cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tripuros karalystė
Istorija
Kultūriškai istorinė Tripura buvo ryčiausia riba, kur siekė indiškosios kultūros įtaka, tolimiausia Indų civilizacijos provincija. Nepaisant istorinių kataklizmų, vykusių į vakarus nuo regiono, dėl savo geografinio uždarumo Tripura kelis tūkstantmečius turėjo savo nepriklausomą istoriją.
1934 m. nepavykęs perversmas Lietuvoje
Po nepavykusio pučo nauju Vyriausiojo štabo viršininku buvo paskirtas generolas leitenantas Jonas Jackus, aktyviai dalyvavęs malšinant sukilimą.
Tripuros karalystė
Senovė
Nėra aišku, kas buvo seniausieji Tripuros gyventojai, tačiau bodo-kačariai čia kėlėsi iš Tibeto plynaukštės I tūkst. pr. m. e., apgyvendindami visą dabartinės rytų Indijos pakraštį (istorinius Asamo, Meghalajos regionus). Pietinė jų dalis, atskirta Garo-khasi kalnyno, ilgainiui ėmė vystytis savarankiškai. Apie pirmuosius mūsų eros amžius tripuriai sukūrė savo valstybę, kurios sostinė (Kholongma) buvo prie Meghnos upės dabartiniame rytų Bangladeše. Jų valdovai titulavosi Pha (tai reiškė tėvas). 590 m. nustatyta tripurių era, nuo kurios skaičuojamas istorinis laikas. Pagal tradiciją, šie metai žymi Tripuros pergalę prieš Bengaliją.
1934 m. nepavykęs perversmas Lietuvoje
Eiga
Kilus bruzdėjimui armijoje, 1934 m. susibūrė nauja karininkų grupė, kurios vienas iš pagrindinių organizatorių buvo aviacijos majoras Jonas Špokevičius. Buvo suformuluoti 6 reikalavimai, kurių esmę sudarė grįžimas į 1926 m. gruodžio perversmo dvasią ir santvarką, siekiant grąžinti A. Voldemarą į valdžią, atkurti „Geležinio Vilko“ organizaciją, priversti atsistatydinti Juozo Tūbelio vyriausybę.
Tripuros karalystė
Senovė
VIII a., matyt dėl stiprėjančios Bengalijos (tuo metu ten įsigalėjo agresyvi Palų dinastija), Tripura buvo priversta iškelti sostinę į rytus, į Surma upės slėnį. Ji buvo įtvirtinta dabartinėje Tripuros valstijoje (Kailasaharas).
1934 m. nepavykęs perversmas Lietuvoje
Eiga
Sukilimas prasidėjo naktį iš birželio 6–osios į 7-ąją. Apie 2 val. nakties šarvuotis įvažiavo į Kariuomenės štabo kiemą, paskui jį sekė 2-ojo ir 5-ojo pėstininkų pulkų daliniai. Karo policijos mokyklos personalas užėmė Kauno komendantūrą. Tankai „Renault FT-17“ išsidėstė prie geležinkelio stoties, 3-osios policijos nuovados, geležinkelio ir Panemunės tiltų. Buvo užimta telefono centrinė, o kiek vėliau ir automatinė centrinė, dislokuota Teisingumo ministerijoje. Tuo pat metu sukilėliai užėmė Šančių karinę telefono centrinę ir Kariuomenės štabo pagrindinę būstinę. Užėmus svarbiausią kariuomenės koordinavimo centrą – Kariuomenės štabą ir paralyžiavus telefono ryšį, buvo imtasi antrosios sukilimo dalies: generolas Petras Kubiliūnas, kuris vėliau atsiribojo nuo sukilimo nuostatų, kartu su vienu pulkininku pas prezidentą du kartus vyko derėtis dėl anksčiau sutartų reikalavimų, tačiau jo siūlymai buvo atmesti.
Tripuros karalystė
Manikjų dinastija
1280 m. Tripuros karalius Ratna pha titulavosi manikya ir įkūrė naują dinastiją (valdė iki 1947 m.) iškėlė sostinę į Rangamati (vėliau pervardintas Udaipūru, dab. pietų Tripura). Tai pradėjo didžiausią valstybės klestėjimo laikotarpį. Karalystė valdė visą istorinį Tripuros regioną, neretai rengė žygius į pietus (Arakaną) ir vakarus (Bengaliją). Nepaisant to, kad Bengalijos sultonatas XVII a. buvo užimtas Mogholų imperijos, Tripura išsaugojo nepriklausomybę.
Pradedant XVI a., karalystė patyrė krizę, kurią sukėlė aplinkinių valstybių invazijos. Pirmiausia iš šiaurės ją užpuolė Kamatos kunigaikštis Čilarajus, kuris atplėšė šiaurines teritorijas (čia vėliau įsitvirtino Kačarių karalystė), o XVII a. ji patyrė Arakano karalystės invaziją iš pietų.
1934 m. nepavykęs perversmas Lietuvoje
Eiga
Anot istoriko Česlovo Iškausko, tai buvo vienas iš 6 „Geležinio vilko“ rengtų pučų per 1929–1934 m., tačiau vienintelis išaugęs iki sukilimo.
Tripuros karalystė
Manikjų dinastija
XVIII a. Britų Indija atplėšė iš karalystės pietines (dabartinės Čitagongo srities šiaurė) ir šiaurines (dab. Silheto sritis) teritorijas. Tokiu būdu XVIII a. pabaigos Tripura apėmė tik dab. Tripuros valstijos ir Komilos rajono (dab. Bangladešas) teritorijas. XVIII a. karalius Krišna manikja perkėlė sostinę į Artagalą.
Priklausomybės laikotarpis
XIX a. Tripuros karalystė buvo įjungta į Britų Indijos sudėtį kaip viena iš daugybės kunigaikštysčių, išlaikė savo valdovų liniją ir teritoriją. Valdovas Bičandra manikja modernizavo šalį, remdamasis vakarietiškais metodais.
1947 m. Indijai iškovojus nepriklausomybę, Tripura buvo padalinta paskutinį kartą. Rytinė teritorija 1949 m. prijungta prie Indijos (iš pradžių Asamo valstijoje, o nuo 1972 m. kaip nepriklausoma valstija), o vakarinė – prie Bangladešo (tuometinis Rytų Pakistanas). Tada galutinai baigėsi Tripuros valdovų linija, nors dinastijos palikuonys yra išsaugoję savo titulus.
Padalinimas nulėmė gausią hinduistų bengalų migraciją iš Bangladešo į Tripurą indijoje. Jie šiuo metu sudaro net 70 proc. dabartinės Tripuros gyventojų.
Barkuškis
Barkuškis – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 1 km nuo Laumėnų.
Kazimieras Ambrozaitis (1892)
Biografija
Mokėsi Jurbarko keturklasėje mokykloje. 1912 m. išlaikė pradžios mokyklos mokytojo egzaminus, nuo 1914 m. mokytojavo. 1915 m. įstojo į Maskvos universitetą, bet netrukus mobilizuotas Rusijos imperijos kariuomenėn. 1916–1918 m. toliau studijavo Maskvos universiteto Istorijos–filologijos fakultete. 1925 m. Fribūro universitete apgynė daktaro disertaciją.
1917 m. Rusijos lietuvių seimo Petrograde delegatas. 1919 m. grįžo į Lietuvą, Vilniuje dirbo lietuvių kalbos žodyno komisijoje, vienas Lietuvos darbo federacijos kūrėjų, jos pirmininkas. 1919–1920 m. laikraščių „Laisvė“, „Tėvynės sargas“ ir „Darbininkas“ faktinis redaktorius. 1920–1922 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos centro valdybos narys.
