cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hiroši Nanami
Nacionalinėje komandoje žaidė 1995–2001 m., su ja dalyvavo 1998 m. pasaulio futbolo čempionate.
Sigutė Meškytė
Sigutė Meškytė (1963 m. vasario 9 d. Alkiškiuose, Akmenės raj. – 2010 m. rugpjūčio 11 d. Kaune) – Lietuvos ir Akmenės rajono politinė bei visuomenės veikėja.
Biografija
1981 m. baigė Akmenės vidurinę mokyklą. 1982–1989 m. studijavo inžinerinę statybą Vilniaus inžineriniame statybos institute, inžinierė statybininkė.
1998–2002 m. Naujosios sąjungos, nuo 2002 m. Liberalų demokratų partijos, partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) narė. 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2010 m. Akmenės rajono savivaldybės tarybos narė.
Verslo centrų asociacijos narė, partijos skyriaus pirmininkė, partijos drausmės komisijos pirmininko pavaduotoja. Palaidota Akmenės miesto kapinėse.
Lozanos konferencija
Lozanos konferencija – sutrumpintas pavadinimas konferencijų ir kongresų, vykusių Lozanoje, Šveicarija:
Juozas Baršauskas
Juozas Baršauskas (1912 m. kovo 18 d. Gižai – 1990 m. balandžio 26 d. Kaunas) – Lietuvos architektas, kraštotyrininkas, architektūros mokslų daktaras.
Biografija
Brolis Kazimieras Baršauskas. 1940–1946 m. studijavo Vytauto Didžiojo universitete. 1973 m. architektūros mokslų daktaras.
1947–1950 m. Kauno universitete dėstė architektūros ir meno istoriją. 1950–1972 m. Kauno politechnikos instituto dėstytojas, nuo 1978 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto dėstytojas, nuo 1974 m. profesorius. 1956–1978 m. dirbo Statybos ir architektūros Mokslo tyrimų institute, 1956–1961 m. direktoriaus pavaduotojas, 1962–1967 m. Architektūros istorijos ir teorijos, 1967–1978 m. Architektūros teorijos ir perspektyvinių problemų sektoriaus vedėjas.
1960–1966 m. leidinio „Lietuvos TSR architektūros klausimai“ (3 t.) atsakingasis redaktorius.
Lucijus Cecilijus Metelas
Lucijus Cecilijus Metelas (m. 221 m. pr. m. e.) – romėnų valstybės veikėjas ir karvedys, 251 ir 247 m. pr. m. e. konsulas, vyriausiasis pontifikas 243–221 m. pr. m. e., diktatorius 224 m. pr. m. e.
251 m. pr. m. e. Panormo mūšyje nugalėjo Hasdrubalo vadovaujamus kartaginiečius. Iš esmės pakeitė Pirmojo pūnų karo eigą ir leido romėnams įsitvirtinti Sicilijoje. Pagerbtas triumfu, kurio metu romėnai pirmą kartą stebėjo po mūšio perimtus Kartaginos dramblius. Šie drambliai tapo Metelų atšakos simboliu.
241 m. pr. m. e. Vestos šventykloje kilo gaisras. Stengdamasis apsaugoti Romos relikvijas, pats ėmėsi jį gesinti. Po šio įvykio Metelas apako ir imtas laikyti vienu iš Romos globėjų. Kapitolijuje jam iki gyvos galvos buvo paskirta statula, o į Senatą galėjo atvykti važiuotas.
Kvinto Cecilijaus Metelo ir Marko Cecilijaus Metelo tėvas.
