cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šlapimtakis
Dubeninė dalis
Dubeninė dalis- pars pelvica, yra daugmaž tokio pat ilgio, kaip ir pilvinė dalis. Abiejų lyčių asmenims ji išsidėsto užpilvaplėviniame puriajame jungiamajame audinyje. Pradinė šios dalies atkarpa linksta atgal į šoną, gulėdma ant mažojo dubens šoninių sienų ir prie pat didžiosios sėdimosios įlankos, incisura ischiadica major, priekinio krašto. Prieš pat sėdimąjį dyglį, spina ischiadica, šlapimtakis linksta į priekį ir į vidinę pusę, eina skersai dubens dugno, likdamas virš išangės keliamojo raumens, m. levator ani, esančiame skaiduliniame ir riebaliniame audinyje tol, kol pasiekia šlapimo pūslės pamatą. Eidamas palei užpakalinę ir šoninę mažojo dubens sieną šlapimtakis guli priešais vidinę klubo arteriją, a. iliaca interna, arba jos priekinį kamieną; iš užpakalinės pusės čia prie jo yra vidinė klubo vena, v. iliaca interna, kryžmeninis klubo sąnarys, articulatio sacroiliaca, nervinis juosmeninis kryžmens kamienas, truncus lumbosacralis, likdamas užtvarinio nervo, arterijos ir venos, a. et v. obturatoria, vidinėje pusėje. Šioje aplinkoje šlapimtakis eina tol, kol pasiekia šlapimo pūslės pamato šoninę dalį. Vyrų šlapimtakio dubeninė dalis susikryžiuoja su sėkliniu lataku, ductus deferens, ir lieka sėklinių pūslelių, vesiculae seminales, viršutinėje ir priekinėje dalyje. Moterų šlapimtakio dubeninė dalis guli už kiaušidės. Nuo šoninės dubens sienos eidamas šlapimo pūslės link šlapimtakis guli plačiojo gimdos raiščio, lig. latum uteri, apatinės dalies jungiamajame audinyje, parametrium, liesdamas gimdos arteriją, a. uterina. Eidamas dar šiek tiek į priekį šlapimtakis krypsta apie 2 cm į šoną nuo makšties šoninio skliauto ir nuo gimdos kaklelio antmakštinės dalies, portio supravaginalis cervicis uteri. Dar toliau šlapimtakis, ypač kairysis, priartėja prie makšties priekinės sienos ir pasiekia šlapimo pūslę. Dėl tokios šlapimtakio eigos jį lengva sužaloti ar perrišti per įvairias ginekologines operacijas.
Vidusieninė dalis
Vidusieninė dalis - pars intramuralis, yra apie 2 cm ilgio. Eidama iš viršaus žemyn ji įstrižai iš šoninės į vidinę pusę perveria šlapimo pūslės sieną ir atsiveria šlapimo pūslės trikampio, trigonum vesicae, viršutiniame kampe. Kai šlapimo pūslė pilna, šlapimtakių angos per cm nutolusios viena nuo kitos, o kai ištuštėjusi, - per 2-2,5 cm. Įstrižai per pūslės einantį šlapimtakį suspaudžia jos audiniai, ypač kai pūslė yra pilna. Dėl to šlapimas iš pūslės negali patekti atgal į šlapimtakį. To išvengti padeda ir peristaltinių šlapimtakio susitraukimų kryptis, nuolat stumianti šlapimą nuo inkstų žemyn į pūslę. Kadangi šlapimtakis pūslę perveria įstrižai, jo atsivėrimo pūslėje anga panaši į pailgą plyšelį, kurio viršutinėje dalyje iš pūslės gleivinės susidaro į vožtuvą panaši raukšlė.
Ligos
Šlapimtakių akmenligė. Šlapimo takų akmenligė yra dažna liga. Ja serga apie 3–5 proc. žmonių. Tikimybė susirgti šia liga per gyvenimą siekia apie 12 proc. Dažniausiai žmonėms, kurie kreipiasi į gydytoją dėl inkstų dieglių, nustatomas mažesnis kaip 5 mm šlapimtakių akmuo. Šio akmens vieta įprastai būna apatinis šlapimtakio trečdalis. Tokiais atvejais akmenys pasišalina savaime, tačiau sukelia pasireiškiančius simptomus.
Inkstų ir distalinės šlapimtakių dalies akmenligei gydyti dažniausiai naudojama distancinė (ekstrakorporinė) smūginių bangų litotripsija (angl. ESWL – extracorporeal shock wave lithotripsy). ESWL 1982 m. pirmasis klinikinėje praktikoje įdiegė Ch. Chaussy. Tačiau ESWL rezultatai gydant distalinės šlapimtakio dalies akmenis prastesni nei ureteroskopinės litotripsijos; tobulėjant kietiesiems ureteroskopams, uretroskopija tapo pirmojo pasirinkimo gydymo metodu šios lokalizacijos akmenims gydyti. Ureteroskopinės litotripsijos indikacijų dar padaugėjo atsiradus smulkesniems pusiau lankstiems bei lankstiems ureteroskopams.
Didelė dalis smulkių šlapimtakių akmenų pasišalina savaime. Tačiau esant dalinei šlapimtakio obstrukcijai nerekomenduojama laukti ilgiau kaip 6 savaites. Taip pat ilgai laukti nereikėtų išliekant skausmui ar atsiradus infekcijai. Šiuo metu taip pat nemažai kalbama apie medikamentinį gydymą alfa adrenoblokatoriais (pvz., Flosin), kurie gali pagreitinti savaiminį šlapimtakių akmenų pasišalinimą.
Kohistanai
Kohistanai – Azijos tautų grupė, gyvenanti šiaurės Pakistane, Kohistano istoriniame regione (daugiausia Indo kilpoje ir gretimuose kalnų rajonuose) bei Afganistane. Populiacija – apie 350 000 žmonių. Kalba indoeuropiečių kalbų šeimai priklausančiomis kohistanų kalbomis (dardų kalbų grupė), taip pat vartoja regionines kalbas (urdu, puštūnų, šinų). Tikinčiųjų dauguma – musulmonai sunitai.
Gentys
Pagrindinės gentys:
Zagreb XI
Zagrebo vienuolikė (arba Zagreb XI) – buvusi Jugoslavijos futbolo komanda, sukurta atstovauti Zagrebui UEFA mugių taurės varžybose.
Divergencija
Divergencija – diferencialinis operatorius, vektorinį lauką atvaizduojantis į skaliarinį lauką taip, kad skaliarinis laukas nusakytų vektorinio lauko įeinančio ir išeinančio srauto skirtumą. Vektorinio lauko \vec F divergencija žymima
Vektorinio lauko su n dimensijų Dekarto koordinačių sistemoje divergencija apskaičiuojama kaip dalinių išvestinių pagal koordinates suma:
Kitaip tariant, galima laikyti, kad divergencija yra vektorinio lauko skaliarinė sandauga su nabla operatoriumi, ką ir žymi.
Divergenciją galima rasti ir naudojantis apibrėžimu, kaip ribą vektorinio lauko srauto per sferinį paviršių (\mathit\Phi) santykį su šio paviršiaus ribojamu tūriu (V), kai sferos spindulys (r) artėja prie nulio:
Divergencija yra teigiama vektorinio lauko šaltinių taškuose ir neigiama sankaupos taškuose. Laukas, kurio divergencija lygi nuliui kiekviename taške, vadinamas solenoidiniu lauku.
Žalieji naktikovai
Žalieji naktikovai (Butorides) – garninių (Ardeidae) šeimos paukščių gentis.
Suaugusių paukščių kūnas yra apie 44 cm ilgio. Nugara ir sparnai mėlynai juodi, galva juoda, kojos trumpos, geltonos.
