cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jonah Falcon
Karjera
Dž. Falkonas kabelinėje televizijoje veda valandos trukmės pokalbių laidą, į kurią gali skambinti žiūrovai. Laida skirta beisbolo komandai Niujorko „Yankees“ ir vadinasi Talkin' Yankees Hosted by Jonah Falcon, ją transliuoja Manhatano rajonų tinklas – visuomeninis kabelinės televizijos kanalas Manhatane „Time Warner Cable“. Į jo laidą nuolatos pokštaudami skambina S. Governeilas ir R. Kristis iš radijo šou laidos 'The Howard Stern Show'. Dž. Falkonas, dažnas Sterno šou svečias, su Adamu Barta išleido singlą „Jis per didelis“ ir su A. Barta šiame šou jį atliko 2013 m. birželio 19 d.
Kai 2010 m. kovo 2 d. Dž. Falkonas pasirodė satyrinėje TV programoje „The Daily Show“, kanadiečių ir amerikiečių komediantė Samanta By bandė įkalbinti Dž. Falkoną įsitraukti į pornografijos industriją. Dž. Falkonas atsisakė, anot jo, tai būtų „tik lengva išeitis“, o jis norėtų tęsti garbingesnę aktoriaus karjerą. 2011 m. balandį Dž. Falkonas pasirodė TLC televizijos kanalo dokumentiniame seriale „Keistas seksas“.
Dž. Falkonas filmavosi 2013 m. dokumentiniame filme „UnHung Hero“. Kaip statistas, jis pasirodė televizijos filmuose, pavyzdžiui, „Melrose Place“, „Sopranai“ ir „Įstatymas ir tvarka“. Dž. Falkonas taip pat vaidino vieną iš psichikos ligonių 2001 m. filme „Nuostabus protas“.
Dž. Falkonas ilgą laiką buvo bedarbis, žaidimų bendrovėje „Stooge Gaming“ dirbo vyriausiuoju redaktoriumi.
Anatomija
Dž. Falkonas patraukė žiniasklaidos dėmesį po to, kai 1999 m. pasirodė HBO dokumentiniame filme „Privačios varpos: demonstruojami vyrai“ (filmavo M. Spadola ir T. Pauersas), kuriame 25 nuogi vyrai buvo apklausiami apie jų varpas. 2003 m. žurnalas „Rolling Stone“ publikavo straipsnį, kuriame teigiama, kad Dž. Falkono varpa ramybės būsenoje yra 24 cm ilgio, o erekcijos būsenoje – 34 cm.
Į standėjančią, ereguojančią varpą suteka daug kraujo ir tai, anot Dž. Falkono, jam sukelia galvos svaigimą. 2006 m. sausį Dž. Falkonas pasirodė Jungtinės Karalystės 4-o kanalo dokumentiniame filme „Didžiausia varpa pasaulyje“. 2010 m. kovo 2 d. Dž. Falkonas filmavosi satyrinėje TV programoje „The Daily Show“, laidoje jis tvirtino, kad savo apyvarpe gali visiškai apgobti durų rankeną.
2012 m. liepos 9 d. Dž. Falkonas sakė, kad San Francisko tarptautiniame oro uoste dėl didelio iškilimo kelnėse jį buvo sustabdę transporto saugumo administracijos pareigūnai. Pasak Dž. Falkono, patikrinus metalo detektoriumi ir kūno skaitytuvu jis buvo atrinktas pakartotinei patikrai, po to jį paleido ir jis spėjo į savo lėktuvą.
Asmeninis gyvenimas
Kai nedirba, Dž. Falkonas kartais gyvena su savo motina Niujorke. 2003 m. duotame interviu Dž. Falkonas sakė, kad jo romantiniai santykiai su moterimi ilgiausiai truko vienerius metus. Duodamas interviu žurnalui „Out“ teigė esąs biseksualus.
Dž. Falkonas – vienturtis, jis užaugo keturaukščiame name Brukline, didelėje šeimoje, kurią sudarė pusbroliai ir pusseserės, tetos, dėdės, seneliai ir proseneliai. Su savo senele Dž. Falkonas trejus metus, nuo 6-erių iki 9-erių, gyveno Puerto Rike, o tada grįžo į Niujorką.
Anto Drobnjak
(g. 1968 m. rugsėjo 21 d.) – buvęs Juodkalnijos futbolininkas, rungtyniavęs Serbijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1996–1998 m.
CriCri
Sukūrimas ir konstrukcija
XX a. šeštame-septintame dešimtmetyje Prancūzijos aerodinamikos inžinierius Michelis Colombanas vykdė bandymus, kuriais siekė sukurti nedidelį ir ekonomišką lėktuvą. Po daugelio skaičiavimų 1957 m. konstruktorius padarė išvadą, kad orlaivis gali skristi, kai didžiausias kilimo svoris yra 180 kg, o sparnų paviršiaus plotas siekia plotas 4 m². Minimali konstrukcija turėjo būti varoma 15 kW galios varikliu. Nuo šių skaičiavimų iki skraidančio modelio sukūrimo praėjo 12 metų. Lyginant su pradiniu projektu buvo atlikti kai kurie pakeitimai:
Šių pokyčių rezultatu tapo modelis, gavęs indeksą MC-10. Viso vieno modelio konstravimas užėmė apie 1500 darbo valandų.
Pirmasis skrydis
1973 m. birželio 23 d. Gajankūro (Guyancourt) mieste buvo pristatytas lėktuvo prototipas. Tuščio orlaivio siekė tik 63 kg; pati mašina buvo lengvesnė už jos statytoją. Pirmasis skrydis įvyko taip pat Gajankūre 1973 m. liepos 19 d. Pilotu bandytoju tapo buvęs naikintuvo pilotas, turintis didelę skraidymo patirtį Robertas Buissonas. Tais pačiais metais MC-10 buvo pristatytas visuomenei Nacionaliniame konstruktorių mėgėjų susirinkime Montargio (Montargis) mieste. Vieši pristatymai tęsėsi 1974 ir 1975 m.
Variantai
Su MC-10 buvo atlikta daug bandomųjų skrydžių, kurių rezultatai buvo panaudoti kuriant saugesnę ir patikimesnę jo versiją. Tačiau prireikė beveik dešimties metų, kol buvo paruošta įpėdinė - versija MC-15. miniatiūra|Reaktyvinis Cri-Cri 1997 m. liepos 31 d. išbandytas Cri-Cri su reaktyviniais varikliais - į lektuvą sumontuoti du 210 N traukos Jet Cobra varikliai. Pradžioje buvo planuojama montuoti keturis reaktyvinius JPX T240 variklius. Vėliau į reaktyvinius Cri-Cri buvo montuojami PBS VB TJ20, AMT Olympus (2000 m.), Jetcat P200-SX (2011 m.), PBS TJ-20 (2015 m.) varikliai. Reaktyvinio kuro JET-1A suvartojimas neviršija 1 l/min.
Elektrinė pavara
26,8 kg sveriančios ličio polimerų baterijos (100 V, 5 Ah) užtikrina pakankamai energijos 30 minučių trukmės skrydžiui, užtikrina 5,3 m/s kilimo greitį, 250 km/h maksimalų horizontalų ir 110 km/h kreiserinį greitį. Energijos atsargos leidžia 15 minučių atlikti akrobatinius skrydžius.
Po 2010 m. orlaivis buvo toliau tobulinamas bendradarbiaujant su „Aero Composites Saintonge“ ir „Green Cri-Cri“ asociacija, modelį naudoja EADS (Innovatiuon works) kaip platformą ekonomiškai tirti elektrinės pavaros naudojimą orlaiviuose ir vystyti hibridinio sraigtasparnio koncepciją.