Kęstutis Kubertavičius
Kęstutis Kubertavičius (g. 1956 m. vasario 12 d. Paežeriuose, Vilkaviškio rajonas) – inžinierius, Lietuvos ir Marijampolės savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1992–1996 m. Seimo narys, Ekonomikos komiteto narys. 1997–1998 m. Lietuvos valstybinio komercinio banko Marijampolės skyriaus valdytojo pavaduotojas. Nuo 1997 m. K. Kubertavičiaus įmonės „Turto, verslo vertinimo ir audito biuras“ vadovas, 1999–2001 m. UAB korporacijos „Matininkai“ Marijampolės padalinio vadovas, 2001–2007 m. UAB „Marijampolės šilumos tinklai“ direktorius, 2007–2016 m. – direktoriaus pavaduotojas. 2016–2018 m. UAB „Marijampolės butų ūkis“ direktorius. Nuo 2018 m. UAB „SDG grupė“ Infrastruktūros direktorius.
1997–2007 m. ir 2007 –2011 m. Marijampolės savivaldybės tarybos narys, 2000–2003 m. valdybos narys, teisės ir savivaldos plėtros komiteto pirmininkas.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, 2000–2018 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Marijampolės skyriaus ir tarybos narys. Nuo 2018 m. Lietuvos socialdemokratų darbo partijos narys, Marijampolės skyriaus pirmininkas.
Sutuoktinė Jadvyga, vaikai Agnė, Giedrė.
Karolis Marcinkevičius
Karolis Marcinkevičius (g. 1983 m. birželio 6 d. Prienuose) – lietuvių krepšininkas, buvęs krepšininkas, treneris.
2006-2007 m. sezoną pradėjo LKL lygoje Marijampolės klube.
Trilapė akebija
Trilapė akebija (Akebia trifoliata) – lardizabalinių (Lardizabalaceae) šeimos augalas. Auga Kinijoje, Korėjoje, Japonijoje.
Aukštis iki 9 m. Žydi kvapniais purpuriniais žiedais balandžio – gegužės mėnesiais. Vaisiai subręsta spalį – lapkritį; naudojami maistui.
thumb|left|150px|Trilapės akebijos vaisius
Spiritchaser
„Spiritchaser“ ('sielų persekiotojas') – septintasis studijinis iš Australijos kilusios ethereal/gothic grupės „Dead Can Dance“ albumas. Įrašytas Kivio bažnyčioje Airijoje ir išleistas 1996 m. Tai buvo paskutinis įrašytas albumas prieš grupei išsiskiriant. Vėliau įrašyti tik keli rinktinių kūrinių albumai. Kitas studijinis albumas išleistas 2012 m.
Albume „Spiritchaser“ išskirtinai dominuoja pasaulio etninės muzikos motyvai, o ne tamsūs ir viduramžiškų motyvų turintys kūriniai, būdingi ankstesniems albumams. Kūrinio Indus melodija labai panaši į „Beatles“ dainą Within You Without You, kurią Džordžas Harisonas sukūrė su indų atlikėjais. Įrašų kompanijos prašymu tarp šios dainos autorių turėjo būti nurodytas Džordžas Harisonas.
Darius Mileris
Darius Mileris, dar žinomas kaip Nojus (g. 1972 m. balandžio 5 d. Alytuje) – Lietuvos dainininkas, muzikantas, buvęs grupės „Airija“ narys.
Biografija
Darius Mileris gimė 1972 m. balandžio 5 d. Alytuje, Stasytės ir Petro Milerių šeimoje. Turi du brolius Vygandą ir Algimantą. 1979–1990 m. mokėsi Alytaus 7-ojoje vid. mokykloje, kur 1988 m. pradėjo savo muzikinę karjerą. Gitara groti pradėjo pabuvojęs Pauliaus Širvio kūrybos vakare, kur skambėjo dainos, akomponuojamos akustine gitara. Pirmas gitaros mokytojas buvo Dariaus brolis Algimantas. Pirmąją grupę sukūrė mokykloje 1988 m., kurios pavadinimas keitėsi kas mėnesį, o kūrybiniuose ieškojimuose blaškėsi nuo akustinės muzikos iki pankroko. Pirmas grupės koncertas įvyko 7-oje vid. mokykloje 1989 m. pavasarį, į kurį susirinko apie 200 žmonių. Grupė daugiausia grodavo mokykliniuose „žiburėliuose“.
