cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Riverslėjus
Istorija
Fosilijos buvo atrastos 1901 m. Nustatyta, kad 100 km² plote yra išlikusių priešistorinių žinduolių, paukščių, roplių, amfibijų ir žuvų fosilijų liekanų. Fosilijos yra neįprastos tuo, kad jos randamos minkštose gėlavandenėse klintyse, kurios dar nebuvo paveiktos slėgio, tad fosilijos yra išlaikiusios savo erdvinę struktūrą.
1994 m. UNESCO šią vietovę įtraukė į pasaulio paveldo sąrašą.
Šachmatų kompozicija Lietuvoje (1921-1942)
Šachmatų kompozicijos pradžia Lietuvoje – tai Lietuvos šachmatų kompozicijos raida, apimanti 1921–1942 m. laikotarpį.
Kaimyninės šalys
Pirmoji Baltijos šalyse sukurta šachmatų kompozicija buvo 1842 m. paskelbta prancūzų žurnale „Palameda“. Tai buvo keturių ėjimų šachmatų uždavinys. Jo autorius – Taline (vėliau – Paryžiuje) gyvenęs šachmatininkas L. Kizerickis (1806–1853).
Pirmaisiais latvių šachmatų kompozitoriais laikomi broliai Janis (1856–1946) ir Karlas (1867–1943) Betinšai. 1885 m. J. Betinšas leidinyje „Deutche Illustrierte Zeitung“ paskelbė keturių ėjimų šachmatų uždavinį. Vėliau buvo paskelbti ir kiti J. Betinšo uždaviniai bei etiudai. Nuo jo neatsiliko ir jo brolis – K. Betinšas.
Didelę reikšmę Baltijos šalių kompozicijos plėtrai turėjo latvių šachmatų kompozitoriaus, visuomenės veikėjo, žurnalisto F. Amelungo (1842–1909) išleistas rinkinys „Baltische Šachblatter“. Pirmieji aštuoni numeriai išėjo Berlyne, o po to. darbas buvo tęsiamas Rygoje. Jį redagavo K. Betinšas ir P. Kerkoviudas. Per 1899–1910 m. išėjo 12-ka leidinių. Juose buvo skelbiami ne tik latvių bet ir kitų šalių šachmatų kompozitorių kūriniai. 1895 m. laikraštyje „Rigaer Tageblat“ paskelbtas: pirmasis Baltijos šalyse ir ketvirtasis pasaulyje etiudų konkursas.
Istorinės aplinkybės
Šachmatų kompozicijos vystymasis Lietuvoje dėl sudėtingų istorinių sąlygų užsitęsė, nes buvo įvestas lietuviškos spaudos draudimas ir kitaip suvaržytas krašto gyvenimas. Kova dėl lietuviškos spaudos, kuri truko 40 metų, išeikvojo nemažai lietuvių tautos jėgų ir energijos. Nukentėjo daug Lietuvos inteligentų. Nors spauda 1904 metais buvo atgauta, bet netrukus prasidėjo Pirmasis pasaulinis karas ir 1915 m. rudenį visa Lietuva buvo Vokietijos okupuota, o lietuviški laikraščiai uždrausti. Tik 1917 m. buvo gautas leidimas leisti „Lietuvos aidą“.
Šiuo laikotarpu užsienyje susiformavę šachmatų kompozicijos centrai: Anglijoje, Vokietijoje, Čekijoje, JAV ir kitose šalyse negalėjo lemti greitesnės šachmatų kompozicijos plėtros Lietuvoje. 1918 m. atkūrus Lietuvos valstybę, gyvenimas keitėsi. 1921 m. Kaune įsikūrė Kauno šachmatininkų draugija, pradėta leisti daug laikraščių ir žurnalų.
Kompozicijos pradininkas
Kas buvo Lietuvos šachmatų kompozicijos pradininku nėra visai aišku. Žinoma tik, kad pirmasis šachmatų uždavinys buvo paskelbtas 1921 m. Tais metais Kaune rusų kalba buvo leidžiamas „Volnaja Litva“ laikraštis. Šio leidinio egzempliorių nebepavyksta aptikti, bet, pagal „Idiše štime“, jame buvo spausdinti: Z. Kolodno ir S. Griliches šachmatų uždaviniai. Tačiau nežinoma, kuris iš jų buvo atspausdintas anksčiau. Be to, neatmetama, kad ir anksčiau galėjo būti spausdinami uždaviniai.
Šachmatų kompozitoriaus M. Rimkaus nuomone: Kauno miesto odontologas S. Griliches, pagal tuo metu skelbtų uždavinių kokybę, buvo subrendęs kompozitorius, todėl galėtų būti laikomas šachmatų kompozicijos pradininku Lietuvoje. Tai, anot jo, nesumažina Kauno miesto advokato šachmatų kompozitoriaus Z. Kolodno (1892–1941) nuopelnų Lietuvos kompozicijai: jis pirmasis pristatė Lietuvos kompoziciją užsienio spaudoje; pravedė pirmuosius kompozicijos konkursus Lietuvoje; buvo Lietuvos atstovas FIDE, kartu su broliu Aronu Kolodnu (1893–1968) dalyvavo pirmajame mače su Latvijos šachmatininkais.
Pirmieji žingsniai
Apie 1922–1925 metais skelbtus Lietuvoje uždavinius nerasta jokių žinių.
1926 m. prie žurnalo „Sportas“ prisijungė ir Kauno šachmatininkų draugija. Žurnale atsirado skyrelis šachmatams, kuriame 1926 m. pasirodė keturi šachmatų uždaviniai: du S. Griliches ir du Z. Kolodno. {|
1926–1927 m. Z. Kolodnas spausdina uždavinius užsienio leidiniuose: „Deutsche Schachzeitung“, „Neue Leipziger Zeitung“, „L`Echiquier de Paris“. – 14 uždavinių (iš jų 12 miniatiūros). Vienas jų, dviejų ėjimų, atžymimas 1-2 prizu, be to, po daugelio metų, patenka į FIDE albumą. {|
Tik 1927 metų pabaigoje Z. Kolodnui pavyko pradėti skelbti uždavinius žydų laikraštyje „Idiše štime“ (žydų balsas). Skyrelis buvo spausdinamas tvarkingai. Tarpukario Lietuvoje vien tik Kaune buvo leidžiami 6 dienraščiai Jidiš kalba. Leidiniuose „Folksblat“ (leistas 1929–1940 m.), „Idiše štime“, anot žurnalo „Die Schvalbe“, nuolat buvo spausdinami Lietuvos šachmatų kompozitorių kūriniai, rengiami konkursai.
1927 m. atsakinguoju „Sporto“ žurnalo sekretoriumi dirbo šachmatininkas Danielius Žilevičius. Tų pačių metų kovo mėn. numeryje buvo atspausdintas jo trijų ėjimų uždavinys.
1928 m. „Idiše štime“ laikraštyje buvo paskelbti pusmetiniai konkursai, kuriuose teisėjavo Z. Kolodnas. Pirmajame konkurse prizas atiteko N. Volpianskio iš Virbalio kompozicijai. Garbės pažyma – kitam Virbalio šachmatų kompozicijos entuziasto A. Kilio uždaviniui. Antrajame konkurse pirmasis prizas vėl atiteko N. Volpianskio kompozicijai, o antrasis – kauniečio S. Griliches uždaviniui. Garbės pažyma pažymėtas A. Ch. Zimanskio iš Vilkaviškio uždavinys. Tai buvo pirmieji Lietuvos šachmatų kompozicijos žingsniai. {|
1930 metai žymi naują šachmatų kompozicijos Lietuvoje etapą. Nutrūkus publikacijoms „Idiše štime“ laikraštyje, jos atsinaujino jidiš kalba 1929 m. pradėtame leisti laikraštyje „Folksblat“.