Deda 3-5 kiaušinius. Peri abu tėvai apie 20 dienų. Išsiritusius jauniklius apie 3 savaites maitina.
Minta žuvimis, varlėmis ir vandeniniais vabzdžiais.
Birštoniškių piliakalnis
Birštoniškių piliakalnis – piliakalnis Pagėgių savivaldybės teritorijoje, 2 km į pietryčius nuo Pagėgių, į pietvakarius nuo Birštoniškių kaimo, Pagėgių seniūnija. Pasiekiamas nuo plento (Tilžė) sankryžos su plentu Jurbarkas – Šilutė pavažiavus link Pagėgių 530 m, pasukus į kairę, į pietvakarius miško keliuku, už 400 m, yra kairėje, pietuose.
Piliakalnis
Piliakalnis, dar minimas Pagėgių bei Būbliškės vardais, įrengtas Nemuno aukštutinės terasos pakraštyje. Aikštelė ovali, pailga rytų – vakarų kryptimi, 19x9 m dydžio, iš visų pusių apjuosta 0,5-­2 m aukščio, 10-­21 m pločio pylimu, jis aukščiausias rytinėje pusėje. Šiaurinėje pusėje 20 m pločio dauba ­tarsi griovys skiria piliakalnį nuo aukštumos. Šlaitai vidutinio statumo, 3­-15 m aukščio.
Žalieji naktikovai
Rūšys
thumb|left|210px| [[Žaliasis naktikovas (Butorides striatus)]]
Birštoniškių piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnio aikštelės šiaurinėje dalyje 1944 m. iškasta didžiulė duobė, šiauriniu piliakalnio šlaitu eina kelias. Piliakalnis apaugęs lapuočiais medžiais ir krūmais.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - XIII a.
Farerų futbolo varžybos 1988 m.
Farerų futbolo varžybos 1988 m.
Andų regionas (Kolumbija)
thumb|right|210px|Andų regionas – raudona spalva Andų regionas (isp. Región Andina) – vienas iš 6 Kolumbijos gamtinių regionų. Yra šalies centrinėje dalyje. Apima net 20 departamentų (pilnai, ar iš dalies). Sudaro trys Andų kalnų grandinės (Centrinė, Rytų ir Vakarų Kordiljeros) ir jas skiriantys Kaukos ir Magdalenos upių slėniai. Susitelkusi dauguma šalies gyventojų. Didžiausi miestai: Bogota, Kalis, Medeljinas, Bukaramanga, Pereira, Manisalesas, Kukuta, Popajanas, Pastas.
Tikrosios musės
Tikrosios musės, arba musės (Muscidae) – dvisparnių (Diptera) vabzdžių šeima, kuriai priklauso vidutinio dydžio ir smulkios musės. Kūno spalva pilka, juosva, matinė, kartais blizganti. Antenų trečiasis narelis plaukuotas, plunksniškas, kartais būna plikas šerelis.
Lervos vystosi mėšle, įvairiose pūvančiose augalų liekanose, lapų minkštyme, stiebuose ar šaknyse. Šeimoje yra žalingų, kenkiančių augalams musių, taip pat parazitinių, siurbiančių šiltakraujų gyvūnų kraują. Dažnai perneša infekcines ligas ir parazitus.
Lietuvoje yra apie 112 rūšių; dažniausios:
Rusija Eurovizijos šokių konkurse
Nuorodos
Oficiali Rusijos „Eurovizijos“ svetainė
Auguškos
Auguškos – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Džiugų.
Lygumų apylinkė (Vilkaviškis)
Lygumų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Stanaičių apylinkės ir Griebčių apylinkės. 1972 m. lapkričio 29 d. prijungta prie Kybartų apylinkės.
Vilhelmas III Oranietis
thumb|left|120px|Vilhelmo III Oranietčio monograma
Vilhelmas III, Oranijos princas (1650 m. lapkričio 14 d. – 1702 m. kovo 8 d.), taip pat žinomas kaip Anglijos karalius Vilhelmas III, Škotijos karalius Vilhelmas II.
Biografija
Gimė La Haye (Nyderlandai), aštuonias valandas prieš savo tėvo mirtį. Jo motina Marija Stiuart buvo Anglijos karaliaus Karolio I duktė.
1688 m. nepatenkintų Jokūbo II katalikiška laikysena Anglijos protestantų kvietimu su kariuomene atvyko į Angliją ir Jokūbą II nuvertė. 1689 m. vasario 13 d. įteisinta Vilhelmo III ir Jokūbo II dukters Marijos II bendravaldystė. Vilhelmas ir Marija buvo karūnuoti 1689 m. balandžio 11 d. Tuo būdu parlamentas įtvirtino savo ir protestantų išskirtinį vaidmenį Anglijoje ir netrukus Jungtinėje Karalystėje.
Vilhelmo ir Marijos vaikai iki pilnametystės neišgyveno. Marija mirė 1694 m., ir Vilhelmas liko vienvaldis karalius. 1697 m. Rijswijk’o sutartimi palankiomis sąlygomis baigėsi Augsburgo lygos karas su Prancūzija. Dėl intensyvaus britų išteklių naudojimo gimtojo krašto reikalams Vilhelmas pamažu tapo nepopuliarus Anglijoje. Po jo mirties 1702 m. sostą paveldėjo Marijos sesuo Ana.
Antanas Jokimas
Antanas Jokimas (1894 m. rugsėjo 1 d. Juodaičiai, Jurbarko valsčius – 1964 m. lapkričio 17 d. Kaunas) – Lietuvos inžinierius, architektas.
Biografija
Brolis Zenonas Jokimas.
Veikla
Parengė Kauno plėtros projektinę schemą, su M. Frandsenu, 1923 m. Pagal jo projektus Kaune pastatyta:
Pastatai šiek tiek dekoratyvių formų, vieni turi retrospektyvizmo, kiti – modernizmo bruožų.
2015–2016 m. biatlono pasaulio taurė
'''2015–2016 m. biatlono pasaulio taurė''' – tarptautinės sezoninės biatlono pasaulio taurės varžybos, susidedančios iš 10 skirtingų etapų. Taurės varžybos prasidėjo 2015 m. lapkričio 28 d. Švedijos Estešundo mieste, ir baigėsi 2016 m. kovo 20 d. Chanty Mansijske. Čempionų titulus gynė prancūzas Martin Fourcade ir Darja Domračeva iš Baltarusijos.
Ivangorodas
Ivangorodas – miestas Rusijoje, Leningrado srities pietvakariuose, 159 km nuo Sankt Peterburgo, dešiniajame Narvos upės krante, priešais Estijos miestą Narvą. 11 tūkst. gyventojų.
Istorija
1492 m. Rusijos caro Ivano III nurodymu pastatyta tvirtovė, kuri ir pavadinta jo vardu. 1581–1590 m. ir 1612–1704 m. kontroliuota švedų. 1920–1940 m. pagal Tartu sutartį priklausė Estijai. Po 1940 m. vėl atiteko Rusijai. Miesto teises gavo 1954 m.
KK Jurbarkas
KK „Jurbarkas“ – krepšinio klubas, atstovaujantis Jurbarko miestui, rungtyniaujantis RKL. Atkurtas 2016 metais.
Ivangorodas
Istorija
Estija į miestą reiškia teritorines pretenzijas.
KK Jurbarkas
Istorija
KK „Jurbarkas“ – po daugiau nei 5 metų pertraukos į RKL sugrįžusi ir pavadinimą pakeitusi ekipa. 2017–2018 m. sezone klubas tapo LKF nariu. Prieš tai kurį laiką Jurbarko miestą reprezentavęs klubas buvo Jurbarko „Nemunas“, taip pat rungtyniavęs tuometinėje LKBL. Jurbarko „Nemuno“ ekipa gyvavo dėka žinomų krepšininkų ir sportui neabejingų žmonių Nerijaus Blažio, Antano Domeikos ir Dariaus Kalinausko.
