
Rašymas
Skaitmenys užrašomi, kaip parodyta dešinėje esančioje lentelėje. Iki devyniolikos nulis nenaudojamas. Savoka „dvidešimt“ užrašoma vienetą parašius su nuliu (1x20). Vėliau abiejų pozicijų skaitmenys yra didinami, kol pasiekiama 400 (20x20), kurie rašomi kaip vienetas su dviem nuliais. Didesnių skaičių užrašymo pavyzdžiai nurodyti kairėje.
Kalendoriaus sistemoje yra viena išimtis. Ten vienetas su dviem nuliais žymi ne 400, o 360 (t. y. 1x18). Tai susiję su kalendoriniais metais.
Skirtingai nei dauguma pasaulio senųjų civilizacijų, majai naudojo nulį ir pozicinę skaičiavimo sistemą. Seniausi nulio užrašymo pavyzdžiai yra iš I a. pr. m. e. Gali būti, kad nulio išradėjai buvo olmekai, tačiau tai dar nėra įrodyta.
Skaičių pavadinimai
thumb|200px|Majų skaitmenys
FC Avenir Beggen
Liuksemburgo „Avenir“ – Liuksemburgo futbolo klubas iš Liuksemburgo priemiesčio Begeno.
Istorija
Klubas ištakos siekia 1915 m., rungtyniavo žemesniuose divizionuose.
2021–2022 m. sezone rungtyniavo 1. Divisioun 2. Bezierk (trečioje pakopoje, antroje grupėje) ir liko penktoje vietoje.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo 1. Divisioun 1. Bezierk ir galutinėje ekipų rikiuotėje buvo antri. Dėl galimybės patekti į aukštesnį divizioną kovojo su FC Jeunesse Junglinster. 2023 m. gegužės 28 d. įvykusiose rungtynėse Averir klubas sutriuškino varžovus rezultatu 5-1 ir pateko į Foussball Éierepromotioun.
Eta (simbolis)
Eta (@) − tipografijos simbolis, naudojamas el. pašto sistemose. Taip pat „Twitter“, „Instagram“ bei kituose socialiniuose tinkluose ir mobiliose programėlėse.
1977 m. pasirodė pirmas ARPANET tinklo el. paštas su eta simboliu. Nuo to laiko rašomas el. pašto adresuose. Vėliau @ simbolis kartu su # simboliu buvo naudojamas įvairiose susirašinėjimo programose, tarp jų ir mIRC. Po to pastarieji simboliai prigijo „Twitter“ socialiniame tinkle, o vėliau sukurta „Instagram“ programelė juos abu dar labiau išpopuliarino. Pastaruose socialiniuose tinkluose eta simbolis leidžia bendrauti tarpusavyje.
thumb|left|300px|1674 m. teisinis dokuments prancūzų kalba. @ (dešinėje viršuje) naudojamas vietai nusakyti.
Nors daugelis senesnių rašomųjų mašinėlių praeityje šio ženklo atspausdinti negalėjo, dar 1889 m. jis buvo įtrauktas Hammond 1 šriftą, taip pat buvo labai sėkmingos Underwood No. 5 šrifto dalis. Šiuo metu simbolį turi beveik visos kompiuterių klaviatūros. ASCII kode tai paskutinis simbolis prieš didžiąsias anglų (lotyniškos) abėcėlės raides.
Mutagenas
thumb|Fotonas pažeidžia DNR grandinę
Mutagenų tipai
Mutagenai būna trijų tipų: fizikiniai, cheminiai ir biologiniai.
Fizikiniai mutagenai
Fizikiniams mutagenams priskiriama:
Mutacijų skaičius yra tiesiogiai proporcingas mutagenų dozei. Tuo tarpu fenotipinis mutacijų pasireiškimas su dozės dydžiu paprastai nesusijęs.
Fizinė mutagenezė taikoma siekiant gauti produktyvesnes bakterijų rases, žemės ūkio augalų formas su naudingais požymiais.
Cheminiai mutagenai
Cheminiams mutagenams priskiriamos įvairios cheminės medžiagos – alkilinančios medžiagos, peroksidai ir kt. Didelis mutagenų šaltinis – žemės ir miškų ūkio chemizavimas. Reikšmingiausi mutagenai yra pesticidai bei nitrojunginiai, kurie su trąšomis patenka į dirvožemį, o po to per vandenį ir į žmogaus organizmą. Kitas jų šaltinis – chemijos pramonės atliekos. Plačiai plinta alkilinantys mutagenai, atsirandantys iš tarpinių įvairių technologijų produktų. Silpnesnio mutageniškumo yra kofeinas, kai kurie vaistai. Mutageniškumu pasižymi kai kurie konservantai ir saldikliai, dedami į maistą.
Biologiniai mutagenai
Biologiniais mutagenais vadinami virusai, kurie patekę į ląstelę gali sukelti joje mutacijas, paprastai insercijas (į chromosomą įterpiamas DNR fragmentas su keletu ar keliolika genų).
Mutazione genetica
Graužių senkapis
Graužių senkapis – Kėdainių rajono savivaldybės teritorijoje, netoli Graužių kaimo (Josvainių seniūnija), esantis kapinynas, kuriame laidota nuo VI a. iki XVII a. Yra 2,5 km į pietvakarius nuo Nevėžio ir Upytės santakos, 1,3 km į pietryčius nuo kelio, vedančio iš Paliepių į Kėdainių-Josvainių kelią ir 0,2 km į šiaurės vakarus nuo Nevėžio dešiniojo kranto.
Tyrimai
1938 m. pilkapyną tyrė Kauno kultūros muziejus (tyrimų vadovas Jonas Puzinas), 1969 m. pakartotinius tyrimus atliko Lietuvos istorijos institutas (tyrimų vadovas Vytautas Urbanavičius).
Ištirti 232 kapai, iš jų 33 sudegintų ir 46 nedegintų mirusiųjų bei 153 nedegintų žirgų kapai, datuojami VI–XVII amžiumi. Mirusiųjų kapuose rasta žalvarinių papuošalų, tarp jų ir susilydžiusių deginant numirusiuosius, taip pat vytinių antkaklių, pasaginių segių, apyrankių fragmentų, sidabro lydinių, svarstyklių svarelių.
Žirgų, kurie pakasti su visa apranga, pažaboti, kapuose rasta gausių įkapių – geležinės kamanos (kai kurių apkaustai inkrustuoti žalvariu ir sidabru), balnakilpės, žalvariniai žvangučiai, diržų sagtys, žiedai – apyuodegiai, gintariniai ir žalvariniai karoliai, pastarieji kartais pasidabruoti, iš susuktų skardelių.
Radinius saugo Vytauto Didžiojo karo muziejus, Lietuvos nacionalinis muziejus ir Kėdainių krašto muziejus.
Kapinyne rasta vienas lobis. Kitas lobis 1939 m. rastas pačiame kaime.
Nikiforovščizna
Nikiforovščizna  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Dubičės Cerkevnės valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į pietryčius nuo Dubiče Cerkevnės, apie 15 km į pietus nuo Hainuvkos ir apie 63 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Čatal Hiujukas
Čatal Hiujukas  – neolito miestas Turkijoje Anatolijos plokščiakalnio pietuose, 50 km į pietus nuo Konijos. Įkurtas derlingajame pusmėnulyje apie 7400 m. pr. m. e. ant dviejų paupio kalvų, 1000 m aukštyje. Jame gyveno iki 8000 žmonių. Apie 5650 m. pr. m. e. statyti paskutiniai statiniai. Čatal Hiujukas laikomas vienu didžiausių ikiantikinio pasaulio miestų. 2012 m. ši archeologinė vietovė įtraukta į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Miestą 1958 m. atrado ir 1961–1965 m. kasinėjo Džeimsas Melartas. Nuo 1993 m. tiria tarptautinė archeologų ekspedicija (vadovas I. Haderis). Kol kas tik nedidėlė senovinio miesto dalis yra ištyrinėta. Rasta 13 kultūrinių sluoksnių su namų ir šventyklų liekanomis, sienų tapybos fragmentų, reljefų ir skulptūrų, kulto ir buities reikmenų.