1922 m. lapkričio 13 d. – 1923 m. kovo 13 d. Pirmojo ir 1923 m. birželio 5 d. – 1926 m. birželio 2 d. Antrojo seimo prezidiumo sekretorius, 1926 m. birželio 2 d. – 1927 m. balandžio mėn. Trečiojo seimo vicepirmininkas. 1929 m. dėl Lietuvos krikščionių demokratų partijos ir Lietuvių tautininkų sąjungos konflikto kalintas Varnių priverčiamojo darbo stovykloje. 1932–1936 m. vienas Lietuvos darbo jaunimo sąjungos kūrėjų.
1940 m. liepos 12 d. NKVD suimtas, kalintas Kaune. 1941 m. balandžio 23 d. Ypatingojo pasitarimo nuteistas, kalintas Karlage (Karagandos sritis). 1944 m. kovo 14 d. paleistas. 1944–1948 m. Valstybinės leidyklos redaktorius Kaune. 1948 m. gegužės 28 d. ištremtas į Krasnojarsko kraštą, tremtyje suimtas, kalintas Rešotų lageryje, ten mirė. 1989 m. perlaidotas Skirsnemunės kapinėse.
Mykolas III
thumb|left|Bizantijos imperija 867 metais
Mykolas III (, 838 m. Konstantinopolis – 867 m. rugsėjo 23 d. Konstantinopolis) – Bizantijos imperatorius 842–867 m.
Biografija
Kilęs iš Amorėjo (Frigijos) dinastijos. Tėvas Imperatorius Teofilis. Paveldėjo sostą po tėvo mirties. Mažametystės laikotarpiu regente buvo jo motina Teodora, valdžiusi kartu su įtakingu pirmuoju ministru Teoktistu. Ji grąžino ikonų garbinimą, kuris draustas valdant Teofiliui. Su motinos broliu Bardu 856 m. privertė Teodorą atsisakyti regentystės. 858 m. nušalino Teodorą remiantį patriarchą Ignatijų ir pakeitė jį Fotijumi. Romos popiežiui atsisakius pripažinti naująjį patriarchą prasidėjo Krikščionių bažnyčios schizma. Valdant jam 859 m. Bizantija išvijo arabus už Eufrato upės, 860 m. sėkmingai kariavo su Rusia, šventieji Kirilas ir Metodijus 862 m. evangelizavo Moravijoje, iš Bizantijos krikščionybę priėmė Bulgarijos caras Borisas I. Ilgainiui jis pateko imperatoriaus rūmų valdytojo Bazilijaus Makedoniečio įtakon, sutiko, kad šis 866 m. nužudytų Bardą ir paskelbė jį imperatoriaus bendravaldžiu. Kitais metais Bazilijus Makedonietis nuvertė jį nuo sosto ir nužudė. thumb|left|Mykolo III solidas
Genesis tyrimų zondas
thumb|right|250px|Genesis tyrimų mokslinis zondas. Jis tyrinėjo Saulės vėjo daleles
Genesis tyrimų zondas – nedidelis tyrimų zondas, kuris buvo naudojamas Saulės vėjo dalelėms gaudyti. 2001 m. rugpjūčio 8 d. NASA į kosmosą paleido zondą. 2004 m. rugsėjo 8 d. grįždamas atgal į Žemę, zondas patyrė nedidelę avariją, neišsiskleidus zondo parašiutams. Pagal planą zondą buvo ketintą pagauti ore specialiomis gaudyklėmis, maždaug 1200 m aukštyje, tačiau zondas nukrito ant Žemės.
Skrydis
Genesis kosmose skriejo Lagranžo taške 1, kuris yra tarp Žemės ir Saulės. Zondas nuo Žemės buvo nutolęs nuo 1,2 iki 1,6 mln. kilometrų. Pats aparatas skriejo ekliptikos plokštumoje nutoldama nuo jo 700 000 km, o statmena kryptimi – 450 000 km. Ji skriejo aplink Saulę ovalo formos (halo) orbita. Viso buvo įveiktos 5 tokios orbitos. 2004 m. balandžio 1 d. uždariusi gaudyklių dangčius, o pačias paslėpus grąžinamoje kapsulėje, „Genesis“ pasuko Žemės link.
thumb|right|250px|Tyrimo Genesis zondo gaudyklėje yra pagauti silicio, aukso, safyro, deimanto ir rinktiniai neono, argono cheminiai pavyzdžiai.
Velnio sala
Uolėta, palmių giraitėmis padengta 40 m aukščio sala išgarsėjo kaip politinių kalinių trėmimo vieta. Įkurta Napoleono III nurodymu. Ne tik į Velnio, bet ir į kitas kaimynines salas bei Kourou miestą buvo tremiami garsūs Prancūzijos politiniai veikėjai. Naudota 1852 – 1946 m. Čia buvo tremiami ne tik politiniai kaliniai (pvz., anarchistas Klemenas Diuvalis), bet ir pavojingiausi vagys bei žudikai. Daugiau nei 80 tūkst. žmonių buvo išsiųsta į šią nesvetingą salą. Tik nedaugeliui pavyko iš čia pabėgti. Į Velnio salą per klaidą buvo ištremtas prancūzų generolas Alfred Dreyfus, dėl kurio kilo didžiulis skandalas. Kadangi į salą buvo ištremta nemažai talentingų rašytojų, apie kančias ir siaubą saloje išleistos kelios knygos. Garsiausia – Henri Charrière knyga Papillon. 1938 m. nutrauktas trėmimas į Velnio salą, o 1946 m. kalėjimas uždarytas. Dauguma kalinių grįžo į Prancūziją, o kai kurie pasiliko gyventi Prancūzijos Gvianoje.
UEFA čempionų lyga 2004–2005 m.
UEFA čempionų lyga 2004–2005 m. – 13-asis UEFA čempionų lygos turnyras (50-asis skaičiuojant nuo UEFA čempionų taurės), prasidėjęs 2004 m. rudenį. Turnyrą laimėjo klubas, 2005 m. gegužės 25 d. finale laimėjęs prieš po baudinių serijos. Tai buvo pirmasis Čempionų lygos finalas, kurį laimėjo komanda, rungtynių metu pralaiminėdama trijų įvarčių skirtumu (0-3).
Trečiasis atrankos etapas (1/32 finalo)
Šiame etape pralaimėję klubai pateko į UEFA taurės turnyrą.
A grupė
Galutinė lentelė:
B grupė
Galutinė lentelė:
C grupė
Galutinė lentelė:
E grupė
Galutinė lentelė:
F grupė
Galutinė lentelė:
H grupė
Galutinė lentelė:
Strazdžiai
Strazdžiai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 24 km į pietus pietryčius nuo Biržų.
Istorija
Strazdžiai istorijos šaltiniuose pirmą kartą paminėti 1555 m.
Vižguriai
Vižguriai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Vižainio valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietvakarius nuo Vižainio, apie 31 km į šiaurę nuo Suvalkų ir 139 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Iki 1870 m. kaimas priklausė Vižgurių valsčiui. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Paulius Koverovas
Paulius Koverovas (g. 1970 m. birželio 25 d.) – teisininkas, verslo teisės advokatas, buvęs politinis veikėjas, LR teisingumo viceministras.