Ivangorodas
Ekonomika
Tekstilės, metalo apdirbimo, maisto pramonė. Hidroelektrinė ant Narvos upės. Svarbus tranzitinis punktas.
KK Jurbarkas
Istorija
2016 m. prieš 2016–2017 m. sezoną atkurtas krepšinio klubas „Jurbarkas“ pateikė paraišką dalyvauti RKL čempionate. Komanda atkurta sporto centro – mokyklinio amžiaus – vaikų krepšinio trenerių Povilo Valaičio ir Vaido Greičiaus, sporto entuziasto Vyto Urbšto bei nepailstančio Jurbarko krepšinio puoselėtojo, Dariaus Kalinausko iniciatyva.
Rėmėjai
Pagrindinis klubo rėmėjas – Jurbarko rajono savivaldybė.
Informacinis rėmėjas Jurbarko r. laikraštis „ŠVIESA“.
XV pasaulio moterų krepšinio čempionatas
2006 m. Pasaulio moterų krepšinio čempionatas vyko Brazilijoje, rugsėjo 12-23 dienomis. Renginio organizatoriai – Tarptautinė krepšinio federacija (FIBA) ir Brazilijos krepšinio konfederacija (Confederação Brasileira de Basketball). Čempionatas rengiamas San Paulo valstijoje, San Paulo ir Barueri arenose
Kvalifikacija
right|thumb|360px|Čempionate dalyvaujančios valstybės Automatiškai pateko čempionato šeimininkė Brazilija ir olimpinė čempionė JAV rinktinė.
Dalyvės pagal žemynus:
Grupės
Komandos buvo suskirstytos į keturias gupes:
Nara laikotarpis
Nara laikotarpio literatūra
Nara laikotarpio Imperatoriškųjų rūmų didelės pastangos užrašyti rūmų istoriją sukūrė pirmuosius Japonijos literatūros pavyzdžius. Tokie darbai kaip Kodžiki (古事記) ir Nihon šoki (日本書紀) buvo iš esmės politiniai skirti užrašyti ir pateisinti imperatorių valdžios viršenybę visoj Japonijoj. Su rašytinės kalbos paplitimu, prasidėjo japonų poezija, Japonijoj žinoma kaip waka (和歌). Apie 759 metus iš privačių kolekcijų surinktas pirmas didelis japonų poezijos rinkinys, žinomas Man'yōshū (万葉集). Kinų simboliai buvo naudojami išreikšti japonų garsus iki kana išradimo.
Ekonominis, socialinis ir administracinis vystimasis
Prieš Taiho kodekso paskelbimą sostinė paprastai po imperatoriaus mirties būdavo perkeliama, dėl seno prietaro, kad mirties vieta yra užteršta. Reformos ir vyriausybės biuroratizavimas privedė prie nuolatinės imperijos sostinės įkūrimo Heijō-kyō (平城京), ar Naroje 710 metais. Reikia pažymėti, kad sostinė laikinai buvo perkelta (dėl to meto politinių priežasčių) tarp 740 ir 745 metų į Kunikyo (恭仁京, šiandien vadinamas Kamo), į Šigarakinomiją (紫香楽宮, dabar Šigaraki) 744 metais ir Naniwa-kyo (難波京, šių laikų Osaka) 744-745 metais, bet vėl sugražinta į Narą 745 metais. Sostinė, davusi laikotarpiui savo vardą, suprojektuota pagal didžios Tangų dinastijos (唐, 618–907) sostinę Čanganą. Nara buvo pirmasis tikras Japonijos miestas. Jame greitai atsirado 200 tūkstančių gyventojų (apie 4 % to meto valstybės gyventojų) ir apie 10 tūkstančių dirbo vyriausybei.
Kultūros plėtra ir budizmo įsitvirtinimas
Per Šomu valdymą, Todai-dži (東大寺, Didžioji Rytų šventykla) buvo pastatyta, o joje patalpintas Buda Dainichi (Didysis Saulės Buda), šešiolikos metrų aukščio paauksuota bronzinė statula. Buda buvo tapatinamassu Saulės Deive ir pamažu įvyko budizmo ir šintoizmo sinkretizmas. Šomu pasiskelbė budizmo „trijų brangenybių tarnu“: Budos, budizmo mokymo ir budistų bendruomenės.
Centrinė valddžia provincijose įkūrė šventyklas, vadinamas kokubundži(国分寺). Todai-dži Jamato provincijos (dabar Nara provincija) kokubundži.
Nors išnyko pastangos budizmą padaryti valstybine religija, Nara budizmas pakėlė imperatoriškosios šeimos statusą. Budizmo įtaka padidėjo dviejų Šomu dukterų valdymo metu. Imperatorienė Koken (孝謙天皇 Kōken Tennō, valdė 749-758 m.) priėmė daug budistų vienuolių į rūmus. Koken atsižadėjo sosto 758 metais patarta savo pusbrolio Nakamaro Fudživara (藤原 仲麻呂, Fujiwara no Nakamaro). Kai buvusi imperatorienė pamėgo budistą tikėjimo gydytoją, vadinamą Dokyo(道鏡). Nakamaro 764 metais sutelkė armiją, bet buvo greit sumuštas. Koken apkaltino valdantį imperatorių slapta bendravus su Nakamaro ir jį pašalino. Koken vėl sėdo į sostą kaip imperatorienė Šotoku (称徳天皇 Shōtoku Tennō, valdė 764–770). Imperatorienė užsakė vieno milijono maldos palaiminimų Hyakumanto dharani (百万塔陀羅尼), kurių daug pavyzdžių išliko, spausdinimą. Maži ritiniai, datuojami nuo 770 metų, yra tarp ankstyviausių spausdintų darbų pasaulyje. Šotoku juos liepė išspausdinti, norėdama nuteikti budizmo dvasininkus savo naudai. Ji galbūt net norėjo Dokyo padaryti imperatoriumi, bet mirė prieš to imdamasi. Jos veiksmai šokiravo Naros visuomenę ir tai lėmė, kad moterims buvo uždrausta sėsti į sostą, o iš budistų vienuolių buvo atimtas politinis autoritetas.
Tarptautiniai ryšiai
Nara rūmai agresyviai importavo kinų kultūrą siųsdami pasiuntinius į Tangų rūmus kas dvidešimt metų (tai vadinama Kentō-ši, 遣唐使). Daug japonų studentų, pasaulietinių ir budistų vienuolių, studijavo Čangane (長安) ir Luojange (洛陽). Vienas studentas vardu Nakamaro Abe (阿倍 仲麻呂 Abe no Nakamaro) išlaikė kinų viešuosius egzaminus, kad būtų paskirtas į vyriausybinį postą Kinijoje. Jis tarnavo gubernatorium-generolu Aname (安南) ar kinų Vietname 761-767 metais. Daug į Japoniją sugrįžusių studentų, pvz.: Makibi Kibi (吉備 真備, Kibi no Makibi), gavo aukštus postus vyriausybėje.
Tangų Kinija niekada nesiųntė oficialių pasiuntinių į Japoniją, o Japonijos karaliai, ar imperatoriai kaip jie save vadino, nesiekė titulų iš Kinijos. Kinijos žemutinio Jangdzės slėnio vietinė valdžia pasiuntė misiją į Japoniją gražinti japonų pasiuntinius, kurie atvyko per Balhę (渤海). Kinų misija negalėjo grįžti į Kiniją dėl An LuŠano maišto ir buvo naturalizuota Japonijoje.