Namai buvo sustatyti vienas šalia kito, be durų, į namą buvo patenkama pro angą stoge. Namų karkasai ręsti iš rąstų, sienos glaistytos moliu, stogai plokšti. Būstai panašaus dydžio, turėjo vieną pagrindinį kambarį su židiniu ir krosnimi bei keletą kitų patalpų, sienos 50 cm storio, namai 2,5 m aukščio. Juose apsistodavo nuo 5 iki 10 žmonių.
Čatal Hiujuke buvo apdirbamas varis, švinas, klestėjo amatai. Gyventojai prekiavo su Anatolijos miestais, vertėsi žemdirbyste (sėjo kviečius ir miežius, ankštinius augalus), gyvulininkyste (laikė avis ir ožkas), medžiokle, rankiojimu (obuoliai, migdolai, pistacijos). Tiek sienų tapyba, tiek aptikti taurų, elnių, šernų kaulai byloja apie medžioklės svarbą miestelėnų gyvenime. Manoma, kad gyvulininkystė ir žembdirbystė buvo pagrindinis prasimaitinimo šaltinis. Vietovei buvo būdingi poplūdžiai, palankios sąlygos dirbamų laukų drėkinimui. Laikui bėgant upė išdžiuvo.
Mirusiuosius laidojo namuose po grindimis, prieš tai jų kūnus palikdavo ant pakylos ar medinio bokšto, kad paukščiai sulestų audinius ir vidaus organus. Šventyklose rasta palaidotų moterų, apibertų ochra. Šventyklų vidinės sienos buvo ištapytos įvairių spalvų piešiniais (daugiausia mitologinės scenos ir simboliai), puoštos gipso reljefais ir bukranijais; išliko 140 sienų 12–18 m ilgio piešinių. Gausiai aptikta deivės statulėlių ir amuletų (daugiausia varlės ir rupūžės pavidalu), įvairių figūrėlių, moters krūtų reljefų iš marmuro, alebastro, žalio akmens, dramblio kaulo ir molio. Rasta audimo ir verpimo įrankių iš kaulo, dalis jų su ornamentais, išliko kilimų, krepšių įspaudų molyje, nepuoštų indų. Iš ginklų aptinkami vėzdai, strėles, ietys su obsiadinio antgaliais, buožėmis.
Filipinų vyrų futbolo rinktinė
Filipinų vyrų futbolo rinktinė – Filipinams atstovaujanti nacionalinė futbolo komanda, kurią kontroliuoja Filipinų futbolo federacija. Rinktinė nė karto nedalyvavo pasaulio čempionate, bet dalyvavo 1 žemyno čempionate.
Baravainiai
Baravainiai – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 13 km nuo Leliūnų.
Madurajus
Madurajus  – miestas pietų Indijoje, Vaigajaus upės pakrantėje, antras pagal dydį Tamilnado valstijoje. Madurajus yra vienas seniausių tebegyvenamų miestų pasaulyje, svarbus pietų Indijos religinis centras, tamilų kultūrinis centras. Geležinkelių, plentų mazgas, yra regioninis oro uostas. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (ryžiai, gėlės, kaučiukas), išvystyti amatai, prekyba. Veikia universitetas, keletas koledžų.
Paveldas
Madurajus žymus savo sakraliosios architektūros paveldu:
Taip pat yra Thirumalai Najakaro rūmai (XVII a.), Gandžio memorialinis muziejus, miesto parkas.
Istorija
Madurajus gyvenamas bent nuo 3 tūkstantmečio pr. m. e. Miestas taip pat minimas tamilų literatūroje, Plinijaus Jaunesniojo, Ptolemėjaus, Strabono veikaluose. Nuo III a. miestą valdė Kalabharai, vėliau – Pandijų dinastija, kurios laikais Madurajus buvo valstybės sostine. Buvo užkariautas Čolų imperijos, bet grįžo Pandijams. XIV a. Madurajus tapo Delio sultonato dalimi, bet greitai atsiskyrė Madurajaus sultonatas, kuris užkariautas Vidžajanagaros imperijos. Vėliau dėl pietų Indijos vyko kovos tarp musulmoniškų šiaurės dinastijų ir vietinių valdovų. XIX a. miestą valdė britai, jų valdymo metu Madurajus patyrė sparčią urbanizaciją. Madurajus tapo vienu iš Indijos nepriklausomybės kovos židinių.
Acetono peroksidas
Acetòno peroksìdas, AP, tricikloacetono peroksidas, peroksidoacetonas – balti kristališki milteliai, organinis peroksidas ir inicijuojanti sprogstamoji medžiaga.
Tai viena iš jautriausių inicijuojančių sprogstamųjų medžiagų, labai jautri karščiui, trinčiai ir smūgiui (jautresnis net už gyvsidabrio fulminatą). Jis nėra naudojamas nei karo, nei civilinėje pramonėje, nes yra labai jautrus ir chemiškai nestabilus – per 10 dienų kambario temperatūroje ~30 % jo išgaruoja.
Acetono peroksidą 1895 m. atrado R. Wolffenstein. Visi chemikalai, reikalingi pagaminti šią sprogstamąją medžiagą, naudojami buityje ir yra lengvai prieinami.
Detonacijos greitis:
Puikiai tinka namų gamybos detonatoriams. 1 g visiškai pakanka trotilui detonuoti (jeigu gerai suspaustas detonatoriaus kapsulėje). Detonuoja nuo menkiausio suspaudimo, didesnis kiekis detonuos be jokio suspaudimo (0,1 kg ir daugiau). Jis turi 80 % trotilo galios.
Praktiniais tikslais naudojamas tik trimeras, o dimeras ir monomeras yra silpnesnė ir žymiai jautresnė sprogstamoji medžiaga. Gaminamo acetono peroksido procentinė izomerų sudėtis priklauso nuo temperatūros. Daugumoje „žinynų“ pateikiama klaidinanti informacija, jog į acetono ir vandenilio peroksido mišinį lašinant druskos rūgštį (HCl) ir palaikant temperatūrą žemiau 10 °C, bus gautas vien tik trimeras.
Dėl neatsargaus elgesio su šia medžiaga ar nerūpestingos gamybos namuose kyla daugybė nelaimingų atsitikimų. Acetono peroksido jautrumą didina rūgštinė aplinka, mažina drėgmė. Kita vertus, neteisingas mitas, jog ši medžiaga sprogsta savaime.
Vladas Radzevičius
Vladas Radzevičius (1908 m. vasario 8 d. Seredžiuje – 1970 m. spalio 2 d. Adelaidėje, Australija) – Lietuvos teisininkas, žurnalistas, redaktorius, Australijos lietuvių visuomenės veikėjas.