Išsilavinimas, pedagoginė veikla
1993 m. Paulius Koverovas baigė teisės studijas VU Teisės fakultete, jam suteikta teisininko kvalifikacija. Nuo 1994 iki 2003 m. VU TF asistentas. Apgynė disertaciją „Bylų, kylančių iš darbo teisinių santykių, nagrinėjimo ypatumai“ (2004 m.), socialinių mokslų (teisės krypties) daktaras. Paulius Koverovas VU Teisės fakulteto Darbo teisės katedros dėstytojas. Dėsto tokius dalykus kaip Darbo teisė, Civilinė ir darbo teisė.
Praktinė veikla
Telekomunikacijų bendrovės „Omnitel“ Teisės skyriaus vadovas, LR teisingumo viceministras iki 2002 m. gegužės mėn. 9 d., LR teisingumo ministerijos valstybės sekretorius nuo 2002 m. gegužės mėn. 9 d. iki 2007 m. lapkričio 18 d., dirbo su 4 ministrais. Nusprendęs, kad „reikalingos permainos, nusprendė išbandyti darbą advokatūroje“.
Nuo 2007 m. lapkričio mėn. 23 d. – verslo teisės advokatų kontoros „Sorainen“ advokatas, Vilniaus kontoros Konkurencijos ir valstybinio reguliavimo praktikos grupės vadovas. Pagrindinės jo praktikos sritys – ginčų nagrinėjimas, konkurencijos teisė ir valstybinis reguliavimas.
Kazys Ambrozaitis (1918)
Kazys Ambrozaitis (g. 1918 m. balandžio 23 d. Naujakaimyje, Šimkaičių valsčius, Raseinių apskritis - m. 2015 m. rugpjūčio 15 d.) – Lietuvos gydytojas rentgenologas, daktaras, JAV lietuvių visuomenės veikėjas.
Biografija
1940–1944 m. Vytauto Dižiojo universitete studijavo mediciną. 1941 m. dalyvavo Birželio sukilime, buvo Lietuvos aktyvistų fronto Kauno štabo narys. 1943 m. studentų korporacijos „Gaja“ pirmininkas. Lietuvos antinacinio pasipriešinimo dalyvis. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1946 m. baigė Tiubingeno universitetą. 1947 m. daktaras. 1949 m. apsigyveno JAV. Specializavosi radiologijos srityje Niujorke ir Klyvlende. 1950–1953 m. dalyvavo Korėjos kare, kapitonas. Vėliau dirbo ligoninėse netoli Čikagos.
Daugelį metų buvo Ligoninių radiologijos departamento direktorius, suorganizavo radiologų korporaciją. JAV lietuvių bendruomenės, Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto, Lituanistikos tyrimo ir studijų centro bei kitų organizacijų veikėjas. Nuo 1962 m. fondo „Į laisvę“ pirmininkas. Su kitais įkūrė Lietuvių fondą, jo tarybos ir valdybos pirmininkas. Pasaulio lietuvių gydytojų sąjungos tarybos narys. Mokslo ir kūrybos simpoziumo organizacinio komiteto pirmininkas. Bendradarbiavo spaudoje.
Gediminas Vičius
Gediminas Vičius (g. 1985 m. liepos 5 d.) – Lietuvos futbolininkas, saugas.
Biografija
Karjerą pradėjo 2001 m. Kareda Kaunas klube. Nacionalinėje rinktinėje debiutavo 2011 m. spalio 11 d. varžybose prieš Čekiją.
Glinkai (reikšmės)
Glinkais vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Džakarta
Džakarta (anksčiau vadinta Batavija) – Indonezijos sostinė ir didžiausias miestas. Įsikūrusi Javos salos šiaurės rytų pakrantėje, prie Čilivungo upės žiočių. Miesto plotas 699,5 km², 10,6 mln. gyventojų (2020). Džakartos metropolinėje teritorijoje, kurios plotas 6392 km², gyvena 35,934 mln. gyventojų (2020 m.). Tai antra pagal gyventojų skaičių miesto teritorija pasaulyje, po Tokijo.
Yra Soekarno‑Hattos ir Halimo Perdanakusumos tarptautiniai oro uostai, ASEAN būstinė.
Džakartos visuomenė įvairiakultūrė. Taip nutiko dėl to, kad į miestą plūdo migrantai iš viso Indonezijos salyno, vedami potencialiai aukštesnio pragyvenimo lygio siekių ir verslo galimybių pasiūlos. Dėl spartaus augimo miestas virto labai sausakimšu. Negana to, gyvenimo sąlygas dar labiau pablogino nuolatiniai ekologiniai veiksniai, tokie kaip potvyniai. Džakarta per metus grimzta iki 17 cm, o tai kartu su vandenynų lygio kilimu atsiliepė potvyniais. Džakarta yra viena iš greičiausiai grimztančių sostinių pasaulyje. Reaguodamas į vis prastėjančią situaciją, šalies prezidentas Joko Widodo 2019 m. rugpjūčio mėn. paskelbė, kad Indonezijos sostinė bus perkelta iš Džakartos į Rytų Kalimantano provinciją Borneo saloje.
Istorija
Pirmoji rašytiniuose šaltiniuose paminėta gyvenvietė dabartinės Džakartos teritorijoje buvo Kalapos uostas Čilivungo upės žiotyse. Jis egzistavo sundų tautos žemėse. Tai buvo hinduistų gyvenvietė nuo maždaug V amžiaus. XII a. gyvenvietė tapo svarbiu hinduistų karalystės, sundų valstybės Sundos uostu. Pirmieji europiečiai, aplankę Kalapą, buvo portugalai. XVI a. pr. hinduistų karalius leido portugalų prekybininkams prie Kalapos pasistatyti fortą. Pagal pirmąją gyvenvietę iki šiol Džakartos uostas vadinamas Sunda Kelapa.
1527 m. miestą užkariavo šiaurinės kaimyninės valstybės valdovas Fatahila (Fatahillah). Jis Kalapos vardą 1527 m. birželio 22 d. pakeitė į Džajakarta (javiečių kalba – „pergalinga ir klestinti“). Ši data laikoma oficialiu miesto gimtadieniu. XVI a. pabaigoje į Jayakarta atvyko olandai. 1619 m. Nyderlandų Rytų Indijos kompanijos pajėgos, vadovaujamos Jan Pieterszoon Coen, užėmė miestą ir pervadino jį į Bataviją, lotynišką Nyderlandų vardą. Batavija tapo Nyderlandų Rytų Indijos kolonijų sostine. XIX a. pr. miestas išsiplėtė, kadangi olandai kėlėsi į aukštesnes vietoves, kurios laikytos sveikesnėmis. 1811 m. Javą užėmė britai ir valdė salą 5 metus, kol Nyderlandai buvo okupuoti per Napoleono karus Europoje, po to Java grąžinta Nyderlandams.
Formaliai ir tiesioginei Nyderlandų valdžiai plečiantis į didesnes salyno teritorijas, XIX a. ir XX a. pradžioje, kolonijinės Batavijos reikšmė didėjo. Olandų taktika išlaikyti kontrolę ir pajamas iš mokesčių reikalavo, kad eksporto prekės iš viso regiono būtų išsiunčiamos per Bataviją, o tai miestui suteikė ypatingą reikšmę, kurią jis išlaiko iki šių dienų.
Japonija užėmė miestą 1942 m. vykstant Antrajam pasauliniam karui ir pervadino jį į Džakartą, siekdama vietinių gyventojų palankumo. Po Japonijos pralaimėjimo 1945 m. olandai vėl užėmė miestą, nepaisydami 1945 m. rugpjūčio 17 d. indoneziečių paskelbtos nepriklausomybės. Džakarta tapo olandų pastangų atgauti visų buvusių kolonijų kontrolę centras, kol nepriklausomybės karas baigėsi Indonezijos valstybės pripažinimu 1949 m.