2015 m. liepos 9 d. prancūzų pilotas Hju Diuvalis (Hugues Duval) elektriniu CriCri perskrido La Manšą iš Kalė į Angliją ir atgal. Tai buvo pirmasis baterijomis varomo elektrinio lėktuvo skrydis šiuo istoriniu maršrutu. Kitą dieną šiuo maršrutu skrido kitas elektrinis Airbus modelis E-Fan.
Burdens
Burdens – debiutinis portugalų doom-gotikinio metalo grupės Ava Inferi studijinis albumas. Išleistas 2006 metais įrašų kompanijoje „Season of Mist“. Visos dainos atliktos anglų kalba, išskyrus „Vultos“ kuri yra portugališka.
Narvinis
left|120px
Narvinis – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 8 km į šiaurės vakarus nuo Labanoro, Pliešiškių miške, 1,5 km į rytus nuo Vadokšno ežero. Ežeras beveik apvalus, jo skersmuo ~ 0,095 km. Altitudė 155,6 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Ežeras nenutekantis, priklauso Aiseto ežero baseinui (Žeimenos upės baseinas).
Priešradiacinė apsauga
Pagrindiniai gyventojų priešradiacinės apsaugos principai:
Gyventojų kolektyvinė apsauga
250px|thumb|[[Bunkeris - slėptuvė (Singapūre)]] Gyventojams apsaugoti nuo išorinio apšvitinimo galima panaudoti įvairius statinius su pakankamai storais perdengimais ir sienomis, t. y. kolektyvines apsaugos priemones – specialias slėptuves bei priedangas, pogrindžius, rūsius, kasinius, gyvenamuosius ir gamybinius pastatus. Statinių apsauginės savybės nevienodos.
Kad radioaktyviosios medžiagos nepatektų į statinius, jie iš anksto hermetizuojami, taip pat įtaisomi filtravimo bei vėdinimo įrengimai.
Per pastatus ir įrenginius prasiskverbusios radiacijos susilpnėjimo koeficientai:
Jei nėra filtravimo bei vėdinimo įtaisų, patalpose (įrenginiuose) paliekamos specialios orlaidės. Jos aptraukiamos keliais audeklo sluoksniais, pritaisomi skydai arba langinės.
Gyventojų individuali apsauga
250px|thumb|Techninė įranga ir apsauga nuo radiacijos Be kolektyvinių apsaugos priemonių, nuo radioaktyvių medžiagų patekimo ant odos ir vidun per kvėpavimo organus saugojamasi individualiomis apsaugos priemonėmis. Jos sulaiko radioaktyviąsias alfa ir beta daleles, bet neapsaugo nuo išorinio apšvitinimo gama spinduliais.
Individualių apsaugos priemonių komplektą sudaro:
Atvirų kūno dalių apsauga
250px|thumb|Dujokaukė Jei saugos priemonių nėra, vietoj jų galima naudoti raištį iš vatos ir marlės, paprastą kombinezoną nuo dulkių, sportinius drabužius, apsiaustą su gobtuvu, uždarą avalynę, pirštines. Šiuos drabužius galima panaudoti ir nukentėjusiems apsaugoti, teikiant pirmąją medicininę pagalbą. Reikia įsidėmėti keletą taisyklių, kaip elgtis užterštoje teritorijoje.
Gyventojų elgsena
Kol nenustatytas tikrasis radioaktyvumo laipsnis, užterštoje teritorijoje reikia elgtis taip, kaip ir pavojingo užterštumo zonoje. Be to, reikia atsiminti, kad, būnant užterštoje teritorijoje, apšvitinimo dozės kaupiasi netolygiai: per pirmąsias 6 valandas – 30 % visos radiacijos dozės, kurią galima gauti toje vietoje (iki visiško radioaktyvios medžiagos suirimo), per pirmąją parą – 47 %, per 3 paras – 58 %, per 30 parų – 73 %.
Apšvitinimo dozės laiko ir gaunamos radiacijos kiekio priklausomybės
! Apšvitinimo dozės laikas: ! Visos radiacijos dozės:
Vidutinis užterštumas
Todėl vidutinio užterštumo zonoje slėptuvėse būti pakanka tik kelias valandas, o paskui galima pereiti į paprastas patalpas. Naudojantis individualiomis apsaugos priemonėmis, atviroje vietoje pirmąją parą galima būti ne ilgiau kaip 3 - 4 valandas. Sekančias paras su apsaugos priemonėmis dirbama tik tose vietose, kur daug dulkių, einant ar važiuojant dulkėta vietove, arba jei oras sausas ir vėjuotas.
Smarkus užterštumas
Būnant smarkaus užterštumo zonoje, slėptuvėje reikia slėptis nuo 1 iki 3 parų ir tik po to galima Išeiti 3–4 valandoms per dieną; pirmąsias 2 paras būtinai reikia naudotis individualiomis apsaugos priemonėmis.
Kinijos moterų ledo ritulio rinktinė
Kinijos moterų ledo ritulio rinktinė – nacionalinė moterų komanda atstovaujanti Kinijai tarptautinėse varžybose.
Priešradiacinė apsauga
Pavojingas užterštumas
Pavojingo užterštumo zonoje slėptuvėje reikia būti ne mažiau kaip 4 pirmąsias paras, vėliau su individualiomis apsaugos priemonėmis galima išeiti 3 - 4 valandas per dieną. Prieš įeinant į slėptuvę, atliekamas dalinis sanitarinis apšvarinimas, kad į vidines patalpas nebūtų įnešta radioaktyvių dulkių.
Albrecht Altdorfer
Albrechtas Altdorferis (apie 1480–1538 m. vasario 12 d.) – vokiečių tapytojas, grafikas bei architektas. Vienas grynosios peizažinės tapybos pradininkų Europos dailėje. A. Altdorferis buvo Albrechto Diurerio amžininkas.
Biografija
Tiksliai nežinoma nei kada, nei kur gimė Albrechtas Altdorferis, tačiau dailininkas visą gyvenimą buvo susijęs su Regensburgo miestu, todėl tikėtina, kad buvo kilęs iš jo ar aplinkinių vietovių. 1505 m. A. Altdorferis įgijo Regensburgo miesto pilietybę ir buvo paminėtas „tapytoju iš Ambergo“ (miesto šiek tiek šiauriau Regensburgo). Miesto piliečiu galėjo tapti tik sulaukę 16 metų amžiaus, kas A. Altdorferio spėjamą gimimo datą vėliausiai nukeltų iki 1488 m., tačiau labiau tikėtina ankstesnė, apie 1480 m., gimimo data. Nėra jokių žinių apie A. Altdorferio jaunystę ir mokslus. Tikėtina, kad jo tėvas ir mokytojas buvo tapytojas ir miniatiūristas Ulrichas Altdorferis, 1491 m. paskutinį kartą paminėtas Regensburge. Anksčiausiai žinomos A. Altdorferio graviūros ir piešiniai datuoti 1506 m. ir išlikę keletas smulkių tapybos darbų, sukurtų sekančiais metais. Apie 1509 m. dailininkas gavo užsakymą sukurti sparnų tapybą altoriui Šv. Florijono vienuolyne Lince. Šis darbas užtruko bent iki 1518 m. (šia data pažymėtas vienas iš sparnų tapybos kūrinių). A. Altdorferio ankstyvąjį stilių paveikė Diureris, Lukas Kranachas Vyresnysis ir Michaelis Pacheris. Nėra jokių žinių apie galimą dailininko kelionę į Italiją, tačiau jo graviūros rodo italų Markantonijo Raimondžio ir Mantenjos įtakas.