Biografija
1932 m. Kaune baigė gimnaziją, 1936 m. – Vytauto Didžiojo universiteto Teisių fakultetą. Iki 1940 m. redagavo savaitraštį „Sekmadienis“. 1941-1944 m. rinko medžiagą apie TSRS valdžios žiaurumus Lietuvoje 1940-1941 m., kartu su kitais redagavo leidinį „Lietuvių archyvas“. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Emigravęs į Australiją, apsigyveno Adelaidėje. Buvo nuolatinis savaitraščio „Mūsų pastogė“ bendradarbis, apžvelgdavo lietuvių bendruomenės gyvenimo įvykius, JAV lietuvių laikraščio „Dirva“ korespondentas. Nuo 1960 m. biuletenio „Adelaidės lietuvių žinios“ redaktorius, padėjo rengti „Australijos lietuvių bendruomenės metraščio“ 1-ąjj numerį. Kartu su P. Andriušiu parengė leidinį „Blezdingėlės prie Torrenso“. Adelaidės lietuvių sąjungos garbės narys.
Chicago Spire
Chicago Spire – dangoraižio Čikagoje, Ilinojuje projektas. Anksčiau planuose pastatas vadintas Fordham Spire ir 400 North Lake Shore Drive.
Statybų architektas – ispanas Santiago Calatrava, rangovas – „Garrett Kelleher of Shelbourne Development Group, Inc.“.
Dar 2005 m. Fordham Spire buvo suplanuotas kaip 115 aukštų pastatas. 2006 m. kovo 29 d. Čikagos miesto taryba priėmė sprendimą, kad pastatai šioje vietoje gali būti ne aukštesni kaip 2 000 pėdų (610 m). Spiralės formos 150 aukštų pastatas nuo žemės iki stogo turėjo siekti 609,6 m. 2008 m. spalio mėn. statybos buvo sustabdytos dėl finansinių nesutarimų tarp architekto ir statytojų. 2010 m. pabaigoje pastato statyba visiškai nutraukta.
Matilda Makdak
Ji gimė Škotijoje, Glazge, Fergio Makdako ir Tetulės Antulės šeimoje. Ji turėjo brolį ir sesę: Skrudžą ir Hortensę. Kai Matilda buvo jauna, 4 metais vyresnis brolis Skudžas išskrido į Ameriką. Netrukus paski jį patraukė ir sesuo. Nuo 1902 m. iki 1930 m. Matilda dirbo Skrudžo padėjėja Pinigų dėžėje.
Po įvyukusio šeimos konflikto, Matilda Makdak gįžo atgal į Europą, kur susituokusi su prof. Liuvigu von Dreigu, apsigyveno Austrijoje.
Oracle Database
miniatiūra|„Oracle“ logotipas Oracle Database (Oracle RDBVS arba Oracle) – viena didžiausių ir dažniausiai naudojamų reliacinių duomenų bazių valdymo sistemų.
Oracle yra labai plačiai naudojama bankinėse, finansinėse ir mokslinėse sistemose duomenims saugoti, apdoroti ir analizuoti. Oracle programinę įrangą kuria Oracle korporacija.
Struktūra
Kaip ir kiekviena RDBVS, Oracle duomenys prieinami per lentelių abstrakciją, aprašo ryšius tarp skirtingų lentelių ar jų dalių. Duomenims įvesti, keisti, ieškoti bei lentelėms ir duomenų bazei valdyti yra naudojama kalba SQL (angl. Structured Query Language)
Platformos
Oracle 10gR2 palaiko šias kompiuterines platformas:
Charles Messier
Šarlis Mesjė (, 1730 m. birželio 26 d. – 1817 m. balandžio 12 d.) – prancūzų astronomas, pirmojo ūkų ir žvaigždžių spiečių katalogo autorius.
Savo garsiajame kataloge Š. Mesjė pažymėjo 110 nežvaigždinių objektų. Tai buvo ūkai, kamuoliniai ir padrikieji žvaigždžių spiečiai. Katalogą sudarė tam, kad ūkanotos dėmelės netrukdytų kometų paieškoms. Kometų ieškojo sistemingai. 1763-1802 m. jų atrado 14.
Mesjė objektų žymėjimas dažnai naudojamas ir šiais laikais. Jie žymimi raide M ir eilės numeriu. Pvz: M13 yra kamuolinis spiečius Heraklyje, M31 – Andromedos ūkas ir M42 – Oriono ūkas.
610 m.
610 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Charles Messier
Taip pat skaitykite
Mesjė objektai
610 m.
Įvykiai
Balandis
Braunsbergo apskritis
thumb|Rytų Prūsijos provincija iki 1905 m.: vakarinė dalis – [[Karaliaučiaus apygarda, rytinė dalis – Gumbinės apygarda]] Braunsbergo apskritis  – 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardosadministracinis teritorinis vienetas Mažojoje Lietuvoje. Sudaryta po Vienos kongreso per 1815–1818 m. vykdytą reformą. Centras – Braunsbergas.
Geografija
Braunsbergo apskritis apėmė Varmės vyskupijos vakarinę dalį prie Aistmarių. Apskrityje buvo miestai Braunsbergas, Frauenburgas, Melzakas, Vormditas, 92 savivaldybės su daugiau kaip 2000 gyventojų, iš viso 153 gyvenvietės. Plotas 1900 m. 946,17 km². 1945 m. apskritis atiteko Lenkijai, jos teritorijoje suformuotas Branevo pavietas, dalis prijungta prie Lidzbarko pavieto.
== Gyventojai ==
Spalvotasis pelkiasprindis
Spalvotasis pelkiasprindis (Chariaspilates formosari) – sprindžių (Geometridae) šeimos drugys. Skraido liepos mėn. Vikšrai gyvena ant šilingės.
Lietuvoje labai reta rūšis. Aptikta Žuvinto ir Čepkelių rezervatuose, Zarasų rajono Smalvykščio ežero pelkėse.
Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Gliniskai
Gliniskai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Augustavo valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į pietus nuo Augustavo ir 76 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Gyvsidabrio fulminatas
Gyvsidabrio fulminatas, trankusis gyvsidabris, perkūno sidabras, gyvsidabrio cianatas – smulkiakristalė, biri, baltos arba pilkos spalvos medžiaga, kurios tankis 4,43 g/cm³. Cheminė formulė: Hg(ONC)2. Nuodingas, blogai tirpsta šaltame ir karštame vandenyje. Verdamas vandenyje suyra. Sudrėkęs praranda detonavimo savybes. Esant žemesnei nei –80 °C temperatūrai gali nedetonuoti. Su aliuminiu reaguoja energingai, išskirdamas šilumą ir sudarydamas nesprogų junginį. Todėl naudojant gyvsidabrio fulminatą detonatoriaus tūtelės gaminamos iš vario ar melchioro. Gyvsidabrio fulminatas ypatingai jautrus mechaniniams (dūriui, smūgiui, trinčiai) ir šiluminiams poveikiams. Naudojamas kapsulių – uždegiklių ir detonatorių gamyboje.
Šiais laikais gyvsidabrio fulminatas paprastai keičiamas kitomis sprogstamosiomis medžiagomis, kurios yra mažiau toksiškos ir stabilesnės.
Detonavimo greitis:
Ekvivalentas:
Calvin Klein (kompanija)
Istorija
1967 m. Calvin Klein įkūrė savo vardo kompaniją „Calvin Klein, Ltd“, kartu su savo vaikystės draugu Barry Schwartz, kuris turėjo nuosavą maisto prekių parduotuvę. Schwartz tapo Klein verslo partneriu ir paskolino jam 10 tūkst. JAV dol., kad jis galėtų pradėti savo verslą nuo pat pradžių. 1968 m. kompanija pritraukė investuotojų, pardavimų pajamos pasiekė 1 mln. dolerių; kompanija Niujorke įkūrė centrinę būstinę, kuri išliko toje pačioje vietoje iki šiol. 1969 m. „Calvin Klein“ pilkas iš vilnos pagamintas paltas buvo panaudotas mados žurnalo „Vogue“ viršelyje. 1971 m. pardavimai pasiekė 5 mln. dolerių. 1972 m. be jau parduodamų moteriškų paltų bei kostiumų kompanija pristatė kasdienio stiliaus drabužių linijas.
