cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kalendorius
Kalendorius Senovės Lietuvoje
LDK XII–XVI a. dokumentuose vartojami romėniški mėnesių vardai; VI a. pab. ir vėlesniuose dokumentuose vis dažniau vartojami lietuviški mėnesių vardai. Jie susiję su gamtos reiškiniais, darbais, šventėmis. Gretimi mėnesiai dažnai vadinti tais pačiais vardais (pvz., sausis dar vadintas vasariu arba gruodžiu); tai susiję su tuo, kad, skaičiuojant laiką pagal Mėnulio ir Saulės kalendorių, per 3 metus susidaro >30 dienų (beveik mėnesio) skirtumas. XIX a. Saulės kalendoriaus mėnesiai įgijo dabartinius vardus; su gamtos reiškiniais siejasi sausis, vasaris, kovas, balandis, gegužė, liepa, lapkritis, gruodis, su žemdirbyste – birželis, rugpjūtis, rugsėjis, spalis. Senovinė lietuvių savaitė, kaip rodo kalendorinės dienos, turėjo 9 dienas. 7 dienų savaitė atsirado vėliau, suskirsčius Mėnulio (sinodinį) mėnesį į ketvirčius (pagal Mėnulio svarb. fazių – jaunaties, priešpilnio, pilnaties ir delčios trukmę).
Kad Lietuvoje naudotasi Mėnulio kalendoriumi, rodo Mėnulio fazių kaitos ženklai ant paleolito ir neolito dirbinių (įrankių, indų). Liaudiškas XIII–XIV amžiaus kalendorius yra metalinė lazda, rasta XVII a. pab. prie Strėvos upės (šią lazdą 1864 aprašė Matvejus Gusevas). Dvylikos mėnesių ir Mėnulio fazėmis sužymėtų savaičių ženklai lazdoje rodo, kad ji naudota kaip Mėnulio kalendorius. Manoma, kad XVI–XVII a. buvo naudojamasi ir runų kalendoriumi, sudarytų pagal Skandinavijos kalendorių prototipus. Galimas daiktas, kad Palangos alko (Birutės) kalne atkasta medinių stulpų sistema, žyminti Mėnulio ir Saulės patekėjimo bei nusileidimo vietą horizonto atžvilgiu saulėgrįžų metu, buvo XIV–XV a. naudotas kalendorius.
Nuorodos
Tarybu Lietuvos Enciklopedija 1995 m. A. Grudas.
Lietuvos stačiatikių metropolija
Lietuvos stačiatikių metropolija – trumpai gyvavusi stačiatikių metropolija Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės teritorijoje. Įkurta XIV a. pradžioje ir išformuota 1371 m.
Istorija
1316 m. Konstantinopolyje atskiru ir pirmuoju lietuvių metropolitu buvo įšventintas Teofilis, o naujosios metropolijos sostine tapo Naugardukas, kuriam buvo pavaldžios Polocko ir Turovo vyskupijos. 1330 m. Teofiliui mirus Konstantinopolio patriarchas, matydamas, kad stačiatikybė tarp lietuvių rimčiau nepaplito, nusprendė, kad LDK stačiatikių vadovavimu sėkmingai gali rūpintis Maskvos metropolitas ir Teofilio įpėdinio nepaskyrė. Vėliau kunigaikščio Algirdo iniciatyva buvo įšventintas antrasis Lietuvos metropolitas Romanas (1355 m. - 1361 m.). Algirdo valdymo laikotarpiu paaštrėjo santykiai tarp Lietuvos ir Rusios metropolijų, kadangi Algirdas siekė įtakos Rusios metropolijoje, o pastarieji siekė Lietuvos stačiatikių metropolijos pavaldumo. 1371 m. Lietuva oficialiai prarado nepriklausomos metropolijos statusą. 1415 m. Vytautas Didysis nesėkmingai bandė atkurti Lietuvos metropoliją. Kova dėl įtakos tarp LDK ir Maskvos baigėsi 1448 m. kai Maskva paskelbė pati rinksianti savo patriarchus be Bizantijos žinios.
Tokijo Tacumi tarptautinis plaukimo centras
Tokijo Tacumi tarptautinis plaukimo centras  – sportinis baseinas Tokijuje, Japonijoje.
Istorija
1990 m. pradėti baseino statybos darbai. 1993 m. kovą statybos darbai užbaigti, o rugpjūtį baseinas oficialiai atidarytas,
2020 m. arenoje vyks 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių vandensvydžio varžybos.
Ilgis (Varėnos r., Varėnos sen.)
Ilgis – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, Varėnos seniūnijoje, 3 km į vakarus nuo Varėnos, Dainavos girios apsuptyje (Girežerio miškas). Ilgis vakarų – rytų kryptimi 1,25 km, plotis iki 0,16 km. Altitudė 110,4 m. Ežeras telkšo rininiame duburyje. Kranto linija nelabai vingiuota. Krantai daugiausia aukšti, statūs, tik vakarinis žemas ir pelkėtas. Aplink auga pušynai. Greta Ilgio rytuose telkšo Žiežulio ežeras. Ilgio ežeras nenutekantis, priklauso Merkio intako Derėžnyčios baseinui.
Kvantinė superpozicija
Tarkime, turime vandenilio atomą, kuris yra žemiausioje energijos būsenoje. Tada jį apspinduliavus tam tikro dažnio elektromagnetine banga (kvantu), atomas pereina į aukštesnę energijos būseną per tam tikrą periodą. Per pusę periodo atomas bus superpozicijoje tarp žemiausios energijos būsenos ir tarp aukštesnės energijos būsenos - tai reiškia, kad atomas kažkuriose vienose Visatose bus žemiausioje būsenoje, o kažkuriose kitose Visatose atomas bus sužadintoje būsenoje (kai tariamų Visatų be galo). Išmatavus gausime tik arba, kad atomas yra žemiausioje energijos būsenoje arba sužadintoje būsenoje. Tie kas matuos vienose Visatose gaus atsakymą priešingą gautajam kitose. Tai yra išmatavus per puse sužadinimo periodo visada gausime tik kažkurią vieną iš būsenų (o ne kažkokią tarpinę).
Nuorodos
Princíp superpozície
Bronislovas Martinkus
Bronislovas Martinkus (1933 m. rugsėjo 16 d. Jerubiškiuose, Jurbarko valsčiuje – 2020 m. liepos 22 d. Kaune ) – Lietuvos inžinierius, ekonomistas, technologijos mokslų daktaras.
Biografija
Brolis rašytojas Vytautas Martinkus. 1958 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1966 m. technikos mokslų kandidatas.
1958–1967 m. dirbo Kauno baldų kombinate, nuo 1963 m. direktorius. Nuo 1967 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, 1979–1988 m. Mokslinio tyrimo sektoriaus viršininkas, 1988–1992 m. Inžinerinės ekonomikos fakulteto dekanas, 1992–1998 m. Gamybos vadybos katedros vedėjas; nuo 1988 m. profesorius. 1995–2007 m. Lietuvos universitetų kviestinis profesorius. Nuo 1999 m. Tarptautinės informatikos akademijos narys. Nuo 1993 m. Tarptautinės ekonomistų asociacijos Ekspertų tarybos narys, nuo 2007 m. Tarptautinio biografijų centro ekonomikos ir vadybos ekspertas. Nuo 1990 m. Mokslinių darbų leidinio „Inžinerinė ekonomika“ vyr. redaktorius.
Mokslinė veikla
Mokslinių darbų pagrindinės sritys: įmonių ekonomika, vadybos efektyvumo didinimo problemos. Paskelbė daugiau kaip 200 mokslinių straipsnių Lietuvos ir užsienio šalių moksliniuose leidiniuose.