1513 m. sausio 1 d. A. Altdorferis įsigijo namą Regensburge. Maždaug tuo metu jis pradėjo dirbti imperatoriaus Maksimilijono I užsakymais. Jo dirbtuvėse buvo kuriami piešiniai imperatoriaus maldaknygei, triumfo eisenų graviūros ir imperatoriaus laimėtų mūšių iliuminacijos. 1517 m. A. Altdorferis užėmė vietą Regensburgo miesto išorės reikalų taryboje ir tikriausiai prisidėjo prie žydų išvarymo iš miesto ir jų sinagogos nugriovimo 1519 metais, bei Šv. Marijos bažnyčios pastatymo toje vietoje. 1525 ir 1526 m. jis buvo Regensburgo miesto tarybų išorės ir vidaus reikalams nariu, 1528 m. išrinktas miesto meru. Taryba jam leido užbaigti paveikslą „Aleksandro mūšis“, kuris tapo garsiausiu dailininko kūryboje ir buvo skirtas Bavarijos hercogui Vilhelmui IV. 1527 m. A. Altdorferis užėmė miesto architekto pareigas, 1529 m. projektavo gynybinius įtvirtinimus nuo turkų. Nei vienas jo architektūrinis projektas neišliko. Albrechtas Altdorferis mirė 1538 m. vasario 12 d. Regensburge, būdamas vienu turtingiausių miesto piliečių. Panašu, kad dailininkas turėjo stambias dirbtuves, tačiau tik jo brolis Erhartas ir kitas dailininkas Hansas Mylichas yra iš A. Altdorferio pagalbininkų žinomi. A. Altdorferis laikomas vienu iš grynojo peizažo pradininkų Europos dailėje. 1510 m. paveiksle „Šv. Jurgis ir drakonas“ peizažo vaizdavimas visiškai nustelbia Šv. Jurgio žygdarbio pavaizdavimą, o vėliau dailininkas ir visiškai atsisakė žmogiškųjų figūrų kai kuriuose paveiksluose („Regensburgo peizažas“, 1522−1525 m.). A. Altdorferis priskiriamas taip vadinamos „Dunojaus mokyklos“ dailininkų grupei.
Planicos šiaurietiško slidinėjimo centras
Planicos šiaurietiško slidinėjimo centras – šiaurietiško slidinėjimo ir šuolių su slidėmis sporto kompleksas Planicos slėnyje, Kranska Goros savivaldybėje, Slovėnijoje. Centro patalpose veikia ir Planicos muziejus.
Istorija
Istorinis Bloudkovos šuolių su slidėmis kompleksas atidarytas 1934 m., bet 2001 m. šuolių su slidėmis komplekso konstrukcijos pradėjo irti. 2011 m. pradėti naujo komplekso statybos darbai. 2015 m. gruodžio 11 d. Planicos šiaurietiško slidinėjimo centras oficialiai atidarytas.
2023 m. komplekse vyko 2023 m. pasaulio slidinėjimo čempionatas.
Nenad Maslovar
Nenadas Maslovaras (g. 1967 m. vasario 20 d.) – buvęs Juodkalnijos futbolininkas, rungtyniavęs Serbijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1997 m.
Raudgiriai
Raudgiriai – buvęs kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės vakarus nuo Stulgių.
Istorija
2015 m. prijungti prie gretimo Raudgirio kaimo.
Žiemos rūmai
thumb|240px|Žiemos rūmų fasadas iš [[Rūmų aikštės pusės]]
Žiemos rūmai Sankt Peterburge – nuo 1732 m. iki 1917 m. kovo 2 d. oficiali Rusijos imperatorių rezidencija, turėjusi atspindėti Rusijos imperijos galią. Dabar tai Rusijos baroko architektūros paminklas. Monumentalūs Žiemos rūmai Išsidėstę tarp Rūmų krantinės ir Rūmų aikštės, šalia Petro I pastatytų pirmųjų Žiemos rūmų. Žiemos rūmai ir Rūmų aikštė sudaro dabartinio miesto branduolį ir yra vienas svarbiausių turizmo objektų.
Istorija
Dabartiniai jau ketvirtieji Žiemos rūmai buvo pastatyti ir beveik nuolat perstatomi tarp XVIII a. ketvirtojo dešimtmečio ir 1837 m., kai stipriai nukentėjo nuo gaisro ir buvo nedelsiant atstatyti.
Projektavo daugybė architektų, iš jų svarbiausias Francesco Bartolomeo Rastrelli. Yra suskaičiuota, kad rūmuose yra 1786 durys, 1945 langai, 1500 kambarių ir 117 laiptų. Pagrindinis fasadas yra 150 m ilgio ir 30 m aukščio. 1837 m. rekonstrukcija eksterjerą paliko nepakeistą, bet didelė dalis interjero buvo perstatyta įvairiais stiliais, todėl rūmai apibūdinami kaip „XIX a. rūmai, įkvėpti rokoko stiliaus“.
1905 m. prie rūmų vyko Kruvinojo sekmadienio žudynės, tačiau tuo metu imperatoriškoji šeima gyveno saugesniuose Aleksandro rūmuose Carskoje Selo ir į Žiemos rūmus grįždavo tik retai, formalių reikalų proga. Nuo 1917 m. liepos iki lapkričio mėn. buvo Laikinosios vyriausybės, vadovaujamos Aleksandro Kerenskio, posėdžių vieta. Tų pačių metų pabaigoje bolševikų šalininkai kareiviai ir jūrininkai užėmė Žiemos rūmus, taip pradėdami bolševikų perversmą. Žiemos rūmų šturmas tapo Rusijos revoliucijos simboliu. 1918 m. dalis, o nuo 1922 m. visas pastatas perduotas Ermitažui.
Kabulo užėmimas (2021)
Kabulo užėmimas – įvykis, kai Talibano pajėgos perėmė Afganistano sostinės Kabulo kontrolę. Karinis puolimas prieš demokratinę Afganistano vyriausybę prasidėjo 2021 m. gegužę. Miestas užimtas praėjus kelioms valandoms po to, kai prezidentas Ašrafas Ghanis pabėgo iš šalies. Dauguma Afganistano provincijų sostinių buvo užimtos Talibano JAV kariuomenei išvedant karius pagal 2020 m. JAV ir Talibano susitarimą. Karių išvedimas buvo baigtas 2021 m. rugpjūčio 30 d.
Peter Utaka
(g. 1984 m. vasario 12 d.) – Nigerijos futbolininkas, rungtyniavęs Nigerijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2010–2011 m.
Raudgiris
Raudgiris – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 9 km į pietvakarius nuo Kražių.
Istorija
2015 m. prijungtas gretimas kaimas – Raudgiriai.
Kretingalės parapija
Kretingalės parapija – Romos katalikų parapija, priklausanti Palangos dekanatui, Telšių vyskupijai. Parapijos centras įsikūręs Kretingalėje, Klaipėdos rajone.
Pamaldos atliekamos Kretingalės evangelikų liuteronų bažnyčioje. Pastatu kas antrą savaitę dalijamasi su katalikų parapija, bažnyčios šventėse dalyvauja abiejų konfesijų kunigai. Kretingalės bažnyčioje vyksta sekmadieninės šv. Mišios. Tikinčiuosius aptarnauja Plikių Šv. Šeimos-Jėzaus, Marijos ir Juozapo parapijos klebonas.
Augusto Stipriojo karūnavimo mantija
thumb|Augusto Stipriojo karūnavimo mantija Augusto Stipriojo karūnavimo mantija – prabangus apsiaustas, kurį Saksonijos kurfiurstas Augustas II (pramintas Augustu Stipriuoju) nešiojo per jo karūnavimą Lenkijos karaliumi ir Lietuvos didžiuoju kunigaikščiu Krokuvos Vavelio katedroje 1697 m. rugsėjo 15 d. Vėliau rūbas buvo eksponuojamas Dresdeno rezidencinėje pilyje ir kt., nutriušęs pateko į saugyklą. Dabartiniu metu Rezidencinės pilies muziejuje lankytojams demonstruojama mantijos kopija.