1989 m. grojo grupėje „Golgota“ thrash metal. 1989–1990 m. Alytaus aukštesniojoje verslo mokykloje, tuometiniame politechnikume, sukūrė hardroko grupę „Diamond“ ir pradėjo aktyviau koncertuoti. 1989 m. dalyvavo konkurse „Žemaitijos taurė“ Telšiuose. 1990 m. įrašė pirmus savo įrašus su grupe. 1990 m. rugpjūčio 29 d. nepriklausomoje D.Šalkausko namų įrašų studijoje „Narvas“ įrašė pirmąjį savo solinį albumą „memento mori“. Dauguma šio albumo dainų buvo perrašytos 1998 m. ir įtrauktos į solinį albumą „Vardas“.
1990 m. bandė dainuoti grupėje „Audi“. 1991 m. grojo grupėje „Vynas“, įrašė albumą „Sudie“. 1992 m. pasivadino „Nojumi“ ir dalyvavo jaunųjų dainuojamosios poezijos atlikėjų konkurse Druskininkuose, kur tapo laureatu. 1992 m. rugsėjo 16 d. kartu su Kostu Radlinsku ir Robertu Kondratavičiumi sukūrė grupę, kurią vėliau pavadino Airija ir su kuria sukūrė 5 albumus, pelnė daug apdovanojimų. 2000 m. gruodžio mėn. grupė „Airija“ iširo ir Nojus tęsė solinę veiklą. 2001 m. subūrė grupę, kurią sudarė gitaristas Žygimantas Sinkevičius, bosistas Augustinas Šeduikis ir būgnininkė Asta. Tais pačiais metais Nojus ir Asta apsigyveno Dubline, Airijoje, kur Nojus grojo solinius koncertus, koncertavo kartu su Airijos ir Ukrainos muzikantais Dan Carr, Ilja Babkin ir kitais, o 2002 m. įrašė albumą „Saugok“. 2002 m. grupės „Airija“ dešimtmečio proga grupė trumpam atsikūrė, koncertavo Lietuvoje ir Airijoje, kur spalio 28 d. įvyko paskutinis grupės Airija koncertas Dubline, klube Eamonn Dorans. 2003 m. Nojus kartu su Asta ir bosistu Vidmantu Galecku (Widma) Airijoje subūrė grupę, kūrė naujas dainas, koncertavo Airijoje, Vokietijoje, Lietuvoje ir Anglijoje, o 2006 m. įrašė albumą „Amžinai“. Tais pačiais metais Vidmantą pakeitė bosistas Arūnas Lukaševičius. 2007 m. gruodį Nojus su grupe nufilmavo akustinį koncertą Dubline, kurį per Kalėdas rodė LTV2. 2008 sausio mėn. į grupę grįžo bosistas Vidmantas, vėl surengti koncertai Airijoje, Lietuvoje, Anglijoje ir Vokietijoje, kurtos naujos dainos. 2008 m. lapkričio mėnesį išleistas akustinio koncerto DVD „Apie save ir kitus“. 2009 m. Nojus su grupe išleido albumą „Nematomi“. 2009 m. kartu su grupe dalyvavo festivalyje Be2gether.
Vladislavuvas (Palenkės Sokoluvo apskritis)
Vladislavuvas  – kaimas Lenkijos rytuose, Jablona Lackos valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Rakšteliai
Rakšteliai – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, Sirvėtos RP, 5 km nuo Šventos, tarp Miškinio ir Švento ežerų. Kaime stūkso Rakštelių piliakalnis.
Žemgrindžiai
Žemgrindžiai – kaimas šiaurės vakarinėje Klaipėdos rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietus nuo Plikių, prie kelio. Išlikęs Žemgrindžių dvaras.