Lietuvos aidas
1931–1932 m. „Lietuvos aide“ buvo paskelbta keletas Kauno šachmatų kompozitoriaus N. Markausko uždavinių. Iš to meto kompozicijų jie išsiskyrė brandumu ir išmanymu, kaip reikia komponuoti uždavinius. V. Mikėnas ir toliau nesiliovė populiarinęs šachmatų kompoziciją: 1932 m. jis paskelbė net tris konkursus. {|
V. Mikėno veikla neapsiribojo šachmatų skyreliu „Lietuvos aide“. 1933 m. jis išleido Šachmatų vadovėlį, kuriame įdėjo priedėlį: Z. Kolodno „Šachmatų uždaviniai“, kur pirmą kartą Lietuvos šachmatų kompozicijos istorijoje pateikė šachmatų uždavinio apibrėžimą, aptarė taisyklingų ir taupių matų pozicijas.
1936 m. šachmatų uždavinių kūrimą pradeda Jakovas Movšovičius. Jis yra antras pagal rezultatyvumą tarp tarpukario Lietuvos šachmatų kompozitorių. Palyginus per trumpą laiką jo kūryba pasiekia tarptautinį lygį.
Darbo laikraštis
1936 m. sausio 4 d. pasirodė Darbo rūmų leistas laikraštis „Darbas“. Jau antrajame jo numeryje buvo paskelbtas J. Movšovičiaus iš Jonavos šachmatų uždavinys. Per trumpą laiką šis kūrėjas paskelbė gana daug savo kompozicijų. Tarpukario Lietuvoje tai produktyviausiai dirbęs šachmatų kompozitorius.
„Darbo“ laikraštis – svarbus Lietuvos šachmatų kompozitoriams: jame paskelbta daugiausia originalių Lietuvos autorių uždavinių.
1937 m. lietuviškojoje šachmatų kompozicijoje pasirodė naujų vardų: tai E. Domskis iš Kauno ir K. Grincevičius iš Raseinių.
1937–1938 m. „Darbo“ laikraštyje galima rasti 15-ka E. Domskio ir 11-ka K. Grincevičiaus kompozicijų. Be E. Domskio ir J. Movšovičiaus kūrinių, Darbo laikraštyje spausdinta ir kitų autorių sukurtų uždavinių: tai J. Puskunigio iš Kauno, A. Jacevičiaus iš Vegerių, J. Karalaičio iš Kelmės kompozicijos. Tačiau tai buvo pavieniai, nedideli bandymai.
Daug aktyviau reiškėsi K. Grincevičius. Jo kūriniams būdingi efektingi ėjimai, baltųjų figūrų aukos, bet sprendiniai neturėjo daug variantų. Kūrybinis autoriaus braižas rodo, kad K. Grincevičius nebuvo tik kompozicijos mėgėjas. Jis buvo susipažinęs su Vakarų Europos šachmatų kompozicija bei pagrindiniais sudarymo kriterijais.
{|
1938 m. „Darbo“ laikraštyje randama naujų autorių kūrybos pavyzdžių – tai J. Jurkšaičio iš Kybartų, Ch. Cedero iš Tauragės, Taruco iš Telšių uždaviniai. Šachmatų kompozicijos pakilimą Lietuvos nepriklausomybės metais patvirtina 1942 m. Kaune išleista Ž. Saliamoro ir P. Sirgedos knyga „Šachmatai. Vadovėlis“. Jos 6-oje dalyje „Bendrieji šachmatų uždavinių ir etiudų pagrindai“, autoriai apžvelgia šachmatų kompozicijai keliamus reikalavimus.
Per 20 nepriklausomos Lietuvos metų savo sugebėjimus kompozicijoje bandė beveik 30 šachmatininkų. Rasta 220 jų sukurtų kompozicijų.
Kai kurie šachmatų kompozitoriai, daugiau ar mažiau, buvo žinomi ano meto šachmatų visuomenei. Visi be išimties buvo praktinio šachmatų žaidimo atstovai, o uždavinių kūrimu užsiimdavo tik epizodiškai ir tik nedaugelis tam skirdavo rimtesnį dėmesį. Antai, Zelikas Kolodnas 1930 m. žaidė už Lietuvos šachmatų rinktinę trečiojoje šachmatų olimpiadoje Hamburge, dalyvavo 1931 m. Lietuvos šachmatų čempionate, kur užėmė 6-ąją vietą. Produktyviausieji kūrėjai: Z. Kolodnas (42 užd.), J. Movšovičius (33), N. Volpianskis (29), E. Domskis (14), K. Grincevičius (13), A. Ch. Zimanskis (13), H. Šeinkeris (11). Likusieji sukūrė nuo vieno iki šešių uždavinių.
Ičinomija
Ičinomija arba Icinomija  – miestas Japonijoje, Honšiū salos vidurinėje dalyje, Aičio prefektūroje, prie Kisogavos upės, į šiaurę nuo Nagojos, jos aglomeracijoje. Svarbus tekstilės pramonės centras, siuvami vilnoniai drabužiai. Yra Masumidos šintoistų šventykla.
Istorija
Ičinomija pradėjo kurtis VII a. Miesto teisės suteiktos 1921 m.
thumb|left|240px|Masumidos šventykla
Paplyniai (Pilkalnis)
Paplyniai (, nuo 1938 m. Moormühle) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 21 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 25 km į pietryčius nuo Lazdynų.
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Paplynių kaimo bendruomenė 1936 m. Iki 1785 m. kaimas buvo vadinamas Dannelatzken. 1785 m. buvo šatulinių kulmiškių kaimas su 4 ugniakurais, 1823 m. – 5 šatulinių kulmiškių ūkiai su 32 gyventojais. 1854 m. Paplyniuose buvo 6 gyvenamieji pastatai ir 45 gyventojai. Iki 1818 m. priklausė Įsruties apskrities Diržkiemio domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Širvintos valsčiui. Tikintieji priklausė Širvintos evangelikų liuteronų parapijai. Kaime buvo malūnas, šiaurės vakaruose – Didžiosios Plynės pelkė. Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.
Okuličiūtės dvarelis
Okuličiūtės dvarelis – XIX a. I pusėje pastatyti neoklasicistiniai rūmai (seniausias miesto pastatas), įsikūrę Anykščių miesto centre, ant Šventosios upės kairiojo kranto, priešais užtvanką.
Nuo 2006 m. rūmai įtraukti į kultūros paveldo registrą kaip regioninės reikšmės architektūros paminklas. 2018 m. pastatas restauruotas, pritaikytas viešojo kultūrinio turizmo reikmėms.
Istorija
miniatiūra|left|240px|[[Izidorius Girčys|I. Girčio fotografija iš Anykščių krašto fotoalbumo. Okuličiūtės dvarelis ant Šventosios kranto 1965 m.]] miniatiūra|180px|right|I. Girčio fotografija. Anykštėnės prie Okuličiūtės dvarelio 1950-1980 m. laikotarpiu
Iki šiol nėra aišku, kas buvo šių rūmų architektas. Architektas pasitelkė XIX a. neoklasicizmo formas, jas įjungė į vietos gamtinę ir architektūrinę aplinką.