Bendros žinios
Karalių ir kunigaikščių mantija – tai tradicinis, reprezentatyvus, dažniausiai berankovis apsiaustas. Beveik visuomet buvo puošiamas šermuonėlių kailiais, apie šiuos išdidžius ir švaramėgius gyvūnus Europoje buvo pasakojama, kad jie greičiau šoks per ugnį, nei bėgs per purvus. Dar XIV a. vid. Anglijos karalius Eduardas III šermuonėlių kailius paskelbė karališkaisiais. Šermuonėlio atvaizdas puošė ne vieno didiko giminės herbą.
Karūnavimas
Siekdamas tapti Lenkijos–Lietuvos valstybės valdovu evangelikas Augustas Stiprusis perėjo į katalikybę. Norėdamas įgyti šlėktos palankumą vien dovanom jis išleido 39 milijonus reichstalerių. Didžioji šios sumos dalis buvo surinkta iš kreditų, o galiausiai šią skolą turėjo dengti Saksonijos gyventojai. Sutuoktinė Kristiana Eberhardinė religinių įsitikinimų nekeitė ir liko evangelike, į karūnavimo ceremoniją ji nevyko.
Vokietijos geografija
Vokietija – Vidurio Europos valstybė, kur susikerta svarbiausi pasaulinės reikšmės transporto ir prekybos keliai. Vokietija priskiriama Vakarų Europai.
Augusto Stipriojo karūnavimo mantija
Karūnavimas
Iškilmių dieną pretendentas į valdovo sostą dėvėjo aptemptas raudonos spalvos šilkines kelnes, kovinį romėnišką žiurstą ir aukštus suvarstomus batus; krūtinę dengė kirasa. Ant juosmens kabojo pasidabruotas ir išpuoštas brangakmeniais kardas su Ereliu rankenoje. Ceremonijos metu Augustas Stiprusis turėjo laikyti insignijas – skeptrą ir karališkąjį obuolį, ant galvos – karūną. Apsigaubęs šilta šermuonėlių kailių mantija, per netrumpą karūnavimo ceremoniją jis privalėjo demonstruoti neeilinę ištvermę.
Vokietijos geografija
Kranto linijos ilgis 2 369 km. Šiaurėje skalauja Šiaurės jūra ir Baltijos jūra. Šiaurės jūros krantas: vatinis (vatai – pakrantės seklumos, apsemiamos kasdienių potvynių) arba vedinis; būdingi žemi, dumblėti, sunkiai prieinami krantai; potvyniai ir atoslūgiai, siekiantys 2–3,5 m. Emso, Jadės, Vėzerio, Elbės estuarijos, Helgolando ir Vukiečių užutėkiai. Baltijos jūros krantui būdingi fjordai ir lagūnos; Kylio, Liubeko ir Pomeranijos užutėkiai, Ščecino marios, Greifsvaldo, Zalio, Jasmundo lagūnos.
Augusto Stipriojo karūnavimo mantija
Mantija
Aprangą ir aksesuarus būsimam karūnavimui Augustas Stiprusis parinko pats. Mantija buvo pasiūta iš sunkaus tamsiai mėlyno aksomo (dabar ji yra jau kiek mažesnė, bet vis tiek išmatavimai įspūdingi – 250 × 272 centimetrų). Išorinį audeklo paviršių saksonietis meistras Andreas Scheider išsiuvinėjo reljefinėmis auksinėmis gėlėmis. Kraštai puošti šermuonėlių kailiais. Krūtinės aukštyje kairėje pusėje buvo įsegtas sidabrinis Danijos Karalystės Dramblio ordinas. Pamušalas – iš blizgančio sidabro spalvos prancūziško audinio.
Vokietijos geografija
Daug salų abiejose pakrantėse. Didžiausios salos: Baltijos jūroje – Riugenas (926 km²; garsi klifais), Uzedomas (354 km²; tik dalis priklauso Vokietijai), Fėmarnas (185 km²), Pėlis (34 km²); Šiaurės jūroje: Šiaurės Fryzų salos (Ziltas, 99 km²; Fėras, 83 km²; Nordštrandas, 50 km²; Pelvormas, 37 km²; Amrumas, 20 km²) ir Rytų Fryzų salos (Borkumas, 31 km²; Nordernėjus, 26 km²). Strategiškai svarbi Helgolando sala Šiaurės jūroje – 0,9 km², 3 tūkst. gyventojų; buvo piratų bazė Hanzos prekybos sąjungos laikotarpiu, vėliau priklausė Danijai, Didžiajai Britanijai, nuo 1890 m. Vokietijai.
Augusto Stipriojo karūnavimo mantija
Muziejaus eksponatas
Dar Augustui Stipriajam gyvam esant karūnavimosi mantija buvo demonstruojama kurfiursto svečiams. Iš pradžių ji kabojo Dresdeno arsenalo patalpose, vėliau – kitose valdovo menėse. Apie 1815 m. mantija kartu su kitomis regalijomis buvo patalpinta į spintą. Minint Augusto Stipriojo 200-ąsias mirties metines, 1933 m. mantija ir kiti karūnavimo aprangos elementai buvo demonstruojami lankytojams ant valdovo skulptūros. Antrojo pasaulinio karo pabaigoje kartu su kitomis vertybėmis ji buvo paslėpta ir taip išsaugota. 1959–1988 m. ši vaškinė figūra buvo nuolatinėje ekspozicijoje.
Vokietijos geografija
Bendras sausumos sienų ilgis – 3 618 km, ribojasi su devyniomis valstybėmis: šiaurėje turi sieną su Danija (68 km), rytuose – su Lenkija (467 km), pietryčiuose – su Čekija (646 km), pietryčiuose ir pietuose – su Austrija (784 km), pietuose – su Šveicarija (334 km), pietvakariuose ir vakaruose – su Prancūzija (446 km), vakaruose – su Liuksemburgu (135 km) ir Belgija (161 km), šiaurės vakaruose – su Nyderlandais (577 km).
Augusto Stipriojo karūnavimo mantija
Muziejaus eksponatas
Po Vokietijos susivienijimo Saksonijos federacinės žemės vyriausybė nusprendė atkurti Rezidencinės pilies vidaus menes, kurios buvo išgriautos Antrojo pasaulinio karo pabaigoje. Senoji (originali) karūnavimo mantija dėl didelio susidėvėjimo ten būti rodoma jau nebegalėjo. Kailininko Thomo Margenbergo dirbtuvės gavo užsakymą ir nuo 2018 m. rudens iki 2019 m. pavasario Ryzoje pasiuvo Augusto Stipriojo karūnavimo mantijos kopiją. Buvo panaudoti 177 Rusijos miškų šermuonėlių kailiukai ir 16 m rankinio audimo aksomo. Naująja mantija ir kt. karūnavimo rūbais buvo nuspręsta aprengti natūralaus dydžio skulptūrą (senoji buvo pradingusi). Ji vaizduoja 34–metį Saksonijos–Lenkijos–Lietuvos valdovą, vaškinio veido išraiška maksimaliai atkartoja originalą – dar 1704 m. sausio 26 d. Dresdeno Šv. Kryžiaus bažnyčios vargoninkas Emanuelis Benischas buvo nuliejęs gipsinę kopiją.
Vokietijos geografija
Paviršius
thumb|240px|right|Alpių kraštovaizdis Bavarijoje.