Vladislavuvas (reikšmės)
Vladislavuvu vadinamos šios gyvenvietės:
Kama (žinduolis)
Kama – vienkuprio kupranugario patino ir lamos patelės hibridas, gautas dirbtinio apvaisinimo būdu Dubajaus Kupranugarių veisimo centre. Pirmasis kama gimė 1998 m. sausio 14 d. Kryžminant buvo siekiama gauti gyvūną, kuris duotų daugiau vilnos negu lama, būtų kupranugario dydžio ir stiprumo, sutartų su žmonėmis.
Kryžminimas
Suaugęs vienkupris sveria 6 kartus daugiau negu lama, todėl kryžminimas atliekamas dirbtinai. Kryžminimas buvo sėkmingas tik apsėklinant patelę lamą vienkuprio patino sperma. Kryžminimai apvaisinant vienkuprio pateles lamos patino sperma buvo nesėkmingi, gyvybingų jauniklių nebuvo sulaukta. Manoma, kad kamos yra sterilūs kaip ir mulai.
Pirmas kamos patinas gimė 1998 m. sausio 14 d. (pavadintas Rama), pirma kama patelė – 2002 m. vasario 27 d. (pavadinta Kamilah). 2008 m. balandį iš viso buvo gimę 4 kamų individai.
Biologija
Kamilah gimė po 343 d. nėštumo, ši trukmė atitinka lamų nėštumą (335–360 d.) ir gerokai trumpesnė nei vienkuprių (385–395 d.). Gimimo metu svėrė tik 5 kg, t. y., mažiau nei naujagimės lamos (apie 10 kg) ir žymiai mažiau nei naujagimiai vienkupriai (apie 30 kg). Šis pavyzdys rodo, kad motinos organizmo masė reguliuoja naujagimio masę, o tėvo masės įtaka menka. Kamilah dydžiu yra tarpinė tarp savo 85 kg motinos ir 500 kg tėvo.
Pirmo kamos (jis – patinas) lytinė branda prasidėjo ketvirtais gyvenimo metais, tuomet jis parodė norą poruotis su su guanakų ir lamų patelėmis. Pirmasis kamos patinas Rama elgsenos požiūriu buvo nesėkmė, nes pasižymi blogu temperamentu.
Hibridų elgsena labiau lamiška, o balsas – labiau kupranugariškas.
Kamos yra bekupriai, jų kailis ilgas, gauruoras kaip ir lamų. Ausys ilgiu yra tarpinės tarp kupranugarių ir lamų. Kojos stiprios, kaip ir kupranugarių.
Kamos minta krūmokšniais ir kitokiais augalai, Vienu metu gali išgerti daug vandens, o tada ilgai išbūti mažai gerdamos ar visai negerdamos.
Kupranugarinių (kamelidų) palyginimas
Kupranugarinių šeimą sudaro:
Tribų viduje kupranugariniai sėkmingai kryžminasi, jų palikuonys vaisingi. Tuo tarpu kamos yra pirmieji tarptribiniai hibridai.
Žemiau lentelėje palyginti dabartiniai kupranugariniai:
Memoejo nacionalinis parkas
Memoejo nacionalinis parkas  – nacionalinis parkas šiaurės Tailande, Tako provincijoje. Parkas įkurtas 1999 m. gegužės 20 d.
Vieta
Parkas užima 185,28 km² ir apima Thasongjango (Tha Song Yang) apylinkes, Mianmaro pasienyje, 150 km į šiaurės vakarus nuo Tako.
Flora ir fauna
Memoejo nacionaliniame parke gyvena: Indijos muntjakas, šernas, palminis musangas, Malajinė civeta ir kt., sutinkama daug paukščių: mėlyngerklis ūsys (Megalaima asiatica), (Pomatorhinus ferruginosus), hemixos (Hemixos flavala), mėlynasis bitininkas (Nyctyornis athertoni), (Harpactes erythrocephalus) , Azijiniai strazdai ir kt.