Atkūrus Indonezijos nepriklausomybę Džakarta itin sparčiai plėtėsi, tapo didžiausiu Indonezijos pramonės, prekybos ir kultūros centru, įgijo ir tarptautinę regioninio centro reikšmę.
Administracija
Skirtingai nuo kitų Indonezijos miestų, Džakarta turi specialų provincijos statusą. Miestui vadovauja gubernatorius, o ne meras. Džakarta dalinama į penkis rajonus (kotamadya arba kota), kuriems vadovauja walikotamadya.
Ekonomika
Vystoma laivų statyba ir remontas, automobilių, dviračių gamyba, metalo, kaučiuko apdirbimas, chemijos (gumos, cheminio pluošto), popieriaus, poligrafijos, stiklo, baldų, tekstilės (medvilnės), siuvimo, odos, avalynės, maisto (ryžių valymo, arbatos, kavos, malimo, žuvų, aliejaus) pramonė.
Kultūra
Kadangi Džakarta yra sostinė ir administracinis, politinis bei ekonominis centras, ji pritraukia daug imigrantų tiek iš Indonezijos, tiek iš užsienio. Dėl to Džakarta turi kosmopolitinį atspalvį ir įvairialypę kultūrą. Daugelis imigrantų yra iš kitų Javos dalių, kartu atsinešdami įvairiausius javiečių ir sundiečių dialektus bei tradicinį maistą ir papročius.
Narto Naujienos senosios kapinės
Kapinės
Įrengtos kaimo žemių pietrytiniame pakraštyje, aukštumos viršūnėje, pakelėje. Netaisyklingo stačiakampio plano, 31 m ilgio šiaurės – pietų kryptimi ir 28 m pločio. Apjuostos žemių pylimo, kurio išorinėje papėdėje yra užslinkęs griovys. Ties kapinių viduriu rytų – vakarų kryptimi eina platus takas, ties kurio abiem galais pylime palikta po 2 m pločio tarpą praėjimui.
Teritorija – 0,09 ha. Šiaurės vakarų pakraštyje prie kelio stovi medinis anotacinis ženklas.
Antkapis
Betoninis, stačiakampio plano, pailgas rytų – vakarų kryptimi. Vakarinėje pusėje yra betoninė stačiakampė nuožulni plokštė su užrašu: „A+A / TRAGIŠKAI ŽUVUSI / IZABELĖ VENCIŪTĖ“.
Istorija
Kapinės įrengtos apie XVII a. Paskutiniai laidojimai datuojami XX a. pradžia.
1996 m. įrašytos į Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą, 2005 m. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.
Ąžuolo ir pušies draugystė
thumb|right|200px|Ąžuolas ir pušis 2011 m. per Kalėdas Ąžuolo ir pušies draugystė – botaninis gamtos paveldo objektas, 1995 metais Kauno miesto savivaldybės paskelbtas saugomu. Auga Kaune, Panemunėje, Panemunės šile. Ąžuolo ir pušies draugystė – tai kamienais suaugę du medžiai – paprastasis ąžuolas (Quercus robur L.) ir paprastoji pušis (Pinus sylvestris L.). Šiuo metu pušis jau nudžiūvusi.
Eurovizijos šokių konkursas 2008 m.
Eurovizijos šokių konkursas 2008 – 2-as Eurovizijos šokių konkursas, vykęs 2008 m. rugsėjo 6 d. Glazge, Jungtinėje Karalystėje. Konkurse varžėsi 14 šalių. Laimėjo Lenkijos šokėjai, surinkę 154 taškus, Lietuvos atstovai užėmė 4 vietą.
12 taškų
Po 12 taškų surinkusios šalys
Žemėlapis
750px|thumb|center|{{legend|#22b14c|Dalyvaujančios šalys}}{{legend|#ffc20e|Pasitraukusios šalys}}
Rodinija
thumb|180px| Žemės planeta prieš 550 mln metų – skilęs Rodinijos kontinentas Rodinija – senovinis žemynas. Pavadinimas sudarytas iš 🇷🇺 'tėvynė, gimtinė'. Tai buvo pirmasis superkontinentas, susidaręs maždaug prieš 1200 mln. m. ir gyvavęs iki 750 mln. m. Manoma, kad Rodinija galutinai susiformavo prieš 900 mln. metų. Jos branduolys buvo Laurentijos kontinentas. Superkontinentą suardė Žemės karštis: dėl padidėjusio šilumos srauto mantijoje atsirado pakilimas tarp Laurentijos ir Antarktikos-Australijos, pluta toje vietoje plonėjo, kol galiausiai susidarė riftas. Kitas riftas atsivėrė tarp Laurentijos ir Baltikos kontinentų prieš 600 mln. metų. Po Rodinijos skilimo visos jos dalys buvo susijungusios į Panotijos, o vėliau į Pangėjos superkontinentus.
Rodinijos klimatas buvo atšiaurus – atmosferoje buvo mažiau kaip 5 % dabartinio deguonies lygio. Nebuvo ultravioletinių spindulių skydo – ozono. Siautėjo dideli potvyniai.
Balkanai
right|thumb|275px|Politinis žemėlapis 2005 m. – Balkanų šalys pažymėtos žaliai Balkanai arba Balkanų pusiasalis – pusiasalis Europos pietuose, rytinėje dalyje. Plotas apie 666,7 tūkst. km², gyventojų apie 60 mln. Pusiasalio teritorijoje yra Albanija, Bosnija ir Hercegovina, Bulgarija, Turkija (Trakija), Kroatija, Kosovas, Šiaurės Makedonija, Valakija, Serbija, Juodkalnija bei Slovėnija. Pusiasalį vakaruose skalauja Adrijos jūra, pietvakariuose Jonijos jūra, o rytuose – Juodoji jūra. Su pagrindine Europos žemyno dalimi ribojasi plačia juosta, šiaurine riba laikomos Dunojaus ir Savos upės. Graikija dažniausiai Balkanams nepriskiriama, kadangi ji priklauso Viduržemio jūros valstybėms.
Žodis Balkanai yra turkiškos kilmės ir reiškia 'kalnas'. Paviršius labai įvairus, išraižytas giliais slėniais, įvairiomis kryptimis besidriekiančiais kalnais ir nedidelėmis, bet gausiomis lygumomis, iš kurių plačiausios yra rytų Trakijoje, rytų Rumelijoje ir Dunojaus žemupyje. Kalnai skiriami į 3 grupes: dinarų sistema, Makedonijos-Trakijos sistema ir Balkanų kalnai. Šiaurėje Balkanai ribojasi su Julijaus Alpėmis ir Karpatais. Per Balkanus teka Dunojus, Sava, Vardaras, Marica. Didžioji Morava. Yra dideli Skadaro (Škoderio), Ochrido, Prespos ežerai.
Klimatas
Balkanuose klimatas yra žemyninis, su šiltomis vasaromis ir šaltomis ir su sniegu žiemomis. Pietinėje pusiasalio dalyje bei Adrijos jūros ir Egėjo jūros priekrantėse vyrauja Viduržemio jūros klimatas. Juodosios jūros priekrantėje vyrauja jūrinis klimatas ir drėgnas subtropinis klimatas. Daugiausia kritulių iškrenta vakariniuose Dinarų kalnų šlaituose, aplink Kotoro įlanką - iki 5000 mm per metus.