Hank Williams
Hiram „Hank“ King Williams  (1923 m. rugsėjo 17 d. – 1953 m. sausio 1 d.) – amerikiečių dainininkas, gitaristas ir dainų tekstų rašytojas, gerai žinomas kaip kantri ir rokenrolo muzikos atlikėjas.
Sūnus Henkas Viliamsas jaunesnysis, dukra Jett Williams, anūkai Henkas Viliamsas III, Holly Williams ir Hilary Williams taip pat yra profesionalūs dainininkai.
Rihanna
Rihanna (g. 1988 m. vasario 20 d.) – JAV dainininkė, dainų autorė. Yra laimėjusi 9 Grammy apdovanojimus. Rihanna gimė ir augo Barbadose. 2017 m. išleido savo vardinio makiažo liniją „Fenty Beauty“. 2019 m. žurnalas „Forbes“ pripažino Rihanną kaip daugiausiai uždirbančią moterį dainininkę pasaulyje, įvertinęs jos turtą 600 mln. JAV dolerių.
Biografija
Mergina savo gimtinėje išgarsėjo laimėjusi vietinį grožio konkursą, kuriame sudainavo Mariah Carey kūrinį „Hero“. Lūžis merginos gyvenime įvyko, kai ją, 15 metų paauglę, vienas iš draugų pristatė tuo metu Barbadose atostogaujančiam prodiuseriui Evan Rogers’ui. Pastarasis su savo partneriu Carl Surken’u JAV įrašė keletą Rihannos dainų ir nusiuntė įvairioms įrašų kompanijoms. Rihanna susižavėjo vienas garsiausių šių laikų prodiuserių ir atlikėjų – Jay-Z, kuris ėmėsi kelti merginą karjeros laiptais.
2005 m. Rihanna išleido debiutinį albumą „Music of the Sun“ ir pirmasis singlas iš albumo pasiekė 2 vietą Billboard Hot 100. 2012 m. išleistas albumas „Unapologetic“ pelnė Grammy apdovanojimą už geriausią šiuolaikinę urban muziką.
2013 m. pradėjo kurti savo vardinių drabužių liniją kartu su įmone „River Island“, o pati linija buvo pavadinta „Rihanna For River Island“. 2015 m. Rihanna pradėjo kurti įvairius savo vardinių kojinių modelius bendradarbiaudama su įmone „Stance“, o savo kojinių liniją pavadino „Fenty x Stance“ (Fenty – atlikėjos pavardė). Taip pat 2016 m. Rihanna pradėjo bendradarbiauti su įmone „Puma“, kurdama įvairius savo vardinius batų, drabužių, kuprinių modelius ir liniją pavadino „Fenty x Puma“. 2017 m. išleido savo vardinio makiažo liniją „Fenty Beauty“. 2018 m. buvo išleista vardinio apatinio trikotažo linija „Savage x Fenty“. 2019 m. Rihanna kartu su didžiausia prabangos prekių grupe LVMH išleido vardinę prabangių drabužių liniją, pavadinimu „FENTY“.
Apdovanojimai
▪ 2015 metais mėgstamiausia soulo ar ritmebliuzo atlikėja moteris.
Rimnersvallen
Rimnersvallen yra įvairios paskirties stadionas Udevaloje, Švedijoje. Daugiausiai naudojamas futbolo varžyboms. Stadionas talpina 10 605 žiūrovus. Jame namų rungtynes žaidžia IK Oddevold.
Rimnersvallen atidarytas 1923 m. gegužės 5 d. Buvo perstatytas VI pasaulio futbolo čempionatui. Stadione susitiko Brazilijos ir Austrijos rinktinės. Rungtynių tarp šių rinktinių atėjo pažiūrėti 17 778 žiūrovai. Rungtynės baigėsi rezultatu 3–0, brazilų naudai. Tai buvo didžiausias žiūrovų skaičius kada nors pasiektas stadione.
Vija
Vijà (arba Yvijà;, ) – miestas vakarų Baltarusijoje, Gardino apskrityje, 30 km į rytus nuo Lydos, 135 km nuo Minsko ir 107 km nuo Vilniaus. Vijos rajono centras. Šalia Vijos praeina Lydos–Minsko kelias.
Darvydas Šernas
Darvydas Šernas (g. 1984 m. liepos 22 d.) – Lietuvos futbolininkas, žaidžiantis krašto saugo pozicijoje. Saugas rinktinėje debiutavo 2008 m. vasarą rungtynėse prieš Čekijos Respublikos rinktinę. Pirmąjį įvartį atstovaudamas rinktinei pelnė draugiškose varžybose prieš Andoros futbolininkus. Taip pat pelnė pergalingą įvartį atrankos varžybose prieš Čekiją.
Vija
miniatiūra|left|Vijos totorių mečetė
Darvydas Šernas
Karjera
Futbolininko karjerą Darvydas Šernas pradėjo Alytuje. Pirmasis profesionalus jo klubas buvo Alytaus „Dainava“, kuriame futbolininkas debiutavo 2001 m. Po dvejų metų gimtajame Alytuje kairiakojį futbolininką pasikvietė Vilniaus „Vėtra“. Šioje ekipoje Šernas subrendo ir gavo kvietimą į rinktinę. 2008 m. rudenį „Vėtros“ klubą ištikus finansinei krizei Šernas buvo išnuomotas Rusijos „Premier“ lygoje rungtyniaujančiai Nalčiko „Spartak“ ekipai. 2009 m. pradžioje Šernas pasirašė ilgalaikį trejų metų kontraktą su tuo metu I Lenkijos lygoje pirmavusiu Lodzės „Widzew“ klubu. Šiame klube lietuvis greitai apsiprato ir tapo pagrindiniu startinės sudėties žaidėju.
Vija
Etimologija
Esama keleto miesto kilmės versijų. Anot vietinės legendos Viją įkūrusi Ldk Gedimino žmona Ieva, kuriai keliaujant iš Vilniaus į Naugarduką į akį krito šių vietų grožis. Kunigaikštienė čia įsakiusi pastatyti pilį, prie kurios atsirado ir gyvenvietė. Šią legendą atspindi Vijos herbas. Pagal kitas miesto įsikūrimo versijas gyvenvietė bei jos pavadinimas susijęs su apylinkėse gausiai augančiomis ievomis ir nuo XVI amžiaus pabaigos čia gyvenančia totorių, kurių kalba žodis «Өyә, Eve» reiškia lizdą, arba gyvenvietę, bendruomene. Tačiau Ivija minima dar 1444 m., o totorių bendruomenė čia įsikūrė tik 1598 m.
Darvydas Šernas
Karjera
2011 m. liepos 14 d. pasirašė trejų metų sutartį su Liublino „Zagłębie“ klubu. 2013 m. sausio 7 d. iki sezono pabaigos išnuomotas Turkijos „Gaziantepspor“ klubui.
Vija
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose Vija paminėta 1444 m., kaip Ldk Kazimiero Jogailaičio valda, kurią jis dovanoja didžiajam maršalkai, Naugarduko vietininkui Petrui Mangirdaičiui.
Darvydas Šernas
Karjera
2014 m. Gaziantepo klubas iki sezono pabaigos išnuomojo žaidėją Australijos Perto „Glory“ klubui.
2015 m. sausio pabaigoje persikėlė į Škotiją ir atstovavo Ross County FC klubą.