Mažeikiškiai (Panevėžys)
Mažeikiškiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 25 km nuo Karsakiškio.
Danuta Szaflarska
thumb|Danuta Szaflarska
Biografija
Danuta Szaflarska gimė 1915 m. Lenkijoje. Tuo metu bovo populiari H. Senkevičiaus knygelė „Kryžiuočiai“, iš kurios paimtas ir jai duotas lietuviškas Danutės vardas. 1939 m. pabaigė Varšuvos teatro institutą (Państwowy Instytut Sztuki Teatralnej). Vėliau iki 1941 m. vaidino Vilniuje Lenkų teatre (Teatr na Pohulance) J. Basanavičiaus gatvėje. Vėliau išvyko atgal į Lenkiją, dirbo daugelyje teatrų, filmavosi.
2007 m. už vaidmenį filme „Laikas mirti“ (Pora umierać) gavo apdovanojimą už geriausią vaidmenį. Anksčiau gavusi apdovanojimų už geriausią antraplanį vaidmenį (1991 ir 1993 m.), taip pat pripažinta viena geriausių XX amžiaus lenkų kino aktorių.
Filmavosi viename su lietuviška tematika susijusiame filme: rež. T. Konvickio „Isos slėnis (filmas)“, pagal Č. Milošo to paties pavadinimo apsakymą.
Susilaukė dviejų dukrų.
Atsiminimai apie Vilnių
Gyvendama Vilniuje pramoko lietuviškai. Teigiamai atsiliepia apie Vilniaus žydus, kurie buvo vieni didžiausių teatro gerbėjų ir mėgstamiems aktoriams savo parduotuvėse duodavo nuolaidų. Matė, kaip iš N. Vilnios geležinkelio stoties buvo tremiami į Sibirą žmonės. Ji prisiminė, kad Vilniuje, kur ji turėjo net 19 premjerų tuo metu buvo daugiau galimybių vaidinti, nei Varšuvoje. Mokėjo parodijuoti vilnietišką akcentą. Daugiau Vilniuje niekada nebesilankė.
Kurį laiką gyveno Žvėryne.
Balamedis
thumb|right|260px|[[Tabebuia donnell-smithii]]
Balamedis (Tabebuia) – bignonijinių (Bignoniaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso apie 5-50 m aukščio krūmai ir medžiai. Žiedai 3-11 cm, įvairiaspalviai. Vaisiai 10-50 cm ilgio, su daug sparnuotų sėklų.
Auga nuo šiaurinės Meksikos dalies iki Argentinos, taip pat Kuboje, Haityje. Kai kurių rūšių naudojama mediena. Gentyje yra apie 100 rūšių. ir kt.
Virbalio Rekošų koplyčia
Virbalio Rekošų koplyčia – mauzoliejinė koplyčia su trijų kartų lenkų kilmės Rekošų šeimos kapaviete. Koplyčia stovi Virbalio miestelio (Vilkaviškio raj.) veikiančiose kapinėse, šalia pagrindinės Vilniaus g. Statinys iš mūro, suręstas apie 1860 m. Prieš keletą metų koplyčią „atrado“ Rekošų palikuonys iš užsienio, besidomintys XIX a. pr.- XX a. I. p. čia gyvenusios šeimos genealogija, išlikusiu paveldu Lietuvoje. Tarp jų – Gerard Andrzej Dowkontt (1938-2018), paskutinis Rekošų giminės iš Sudavskių dvaro (Vižainio vls., Lenkija) atstovas.
Koplyčia, kaip regioninės reikšmės paminklas, 2017 m. liepos 10 d. buvo įrašyta į Kultūros vertybių registrą (unik. kodas ). Koplyčia reikšminga savo architektūrinėmis, dailės, istorijos ir memorialinėmis savybėmis.
