cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aristotelis
Poetika
Aristotelis taip pat išskyrė šešis būtinus tragedijos elementus – fabula, charakteriai, mąstymas, scenos reikmenys, kalba ir muzikinė kompozicija. Svarbiausia iš šių dalių – įvykių jungtis, nes tragedija yra ne žmonių, o jų veiklos ir gyvenimo, laimės ir nelaimės imitacija. Todėl ir tragedijos veikėjai ne tam veikia, kad imituotų tam tikrus charakterius, o atvirkščiai – charakteriai pasitelkiami tam, kad atskleistų veiksmus. Taigi veiksmai, tai yra fabula, pasidaro tragedijos tikslas, o tikslas – visų svarbiausias dalykas. Tragedija – tai gailesčio ir baimės imitacija, sukelianti žiūrovo katarsį.
Retorika
Aristotelis laikomas retorikos mokslo pradininku. Jo veikalas „Retorika” pripažįstamas kaip pats svarbiausias darbas apie įtaigumą. „Retorika” buvo parašyta skirtingais gyvenimo etapais: Aristoteliui gyvenant Atėnuose ir vadovaujant jo įsteigtam Likėjui. Manoma, jog Aristotelis neturėjo tikslo šio darbo publikuoti, tai buvo atsiliepimų apie jo paskaitas kolekcija.
Aristotelis teigė, jog retorika yra viena iš trijų filosofijos dalių (kartu su dialektika ir logika). Pagal Aristotelį, logika yra analitika, susijusi su įrodymais, pagrindžiančiais kažkokį tikrumą, o dialektika ir retorika apima tikimybes, todėl būtent šios filosofijos šakos geriausiai padeda atsakyti į žmonėms kylančius klausimus. Dialektika yra įrankis filosofiniams debatams rengti (tikrinamos žinios, norint išmokti), o retorika – praktiniams debatams (žinių naudojimas, norint spręsti praktines problemas). Anot Aristotelio, retorika ir dialektika sukuria darnią sistemą, grindžiamą žiniomis paremta įtaiga, o ne manipuliacija.
Darbai
Svarbiausi jo darbai: pažinimo ir logikos veikalas „Organonas", gamtos mokslų veikalai – „Fizika”, „Apie dangų”, „Apie atsiradimą ir išnykimą”, „Meteorologika”, zoologijos – „Gyvūnų istorija”, „Apie gyvūnų dalis”, „Apie gyvūnų dauginimąsi”, „Apie gyvūnų judėjima”, psichologijos – „Apie sielą”, filosofijos – „Metafizika”, „Nikomacho etika”, „Eudemo etika”, „Didžioji etika”, „Politika”, „Atėnų politinė santvarka”, retorikos ir poetikos – „Retorika”, „Poetika”.
Manoma, kad filosofas buvo parašęs net apie 400 veikalų, iš kurių liko maždaug aštuntadalis. Būdamas gyvas paskelbė 19 veikalų, kiti raštai išleisti po jo mirties.
Aristotelis savo darbus suskirstė į dvi grupes: egzoterinę ir ezoterinę. Šis padalijamas galimai susijęs su auditorija, kuriai kūrinys skiriamas: visuomenei (egzoterinis) ir labiau techninis darbas, skirtas mokymui Likėjuje (ezoterinis). Pastaroji grupė, kaip manoma, – Aristotelio paskaitų užrašai (galbūt ir studentų užrašai).
Palikimas
thumb|XIII a. Aristotelio portretas Praėjus daugiau nei 2300 metų po jo mirties, Aristotelis vis dar išlieka vienu įtakingiausių kada nors gyvenusių žmonių. Jis pradėjo formaliosios logikos tyrimus, buvo zoologijos pradininkas, praturtino beveik kiekvieną filosofijos atšaką ir daug kuo nusipelnė mokslui. Anot filosofo Bryan Magee, „abejotina, jog buvo kitas žmogus, kuris žinojo tiek kiek Aristotelis”. Daugelis Aristotelio idėjų šiandien yra pasenusios. Tačiau už jo individualias teorijas daug svarbesnis jo veikalų racionalumas. Jo darbai apima daugelį sričių, tiek fiziką, biologiją, zoologiją, metafiziką, logiką, tiek poeziją, muziką, retoriką ar politiką. Nors kiti filosofai, tyrinėtojai abejoja Aristotelio veikalų nauda, ypač tų, susijusių su fiziniais mokslais, vis dėlto, remdamasis labai netiksliais stebėjimais, logikos, bet ne matematikos apibendrinimo būdais ar netgi pakeisdamas juos filosofiniais argumentais, Aristotelis žengė pirmuosius žingsnius bendrų gamtos dėsningumų pažinimo link. Tais laikais pirmosios fizikos sukūrimas buvo titaniškas laimėjimas.
Aristotelis padarė milžinišką įtaką visai vėlesnei Vakarų minčiai. Senoviniais laikais ir viduramžiais jo veikalai buvo išversti į lotynų, sirų, arabų, italų, prancūzų, hebrajų, vokiečių ir anglų kalbas. Jo darbus studijavo ir jais žavėjosi vėlesni graikų rašytojai bei Bizantijos filosofai. Jo veikalai turėjo didžiulės įtakos islamo filosofijai, ir ištisus šimtmečius jo mintys dominavo Europos mąstysenoje. Turbūt garsiausias arabų filosofas Averojus bandė sukurti islamo teologijos ir aristoteliško racionalizmo sintezę. Įtakingiausias viduramžių žydų mąstytojas Maimonidas panašią sintezę sudarė judaizmui. Tačiau garsiausias toks veikalas buvo Šv. Tomo Akviniečio, krikščionių mokslininko, „Summa Theologica”. Pernelyg daug viduramžių mokslininkų buvo paveikti Aristotelio, kad būtų galima visus juos išvardyti.
thumb|Cipri Adolf Bermann skulptūra, vaizduojanti Aristotelį (Freiburgo universitetas, 1915 m.) Viduramžiams baigiantis susižavėjimas Aristoteliu taip išaugo, jog jis buvo pradėtas kone dievinti, o jo raštai, užuot buvę šviesa kely, tapo neginčijama dogma, užkertanti tolimesnius ieškojimus. Aristotelis, pats mėgęs stebėti ir mąstyti, žinoma, būtų nepritaręs aklam vėlesnių kartų keliaklupsčiavimui prieš jo raštus. Kai kurios Aristotelio idėjos pagal šiandieninius standartus atrodo itin reakcingos. Pavyzdžiui, jis pritarė vergijai, kaip natūraliam dėsniui, ir buvo įsitikinęs, kad moterys iš prigimties yra žemesnės rūšies būtybės. (Žinoma, abi šios idėjos atspindėjo vyraujančias to meto pažiūras.) Antra vertus, daugelis Aristotelio teiginių yra neįtikėtinai šiuolaikiški, pavyzdžiui: „skurdas yra revoliucijos ir nusikaltimų tėvas” ir „kiekvienas, pamąstęs apie žmonijos valdymo meną, įsitikina, jog imperijų likimas priklauso nuo jaunimo išsilavinimo.” (Aristotelio laikais visuotinio švietimo, žinoma, nebuvo.)
Paskutiniais šimtmečiais Aristotelio įtaka ir reputacija gerokai sumažėjo. Vis dėlto jo įtakingumas galingas ir truko pakankamai ilgai.