Ryšiai su korėjiečių karalyste Šila iš pradžių buvo taikūs, su nuolatiniais diplomatiniais santykiais. Tačiau į šiaurę nuo Šilos iškilusi Balhės karalystė destabilizavo Japonijos-Silos santykius. Balhė pasiuntė pirmą misiją į Narą 728 metais, kur korėjiečių pasiuntiniai buvo pasveikinti kaip Kogūrijos (高句麗), su kuria Japonija buvo sąjungininkėmis, kol Sila suvienijo tris Korėjos karalystes, įpėdiniai. Draugiški diplomatiniai ir ekonominiai santykiai su Balhe tęsėsi iki X a., kai ši korėjiečių valstybė buvo okupuota kidanių (契丹, kitaip Liao Dinastijos, 遼). Su Šila santykiai pablogėjo, kai ši ypač suartėjo su Tangų Kinija.
Viežchuca Nagurna
Viežchuca Nagurna  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Drohičino valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į šiaurės vakarus nuo Drohičino, apie 22 km į vakarus nuo Semiatičės ir apie 82 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
The Root of All Evil
The Root of All Evill – JAV heavy metal grupės The Iron Maidens albumas, išleistas tik Japonijoje. Kaip ir ankstesniuose, jame skamba tik grupės Iron Maiden sukurtos dainos.
Šis albumas yra paskutinis su vokaliste Aja Kim ir gitariste Heather Baker.
Sechemibas
thumb|right|200px| Indo šukė su Sechemibo-perenmaat vardu Sechemibas (Sekhemib-perenmaat) – dešimtasis antrosios Egipto dinastijos faraonas. Vardas reiškia „galingas širdyje“. Kartais tapatinamas su Peribsenu, bet dažniausiai skiriami atskiri karaliai valdę tuo pačiu metu. Manoma, kad Sechemibas valdė Žemutinį Egiptą, tuo tarpu Peribsenas – Aukštutinį.
Egiptologų, prisilaikančių nuomonės, kad Sechemibas ir Peribsenas buvo vienas ir tas pats faraonas, versiją paremia Sechemibo antspaudai, rasti Peribseno kape ir kapo sienos aptvare. Be to, Džoserio piramidės komplekse rastos akmens indo šukės su paminėtu Sechemibo titulu „užkariautojas“, kuris panašus į Peribseno paminėjimą kape Abydose.
Versijos, kad Sechemibas buvo skirtingas karalius ir Peribseno įpėdinis, šalininkai mano, kad Sechemibo antspaudai Peribseno kape, kurie visi rasti prie įėjimo, nurodo, kad Sechemibas buvo Peribseno kapo įrengimo ir laidotuvių prižiūrėtojas. Kita versija, Sechemibas galbūt buvo Peribseno vardas iki karalius nusprendė jį pasikeisti iš Horo į neįprastą Seto vardą. Sechemibo vardo įrašas rastas Elefantine.
Augutiškė
Augutiškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 10 km nuo Ceikinių.
Take One
„Take One“ – debiutinis amerikiečių dainininko Adam’o Lambert’o demo albumas, išleistas 2009 m. lapkričio 17 d.
Bray Wanderers FC
Brėjaus „Wanderers“ – Airijos futbolo klubas iš Brėjaus.
Istorija
Klubas įkurtas 1942 m.
Sezonai
Šaltiniai:
Molinių apylinkė
Molinių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kybartų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kybartų rajonui. 1963 m. prijungta dalis Virbalio apylinkės. 1972 m. lapkričio 29 d. Molinių apylinkė performuota į Kybartų apylinkę.
Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacija
Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacija (EBPO,, ) – 38 valstybes vienijanti tarptautinė organizacija, besivadovaujanti atstovaujamosios demokratijos ir laisvosios rinkos ekonominiais principais. EBPO valstybės narės tarpusavyje dalijasi patirtimi makroekonomikos, aplinkosaugos, švietimo, mokslo, technologijų, inovacijų srityse.
Istorija
Organizacijos ištakos siekia 1948 m., kai buvo įkurta Europos ekonominio bendradarbiavimo organizacija (OECC), vadovaujama Roberto Maržolino Maršalo plano vykdymui Europoje po antrojo pasaulinio karo. 1961 m. Tarptautinės ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos konvencija organizacija buvo reformuota į Tarptautinę ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizaciją, jos nariais galėjo tapti šalys už Europos ribų.
Loikas
Loikas (MY လ္ဝုိင္‌ေကာ္‌မ္ရုိ့ = lwing kaw mrui) – miestas Mianmare, Kajahų valstijos sostinė; gyventojų – 11000. Miestas yra šiaurinėje valstijos dalyje, 1200 metrų aukštyje. Gyventojų daugumą sudaro kajahų tauta (kareniai).
20 km į rytus nuo Loiko yra didžiausia Mianmaro hidroelektrinė (pastatyta Japonijos lėšomis kaip reparacija). Elektrinė pastatyta ant Lopito krioklių. Į Loiką nutiesta nauja geležinkelio linija Aungbanas-Pinlongas-Loikas. Mieste yra universitetas.
Pijorai
Pijorai – Šv. Juozapo Kalasanto įkurta vienuolija. Oficialiai pijorų konstitucijas 1622 m. patvirtino popiežius Grigalius XV. Pijorų tikslas buvo krikščioniškas jaunimo auklėjimas mokyklose. Ordino pavadinimas kilo nuo vienuolijos įsteigėjo įkurtos mokyklos, pramintos „pamaldžiąja“ (Schola pia). Labiausiai pijorai išgarsėjo XVIII a. antroje pusėje. Tada jie daug kur vadovavo kolegijoms bei seminarijoms, profesoriavo garsiuose universitetuose.
Pijorai Lietuvoje
Į Lietuvą pijorai atsikėlė iš Lenkijos, kur juos įkurdino Vladislovas Vaza, 1641 m. prašęs patį ordino įkūrėją atsiųsti pijorus mokykloms. 1665 m. buvo įsteigta Lenkijos pijorų provincija.
1695 m. įkurta Lietuvos viceprovincija.
Padidėjus namų ir vienuolių skaičiui, 1736 m. įkurta Lietuvos provincija. Prie visų pijorų vienuolynų veikė kolegijos, o rezidencijose – bent pradžios mokyklos.
1831–1842 m. Rusijos caro valdžia uždarė visus pijorų vienuolynus ir mokyklas.
Salų regionas (Kolumbija)
thumb|right|210px|Salų regionas – šviesiai rausva spalva Salų regionas (isp. Región Insular) – vienas iš 6 Kolumbijos gamtinių regionų. Apima San Andreso ir Providensijos salyną Karibų jūroje ir Malpelo salą Ramiajame vandenyne.
Farerų futbolo varžybos 1989 m.
Farerų futbolo varžybos 1989 m.
Baltoji pelėda
Baltoji pelėda (Bubo scandiacus Syn. Bubo scandiaca, Nyctea scandiaca) – pelėdinių (Strigidae) šeimos, didžiųjų apuokų genties plėšrusis paukštis.
thumb|right|250px|Baltosios pelėdos paplitimo arealas. Mėlyna spalva: jos žiemojimo vietos, žalia: vasarą ir perimvietės
Skiriamieji bruožai
Viena stambiausių pelėdinių paukščių rūšių, dydžiu beveik prilygsta didžiajam apuokui. Kūno ilgis 55-67 cm. Patinėliai kiek smulkesni 55-60.5 cm, arba vid. 58 cm kūno ilgio, patelės 60,9-67 cm arba vid. apie 64 cm ilgio. Baltųjų pelėdų išskėstų sparnų tarpugaliai 142-166 cm. Jų svoris nuo 1280 iki 3000 g (patinėliai 1280-2300 g, patelės 1700-3000 g.). Patinas visas baltas, tik pečiai, sparnai ir apatinė pusė rudai dėmėta. Senesni paukščiai yra baltesni už jaunus. Patinai šiek tiek mažesni už pateles.