Ši vieta buvo dvarininkų, prijaučiančių reformacijai, susibūrimo vieta. Pati dvaro savininkė bajoraitė Okuličiūtė iki šių dienų išliko mįslinga ir paslaptinga asmenybė, neturima duomenų nei apie jos kilmę, artimuosius, likimą.
Po karo rusai pastatą nacionalizavo, įkurdino jame valdžios organus, pionierių namus. Nuo 1955 m. Okuličiūtės dvarelyje buvo įsikūrusi Anykščių viešoji biblioteka (nuo 2007 m. pavadinta L. ir S. Didžiulių viešąja biblioteka).
Architektūra
Dvaro pastatas vieno aukšto su žema mansarda. Pagrindinis, vakarų fasadas atgręžtas į upės užtvanką. Priekyje pastato – išraiškingas portikas. Jį sudaro ant išlenkto neaukšto pjedestalo stovinčio keturios jonėninio orderio kolonos. Jos remia puslankio formos prieangio stogelį. Antablementas juosia pastatą perimetru. Pastato kampus puošia rustuotos mentės. Stačiakampiai vidutinio dydžio dvivėriai langai kadaise buvo su įsprūdinėmis medinėmis langinėmis, kurios iki šių dienų neišliko. Yra du rūsiai akmenų mūro sienomis su plytų mūro cilindriniais skliautais.
Šalia dvarelio buvo užveistas parkas.
Sinantropas
Sinantropas (Sinanthropus; – Kinija +  – žmogus) – atmesta hominidų rūšis. Anksčiau jai buvo priskiriami:
Druskių kaimo senosios kapinės
Druskių kapinės – neveikiančios kaimo kapinaitės Druskių kaime, Šimonių seniūnijoje, Kupiškio rajono savivaldybėje. Aptvertos akmenine, neaukšta tvorele, esančios viduryje lauko. Kapinaitės yra 100 m į rytus nuo kelio, 10 km į pietryčius nuo Šimonių ir 5 km į šiaurės vakarus nuo Svėdasų miestelių. Važiuojant nuo Svėdasų pusės, pravažiavus Jaros upę, pakilus į kalvą, pravažiuoti stotelę pavadinimu „Visėtiškės“, už jos pasukti kaimo vieškeliu į dešinę. Ties vieškelio viduriu, į kairę pusę, viduryje lauko yra apaugusi medžiais teritorija.
Kapinės saugomos valstybės, nuo 1993 m. įrašytos Kultūros vertybių registre.
Buožių apylinkė
Buožių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Druskių kaimo senosios kapinės
Kapinių būklė
Kapinaitės yra medžių apsuptyje. Priėjimo tako nėra. Aptvertos krautų lauko akmenų tvora. Jos rytų pusėje yra raudonų plytų mūro vartai, susidedantys iš dviejų masyvių, stačiakampio profilio stulpų su betono keturšlaičiais stogeliais. Teritorija – nedidelė pakiluma, kurios paviršius apaugęs lapuočiais ir spygliuočiais medžiais, tankiais alyvų krūmais.
Istorija
Šiose kapinaitėse buvo laidojami senieji Druskių kaimo gyventojai.
Nėra aišku, nuo kurių metų pradėta laidoti, tačiau tarpukario Lietuvos laikotarpiu žmonės kapinaitėse dar buvo laidojami. Virš kapinaičių, kylant į įkalnę, palei Aluoties upę buvo išsidėstęs senasis Druskių kaimas, vadinamas „ūlyčia“.
Sovietmečiu apylinkių žmonės senosiose Druskių kapinaitėse jau nebebuvo laidojami.
Paskutinis čia palaidotas Jonas Semėnas 1943 metais.
Bareikiai
Bareikiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje.
Istorija
Žinomas jau XVI a. 1654 m. minimas Videniškių bažnyčios krikšto metrikų knygoje. 1782 m. priklausė Videniškių vienuolynui.
Gintaras Valinčius
Gintaras Valinčius (g. 1957 m. Vilniuje) – biochemikas, buvęs Vilniaus universiteto Gyvybės mokslų centro direktorius.
Biografija
Mokėsi Vilniaus 15-ąją vidurinėje mokykloje, 1980 m. baigė Vilniaus universiteto Chemijos fakultetą. Pradėjo dirbti šio fakulteto Fizikinės chemijos katedroje.
1986 m. stažavosi Maskvos A. Frumkino elektrochemijos institute. 1988 m. Chemijos ir cheminės technologijos institute (Lietuvos Mokslų akademija) apgynė chemijos mokslų daktaro disertaciją „Platinos elektrodo estansas, besiadsorbuojant metalų katijonams“.
2017 m. išrinktas pirmuoju Vilniaus universiteto Gyvybės mokslų centro (VU GMC) direktoriumi. Dirbo VU GMC direktoriumi iki 2022-05-01. Vėliau tęsė akademinę veiklą VU GMC Biochemijos instituto vyriausiuoju mokslo darbuotoju, vadovavo Bioelektrochemijos ir biospektroskopijos skyriui. 2023-02-15 Lietuvos respublikos Vyriausybės nutarimu teikiamas LR Seimui tvirtinti Lietuvos mokslo tarybos pirmininku 5 metų kadencijai nuo 2023-03-20.
Mokslinė veikla
2002 m. grįžęs į Lietuvą, tęsė Amerikoje pradėtus biopanašių sistemų tyrimus VU Biochemijos institute. 2010 m. pradėjo dirbti vyriausiuoju mokslo darbuotoju VU Gyvybės mokslų centre. Nuo 2002 m. dėstė Vilniaus Gedimino technikos universitete, nuo 2011 m. – šio universiteto profesorius.
Pekino žmogus
thumb|Pekino žmogaus kaukolė
Pekino žmogus (Homo erectus pekinensis; anksčiau vadintas Sinanthropus pekinensis) – iškastinis hominidas, kurio palaikai pirmąkart buvo aptikti 1923–1927 m. ir vėliau Džoukoudiano urve netoli Pekino, Kinijoje. Spėjamas fosilijų amžius apie 750 tūkst. metų.
Anksčiau buvo manyta, kad palaikai priklausė atskirai hominidų rūšiai – sinantropams. Pekino žmogus dabar priskiriamas Homo erectus porūšiui Homo erectus pekinensis. Iki 1999 m. antropologai galvojo, kad tiesioginiai žmonių protėviai buvo Afrikos Homo erectus atstovai (galbūt Homo ergaster), o ne Azijoje rasti Javos žmogus bei Pekino žmogus. Tačiau dabar ši paprasta paplitimo iš Afrikos teorija atmetama.
1937 m. į Kiniją įsiveržus japonams, vertingus objektus buvo mėginta išgabenti iš šalies. 1941 m. jie buvo supakuoti į medines dėžes laive, kuris plaukė į JAV, tačiau fosilijos dingo, išliko tik jų kopijos ir detalūs aprašymai. Toliau vyrauja spekuliacijos nuo praradimo paskendus amerikiečių arba japonų laivams, gabenusiems krovinį, arba net kaulų sunaudojimo tradicinėje Rytų medicinoje.
Gintaras Valinčius
Mokslinė veikla
Paskelbė daugiau kaip 80 straipsnių referuojamuose tarptautiniuose mokslo leidiniuose. Tarptautinės elektrochemikų draugijos, Lietuvos biofizikų draugijos ir Lietuvos biotechnologų asociacijos narys-steigėjas.
Darius Abramavičius
Darius Abramavičius (g. 1974 m. Alytuje) – Lietuvos fizikas, Vilniaus universiteto Fizikos fakulteto profesorius.