Tautos
Balkanų pusiasalis pasižymi didele etnine įvairove, dėl to jame nuolat vyksta svarbūs socialiniai ir politiniai procesai, susiję su tautų sambūviu. Vyrauja pietų slavai (bulgarai, serbai, bosniai, kroatai, slovėnai, makedonai, juodkalniečiai) ir romaniškos rumunų ir moldovų tautos. Šnekama bulgarų, makedonų ir slovėnų kalbomis. Serbų, kroatų, bosnių ir juodkalniečių kalbos – labai panašios, ir anksčiau buvo įvardijamos kaip viena serbų-kroatų kalba. Rumunų ir moldovų kalbos faktiškai yra ta pati dėl politinių priežasčių skilusi rumunų kalba, nors moldovai anksčiau ir naudojo kirilicą, ne rumunų naudojamą lotynišką raštą. Dėl tautų įvairovės yra net susiformavęs terminas – balkanizacija, reiškiantis tautų susiskirstymą į mažesnes, jų fragmentaciją.
Istorija
Balkanai – savitas kultūrinis regionas, kurio šalys susietos tarpusavyje tam tikrais kultūriniais bruožais. Į šį regioną nuo Ankstyvųjų viduramžių plito kultūra, paremta Bizantijos modeliu: čia išplatinta ortodoksinė krikščionybė, kultūrine kalba buvo laikoma graikų kalba, paplito graikų raštas bei iš jo kilusios rašto sistemos kirilica ir glagolica. Balkanų šalys sudaro atskirą pasaulio civilizaciją.
Skirtingai nei Vakarų Europos civilizacijos istorija, kur niekuomet nebuvo pasiekta vienybės, Balkanų istorijai būdinga tai, kad centralizuotų imperijų amžiai kaitaliojasi su dezintegracijos laikotarpiais.
Balkanai yra strateginėje vietoje, jie yra tarsi tiltas iš pietų ir vakarų Europos į Aziją. Juos įvairiu mastu buvo užkariavę daug kitų tautų – totoriai, turkai, rusai ir kt.
Balkanai per I pasaulinį karą ir tarpukariu
Prieš Pirmąjį pasaulinį karą čia vyko intensyvios išsivadavimo nuo Osmanų imperijos kovos – Balkanų karai.
Balkanai komunistiniame bloke
Po Antrojo pasaulinio karo Balkanai pateko TSRS įtakos zonon.
Balkanai po Šaltojo karo
Žlugus Tarybų Sąjungai daug kraujo buvo pralieta dėl Jugoslavijos federacijos žlugimo. Pačioje XX amžiaus pabaigoje iškilo ir Kosovo problema.
Lietuvos Respublikos alkoholio kontrolės įstatymas
Įstatymo priėmimas
A. Matulo ir B. Vėsaitės inicijuotas pataisas priėmė Seimas ir uždraudė alkoholio reklamą nuo 6 val. ryto 23 val. vakaro. Todėl televizijų transliacijos su sporto renginiais (krepšinis, futbolas, Formulė 1 ir kitų sporto šakų), kurių daugumą remia alkoholinių gėrimų gamintojai, nuo 2008 m. sausio 1 d. buvo rodomi netiesiogiai po 23 valandos vakaro. Internete buvo inicijuota peticija, kurioje pasirašė daugiau nei 60 tūkstančių žmonių.
2008 m. balandį Seimo nariai nutarė ir toliau drausti alkoholio reklamą televizijos ar radijo transliacijų metu nuo 6 val. ryto iki 23 val. vakaro. Tačiau po diskusijų parlamentarai pritarė trijų Seimo narių – Birutės Vėsaitės, Antano Matulo ir Alfredo Pekeliūno – pataisomos, kuriomis nebus ribojama alkoholio reklama per tiesiogiai transliuojamus ar retransliuojamus tarptautinius meno, kultūros renginius ar sporto varžybas. Pataisos teigia, kad bus galima rodyti alkoholio gamintojų logotipus. Seimas taip pat nutarė, kad nuo 2012 metų būtų uždrausta bet kokio stiprumo alkoholio reklama visose visuomenės informavimo priemonėse (spaudoje, radijuje, televizijoje ir kt.).
Bakterijų dauginimasis ir vystymasis
Bakterijų ląstelės dauginimosi ir vystymosi ciklas susideda iš augimo ir dalijimosi. Bakterijos masė augimo metu didėja, bet palyginti lėčiau negu jos paviršius. Pasiekus tam tikrą, jos rūšiai būdingą masės ir paviršiaus santykį, bakterija nustoja augus, tada ji pasidalija pusiau.
Prokariotinės ląstelės ciklą galima suskirstyti į periodus:
Dauginimasis
thumb|200px|Bakterijos dalijimasis pusiau Bakterijos dauginasi ląstelei pasidalijant pusiau. Ląstelės dalijimasis kadaise buvo nauja pakopa organinio pasaulio evoliucijoje. Motininė bakterijos ląstelė, baigiant jai savo gyvenimą ir virstant dviem dukterinėmis ląstelėmis, ne miršta, bet atsinaujina. Atsinaujinimo esmę sudaro tai, kad ląstelių lyginamasis paviršius, joms pasidalijus, pasidaro didesnis, ir dėl to naujos ląstelės gali sparčiau imti maistą ir greičiau augti. Taigi į ląstelės augimo sustojimą prieš dalijimąsi galima žiūrėti kaip į jos senėjimo pirmąjį požymį.
Prieš atsirandant skersinei pertvarėlei, ties ląstelės pusiauju išryškėja žiedo pavidalo citoplazmos membranos dviguba raukšlė, kuri, palaipsniui didėdama, siaurina angą tarp dviejų ląstelės pusių. Ši raukšlė pagaliau virsta ląstelės pertvara, kuri perskiria protoplastą į dvi dalis. Tuo metu bakterijos chromosoma, amitotiniu būdu pasidalijęs pusiau, nukeliauja į susidariusias ląstelės puses. Protoplasto membranos raukšlės viduryje susiformuoja dviguba skersinė sienelė.
Bakterijų dalijimąsi pusiau, atsirandant jų viduryje skersinei sienelei, galima aiškinti tuo, kad bakterijų ląstelės turi gana tvirtą sienelę, neleidžiančią jai mechaniškai tįsti ir trukdančią keisti savo formą. Plikų ląstelių dalijimasis vyksta daug paprasčiau. Dalijimosi metu jos kiek ištįsta, suplonėdamos ties viduriu, ir pasidalija pusiau. Tipiškas tokio dauginimosi pavyzdys gleivabakterių dalijimasis.
Siūlinės bakterijos, pavyzdžiui, aktonomicetai, dauginasi, sutrūkinėjant jų siūleliui į daugelį ląstelių. Kai kada nuo šoninių siūlelių galų, atsiradus skersinėms pertvarėlėms, atitrūksta ląstelės, kurios veliau virsta ilgais siūlais.
Bakterijų augimas ir suspensijos
Augant ir dauginantis bakterijoms grynose kultūrose, galima išskirti eilę nuosekliai viena po kitos einančių stadijų, kurios atspindi bendrą biologinį dėsningumą, kad ląstelės sparčiausiai dauginasi, augimui įpusėjus. Ląstelių dauginimosi fazės gali būti apibūdinamos taip:
Esant palankioms augimo sąlygoms, bakterijos dauginasi gana greit – vidutiniškai per pusvalandį atsiranda nauja jų karta. Bakterijos ypač greit dauginasi skystose terpėse, kur jas iš visų pusių supa mitybinis tirpalas. Kai vienoje vietoje sumažėja maisto medžiagų, judrios bakterijos pasislenka ten, kur jų daugiau. Mitybiniam tirpalui judant, ir nejudrios bakterijos gali keisti vietą. Taigi nenuostabu, kad skaidrus mitybinis tirpalas, užkrėstas nors viena bakterija, netrukus susidrumsčia. Veliau bakterijos gali nusėsti ant indo sienelių arba dugno.