Paplitimas
Paplitusi Eurazijos ir Šiaurės Amerikos tundrose, arktinėse salose. Paukščių populiacijos dydis taip pat priklauso nuo kas 3-4 metus pasikartojančiu lemingų skaičiaus padidėjimu ir sumažėjimu. Lietuvoje neperintis paukštis ir aptinkamas rudens mėnesiais, stebėta vos keletą kartų.
Elgsena
Lizdą suka ant žemės, duobutėse. Minta peliniais graužikais, kurmiais, kiškiais, paukščiais.
Apaštalas Judas Tadas
Minimas apaštalų sąrašuose Luko (Lk 6:16) ir Jono evangelijose (Jn 14:22), taip pat Apaštalų darbuose (Apd 1:13). Manoma, kad Evangelijoje pagal Matą (Mt 10:3) ir Evangelijoje pagal Morkų (Mk 3:18) minimas Tadas yra tas pats asmuo.
Jono evangelijoje Judas Tadas Paskutinėje vakarienėje klausė Kristaus apie jo prisikėlimą. Tada jis pavadintas „Judu ne Iskariotu“, kad skirtųsi nuo Judo Iskarijoto – išdaviko.
Luko evangelijoje šis apaštalas vadinamas Judu Jokūbo, kas tradiciškai suprantama, kaip Judas, Jokūbo brolis. Viduramžiais apaštalas Judas Tadas dažnai tapatintas su Judu „Viešpaties broliu“.
Pasak legendų, apaštalas Judas Tadas skelbė tikėjimą Palestinoje, Avarijoje, Sirijoje ir Mesopotamijoje ir mirė kankinio mirtimi Armėnijoje antroje I a. pusėje.
Apaštalo Judo Tado šventė spalio 28 d.
Gražiaplaukio dinastija
Gražiaplaukio dinastija, Horfagreatai (Hårfagreætta) – Norvegijos karalių dinastija (tiksliau kelių dinastijų, kurių tarpusavio giminystė nėra įrodyta, grupė), su pertraukomis valdžiusi Norvegiją 872–1319 m. Savo ruožtu dinastija buvo Norvegijos Inglingų dinastijos vėlesnioji atšaka.
Istorija ir linijos
Jos pradininkas buvo Haroldas Gražiaplaukis, pirmasis Norvegijos karalius ir jos suvienytojas, kilęs iš Vestfoldo karalystės. Jo tėvas buvo Vestfoldo konungas iš labai senos legendinės Inglingų dinastijos. Keturi pirmieji atstovai, valdę iki maždaug 976 m. priklausė pirminei, tiesioginei dinastijos linijai.
Apie 976 m. nužudžius Haraldą II, Norvegija atiteko Danijai: čia valdė Haraldas I Mėlyndantis (iki 986 m.), vėliau - Sveinas I Šakiabarzdis. Danijos karalius Norvegijoje atstovavo Ladės jarlai, kurie turėjo čia neribotą valdžią, tačiau karaliais nesititulavo. 995 m. Gražiaplaukio dinastijos valdžią atkūrė Olavas I Trigvasonas (valdė 995-1000), o 1015 m. dar kartą Olavas II Haraldsonas (valdė 1015-1028). Abu šie valdovai laikė save Haraldo Gražiaplaukio palikuonimis, tačiau ši giminystė mokslininkų nėra įrodyta.
Po neilgo Danijos (Knuto Didžiojo) viešpatavimo 1028-35 m. dinastija buvo atkurta ir toliau valdė be pertraukų. Iš pradžių ją atstovavo Olavo II sūnus Magnusas I, o nuo 1046 m. pastoviai įsigalėjo Hardrado linija, kurios tiesioginis ryšys su Gražiaplaukiu irgi nėra įrodytas. Nuo 1130 šios linijos valdovai dalijosi valdžią su kita linija - Gille linija, o nuo 1177 m. - su Sverre linija. Visu tuo metu vyko pilietinis karas tarp atskirų karaliais besiskelbiančių pretendentų.
1184 m. mirus Magnusui Erlingsonui baigėsi Hardrado linija, o 1217 m. mirus Ingei Bordsonui - Gille linija. Norvegiją dar kartą suvienijo Hakonas IV, nesantuokinis Hakono III (iš Sverės linijos) sūnus. Ši linija baigėsi 1319 m., kuomet į valdžią Norvegijoje atėjo Magnusas VII iš Folkungų dinastijos.
Haraldas I
Haraldas I (lokalūs variantai Haroldas I, Haraldras I) gali reikšti šiuos valdžiusius monarchus:
Vulka Zamkova
Vulka Zamkova  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Drohičino valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į šiaurės vakarus nuo Drohičino, apie 17 km į vakarus nuo Semiatičės ir apie 87 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Aukseliai
Aukseliai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 4 km nuo Pašilėnų, prie Aunuvos upės.
Mikroprocesorius
thumb|right|250px|Mikroprocesorius
Mikroprocesoriai turi būdingus mikroschemų bruožus: gaminant masiškai, jie yra labai pigūs ir patikimi. Įvairūs mikroprocesoriai naudojami visuose skaitmeniniuose prietaisuose: laikrodžiuose, televizoriuose, kompaktinių plokštelių grotuvuose, asmeniniuose kompiuteriuose ir t. t. Mikroprocesorių kaina svyruoja nuo kelių centų iki kelių tūkstančių eurų ir daugiau, našumas – nuo kelių tūkstančių iki milijardų ar daugiau aritmetinių operacijų per sekundę.
Sušis
thumb|Vesterno sušis Sušis (suši; arba 壽司, 鮨, 鮓, 寿し, すし) –  saldžiu acto mišiniu pagardinti ryžiai su termiškai neapdorotomis (žaliomis) jūros gėrybėmis (žuvimi); vieno kąsnio užkandėlė, patiekiama susuktų ritinėlių forma. Sušis yra japonų nacionalinis patiekalas, dar vadinamas „japoniška duonele“. Bendruoju terminu „suši” paprastai vadinamas bet koks patiekalas iš virtų ryžių, pasaldintų ryžių actu. Sušis valgomas lazdelėmis; nedalijamas, nepjaustomas peiliu ir nesmeigiamas šakute, kad nebūtų išardytas.
Istorija
Suši Japonijoje anksčiau buvo žuvies konservavimo metodas. Išvalyta žalia žuvis buvo suspaudžiama tarp druskos sluoksnių ir prispaudžiama akmeniu.
Sušis kaip patiekalas atsirado Edo miestiečių tarpe ir savo laiku buvo „prasčiokų“ valgis; jį valgė paprasti žmonės, dažniausiai imdami rankomis. Sušiui vis labiau įsigalint įvairiuose sluoksniuose, jis pradėtas valgyti lazdelėmis, susiformavo sušio kultūra.
Seniausia ankstyvojo nare-zushi forma yra funa-zushi, pirmą kartą pagaminta daugiau nei prieš 1000 metų Japonijoje, Šigos prefektūroje. Manoma, kad šiuolaikinę sušių formą, vadinamą nigiri-zushi, XIX a. pradžioje išrado sušių meistras Hanaya Yohei.
Sušio restoranų šiuo metu yra ne tik Japonijoje, bet ir visame pasaulyje.
Ajegis
Istorija
Benediktinai VIII a. pastatė Irache vienuolyną. Čia 1569 m. pradėjo veikti pirmasis Navaros provincijos universitetas (uždarytas 1824 m.). 1891 m. šalia vienuolyno pastatytas Bodegas Irache vyno fabrikas.