1977 m. kompanija uždirbo 90 mln. dolerių, pristatoma nauja džinsų linija. 1978 m. pradėti leisti ir vardiniai kvepalai, taip pat pristatomos ir vyriškų drabužių kolekcijos. Vėliau išleidžiamos itin pasisekusios reklamos, „Calvin Klein“ tampa viena žinomiausių vardų JAV mados pasaulyje. 1982 m. pristatoma pirmoji vyriškų apatinių drabužių kolekcija. Kitais metais išleidžiamos ir moterims skirtos apatinio trikotažo prekės (vėliau parduotos), kompanija pervadinama į „Calvin Klein Industries“. Kiek vėliau kompanija pradėjo patirti nuostolius, įklimpo į skolas, o 1992 m. beveik bankrutavo, tačiau per devintą dešimtmetį sugebėjo atgauti savo gerą vardą, labiausiai dėl itin nusisekusių apatinių drabužių kolekcijų bei „Calvin Klein“ vardo kvepalų.
2002 m. kompanija buvo parduota holdingui „PVH“. 2010 m. „Calvin Klein“ produktų pardavimai siekė 4,6 mlrd. eurų. Pats kompanijos įkūrėjas nuo 2003 m. nėra susijęs ir neprisideda prie verslo veiklos.
thumb|„Calvin Klein“ parduotuvė
Kolekcijos
„Calvin Klein“ vardas yra vienas žinomiausių visame pasaulyje. Kompanijai priklauso įvairūs prekių ženklai, įskaitant „Calvin Klein Collection“, „Calvin Klein Platinum Label“, „Calvin Klein White Label“, „Calvin Klein Jeans“, „Calvin Klein Underwear“, taip pat „Calvin Klein“ kvepalai. Kompanijos produkcija yra orientuota į aukštesnias pajamas gaunančius asmenis, priskiriama prie prabangos prekių. 2012 m. kompanijos pajamos siekė 7,6 mlrd. JAV dol., prekės buvo prieinamos daugiau nei 100-ame pasaulio šalių.
Graužių lobiai
Graužių lobiai – Kėdainių rajono savivaldybės teritorijoje, netoli Graužių kaimo (Josvainių seniūnija), Nevėžio dešiniajame krante esančiame kapinyne ir pačiame kaime rasti lobiai.
I lobis
Pirmasis lobis rastas 1939 m. kaime – tai XVII a. pradžios – XVIII a. pirmosios pusės monetos, kurių išliko 2069. Tarp jų yra:
Taip pat rastos klastotės, tarp jų:
Lobį saugo Kėdainių krašto muziejus.
II lobis
Antrasis lobis rastas 1969 m. tiriant Graužių kapinyną. Aptiktas 0,5 m skersmens ir 0,6 m gylio duobutėje. Tai XI a. – XII a. sidabriniai dirbiniai:
Lobį saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.
Nuorodos
Graužių kapinyno radiniai
Šartras
Šartras – miestas centrinėje Prancūzijoje, Centro regione, Ero ir Luaros departamento centras. Veikia oro uostas, geležinkeliai ir automagistralės jungia Šartrą su Paryžiumi ir kitais Prancūzijos miestais. Išplėtotos elektrotechnikos, kosmetikos, parfumerijos, automobilių dalių gamybos, maisto pramonės šakos. Plėtojamas turizmas. Dailės, gamtos, priešistorės muziejai.
Istorija
Romėnų laikais vietovė vadinta Carnutum ir buvo keltų karnetų genties centras. Viduramžiais, nuo IV a. Šartras buvo vyskupijos centras. 858 m. miestą sudegino normanai. Nuo 1286 m. Šartras tapo Prancūzijos karaliaus domeno dalimi. Nuo 1528 m. Šartro kunigaikštystės centras. Šartro katedroje 1594 m. karūnuotas Henrikas IV Burbonas. Smarkiai nukentėjo per Antrąjį pasaulinį karą.
Architektūra
Šartras ypač žinomas ant kalvos XII−XIII a. pastatyta gotikos stiliaus Dievo Motinos katedra, įtraukta į Pasaulio paveldo sąrašą. Miestas taip pat garsėja gotikos stiliaus šv. Petro, šv. Andriejaus bažnyčiomis, išlikusiais Vyskupų rūmais, senamiestį juosiančiu bulvarų žiedu.
Virikauskai
Virikauskai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybės vakarinėje dalyje, 6 km į pietryčius Šiaulėnų.
Loreen
Lorina Zineb Nora Talavi (Lorine Zineb Nora Talhaoui; g. 1983 m. spalio 16 d.), geriau žinoma kaip Loreen – marokiečių kilmės Švedijos dainininkė ir prodiuserė, 2012 m. su daina „Euphoria“ ir 2023 m. su daina „Tattoo” laimėjusi „Eurovizijos“ dainų konkursus Azerbaidžane ir Didžiojoje Britanijoje. Ji yra viena iš dviejų atlikėjų (antrasis yra Johnny Logan), laimėjusi „Eurovizijos” dainų konkursą du kartus.
Loreen pradėjo muzikinę karjerą 2004 m. sudalyvavusi muzikiniame konkurse Idol 2004, kuriame užėmė 4 vietą. Vėliau su grupe „Rob'n'Raz“ išleido singlą „The Snake“. Paskui Loreen buvo pristabdžiusi muzikinę veiklą, dirbo renginių prodiusere. 2011 m. ji išleido singlą „My Heart Is Refusing Me“, kuris Švedijos muzikos topuose pasiekė 9 vietą. 2012 m. Loreen su Thomas G:son ir Peter Boström sukurta trance stiliaus daina „Euphoria“ laimėjo Švedijos nacionalinę atranką į Euroviziją, o vėliau – ir patį Eurovizijos konkursą. Ji taip pat antrą kartą laimėjo „Eurovizijos” dainų konkursą 2023 m. su daina "Tattoo".
Potopka
Potopka  – upelis šiaurės rytų Lenkijoje, Palankės vaivadijos, Suvalkų apskrityje Rūtelės valsčiuje; Šešupės kairysis intakas. Prasideda Mariankos kaimo apylinkėse, Vižainio valsčiuje, išteka iš Kadariškių ežero. Vingiuoja per Sūduvos aukštumas, daugiausia rytų kryptimi. Du kartus kerta Seinų-Geldapės plentą. Įteka į Šešupę ties Rūtele.
Intakas – Potopka (kairysis, išteka iš Potopų ežero).
Rospuda (upė)
thumb|250px|Rospudos upė žiemos metu Rospuda, Dauspuda  – upė šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Teka per Sūduvos aukštumą ir šiaurės vakarinę Augustavo girios dalį. Upės ilgis 102 km, baseino plotas 900 km², upės tėkmės greitis ties Račkų kaimu yra 2,57 m³/s. Didžiausi upės intakai: Blizna, Gilioji, Javorka, Rinos Kanalas, Zušianka, Ščebra, Olšanka, Jaluvka, Červonka, Kamionka, Malinuvka, Zusna ir Skazdubica. Upė teka per šias didesnes gyvenvietes: Pilypavas, Bakalariava, Račkos ir Augustavas.