Vija
Istorija
Nuo XVI a. pradžios iki 1654 m. Viją valdė Kiškų giminė. Bresto vaivados Jono Kiškos laikais, XVI amžiaus II pusėje Vija buvo vienas svarbiausių LDK antitrinitorių centrų. Nuo 1567 m. iki 1612 m. Vijoje buvo anitrinitorių bažnyčia, veikė jiems priklausanti spaustuvė ir mokykla. 1568 m. čia vyko Abiejų Tautų Respublikos antitrinitorių sinodas (suvažiavimas), kuriame aktyviai dalyvavo vienas iš šio religinio judėjimo lyderių Simonas Budnas. 1598 m. Vijoje įsikūrė totorių bendruomenė. XVII a. viduryje Vija atiteko Hlebavičiams, vėliau Sapiegoms, po jų – Tyzenhauzams.
Darvydas Šernas
Karjera
2018 m. sausio mėn. išvyko į Izraelį ir ten atstovaus Kfar Sabos „Hapoel“ klubui, kuris žaidė antros pakopos pirmenybėse. Atvykimo metu užėmė antrą vietą ir pretendavo kilti į elito divizioną.
Vija
Istorija
Per 1795 m. trečiąjį Abiejų Tautų Respublikos padalijimą Vija iki 1921 m. pateko į Rusijos Imperijos sudėtį. Nuo XIX a. vidurio Viją valdė grafų Zamoiskių giminė. 1884 m. Elvyra Zamoiska miestelyje totoriams pastatė medinę mečetę. XIX a. Vija buvo miestelis, Ašmenos apskrities Vijos valsčiaus centras. 1897 m. surašymo duomenimis miestelyje gyveno 3653 žmonės.
1921–1939 m. Vija priklausė Lenkijos Respublikai. Nuo 1939 m. lapkričio 24 d. – Baltarusijos TSR. 1941 m. birželį – 1944 m. liepos 8 d. Viją valdė nacistinė Vokietija. Likviduodami Vijos getą 1942 m. gegužės mėnesį naciai sušaudė daugiau kaip 2 500 vietos žydų. Tarybinės valdžios metais vykdyta kolektyvizacija ir kuriami kolchozai, kurių 1954 m. Vijos krašte buvo 97.
2000 m. sausio 15 d. Vijai suteiktos miesto teisės.
Heraldika
miniatiūra|260x260px|Vijos šv. Petro ir Pauliaus bažnyčia
Vijos herbas ir vėliava patvirtinti Baltarusijos prezidento Aleksandro Lukašenkos 2007 m. birželio 14 d. įsaku. Miesto herbe, sidabrinio skydo fone, vaizduojama sėdinti, knygą rankose laikanti raudonai apsirengusi kilminga moteris.
Lietuviai
Vija įsikūrė XIV a. etninėse lietuvių žemėse, dauguma vietinių gyventojų kalbėjo lietuviškai vilniškių patarme. XVII–XVIII a. Vijos parapija dar buvo lietuviška, XIX a. 2-ojoje pusėje per bažnyčią ir miesto administraciją pradėta slavinti. 1904 kunigas Lašas nurodė, kad Vinkšninių kaime slapta lietuviškai kalbėjo apie 60 gyventojų. Česlavas Jankovskis teigė, kad Vijos apylinkėse buvo kalbama lietuviškai. Vijos apylinkėse išliko gyvenviečių pavadinimų, kilusių iš lietuviškų vardų (Deimantai, Gėlučiai, Kaukeliai, Pamiškiai, Saugučiai, Santakos, Šaveliai, Urtiškiai, Žiliai).
Jonas Čepaitis
Jonas Čepaitis (1920 m. rugpjūčio 31 d. Valerijonava, Pabaisko valsčius – 2003 m. gegužės 30 d. Vilnius) – Lietuvos aktorius, režisierius.
Biografija
Žmona aktorė Stefa Nosevičiūtė. 1939–1941 m. studijavo Vytauto Didžiojo universitete teisę ir teatro meną Vilniaus Universiteto vaidybos studijoje. 1941–1962 m. vaidino Lietuvos akademiniame dramos teatre (iki 1947 m. Vilniaus miesto teatras).
Vaidino ir režisavo Lietuvos radijo teatre. Dirbo konferansjė Lietuvos filharmonijoje. Parašė humoreskų, feljetonų, pjesių mėgėjų teatrams.
Vaidmenys
Teatre:
Kine:
Darvydas Šernas
Karjera
2020 m. Birželio 1 d. Įkūrė vaikų futbolo akademiją pavadinimu Vilnius Football Academy.
Technikos teisė
Technikos teisė - tarpdisciplininė teisės sritis; visuma teisės normų, reguliuojančių techniką.
Technikos teisės mokslas
Vokietijoje, Tryre (Reino kraštas-Pfalcas) veikia Aplinkos ir technikos teisės institutas (, įkurtas 1989 m.
Berlyne veikia Technikos teisės tyrimų centras, Forschungszentrum Technikrecht e. V., FZT (Berlyno Humboldtų universitetas). Vadovas prof. Michael Kloepfer (g. 1943 m.).
Technikos teisės magistras
Nuo 2009 m. vasaros semestro Freibergo technikos universitetas (Ekonomikos fakultetas) vykdo podiplomines (LL.M.) technikos teisės studijas. Sąlyga pretendentams - bakalauras (inžinerija, gamtos mokslai, ekonomika). Trukmė - 4 semestrai. Studijų vietų skaičius neribojamas (nėra numerus clausus).
Panevėžio dujų kompresorių stotis
Panevėžio dujų kompresorių stotis – dujų slėgio magistraliniuose dujotiekiuose valdymui skirta stotis Panevėžyje, Lietuvoje.
Istorija
Stotis įrengta 1974 m. Seniausia veikianti Lietuvoje dujų kompresorių stotis. Dabartinis eksploatuotojas - AB „Amber Grid“.
Pajėgumai
Įrengti 7 stūmokliniai kompresoriai. Bendras jų galingumas – 7,7 MW. Stotis yra reversinė, todėl galimi dujų srautų krypties pakeitimai. Daugiausia stotis naudojama pakelti slėgiui dujotiekyje į Klaipėdą.
Mosteikiai (Jurbarkas)
Mosteikiai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės rytus nuo Lybiškių. Pro kaimą teka Upyna.
Gyventojai
miniatiūra|220px|left|Senoji mokykla
Poškienė
Poškienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Poškaitė arba Poškutė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Poška arba Poškus.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Tuliluvo mūšis
Tuliluvo mūšis  – mūšis įvyko 1915 m. liepos 14-16 d. šalia Tuliluvo kaimo I pasaulinio karo metu tarp Rusijos imperijos ir Austrijos-Vengrijos kariuomenių. Austrijos-Vengrijos kariuomenė laimėjo šį mūšį, o pralaimėję rusai turėjo trauktis į kitą Vakarinio Bugo upės krantą link Bresto miesto.
Romas Ubartas
Romas Ubartas (g. 1960 m. gegužės 26 d. Mikytuose, Šilutės rajone) – Lietuvos atletas, disko metikas, SSRS nusipelnęs sporto meistras, 1986 m. Europos čempionas (Štutgartas, Vokietija; 67,07 m), 1992 m. Barselonos vasaros Olimpinių žaidynių laimėtojas.
Juknaičiuose garsus sportininkas baigė aštuonias klases, vėliau išvyko mokytis į Panevėžį. 1975-1978 m. Panevėžio sporto mokyklos auklėtinis. 1993 m. baigė VPU.
Barselonoje diską nusviedė 65,12 m. Penkių R. Ubarto disko metimų rezultatai Barselonoje: 60,90 m, 62,64 m, 64,36 m, 65,12 m ir 65,12 m. Jo garbei pirmą kartą olimpinių žaidynių istorijoje buvo pakelta Lietuvos trispalvė ir sugrotas Lietuvos himnas. Tai įvyko 1992 m. rugpjūčio 5 d. vakare olimpiniame Barselonos stadione ant Manjocos kalno.
Geriausias asmeninis rezultatas – 70,06 m pasiektas 1988 m. gegužės 8 d. Smalininkuose.