Trys pagrindinės paviršiaus formos platumine kryptimi: šiaurėje – Šiaurės Vokietijos žemuma, viduryje ir pietuose – Vidurio Vokietijos kalnai, pačiuose pietuose pereinantys į Priešalpes, ir Alpės. Aukščiausias šalies taškas – Cugšpicė (2 962 m virš jūros lygio), žemiausias – Noindorfas (3,5 m žemiau jūros lygio).
Šiaurės Vokietijos žemuma – glacialinės kilmės (morenos, zandrai, tiosai), pelkėta, durpinga, ežeringa (20–50 m virš jūros lygio); būdingos smėlingos kalvos – gestai. Žemumoje – durpinga Velnio pelkė, ežeringa Meklenburgo lyguma, smėlingos kalvos: Vildeshauzeno gestas, Liuneburgo viržynė, Holšteno „Šveicarija“, Vėzerio „kalnai“.
Hercininės kalnodaros Vidurio Vokietijos kalnai užima apie 50 % šalies teritorijos (dažniausiai 600–700 m virš jūros lygio); sudūlėję raukšliniai kalnai ir masyvai, grabenai, plynaukštės, plokščios ir miškingos viršūnės, statūs šlaitai, gilūs ir siauri slėniai. Skalūniniai ir kvarciniai Reino skalūniniai kalnai, aukščiausias taškas – Didysis Feldbergas (879 m virš jūros lygio), granitiniai, gabriniai ir skalūniniai Harco kalnai, aukščiausias kalnas – Brokenas (1142 m virš jūros lygio). Vidurio Vokietijos kalnams būdingi horstai (ištęsti žemės plutos luistai, ribojami sprūdžių; ilgis gali siekti kelis šimtus kilometrų): Švarcvaldas, arba Juodasis miškas, aukščiausias kalnas – Feldbergas (1493 m virš jūros lygio), Odenvaldas, Špesartas.
Kristaliniai miškais apaugę kalnų masyvai – Teutoburgo Miškas, Tiuringijos Miškas (aukščiausias kalnas – Didysis Bėrbergas; 982 m virš jūros lygio), Frankonijos Miškas, Bavarijos Miškas (aukščiausias kalnas – Einėdrygelis; 1 121 m virš jūros lygio). Čekijos pasienyje – Rūdiniai kalnai (aukščiausias kalnas – Fichtelbergas; 1 214 m virš jūros lygio) – Aukštutinio Pfalco Miškas, arba Čekijos miškas, ir Šumava (aukščiausias kalnas – Didysis Arberis; 1 456 m virš jūros lygio). Senieji kalnų masyvai – Fichtelis, Fogtlandas. Būdingos kuestos – Švabijos Albas, Frankonijos Albas. Subtropinės tarpukalnių įdubos ir upių slėniai – Reino aukštupio žemuma, Mainco lyguma, Kelno, Niurnbergo, Štutgarto ir kitos įdubos.
Vidutinis Priešalpių, kitaip – Bavarijos plynaukštės, aukštis – 300–600 m virš jūros lygio, aukštėja pietų kryptimi. Vokietijos Alpės – klintinės, paplitęs kalnagūbrių aukštis – 1800–2600 m virš jūros lygio; aukščiausia viršukalnė Vokietijoje – Cugšpicė (2962 m virš jūros lygio). Priešalpes sudaro trys dalys (iš vakarų į rytus): Algojaus Alpės, Bavarijos Alpės, kartais vadinamos Vokietijos Alpėmis (svarbiausi kalnagūbriai: Amergau Alpės, Veteršteinas ir Mangfalis), Berchtesgadeno Alpės.
Klimatas
thumb|250px|Rūkas Zauerlande Būdingas Atlanto jūrinis klimatas šiaurėje didesnėje dalyje pereinantis į žemyninį. Šiaurėje ir viduryje aukštas santykinis drėgnumas, dažnai debesuota.
Vidutinė oro temperatūra: žiemą +1,5 °C lygumose, -6 °C kalnuose, vasarą +18 °C lygumose, +20 °C tarpukalnių slėniuose, ~+10 °C kalnuose. Neigiama oro temperatūra Hamburge išsilaiko 60 dienų, Miunchene – 105 dienas per metus.
Pajūryje iškrinta 700–800 mm, aukštumose 600–700 mm, Vidurio Vokietijos kalnuose 600–800 mm, tarpukalnių įdubose 500–600 mm. Mainco lygumoje 470 mm (mažiausiai Vokietijoje), horstuose ir Priešalpėse 1000–1800 mm, Alpių aukštikalnėse 1800–2200 mm kritulių per metus. Sniego danga lygumose nepastovi, Vidurio Vokietijose kalnuose laikosi 2–3 mėnesius, Alpėse 1100–1500 m aukštyje – iki pusės metų. Daugelyje vietų dažniausiai lyja vasarą.
Vidaus vandenys
Platus hidrografinis tinklas. Upės priklauso 3 jūrų baseinams: Šiaurės, Juodosios ir Baltijos. Didžiausios upės: Reinas su intakais Nekaru, Mainu, Lanu, Mozeliu, Rūru ir kt., Elbė su Zale, Hafeliu ir Šprė, Elde ir kt, Vėzeris su Vera, Fulda, Aleriu ir kt. bei Emsas (įteka į Šiaurės jūrą). Švarcvaldo šlaituose prasideda antroji pagal ilgį (po Volgos) Europos upė Dunojus, kirtusi 9 valstybių: Vokietijos, Austrijos, Slovakijos, Vengrijos, Kroatijos, Serbijos, Bulgarijos, Rumunijos ir Ukrainos teritorijas, įtekanti į Juodąją jūrą. Svarbiausi Dunojaus intakai Vokietijoje: dešinieji Ileris, Lechas, Izaras ir Inas išteka iš Alpių. Dunojus laivuojamas nuo Kelheimo. Į Baltijos jūrą įteka pasienio su Lenkiją upė Oderis, Penė ir kt.
thumb|250px|right|Mainas prie [[Frankfurtas prie Maino|Frankfurto.]]
Ilgiausios upės
Dažni potvyniai, ypač pavasarį ir vasarą: katastrofiški Reino (1846, 1926, 1955, 1983, 1994, 1995), Elbės (2002 – užtvindytas Dresdenas), Dunojaus, Oderio.
thumb|240px|right|[[Lindau miestas (Bavarija) prie Bodeno ežero.]]
Ežerai daugiausia ledyninės kilmės Meklenburgo ežeryne ir Priešalpėse bei patvenktiniai Alpėse. Didžiausias Bodeno ežeras, dar vadinamas Švabijos jūra (anglų ir prancūzų vadinamas Konstanso ežeru), plyti Vokietijos, Šveicarijos ir Austrijos pasienyje. Per Bodeno ežerą teka Reinas, Chymzė, arba Kimo ežeras, dar vadinamas Bavarijos jūra (ilgis 19 km, plotis 11 km, didžiausias gylis 80 m).
Didžiausi ežerai
*tik Vokietijos dalis; visas plotas Vokietijoje, Šveicarijoje ir Austrijoje – 572 km².
thumb|240px|right|Dortmundo–Emso kanalas Miunsteryje.
Kanalai
thumb|250px|right|Kylio kanalo šliuzai prie Šiaurės jūros (tolumoje – Elbė).
Didelė laivybinių kanalų reikšmė. Svarbiausi kanalai jungia laivybines upes (Vidurio žemių, Maino ir Dunojaus) arba jūras (Kylio). Bendras laivybinių kanalų ilgis – 2100 km.