Ištakos
Pagal 2007 m. išleistą mokslinę publikaciją, teigiama kad upės ištakos yra Niskių ežere, Geldapės apylinkėse, kur vėliau upė įteka į Šimaneko ežerą. Kitose publikacijose teigiama, kad upės ištakos yra maži šlaituose ir kalvose tekantys upeliai esantys į pietus nuo Romintos girios ir į pietryčius nuo Geldapės. Tikėtina, kad šie upeliai išteka iš šių kalnų: Pžeimos kalnas (Przejmowa Góra) 213,4 m., Erelio kalnas (Jastrzębia Góra) 230,8 m., Stulpų kalnas (Słupowa Góra) 247,9 m. ir Lapių kalnas (Lisia Góra) 259,5 m.. Manoma, kad šie upeliai įteka į Juodąjį ežerą ir iš ten teka jau kaip Rospudos upė. Tačiau Lenkijos hidrografijos žemėlapyje nurodyta, kad iš šių kalnų tekantys upeliai įteka į Juodosios Strugos upę, kuri vėliau įteka į Romintos upę. Vaivadijos gamtos apsaugos inspekcija teigia, kad upės ištakos yra Mlinoveko ežeras.
Upės tėkmė
Ištekėjusi iš savo šaltinių upė teka pietryčių link, kur prateka pro 9 siaurus ir pailgus ledyninės kilmės ežerus: Rospudo ežerą, Akmens ežerą, Ilgių ežerą, Garbasės ežerą, Gilųjį ežerą, Samanio ežerą, Apskričio ežerą ir Augustavo Rospudo ežerą. Tarp visų šių ežerų yra ganėtinai nedideli atstumai, kuriuos ir jungia Rospudos upė. Aukštupyje, upė yra akmenuota ir vietomis priskiriama kalnų upei. Upė teka per įvairius miškus, pievas ir siaurus slėnius su aukštais krantais. Šie slėniai sudaro Rospudos slėnį. Vietomis upė labai vingiuota, apkritusi medžiais. Upė teka pro vienus ilgiausių ir siauriausių ežerų regione tai Rospudas ir Balėstas, kurių ilgis yra apie 5,8 km, o plotis 0,4-0,8 km. Šie ežerei yra upės išgriaužtoje griovoje. Šių ežerų krantai statūs ir aukšti, apaugę miškais. Ežerai susidarė veikiami lietaus vandens erozijos. Labiau į pietus, upės žemupyje, Augustavo girios apylinkėse upei būdingos meandros ir pelkėti slėniai. Šiose vietovėse upė teka per senovinę Augustavo girios šventąją vietą. 2007 m. mokslininkams ištyrus upės vandens švarumą jis buvo priskirtas III kategorijos upės švarumo vandeniui, toks vanduo iš dalies nėra tinkamas veistis kai kurioms žuvims, nes jame yra per didelis kiekis azoto ir per mažas kiekis deguonies.
Gamta
thumb|200px|Rospudos upė tarp [[Okronglis (ežeras)|Okronglio ir Sumavo Bakalariavos ežerų, netoli Kotovinos kaimo]] thumb|200px|Rospuda prie Balėsto ežero
Current Archaeology
thumb|240px|right|Žurnalo numeris Current Archaeology  – didžiausias Didžiosios Britanijos archeologijos iliustruotas žurnalas, leidžiamas anglų kalba Current Publishing leidykloje nuo 1967 m. Londone 6 kartus per metus, nuo 2007 m. – kas mėnesį, turintis apie 17 000 prenumeratorių.
Rospuda (upė)
Augalija
Upė išsiskiria savo vandens lygiu, kuris beveik visada būna ganėtinai aukštas, todėl upės pakrantės nėra labai apžėlusios įvairiais augalais. Upės aplinka daugelyje vietų nėra paliesta žmogaus, todėl ji yra išlaikiusi savo savitumą. Upės žemupyje yra žemapelkės, kurių plotas yra apie 100 ha ir kuriose auga įvairūs augalai. Tai įvairios nendrių rūšys Phragmitetum australis, Phalaridetum arundinaceae, Glycerietum maximae, alijošinis aštrys (Stratiotes aloides), Caricetum appropinquatae, Cicuto-Caricetum pseudocyperi, Caricetum distichae, Caricetum ripariae ir Thelypteridi-Phragmitetum. Upės slėnyje yra nemažai saugomų augalų rūšių, tai apie 20 rūšių gegužraibinių iš kurių labiausiai stengiamasi išsaugoti į Lenkijos raudonąją knygą įrašytą medauninką (Herminium monorchis).
Gyvūnija
Upės žemupyje gyvena įvairių gamtos apsaugos saugomų gyvūnų, tai įvairūs bestuburiai Unio crassus, šarvuotoji skėtė (Leucorrhinia pectoralis), pleištinis laumžirgis (Ophiogomphus cecilia), didžioji bedantė (Anodonta cygnea), medicininė dėlė (Hirudo medicinalis). Taip pat saugomos žuvų rūšys, įrašytos į Lenkijos raudonąją knygą: paprastoji kartuolė (Rhodeus sericeus) ir paprastasis vijūnas (Misgurnus fossilis). Upėje gyvena upiniai bebrai (Castor fiber), ūdros (Lutra lutra), šikšnosparniai: vandeninis pelėausis (Myotis daubentonii) ir kūdrinis pelėausis (Myotis dasycneme). Upės slėnyje ir šalia esančioje Augustavo girioje yra saugomos kelios paukščių rūšys, iš kurių greičiausiai nykstantis, į Lenkijos raudonąją knygą įrašytas, tulžys (Alcedo atthis).
Gamtos apsauga
thumb|100px|Protestuotojų prieš Augustavo aplinkkelį juostelė Šios apylinkės yra vadinamos Lenkijos žaliaisiais plaučiais, todėl čia yra daug saugomų gamtos objektų. Dalis upės slėnio priklauso gamtos apsaugos projektui Natura 2000. Vietovė nuo Augustavo Rospudo ežero iki Račkų kaimo yra įtraukta į specialiąją gamtos apsaugos zoną. Didelė dalis slėnio, išskyrus kai kuriuos miestus ir gyvenvietes yra kraštovaizdžio draustinyje. Siekiama išsaugoti slėnio gamtos natūralumą ir savitumą. Nuo Augustavo Rospudo ežero iki Bliznos intako upėje yra uždrausta naudotis motorinėmis valtimis. Upės vaga ir upės slėnis yra geomorfologiškai, hidrologiškai ir Biotiškai reikšmingi aplinkai, todėl stengiamasi, kuo labiau apsaugoti šį slėnį. Labiausiai Rospudos slėnio gamtai grasino Augustavo aplinkkelis, kurį norėta nutiesti per patį slėnį. Aplinkkelis turėjo būti kelio Via Baltica dalis. Mokslininkų paskaičiavimais tokio projekto įgyvendinimas būtų sunaikinęs kelias gyvūnų rūšis, paukščių lizdavietes, įvairias augalų rūšis ir požeminius šaltinius. Protestuose prieš šio aplinkkelio statybą dalyvavo Greenpeace, World Wildlife Fund ir įvairios Lenkijos žaliųjų organizacijos. Prieš šio aplinkkelio pastatymą taip pat protestavo įvairūs mokslininkai, botanikai, ekologai, zoologai ir hidrologai. Lenkijos kelių ir transporto ministerija teigė, kad šis aplinkkelis neturės didelio poveikio aplinkai. Lenkijos gamtos apsaugos valdyba nusprendė, kad aplinkkelio projektas paruoštas neatsižvelgiant į poveikį aplinkai. 2009 m. lapkričio mėnesį vyriausybė nutarė ieškoti kitos vietos aplinkkeliui.