Bibliografija
Apie Aristotelį Vertimai į lietuvių kalbą
Ejučiai
Ejučiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Karklėnų, prie Šilupio upelio. Ties kaimu eina kelias.
Ogrodnikai (Balstogės apskritis)
Ogrodnikai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Didžiojo Dobžynevo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Per kaimą teka Rudos upė. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Buriram United FC
„Buriram United Football Club“ – Tailando futbolo klubas iš Buriramo miesto. Namų rungtynes žaidžia „Chang Arena“ stadione.
Istorija
Klubas įkurtas 1970 m. Daugkartiniai šalies čempionai.
Sezonai
Šaltinis:
Bombilja
thumb|250px|Bombilja
Bombilja, bombižja  – specialus metalinis vamzdelis, skirtas matei gerti.
Sudaro trys dalys:
Dažnai bombiljos būna su žiedeliais, per kuriuos tekėdamas skystis atvėsta.
Bombiljos kilo iš indėnų gvaranių naudoto nendrinio vamzdelio matei gerti – takuapy. Kolonijiniu laikotarpiu bombiljos buvo gaminamos iš sidabro, prabangiai dekoruojamos.
Lietuvos rinka
Istorija
Leido N. Gecevičius. Spausdino A. Bako spaustuvė, Brolių Gurvičių spaustuvė, Meno spaustuvė Kaune. Išėjo 16 numerių.
Redagavo J. Blinkytė, Eugenijus Škliaras.
Njanza
Njanza (angl., ) arba Njabisindu (Nyabisindu) – miestas pietinėje Ruandoje, Pietų provincijos administracinis centras. 55,7 tūkst. gyventojų (2002 m.). Seniau Njanza buvo tutsių karaliaus rezidencija.
Dniepro-Dauguvos kultūra
Dniepro-Dauguvos kultūra – ankstyvojo geležies amžiaus (nuo VIII a.–VII a. pr. m. e. iki IV a.) archeologinė kultūra, paplitusi dabartinės Baltarusijos teritorijoje prie Dniepro ir Dauguvos aukštupių bei vidurupių.
Arealas
Rytuose Dniepro-Dauguvos kultūros arealas siekė Ugros ir Desnos aukštupius, ribojosi su Juchnovo kultūra ir Okos aukštupio kultūra, šiaurėje siekė Velikajos aukštupį, ribojosi su Djakovo kultūra, vakaruose beveik siekė dabartinės Lietuvos ir Latvijos teritorijas, ribojosi su brūkšniuotosios keramikos kultūra.
Charakteristika
Dniepro-Dauguvos kultūros gyventojų pagrindiniai verslai buvo gyvulininkystė ir žemdirbystė. 1 tūkstantmtyje iki m. e. jie daugiausia naudojo akmeninius ir kaulinius, nuo I–II a. – geležinius įrankius. Lipdė aukštus, šiek tiek profiliuotais šonų ir angos kraštais, puodus. Kartais prie angos puodai puošti skylutėmis ar zigzagine linija. Papuošalai žalvariniai, rasta smeigtukų, auskarų. Gyventojai prekiavo su finougrų gentimis. Dniepro-Dauguvos kultūros kapai nežinomi. Priskiriama baltams.
San (raidė)
San (Ϻ, ϻ) – senovėje naudota graikų abėcėlės raidė. Abėcėlėje buvo tarp pi ir kopos. Išsivystė iš finikiečių šyno. Graikų kalboje raidės pavadinimas yra ϻαν, lotynų kalboje – san.
Elbarai
Elbarai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 4 km nuo Kiaunorių. Auga saugomas Elbarų ąžuolas.
Lauro Raatz S.A.
thumb|200px|Matė „Pajarito“ Lauro Raatz S.A. – Paragvajaus matės gamybos bendrovė. Prekės ženklas – „Pajarito“. Įsikūrusi Itapujos departamento Belja Vistos mieste. Bendrovė įkurta 1956 m. Lauro Raatz. Gamina tradicinę matę, taip pat matę su aromatinėmis žolelėmis, citrinomis, matę arbatos pakeliuose, guampas, bombiljas, termosus matei laikyti ir gerti. Nuo 1985 m. matė „Pajarito“ eksportuojama į įvairias pasaulio šalis: Vokietiją, Kanadą, Kiniją, JAV, Slovėniją, Ispaniją, Norvegiją, Japoniją, Rusiją, Taivaną.
Kaganas (miestas)
Kaganas − miestas vidurio Uzbekistane, Bucharos vilajete, Zeravšano upės slėnyje, apie 10 km į pietryčius nuo Bucharos. Rajono centras. Svarbus transporto mazgas: geležinkeliai į Samarkandą, Bucharą, Turkmėnbašį, Dušanbę, plentai į Bucharą, Kyzyltepą, Nukusą, Karšį.
Istorija
Gyvenvietė susikūrė XIX a. pabaigoje pastačius geležinkelio stotį. Iki 1935 m. vadinta Naująja Buchara. Miesto teisės suteiktos 1929 m.
Oktiabrskis
Oktiabrskis – miestas, Baškirijoje, vakarų Rusijoje, prie Iko upės.
Kraujeliai (Panevėžys)
Kraujeliai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Ramygalos.
Tony Abbott
Antonis „Tonis“ Džonas Abotas (g. 1957 m. lapkričio 4 d.) – Australijos politinis bei visuomenės veikėjas, nuo 2013 m. rugsėjo iki 2015 m. rugsėjo – Australijos ministras pirmininkas.
Biografija
Antonis „Tonis“ Džonas Abotas gimė 1957 m. lapkričio 4 d. Londone. Jo motina buvo australė, tėvas britas. 1960 m. šeima emigravo į Australiją. Mokėsi teisę ir ekonomiką Sidnėjaus universitete. Po to mokėsi filosofiją, ekonomiką ir politiką Kvynso koledže Oksforde. Studijų metais įsitraukė į politinę veiklą, palaikė Folklandų karą. 1984 m. nusprendė tapti dvasininku ir įstojo į Šv. Patriko seminariją.
Lietuvos rytai
Lietuvos rytai – politikos ir visuomenės gyvenimo laikraštis, ėjęs 1923–1924 m. Vilniuje.
Istorija
Leido ir redagavo J. Šoblinskaitė triskart per savaitę vietoje laikraščio „Rytų Lietuva“. Spausdino spaustuvė „Motus“ Vilniuje. Nuo 1924 m. spalio 3 d. vietoje „Lietuvos rytų“ pradėtas leisti laikraštis „Vilniaus balsas“.
Leidinys nagrinėjo Vilniaus krašto lietuvių ekonomines, nacionalines ir kultūros, švietimo problemas, informavo apie svarbiausius Lietuvos ir užsienio įvykius.
Bendradarbiavo Danielius Alseika, Jonas Basanavičius, Kristupas Čibiras, Juozas Kairiūkštis, Marcelė Kubiliūtė, Albinas Rimka ir kt.
Egidijus Banionis
Egidijus Banionis (1948 m. lapkričio 20 d. Panevėžys – 1993 m. rugpjūčio 6 d. Vilnius) – Lietuvos istorikas, humanitarinių mokslų daktaras.
Biografija
Tėvas Donatas Banionis, brolis Raimundas Banionis. 1972 m. baigė Maskvos istorijos ir archyvų institutą. 1982 m. istorijos mokslų kandidatas, humanitarinių mokslų daktaras.