Kolonijos
Kietos terpės paviršiuje bakterijos greit dalytis negali, nes čia maisto medžiagos joms prieinamos tik iš vienos pusės. Be to, ir bakterijų judėjimas terpės paviršiumi esti labai ribotas. Tokiomis sąlygomis išauga jų kolonija. Taip esti ne tik dirbtinėse terpėse, paruošiamose laboratorijose, bet ir gamtoje, pavyzdžiui, dirvoje, kur besidaugindamos bakterijos sudaro nors ir nedideles kolonijas. Sūryje taip pat susidaro tam tikri bakterijų lizdai. Tos pačios rūšies bakterijų kultūra, išaugusi vienos kurios nors terpės paviršiuje, visada atrodo panašiai. Kitoje terpėje ji jau atrodys kitaip, nes veikia terpės cheminė sudėtis, jos paviršiaus ypatybės, drėgnumas ir kt. Bakterijos ir jų kolonijos, turinčios tas pačias augimo sąlygas, labai mažai skiriasi savo forma.
Apibūdinant bakterijų kolonijas, atsižvelgiama į daugelį požymių: Kad bakterijos kolonijose išsidėsto ne bet kaip, o visada pagal tam tikrą planą, rodo tam tikrą jų organizacinį principą.
Bakterijos pro mikroskopą atrodo bespalvės, tačiau jų kolonijos paprastai spalvotos. Pavyzdžiui, Chromobacterium prodigiosum kolonijos yra raudonos, Sarcina aurea – geltonos, Achromobacter violaceum – violetinės. Labai būdingos esti Bacillus mycoides kolonijos, kurios atrodo lyg vatos pakulų kuokšteliai.
Bakterijų vystymasis ir sporų susidarymas
Daugelis bakterijų, nelaukdamos, kol mitybinėje terpėje pasibaigs maisto medžiagų ar vandens atsargos, pradeda gaminti savo viduje sporas. Sporų susidarymą galima sukelti dirbtinai, perkėlus bakterijas į terpę, kurioje trūksta maisto medžiagų. Jų susidarymą galima ir sutrukdyti, periodiškai papildant terpę maisto medžiagomis. Yra ir tokių bakterijų, kurios pradeda gaminti sporas, iki tam tikros ribos pakėlus temperatūrą.
Sporos susidaro įvairiai, dažniausiai po vieną, kai kada po dvi. Dažnai jos susiformuoja po to, kai plazmoje išryškėja vadinamoji branduolio medžiaga (chromatiniai grūdeliai). Branduolio medžiaga yra svarbiausia substancija, iš kurios susidaro sporos. Plazmoje pradeda ryškėti apvalus branduolio medžiagos plotelis, kuris sudaro prosporę. Iš jos, ištirpus nepanaudotai plazmai, susiformuoja spora. Sporos gali atsirasti ir kitaip. Pavyzdžiui, Bacillus tetani chromatino grūdelių nesudaro. Šiuo atveju plazmos dalis atsitraukia nuo sienelės, apsigaubia plėvele ir virsta spora. Vegetatyvinės bakterijos ląstelės, susidarius jų viduje sporoms, dažnai dar ilgai išlieka aktyvios ir vikriai juda (Clostridium butyricum). Sporos pasižymi dideliu atsparumu įvairiems aplinkos veiksniams. Sporos gali išlikti gyvos dešimtis metų.
Tipinga sporinė bakterija yra Bacillus subtilis. Ši bakterija labai greit įsiveisia šieno nuovire. Iš pradžių jame knibžda tik palaidos judrios šios bakterijos ląstelės, apsuptos žiuželių. Mažėjant nuovire maisto medžiagų kiekiui, naujos kartos bakterijos jau neįstengia pasidalijusios atsiskirti ir juda ištisais siūlais. Dar vėliau jos visiškai nustoja judėjusios, iškyla į paviršių sudarydamos plėvelę. Tuomet jų žiuželiai nyksta, formuojasi sporos, kurios, būdamos sunkesnės, grimsta ant dugno.
Kabančiame mitybinio tirpalo laše pro mikroskopą galima stebėti ir sporos dygimą. Iš pradžių spora išbrinksta, pasidaro elipsiška, vėliau jos plėvelė ties pusiauju plyšta. Iš vidaus išlenda šviesi ląstelė, kuri greit apauga žiuželiais.
Bacillus subtilis gyvenime pasireiškia tam tikras cikliškumas. Kitų bakterijų vystymosi cikliškumas dar aiškesnis. Pavyzdžiui, gelžbakterė Cladothirix dichotoma iš pradžių yra judri žiuželiuota ląstelė. Po kurio laiko ji praranda žiuželius ir besidalydama virsta ilgu siūlu, kuris vienu galu prisikabina prie substrato ir apsisupa gleivine makštimi. Kai kurios siūlo ląstelės betįsdamos prasprūsta pro savo kaimynes ir, toliau besidalydamos, sudaro atšakas. Tokiu būdu susidaro savotiški bakterijų krūmeliai. Vandenyje ant įvairių dugno daiktų esti ištisas tokių krūmelių „miškas“. Viršutinėje siūlų dalyje vėl susidaro atskiros žiuželiuotos ląstelės, kurios prasiskverbia pro gleivinę makštį ir iš naujo pradeda minėtą vystymosi ciklą.
Anksčiau buvo galvojama, kad sporų susidarymas yra atsakomoji bakterijų reakcija į blogėjančias aplinkos sąlygas. Dabar išaiškėjo, kad taip nėra. Sporos susidaro tik gerose sąlygose augančioje kolonijoje, pasiekus jai atitinkamą brandos stadiją. Be to, joms susidaryti kartais reikia specialių medžiagų: mangano druskų, alanino ir kt. Sporos dažnai gali dygti tose pačiose sąlygose, kuriose susidarė, tik turi būti atitinkama temperatūra ir pH (kartais reikalingas CO2). Sporų dygimą gali sukelti šilumos šokas (apie 65° C temperatūra).
Klaipėdos Gedminų progimnazija
Klaipėdos Gedminų progimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Klaipėdoje, Gedminų mikrorajone, Gedminų g. 3 (pašto kodas: LT-94167), vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190444130. Steigėjas Klaipėdos miesto savivaldybės taryba.
Istorija
1974 m. rugsėjo 1 d. atidaryta Klaipėdos 21-oji vidurinė mokykla. Mokslo metus pradėjo 1130 moksleiviai. 1977 m. išduotas pirmasis atestatas. 1993 m. 21-oji vidurinė mokykla buvo pavadinta Gedminų vardu. Sukurti mokyklos simboliai, įvesta mokyklinė uniforma. 2001 m. mokykla tapo Gedminų pagrindine mokykla. 2014 m. mokykla tapo Gedminų progimnazija.
Olga Malėjinaitė
Olga Malėjinaitė (1907 m. sausio 22 d. Kaune – 1939 m. vasario 27 d. ten pat) – Lietuvos baleto artistė.