Current Archaeology
Žurnalas
Žurnale aprašomi visi britų archeologijos laikotarpiai – nuo priešistorės iki naujausiųjų laikų. Žurnalo redakcijoje išleidžiamas kasmetinis Archeologijos žinynas, nušviečiantis šios srities ekspedicijų, kasinėjimų, draugijų, profesionalių organizacijų, švietimo reikalus. Žurnalas skiriamas plačiam entuziastų ratui – nuo archeologijos mėgėjų iki akademikų ir praktikuojančių profesionalų, populiarus tarp studentų. Taip pat nuo 2003 m. leidžiamas dukterinis žurnalas Current World Archaeology (Šiuolaikinė pasaulio archeologija), aprašantis archeologiją už Didžiosios Britanijos ribų.
Nuo 2009 m. Current Archaeology žurnalas teikia kasmetinius archeologijos apdovanojimus, skiriamus labiausiai pasižymėjusiems srities specialistams ir renginiams: Metų archeologui, projektui, atradimui, knygai. Apdovanojimų šiose kategorijose skyrimą iš dalies lemia ir skaitytojų bei visuomenės balsai. Taip pat žurnalo iniciatyva kiekvienais metais organizuojama mokslinė konferencija „Šiuolaikinės archeologijos gyvenimas“. Joje aptariami pastarojo laikotarpio žymiausi archeologijos įvykiai, atradimai, skaitomos paskaitos, dalyvaujant žymiausiems mokslininkams bei žurnalo autoriams. 2010 m. konferencijoje nagrinėta viena iš temų – „Romėnai ir barbarai“.
Rospuda (upė)
Hidronimija
Upė buvo skirstoma į Dauspudą ir Raspudą. Dauspuda - pasak švedų mokslininko, hidronimų tyrinėtojo, profesoriaus Knuto Olafo Falko, ilgai būdavo vadinama Dowspuda ir Rowspuda, tikėtina, kad pagrindinis upės hidronimo žodis yra Dowspuda, kuris kilęs nuo jotvingių ar lietuvių kalbos žodžių junginio Dau ir Spūda – Daug spausti. Toks pavadinimas galėjo atsirasti dėl pavasariais labai stipriai kylančio vandens lygio (kartais apie 1 m.) ir upės sraunumo. Toks vandens lygio pakilimas pakeisdavo upės intakų vandens srovės kryptį. Raspuda - panašu, kad šios atkarpos spūdis, buvęs silpnesnis, todėl atkarpa ir vadinta Raspuda (rasos spūda). Pirmą kartą upė paminėta Račkų bažnyčios kronikose 1599 metais.
Sergejus Lazarevas
Sergejus Viačeslavovičius Lazarevas (, g. 1983 m. balandžio 1 d. Maskvoje) yra Rusijos dainininkas ir aktorius. Buvęs dueto „Smash!!“ narys.
Biografija
Sergejus Lazarevas gimė 1983 m. balandžio 1 dieną Maskvoje, Viačeslavo ir Valentinos Lazarevų šeimoje. Turi brolį, vardu Pavelas.
Nuo pat vaikystės Sergejus domėjosi muzika, o nuo šešerių metų lankė sportinę gimnastika. 1996 metais jis buvo vaikų talentų konkurso Bravo Bravissimo Italijoje nugalėtojas. Vėliau tapo vaikų grupės „Neposedi“ nariu. 2000 m. su dainininku Vladu Topalovu subūrė duetą „Smash!!“, tačiau 2004 metais vaikinų keliai išsiskyrė.
Netrukus atlikėjas sėkmingai pradėjo solinę karjerą, taip pat vedė įvairius televizijos projektus („Maidans“, „Operos fantomas“, „Šok!“), buvo projektų „Ukrainos balsas“, „Noriu pas Meladzę“, „Nustebink mane“ komisijos narys, vaidino kine. 2008 metais dalyvavo atrankoje į „Euroviziją“, tačiau jo kūrinys „Flyer“ užėmė ketvirtąją vietą.
2015 metais solinės muzikinės veiklos dešimtmečiui išleistas specialus albumas „The Best“, kuriame sudėti jo geriausi tiek rusiški, tiek angliški kūriniai.
FK Šilutė
Šilutės futbolo klubas, o trumpai FK „Šilutė“ – Lietuvos futbolo klubas iš Šilutės.
Istorija
Klubas įsikūrė 1991 m. prie tekstilės fabriko „Drobė“. 1992 m. komanda pavadinta „Laisve“, o nuo 2003 m. vadinasi FK "Šilutė".
A lyga (2004–2008 m.)
2004 metais komanda debiutavo aukščiausiojoje lygoje ir sugebėjo pakilti iki 6-osios vietos. 2005 m. klubas dar kartą užėmė 6 vietą. Tai geriausias pasiekimas per visą klubo istoriją.
Pirma lyga (2009–2017 m.)
Nuo 2009 m. klubas žaidė I-os lygos pirmenybėse.
Antra lyga (nuo 2018 m.)
2018 m. klubas licencijavosi Pirmos lygos pirmenybėms, tačiau turėjo problemų su žaidėjais, todėl paskelbė, kad traukiasi iš pirmos lygos prieš pat pirmenybių pradžią. 2018 m. sezone žaidė Antros lygos, Vakarų zonoje.
2019 m. Šilutė žaidė Antros lygos, Vakarų zonoje. Sezonas buvo neprastas ir komanda liko ketvirtoje vietoje. Įspūdingiausia pergale laikomos rungtynės Šilutėje, kai 2019 m. gegužės 25 d. 7-0 buvo nugalėta Kelmės ekipa. Sezoną komanda užbaigė Kelmėje, kur dar kartą nugalėjo vietos komandą, šį sykį 6-0.
2022 m. licencijavosi Antrai lygai. Tapo vienu iš dalyvių, kurie rungtyniavo 2022 m. Antroje lygoje. Užėmė trečiąją vietą, ir žaidė pereinamąsias rungtynės su Riteriai B dėl teisės žaisti 2023 m. sezono LFF I lygoje. FK Šilutė pralaimėjo 0:1 ir 0:4 ir neiškovojo vietos Pirmoje lygoje. Vadovai taip pat paminėjo kad licencijuotis į I lygą neturėjo planų bet kuriuo atveju, klube nėra I lygos reikalavimus atitinkančios struktūros.
"Žemaitijos taurės" turnyras
2015 metais vykusiame futbolo turnyre „Žemaitijos taurė-2016“ „Šilutės“ komanda iškovojo pirmąją vietą A grupės varžybose, o vėliau tapo ir turnyro nugalėtojais.
Sudėtis
Atnaujinta:
Kalnų altajiečių kalbos
Kalnų altajiečių kalbos dar vadinamos altajiečių kalba – tiurkų kalbų šeimos kalbų pogrupis. Kartu su kitomis Sibiro tiurkų kalbomis patenka į šiaurės tiurkų kalbų grupę.
Kalnų altajiečių kalboms tradiciškai priskiriamos altajiečių tautų vartojamos kalbos:
Paprastai altajiečių kalba laikyta vientisa kalba, tačiau dabar ją priimta skirstyti į dvi kalbas. Kalnų altajiečių kalboms genetiškai artima kirgizų kalba (kartais tebepriskiriama prie altajiečių kalbų), tačiau dėl didelės kipčiakų kalbų įtakos prarado daugelį altajiečių kalboms būdingų savybių.
Jovališkė
Jovališkė – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Šimkaičių, dešiniajame Alsos krante. Kaimo šiauriniu pakraščiu teka Vidauja.