Dopingo skandalai
1993 m. pasaulio čempionato metu Štutgarte paimtas atleto dopingo mėginys buvo teigiamas. Nustatyta draudžiama medžiaga − anabolinis steroidas boldenonas. R. Ubartas diskvalifikuotas 4 metams.
2002 m. balandį R. Ubartas vėl buvo apkaltintas boldenono vartojimu, esą jo dopingo testas buvo teigiamas, tačiau IAAF birželį atšaukė šiuos kaltinimus nepaaiškinusi priežasties.
Bernd Rödl
Bernd Rödl (liet. Berndas Riodlas g. 1943 m. Karlsbadas, Vokietija) – vokiečių verslo teisės advokatas, tarptautinio verslo patarėjų tinklo Rödl & Partner steigėjas bei vadovas, pagrindinis akcininkas.
Bernd Rödl augo Hofo mieste. Studijavo teisę LMU universitete Miunchene bei Erlangene. Apgynė teisės disertaciją, jam suteiktas teisės daktaro laipsnis (1968 m.). Bernd Rödl dirbo moksliniu asistentu Erlangeno-Niurnbergo universitete, 1977 metais įsteigė advokato kontorą, vertėsi advokato praktika, tapo mokesčių patarėjas ir auditorius. Įsteigė verslo konsultacijas teikiančią įmonę, kurią pavadino Rödl & Partner (liet. 'Riodl ir partneriai').
Bernd Rödl yra prisaikdintasis įmonių, gydytojų (odontologų ir kt.) veiklos praktikos vertinimo ekspertas. Erlangeno-Niurnbergo Frydricho Aleksanderio universiteto tarybos narys Niurnbergo pramonės ir prekybos rūmų Vidurio Frankonijai (Mittelfranken) viceprezidentas, įvairių patariamųjų institucijų narys (Deutsche Bank, Stadtsparkasse München, Raiffeisenlandesbank Oberösterreich). Finansų sektoriaus bendrovių Nürnberger Beteiligungs-AG, Nürnberger Lebensversicherung AG stebėtojų tarybos narys. Šiaurės Bavarijos verslo planų turnyro (Businessplan-Wettbewerb Nordbayern, Šiaurės Bavarijos tinklo netzwerk | nordbayern) rėmėjų, draugijos FUN e. V (nuo 1999 m.) valdymo institucijos narys.
Salto Grandės užtvanka
Salto Grandės užtvanka  – užtvanka Urugvajaus upėje, netoli Salto (Urugvajus) ir Konkordijos (Argentina) miestų.
Užtvanka su hidroelektrine pradėta statyti 1974 m., elektros gamyba – 1979 m. Hidroelektrinėje yra 14 Kaplano turbinų, kurių bendras galingumas 1 890 megavatų. Užtvenkus upę susidarė vandens telkinys, kurio plotas apie 783 km². Virš užtvankos yra Didysis Salto tiltas, vienas iš tiltų jungiančių Urugvajų su Argentinos tarpupiu (dar vad. Argentinos Mesopotamija)
Priklauso tiek Argentinai, tiek Urugvajui.
Moma
Moma  – upė Rusijoje, šiaurės rytų Jakutijoje; dešinysis Indigirkos intakas. Prasideda Ulachan Čistajaus kalnagūbryje (Čerskio kalnagūbrio sistema). Teka į pietryčius plačiu Momos-Slenjacho tarpukalnių slėniu, tarp Momos ir Ulachan Čistajaus kalnagūbrių. Vidurupyje ir žemupyje suformuoja akmeningus slenksčius.
Momos baseine yra virš 1300 ežerų. Didžiausi intakai: Tirechtjachas, Buordachas, Erikitas (kairieji), Tarin Jurjachas (dešinysis). Upė užšąla rugsėjo pabaigoje arba spalio pradžioje, o atitirpsta gegužės pabaigoje ar birželio pradžioje. Žiemą susiformuoja daug ampalų (bendras plotas 428 km²).
Latvijos mokslų akademija
Latvijos mokslų akademija (,, iki 1990 m. Latvijos TSR mokslų akademija) – aukščiausia Latvijos mokslo institucija, yra Rygoje, Akadēmijas laukums 1, Rīga, LV 1050.
Istorija
Latvijos TSR mokslų akademija įkurta 1946 m. reorganizavus 1868 m. įkurtą Rygos latvių draugiją, nuo 1990 m. Latvijos mokslų akademija.
Prezidentas J. Ekmanis – nuo 2004 m.
Struktūra
Latvijos mokslų akademiją sudaro:
Nariai
Narių skaičius ribotas: tikrųjų narių (priimami ne vyresni kaip 70 m.) gali būti 100, narių korespondentų (priimami ne vyresni kaip 65 m.) – 60, garbės narių – 60, užsienio narių – 100. Latvijos mokslų akademijos užsienio nariai iš Lietuvos – Remigijus Čiegis, Benediktas Juodka, Algirdas Sabaliauskas, Zigmas Zinkevičius.
Veikla
Latvijos mokslų akademija vadovauja mokslo tiriamajam darbui, dalyvauja kuriant Latvijos mokslo politiką, konsultuoja vyriausybę mokslo klausimais, rengia suvažiavimus, konkursus. Nuo 1993 m. teikia Latvijos mokslų akademijos Didįjį medalį nusipelniusiems Latvijos ir užsienio mokslininkams. Leidžia mokslinius leidinius, žurnalą „Latvijas Zinātņu akadēmijas Vēstis“ (serija A - humanitariniai ir socialiniai mokslai, serija B – gamtos, tikslieji ir taikomieji mokslai), laikraštį „Zinātnes Vēstnesis“.
Eddie Rabbit
Edward Thomas Rabbitt (1941 m. lapkričio 27 d. – 1998 m. gegužės 7 d.) – JAV kantri muzikos atlikėjas.
Biografija
Edvardas gimė Brukline, Niujorke, užaugo Yst Orindže, Naujajame Džersyje. Mirė sulaukęs 56 metų dėl plaučių vėžio, palaidotas Nešvilyje, Tenesyje.
Mokslo teisė
Mokslo teisės mokslas
Vokietijoje veikia Vokietijos ir Europos mokslo teisės institutas (, Kelno universitetas, Teisės fakultetas). 1990 m. Mokslo teisės tyrimų centrą įkūrė prof. Hartmut Krüger. Vykdantieji direktoriai - Kelno universiteto profesoriai Dr. Bernhard Kempen, prof. Dr. Michael Sachs ir Dr. Christian von Coelln.
Vokietijoje yra leidžiamas dalykinis teisės žurnalas „Mokslo teisė“ (, WissR). Sritys - mokslo vadyba, valdymas bei administravimas, mokslo skatinimas bei rėmimas, atitinkamas teisinis reguliavimas. Leidėjai - Volker Epping, Christian Flämig, Reinhard Grunwald, Jürgen Heß, Bernhard Kempen, Dieter Leuze, Wolfgang Löwer (vadovaujantysis leidėjas), Hans Heinrich Rupp, Andreas Schlüter ir Hermann Josef Schuster. Leidžiamas nuo 1968 m.
Požela
Požela − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Poželienė (ištekėjusi moteris) ir Poželaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
San Chosė Činantekilija
San Chosė Činantekilija  – gyvenvietė pietryčių Meksikoje, Oachakos valstijoje, 162 km į rytus nuo valstijos sostinės Oachaka de Chuareso. 507 gyventojai (2010 m.). Įsikūręs indėnų činantekų gyvenamoje teritorijoje.