1974–1985 m. Lietuvos literatūros ir meno archyvo direktorius. Nuo 1985 m. Istorijos instituto mokslinis bendradarbis, Lietuvos Metrikos probleminės grupės vadovas, 1987–1988 m. instituto mokslinis sekretorius, nuo 1992 m. Archeografijos skyriaus vedėjas.
Mokslinė veikla
Tyrė Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės centrinių valdymo organų, LDK raštinės veiklą, diplomatijos istoriją, Lietuvos Metrikos genezę, archyvistiką, organizavo Lietuvos Metrikos tyrimą ir leidybą, parengė spaudai Lietuvos Metrikos 5-ąją (1993 m.) ir 10-ąją (su A. Baliuliu, 1997 m.) knygas.
Enteogenai
Enteogenai (iš 🇬🇷 – „gimdantis dievą viduje“) – psichoaktyviosios medžiagos, naudojamos religiniuose ritualuose šamanistinėje tradicijoje. Jie naudoti įvairių kultūrų maginėse apeigose siekiant sukelti religinius patyrimus, pranašavimui (orakulas), jų pagalba buvo bandoma užmegzti ryšį su dvasiomis, taip pat naudoti kaip pagalbinė gydimosi priemonė. Enteogenus naudojusių kultūrų geografija apima visus žemynus, spėjama, nuo mezolito, galbūt paleolito laikų jie veikė meną, mitus ir kultūrą. Terminas pradėtas vartoti nuo XX amžiaus 8-ojo dešimtmečio tarp antropologų ir etnobotanikų, siekiant apibrėžti kontekstinį skirtumą nuo tų pačių psichoaktyvių medžiagų vartojimo rekreaciniais tikslais.
Tarp labiau žinomų ritualizuoto enteogenų naudojimų pavyzdžių galima paminėti Somos kultą Indijoje vediniu periodu, Eleusino misterijas Senovės Graikijoje. Taip pat vartoti ir kiti enteogenai religinėse apeigose: drignės Senovės Romoje ir Senovės Graikijoje, kanapės Senovės Graikijoje, musmirės Sibire ir vietomis Šiaurės Amerikoje. Pastaroji, spėjama, buvo ir somos sudėtyje. Tebevartojama ajahuaska Amazonėje, san pedro Andų kalnuose, psilocibininiai grybai bei pejotlis Centrinėje Amerikoje, ibogainas Vakarų Afrikoje. Lietuvoje vartotos bendrai vadintos durnažolės: drignė, durnaropė, šunvyšnė ir svidrė; įvairiuose kraštuose jų naudojimas sietas su magine praktika, kurios ištakos, tikėtina, glūdi šamanistinėje tradicijoje.
R. Gordon Wasson iškėlė hipotezę, kad pati religinė pajauta galėjo išsivystyti enteogenų dėka. Juos, anot jo, žmonės atrado atsitiktinai rankiodami maistą. Tačiau daugelis religijotyrininkų nepalaiko tokios teorijos. Nepaisant to, enteogenai suvaidino svarbų vaidmenį religijų istorijoje. Šių dienų tyrimai atskleidė, jog haliuciogenai leidžia peržengti žmogaus suvokimo ribas, suteikia galimybę patirti gilius mistinius išgyvenimus. Anot mokslininkų, jie sukelia giliai užgniaužtas, protu nesuvokiamas pasąmonines reakcijas iškeldami į paviršių galutinės dieviškos tikrovės patyrimus.
XIX a. mokslininkai nustatė kai kurių šių augalų veikliąsias medžiagas, moksliškai pagrindė medicininį jų panaudojimą. Organinė chemija suteikė galimybes atsirasti ištisai naujai grupei psichoaktyvių medžiagų su enteogeninėmis savybėmis, tarp kurių patenka susintetinti tradicinių enteogenų aktyvieji agentai DMT, psilocibinas, ibogainas, meskalinas bei sintetiniai ar pusiau sintetiniai junginiai tokie kaip LSD ir MDMA. Bandoma naudoti psichinių sutrikimų gydimui psichoterapijoje.
Vidmantas Martikonis
Vidmantas Martikonis (g. 1959 m. rugsėjo 5 d. Pasvalyje) – verslininkas, Lietuvos ir Vilniaus miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1982 m. baigė Kauno politechnikos instituto Statybos fakultetą, įgijo inžinieriaus statybininko specialybę. 1984 m. tobulinosi Liaudies ūkio specialistų tobulinimosi institute, 1988 m. – Maskvos energetikos darbuotojų mokymosi centre.
1990 m. Vilniaus 3-iosios termofikacinės elektrinės Montavimo valdybos viršininkas, 1991 m. Vilniaus 3-iosios termofikacinės elektrinės Statybos įmonės direktorius. 1993–1999 m. uždarosios akcinės bendrovės „Termesta“ generalinis direktorius, nuo 1998 m. akcinės bendrovės „Krašto projektai“ generalinio direktoriaus patarėjas. 1999 m. UAB „Nekilnojamojo turto fondas“ konsultantas, 2003 m. valdybos pirmininkas.
Alba (drabužis)
thumb|200px|right|Dvasininko alba
Vidmantas Martikonis
Biografija
2000–2011 m. ir nuo 2015 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys.
Alba (drabužis)
Alba ( – balta) – Katalikų bažnyčios dvasininkų ir patarnautojų liturginis ilgas, platus, baltas, dažniausiai lininis, juosiamas virvute su kutais arba juosta, rūbas. Balta albos spalva simbolizuoja sielos tyrumą, o jos ilgis – ištvermę ir gerus darbus. Alba vilkima po arnotu. Tuo atveju, jei alba ne visiškai uždengia paprastus drabužius ties kaklu, prieš ją velkantis užsirišama antpetė.
Vidmantas Martikonis
Biografija
1995 m. Lietuvos liberalų sąjungos, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos, nuo 2006 m. partijos Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdis Vilniaus miesto skyriaus narys.
Alba (drabužis)
Istorija
Pirmieji albas nešiojo senovės graikai ir romėnai. Nuo pirmųjų krikščionybės amžių alba tapo bažnytiniu drabužiu. Jau V a. naudota liturgijos metu. Nuo X a. albų apačia ir ilgų rankovių galai puošti liturginėmis spalvomis ir ornamentais, antsiuvais, o nuo XVII a. ir nėriniais. Nuo 1969 m. albos siuvamos tik iš baltos lygios medžiagos, be siuvinių, rekomenduojama juostelėmis ar liturginių simbolių ornamentais puošti albos apačią.
Vidmantas Martikonis
Biografija
„Vilnojos“ akmens skulptūrų parko įkūrėjas. Žurnalo „Veidas“ tyrimo duomenimis, kadencijos metu buvo laikomas turtingiausiu savivaldybės tarybos nariu. Sutuoktinė Nijolė, dukros Birutė, Vidmantė, Gintarė.
Podlencė
Podlencė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Didžiojo Dobžynevo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į rytus nuo Dobžinevo Dužės ir apie 11 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Venecijos dožatas
thumbVenecijos dožatas, Venecijos hercogystė - pagrindinė Venecijos respublikos dalis, apie kurią susiformavo Venecijos respublikos imperija, tiesioginė Venecijos dožų valda. Nuo kitų hercogysčių dožatas skyrėsi tuo, kad dožo titulas buvo ne paveldimas, kaip hercogo, o suteikiamas išrinkus dožu.