Architektūra
Koplyčia su laidojimo rūsiu, priekiniu fasadu atgręžta į pagrindinius kapinių įėjimo vartus. Statinio frontone ant atnaujinto ovalaus skydo įrėmintas įrašas Grób rodziny Rekoszów ('Rekošų šeimos kapavietė'). Šalia pastato driekiasi daugiausiai senos kapavietės su metaliniais kryžiais ir tvorelėmis. Koplyčios išorė nutinkuota, minimaliai aptvarkyta, restauruotos priekinės durys, languose išlikę vitražo fragmentai. Vidaus apdaila, altorius ir kitos interjero detalės išlikusios, bet susidėvėjusios, apleistos, čia įrengtas sandėlis kapinių sargo inventoriui. Ant šoninių sienų kabo didelės originalios lieto metalo plokštės su epitafijomis. Ant vienos jų matomas giminei priklausęs herbas „Ostoja“ (koplyčioje dešinėje pusėje). Iš pagrindinės koplyčios patalpos į rūsį veda laiptai, kuriais nusileidus matomi trys puošnūs metaliniai karstai, praviri, su laužimosi žymėmis, padrikais palaikų likučiais. Šalia jų pritvirtintos nedidelės lentos su palaidotų žmonių vardais ir datomis.
Pasak vietos žmonių pasakojimų, koplyčioje virš altoriaus buvo Dievo Motinos paveikslas. Antrojo pasaulinio karo metu, kai buvo sugriauta Virbalio bažnyčia, šis paveikslas buvo perkeltas į dabartinę Virbalio katalikų bažnyčią. Bažnyčios metrikų, galinčių suteikti daugiau žinių apie Rekošus, neišliko, pražuvo kartu su bažnyčia.
Darsūniškio mineralinis šaltinis
Darsūniškio mineralinis šaltinis (Liutikos šaltinis) – hidrogeologinis gamtos paveldo objektas, esantis Kaišiadorių rajone, Kruonio seniūnijoje, Darsūniškyje. Valstybės saugomu paskelbtas 1999 m.
Duomenys
Mažai mineralizuotas vanduo, jame ištirpusių mineralinių medžiagų yra 2-3 g/l. Daugiausia yra ištirpusių:
Iš šaltinio vidutiniškai išteka apie 4 kubiniai metrai vandens per parą.
One.lt
One.lt – buvusi viena populiariausių interneto pažinčių svetainių Lietuvoje, taip pat teikusi elektroninio pašto ir kitas paslaugas.
Istorija
2001 m., svetainės vadovo Vitalijaus Rubsteino duomenimis, iki rugsėjo užsiregistravo jau daugiau kaip 75 tūkst. unikalių mobiliojo ryšio abonentų. 2008 m. UAB „Forticom“ vadovas Aldas Kirvaitis teigė, kad one.lt turi 900 tūkstančių kiekvieną mėnesį prisijungiančių vartotojų.
2011 m. socialinius tinklus one.lt, videogaga.lt ir grupinis.lt išsipirko Lietuvos įmonės UAB „Forticom“ vadovas Aldas Kirvaitis per 2010 m. rugpjūtį jo įsteigtą bendrovę „Blue Ant Holdings“ iš Estijoje registruotos įmonės „AS Forticom“.
Tų pačių metų liepos 15 d. svetainę iš ją valdančios bendrovės „Blue Ant Holdings“ nusipirko Lietuviško kapitalo įmonė „Tipro“, kuriai priklauso demotyvacija.lt, lol.lt, tarpmergaiciu.lt, gaspadine.lt ir kt.
2013 m. spalio 10 d. dėl neapmokėtos domeno saugojimo paslaugos one.lt svetainė laikinai neveikė.
2018 m. svetainę valdančią bendrovę „Tipro Group“ įsigijo „All Media Lithuania“, kuri valdo TV3 televizijos kanalą, radijo stotį „Power Hit Radio“ ir daugiau nei 40 internetinių portalų Lietuvoje.