Istorija
San Chosė Činantekilija yra apgyvendinta nuo senų laikų. Netoliese yra ikiklasikinio majų miesto Totontepek Vilja de Moreloso archeologinė radimvietė. Slėnis nuo seno buvo gyvenamas mišių ir sapotekų. Kolonizatoriai miestelį oficialiai įkūrė 1920 m.
Laiškas filipiečiams
Laiškas filipiečiams – vienas iš trylikos, manoma, apaštalo Pauliaus parašytų laiškų.
Šio laiško parašyno priežastys, manoma, buvo filipiečių apaštalui Pauliui atsiųsta dovana ir noras jiems pagirti Epafroditą. Tačiau, naudodamasis proga, Paulius reiškia savo meilę Filipų krikščionims ir džiaugsmą dėl jų dvasinės pažangos. Nors, kaip galima suprasti iš laiško, Paulius jautė pats galįs netrukus mirti, Laiške efeziečiams dažnai sutinkami žodžiai „džiaugsmas“ ir „džiaugiuosi“.
Turinys
Laiškas pradedamas pasveikinimu, padėka ir malda, toliau rašoma apie Pauliaus būklę ir viltis, gyvenimą sekant Jėzumi, du Pauliaus draugus, laimėjimą ir nuostolį. Taip pat pateikiami nurodymai ir padėka už paramą. Laiškas baigiamas pasveikinimais.
Parašymo laikas ir adresatas
Filipų bažnyčia, kuriai šis laiškas adresuotas, buvo pirmoji Pauliaus Europoje įsteigta bažnyčia. Paprastai manoma, jog šis laiškas yra vienas iš keturių laiškų, Pauliaus parašytų Romos kalėjime. Visgi yra manančių, kad laiškas parašytas 54 metais, kai Paulius, veikiausiai, kalėjo Efeze.
Dovydas Urba
Dovydas Urba (g. 1986 m. gegužės 31 d.) – Lietuvos vartininkas. Rungtyniauja Marijampolės FK Sūduva klube.
Volfsbergas
Volfsbergas – miestas Austrijos pietuose, netoli sienos su Slovėnija. Yra bažnyčia, dvi pilys (Volfsbergo ir Bajerhofeno).
Tokijo centrinis molas
thumb Tokijo centrinis molas – molas Tokijo įlankoje, Japonijoje. 2012 m. šalia molo atidarytas Tokijo vartų tiltas.
Istorija
Molas buvo naudojamas Tokijos atliekoms pilti į įlanką nuo kurių šalia molo susiformavo dvi dirbtinės salos.
Sportas
2020 m. ant molo bus įrengta sporto infrastruktūra ir čia vyks 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių varžybos. Planuojama surengti akademinio irklavimo, baidarių ir kanojų irklavimo ir žirgų sporto varžybos.
Mikalojus Povilas Vilutis
Mikalojus Povilas Vilutis (g. 1944 m. gegužės 3 d., Vilniuje) – Lietuvos grafikas, prozininkas.
Biografija
1970 m. baigė Vilniaus valstybinį dailės institutą (dab. Vilniaus dailės akademija). Serigrafijos pradininkas Lietuvoje. Parodose dalyvauja nuo 1971 m. Ankstesnieji darbai sukurti ofortu, sausa adata, nuo 8 dešimtmečio darbai kuriami serigrafijos technika. Tuo metu išsikristalizavo dailininko stilius, jo darbai atrodė nepaprastai modernūs, avangardiški, tačiau buvo nepriimtini to meto ideologizuotai nomenklatūrai, dėl ko nepatekdavo į parodas. Šio periodo darbai spalvingi, emocionalūs, lakoniški, monumentalūs, kartais – ironiški, dėmesio centre – žmogus. Dailininko kūryba įvertinta Lietuvoje bei užsienyje. Yra sukūręs ekslibrisų, plakatų, iliustracijų knygoms, mažosios skulptūros pavyzdžių. Nuo 2000 m. kūrė tapybos darbus akrilu. 1989-2007 m. dėstė Vilniaus dailės akademijos Grafikos katedroje, jam suteiktas profesoriaus mokslo vardas. Leidykla „Artseria“ išleido knygą su darbų reprodukcijomis „Mikalojus Povilas Vilutis“ (2003). Rašo straipsnius periodikai, išleido knygas „Tortas“ (2009 m.), „Sriuba“ (2014 m.), kartu su Antanu A. Jonynu – „Paskutinės dienos Itakėje“ (2007 m., visų leidykla – „Tyto alba“). Lietuvos nacionalinės kultūros ir meno premijos laureatas (2004 m.). Darbų yra įsigiję muziejai – Lietuvos dailės muziejus, Modernaus meno centras, Lietuvos ir daugelio užsienio šalių meno kolekcininkai. Žmona – grafikė Nijolė Vilutienė, vaikai: sūnus Gediminas (1970 m.), dukterys – Aldona (1974 m.), Emilija (1977 m.).
Didysis juodmargis
Didysis juodmargis (Limenitis populi) – pleštekių (Nymphalidae) šeimos drugys. Skraido birželio     mėn. lapuočių ar mišriuose retuose miškuose. Vikšrai gyvena ant drebulių. Paplitęs Europoje ir Azijoje.
Lietuvoje retas, saugotinas kaip vienas gražiausių drugių.
thumb|left|230px|Didysis juodmargis thumb|left|230px|
Internacionalas
Internacionalas – tarptautinė organizacija, jungianti panašios politinės orientacijos, ideologijos partijas. Pirmieji buvo socialistinių partijų sukurti internacionalai XIX a.
Paprastai internacionalai nevaidina labai didelio vaidmens. Internacionalai suteikia galimybę nacionalinėms politinėms partijoms dalintis patirtimi. Internacionalams priklausančios partijos įgyja įvairių pareigų, ir gali būti pašalintos, jei tų pareigų nevykdo. Pavyzdžiui, 2011 m. per Arabų pavasarį Socialistų internacionalas pašalino Egipto ir Tuniso valdančias partijas, kaip vykdančias veiksmus, nesuderinamus su internacionalo vertybėmis.
Fotelis
thumb|200px|Antikvarinis fotelis, dekoruotas Papjė mašė ir perlamutru, Santjago muziejus, Čilė
Fotelis  – minkštas sėdimasis baldas su atkalte ir ranktūriais; minkštas krėslas. Dažnai foteliai yra baldų komplekto dalis.
Vadintas dailės stiliaus (Liudviko XIII, regentystės stiliaus), valdovų, didikų (à la Pompadour) vardais. Išsirutuliojo XVI a. iš katedros – akmeninio arba medinio krėslo, skirto ypatingam asmeniui. Baroko epochos foteliams būdinga aukšta atkaltė, įvairios tekintos kojos, sujungtos stačiakampiais, X arba H raidės formos skersiniais XVII–XVIII a. susiformavo įvairios atmainos, kurios skiriasi dydžiu, pasostės, atkaltės, ranktūrų forma:
Savito stiliaus sukūrė baldų dail. T. Chipendale, G. Hepplewhite, T. Sheraton ir kiti. Klasicizmo stiliaus mažesni, tiesių, architektoniškų formų. XIX a. suvienodėjo, atmainos nunyko, paplito patogūs, gilūs, minkšti krėslai mažai kito iki XXI a.
Lietuvoje foteliai paplito XVII–XVIII amžiuje. Gaminti dvarų ir amatininkų dirbtuvėse pagal Vakarų Europos stilių pavyzdžius, vežti iš užsienio. XX a. unikalių sukūrė baldų dizaineriai J. Prapuolenis, J. Vainauskas, J. Virakas, A. Speičys ir kiti.