Dirvožemis
Didžiojoje Šiaurės Vokietijos žemumos dalyje paplitę jauriniai, drėgnesnėse vietose – pelkiniai, Šiaurės jūros pakrantėje – maršų dirvožemiai. Derlingiausi Reino slėnio liosiniai dirvožemiai. Vidurio Vokietijos kalnų šlaituose vyrauja miškų rudieji, aukščiau – jauriniai ir kalnų jauriniai bei skeletiniai (rendzinos) dirvožemiai; tarpukalnių slėniams būdingi derlingi dirvožemiai. Bavarijos plynaukštei būdingiausi miškų rudieji ir silpnai nujaurėję dirvožemiai. Apatiniuose Alpių šlaituose paplitę miškų rudieji, aukščiau – kalnų jauriniai ir kalnų pievų dirvožemiai.
Augalija
Natūrali augalija labai paveikta žmogaus veiklos: išlikusi aukštikalnėse arba saugomose teritorijose. Šiaurės Vokietijos žemumoje miškų nedaug, dažniausiai sodinti; vyrauja ąžuolai, beržai, pušys. Vidurio Vokietijos kalnai apaugę Švarcvaldo, Odenvaldo, Teutoburgo, Tiuringijos, Frankonijos, Bavarijos, Aukštutinio Pfalco miškais. Slėniuose ir žemesniuose šlaituose paplitę bukai, ąžuolai ir pušys, aukštesniuose – eglės. Bavarijos plynaukštėje ir Alpėse auga eglynai su kėnių, kedrų ir maumedžių priemaiša, aukščiau – krūmai ir puskrūmiai.
Dirbamoji žemė užima 33 %, miškai ir krūmynai 32 %, pievos ir ganyklos 16 %, statiniai ir keliai 12 %, sodai ir vynuogynai 5 %, vidaus vandenys 2 %, pelkės, durpynai ir dykynės 1,5 %, karjerai 0,5 % šalies teritorijos.
Gyvūnija
Daugiausia laukinės gyvūnijos išliko saugomose teritorijose ir kalnų miškuose. Veisiasi kiškiai, ežiai, voverės, stirnos, elniai, danieliai, muflonai, kalnų ožiai, kiaunės, lapės, šernai. Daug paukščių, ypač Meklenburgo ežeryne ir Vedų jūrose. Kalnuose taip pat laukiniai fazanai, ereliai ir grifai.
Aplinkosauga
Vokietija – daugelio aplinkosaugos programų organizatorė ir dalyvė; 1995 m. Berlyno ir 1999 m. Bonos tarptautinės aplinkosaugos konferencijos. Nuo 1987 m. dalyvauja penkių valstybių – Vokietijos, Šveicarijos, Austrijos, Prancūzijos, Olandijos – Reino valymo programoje. Rūro šachtų rekultivavimas. Parengtas biotopų „Raudonasis sąrašas“, įrengti „Žalieji punktai“ – produktų perdirbimo vietos miestuose ir miesteliuose. Dalyvauja ES biotopo sąjungoje „Natura 2000“.
1970–1980 m. buvo viena užterščiausių vietų pasaulyje (šaltiniai – Rūro anglies baseino terikonikai, „miręs“ Reinas), ypač buvusi VDR (didžiausi pasaulyje atmosferos teršėjai rusvųjų anglių kombinatai, įvairių pramonės šakų gigantai be valymo įrengimų). Tam pačiam laikotarpiui buvo ypač būdingi rūgštieji lietūs.
Nacionaliniai parkai
Saugomos teritorijos 1997 m. sudarė 27 %, 2002 m. – 31,3 % šalies teritorijos. 13 nacionalinių parkų, 70 gamtos parkų, sukurta biosferinių ir gamtos rezervatų, kraštovaizdžio draustinių ir kitų saugomų teritorijų sistema.
Novinka (Šudzialovo valsčius)
Novinka – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šudzialovo valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į vakarus nuo Šudzialovo, apie 15 km į pietryčius nuo Sokulkos ir 37 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Karl Ragnar Öller
thumb|Ragnaras Ölleris Karlas Ragnaras Ölleris,, SV Karl Ragnar Öller (1893 m. liepos 6 d. Lahtyje – 1960 m. gruodžio 22 d. Helsinkyje) – Suomijos švedakalbis rašytojas ir vertėjas, kultūros veikėjas ir Lietuvos garbės konsulas.
Novinka (Šudzialovo valsčius)
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Karl Ragnar Öller
Biografija
Gimė ir augo švedo ir suomės šeimoje. Studijavo filologiją Grenoblio universitete, 1916–1917 m. dirbo Prancūzijos konsulate Helsinkyje. Vėliau darbavosi draudimo srityje, turizmo agentūroje ir kitur. 1923 m. apgynė filosofijos daktaro laipsnį iš suomių literatūros istorijos, 1922–1924 m. buvo renkamas Naujosios filologijos draugijos sekretoriumi.
1922 m. vasario 1 d. pradėjo dirbti Lietuvos diplomatinėje pasiuntinybėje Helsinkyje kaip ELTOS atstovas – suomių spaudai teikdavo informacinius pranešimus. 1923 m. atstovybės vadovas Ignas Šeinius kartu buvo paskirtas ir ambasadoriumi Švedijai, todėl turėjo persikelti reziduoti į Stokholmą. Ragnaras Ölleris liko tvarkyti pasiuntinybės reikalus ir 1925 m. buvo paskirtas Lietuvos garbės konsulu Suomijoje. Nuo 1927 m. visus konsulinius reikalus tvarkydavo savo bute, kanceliarinės išlaidos jam būdavo padengiamos.
Atstovaudamas Lietuvos Respubliką didelį dėmesį skyrė kultūrinių ryšių su gimtąja šalimi stiprinimui. 1924 m. buvo organizuotas choro „Suomen Laulu“ gastrolės, o 1925 m. – žurnalistų viešnagė Lietuvon. Be to, 1926 m. Kaune lankėsi Helsinkio aukštųjų mokyklų profesorių delegacija, 1931 m. – suomių mokytojai. R. Öllerio iniciatyva įvyko Suomijos šaulių organizacijos vadovo Lauri Malmbergo vizitas į Kauną, į varžybas abiejuose šalyse nuo 1933 m. važiuodavo lietuvių ir suomių sportininkai. 1934 m. Suomijoje buvo išleistas iliustruotas kelionių vadovas po Lietuvą. Teko globoti ir lietuvius, besimokančius jūreivystės mokyklose. Savo veiklą jis derino su kitais garbės konsulais Vyborgo ir Turku miestuose.
Darbo kiek sumažėjo, kai 1929 m. Lietuvos ambasadoriumi į Helsinkį buvo paskirtas Jonas Aukštuolis, rezidavęs Taline. Kultūrinį šalių bendradarbiavimą taip pat skatino 1931 m. įkurta Suomių–lietuvių draugija, kurios pirmininku buvo išrinktas Augustas Robertas Niemis, o pavaduotoju – Ragnaras Ölleris. Draugija veikė iki 1944 m. pabaigos, jos veikla buvo nutraukta pareikalavus TSRS vadovybei.
1939 m. Helsinkyje paskutinį kartą buvo iškilmingai minima Vasario 16–oji. Netrukus prasidėjo Žiemos karas, o Lietuvos TSR Užsienio reikalų ministerija 1940 m. rugpjūčio 1 d. sprendimu garbės konsulatą likvidavo. Antrojo pasaulinio karo metais R.Ölleris dar padėjo pabėgėliams iš Lietuvos, o konsulato archyvą perdavė Švedijos lietuviams. Dalį asmeninių dokumentų išsaugojo brolio sūnus ekonomikos docentas Larsas–Erikas Ölleris.