Venecijos respubliką jos klestėjimo laikais sudarė 3 sudedamosios dalys:
Dožato teritoriją sudarė Venecijos miestas ir siaura pakrantės teritorija nuo Loreo iki Grado. Vėliau šios žemės prasiplėtė iki Goro (Goro) pietuose, Polezinės (Polesine) ir Padovano (Padovano) vakaruose, Trevizano ir Friulio šiaurėje, ir Isonzo rytuose.
Venecija buvo sostinė ir savivaldus miestas - valstybė. Tuo tarpu dožatas buvo padalinta į 9 rajonus (einant iš šiaurės): Gradas (Grado), Kaorlė (Caorle), Torčelas (Torcello), Muranas (Murano), Malamočas (Malamocco), Kjodžas (Chioggia), Loreo (Loreo), Kavarcerė (Cavarzere) ir Gambararė (Gambarare). Šie rajonai buvo podesterijos (jiems vadovavo podestos), tik Gradas buvo grafystė.
Elenava
Elenava – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 4 km nuo Liolių.
Joniškėlio miesto seniūnija
Joniškėlio miesto seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Pasvalio rajono savivaldybėje, apimantis Joniškėlio miestą.
Šiaurės provincija (Ruanda)
Šiaurės provincija yra Ruandos šiaurėje, ribojasi su Uganda. Administracinis centras – Bjumba.
Istorija
Sudaryta 2006 m. iš buvusių Ruhengerio, Bjumbos ir dalies Kigalio kaimiškosios provincijų.
Hitlerjugendas
thumb|right|Hitlerjugendo nario daiktai (Berlyno miesto muziejuje) Hitlerjugendas (, sutr. HJ) – jaunimo organizacija, priklausiusi Vokietijos nacionalsocialistinei darbininkų partijai (NSDAP).
Hitlerjugendas Trečiojo Reicho laikais (nuo 1933 m.) tapo vienintele oficialia valstybine jaunimo organizacija, turėjusia 8,7 mln. narių (98 proc. visų vokiečių tautybės jaunuolių).
1939 m. įstatymu buvo įvesta tarnybos Hitlerjugende prievolė. Jaunimas organizacijose buvo mokomas disciplinos pagal fiurerio principus, buvo auklėjamas pagal rasistines, socialdarvinizmo idėjas, turėjo daug marširuoti ir atlikti fizinius pratimus gamtoje.
Hitlerjugendui turėjo priklausyti visi vaikinai ir berniukai nuo 14 metų. Dešimties-keturiolikos metų berniukai turėjo priklausyti Jungfolkui. Abi šios organizacijos jaunimą auklėjo NSDAP dvasia ir ruošė karinei tarnybai.
1945 m. spalio 10 d. Hitlerjugendas kartu su kitomis NSDAP priklaususiomis organizacijomis buvo uždraustas, o jo turtas konfiskuotas. Ši organizacija Vokietijoje yra uždrausta, jos idėjų ir simbolikos skelbimas užtraukia baudžiamąją atsakomybę.
Kurapkinis storplutis
Kurapkinis storplutis (Xylobolus frustulatus) – plutpintinių šeimai priklausanti grybų rūšis. Paplitusi Šiaurės pusrutulyje nuo vidutinių platumų iki atogrąžų visoje Europoje, žinoma Azijoje, Šiaurės Amerikoje ir Australijoje. miniatiūra|250px|left miniatiūra|250px|left
Biologija
Saprotrofas, parazitinis grybas, sukeliantis medienos puvinį. Ant yrančios medienos susiformuoja dėmės dėl grybo hifų susitelkimo. Vaisiakūniai daugiamečiai, išsiplėtę ir priaugę prie substrato. Minta ligninu, celiulioze. Seni vaisiakūniai užima didelius plotus. Jie šviesiai rudos, rusvai rožinės spalvos, suskaidyti į mažus gabaliukus, primena suskeldėjusią išdžiūvusią žemę. Išauga ant senų ąžuolo kamienų bežievės medienos, taip pat ant žalių medžių kamienų esančių apmirusių bežievių dalių.
Populiacija Lietuvoje
Lietuvoje kurapkinis storplutis nuo 2003 m. įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą. Pastebėtas 32 augavietėse. Gausesnės yra Punios šile (Alytaus raj.), Padauguvos miške (Kauno raj.), Dusetų girioje (Rokiškio raj.), Dūkštų miške (Vilniaus raj.), Verkių apylinkėse (Vilniuje).
Granatmedis
Granatmedis (Punica) – raudoklinių (Lythraceae) šeimos augalų gentis. Anksčiau ji buvo priskiriama savarankiškai granatmedinių (Punicaceae) šeimai, kuri dabar pagal naujesnius filogenetinius tyrimus yra raudoklinių šeimos pošeimis. Šiu augalų vaisius – granatas.
Gentyje yra dvi rūšys:
Dūdoniai
Dūdoniai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 22 km nuo Velžio.
Citrinvaisis
250px|thumb|right|Citrinvaisių griežinėliai
Citrinvaisis sudarytas iš trijų sluoksnių:
Mezokarpe ir endokarpo skiltelių plėvelėse būna karčiųjų medžiagų (pvz., limoninas).
Lietuvių kalboje citrinmedžių vaisiai (citrinvaisiai) vadinami skirtingai, pagal rūšinę priklausomybę: apelsinas, bergamotė, citrina, citronas, citrūnas, greipfrutas, kinkanas, limonija, mandarinas, puscitrinė, tangelas
Buriramas
Buriramas  – Tailando miestas rytinėje šalies dalyje (Isane), 410 km nuo Bankoko. Buriramo provincijos sostinė.
Istorija
Senovėje miestas ir apylinkės priklausė Khmerų imperijai. Šiai žlugus pateko į Siamo karalystės įtakos sferą ir galiausiai prijungtas prie Siamo (dabartinio Tailando).
Miesto pavadinimas ir jo reikšmė
Išvertus pavadinimą į lietuvių kalbą, jo reikšmė būtų „Laimės miestas“.
Kramkuvka Mala
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Bolivaro provincija (Ekvadoras)
Bolivaro provincija  – provincija centrinėje Ekvadoro dalyje. Administracinis centras – Guaranda.
Geografija
Provincija išsidėsčiusi Andų kalnuose. Į Bolivaro provinciją patenka dalis Čimboraso ugnikalnio.
Administracinis suskirstymas
Provincija padalinta į 7 kantonus:
UEFA čempionų lyga 2006–2007 m.
Visuose atkrintamųjų varžybų etapuose žaidžiamos dvejos rungtynės, finale žaidžiamos vienerios rungtynės.
Atstovavimas šalims
Europos šalis priklausomai nuo šalies lygos UEFA koeficiento 2006–2007 metų UEFA Čempionų lygoje atstotavo nuo 1 iki 4 komandų, tik kai kurios šalys nebuvo atstovaujamos (mažosios valstybės Lichtenšteinas, San Marinas ir Andora, UEFA nepriklausančios Juodkalnija, Monakas, Vatikanas).
16 komandų į grupių etapą pateko be atrankos, kitos 57 komandos kovojo dėl likusių 16 kelialapių į grupių etapą. 22 komandos atranką pradėjo nuo pirmojo etapo, 17 komandų – nuo antrojo, 18 komandų – nuo trečiojo.
Pirmasis atrankos etapas (1/128 finalo)
Pirmosios etapo rungtynės žaistos 2006 m. liepos 11-12 dienomis, antrosios – liepos 18-19 d.