Kaarlo Juho Ståhlberg
Ankstyvoji biografija
Gimė Suomusalmyje, Kainū regione, Suomijoje. Buvo antras vaikas šeimoje. Pakrikštytas kaip Carl Johan, bet vėliau pasikeitė savo vardą pagal suomiškas tradicijas, kaip buvo būdinga daugeliui to meto žmonių, palaikiusių suomių tautinį atgimimą. Stolbergų šeima gyveno Lahtyje, kur Karlas lankė ir pradžios mokyklą. Tėvas mirė, kai vaikas dar buvo mažas, todėl motina patyrė finansinių sunkumų. Šeima persikėlė į Oulu, kur vaikai tęsė mokslus privačiame licėjuje suomių kalba, kuomet motina dirbdavo siekdama išlaikyti šeimą. Stolbergų šeimoje pirmoji kalba visad buvo suomių. Mokykloje pavyzdingai mokęsis Karlas 1889 m. baigė teisės bakalauro studijas Helsinkio universitete. 1893 m. įgijo daktaro laipsnį.
Akademikas ir valstybės tarnautojas
Netrukus Stolbergas pradėjo darbą Suomijos senate, tapdamas aktyviu įstatymų kūrėju ir leidėju. Stolbergas rėmė jau esančią Suomijos Didžiosios kunigaikštystės įstatyminę konstitucinę sistemą, pasisakė prieš šalies rusifikaciją, už moterų sufražizmą, nuosaikesnį alkoholio draudimą. 1891–1894 m. buvo Suomijos susirinkimo finansų komiteto sekretoriumi. 1894 m. tapo Helsinkio universiteto administracinės teisės ir ekonomikos docentu. Tais pačiais metais įstojo į Jaunųjų suomių partiją.
1893 m. Stolbergas vedė savo pirmąją žmoną Hedvig Irene Wåhlberg (1869–1917). Kartu jie susilaukė 6 vaikų: Kaarlo (1894–1977), Aino (1895–1974), Elli (1899–1986), Aune (1901–1967), Juho (1907–1973), ir Kyllikki (1908–1994).
1898 m. Stolbergas buvo paskirtas Senato civilinių reikalų skyriaus sekretoriumi. Šį postą jam suteikė naujasis Suomijos generalgubernatorius Nikolajus Bobrikovas, kurio kadencija lėmė sustiprėjusią rusifikaciją. 1901–1903 m. Stolbergas buvo Helsinkio miesto tarybos narys. 1902 m. jis pasitraukė iš sekretoriaus pareigų, dėl nepritarimo privalomosios karinės tarnybos įstatymui.
Politikas
Stolbergas dalyvavo Suomijos susirinkime (1904–1905) kaip miestiečių luomo atstovas. 1905 m. tapo senatoriumi atsakingu už pramonę ir prekybą naujai suformuotame Leo Mechelino senate. Vienas iš svarbiausių naujojo Senato tikslų buvo reformos, kuriomis siekta keturių luomų susirinkimą paversti Suomijos parlamentu. 1907 m. Stolbergas atsistatydino iš senato dėl parlamento atmesto alkoholio prohibicijos įstatymo.
1908 m. jis tęsė savo akademinę karjerą tapdamas administracinės teisės profesoriumi Helsinkio universitete, kur dirbo iki 1918 m. Per tą laiką parašė vieną iš svarbiausių savo darbų „Suomijos administracinė teisė, I ir II tomai“ Stolbergas išliko aktyvus politikoje ir buvo išrinktas į Jaunųjų suomių partijos tarybą. 1904 m. Stolbergas buvo išrinktas į Parlamentą, Pietų Hemės apygardoje, kurią atstovavo iki 1910 m. Taip pat buvo Eduskuntos narys nuo Pietų Oulu rinkiminės apygardos nuo 1914 iki 1918 m. kai tapo aukščiausiojo teismo pirmininku. Nuo 1914 iki 1917 m. buvo parlamento pirmininkas.
Po Vasario revoliucijos 1917 m. Stolbergas buvo iškeltas anti-socialistinių partijų kandidatu į Senato Ekonomikos komiteto vicepirmininkus, tačiau nesulaukus socialdemokratų paramos nebuvo išrinktas. Postą užėmė socialdemokratas Oskari Tokoi, o Stolbergas tapo Konstitucinės tarybos pirmininku. Ši institucija buvo skirta tam, kad sukurti būsimos valstybės valdymo sistemą, kai po Vasario revoliucijos ir Nikolajaus II nuvertimo vis ryškėjo galimybės atgauti šalies nepriklausomybę.
Konstitucijos tėvas
1917 m. gruodį Suomijai atgavus nepriklausomybę Konstitucinė taryba pateikė pasiūlymus dėl naujai sukurtos valstybės valdymo formos. Stolbergas buvo šios tarybos pirmininkas, todėl jam teko susidurti su pilietinio karo ir respublikos bei monarchijos šalininkų ginčų paveiktomis Konstitucijos idėjomis. Galiausiai jo dauguma siūlymų 1919 m. virto naująja Suomijos Konstitucija.
Paaiškėjus, kad Suomija bus respublika, Stolbergas siūlė, kad prezidentą tiesioginiu balsavimu rinktų tauta, tačiau Valstybės taryba nusprendė, kad prezidentą rinks rinkėjų kolegija. Vis dėlto pirmojo prezidento rinkimai vyko Parlamente.
Prezidento kadencija
Stolbergas dalyvavo pirmuosiuose prezidento rinkimuose, turėdamas naujai sukurtos Nacionalinės pažangos partijos ir Centro partijos (tuomet Žemdirbių lygos) paramą. 1919 m. birželio 25 d. Karlas Juho Stolbergas tapo pirmuoju Suomijos prezidentu, nugalėdamas Nacionalinės koalcijos ir Suomijos švedų partijos remiamą Karlą Gustavą Manerheimą rezultatu 143 prieš 50. Kitą dieną vyko prezidento inauguracija, po kurios Stolbergas persikėlė į prezidento rezidenciją.
Stolbergas buvo formalus, dėl savo drovumo, todėl prieš viešus pasisakymus visada pasirašydavo savo kalbą. Jis taip pat nemėgo oficialų renginių, todėl tai buvo viena iš nepavykusio valstybinio vizito į Švediją priežasčių. Nuo 1917 m. prezidentas buvo našlys. 1920 m. vedė antrąsyk, jo antroji žmona – Ester Hällström (1870–1950).
Būdamas pirmasis šalies prezidentas Karlas Juho Stolbergas kūrė naujai susikūrusios institucijos viziją. Jo kadencija buvo paženklinta trumpai gyvavusių vyriausybių kaita – jo vadovavimo laikotarpiu pasikeitė 8 vyriausybės. Daugumą jų sudarė žemdirbių, Nacionalinės pažangos partijos, Nacionalinės koalicijos ir Suomijos švedų partijos koalicijos. Nors prezidento nuomonė skirdavosi su paskirtų vyriausybių, tačiau jis vis tiek jas remdavo.
1924 m. sausį jis liepė atsistatydinti pirmajai Kyösti Kallio vyriausybei tam, kad galėtų atkurti pilną parlamento sudėtį – 200 narių. Nuo 1923 m. rugpjūčio parlamente buvo 27 deputatais mažiau, nes komunistų partijos nariai buvo suimti už įtarimus tėvynės išdavimu.
Stolbergas rėmė daug socialinių ir ekonominių reformų siekdamas, kad net ir buvę Raudonieji pilietinio karo dalyviai pripažintų naują buržuazinę valstybę. Jis suteikė malonę daugeliui įkalintųjų Raudonųjų, nekreipdamas dėmesio į daugelio dešiniųjų suomių, ypač Baltųjų veteranų ir karininkų kritiką.
Stolbergo užsienio politika buvo atsargi Švedijos atžvilgiu, dėl vykusios Alandų salų krizės. Taip pat prezidentas siekė išlaikyti atstumą su Vokietija. Jo kadenciją taip pat paženklino nesėkmingi mėginimai užmegzti glaudesnius santykius su Lenkija, Didžiąja Britanija ir Prancūzija.