Nuo ketvirtojo dešimtmečio pabaigos R.Ölleriui teko užsiimti ūkine veikla: jis turėjo perimti žmonos Evos Margaretos tėvui Leonardui Lindelöfui priklausiusią mašinų gamyklą. 1938 m. jis tapo direktoriaus pavaduotoju, o 1943 m. – vadovu. 1950 m. pardavė mašinų gamyklos akcijas ir išėjo į užtarnautą poilsį.
Kūrybinė veikla
Literatūrinė Ragnaro Öllerio veikla buvo itin intensyvi – Sten Söderskär slapyvardžiu ir savo vardu parašė bei išleido dvidešimt keturis romanus, pjeses. Nemaža kūrybos dalis skirta Lietuvai – suomių mokytojų kelionės į Kauną progą 1926 m. išspausdino leidinį apie švietimo reformas Lietuvos Respublikoje, tais pačiais metais pasirodė jo knyga apie Joną Basanavičių.
Tobulai mokėdamas lietuvių kalbą, R.Ölleris į švedų kalbą išvertė Lietuvos rašytojų noveles ir 1940 m. kartu su Nilsu Bohmanu jas išleido. Jo iniciatyva 1938 m. Kaune pasirodė jaunųjų šiauriečių rašytojų antologija „Šeši suomiai“ (vertė Jonas Šimkus).
Šiaurės Ostruvas
Šiaurės Ostruvas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, 4 km į pietus nuo Šudzialovo, apie 20 km į pietryčius nuo Sokulkos ir 39 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaime įsikūrusi Šiaurės Ostruvo Marijos Dangun Žengimo parapija.
Karl Ragnar Öller
Kūrybinė veikla
Dideli R.Öllerio nuopelnai ir suomių kinematografijai. 1921 m. jis įkūrė žurnalą švedų ir suomių kalbomis „Filmiaitta“ ir buvo jo redaktoriumi. 1925–1927 m. redagavo švediškai leistą „Filmrevyn“, 1928–1932 m. – suomišką „Elokuvą“. Jis iniciavo Suomijos filmų archyvo įsteigimą, 1935–1946 m. buvo Valstybinės kino komisijos narys.
Bibliografija
Ragnaro Öllerio vardu:
Šiaurės Ostruvas
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Karl Ragnar Öller
Bibliografija
Steno Söderskärio vardu:
Šiaurės Ostruvas
Istorija
XIX a. buvo trys kaimai Sokulkos apskrityje, čia buvo Ostruvo valsčius. 1975–1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Karl Ragnar Öller
Atminimo įamžinimas
2005 m. birželio 21 d. Suomijos ambasadoriaus rezidencijoje Vilniuje įvyko seminaras, skirtas Dr.Ragnaro Öllerio veiklai pažymėti. Jo metu buvo pristatyta knyga ''Liettuan lipunkantaja Suomessa. Lietuvos vėliavnešys Suomijoje. Litauscher Fahnenträger in Finnland''. Autoriai: Ulla-Liisa Heino, Eeva Kihlberg ir Stasys Skrodenis.
Joanna Wróblewska
Joana Vrublevska (g. 1995 m. lapkričio 27 d., Cechnuve) – Lenkijos futbolininkė, žaidžianti saugės pozicijoje. Buvo kviečiama į Lenkijos nacionalinę rinktinę. Atstovavo KS AZS Wrocław, GKS Katowice, WKS Śląsk Wrocław klubams.
Karjera
Profesionalią karjerą pradėjo KS AZS Wrocław. Atstovavo klubui 2013–2018 m. Sužaidė daugiau nei šimtą rungtynių aukščiausioje lygoje.
2018–2020 m. žaidė GKS Katowice.
2020 m. vasarą tapo WKS Śląsk Wrocław žaidėja. 2020/21 m. sezone pelnė dešimt įvarčių ir tapo rezultatyviausia ekipos žaidėja.
Rinktinės
Buvo kviečiama į jaunimo rinktines. Nuo 2016 m. kviečiama į nacionalinę rinktinę.
2020 m. rugsėjo mėn. Lenkijos nacionalinės moterų rinktinės treneris Milošas Stenpinskis įtraukė žaidėją į išplėstinį rinktinės kandidačių sąrašą.
Šiaurės Ostruvo Marijos Dangun Žengimo parapija
Ostruvo Pulnocnų Marijos dangun žengimo parapija - viena iš Sokulkos stačiatikių dekanato parapijų, Ostruvo Pulnocnų kaime. Parapijoje yra dvi koplyčios ''Šv. Vladimiro Didžiojo Ostruvo Poludniovų kaime ir Šv. Jono Krikštytojo'' Stara Gžibovščizna kaime.
Rusijos futbolo varžybos 1996–1997 m.
Rusijos futbolo varžybos 1996–1997 m.
Finalo rungtynės
Maskvos „Lokomotiv“ finale nugalėjo varžovus rezultatu 2-0 ir iškovojo šalies futbolo taurę. -
Andy Murray
Andis Marėjus (, g. 1987 m. gegužės 15 d. Glazge, Škotijoje) – Britanijos tenisininkas, buvusi pirmoji pasaulio raketė.
Biografija
Andis gimė Viljamui ir Džiudei Marėjams. Senelis Rojus Erskinas žaidė futbolą, atstovavo Hibernian rezervinei komandai. Tėvai išsiskyrė kai, Endžiui buvo 9 metai, ir jis augo su tėvu. Andis mokėsi Danbleino pradinėje mokykloje, kurioje 1996 metais žudikas maniakas Tomas Hamiltonas nužudė 17 žmonių ir nusižudė pats.
Tenisininko brolis Džeimis taip yra profesionalus tenisininkas, žaidžiantis dvejetų varžybose.
Andis Marėjus draugauja su Kim Syrs.
Tenisinko idealas Andrė Agasis.
Almada
Istorija
Almada įkurta 1190 m. karaliaus Sanšo I nutarimu.
Momodu Mutairu
(g. 1975 m. rugsėjo 2 d.) – buvęs Nigerijos futbolininkas, rungtyniavęs Nigerijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1995 m.
Zvartnoco tarptautinis oro uostas
Zvartnoco tarptautinis oro uostas (IATA – EVN, ICAO – UDYZ) – didžiausias Armėnijos oro uostas, įsikūręs 15 km į vakarus nuo Jerevano, netoli Zvartnoco. Atidarytas 1961 m. Šis uostas yra pagrindinis Armėnijos tarptautinis oro uostas ir didžiausias pagal keleivių skaičių Armėnijoje, 2,7 mln. keleivių (2018). Yra įsikūrusios Armenia Aircompany, Atlantis Armenian Airlines oro kompanijų būstinės.
MFK Panevėžio FA
Istorija
2007 m. sausio 2 d. įkurta Panevėžio futbolo akademija. Futbolo akademijos tikslas – ugdyti visavertes asmenybes, skatinti vaikų ir jaunimo saviraišką, ruošti aukšto meistriškumo žaidėjus įvairaus amžiaus Lietuvos rinktinėms.
Panevėžio merginų futbolas turi gilias ištakas, sėkmingai komanda pasirodė LMFA salės futbolo čempionatuose.
2017 m. buvo merginų komanda po kelerių metų pertraukos sugrįžo žaisti LMFA I lyga pirmenybėse. Komandos treneriu tapo Juozas Aleksa.
2018 m. žaidė LMFA I lygos pirmenybėse.
2019 m. LMFA I lyga Šiaurės regione užėmė pirmą vietą, o antrame etape nukeliavo iki pat finalo ir tik jame nusileido varžovėms.
2022 m. LMFA I lyga rungtyniavo Šiaurės-Vakarų regiono pirmenybėse.
Klubo pavadinimas, logotipas ir spalvos
Panevėžio FA - Panevėžio futbolo akademija.