2019 m. liepos 17 d. one.lt pranešė išjungianti elektroninio pašto paslaugą, kurią teikė nuo įkūrimo ir buvo viena seniausių nemokamos elektroninio pašto paslaugos teikėjų Lietuvoje.
Ušakovka (Kampkai)
Ušakovka (,, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Polesko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Turgenevo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Labguvos apskrities kaimas, nuo 1909 m. spalio 16 d. Lablaukių dvaro kaimas. 1947–2008 m. Slavianskojės apylinkės kaimas.
Mažeikiškis
Mažeikiškiu vadinami kaimai:
Marijus Norkus
Marijus Norkus (g. 1985 m. gegužės 6 d. Lietuvoje) – lietuvių krepšininkas, Mažeikių "Mažeikiai" krepšinio komandos kapitonas. Pirmasis treneris: Algimantas Giedra
Krėvos pilis
thumb|Napoleonas Orda. Krėvos pilis
Istorija
1338–1345 m. pilį valdė kunigaikštis Algirdas, vėliau – Jogaila, 1387–1391 m. jo brolis Vygandas. 1392 m. pilis atiteko Lietuvos didžiajam kunigaikščiui Vytautui.
Pilyje 1382 m. kalintas Lietuvos didysis kunigaikštis Kęstutis ir jo sūnus Vytautas. Vytautas iš pilies pabėgo, o Kęstutis rugpjūčio 15 d. buvo nužudytas. 1385 m. joje sudaryta Krėvos sutartis. 1433 m. rugpjūčio mėn. pilį užėmė Švitrigailos šalininkų kariuomenė. 1503–1506 m. ją puolė Krymo totoriai, 1519 m. buvo užėmusi Maskvos kariuomenė.
XIX a. pradžioje pilis apleista, per Pirmąjį pasaulinį karą sugriauta. 1893 m. pilį tyrinėjo Fiodoras Pokrovskis. 1929–1930 m., tarpukariu kraštą valdant Lenkijai, pilies griuvėsiai konservuoti.
Architektūra
Pilis statyta lomoje, dviejų nedidelių upelių santakoje, netaisyklingo keturkampio plano kaip uždaras gynybinis ir gyvenamasis kompleksas. Pilies sienos mūrytos iš lauko akmenų ir plytų. Manoma, jos buvusios 10–12 m (išliko 8 m) aukščio, 85 x 108,5 x 71,6 x 97,2 m ilgio, 2,5-2,8 m pločio. Pilies bokštai buvo keturkampiai. Pietrytiniame kampe buvo mažasis, šiaurės vakarų kampe - didysis.
thumb|1000px|center|Krėvos pilies panorama
Tamprumo jėga
Tamprumo jėga – jėga, kuri atsiranda deformuojamame kūne. Jos kryptis yra priešinga nei kūną veikiančios išorinės jėgos. Tamprumo jėga priklauso nuo:
Tamprumo jėgos didumas
Tamprumo jėga priklauso nuo medžiagos, iš kurios pagamintas deformuojamas kūnas, savybių, deformuojamo kūno formos bei matmenų, nuo deformacijos dydžio. Fizikoje tamprumo jėga dažniausiai žymima simboliu F_{tampr} arba F_t. Kai du kūnai susiliesdami veikia vienas kitą, abu šie kūnai deformuojasi. Deformacijos metu atsiranda jėga, kurios kryptis priešinga deformuojamo kūno dalelių poslinkiui. Tempiant arba gniuždant kūnus tamprumo jėga apskaičiuojama pagal Huko dėsnį:
kur
Vasas FC
Istorija
Klubas įkurtas 1911 m. Kitados (1957, 1961, 1962, 1965, 1966, 1977 m.) tapo šalies čempionais.