Baigus kadenciją
Stolbergas nekėlė savo kandidatūros 1925 m. rinkimuose. Jis taip pat tikėjo, kad jam pasitraukus dešinieji ir monarchistai išreikš didesnę paramą respublikai. Stolbergui buvo pasiūlytas Helsinkio universiteto kanclerio postas, tačiau jis atsisakė ir tapo vyriausybės teisės aktų projektų rengimo komiteto nariu. Taip pat 1930–1933 m. buvo parlamento narys su Nacionaline pažangos partija, nuo Ūsimos rinkimų apygardos.
1930 m. aktyvistai iš kraštutinio dešiniojo Lapua judėjimo pagrobė Stolbergą kartu su žmona, ketindami išsiųsti jį į Sovietų sąjungą. Tačiau šis incidentas tik sumenkino judėjimo populiarumą ir neilgai praėjus jis žlugo.
1931 m. Stolbergas buvo Nacionalinės progreso partijos kandidatas prezidento rinkimuose, tačiau pralaimėjo Pehr Evind Svinhufvud dviem balsais trečiajame ture. Stolbergas taip pat kandidatavo ir 1937 m. rinkimuose – ten liko trečias. 1946 m. Karlas Juho Stolbergas baigė savo politinę karjerą ir tapo prezidento Juho Kusti Paasikivi patarėju.
1952 m. Karlas Juho Stolbergas mirė ir buvo iškilmingai palaidotas Hietaniemio kapinėse Helsinkyje. Karlas Juho Stolbergas laikomas Suomijos Konstitucijos „tėvu“, vienu iškiliausių Suomijos prezidentų, turėjusiu nepriekaištingą reputaciją, gynusiu demokratijos ir teisės vertybes.
Olympia stadionas
Olympia stadionas (dar vadinamas Olympia) yra futbolo stadionas Helsingborge, Švedijoje. Atidarytas 1898 m. Buvo 2 kartus perstatytas: 1993 ir 1997 m. Stadionas turi 17 200 vietų, iš kurių 9673 yra sėdimos, o likusios 7500 – stovimos. Visos vietos gali būti pakeistos į sėdimas, tuomet jų būtų 13 000. Didžiausias žiūrovų skaičius (26 154) pasiektas 1954 m. gegužės 14 d., runtynėse tarp Helsingborgs IF ir Malmö FF. 1958 m. Olympia stadione vyko kelios VI pasaulio futbolo čempionato rungtynės.
Ateityje planuojama sėdimų vietų skaičių padidinti iki 17 200.
Džibučio transportas
thumb|240px|Džibučio oro uostas
Džibučio transportas – transporto infrastruktūra ir priemonės Afrikos valstybėje Džibutyje.
Geležinkeliai
Šalies teritorija eina 100 km geležinkelio ruožas (vėžė 1000 mm), jungiantis Džibučio miestą ir Etiopijos sostinę Adis Abebą (per Hararą, Diredavą). 2017 m. atidarytas greitasis elektrinis Adis Abebos–Džibučio geležinkelis.
Keliai
thumb|240px|Sunkvežimis Džibutyje
1996 m. Džibučio kelių tinklą sudarė 2890 km kelių, iš kurių 364 km buvo grįsti. Svarbiausias šalies kelias (N-1) eina iš Džibučio miesto per Veą, Dikilį, Jobokį, Galafį į Etiopiją. Jis yra Ndžamenos–Džibučio trasos dalis. Kiti svarbesni keliai veda iš Džibučio per Holholį, Ali Sabihą į Develę (Etiopija), iš Džibučio per Lajadą į Somalį, kitas kelias nuo N-1 veda per Tadžurą, Oboką iki Eritrėjos.
Vandens transportas
Svarbiausias šalies uostamiestis – Džibutis. Jam tenka didžioji dalis Džibučio prekių apyvartos, taip pat apie ketvirtadalį Etiopijos importo ir pusė eksporto. Taip pat didesni uostai yra Tadžuroje ir Oboke. Tadžuros įlankoje kursuoja keltai.
1999 m. Džibučiui priklausė 1 krovininis laivas (tonažas 1369 registrinių tonų).
Oro transportas
2004 m. Džibutyje buvo 13 lėktuvų pakilimo takų, iš kurių 3 buvo grįsti. Svarbiausias yra Džibučio–Ambuli tarptautinis oro uostas, iš kurio skrendama į Dubajų, Mogadišą, Adis Abebą, Paryžių, Stambulą, Saną ir kt.
Ozorkuvas
Ozorkuvas  – miestas-valsčius Zgežo apskrityje, Lodzės vaivadijoje, vidurio Lenkijoje. Per miestą teka Bzura (Vyslos kairysis intakas). 20 407 gyventojai (2008 m. duomenys). Nutolęs 20 km į šiaurę nuo Lodzės.
Ozorkuve gimė Samuel Reshevsky – šachmatų didmeistris.
Aleksandriškės
Aleksandriškės – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Ismonių, šalia Rūdiškių miškų ir Ismonių ežero. Praeina vieškelis. Kaime kasamas smėlis ir žvyras.
Etimologija
Kaimo vardas – asmenvardinis vietovardis, kilęs nuo vyriško vardo Aleksandras.
Požėla
Požėla − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Požėlienė (ištekėjusi moteris) ir Požėlaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Māris Martinsons
Maris Martinsonas (, g. 1960 m. liepos 25 d. Rygoje) – latvių kino scenaristas, režisierius, prodiuseris, 1991 – 2010 m. gyvenęs ir dirbęs Lietuvoje.
Biografija
1989 m. baigė dramos teatro režisūros studijas Latvijos konservatorijoje, kūrė muzikos klipus (muzikinės grupės „Jumprava" klipas buvo pirmasis, sukurtas nepriklausomoje Latvijoje).
1991 m. buvo vedęs vilnietę anglų kalbos mokytoją Romą ir persikėlė dirbti į Lietuvą (su ja turi sūnų Haroldą). Kartu su partneriais 1994 m. įkūrė kompaniją „Arteta", kuri netrukus tapo stambiausia Baltijos valstybėse. Įvairiose televizijose kūrė ir prodiusavo serialus, buvo humoro laidos „Šapro šou“ autorius ir režisierius.
Dolgojės ežeras
Dolgojės ežeras  – ežeras Baltarusijoje, Vitebsko srityje. Giliausias Baltarusijos ežeras. Ilgis – 6 km. Plotis – iki 0,7 km. Baseino plotas – 30,4 km².
Elaine Paige
Elaine Paige (ankstesnė pavardė – Bickerstaff; g.1948 m. kovo 5 d., Hertforšyras, Jungtinė Karalystė) – Jungtinės Karalystės dainininkė ir aktorė.
Pasauliui geriausiai žinoma dėl vaidmenų Andrew Lloyd Webber ir Tim Rice miuzikluose Evita (atliko Eva Perón vaidmenį), Katės (Grizabella) ir Sūris (Florence).
Materialus taškas
Materialus taškas - kūnas, kurio matmenų pasirinktomis judėjimo sąlygomis galima nepaisyti.
Aleksandriškės (reikšmės)
Aleksandriškėmis vadinami kaimai:
Materialus taškas
Judėjimą, kai visi kūno taškai juda vienodai, vadiname slenkamuoju. Nereikia nurodinėti kūno kiekvieno taško judėjimo ir tada, kai kūno matmenys yra daug mažesni už jo nueitą atstumą arba už atstumą nuo jo iki kitų kūnų.