Biografija
1918–1922 m. mokėsi Petrogrado teatro choreografijos mokykloje pas M. Romanovą. Nuo 1922 m. Kaune lankė O. Dubeneckienės baleto studiją ir šoko Valstybės operoje (nuo 1925 m. Valstybės teatras). 1925–1939 m. šio teatro baleto artistė, jame sukurtų baletų pagrindinė vaidmenų pirmoji atlikėja. Šokiui būdinga lyrizmas, judesių trapumas. 1935 m. su lietuvių baleto trupe gastroliavo Monte Karle ir Londone.
Ričardas Mikutavičius
Ričardas Mikutavičius (1935 m. vasario 26 d. Kaune – 1998 m. liepos 1 d. Kaune ) – Lietuvos kunigas, teologijos mokslų daktaras, poetas, kolekcionierius.
Biografija
Mokėsi Kauno 15-oje pradinėje mokykloje, ketvirtojoje berniukų gimnazijoje. 1953 m. įstojo į Kauno kunigų seminariją. 1958 m. įšventintas į kunigus. 1963 m. apgynė disertaciją teologijos licenciato moksliniam laipsniui. miniatiūra|180px|left|Atminimo lenta [[Kauno Šv. arkangelo Mykolo (Įgulos) bažnyčia|Šv. Mykolo Arkangelo (Įgulos) bažnyčioje]] miniatiūra|left|180px|Atminimo lenta Laisvės al.
Kunigavimo pradžia – Kauno Šv. Antano Paduviečio bažnyčia. Vėliau dirbo Tauragėje, Eržvilke, Kelmėje, Panevėžiuke, Žeimelyje, Seredžiuje, Tytuvėnuose, Babtuose. Tytuvėnuose, pačiu „brandaus socializmo“ periodu (aštuntasis-devintasis XX a. dešimtmečiai) R. Mikutavičius bažnyčioje įkūrė literatūrinį stendą, kuriame buvo skelbiama Bernardo Brazdžionio, kitų išeivijos poetų poezija, Antano Maceinos filosofija, paties kunigo poezijos bandymai. Tytuvėnuose išryškėjo ir R. Mikutavičiaus trauka kolekcionavimui, meno vertybėms.
Nuo 1989 m. dirbo kunigu Kauno Vytauto Didžiojo, Šv. Mykolo Arkangelo (Įgulos) bažnyčiose, Aleksoto koplyčioje. Dėstė filosofines disciplinas Kauno medicinos universitete, LŽŪU ėjo kapeliono pareigas (Akademijos miestelis – paskutinė kunigavimo vieta).
1992 m. priimtas į Lietuvos rašytojų sąjungos narius. 1994 m. išrinktas Lietuvos rašytojų sąjungos valdybos nariu. 1991 m. už humanitarinę veiklą apdovanotas Izraelio vyriausybės premija. 1992 m. už publicistinę veiklą apdovanotas Prano Dovydaičio premija. 1992, 1994, 1995, 1996 m. išrinktas populiariausiu Kauno miesto žmogumi. 1993 m. vasario 16 d. už nuopelnus Lietuvai apdovanotas Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino trečiojo laipsnio ordinu.
Kūryba
Nors dauguma žinojo, kad R. Mikutavičius – poetas, eseistas, bet iki pat Sąjūdžio laikų jis nebuvo paskelbęs atskiros poezijos knygos. Tiesa, buvo žinomi jo eilėraščių ciklai, skirti Maironiui (1982 m.), A. Mackevičiui (1986 m.).
Eilėraščius pradėjo skelbti 1982 m. žurnale „Aidai“. 1989 m. Kauno rotušėje pristatė pirmąją poezijos knygą „Kad Lietuva neišsivaikščiotų“, 1990 m. išspausdintas meditacinės poezijos rinkinys „Poterių upė“, 1992 m. – „Šviesos spalvos“, 1995 m. – „Žaizdos metafizika“, 1998 m. – „Spindintis virš mūsų“ 1999 m. – „Mirties vilties veidai“ ir kt. Daugiau kaip dešimties eseistinių, teologinių, filosofinių straipsnių autorius.
Atminimo įamžinimas
2000 m. lapkričio 30 d. suteiktas Kauno miesto garbės piliečio vardas. 2001 m. lapkričio 29 d. pastatytas antkapinis paminklas (skulpt. Arūnas Sakalauskas). 2004 m. vasario 27 d. prie namo Laisvės alėjoje, kuriame paskutiniuosius gyvenimo metus praleido kunigas, atidengta paminklinė lenta (skulpt. Arūnas Sakalauskas). 2005 m. vasario 27 d. Šv. arkangelo Mykolo bažnyčioje atidengta paminklinė lenta (skulpt. Vladas Žuklys). A. Stulginskio universiteto koplyčioje įrengtas R. Mikutavičiaus bareljefas (skulpt. Algimantas Šlapikas).
Literatūra
Videofilmas:
Baidarė
thumb|250px|Baidarė thumb|175px|Baidarės karkasas iš medžio Baidarė  – siaura lengva mažos grimzlės valtelė uždaru viršumi be įkabų irklams. Pavadinimas kilęs iš aleutų laivelio pavadinimo. Terminas dažniausiai naudojamas Rusijoje ir buvusios Tarybų Sajungos teritorijoje. Kitose šalyse dažniausiai naudojamas terminas „kajakas“. Tokio tipo valtimis žvejodavo ir medžiodavo šiaurės genčių (eskimų, aleutų ir kt.) žmonės. Valties rėmas buvo daromas iš medžio, kuris aptraukiamas gyvūnų odomis. Medžiotojas dėvėdavo neperšlampamą odinę striukę, kuri būdavo sujungiama su valtimi taip, kad nepatektų vanduo. Su tokia valtimi medžiotojas galėjo apsiversti nesušlapdamas.
Irkluojama dvimenčiu irklu, vairuojama kojiniu vairu (arba plaukimo kryptis išgaunama tik irklais). Būna karkasinės, karkasinės-pripučiamos ar tik pripučiamos, plastikinės, vientisos ar surenkamos iš sekcijų. Karkasas (vientisas arba išardomas) būna iš medžio, metalo ar plastiko aptrauktas vandeniui nelaidžia medžiaga. Nuo kanojos skiriasi tuo, kad baidarės viršus yra uždengtas bei kanoja dažniausiai irkluojama vienmenčiu irklu.
Slalomo baidarė
Slalomo baidarėse įrengiama lenta su išpjova, kuri gaubia irkluotojo klubus, todėl jis gali baidarę vairuoti ir liemeniu. Sujungus dvi baidares padaromas katamaranas. Varžybos rengiamos labai srauniose upėse, specialiai įrengtoje trasoje su dirbtinėmis kliūtimis.
Turistinė baidarė
Masė 27–50 kg, 0,8–0,9 m pločio, aukštesniais bortais. Telpa 1–3 žmonės (keliamoji galia 180–350 kg). Tinka plaukti siaurais ir sekliais vandens keliais. Greitis stovinčiame vandenyje gali siekti 7–8 km/h. Gali turėti burių įrangą, pakabinamą variklį. Kai kuriose šalyse naudojamos ir su burėmis (JAV, Anglija). Lietuvoje neretai naudojami visuomeniniu transportu pervežti tinkami išardomi modeliai, kuriais dažniausiai plaukiama upėmis pasroviui ar didesniais ežerais.