Logotipas
Logotipas kaip Panevėžio FA.
Sudėtis (2017)
2017 m. gegužės 6 d.
UEFA čempionų lyga 2015–2016 m.
'''2015–2016 m. UEFA čempionų lyga''' – 24-asis UEFA čempionų lygos turnyras (61-asis skaičiuojant nuo UEFA čempionų taurės). Prasidėjo 2015 m. birželio 30 d., baigėsi 2016 m. gegužės 28 d. finalo rungtynėmis Milano San Siro stadione.
Real Madrid laimėjo prieš Atlético Madrid 5–3 po baudinių serijos (1–1 po pratesimo).
Asociacijų reitingai
Turnyre kiekvienai šaliai skirtos vietos pagal jos koeficientą.
Trečiasis atrankos raundas
!colspan=6|League Route
Atrankos raundas
!colspan=6|Čempionų kelias
!colspan=6|Lygos kelias
Berlyno Brandenburgo tarptautinis oro uostas
Berlyno Brandenburgo Vilio Branto oro uostas (, IATA – BER, ICAO – EDDB) – tarptautinis oro uostas Vokietijoje, apie 18 km nuo Berlyno. Pavadintas ankstesnio Vakarų Berlyno mero ir šalies kanclerio Vilio Branto garbei.
Atidarytas 2020 m. spalio 31 d.
Oro uostas pakeitė ankstesnius Šionefeldo (tapo naujojo oro uosto Terminalu 5) ir Tėgelio oro uostus (uždarytas 2020 m. lapkričio 8 d.) bei tapo vieninteliu, aptarnaujančiu Berlyną.
Planuota, kad oro uostas aptarnaus apie 34 mln. keleivių kasmet ir taps trečiu pagal užimtumą šalyje.
Bludžiai (Pilkalnio apskritis)
Bludžiai (, nuo 1938 m. Vierhöfen) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 13 km į vakarus-šiaurės vakarus nuo Pilkalnio, 20 km į pietvakarius nuo Lazdynų.
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Bludžių kaimo bendruomenė 1935–1936 m. Minimi nuo 1590 m. Istoriniai pavadinimo rašybos variantai: Bludtkem, Bludtkemen, Bludesen, Bludschen. 1785 m. buvo mišrusis kaimas su 10 ugniakurų, 1821 m. – mišrusis kaimas su 79 gyventojais. 1854 m. kaime buvo 11 gyvenamųjų pastatų ir 75 gyventojai. Iki 1818 m. priklausė Įsruties apskrities Kusų, Brakupėnų domenų valsčiams, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Spulių valsčiaus kaimas. Tikintieji priklausė Kusų evangelikų liuteronų parapijai.
Antrojo pasaulinio karo pabaigoje, artėjant frontui, gyventojai evakuoti į Vokietijos gilumą, vietinių gyventojų nebeliko. Sovietmečiu kaimas prijungtas prie Spulių arba Geniškių.
Vidmantas Staniulis (1960)
Vidmantas Staniulis (g. 1960 m. birželio 9 d. Joniškyje) – Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.
AS Gbohloé-Su des Lacs
„Gbohloé-Su des Lacs“ futbolo klubas arba AS Gbohloé-Su des Lacs – profesionalus futbolo klubas, įsikūręs Anecho mieste. Dar žinomas kaip Association Sportive de la Gbohloé-Su des Lacs.
Vidmantas Staniulis (1960)
Biografija
1967–1978 m. mokėsi Joniškio 1-ojoje vidurinėje mokykloje. 1978 m. įstojo į Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos menų fakultetą. 1980 m. buvo pašauktas į sovietinę kariuomenę. 1982–1986 m. Joniškio kultūros rūmų meno kolektyvų vadovas. 1986–1987 m. Joniškio liaudies teatro pastatymų dalies vedėjas. 1987–1988 m. Joniškio kultūros rūmų metodininkas. 1988–1989 m. Joniškio kultūros rūmų direktorius.
AS Gbohloé-Su des Lacs
Istorija
Klubas įkurtas Anecho mieste. 2017–2018	m. sezone rungtyniavo Antrame divizione ir Pietų grupėje tapo nugalėtojais. Po sezono buvo perkelti į Pirmąjį divizioną.
Vidmantas Staniulis (1960)
Biografija
1989–1991 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Joniškio tarybos atsakingasis sekretorius, Sąjūdžio steigiamajame suvažiavime išrinktas į Sąjūdžio Seimą. 1992–1996 m. Lietuvos Respublikos Seimo nario Romualdo Ozolo padėjėjas-sekretorius. 1993 m. dirbo kandidato į Respublikos Prezidentus Stasio Lozoraičio rinkimų štabe, tais pačiais metais su bendražygiais įkūrė Centro sąjungą, buvo šios politinės partijos atsakingasis sekretorius, pirmininko pavaduotojas. 1995–1996 m. politikos savaitraščio „Atgimimas“ redaktorius. 1995–1998 m. UAB „Informacinės technologijos“ direktoriaus pavaduotojas.
AS Gbohloé-Su des Lacs
Istorija
Nuo 2018–2019 m. sezono rungtyniavo Pirmame divizione. 2018–2019 m. užėmė dvyliktą vietą, o 2019–2020 m. čempionatas buvo nutrauktas dėl pandemijos. 2020 metais jokie oficialūs renginiai nevyko. Čempionatas buvo atnaujintas 2021 m., o ekipos skirstytos į dvi grupes. 2021 m. A grupėje liko šeštoje vietoje ir į finalinį etapą nepateko. 2022 m. sezone vėl buvo šešti ir į finalinį etapą nepateko.
Naujasis Ostruvas
Naujasis Ostruvas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, 7 km į pietus nuo Šudzialovo, apie 21 km į pietryčius nuo Sokulkos ir 36 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas yra 151 m aukštyje virš jūros lygio.
Vidmantas Staniulis (1960)
Biografija
1998 m. kandidato į Respublikos Prezidentus Valdo Adamkaus rinkimų štabo vadovas. 1998–2000 m. Respublikos Prezidento patarėjas, Prezidentūros sekretorius. 2001–2009 m. UAB „Vilniaus bičiulių avilys“, UAB „Sava klasika“ direktorius. 2009–2012 m. VšĮ „Efektyvi politika“ direktorius. Nuo 2013 iki 2019 m. buvo Europos Parlamento nario Rolando Pakso padėjėjas.
Žmona Vida, sūnūs Matas, Domas, Lukas ir Simas.
Naujasis Ostruvas
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
AS Gbohloé-Su des Lacs
Istorija
2022–2023 m. rungtyniavo vientisoje lygoje. Tarp šešiolikos dalyvių ekipa liko ketvirtoje vietoje.
Sezonai
Šaltiniai:
Naujasis Ostruvas
Istorija
XIX a. buvo trys kaimai Sokulkos apskrityje, Naujajame Ostruve buvo Ostruvo valsčius. 1975–1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Simono Daukanto aikštė
Simono Daukanto aikštė (sutr. S. Daukanto aikštė) – Lietuvos aikštė, esanti Vilniuje, Vilniaus senamiestyje. Čia stovi Lietuvos Respublikos prezidentūra, joje įsikūrusi Lietuvos Respublikos Prezidento kanceliarija. Aikštė pavadinta istoriko Simono Daukanto (1793–1864) vardu.
Europos regionų komitetas
Europos regionų komitetas (RK) – Europos Sąjungos (ES) vietos ir regionų lygmens atstovų asamblėja, kurioje subnacionalinėms valdžios institucijoms (regionams, apskritims, provincijoms, savivaldybėms ir miestams) suteikiama tiesioginė tribūna ES institucinėje struktūroje.