Sušis
Paruošimas
thumb|Ruošimas Sušis yra gaminamas iš ryžių, jūros produktų (rečiau – daržovių, kiaušinių) ir krienų vasabi. Karšti ryžiai (jie turi būti šiek tiek lipnūs) maišomi su ryžių actu ir trupučiu druskos, o tada kaip galima greičiau atvėsinami. Jūros produktai naudojami labai švieži, ir dažniausiai termiškai neapdoroti (žali). Kai kuriais atvejais naudojami ir kepti ar virti produktai (ungurys, krevetės, kiaušinis). Suvyniojant actu pagardintus ryžius ir kitus ingredientus gautas ritinys supjaustomas apvaliais cilindrėliais.
Nors Vakarų restoranuose daugiau paplitę sušio rinkiniai, tikrasis sušis turi būti gaminamas prie kliento akių. Sušio meistras ne tik gamina, bet ir turi mokėti gražiai papasakoti apie kiekvieną gabaliuką, kurį gavęs klientas suvalgo ir pasako savo nuomonę. Labai svarbu, kad produktų rūšių būtų kuo daugiau.
Prie sušio patiekiamas sojų padažas ir marinuotas imbieras, kuris užkandamas tarp atskirų gabalėlių, kad nesusipjautų skoniai.
Rūšys
Pagal formą išskiriamas:
Metal Gathering Tour Live in Japan 2010
Metal Gathering Tour Live in Japan 2010 – JAV merginų tribute heavy metal grupės The Iron Maidens albumas, išleistas Japonijoje. Jo įrašai atlikti koncertinio turo 2010 metų sausio mėnesį šioje šalyje metu.
Lomboz
thumb|350px|Lomboz darbalaukio dalis Lomboz – atviro kodo, laisvai platinamas Eclipse plėtinys J2EE programoms kurti. Jis turi priemones kurti, tikrinti, profiliuoti ir padėti į serverį servletus, JSP puslapius, EJB pupas ir kitokius modulius. Kaip ir JOnAS, Lomboz projektas priklauso ObjectWeb konsorciumui. Lomboz platinamas su LGPL licencija.
2006 m. liepos mėnesį sistema buvo pakankamai gerai išvystyta patogiam darbui, jei programuotojas jau susipažinęs su J2EE teorija. Lomboz netinka iškart mėginti kurti J2EE Interneto sistemas prieš tai neskaičius jokios dokumentacijos. Uždaro kodo CASE įrankiai leidžia dirbti daug mažiau pasiruošus, tačiau dėl jų gana brangių ir ribotą laiką galiojančių licencijų Lomboz išlieka populiarus ir vystosi toliau.
Lomboz grupė platina šį plėtinį net tik pavieniui, bet ir kaip dalį apgalvoto rinkinio, kuriame sukaupti įvairūs kiti J2EE sistemai skirti Eclipse įrankiai (Windows vartotojams netgi ir pati Eclipse). Tačiau labiau patyrę J2EE programuotojai linkę darbo įrankius pasirinkti ir konfigūruoti patys.
Lomboz sistema prireikus taip pat automatiškai generuoja visą tinklalapį JSP puslapių darbui patikrinti. Šio tinklalapio dizainas yra labai paprastas ir todėl neskirtas galutiniam vartotojui.
Lomboz susideda iš:
Kecalis
Kecalis (Pharomachrus mocinno) – spalvingas trogoninių (Trogonidae) šeimai priklausantis, tropinių Centrinės Amerikos sričių paukštis. Paplitęs nuo pietų Meksikos iki Panamos.
Kūno ilgis 36 cm, uodegos – 64 cm. Svoris iki 210 g. Plunksnos blizgiai žalios, krūtinė – raudona. Patinų snapas geltonas, patelių – juodas. Minta daugiausia vaisiais, kartais vabzdžiais, varlėmis.
Kecalis – svarbi Centrinės Amerikos mitų būtybė. Siejamas su actekų dievu Kecalkoatliu. Indėnų kultūrose kecalis buvo laikomas šventu paukščiu, jį buvo draudžiama žudyti, įkalinti, tik jo uodegos plunksnos buvo naudojamos papuošimui. Dėl to šis paukštis laikomas ir laisvės simboliu. Kecalis yra nacionalinis Gvatemalos simbolis, vaizduojamas herbe, jo garbei pavadinta šalies valiuta.
Haraldas II (reikšmės)
Haraldas II (lokalūs variantai Haroldas II, Haraldras II) gali reikšti šiuos valdžiusius monarchus:
Hoglandas
thumb|Hoglando salos žemėlapis Hoglandas (SV Hogland, ) – sala Suomių įlankoje (Baltijos jūra), priklausanti Rusijos Leningrado sričiai.
Geografinis aprašas
Sala yra 180 km į vakarus nuo Sankt Peterburgo ir 35 km į pietus nuo Suomijos kranto ties Kotka, taip pat – 120 km į pietvakarius nuo Vyborgo.
thumb|[[Struvės geodezinis lankas|Struvės geodezinio lanko punktas – vienas iš dviejų UNESCO paveldo objektų saloje]] Salos ilgis (iš šiaurės į pietus) – 11 km, plotis – 2,5 km. Salos plotas – maždaug 21 km². Aukščiausia salos vieta – 173 m. Aiškiu oru matosi iš 70 km nuotolio, vizualiai atrodo kaip trys kalvos, kurių pietinė aukštesnė už kitas.
Pakrantė išraižyta daugelio įlankų, iš kurių dvi tinka laivams stovėti:
Pagrindinės salą sudarančios uolienos – granitas. Granito pagrindas padengtas plonu dirvožemio sluoksniu, kuriame auga spygliuočiai.
Hoglando saloje vis didesnę reikšmę įgyja turizmas. Dauguma turistų atvyksta iš Sankt Peterburgo, nedaug – iš Suomijos. 2006 m. Rusijos valdžia Hoglando salą priskyrė pasienio zonai, dėl ko užsienio piliečiai negali atvykti į salą be specialaus leidimo. Tai apsunkina užsienio turizmą, nes turistai turi atvykti nedidelėmis grupėmis, reikia pasirūpinti leidimais.
Sala žinoma savo raižytu reljefu, joje yra 5 ežerai. Nuo 1826 m. Mäkiinpäällys kalva turi du Struvės geodezinio lanko taškus.
Pirmasis švyturys saloje buvo pastatytas 1807 m. Seniausias tebeveikiantis švyturys veikia nuo 1904 m.
Iki 1940 m. saloje gyveno gana daug suomių (1890 m. – 1 154 žm.). Dabar sala praktiškai negyvenama. Abu buvę kaimai – šiaurinis Suurkylä ir pietinis Kiiskinkylä – sugriauti.
Istorija
Saloje suomiai gyveno mažiausiai nuo XVI a. Šiaurės karo metu 1713 m. liepos 22 d. ties Hoglando sala vyko mūšis tarp Rusijos ir Švedijos laivynų.
Salos pakrantėje yra nuskendę keletas laivų. Tristiebio kliperio „Amerika“, nuskendusio Hoglando pakrantėje 1856 m., įgula palaidota saloje senose suomių kapinėse.
Po 1808–1809 m. Rusijos-Švedijos karo Hoglandas atiteko Rusijos imperijai, jis buvo priskirtas naujai sukurtai Suomijos didžiajai kunigaikštystei, kuri 1917 m. gavo nepriklausomybę nuo Rusijos. Daugelis salos gyventojų gyveno dviejuose žvejų kaimuose, kuriuos valdė iš Vyborgo.