Antrasis atrankos etapas (1/64 finalo)
Pirmosios etapo rungtynės žaistos 2006 m. liepos 25-26 dienomis, antrosios – rugpjūčio 1-2 d.
Trečiasis atrankos etapas (1/32 finalo)
Pirmosios etapo rungtynės žaistos 2006 m. rugpjūčio 8-9 dienomis, antrosios – rugpjūčio 22-29 d. Šiame etape pralaimėjusios komandos pateko į UEFA taurės pirmąjį atrankos etapą.
klubas pateko į atranką kaip Serbijos ir Juodkalnijos futbolo asociacijos narys, nors 2006 metais klubas jau priklauso Serbijos futbolo asociacijai.
Grupių etapas (šešioliktfinalis)
Grupių burtai ištraukti 2006 m. rugpjūčio 24 d. Monake. Rungtynės žaidžiamos rugsėjo 12-13, rugsėjo 26-27, spalio 17-18, spalio 31-lapkričio 1, lapkričio 21-22, gruodžio 5-6 dienomis.
Prieš burtų traukimą į grupių varžybas patekusios komandos pagal UEFA koeficientą suskirstytos į 4 krepšelius, kiekvienoje grupėje žais po vieną komandą iš kiekvieno krepšelio:
{| width=100%
Lentelėse spalvomis pažymėta:
Aštuntfinalis
Aštuntfinalių burtai ištraukti 2006 m. gruodžio 15 d. Nione (Šveicarija). Pirmosios rungtynės sužaistos 2007 m. vasario 20-vasario 21 d., atsakomosios – kovo 6-kovo 7 d.
Ketvirtfinalis
Ketvirtfinalių ir pusfinalių burtai ištraukti 2007 m. kovo 9 d. Atėnuose. Pirmosios rungtynės sužaistos 2007 m. balandžio 3-balandžio 4 d., atsakomosios – balandžio 10-balandžio 11 d.
Pusfinalis
Pusfinalių pirmosios rungtynės sužaistos 2007 m. balandžio 24-balandžio 25 d., atsakomosios – gegužės 1-gegužės 2 d.
Finalas
Finalinės rungtynės sužaistos 2007 m. gegužės 23 d. Atėnų Olimpiniame stadione.
Plaukimas
thumb|200px|Plaukimo baseinas
Plaukimas – gyvų ir negyvų daiktų slinkimas ar laikymasis vandenyje. Skiriasi nuo dreifavimo (judėjimas erdvėje kartu su vandeniu) ir plūduriavimo (pasyvus to paties gylio išlaikymas).
Plaukti gali:
Plaukimas kaip sporto šaka
Plaukimas – aktyvus arba pasyvus judėjimas vandenyje. Sportinio plaukimo tikslas – kuo greičiau įveikti tam tikrą atstumą tam tikru plaukimo būdu. Plaukimas laikomas viena iš sveikiausių sporto šakų, nes judant vandenyje yra mažai apkraunami sąnariai. Be to, vandens temperatūra ir spaudimas skatinančiai veikia medžiagų apykaitą dėl intensyvesnio šilumos atidavimo. Teigiamai veikiama širdis, nuo kurios vandens spaudimas nuima dalį veninio spaudimo. Plaukti gali tiek sveiki, tiek įvairaus sunkumo negalią turintys žmonės. Plaukimo varžybos yra įtrauktos į vasaros Olimpinių žaidynių programą nuo pat jų atkūrimo – 1896 m.
Plaukimo varžybos vyksta šiuose nuotoliuose:
Plaukimo istorija
Seniausios žinios apie plaukimą randamos Egipte 9-4 tūkstantmetyje pr. m. e. Iš graikų ir romėnų laikų žinome apie plaukimo mokymą ir pagalbines priemones, tokias kaip oro pripildyta žarna arba kamštinis plaukimo diržas. Apie 310 m. pr. m. e. minima karinė plaukimo mokykla.
Albertas Vaitiekus Manvydas
Albertas Vaitiekus Manvydas (, apie 1370–1423 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras, didikas, Lelijos herbo kunigaikštis, valstybės ir karinis veikėjas.
Biografija
Herbas – „Leliva“, kurį gavo Horodlėje. Turėjo ir ikihorodlinį europietiškos tradicijos herbą. Lelivos herbą naudojo jau 1414 m. sausį.
Valstybės tarnyba
Vienas artimiausių Vytauto padėjėjų. Nuo 1396 m. Vilniaus seniūnas. Dalyvavo sudarant 1398 m. Salyno, 1404 m. Racionžo sutartis su Vokiečių ordinu. 1401 m. Vilniaus–Radomo susitarimo ir 1413 m. Horodlės sutarties su Lenkija dalyvis. Nuo 1413 m. Vilniaus vaivada.
Ignalinos Česlovo Kudabos progimnazija
Ignalinos Česlovo Kudabos progimnazija – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Ignalinoje, Mokyklos g. 2, vykdžiusi pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190238671.
Mokykloje veikia geografo, keliautojo, 1990 m. Nepriklausomybės akto signataro Č. Kudabos muziejus. Mokyklos patalpose veikė Visagino technologijos ir verslo profesinio mokymo centro skyrius.
Istorija
miniatiūra|left|Nuo stadiono pusės
1939–1944 m. Ignalinoje veikė lietuviška pradinė mokykla, 1944–1946 m. progimnazija. 1946 m. rugsėjo 1 d. Ignalinoje atidaryta vidurinė mokykla lietuvių dėstomąja kalba.
1993 m. mokyklai suteiktas Česlovo Kudabos vardas. 2002 m. liepos 15 d. įkūrus Ignalinos rajono gimnaziją, mokykla reorganizuota į pagrindinę. Nuo 2003 m. liepos 15 d. Ignalinos rajono tarybos sprendimu prie mokyklos prijungta Ignalinos vidurinė mokykla. Nuo 2003 m. rugsėjo 1 d. prie mokyklos prijungti Bėčiūnų, Didžiasalio ir Kazokinės skyriai.
2004 m. rugsėjo 1 d. Biečiūnų ir Didžiasalio skyriai dėl mažo mokinių skaičiaus uždaryti. 2005 m. rugsėjį neliko mokinių ir Kazokinės skyriuje. Nuo 2005 m. rugsėjo mokykloje veikia suaugusiųjų mokymo klasės. Nuo 2009 m. rugpjūčio 31 d. prie mokyklos prijuntos dvi pagrindinės mokyklos: Ignalinos r. Ceikinių Kipro Petrausko pagrindinė mokykla ir Ignalinos r. Linkmenų pagrindinė mokykla. Jos tapo Ignalinos Česlovo Kudabos pagrindinės mokyklos Ceikinių ir Linkmenų skyriais.
2013 m. gegužės 30 d. Ignalinos rajono savivaldybės tarybos sprendimu Nr. T-74 mokykla tapo Ignalinos Česlovo Kudabos progimnazija. 2021 m. Ignalinos Česlovo Kudabos progimnazija prijungta prie Ignalinos gimnazijos.
Romualdas Vasiliauskas
Romualdas Vasiliauskas (g. 1943 m. liepos 8 d. Tauragės rajone, Šidagių kaime) – Lietuvos, Tauragės rajono, Šilalės rajono ir Telšių rajono ūkio, politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1950–1960 m. mokėsi Skaudvilės vidurinėje mokykloje. 1966 m. baigė Vilniaus statybos meistrų dešimtininkų mokyklą. 1974 m. baigė Vilniaus statybos technikumą, įgijo techniko – statybininko specialybę. 1982 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, įgijo žemės ūkio ekonomisto – organizatoriaus specialybę. 1985 m. baigė Leningrado aukštąją partinę mokyklą.