Menčiai
Menčiai – kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 7 km į pietus nuo Naujosios Akmenės, dešiniajame Dabikinės krante. Eksploatuojamas klinties telkinys – vienas didžiausių Lietuvoje. Piečiau telkšo Sablauskių tvenkinys.
Oredežas
Oredežas (, ižor. Oredeža) – upė Rusijoje, Leningrado srityje, dešinysis Lugos intakas. Upės aukštupyje 1948 m. pastatyta keturių hidroelektrinių kaskada, vėliau pastatytos dar dvi. 1973 m. visos elektrinės uždarytos.
1982 m. Pasaulio ralio čempionatas
'''1982 m. Pasaulio ralio čempionatas''' buvo dešimtasis Tarptautinės automobilių federacijos (FIA) rengiamas Pasaulio ralio čempionato sezonas, kurį sudarė 12 etapų. Iki šiol sezono grafikas išliko stabilus, bet kaip ir kasmet yra vienas kitas pakeitimas. 1982 m. į kalendorių sugrįžo Naujosios Zelandijos etapas pakeitęs „Argentinos ralis“.
1982 m. čempionate dominavo du Vokietijos gamintojai – „Audi“ ir „Opel“, užėmę pirmą ir antrą vietas gamintojų įskaitoje. „Opel“ vairuotojas Valteris Riolis nugalėjo vairuotojų bendroje įskaitoje. Geriausi „Audi“ pilotai Mišelė Mounton ir Hanu Mikola užėmė atitinkamai antrą ir trečią vietas bendrojoje vairuotojų įskaitoje ir to užteko, kad „Audi“ nugalėtų gamintojų čempionate. M. Mouton užimta vieta yra geriausias moters pasiektas rezultatas iki šių dienų.
Kaip ir ankstesniuose sezonuose visų 12 etapų rezultatai buvo skaičiuojami vairuotojų įskaitoje, o tik 10 etapų pateko į gamintojų čempionato įskaitą. Du etapai šiame sezone buvo skirti tik vairuotojams, tai „Švedijos“ ir „Dramblio Kaulo Kranto“ raliai. Sėkmingas V. Riolio pasirodymas šiuose etapuose galėjo stipriai įtakoti „Opel“ komandos poziciją komandinėje įskaitoje, jei šie etapai būtų įtraukti į gamintojų čempionato įskaitą.
Prahiškis
Prahiškis − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Žalgiris (Biržai)
Žalgiris – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 6 km į pietvakarius nuo Papilio, Dirvoniškio miške.
Latvijos dailės akademija
Latvijos dailės akademija  – aukštoji dailės mokykla Rygoje, Kalpaka bulvāris 13.
Struktūra
Baigusieji gauna laipsnius:
Istorija
Įsteigta 1921 m. V. Purvičio iniciatyva Aukštųjų dailės dirbtuvių, veikusių nuo 1919 m., pagrindu. Mintį Rygoje įkurti meno aukštąją mokyklą Vilhelmas Purvitis puoselėjo dar prieš Pirmąjį pasaulinį karą, nuo 1909 m. vadovavęs Rygos meno mokyklai. 1915 m. vasarą evakuojantis mokykla buvo išvežta į Peterburgą ir faktiškai nustojo egzistavusi. Oficialus nutarimas steigti Latvijos dailės akademiją išleistas 1919 m. rugpjūčio 20 d. Tik sutvirtėjus nepriklausomai Latvijos Respublikai, atsirado galimybė įkurti dailės akademiją. Akademijos atidarymas vėlesniam laikui buvo atidėliojamas dėl patalpų trūkumo. Studijos prasidėjo tik po dvejų metų, akademijos oficialus atidarymas 1921 m. spalio 12 d. dėl lėšų trūkumo įvyko be iškilmingos ceremonijos. Iki pat 1940 m. aukštoji mokykla buvo įsikūrusi Geležinkelio valdybos pastate netoli Rygos centrinės stoties.
Latvijos dailės akademija turėjo Peizažinės tapybos (vadovas V. Purvitis, 1921–1944 m.), Figūrinės tapybos (vadovai J. R. Tilbergas, 1921–1932 m., Gedertas Eliasas, 1932–1944 m.), Dekoratyvinės tapybos (vadovas Janis Kuga, 1921–1944 m.), Grafikos (vadovai Richardas Zarinis, 1921–1938 m., Karlis Krauzė, 1938–1940 m.), Skulptūros (vadovai Konstantinas Rončevskis, 1921–1935 m., Karlis Zalė, 1936–1940 m.) ir Keramikos (vadovas Rudolfas Pelšė, 1924–1941 m.) meno studijas.
1944–1991 m. Latvijos TSR valstybinė dailės akademija, 1973–1988 m. Latvijos TSR valstybinė Zalkalnio dailės akademija. Iki 1991 m. buvo vienintelė akademijos rango dailės mokykla Baltijos šalyse. Iš viso tarpukario metais Latvijos dailės akademiją iš priimtų 860 studentų baigė 219, bet ne visi jie tapo žymiais menininkais.
Dėstytojai
Akademijoje dėstė: Karlis Miesniekas, Valdis Albergas, Romis Bemas, Borisas Berzinis, Nikolajus Breikšas, Karlis Brencenas, Inta Celminia, Burkardas Dzenis, Ludolfas Libertas, Janis Liepinis, Emilis Melderis, Konradas Ubanas, Valdemaras Tonė, Teodoras Zalkalnis, Karlis Zemdega
Studentai
Akademijoje studijavo: Valdis Albergas, Robertas Antinis, Ilzė Avuotinia, Georgas Barkanas, Biruta Baumanė, Borisas Berzinis, Ilmaras Blumbergas, Nikolajus Breikšas, Aleksandra Briedė, Ruta Bogustova, Inta Celminia, Lėja Davidova-Medenė, Arta Dumpė, Girtas Muižniekas, Agenesė Bulė.
Ribuliozė
Ribuliozė – viena iš ketopentozių, t. y., paprastųjų monosacharidų, turinčių 5 anglies atomus ir ketono funkcinę grupę. Cheminė formulė C5H10O5. Turi du enantiomerus – D-ribuliozė (D-eritro-pentuliozė) ir L-ribuliozė (L-eritro-pentuliozė). D-ribuliozė yra D-ksiluliozės diastereomeras.
Ribuliozė dalyvauja pentozių fosfatų cikle. Ji svarbi sintetinant nemažai biologiškai svarbių junginių. Pvz., D-ribuliozė grybų medžiagų apykaitoje yra tarpinis produktas sintetinant D-arabitolį. Augalų fotosintezėje D-ribuliozo-1,5-difosfatas jungiasi su anglies dioksidu, taip augalai prisijungia anglies dioksido molekules.
Pranevičius
Pranevičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Pranevičienė (ištekėjusi moteris) ir Pranevičiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Aseksualumas
Aseksualumas – seksualinio potraukio neturėjimas. Aseksualumas gali būti laikomas viena iš seksualinių orientacijų.
2001 m. amerikiečių aktyvistas Deividas Džėjus (David Jay) įkūrė aseksualų bendriją Aseksualų matomumo ir edukacijos tinklą (angl. Asexual Visibility and Education Network arba AVEN). Jos tikslas yra aseksualų ir kitų žmonių, artimų jiems savo pasaulėjauta sąjunga, taip pat informacijos apie aseksualus ir aseksualumą skleidimas visame pasaulyje.
Paplitę klaidingi įsitikinimai apie aseksualumą
Aseksualumas skiriasi nuo antiseksualumo. Nors aseksualai gali turėti daug bendro su antiseksualais, tačiau aseksualai nėra nusistatę sekso atžvilgiu. Taip pat aseksualumo nereikia painioti su fiziniu nepajėgumu atlikti lytinį aktą ir pratęsti giminę.