Hoglando sala yra žinoma ir kaip vieta, iš kurios buvo užmegztas vienas pirmųjų radijo ryšio seansų, prižiūrint Aleksandrui Popovui. Tai įvyko 1900 m. vasario 6 d. Tiesa, šio įvykio laikas ir detalės skirtinguose šaltiniuose aprašyti šiek tiek skirtingai.
Žiemos karo metu salos gyventojai buvo evakuoti, salą užėmė SSRS. Šiuo metu sala turi apie 50 nuolatinių gyventojų. Šiek tiek užsiimama žvejyba, daugiausia poilsine.
Antrajam pasauliniam karui einant į pabaigą, po to, kai Suomija pasirašė paliaubas su Sovietų Sąjunga, vokiečiai pabandė užimti Hoglandą (Operacija Tanne Ost). Suomijos kariuomenė atrėmė vokiečių išsilaipinimą, apie pusė vokiečių kareivių papuolė į nelaisvę. Netrukus salą vėl užėmė SSRS.
Manhatano tiltas
Manhatano tiltas – kabantis tiltas, esantis Niujorko mieste. Kerta Rytų upę. Tiltas jungia Žemutinį Manhataną su Bruklino rajonu. Manhatano tiltas buvo paskutinis iš trijų tiltų, kertančių žemesniąją Rytų upės dalį, iki jo buvo pastatyti Bruklino ir Viljamsburgo tiltai. Eismui tiltas buvo atidarytas 1909 m. gruodžio 31 d. Jis yra dviejų aukštų, viršutinėje tilto dalyje eina keturios eismo juostos, apatinėje dalyje eina trys eismo juostos, keturios metro linijos (N, Q, B, D) bei pėsčiųjų ir dviračių takai.
Švenčionėlių miškų urėdija
thumb|Švenčionėlių miškų urėdijos Aukštagirio girininkijos pastatas [[Liūlinėje.]]
Nikelis (gyvenvietė)
Nikelis  – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Murmansko srityje, 196 km į šiaurės vakarus nuo Murmansko, prie Kuecjarvio ežero, 7 km nuo Norvegijos sienos. Pečengos rajono centras. Kelias į Zapoliarną, pasiekia Murmansko–Pečengos geležinkelio atšaka. Yra vario bei nikelio kasybos ir apdirbimo kombinatas „Pečenganikel“. Gyvenvietė kenčia nuo didelės pramoninės taršos.
Švenčionėlių miškų urėdija
Švenčionėlių miškų urėdija − viena iš 42 miškų urėdijų, turto patikėjimo teise valdanti, naudojanti valstybinius miškus, vykdanti juose kompleksinę miškų ūkio veiklą.
Švenčionėlių miškų urėdija įkurta 1939 m. lapkričio 1 d. sujungus Labanoro miškų urėdijos miškus ir dalį kitų teritorijų miškų. Po eilės reorganizacijų dabartinės urėdijos ribos nusistovėjo iki 1999 m.
Nikelis (gyvenvietė)
Istorija
1935 m. pradėtas statyti kalnakasybos kombinatas, o apie jį susikūrė gyvenvietė, pavadinta pagal čia išgaunamą nikelį. Per antrąjį pasaulinį karą gavyba sustojo, infrastruktūra suniokota. Suomių valdymo laikais vadinta Kolosjokiu (Kolosjoki). Po karo kalnakasybos pramonė atkurta.
Švenčionėlių miškų urėdija
Švenčionėlių miškų urėdijos miškai driekiasi rytine Lietuvos dalimi dviejų savivaldybių Švenčionių (98 %) ir Molėtų (2 %) teritorijomis. Bendras urėdijos teritorijos plotas 69 000 ha, iš jų 42 000 ha yra valstybinės reikšmės miškai. Urėdijos miškingumas yra 54,1 %. Miškai išsidėstę netolygiai. Miškingiausia yra vakarinė teritorijos dalis, kur susitelkęs Labanoro girios miškų masyvas, sudarantis per 61 % visų urėdijos miškų. Mažiausiai miškinga centrinė urėdijos teritorijos dalis.
Urėdijos centras Švenčionėliuose, Žeimenos g. 49. Švenčionėlių miškų urėdas − Giedrius Grincevičius.
Saugomos teritorijos urėdijos valstybiniuose miškuose užima 70 %. Dalis urėdijos miškų priklauso Labanoro ir Sirvėtos regioniniams parkams. Urėdijos teritorijoje yra 2 rezervatai – Kiauneliškio ir Girutiškio gamtinis rezervatas, pastarasis pasižymintis savo unikalia bioįvairove bei dar 40 įvairios paskirties draustinių.
Conus abbreviatus
Conus abbreviatus – kūgeninių (Conidae) šeimos kūgenių (Conus) genties rūšis. Aptinkama Havajuose.
Gediminaičių dinastija
Gediminaičių dinastija – ilgiausiai valdžiusi Lietuvos didžiųjų kunigaikščių dinastija. Lietuvoje Didžiaisiais kunigaikščiais Gediminaičiai buvo nuo 1315 ar 1316 m. iki 1572 m., kai nepalikęs palikuonių mirė paskutinis šios dinastijos valdovas Žygimantas Augustas.
Kartu Gediminaičiai valdė ir daug Rusios kunigaikštysčių, kur ilgainiui pakeitė Riurikaičius. Viena Gediminaičių dinastijos šaka – vad. Jogailaičiai, buvo ir Lenkijos, Čekijos bei Vengrijos karaliai.
Kilmė
450px|thumb|Giminės medis (dalis – tikri faktai) Dėl Gediminaičių dinastijos pradžios yra tam tikrų neaiškumų. Po Traidenio mirties rašytiniuose šaltiniuose 1284–1285 m. minimas Daumantas ar Domantas. Jo ryšys su Traideniu nėra tiksliai žinomas, kaip nėra žinomas ir Daumanto ryšys su Gediminaičiais. Po Daumanto ~1287 m. Ldk tapo spėjamas Traidenio sūnus ar sūnėnas Butegeidis, Vytenio tėvo Butvydo ar Buivydo (netaisyklingai dar vadinamo „Pukuveru“) brolis. Po Butegeidžio Lietuvą valdė Butvydas, o po Butvydo – šio sūnus Vytenis Buivydas,- pastarasis literatūroje dažnai įvardijamas kaip Gedimino brolis, nors iš tiesų Gedimino „tėvu“, o vėliau „broliu“ ano meto kalba jis tituluotas tik atsižvelgiant į vienokią ar kitokią Gedimino padėtį savojo siuzereno atžvilgiu…
Gedimino sūnūs
1341 m. gruodį miręs Gediminas valstybę paliko 2 savo broliams ir 7 ar 8 sūnums:
1344–1345 m. žiemą Kęstutis užėmė Vilnių, kuriame buvo įsikūręs jo brolis Jaunutis, ir perdavė LDK valdžią Algirdui. Vėliau šiedu perversmą įvykdę broliai kartu valdė visą LDK.
1348 m. vasario 2 d. ties Strėvos upeliu kovoje su kryžiuočiais žuvo Narimantas.
Po Algirdo mirties
1377 m. gegužę miręs Algirdas sosto įpėdiniu paliko savo sūnų Jogailą. Kęstutis kurį laiką rėmė Jogailą. 1380 m. gegužės 31 d. Jogaila Dovydiškėse slapta sudarė taikos sutartį su Vokiečių ordinu, kuria įsipareigojo neremti Kęstučio, jei Ordinas pultų pastarojo valdas; sužinojęs apie Jogailos išdavystę, Kęstutis 1381 m. lapkritį užėmė Vilnių, o Jogailą išsiuntė į Vitebską.