Biografija
Vilniaus universitete studijavo radiofiziką. 1996 m. VU Fizikos fakultete apgynė bakalauro, 1998 m. – magistro darbus. Studijas tęsė doktorantūroje. 2002 m. apsigynė fizikos mokslų daktaro disertaciją „Aplinkos sąlygota molekulinių sužadintų būsenų dinamika ir relaksacija“.
Mokslinė veikla
Doktorantūros studijose tyrinėjo kompiuterinio molekulinių polimerų modeliavimo ypatumus, gilinosi į netiesinių sistemų dinamiką, teorinę spektroskopiją.
2002–2005 m. dirbo Ročesterio ir Kalifornijos universitetuose JAV. Tyrinėjo dvimatės koherentinės spektroskopijos taikymo perspektyvas nustatant baltymų sandarą, sukūrė matematinį aprašymą dvimatei spektroskopijai skaičiuoti, įskaitant sužadinimų energijos relaksaciją, ir tai leido sukurti kompiuterines skaičiavimų programas. Šie tyrimai paskatino taikyti dvimatę spektroskopiją tiriant molekulinius šviesai jautrius darinius.
2005 m. stažavosi Austrijos universitete, 2010–2013 m. – kviestinis profesorius viename Kinijos universitetų.
Nuo 2010 m. dirba VU Teorinės fizikos katedroje. Šiuo metu tyrinėja ne tik teorinę spektroskopiją, bet ir kvantinę relaksacijos teoriją, ieško naujų matematinių relaksacijos aprašymo metodų ir esamų metodų taikymo sričių. Universitete studentams dėsto kompiuterinio modeliavimo pagrindus, statistinę ir kvantinę fiziką, teorinę spektroskopiją, vadovauja moksliniams tiriamiesiems darbams.
Michal Pintér
Michalas Pinteras (g. 1994 m. vasario 4 d.) – Slovakijos futbolininkas, gynėjas.
Slabada (Kelmė)
Slabada – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 1 km nuo Kražių.
Civilization VI
Sid Meier’s Civilization VI – naujausia šeštoji Civilization serijos dalis, išleista 2016 m. spalio 21 d. Žaidimą kūrė Firaxis Games, išleido – 2K Games.
Michal Pintér
Karjera
2022–2023 m. sezone vėl rungtyniavo FC ViOn Zlaté Moravce.
Civilization VI
Kaip ir kitose dalyse, žaidimo tikslas žaidėjui vystyti savo pasirinktą civilizaciją nuo ankstyvųjų laikų ir pasiekti tam tikrą pergalę – karinę, kultūrinę, technologinę ar diplomatinę. Žaisti galima tiek prieš kompiuterį, tiek prieš kitus žaidėjus kelių žaidėjų režime. Žaidėjai vysto savo civiliaziją statydami miestus, kurdami naujus rajonus, statydami ir tobulindami karinius dalinius, atrasdami naujas technologijas, kultūrą ar religiją, kurdami ryšius su kitomis civilizacijomis ir miestais-valstybėmis.
Michal Pintér
Karjera
2023 m. vasarą išvyko į Šiaurės Makedoniją, kur atstovavo „Shkupi“.
Civilization VI
Prie šios dalies kūrimo dirbo komanda, kūrusi Civilization V papildymus. Viena didžiausių žaidimo naujovių ta, jog vietoj naujų statinių statymo miesto centre (vienoje celėje) dabar visi naujinimai yra vadinami rajonais ir statomi atskirose celėse. Taip pat šioje dalyje buvo stipriai patobulintas dirbtinis intelektas, tad kompiuterio valdomi žaidėjai turi paslėptų tikslų ir gali neplanuotai paveikti žaidimo eigą.
Kompiuterio valdomi žaidėjai turi naujus nustatymus ir kiekviena civilizacija savitą žaidimo stilių. Kai kurie jų turi istorinį aspektą ir priklauso nuo kiekvienos civilizacijos, pavyzdžiui, žaidėjas gali gauti naudos bendraujant su Kleopatra, rodydamas jėgą prieš barbarus. Taip pat kiekviena kompiuterio valdoma civilizacija turi paslėptas savybes, kurias žaidėjas turės atrasti žaidimo eigoje. Šiuos aspektus atskleisti šį kartą padeda ir šnipai.
Kai kuriuos žaidimo monologus įgarsino Anglijos aktorius Sean Bean. Kiekvienai civilizacijai yra priskirtas savitas muzikos takelis, kuris dar skirstomas pagal civilizacijos esamą laikotarpį.
Antrą kartą žaidimo istorijoje penktoje dalyje atsiradęs į miestų-valstybių sąrašą sugrįžta ir Vilnius, žaidime reprezentuojantis kultūrinį miestą.
2018 m. vasario mėnesį buvo išleistas pirmasis žaidimo papildymas Civilization VI: Rise and Fall, o 2019 m. pradžioje pasirodė antrasis – Civilization VI: Gathering Storm.
Elijahu Bruckus
Elijahu Brùckus (Eliahu Brutzkus) g. 1902? m. – m. 1941 m. birželio 29 d. (Darbėnai) – Lietuvos žydų fotografas.
Fotografijos mokėsi pas savo dėdę Abraomą Isaką Pekelį – pirmąjį profesionalų Darbėnų fotografą. 1921 m., mirus I. Pekeliui, Elijahu Bruckus paveldėjo jo fototechniką ir fotoarchyvą.
1941 m. birželio 29 d. ties Darbėnais pamiškėje (prie kelio Darbėnai–Palanga) sušaudytas nacių.
Nuotraukos saugomos Kretingos muziejuje, privačiose kolekcijose.
Kopgalio valsčius
Kopgalio valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje, Kuršių nerijoje. Centras – Kopgalis.
Istorija
Valsčius įkurtas 1906 m. spalio 5 d. iš dalies Juodkrantės valsčiaus. Valsčius panaikintas 1939 m. pavasarį prijungiant prie naujo Melnragės valsčiaus.
Ičihara
Ičihara  – miestas Japonijoje, Honšiū salos vidurinėje dalyje, Čibos prefektūroje, apie 50 km nuo Tokijo centro, jo aglomeracijoje, Tokijo įlankos pakrantėje, Boso pusiasalyje. Didelis pramoninis centras: laivų statyba, spalvotoji metalurgija (aliuminio lydymas), naftos perdirbimas, naftos chemijos pramonė.
Istorija
Dabartinis Ičiharos miestas įkurtas 1962 m., sujungus 5 gyvenvietes.
Melnragės valsčius
Melnragės valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Melnragė.
Istorija
Valsčius įkurtas 1939 m. pavasarį iš Kopgalio valsčiaus ir dalies Kalotės valsčiaus. Gyvavo iki II pasaulinio karo pabaigos.
Farerų himnas
Farerų himnas (, oficialiai Mítt alfagra land, ) – nacionalinis Farerų salų himnas. Žodžius 1906 m. sukūrė poetas, politikas ir istorijos bei kalbų mokytojas Símun av Skarði (1872–1942). Muzikos autorius smuikininkas ir dainų autorius – Petur Alberg (1885–1940).
Slabada (Kupiškis)
Slabada – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Skapiškio.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1919–1920 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1919–1920 m.