1960 m. Skaudvilės Melioracijos statybos montavimo valdybos darbininkas. 1962 m. Skaudvilės rajono „Raudonosios žvaigždės" kolūkio klubo skaityklos vedėjas. Tais pačiais metais pašauktas į Tarybinę armiją, 1965 m. grįžo. 1966–1967 m. Telšių kilnojamosios mechanizuotos kolonos meistras. 1967–1973 m. Šilalės kilnojamosios mechanizuotos kolonos darbų vykdytojas. 1973–1974 m. Šilalės rajono kooperatyvo pirmininko pavaduotojas. 1974–1980 m. – Šilalės Darbų vykdytojo baro vyriausiasis inžinierius, DVB viršininkas. 1980–1983 m. Šilalės rajono Liaudies deputatų tarybos vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas – Plano komisijos pirmininkas. 1985 m. – LKP Šilalės rajono Žemės ūkio skyriaus vedėjas. 1985–1988 m. Skuodo rajono Liaudies kontrolės komiteto pirmininkas. 1988–1989 m.- LKP Kelmės rajono komiteto II sekretorius. 1989–1994 m. Tauragės mėsos kombinato direktoriaus pavaduotojas ryšiams su užsieniu. 1994 m. įkūrė savo individualią įmonę, gavęs beveik 3,7 mln. Lt paramą iš Europos Sąjungos SAPARD fondo, pastatė šiuolaikinę mėsos perdirbimo gamyklą. Nuo 2006 m. liepos 27 d. d Telšių apskrities viršininkas.
2000–2003 m. Šilalės rajono savivaldybės tarybos narys, finansų ir biudžeto komiteto pirmininkas, Šilalės rajono savivaldybės valdybos narys.
Apdovanotas ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ medaliu.
Žmona Natalija – Palangos reabilitacinės ligoninės fizioterapijos gydytoja. Dukterys Saulė, Gabija.
Terio samių kalba
Terio samių kalba – samių kalbų grupės kalba, vartojama Rusijoje, Kolos pusiasalio šiaurės rytinėje dalyje gyvenančių samių. Terio samių kalba yra beveik išnykusi, nes 2004 m. ja kalbėjo 10, o šiuo metu tik 2 žmonės.
Istorija
left|thumb|200px|Terio samių kalba pažymėta 9 numeriu. XIX a. pabaigoje, rytinėje Kolos pusiasalio dalyje buvo 6 Terio samių kaimai, kuriuose apytiksliai gyveno 450 žmonių. 2004 m. gyveno 100 Terio samių, iš kurių 2 kalbėjo Terio samių kalba; kiti nutautėjo ir kalba rusų kalba.
Terio samių kalbos vartojimas smuko sovietinės kolektyvizacijos metais, kai 1930 m. buvo uždrausta kalbėti Terio samių kalba namuose ir mokyklose. Taip pat buvo panaikinamas didžiausias Terio samių kaimas Jokanga, iš kurio samiai buvo priversti kraustytis į Gremikos karinę bazę.
Rašto paminklai
Terio samių kalba neturi mokomųjų priemonių, oficialaus rašto, nežinoma jos gramatika, tačiau ši kalba yra tyrinėta ir yra palikusi rašto paminklų.
Seniausias Terio samių kalbos, bei visų samių kalbų rašto paminklas yra brito Stephen Burrough 1557 m. surinktas Terio samių kalbos žodynėlis, išspausdintas Richard Hakluyt.
Ellen Pompeo
Ellen Pompeo (gimė 1969 m. lapkričio 10 d.) – JAV aktorė. Pripažinimo sulaukė suvaidinusi pagrindinę rolę seriale „Grei anatomija“. Remiantis statistikos duomenimis, 2011 metais ji užėmė 11 vietą tarp daugiausiai uždirbusių televizijos žvaigždžių (uždirbo apie 7 mil. dolerių).
Biografija
Ellen Kathleen Pompeo, Joseph ir Kathleen Pompeo duktė, gimė Everete, Masačiusetse. Jos gyslomis teka airių ir italų kraujas. Motina Kathleen mirė perdozavusi nuskausminamųjų vaistų, kai Ellen buvo ketveri. Jos tėtis netrukus vedė dar kartą. Ellen turi tris seseris ir du brolius. Vaikystėje ją pravardžiuodavo „pieštuku“ arba Stracciatella (itališka 'kiaušinių sriuba').
Vėliau Ellen dirbo barmene Majamyje, kur susitikinėjo su mados fotografu Andrew Rosenthal. Nuo 1996 metų pradėjo filmuotis reklamuose, pasirodydavo įvairių serialų epizodiniuose vaidmenyse.
Jamie-Lee Kriewitz
Jamie-Lee Kriewitz (g. 1998 m. kovo 18 d. Špringėje, Žemutinė Saksonija) – Vokietijos dainininkė.
Dvylikos metų mergina įstojo į gospelo chorą Joyful Noise. 2015 metais dalyvavo šalies muzikiniame projekte „The Voice of Germany“ ir išplėšė pergalę, o debiutinis atlikėjos singlas „Ghost“ pakilo iki 11 populiariausių šalies dainų sąrašo vietą.
Atlikėja domisi japoniška mada, taip pat iš Pietų Korėjos kilusiu K-pop muzikos žanru. Nuo 2012 m. yra veganė.
2016 m. vasario 25 d. su kūriniu „Ghost“ nugalėjo Vokietijos „Eurovizijos“ nacionalinėje atrankoje Unser Lied für Stockholm.
Rytinis hiacintas
Rytinis hiacintas (Hyacinthus orientalis) – hiacintų (Hyacinthus) genties svogūninė gėlė. Kilęs iš Artimųjų Rytų (Turkijos, Sirijos, Libano). Kaip dekoratyvinis augalas pradėtas auginti Viduržemio jūros regione, vėliau išplito po visą Europą. Lietuvoje dažnai auginamas darželiuose.
Augalas 30-40 cm aukščio, turi 5-12 lapų. Svogūnas gana didelis, apsuptas odele. Lapai trumpesni už stiebą, platūs, ryškiai žalios spalvos. Žiedai kvapūs, sukrauti gausiažiedėse kekėse. Žydi balandžio – gegužės mėn.
Išvesta gražių dekoratyvinių veislių.
thumb|left|180px|Dekoratyvinis rytinis hiacintas
1979 m. Dakaro ralis
'''1979 m. Dakaro ralis''' buvo pirmosios Dakaro ralio lenktynės. Jos prasidėjo 1978 m. gruodžio 26 dieną Paryžiuje. Ralio finišas buvo Senegalo sostinėje Dakare 1979 m. sausio 14 d.
Mintis surengti Dakaro ralį kilo prancūzų lenktynininkui Thierry Sabine, kuomet jis pasiklydo dykumoje ir sumanė, kad tai būtų puiki vieta lenktynėms.
Pirmajame Dakaro ralyje dalyvavo 182 lenktynininkai automobilių ir motociklų kategorijose.
Bjumba
Bjumba (angl., ) – miestas Ruandos šiaurėje, 60 km į šiaurę nuo Kigalio, šalia sienos su Uganda. Šiaurės provincijos administracinis centras. 66,3 tūkst. gyventojų (2002 m.). Mieste įkurtas vaikų globos centras.