1382 m. birželio 12 d. Jogailos šalininkai Vilniuje įvykdė perversmą, o netrukus užėmė ir Trakus. Kęstutis ir jo sūnus Vytautas su kariuomene atvyko prie Trakų į Jogailos pasiūlytas derybas, bet buvo suimti ir įkalinti Krėvos (ar Vilniaus „Kreivojoje“) pilyje. Vytautas iš nelaisvės pabėgo, o Kęstutį Rugpjūčio 15 d. greičiausiai vykdydami Julijonos Tveriškės įsakymą nužudė Jogailos tarnai.
1383 m. liepos 30 d. Vokiečių ordinas, sudaręs sutartį su Vytautu, paskelbė Jogailai karą. Rugpjūčio 12 d. Vytauto vadovaujama kryžiuočių kariuomenė užėmė Trakus ir apgulė Vilnių. Tačiau Skirgaila lapkričio 3 d. Trakus atsiėmė.
Jogaila ir Vytautas
1386 m. vasarį Jogaila pasikrikštijo ir vedė Lenkijos karalienę Jadvygą, tapdamas Lenkijos karaliumi.
1387 m. Jogaila pradėjo Lietuvoje reformas, reikalingas unijai su Lenkija – pakrikštijo lietuvius, steigė vyskupijas, užrašė Skirgailai Trakų bei Polocko kunigaikštystes ir paliko jį savo vietininku Lietuvoje.
1390 m. sausio 19 d. Vytautas atnaujino sąjungą su Vokiečių ordinu bei bandė užimti Vilnių, ir galiausiai Jogaila pasiūlė Vytautui tapti jo vietininku Lietuvoje. Sudeginęs dar tris Ordino pilis, Vytautas vėl grįžo į Lietuvą, o 1392 m. rugpjūčio 4 d. Astrave sudarė sutartį su Jogaila, pagal kurią gavo Trakų kunigaikštystę ir tapo faktišku Lietuvos valdovu.
1410 m. liepos 15 d. jungtinė Lietuvos ir Lenkijos kariuomenė, vadovaujama Jogailos bei Vytauto, sutriuškino Vokiečių ordino kariuomenę Žalgirio mūšyje.
1429–1430 m. Vytautas siekė būti karūnuotas Lietuvos karaliumi, tačiau taip ir nespėjęs, 1430 m. spalio 27 d. Vytautas Didysis mirė.
1430–1432 m. didysis kunigaikštis Švitrigaila pratęsė Vytauto siekius vainikuotis Lietuvos karaliumi, bet Lenkijos politikų pastangomis buvo nušalintas nuo valdžios.
1432 m. Lietuvos valdovu tampa Žygimantas Kęstutaitis, Vytauto brolis
1434 m. birželio 1 d. mirė Lenkijos karalius, Lietuvos aukščiausiasis kunigaikštis Jogaila
Vėlesni Gediminaičiai
1440 m. kovo 20 d. Trakuose buvo nužudytas didysis kunigaikštis Žygimantas Kęstutaitis, o birželio 29 d. Lietuvos didikai be Lenkijos Karalystės tarybos pritarimo didžiuoju kunigaikščiu paskelbė trylikametį Kazimierą Jogailaitį.
1492 m. birželio 7 d. Gardine mirė Lietuvos didysis kunigaikštis ir Lenkijos karalius Kazimieras, o didžiuoju kunigaikščiu tapo jo sūnus Aleksandras.
1506 m. mirė paskutinis Lietuvos valdovas, mokėjęs lietuviškai – Aleksandras. Jo įpėdiniu tapo Žygimantas II Senasis.
Gediminaičiai
Pirmos kartos vyriškosios linijos genealoginis medis
Kryžiauka
Kryžiauka vadinami kaimai:
Erikas I
Erikas I (lokalus variantas Eirikas I) gali reikšti šiuos valdžiusius monarchus:
Farerų futbolo varžybos 1990 m.
Farerų futbolo varžybos 1990 m.
Vidas Cikana
Vidas Cikana (g. 1956 m. gegužės 3 d. Karkliniuose) – Lietuvos skulptorius, tautodailininkas, Šakių raj. politinis ir visuomenės veikėjas.
Biografija
Baigė Keturvalakių mokyklą. Nuo 1981 m. dirbo Lukšių kolūkyje. 1997–2000 m. Šakių rajono savivaldybės meras, 2000 m. UAB „Energija“ direktorius statybai, nuo 2000 m. Lukšių seniūnijos seniūnas.
Lietuvos tautodailės sąjungos Šakių skyriaus ir nuo 2000 m. tautodailininkų bendrijos „Dailius“ pirmininkas.
Auksėnai
Auksėnai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurę nuo Bartninkų, prie kelio. Apylinkėse teka Vembrė.
Vidas Cikana
Biografija
1993 m. Lietuvos centro sąjungos narys. 1995-1997 m., 1997 – 2000 m. ir 2000 m. iki rugsėjo 25 d. Šakių rajono savivaldybės tarybos narys.
Veikla
2001 m. pradėjo gaivinti Zyplių dvarą, kuris tapo rajono kultūros židiniu. Kartu su tautodailininkais, miestelio gyventojais sutvarkė parką, buvusiose arklidėse įsteigė muziejų, galeriją. Zyplių dvare kasmet vyksta tautodailininkų pleneras „Zyplių žiogai“, čia atvyksta neįgaliųjų draugijų menininkai, rengiami koncertai, kūrybiniai vakarai.
Jo skulptūrų yra Juodkrantės Raganų kalne. 2006 m. vasarą Jagadonių kaime pastatė 13 m aukščio dirbtinę betoninė uola, laipioti ekstremalaus sporto mėgėjams. 2009 m. Lukšių miestelį paskelbęs kultūros sostine, sukūrė ledo skulptūrų. Žymiausios skulptūros: „Tremtinių kryžius“, 2000 m., „Pajevonio legenda“, 2008 m.
Binarinė sprogstamoji medžiaga
Binarinė sprogstamoji medžiaga, dvikomponentė sprogstamoji medžiaga – sprogstamoji medžiaga, sudaryta iš dviejų komponentų, kurie atskirai nėra pavojingi. Tik sumaišyti jie tampa sprogūs.
Nikolajus Zverevas
Nikolajus Zverevas (1832 m. spalio 12 d. Maskvos gubernija – 1893 m. rugsėjo 30 d. Maskva) – rusų pianistas, pedagogas.
Biografija
Nikolajus Zverevas gimė 1832 m. spalio 12 d. netoli Volokolamsko (Maskvos sritis), aristokratų šeimoje. Studijavo matematiką ir fiziką Maskvos universitete, lankė fortepijono pamokas pas Maskvos prancūzą Aleksandrą Diubiuką (1812–1898 m.). N. Zverevas aukštojo mokslo nebaigė, nes paveldėjęs didelį šeimos palikimą, išvyko į Sankt Peterburgą ir tapo valstybės tarnautoju. Čia jis tęsė fortepijono pamokas pas Adolfą Genzeltą (1814–1889 m.), kuris daug dėmesio skyrė studentų praktiniams užsiėmimams. Paskui ir pats N. Zverevas iš savo studentų reikalavo griežto režimo ir daug praktinių užsiėmimų.
Nepatenkintas valstybine tarnyba 1867 m. N. Zverevas grįžo į Maskvą ir tapo savo įkurtos privačios mokyklos–pensiono mokytoju. 1870 m. Nikolajus Rubinšteinas pakvietė N. Zverevą dėstyti jo įkurtoje Maskvos konservatorijoje. Nuo 1883 m. buvo šios konservatorijos profesorius.
N. Zverevas nebuvo vedęs ir mirė sulaukęs 61–ių metų 1893 m. rugsėjo 30 d. Maskvoje.