Emi Kusis
Emi Kusis  – užgesęs ugnikalnis Tibesčio kalnyne, Čado valstybės šiaurėje. Tai aukščiausias ne tik Čado, bet ir visos Sacharos kalnas. Aukštis siekia 3445 m. Tai 60–80 km pločio piroklastinis skydinis ugnikalnis, esantis vulkaninio Tibesčio masyvo pietuose. Virš apylinkių iškyla per 2,3 km.
Viršūnėje yra dvi kalderos, kurių platesnioji yra 12 x 15 km apimties. Jos pietuose yra mažesnioji kaldera, išsidriekianti 2-3 km, ir esanti 350 m gylio. Tiek kalderose, tiek ugnikalnio šlaituose gausu lavos kupolų, šlakinių kūgių, marų (kraterių), lavos srautų. Vidinėje kalderoje slūgso nemažos natrito atsargos.
Emi Kusis savo struktūra primena Marso ugnikalnius, tačiau yra paveiktas vandens erozijos.
Šukionių apylinkė (Vabalninkas)
Šukionių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Garo tiltas
Garo tiltas  – romėnų pastatytas akvedukas Prancūzijoje, Langedoko-Rusijono regione, Garo departamente. Šiuo 49 m aukščio ir 274 m ilgio akveduku buvo tiekiamas vanduo Nimui. Statinį sudaro 6 apatinės, 11 vidurinių ir 35 viršutinės arkos. Akvedukas įtrauktas į UNESCO paveldo sąrašą.
Šukionių apylinkė (Vabalninkas)
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Vabalninko valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vabalninko rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Jasiuliškių apylinkės.
Ringeliai (Molėtai)
Ringeliai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 6 km į vakarus nuo Žalvarių, prie Pašupelės upelio.
Istorija
Kaimas minimas 1653 m. Videniškių bažnyčios krikšto metrikų knygoje. 1654 m. – Ringėnai. Gyveno Jadvyga Ringienė.
Bomelio Vitės valsčius
Bomelio Vitės valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Bomelio Vitė.
Žadeikių apylinkė (Vabalninkas)
Žadeikių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kupreliškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vabalninko rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kupreliškio apylinkės.
Adroanzi
Adroanzi („Adroa vaikai“ ) – gamtos dvasių bei dvasių sergėtojų grupė lugbarų mitologijoje.
Adroanzi įvardijamos Adroa, lugbarų dievo, vaikais, tačiau esama ir mito atmainų, kur jos laikomos Adro, tamsaus ir žemiško Adroa aspekto, vaikais. Kai kada įvardijamos ir mirusiųjų dvasiomis.
Adroanzi yra ne tik mirusiųjų dvasios sergėtojos, bet ir gamtos dvasios, dažnai sutinkamos ežeruose, upėse, upeliuose, dideliuose medžiuose, uolose. Be to, Adroanzi sergsti atogrąžų giraites. Tikėta, kad Adroanzi naktimis mėgsta sekti paskui žmones. Jei žmogus atsisuktų ir pažvelgtų į Adroanzi, mirtų. Kuomet nebūdavo trikdomos, žmonių atžvilgiu veikdavusios palankiai: saugodavusios keliautojus nuo plėšikų, plėšrių gyvūnų ir kitokių pavojų.
Slabada (Krekenava)
Slabada – viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Krekenavos.
August Macke
Augustas Makė (, 1887 m. vasario 3 d., Mešedė – 1914 m. rugsėjo 26 d., Perthes-les-Hurlus km., Prancūzija) – XX a. pr. vokiečių tapytojas, akvarelistas, piešėjas. Ekspresionizmo meno srovės atstovas.
Biografija
Augustas Makė gimė 1887 m. vasario 3 d. Mešedėje. Apie 1899 m. A. Makės šeima apsigyveno Bonoje. 1903 m. mokykloje jis susitiko Elisabeth Gerhardt, būsimą žmoną, kuri turėjo turtingus tėvus. Jos šeima rėmė A. Makę. 1904−1906 m. jis mokėsi Diuseldorfo dailės akademijoje. 1907 m. lankėsi Paryžiuje ir buvo įtakotas impresionistų kūrybos, pradėjo juos imituoti. 1907 m. pabaigoje A. Makė mokėsi Berlyne pas Lovis Corinth, kuris buvo vienu pagrindinių vokiečių impresionistų. A. Makė po to kelis kartus lankėsi Paryžiuje, 1909 m. susipažino su A. Matiso ir kitų fovistų kūriniais, pradėjo naudoti ryškesnes, nenatūralias spalvas, plačius potėpius. Tais pat metais jis susitiko Francą Marką Miunchene. Abu tapytojai dirbo kartu išvystydami labiau abstraktų ir ryškių spalvų ekspresionistinį stilių. 1911 m. A. Makė prisijungė prie tapytojų grupės „Mėlynasis raitelis“, kurią įkūrė Vasilijus Kandinskis ir Francas Markas.
Skirtingai nuo kitų ekspresionistų, A. Makė labiau vaizdavo žmones, pavyzdžiui, „Trys mergaitės valtyje“ (1911). Vienijo įvairias įtakas, nuo prancūzų avangardistų iki tradicinių vokiečių tapytojų. 1912 m. A. Makė susitiko Roberą Delonė, kuris dirbo kubizmo spalvinga atmaina − orfizmu, ir A. Makės kūryboje atsirado kubistinių elementų. 1914 m. A. Makė keliavo su P. Klė į Tunisą, nutapė šios šalies vaizdų naudodamas ryškias grynas spalvas. Augustas Makė žuvo Pirmojo pasaulinio karo metu 1914 m. rugsėjo 26 d. Perthes-les-Hurlus km. vietovėje Marnos departamente Prancūzijoje. Palaidotas senosiose Bonos kapinėse. Jis paliko apie 600 aliejinių paveikslų, maždaug tiek pat akvarelių ir apie 9000 piešinių.
Konstal 116N
Konstal 116N – sudvejintų žemagrindžių tramvajų modelis, 1998–2000 m. gamintas Lenkijos bendrovės „Konstal“.
Walid Hamidi
Validas Hamidis (, ; g. 1996 m. spalio 16 d.) – Alžyro futbolininkas, puolėjas.
Karjera
Karjerą pradėjo MC Oran klube. Vėliau rungtyniavo Antros lygos ASM Oran ir JSM Skikda.
2021 m. vasarą išvyko į Šiaurės Makedoniją, kur atstovavo „Shkupi“. 2021–2022 m. sezone šis klubas tapo Šiaurės Makedonijos čempionais.
Konstal 116N
Iš viso buvo pagaminti 1 Konstal 116N, 2 Konstal 116Na ir 26 Konstal 116Na/1 tramvajai.
Wisdom Kanu
Visdomas Uda Kanu (g. 1993 m. kovo 27 d.) – Nigerijos futbolininkas, saugas, puolėjas.
Gataučių apylinkė (Vabalninkas)
Gataučių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Wisdom Kanu
Karjera
Karjerą pradėjo gimtinėje, Nigerijoje. Priklausė Lagoso Islanders klubui.
Gataučių apylinkė (Vabalninkas)
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Vabalninko valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vabalninko rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Meilūnų apylinkės.
Wisdom Kanu
Karjera
2016 m. persikėlė į Slovakiją. Atstovavo šios šalies klubams: FK Spišská Nová Ves, FC ViOn Zlaté Moravce, MFK Vranov nad Topľou, FK Poprad, FK Slavoj Trebišov, MFK Zemplín Michalovce.
2023 m. vasarą išvyko į Šiaurės Makedoniją, kur atstovavo „Shkupi“.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1918–1919 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1918–1919 m.