Pogožalkai
Pogožalkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Didžiojo Dobžynevo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į vakarus nuo Dobžinevo Dužės ir apie 20 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1946 m. gruodžio 14 d. įkurta Pogožalkų Dievo Gailestingumo parapija. 1980 m. pastatyta Pogožalkų Dievo Gaileistingumo bažnyčia.
Reilėjaus sklaida
thumb|250px|Reilėjaus sklaida yra dienos dangaus žydrio ir Saulės raudonio vakarais arba rytais priežastis. thumb|250px|Relėjaus sklaida yra vaizdingesnė po saulėlydžio. Nuotrauka padaryta viena valanda po saulėlydžio 500 m aukštyje, stebint tą horizonto vietą, kur Saulė nusileido. Reilėjaus sklaida (ankstesnėje literatūroje Relėjaus sklaida, kartais naudojama Reilio sklaida) – tampri šviesos sklaida ant dalelių, kurios yra žymiai mažesnės nei šviesos bangos ilgis. Ji yra stebima šviesai keliaujant per skaidrius kietus kūnus, skysčius, bet dažniausiai stebima dujose.
Saulės šviesos Relėjaus sklaida švarioje atmosferoje yra pagrindinė dangaus mėlynos spalvos priežastis: Relėjaus ir debesų pakartotinai išsklaidyta šviesa sąlygoja Žemės atmosferos skleidžiamą netiesioginę šviesą (tiesioginė šviesa yra Saulės spinduliai). Reilėjaus sklaida svarbi žmogaus akies funkcionavime, taip pat turi įtakos melsvai venų spalvai.
Dalelių, kurių matmenys sulyginami arba didesni už bangos ilgį, sklaidą nagrinėja tikslesnė Mi sklaidos teorija arba diskrečių dipolių artinys.
Mažo dalelės dydžio artinys
thumb|right|250px|Žalio 5 mW galios lazerinio rodiklio šviesa yra matoma naktyje Reilėjaus sklaidos dėka, kuri vyksta ant smulkių dulkių dalelių, esančių ore. Sklaidančiosios dalelės dydis yra parametrizuojamas santykio x tarp dalelės spindulio r ir šviesos bangos ilgio λ dėka: Reilėjaus sklaida vyksta, kuomet dydžio parametras x \ll 1. Sklaida nuo stambesnių sferinių dalelių yra paaiškinama Mi sklaidos teorija, galiojančia bet kokioms parametro x vertėms. Tuo būdu Reilėjaus sklaida yra dalinis Mi sklaidos atvejis.
Išsklaidytos Reilėjaus sklaidos metu energijos kiekis priklauso nuo dalelės matmenų ir bangos ilgio. Sklaidos koeficientas ir tuo pačiu išsklaidytos šviesos intensyvumas kinta kaip atvirkštinis ketvirtas bangos ilgio laipsnis.
Matematinė išsklaidytos šviesos intensyvumo I išraiška, kuomet sklaidoma šviesa yra nepoliarizuota, yra aprašomas sekančia formulė:
kur R yra atstumas iki dalelės, θ yra kampas tarp stebėjimo krypties ir šviesos spindulio, kritusio į dalelę, sklidimo krypties, n yra lūžio rodiklis, aprašantis dalelės medžiagą, o d yra dalelės diametras.
Kampinis Reilėjaus sklaidos skirstinys, aprašomas nariu (1+cos²θ), yra simetriškas plokštumas plokštumoje, statmenoje krintančios šviesos krypčiai, todėl išsklaidytos į priekį šviesos kiekis yra lygus išsklaidytos atgal šviesos kiekiui. Suskaičiavę integralą paviršiumi sferos, kurios centre yra dalelė, gautume dydį, vadinama sklaidos skerspjūviu
Reilėjaus sklaidos koeficientas sklaidančių dalelių grupei yra lygus dalelių tūryje skaičiui N padaugintam iš vienos dalelės sklaidos skerspjūvio.
Reilėjaus sklaida nuo molekulių
Reilėjaus sklaida taip pat įmanoma nuo molekulių. Atskira molekulė neturi nei griežtai apibrėžto spindulio, nei lūžio rodiklio. Tačiau molekulė turi poliarizuojamumą \alpha, aprašantį, koks kiekis elektros kūvio molekulėje persiskirstys, molekulei atsidurūs elektriniame lauke. Šiuo atveju, Reilėjaus sklaidos intensyvumas vienai molekulei yra aprašomas formule:
Pavienės molekulės, išsklaidytos Reilėjaus sklaidos metu, energijos kiekis gali būti aprašytas ir naudojant sugerties skerspjūvio \sigma sąvoką. Pavyzdžiui, pagrindinė atmosferos sudedamoji dalis, azotas, turi sugerties skerspjūvį 5,1×10-31 m² ties 532 nm (žalia šviesa) bangos ilgiu. Tai reiškia, kad esant atmosferiniam slėgiui, 10-5 šviesos kritusios šviesos kiekio bus sklaido per vieną metrą nusklįsto kelio.
Stipri Reilėjaus sklaidos priklausomybė nuo bangos ilgio (~λ-4) reiškia, kad mėlyna šviesa, kurios bangos ilgis trumpesnis, yra sklaidoma daugiau nei raudonoji. Atmosferos žydris yra Reilėjaus sklaidos pasekmė, kadangi dėl Relėjaus sklaidos mėlynos šviesos sklidimo kryptis yra pakeičiama dažniau, nei raudonos. Ši procesą mes stebime kaip iš visų pusių mus pasiekiančią dangaus žydrą spalvą, tuo tarpu Saulės spalva rytais ir vakarais yra raudona, kadangi šviesai tenka prasiskverbti per didesnį oro tūrį, nei saulei dienos metu esant aukštai, ir raudonos šviesos spinduliai yra sklaidomi labiau.
Elizava
Elizava – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 1 km nuo Dabitų, prie kelio.
Febė (palydovas)
Febė – vienas iš didesniųjų Saturno palydovų. Jį aptiko astronomas amerikietis V. H. Pickeringas (William Henry Pickering) 1898 m. rugpjūčio 16 d. Harvardo observatorijoje.
Palydovas yra 14,5 ryškio. Tai beveik apvalus 230×220×210 km dydžio kūnas, skriejantis priešinga kryptimi negu kiti Saturno palydovai. Manoma, jog Febė yra planetos traukos pagautas tarpplanetinis kūnas.
Apie 100 metų laikyta, kad Febė yra paskutinis išorinis Saturno palydovas, kol 2000 m. buvo atrasta daugiau nedidelių palydovų, esančių toliau už Febę.
Varšuvos medicinos universitetas
Aukštosios mokyklos ištakos siekia 1809 m., kai Varšuvoje buvo įkurta Gydytojų akademija, 1816 m. prijungta prie Karališkojo Varšuvos universiteto kaip Gydytojų fakultetas. Atskira Varšuvos medicinos akademija (lenk. Akademia medyczna w Warszawie) buvo įkurta 1950 m., sujungus Varšuvos universiteto Gydytojų ir Farmacijos fakutetus bei Stomatologijos akademiją. Universiteto pavadinimas jai buvo suteiktas 2008 m. kovo 22 d.