Arvydai
Arvydai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Bezdonių. Seniūnaitijos centras. Arvydų dvaras yra prie Bezdonių. Kaimą supa miškai, iš rytų prieina Rokantiškių miškai, iš pietų – Buzaraisčio miškai, iš vakarų – Lavoriškių-Nemenčinės miškai. Arvydų girininkijos miške auga iš medžių suformuotas rekordinio dydžio užrašas „Žalgiris 600“.
Etimologija
Iš šių apylinkių kilo būsimasis Lenkijos premjeras Marian Zyndram-Kościałkowski (1892–1946), kurio giminės sodyba buvo netoli dabartinių Arvydų. Jis savo politinės veiklos pradžioje pasirinko slapyvardį Jerzy Orwid ir spėjama, kad pagal tai ir pavadinta gyvenvietė (dvarininkinis vietovardis).
Istorija
1950–1992 m. buvo žuvininkystės ūkio centrinė gyvenvietė. Yra miško uogų ir grybų, jų perdirbimo, žuvininkystės bendrovės, biblioteka, Nemenčinės miškų urėdijos Arvydų girininkija.
Baruvka (Ukmergė)
Etimologija
Manoma, kad kaimo vardas yra slaviškos kilmės, prie rusiško žodžio bor („šilas“) pridėjus slavišką priesagą -uvka.
Severiškis
Severiškis – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 21 km į pietus-pietvakarius nuo Biržų.
Gurskiai (reikšmės)
Gurskiais vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Visokiai (Vižainio valsčius)
Visokiai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Vižainio valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Šventežeris (kaimas)
Šventežeris – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, iš visų pusių juosiantis Šventežerio miestelį. Greta kaimo telkšo Šventežerio ežeras, Baltabalė, eina plentai ir.
Istorija
XX a. pr. dabartinio kaimo teritorijoje buvo Jachtų gyvenvietė.
Audronys I
Audronys I – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Obelių, prie kelio į Rokiškį. Rytiniame gyvenvietės pakraštyje telkšo Obelių ežeras. Netoliese yra Audronys II.
GT by Citroën
GT by Citroën – koncepcinis Citroën markės modelis, debiutavęs 2008 lapkričio 2 d., Paryžiaus automobilių parodoje. Automobilis sukurtas bendradarbiaujant prancūzų automobilių gamintojui Citroën ir japonų kompiuterinių žaidimų kūrėjui Polyphony Digital.
Bendroji įmonė
GT by Citroën koncepcinis automobilis buvo specialiai kurtas, projektuotas ir pagamintas pasirodančiam Gran Turismo 5 kompiuteriniam žaidimui. Šį automobilį galima rasti paskutinėje šio žaidimo versijoje „Gran Turismo 5: Prologue“. Šio žaidimo kūrėjas pardavė šią idėją Polyphony Digital ir Citroën.
Citroën
Išorės dizainą kūrė Takumi Yamamoto, japonų dizaineris iš Jean-Pierre Ploué „Style Citroën“ dizaino komandos. Takumi Yamamoto yra Kazunori Yamauchi vaikystės draugas, kuris yra „Polyphony Digital“ direktorius ir populiaraus kompiuterinio žaidimo „Gran Turismo“ kūrėjas. Anot Yamauchi interviu duoto 2008 metų Paryžiaus automobilių parodoje, jis ir Yamamoto pradėjo bendradarbiauti šiame projekte dar 2003 m. Yamamoto įtikino Jean-Pierre Ploué priimti jo koncepcinį modelį, o Citroën sutiko pradėti realaus automobilio gamybos procesą.
Techniniai duomenys
Automobilio variklio galia 480 kW.
Gamyba
2009 m. liepą Citroën patvirtino planus pagaminti ribotą kiekį realių GT by Citroën automobilių. Planuojama pagaminti tik 6 automobilius, kurių kiekvieno vertė 1,8 mln. JAV dolerių. Automobilyje bus sumontuoti benzininiai V8 Ford varikliai.
Nuorodos
GT by Citroën nuotraukos
Paliepių seniūnija
Paliepių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Raseinių rajono savivaldybės vakarinėje dalyje.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įkurtos 6 seniūnaitijos:
Šventosios švyturys
Šventosios švyturys – navigacinis ženklas, esantis prie Baltijos jūros, Šventosios gyvenvietės centrinėje dalyje, 780 m nuo jūros.
Istorija
Metalinių konstrukcijų švyturys pastatytas 1957 m. 1964 m. įrengtas garso signalas.
1955 m. Geteborgo Tarpzoninis turnyras
1955 m. Geteborgo tarpzoninis šachmatų turnyras (vyrų) – tai pasaulio čempionato ciklo (1955-1957) atrankinės šachmatų varžybos. Trečiasis tarpzoninis vyrų turnyras vyko 1955 m. rugpjūčio 14 - rugsėjo 22 d. Geteborge.
Turnyras
Turnyras atrinko 9-is šachmatininkus žaisiančius 1956 m. Kandidatų turnyre.
Dalyvių atranka
Dalyvavo 21 šachmatininkas. Dalyvių sudėtis – aštuoniuose FIDE zoniniuose turnyruose geriausiai pasirodę šachmatininkai: Dalyvavo 21 šachmatininkas. Dalyviai buvo atrinkti iš 3-iojo zoninių turnyrų ciklo aštuonių zonų: iš 1-os, 2-os ir 3-ios zonų po 4; iš 4-os ir 7-os zonų po 3 šachmatininkus; iš 5-os, 6-os– po 1.
Turnyre dalyvauti atsisakė S. Reševskis, C. Seidmenas, L. Evansas ir D. Janovskis .Į jų vietas buvo pakviesti: G. Štalbergas, K. Girardas ir  H. Pilnikas.
Rezultatai
Turnyro nugalėtoju tapo D. Bronšteinas – 15 taškų, kuris antrąją vietą užėmusį P. Keresą aplenkė 1½ taško. Trečias buvo O. Panno – 13 taškų.
Turnyro lentelė
Pasaulio šachmatų čempionato Tarpzoninis turnyras, Geteborgas 1955 rugpjūčio 14 – rugsėjo 22 d.
Išorinės nuorodod
1955 m. Geteborgo tarpzoninio turnyro partijos
Rasakila
Rasakila (Alchemilla) – erškėtinių (Rosaceae) augalų gentis. Lotyniškas pavadinimas iš arabų k. žodžio alchymia. Alchemikai rasakilą laikė paslaptingu augalu. Nuo jos surinktą rasą naudojo įvairiems bandymams. Augalai daugiamečiai, su šakniastiebiais. Lapai plaštakiškai skiautėti (skiautės dantytos). Žiedai smulkūs, sukrauti skydiškose šluotelėse. Vaisius – riešutėlis.
Rasakilos naudojamos kaip dažiniai, vaistiniai, pašariniai augalai.
Pasaulyje yra apie 300 rūšių. Gentis pasižymi labai dideliu polimorfizmu. Daugelyje rūšių pastebimas paralelinis požymių kintamumas. Lietuvoje priskaičiuojama iki 28 rūšių. Visos jos priskirtos paprastosios rasakilos grupei (Alchemilla aggr. vulgaris):
Baptistai
thumb|300px|right|Baptistų bažnyčia
Elektroninis šlamštas
thumb|300px|El.pašto dėžutė, pilna nepageidaujamų laiškų – e. šlamšto Elektroninis šlamštas, brukalas, šlamštlaiškiai (nevart. „spamas“) – nepageidaujamos masiškai siunčiamos žinutės, naudojant el. paštą, judriojo ryšio (telefonais siunčiant SMS) ar kitą el. komunikacijos būdus, priemones; nepageidaujama el. reklama.