1918–1919 m. Airijos taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
Džoukoudiano urvas
Džoukoudiano urvas – archeologinė vietovė 42 km į pietvakarius nuo Pekino, Kinijoje, kuri dėl savo svarbos 1987 m. buvo įtraukta į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Čia buvo rastos vienos seniausių Homo erectus porūšio Pekino žmogaus (Homo erectus pekinensis) fosilijų. Pirmąkart buvo aptikti 1923–1927 m. ir vėliau. Spėjamas fosilijų amžius apie 750 tūkst. metų. Taip pat archajiškų bei šiuolaikinių Homo sapiens individų palaikai, 100 tūkst. akmens amžiaus įnagių, Homo erectus pekinensis palikti ugniakurai, apdeginti kaulai bei šimtų gyvūnų rūšių griaučių datuojamų 5 mln.–10 tūkst. pr. m. e.
Sigebertas
Sigebertas (, m. 757 m.) – Vesekso karalius (756–757 m.), galimai tolimas Kutredo giminaitis.
Biografija
Sigebertas užėmė Vesekso sostą po Kutredo mirties. Tačiau netrukus Vesekso taryba nušalino jį nuo valdymo, palikdama valdyti tik vieną Hampšyrą. Hampšyre užmušė erlą, todėl turėjo slapstytis miške. Kynevulfas, tapęs naujuoju Vesekso karaliumi, jį ten surado ir nužudė.
Slabada (Prienai)
Slabada – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Kašonių, prie kelio.
Lengvatinio apmokestinimo zona
Lengvatinio apmokestinimo zona (mokesčių rojus; ) – valstybė ar teritorija, kurioje nerezidentų įmonėms ir užsienio fiziniams asmenims taiko palyginus mažus pelno bei gyventojų pajamų mokesčius arba išvis jų netaiko. Neatskleidžiama ir informacija apie šioje jurisdikcijoje įsteigtų įmonių savininkus ar įmonių finansines operacijas. Jose įregistruotoms lengvatinio apmokestinimo bendrovėms taip pat netaikomi muito mokesčiai, sudaromos kitos lengvatinės sąlygos ir mokestinės išlygos. Pirmosios lengvatinio apmokestinimo zonos atsirado XX a. viduryje (Šveicarija, Lichtenšteinas), keliais dešimtmečiais vėliau jų ėmė daugėti nedidelėse valstybėse, buvusiose ar esamose kolonijinėse valdose ir kitose savivaldos mokesčių srityje plačias teises turinčiose teritorijose.
Magistralinis kelias A1 (Latvija)
A1 – Latvijos kelias, prasidedantis Rygoje ir baigiasi Ainažiuose. Kelias taip pat yra kelio dalis, pagrindinis kelias, jungiantis Rygą su Estijos sostine Talinu. Kelio ilgis – 101 km
Kelias buvo rekonstruojamas 2003–2007 m. laikotarpyje. 2007 m. buvo nutiestas Saulkrastų aplinkkelis.
Fartingas
Fartingas (angl. farthing – ketvirtis) – smulkiausia Didžiosios Britanijos moneta, 1/4 penso (1/960 svaro), kaldinta iki 1956 m.
Galų-romanų kalbos
280px|thumb|Prancūzijos kalbos ir tarmės Galų–romanų kalbos – vienas iš romanų kalbų pogrupių.
Fartingas
Sidabrinis fartingas
Anksčiau buvo manoma, kad fartingas pirmą kartą nukaldintas karaliaus Edvardo I (1272–1307) laikais, tačiau vėliau buvo atrastos penkios karaliaus Henriko III (1216–1272) fartingo vertės monetos. Jos visos atrodo taip pat, kaip cento moneta, tik keturis kartus mažesnės.
Galų-romanų kalbos
Į galų–romanų kalbų pogrupį įeina šios kalbos ir tarmės:
Fartingas
Sidabrinis fartingas
Edvardo I laikais monetos svoris ir kokybė keitėsi: ankstyvųjų laidų fartingas svėrė 6,85 grano (0,44 g), vėlesnių – 5,5 grano (0,36 g).
Galų-romanų kalbos
Kai kurie kalbininkai į šią grupę įtraukia Pietų Prancūzijos kalbas – oksitanų ir gaskonų, rečiau Rytų Ispanijoje vartojamą katalonų kalbą. Tačiau dažniausiai oksitanų, gaskonų ir katalonų kalbos jungiamos į atskirą oksitanų–romanų kalbų pogrupį.
Fartingas
Sidabrinis fartingas
Valdant Edvardui IV (1461–1470 ir 1471–1483), fartingo svoris sumažėjo iki 0,28 g.
Paskutinį kartą sidabrinis apvadas buvo išleistas valdant karaliui Edvardui VI (1547–1553). Tuomet jis svėrė 0,21 g. Šiuo metu tai reta moneta.
Karalienė Elžbieta (1558–1603) išleido labai neįprastą 3 nominalų sidabrinę monetą. Ji svėrė 0,39 g, monetos skersmuo – 14 mm.
Varinių fartingų kaldinimo pradžia
1613 m. Anglijos (1603–1625) ir Škotijos (1567–1625) karalius Jokūbas VI nusprendė išleisti pirmąją varinę fartingo monetą. Būdamas Škotijos karaliumi, jis jau turėjo patirties gaminant varines monetas. Be to, vario monetos daugelį metų cirkuliavo Europoje.
Pirmasis lordo Haringtono fartingas buvo padengtas alavu (kad būtų imituota sidabrinė moneta). Monetų skersmuo buvo 12,25 mm.
Naujojo amžiaus fartingai
Respublikos (Sandraugos) laikais fartingai nebuvo kaldinami, tačiau jie legaliai cirkuliavo visoje šalyje. Gyventojų poreikiams tenkinti mažais kiekiais buvo išleistos privačios monetos (vadinamieji žetonai – tokenai) fartingo ir pusės cento nominalais.
1672 m. naujasis karalius Karolis II (1660–1685) pradėjo kaldinti varinius fartingus Karališkojoje monetų kalykloje. 1672–1675 ir 1679 laidų fartingas svėrė 5,2–6,4 g, skersmuo buvo 22–23 mm.
1684–1692 m. Anglijoje buvo nukaldintas alavo fartingas su nedideliu vario įdėklu monetos centre (tai apsunkino monetų klastojimą). Tačiau vėliau iškilo metalų korozijos problema ir 1693 m. buvo atnaujintas gryno vario monetų kalimas. XVIII–XIX a. pagamintų vario fartingų monetų svoris svyravo nuo 4,5 iki 6,2 g, o skersmuo – nuo 21 iki 24 mm.
1816 m. Didžiojoje Britanijoje įvedus aukso standartą, kalyklos pradėjo kaldinti aukso ir sidabro monetas. Pirmasis fartingas buvo nukaldintas tik 1821 m. Monetos svoris 1821–1860 m. buvo 4,72 g, skersmuo – 22 mm.
Nuo 1860 m. fartingas buvo pradėtas gaminti iš bronzos (1860 m. varinis fartingas yra numizmatinė retenybė). Naujoji bronzinė moneta svėrė 2,83 g, jos skersmuo buvo 20 mm. Šie parametrai išliko iki fartingo kalybos pabaigos 1956 m.