Ponikla
Ponikla  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Didžiojo Dobžynevo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurės rytus nuo Dobžinevo Dužės ir apie 15 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Guaranda
Guaranda (, pilnas pavadinimas – San Pedro de Guaranda) – miestas centriniame Ekvadore, Andų kalnų slėnyje; Bolivaro provincijos administracinis centras. Plentai į Riobambą, Ambatą, Babahoją.
Svarbus žemdirbystės centras. Vyksta prekyba žemės ūkio produkcija. Mieste yra paminklas išvaduotojui Simonui Bolivarui.
Istorija
Miestas įkurtas konkistadorų 1571 m. ir apgyvendintas nuo Limos inkvizicijos pasitraukusių Ispanijos žydų. Oficialiai pripažintas 1811 m. Guarandą 1674 ir 1775 m. nuniokojo žemės drebėjimai.
Bolivaro provincija
Bolivaro provincija gali reikšti šiuos administracinius vienetus:
Kžečė
Kžečė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Goniondzo valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į rytus nuo Goniondzo, 14 km į šiaurę nuo Monkų ir 50 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Friulis-Venecija Džulija
Friulis–Venecija Džulija  – autonominis specialaus statuso regionas šiaurės rytų Italijoje. Ribojasi su Slovėnija rytuose, Austrija šiaurėje, Venetu pietvakariuose ir Adrijos jūra pietuose. Regione gyvena 1,2 mln. gyventojų, sostinė Triestas (205 tūkst. gyv.).
Kžečė
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Friulis-Venecija Džulija
Regione specialų statusą šalia italų kalbos turi friulų kalba.
Abu Alabas Achmadas ibn Mahometas
Abu Alabas Achmadas ibn Mahometas (arba Achmadas, abū al-`abbās aḥmad ben muḥammad,, g. nežinoma – m. 1549 m.) – nuo 1526 – 1545 m. ir 1547 – 1549 m. Vatasidų dinastijos Maroko sultonas.
Achmadas buvo Mahometo Alburtukali sūnus.
Achmadui dėl sosto 1526 m. teko kovoti su dėde Abu Hasanu Ali (Mahometo Alburtukali brolis). Nors vyko nuolatinės tarpusavio kovos, sultonui teko pripažinti Sadi dinastijos suverenitetą Marakeše. 1537 m. Achmadui buvo beveik pavykę užimti Marakešą, bet spaudžiamas dvasininkų buvo priverstas atsitraukti.
Sadi dinastija sėkmingai kovojo su portugalais ir 1541 m. atsiėmė Agadirą, Safi ir Azemurą. Sėkmė kėlė jų prestižą musulmonų tarpe. 1545 m. Achmadas pateko į Sadi nelaisvę, kai mūšio metu dezertyravo jo kariai. 1547 m. buvo paleistas iš nelaisvės, atidavęs Sadi giminei Meknesą. 1549 m. Sadi armija užėmė Fesą, sultonas Abu Alabas Achmadas ibn Mahometas mūšyje žuvo.
Radioteleskopas
thumb|230px|Radioteleskopų masyvas, [[JAV]] thumb|230px|Mullard Radio Astronomy Observatory prie Kembdridžšyro Radioteleskopas – astronominių objektų skleidžiamas radijo bangas priimantis teleskopas.
Kai kurie dangaus kūnai ir ūkai spinduliuoja radijo bangas. Per Žemės atmosferą sklinda bangos, kurių ilgis (dažnis) tarp 1 mm (300 GHz) ir 200 m (10 MHz). Trumpesnes negu 1 mm radijo bangas sugeria Žemės atmosferos vandens garai, ilgesnes negu 200 m bangas atspindi Žemės jonosfera.
Priešingai nei optiniai teleskopai, radioteleskopai veikia visą parą, nebijo tirštų debesų ir oro taršos. Tačiau radijo bangos turi mažiau energijos, negu šviesą. Šį trūkumą galima pašalinti dviem būdais: gaminant labai dideles lėkštes, kurios sugautų visas smulkmenas, arba sujungiant daug mažesnių lėkščių, kad susidarytų komplektas. Pasaulyje netrūksta tiek pavienių lėkščių, tiek komplektų pavyzdžių.
Pirmąjį 9 m radioteleskopą kosminėms radijo bangoms tirti 1937 m. sukonstravo amerikiečių astrofizikas Grote Reberis, Vytono vietovėje, Ilinojaus valstijoje (JAV).
Didžiausias pasaulyje radioteleskopas – RATAN 600 (Rusija), turintis 576 m skersmens anteną.
Didžiausias Europoje radioteleskopas yra Efelsberge, netoli Bonos (Vokietija). Jo skersmuo 100 m.
Žumbrickiai
Žumbrickiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Uliūnų.
Gwen Stefani
Gwen Renée Stefani (g. 1969 m. spalio 3 d.) – JAV dainininkė, dainų autorė, drabužių dizainerė ir aktorė. Muzikinę karjerą pradėjo kaip grupės „No Doubt“ vokalistė.
Lichtenšteino antilopė
Lichtenšteino antilopė (Sigmoceros lichtensteinii) – dykaraginių (Bovidae) šeimos žinduolis.
LTU
LTU, Ltu arba ltu be taškų arba su taškais gali reikšti:
Justinas Baltuška
Justinas Baltuška (1871 m. rugsėjo 26 d. Šeimyniškiuose, Anykščių raj. – 1947 m. spalio 29 d. Čikagoje) – Lietuvos ir Amerikos lietuvių spaudos, visuomenės ir politinis veikėjas.
Biografija
Spaudos draudimo metais gabeno slaptą literatūrą lietuvių kalba. 1902 m. įstojo į Lietuvos socialdemokratų partiją, 1904–1906 m. – LSDP Anykščių organizacijos vadovas. Dalyvavo 1905 m. Lietuvių suvažiavime Vilniuje.
1905–1907 m. organizavo ginkluotą būrį ir jam vadovavo, rengė politines demonstracijas Anykščiuose ir Kupiškyje. Caro baudžiamieji būriai keršydami sušaudė jo namus.
1907 m. emigravo į JAV, dalyvavo Amerikos lietuvių socialistų sąjungos veikloje. 1916 m. pradėjo bendradarbiauti su Vinco Kapsuko „Kova“. Vienas bendrovės „Vilnis“ organizatorių ir laikraščio administratorius.
Chaimas Frenkelis
thumb|left|Jokūbas, Dora ir Chaimas Frenkeliai Šiauliuose apie [[1893 m.]] thumb|Frenkelio fabrikas|Frenkelio fabriko firminis ženklas thumb|Chaimo [[Frenkelio vila]] thumb|Chaimo Frenkelio pastatyta Talmud Toros mokykla, dab. Šiaulių universiteto Kvalifikacijos kėlimo institutas thumb|Chaimo Frenkelio pastatyta sinagoga Chaimas Frenkelis (g. apie 1857 m. Ukmergėje – 1920 m. Vokietijoje) – Lietuvos pramonininkas, visuomenės veikėjas.
Biografija
Mokėsi Voložino rabinų seminarijoje, bet nebaigė. Balstogėje išmokęs odos apdirbimo amato, būdamas 20 metų su broliu Abraomu Ukmergėje atidarė dirbtuvę, kurioje išdirbdavo odas. 1879 m. su sukauptu 5000 rublių kapitalu persikėlė į Šiaulius ir, pietrytiniame Šiaulių priemiestyje iš valstiečio Urbono nupirkęs pelkėtą žemės sklypą, dviejuose mediniuose namuose įkūrė primityvią odos dirbtuvėlę.