Hortenzija Makdak
Hortenzija Makdak (g. 1876 m.) yra Volto Disnėjaus Skrudžo Makdako pasaulio komiksų serijos personažas. Ji gimė Fergio Makdako ir Tetulės Antulės šeimoje. Turėjo brolį ir seserį: Skrudžą ir Matildą. Ištekėjo už Antino Kvakmūro, su kuriuo susilaukė dviejų atžalų – sūnaus Antulio Donaldo ir dukters Antytės Delos. Vaikaičiai – Bilis, Vilis ir Dilis.
Biografija
Hortensė Makdak buvo jaunausia iš trijų vaikų. 1902 m. pasekusi vyriausiuoju broliu Skrudžu, išvyko į JAV, Ančiogalos miestą. Važiuodama į Vakarus, jį tikėjosi sutikti vietinių kaubojų. Kai ji atvyko į Ameriką, buvo ganėtinai nusivylusi, nes jokių kaubojų čia nebuvo. Tačiau neilgai trukus po atvykimo į Ančiogalą, ji sutiko Antiną Kvakmūrą, miesto įkūrėjo Gagio Beragio palikuonį, kuris buvo panašaus būdo į Hortensę, ir susituokė.
611 m.
611 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Gudų lobis
Gudų lobis – XI a. sidabriniai lydiniai, rasti 1938 m. ariant lauką Gudų kaime (dab. Viekšnių seniūnija, Mažeikių rajono savivaldybė).
Lobis
Rasta 12 sujungtų spiralės pavidalo keturkampio skersinio pjūvio kaltų sidabrinių lydinių, turbūt likusių sudeginus numirusįjį. 7 iš jų (ilgis 52–60 cm, bendra masė 803,6 g) pateko į Nacionalinį Čiurlionio dailės muziejų. Penki lydiniai yra trijų, du – dviejų įvijų. Kitą dalį lobio pasidalijo vietos gyventojai.
Tai didžiausias Lietuvoje rastas šio tipo lydinių lobis. 1935 m. Gudų kaime, akėjant Kojelio žemę, rasta keletas talerių. Vienas taleris buvo su 1774 m. data.
Baraviškiai
Baraviškiai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 1 km nuo Kriūkų.
Danijela Martinović
Danijela Martinović, žinoma sceniniu vardu Danijela (g. 1971 m. liepos 15 d. Splite) – populiari kroatų dainininkė, sulaukusi sėkmės visose Balkanų šalyse.
Biografija
Gimė Splite. Danijela dainuoti pradėjo nuo pat mažens. 1991 metais prisijungė prie pop grupės Magazin. Grupė kartu su operos dainininke Lidija Horvat-Dunjko atstovavo Kroatijai 1995 m. Eurovizijoje, kur su daina „Nostalgija“ užėmė 6 vietą iš 23 dalyvių.
1990-ųjų pabaigoje paliko grupę ir pradėjo solinę karjerą, tačiau ji ir toliau dirbo su grupės lyderiu ir dainų autoriumi Tonči Huljić. Ši partnerystė lėmė Danijelai laimėti 1998 m. Dora konkursą su populiaria balade „Neka mi ne svane“ ir tapti Kroatijos atstove 1998 m. Eurovizijoje. Konkurse atlikėja su 132 taškais užėmė 5 vietą.
2007 m. dalyvavo kroatų televizijos projekte „Dancing with the Stars“, kuriame šoko su Nicolas Quesnoit.
2012 metais Danijela išleido vieną didžiausių vasaros hitų Kroatijoje tapusią dainą „Brodolom“. Dainos klipas YouTube per mažiau nei mėnesį peržiūrėtas daugiau kaip 3 milijonus kartų.
Bogdancai
Bogdancai – miestelis pietryčių Makedonijoje, prie sienos su Graikija. Savivaldybės centras. Prateka Vardaras.
Viliošiai (Radviliškis)
Viliošiai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybės vakarinėje dalyje, 2 km į pietus Šiaulėnų.
Suomiai
thumb|280px|left|Baltijos suomiai (iliustracija knygoje The Races of Europe, D. Appelton and Company, New York 1899) Suomiai (suom. suomalaiset) – tauta, gyvenanti daugiausiai Suomijoje ir kalbanti suomių kalba.
Kas yra suomiai, apibrėžiama įvairiai. Visais atvejais suomiais vadinami suomiškai kalbantys Suomijos gyventojai. Kartais jiems priskiriami suomiškai kalbantys Švedijos gyventojai ar švediškai kalbantys Suomijos gyventojai, nors pastarųjų priskyrimas suomiams diskutuotinas. Mažesnės žmonių grupės, kurias galima vadinti suomiais, yra kvenai Norvegijoje, tornedalai Švedijoje, Ingrijos suomiai Rusijoje. Pagal tarmes suomiai skirstomi į gentis (heimo), bet šis skirstymas prarado reikšmę dėl vidinės migracijos.
Suomių kalba priklauso Uralo kalboms ir yra artimiausia karelų kalbai ir estų kalbai, o švedų kalba priklauso indoeuropiečių kalboms. Suomių kalba turi daug skolinių iš švedų ir kitų indoeuropiečių kalbų, bet švedų kalboje yra ir suomiškų skolinių.
Skirsnemunės šv. Jurgio bažnyčia
'''Skirsnemunės šv. Jurgio bažnyčia''' – katalikų bažnyčia Skirsnemunės kaime, Jurbarko rajone, 0,7 km į šiaurę nuo kelio.
Istorija
Mikalojus Jonavičius Kęsgaila 1523 m. testamentu dalį turto paliko Skirsnemunės bažnyčiai. 1636 m. jai dovanotas Geišių kaimas, įsteigta parapija. 1791 m. pastatyta nauja bažnyčia. Po 1818 m. gaisro bažnyčia atstatyta. 1841 m. Skirsnemunėje gyveno 2 kunigai, parapijai priklausė 8 valakai ir 3 margai žemės.
Klebono Kazimiero Žekevičiaus (1840–1926; palaidotas šventoriuje) pastangomis architektas Ustinas Golinevičius 1892 m. suprojektavo mūrinę bažnyčią. Valdžia 1896 m. leido ją statyti. Sutikęs prižiūrėti statybą inžinierius Nikolajus Andrejevas 1898 m. perdarė projektą. Pagal jį iki 1903 m. bažnyčia pastatyta. Ją 1919 m. konsekravo vyskupas Pranciškus Karevičius. Klebonas V. Semenavičius 1935 m. bažnyčią suremontavo.
Šventoriuje palaidotas kunigas Antanas Jakaitis (1907–1981).
Parapija garsėja Šv. Baltramiejaus atlaidais.
Architektūra
Bažnyčia neogotikinė, lotyniško kryžiaus plano, dvibokštė, su zakristijomis ir apside. Išlikęs nebenaudojamas 1632 m. H. Bedekerio liedintas varpas.
Bažnyčioje sumontuoti garsaus vargonų meistro Martyno Masalskio vargonai, apie 1903-uosius sukurti meistro dirbtuvėje Panevėžyje. Šiais vargonais vargonavo kompozitorius Stasys Šimkus. Tai didžiausi istoriniai vargonai Jurbarko krašte.
Galjegosas
Galjegosas ( – 'valų upė') – upė Argentinoje, Patagonijoje, pačiuose Santa Kruso provincijos pietuose. Susidaro Anduose susiliejus Rubens ir Penitentes upėms, kurios ištakas gauna kalnų ledynuose. Teka į rytus per Patagonijos plokščiakalnį. Slėnis siauras, gilus. Sausuoju metu laiku labai nusenka. Įteka į Atlanto vandenyną ties Rio Galjegosu, sudaro estuariją. Didžiausi intakai Turbio, Cóndor ir Zurdo.
Upė pavadinta vieno iš Ferdinando Magelano ekspedicijos, kuri lankėsi upės žiotyse 1520 m., jūrininkų Blasco Gallegos garbei.