Išvarymas (filmas)
Išvarymas – 2013 m. amerikiečių antgamtinio siaubo filmas, kurį režisavo Džeimsas Vanas. Tai yra pirmasis filmas „Išvarymo“ franšizėje. Aktoriai Patrikas Vilsonas ir Vera Farmiga įkūnija paranormalių reiškinių tyrinėtojus – Edą ir Loreiną Vorenus. Vorenai 1971 m. atvyksta į Rod Ailandą padėti Peronų šeimai, kurie teigia, kad jų namuose ėmė dėtis keisti ir nepaaiškinami dalykai.
Fartingas
Naujojo amžiaus fartingai
Nuo 1897 m. fartingas buvo pradėtas tonuoti, nes prieš tai jį buvo galima supainioti su pusės sovereno moneta (tokia praktika buvo nutraukta 1918 m.).
Iki 1827 m. fartingas buvo mažiausia Jungtinės Karalystės moneta.
Išvarymas (filmas)
Filmas sukurtas pagal JAV plačiai nuskambėjusią tariamo demono apsėdimo istoriją – demonologų pora Edas ir Loreina Vorenai realiai egzistavo ir iš tiesų tyrė šią bylą.
Siužetas
1971 m. Rodžeris ir Karolina Peronai su penkiomis dukromis – Andrėja, Nensi, Kristina, Sindi ir Eipril – persikelia į sodybą Harisvilyje, Rod Ailande. Jų šuo Sadie atsisako įeiti į namus. Šeima atranda įėjimą į rūsį, kuris buvo užkaltas lentomis.
Fartingas
Dvidešimto amžiaus fartingas
XX a. fartingo dizainas mažai pasikeitė. Tik Jurgio VI (1936–1952) laikais monetos kitoje pusėje buvo pavaizduotas mažas paukštis (karetaitė). Toks reversas buvo išsaugotas ir valdant Elžbietai II.
Išvarymas (filmas)
Siužetas
Per pirmąsias kelias naktis ima dėtis paranormalūs dalykai. Kiekvienas laikrodis namuose sustoja 3.07 val., į langus atsitrenkia paukščiai, šuo ryte randamas negyvas, o Karolina atsibunda su didelėmis mėlynėmis. Vieną naktį Kristina susiduria su piktavališka dvasia. Kitą naktį Karolina girdi kažką plojant koridoriuje ir įstringa rūsyje. Andrėja ir Sindi jų miegamajame užpuola dvasia, su kuria, kaip manoma, susidūrė Kristina.
Karolina susisiekia su demonologais Edu ir Loreina Vorenais, kurie neseniai ištyrė apsėstą lėlę Anabelę. Vorenai sutinka imtis bylos ir atlikti pirminį tyrimą, kurio metu aiškiarege Loreina pamato, kad tamsiosios jėgos užklupo Peronų šeimą, o išėjimas iš namų jų neišlaisvins. Vorenai sutinka imtis bylos ir atlikti pirminį tyrimą, kurio metu aiškiaregė Loreina pamato, kad tamsiosios jėgos užklupo Peronų šeimą, o išėjimas iš namų jų neišlaisvins. Siekdami surinkti įrodymų, jie, padedami savo padėjėjo Driu Tomasu ir policijos pareigūno Bredu Hamiltonu, namuose pastato kameras, įrašymo įrenginius ir skambučius. Tolesni tyrimai atskleidžia, kad namas kadaise priklausė apkaltintai raganai, vardu Batšeba Šerman, kuri paaukojo savo savaitės kūdikį velniui ir nusižudė 1863 m., 3:07 ryto, prakeikusi visus, kurie atims jos žemę. Jie randa pranešimų apie daugybę žmogžudysčių ir savižudybių per daugelį metų namuose, kurie buvo pastatyti nuosavybėje.
Fartingas
Dvidešimto amžiaus fartingas
Fartingas baigtas kaldinti 1956 m., o 1960 m. gruodžio 31 d. išimtas iš apyvartos.
Rūpoldingas
Rūpoldingas – miestas pietų Vokietijoje, Bavarijos žemėje, Aukštutinės Bavarijos apygardoje, Traunšteino apskrityje, Alpėse prie sienos su Austrija.
Fartingas
Galerija
Fartingo aversai įvairiais laikotarpiais:
Išvarymas (filmas)
Siužetas
Vieną rytą Batšeba pasirodo Karolinai ir išvemia juodą tulžį į burną, visiškai ją užvaldydama. Loreina pamato Batšebos lavoną, kabantį ant medžio už namo. Tą naktį iš radijo sklindančių EVP grupė išgirsta, kaip dvasia vilioja Sindi į drabužių spintą, kur ji atranda slaptą praėjimą. Loreina įeina į praėjimą ir per grindų lentas nukrenta į rūsį, kur mato moters, kurią Batšeba jau seniai apsėdo ir nužudė savo vaiką, dvasią. Loreina pameta medalioną su Vorenų dukters Džudės nuotrauka. Batšeba užpuola Nensi; įvykį užfiksuoja kamera. Vorenai daro išvadą, kad tai yra pakankamas įrodymas, norint gauti Katalikų bažnyčios leidimą atlikti egzorcizmą namuose. Peronų šeima nusprendžia pasislėpti motelyje, o Edas ir Loreina nuneša įrodymus tėvui Gordonui, savo ryšininkui Katalikų bažnyčioje. Tėvas Gordonas paaiškina, kad pritarimas egzorcizmui turėtų būti gautas tiesiogiai iš Vatikano, nes Peronų šeima nėra bažnyčios nariai.
Pačių Vorenų namuose Batšeba užpuolė Džudę, tačiau ją išgelbėjo jos tėvas. Anabelė grįžta į dėžę, o Batšeba – į savo žemę. Karolina parveda Kristiną ir Eipril atgal į namus, kad jas nužudytų. Edas, Loreina ir Bredas randa Karoliną rūsyje, bandančią nudurti Kristiną, o Rodžeris ir Driu bando ją sustabdyti. Loreina perspėja Edą, Rodžerį ir Driu, kad jei jie išves Karoliną už namo, Batšeba ją nužudys. Grupė pririša Karoliną prie kėdės viduje, Edas nusprendžia, kad egzorcizmas negali laukti ir nusprendžia pats jį atlikti. Nors Karolina pabėga ir bando nužudyti Eipril, Loreina sugeba pašaukti Karoliną, primindama jai ypatingą prisiminimą, kurį ji dalijosi su savo šeima, ir leisdama Edui užbaigti egzorcizmą bei išgelbėti juos. Loreina panaikina Batšebos prakeiksmą pasiunčia ją į pragarą. Išvarius Batšebą iš Karolinos kūno, Peronų šeima vėl susivienija. Eipril atiduoda Loreinai medalioną, kurį ji pametė rūsyje. Grįžęs namo, Edas kambaryje su prakeiktais artefaktais padeda apsėstą muzikos dėžutę iš Peronų namo.
Rūpoldingas
Žiemos sporto centras ir klimato kurortas. Rūpoldinge reguliariai rengiamos biatlono tarptautinės varžybos. 1979, 1985, 1996 ir 2012 m. čia vyko biatlono pasaulio čempionatai.
Miesto ekonomika paremta turistų paslaugomis ir sportu. Rūpoldinge be slidinėjimo turistams siūloma užsiimti golfu, kalnų dviračiais, šaudymu, žygiais pėsčiomis ir žvejyba.
Slabada (Juodupė)
Slabada – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Čedasų.
22 m.
22 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Bakšėnų apylinkė
Bakšėnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kupreliškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vabalninko rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Salamiesčio apylinkės.