Veiksnumas (technika)
Veiksnumas  – įtaiso, įrengimo, transporto priemonės ir kitokios technikos ar dalinio gebėjimas išsaugoti ar greitai atgauti gebėjimą veikti.
Dalinių veiksnumas
Pvz.:
Technikos veiksnumas
Technikos veiksnumas – gebėjimas atlikti pagrindines funkcijas nežiūrint į pažeidimus, susidėvėjimą. Siejasi su konstrukcijos patvarumu, atsparumu smūgiams, smūginei bangai, aukštai ar žemai temperatūrai, radiacijai ir kt. Pvz.:
Aštriasnapiai parulidai
Aštriasnapiai parulidai (Conirostrum) – tanagrinių (Thraupidae) šeimos paukščių gentis.
Šiai genčiai priklauso šios rūšys:
Suvalkų Šv. Dvasios dekanatas
'''Suvalkų Šv. Dvasios dekanatas''' - tai vienas iš 21 katalikų, Luko vyskupijos dekanatų. Dekanas ks. Tadeusz Rynkiewicz, vicedekanas ks. Henryk Polkowski. Suvalkų apskrityje taip pat dar yra Pilypavo dekanatas, Suvalkų Dievo gailestingumo dekanatas ir Suvalkų Šv. Benedikto ir Romualdo dekanatas.
Parapijos
Dekanate yra 7 parapijos:
Paulina Skrabytė
Paulina Skrabytė (g. 2000 m. gruodžio 20 d. Palangoje) – Lietuvos dainininkė, 2011 metais atstovavo Lietuvai „Vaikų Eurovizijos“ dainų konkurse su daina „Debesys“.
Biografija
Paulina Skrabytė gimė 2000 m. gruodžio 20 d. Palangoje.
Nuo penkerių metų dainuoti pradėjusi mergaitė visą savo gyvenimą sieja su muzika, palangiškė aktyviai dalyvauja įvairiuose konkursuose, festivaliuose, muzikiniuose projektuose, groja fleita ir fortepijonu, gitara. 2014 metais Paulina su pagyrimo raštu baigė muzikos mokyklą ir toliau tęsia išplėstinę programą.
Daugiausia laiko skiria vokalo tobulinimui ir koncertinei veiklai. Muzikuoja su jaunimo grupe „Lūžis“. Pastarieji metai Paulinai buvo ypač sėkmingi – mergaitė 2011 metais Lietuvą atstovavo „Vaikų Eurovizijos“ konkurse Armėnijoje, vieną po kito apdovanojimus jis skina ir įvairiuose tarptautiniuose bei nacionaliniuose konkursuose.
Konkursai
Pastarieji metai Paulinai buvo ypač sėkmingi – mergaitė 2011 metais Lietuvą atstovavo „Vaikų Eurovizijos“ konkurse Armėnijoje, vieną po kito apdovanojimus ji skina ir įvairiuose tarptautiniuose bei nacionaliniuose konkursuose, prizines vietas iškovojo konkursuose: „New Wave Junior 2013“– II vieta; „Slavianskij Bazar“ „Vytebsk – 2012„ – III vieta;.„Debiut 2012“ – I vieta; „Riga  Simphony 2012“ – II vieta; „Aprila pilieni 2012” – III vieta; „Baltic Tranzit“ 2010 – I vieta; 2013“ – II vieta; „Baltic Talents“ 2010 – I vieta; 2013 – II vieta; „Kaunas Talent“ 2012 – II vieta; 2010 III vietos; „Baby sing 2011“ – I vieta; „Pavasario fiesta“ 2010 – I vieta; „Dainų dainelė“; „MAXIMA Jaunieji talentai 2013“ muzikos srities skatinamosios stipendijos laimėtoja. Lietuvos televizijos muzikiniame projekte – konkurse „Vunderkindai. LT“ tapo nugalėtoja, apdovanota Lietuvos Respublikos Prezidentės Dalios Grybauskaitės padėkos raštu; „Euro Pop Grand Prix Berliner Perle 2013„; „Euro Kids 2015“ – III vieta; „Baltic Voice 2015” – I vieta;
Lietuvos vaikų Eurovizijos dainų konkurse su daina „Debesys“ (muzikos kūrėjas Mindaugas Lapinskis) laimėjo pirmą vietą. 2011 m. gruodžio 3 d. dalyvavo Vaikų Eurovizijos dainų konkurse (Jerevanas, Armėnija), kur atstovaudama Lietuvai, užėmė 10 vietą (scenoje kartu pasirodę kiti atlikėjai – trys pritariantieji vokalai bei pianistas).
Stelmužė
Stelmužė – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 14 km į šiaurę nuo Zarasų, prie pat Lietuvos ir Latvijos valstybės sienos (už 1,5 km). Iš Zarasų į Stelmužę veda labai siauras, vingiuotas ir kalnuotas keliukas. Seniūnaitijos centras.
thumb|left|[[Stelmužės ąžuolas]]
Kaimas garsėja didžiuoju Stelmužės ąžuolu. Stovi medinė Stelmužės bažnyčia (pastatyta 1650 m., architektūros paminklas, joje įrengtas liaudies skulptūros muziejus) su XVIII a. varpine, yra parkas su mauzoliejumi (statytas XVIII a., buvo laidojami dvaro valdytojai), greta ąžuolo yra Pirmojo pasaulinio karo aukų kapinės. Išlikęs Stelmužės dvaras. Kaimo vakaruose telkšo Stelmužės ežeras, miške į vakarus stūkso Lygumų akmuo.
Etimologija
Stelmužės vardas yra nelietuviškas, jį sudaro du etimologiniai sandai – Stel- ir mužė. Pirmasis nėra aiškus – jis gali būti asmenvardinis (gal dvarininkas Steler), gali būti ir bendrinis (pvz., – „vieta“), o antrasis yra latvių kilmės, kadangi  – „dvaras“. Savo ruožtu yra finizmas, plg. – „dvaras“.
Sophie Ellis-Bextor
Sophie Michelle Ellis-Bextor (g. 1979 m. balandžio 10 d.) – Jungtinės Karalystės dainininkė, dainų autorė ir modelis.
Stelmužė
Etimologija
Iki XX a. tarpukario kaimas vadintas Štenenzais.
Sophie Ellis-Bextor
Kitos dainos
Šios dainos nepateko į atlikėjos studijinius albumus.
Stelmužė
Istorija
thumb|left|[[Stelmužės dvaras|Stelmužės dvaro rūmai, 1938 m. performuoti į mokyklą.]]
Stelmužė minima nuo XVI a. 2-osios pusės. Manoma, kad kadaise prie Stelmužės ežero stovėjo Stelmužės pilis. Vėliau čia iškilo Stelmužės dvaras, kurį iš pradžių valdė vokiečių baronai Folkerzambai, po jų – rusų dvarininkai Valujevai (žymiausias iš jų buvo Piotras Valujevas), nuo XX a. pradžios – vokiečiai baronai Hanai.
Iki 1921 m. Stelmužė ir apylinkės priklausė Latvijai (iki 1915 m. – latviškai Kurliandijos gubernijai (didžioji dabartinio Zarasų r. dalis tuomet buvo Kauno gubernijoje), buvo valsčiaus centras.
Tarybiniais metais buvo Imbrade veikusio Stelmužės tarybinio ūkio pagalbinė gyvenvietė.
Japonologija
Japonologija – akademinė orientalistinė disciplina, tirianti Japonijos kultūrą, meną, istoriją bei kalbą. Priklauso Rytų Azijos regiono tyrimų sričiai.