Jan Veselý
Liublianos „Slovan“ (2007-2008)
Žaidęs įvairiuose Čekijos jaunimo klubuose, 2007 m. jis persikėlė į Slovėniją ir prisijungė prie Liublianos „Slovan“ komandos.
Me too
miniatiūra|200px|right|„Me too“ aktyvistė [[Alyssa Milano]] Me too, arba #MeToo  – populiari grotažymė, 2017 m. spalio mėn. greitai išplitusi socialiniuose tinkluose, pabrėžusi seksualinio priekabiavimo ir smurto netoleravimą. „Me too“ judėjimas kilo po to, kai buvo paviešinti nukentėjusių moterų kaltinimai JAV kino prodiuseriui Harvey Weinstein. Šią trumpą frazę išpopuliarino aktorė Alyssa Milano, paskatinusi moteris skelbti savo istorijas „Twitter“ ir duoti žmonėms supratimą apie didelį problemos mastą. Į tai atsakė savo žinutėmis daugelis įžymybių: Gwyneth Paltrow, Ashley Judd, Jennifer Lawrence, Uma Thurman ir kt.
Jan Veselý
Belgrado „Partizan“ (2008-2011)
2008 m. balandį jis pasirašė kelerių metų sutartį su Belgrado „Partizan“ komanda. Žaidžiant tris sezonus su komanda jis tapo Serbijos krepšinio lygos, Serbijos krepšinio taurės ir Adrijos krepšinio lygos čempionu 2009, 2010 ir 2011 m. Komanda taip pat pateko į 2010 m. Eurolygos finalo ketvertą, kuriame pralaimėjo Maskvos „CSKA“ komandai.
Me too
„Me too“ aktyvistai skatina nukentėjusius asmenis viešinti asmenines patirtis ir išgyventas istorijas. Dažniausiai seksualinį priekabiavimą patiria merginos ir moterys, kurios siekdamos karjeros neišvengiamai patenka į vyrų valdomas sferas. Didelei visuomenės daliai nuostata, kad seksualinis priekabiavimas yra nusižengimas arba nusikaltimas, nėra suprantama. Dažnai vyrauja požiūris, kad pati auka yra kalta. Judėjimas, prasidėjęs Jungtinėse Amerikos Valstijose, yra pasiekęs įvairias pasaulio šalis.
Jan Veselý
Belgrado „Partizan“ (2008-2011)
J. Veselis buvo pamiltas Belgrado sirgalių, kurie dažnai juokaudavo: „Kai Janas žaidžia, mes visi laimingi“ , nes jo pavardė serbų kalboje išsiverčia į „laimingas“.
Vašingtono „Wizards“ (2011-2014)
2011 m. NBA naujokų biržoje Vašingtono „Wizards“ pasirinko jį 6-uoju šaukimu. 2012 m. balandžio 9 d. jis pelnė savo pirmąjį dvigubą dublį (pelnė 11 taškų ir atkovojo 11 kamuolių) pergalingose rungtynėse prieš Šarlotės „Bobcats“. Debiutiniame sezone jis vidutiniškai pelnė 4,7 taškus per rungtynes – daugiausiai NBA karjeroje. Sezono pabaigoje jis buvo išrinktas Čekijos metų žaidėju.
Pokljuka
thumb|right|250px|Pokljukos kraštovaizdis naktį. Pokljuka – miškinga plynaukštė Julijos Alpėse Slovėnijoje, esanti 1100–1300 m aukštyje.
Me too
Istorija
„Me too“ frazę 2006 m. socialiniame tinkle „MySpace“ ėmė naudoti pilietinių teisių aktyvistė Tarana Burke. Ji tarp juodaodžių moterų, išgyvenusių seksualinę prievartą, vykdė kampaniją už jų galimybių išplėtimą. T. Burke sukūrė dokumentinį filmą „Me too“, kuriame papasakojo, kaip ji atsakė „Aš taip pat“ 13-metei mergaitei, prisipažinusiai, kad ji buvo seksualiai išnaudojama. Filmo kūrėja apgailestavo, kad ji taip paprastai atsakė šiai mergaitei, nes tiesiog nerado kitų žodžių.
Pokljuka
Pokljuka žymi savo miškais, kalnų ganyklomis ir puikiomis žiemos sporto sąlygomis. Šiose vietose dažnai renkasi kalnų žygių entuziastai.
Jan Veselý
Denverio „Nuggets“ (2014)
2014 m. vasario 20 d. jis buvo išmainytas į Denverio „Nuggets“. Su komanda jis iš viso sužaidė tik 21-as rungtynes, per kurias vidutiniškai pelnė 4,4 taškus, atkovojo 3,7 kamuolius.
Me too
Lietuvoje
„Me too“ judėjimo atgarsiai pasiekė ir Lietuvą, paaiškėjus, kad tai ilgus metus buvo vieša paslaptis. 2018 m. pradžioje buvo anoniminių ir viešų liudijimų apie seksualinį priekabiavimą Vilniaus dailės akademijoje, Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje ir kitose įstaigose. Lietuvoje aukai pačiai sunku įrodyti seksualinio priekabiavimo ar seksualinės prievartos faktą, nes iš jos reikalaujama įrodymų. Tuo metu daugumoje šalių seksualinių nusikaltimų atvejais įrodinėjimo našta yra perkeliama kaltinamajam. Tai jis ar ji turi įrodyti savo nekaltumą, o ne auka.
Pokljuka
Kasmet čia vyksta Biatlono pasaulio taurės varžybos. 2001 m. šioje vietoje vyko Biatlono pasaulio čempionatas.
Teritorija yra Triglavo nacionalinio parko dalis. Nuo Pokljukos patogu pasiekti aukščiausią Slovėnijos viršukalnę Triglavą (2864 m virš jūros lygio).
Jan Veselý
Stambulo „Fenerbahçe“ (2014-2022)
2014 m. rugpjūčio 5 d. jis pasirašė dvejų metų sutartį su Stambulo „Fenerbahçe“. 2015 m. komanda pirmą kartą istorijoje pateko į Eurolygos finalo ketvertą, tačiau pralaimėjo Maskvos „CSKA“ komandai. Komanda taip pat pateko į Eurolygos atkrintamųjų rungtynių pusfinalius, kuriuose nusileido Madrido „Real“ komandai 96-87. 2014-2015 m. Eurolygos sezone jis vidutiniškai pelnė 11,9 taškus per rungtynes. Jis taip pat tapo visų žvaigždžių rungtynių žaidėjas.
2016 m. kovo 21 d. jis patyrė Achilo sausgyslės traumą, dėl kurios praleido atkrintamąsias rungtynes prieš Madrido „Real“ komandą. Jis sugrįžo rungtyniauti Eurolygos finalo ketverto rungtynėse, kuriose komanda laimėjo rungtynėse prieš Vitorijos „Laboral Kutxa“ komandą 88-77. J. Veselis rungtynėse pelnė 14 taškų, tačiau finaluose komanda pralaimėjo Maskvos „CSKA“ komandai. Jis taip pat buvo išrinktas į simbolinę visos Eurolygos pirmąją komandą, bei antrą kartą tapo Čekijos metų žaidėju.
2019 m. vasario 18 d. jis pasirašė trejų metų sutarties pratęsimą. 2018-2019 m. Eurolygos sezone jis antrus metus iš eilės buvo išrinktas į simbolinę visos Eurolygos pirmąją komandą, bei tapo 2019 m. Eurolygos naudingiausiu žaidėju.
2022 m. komanda laimėjo Turkijos krepšinio lygą ir J. Veselis tapo finalo naudingiausiu žaidėju.