2017–2018 m. sezone rungtyniavo NBI (aukščiausia lyga); užėmė dvyliktą vietą ir po sezono buvo perkelti į žemesnį divizioną.
Nuo 2018–2019 m. rungtyniavo Antroje lygoje. 2021–2022 m. tapo Antrosios lygos nugalėtojais ir buvo perkelti į Pirmą lygą.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo NBI (aukščiausia lyga) ir tapr dvylikos dalyvių liko paskutinėje vietoje.
Narbekovas
Narbekovas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Mechelenas
Mechelenas – miestas šiaurinėje Belgijoje, svarbus pramonės centras pusiaukelėje tarp Briuselio ir Antverpeno (maždaug nutolęs po 25 km). Stovi Šv. Rumboldo katedra (bokštas priskirtas UNESCO paveldui), vieneri iš 12 išlikusių miesto vartų, Margaritos Jorkietės rūmai, technopolis, žaislų ir laikrodžių muziejai, zoologijos sodas
Istorija
Dabartinio Mecheleno vietoje žmonės gyveno nuo priešistorinių laikų. Viduramžiais miestas labai stipriai augo, pralenkdamas Antverpeną, kas nulėmė tai, kad jį iki tol valdžiusi Brabanto kunigaikštystė suteikė jam miesto teises. Taip susiformavo savarankiška Mecheleno valstybė (feodas).
Narbekovas
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Narbekovienė (ištekėjusi moteris) ir Narbekovaitė (mergautinė pavardė).
Mechelenas
Istorija
1384 m. Mecheleno valdžioje įsigalėjo Burgundų dinastija, ir feodas buvo įjungtas į Burgundijos Nyderlandus. Taip vėliau ji virto viena iš Septyniolikos Provincijų, čia įsitvirtino Habsburgai. 1559 m. miestas tapo didelės arkivyskupijos centru. 1572 m. jį sugriovė ispanai, tačiau vėliau miestas vėl atstatytas.
Narbekovas
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Mechelenas
Istorija
Po Nyderlandų revoliucijos Mechelenas sudarė dalį Pietinių Nyderlandų. 1795 m. ją prijungus prie Prancūzijos, feodas galutinai panaikintas.
XIX a. vyko stipri miesto industrializacija. Čia nutiestas pirmasis Europoje geležinkelis. Klestėjo metalurgija.
Tarptautinė astronomų sąjunga
thumb|right|Tarptautinės astronomų sąjungos logotipas. Sudarytas dviem kalbomis prancūzų ir anglų (UAI – Union astronomique internationale ir IAU – International Astronomical Union).
Tarptautinė astronomų sąjunga (TAS) – tarptautinė astronomų profesionalų organizacija, kurios tikslas – koordinuoti astronomijos mokslinius tyrimus ir studijas. Įkurta Briuselyje 1919 m. Organizacijos būstinė įsikūrusi Paryžiuje. 2011 m. birželio mėnesį jai priklausė 70 narių-valstybių, individualių narių skaičius buvo 10085 (iš 90 šalių). Kas treji metai vyksta TAS suvažiavimai, pirmasis įvyko 1922 m. Romoje. XXVI suvažiavimas vyko 2006 m. Prahoje (Jo metu buvo pakeistas planetos apibrėžimas ir Plutonas prarado planetos statusą – tapo nykštukine planeta).
Lietuva priimta TAS nare 1935 m. Narystė buvo prarasta po sovietinės okupacijos. 1993 m. Lietuva vėl priimta TAS nare. Lietuvių astronomų – TAS narių skaičius šiuo metu yra 15.
thumb|right|300px|Atidarymo ceremonija [[2006 m, Praha.]]
Ecna
Ecna  – archeologinė majų civilizacijos radimvietė, esanti Meksikoje, Kampečės valstijos šiaurėje, Ecnos slėnyje, 50 km į pietryčius nuo Kampečės miesto.
Miesto pavadinimas kilo iš senosios majų jukatekų kalbos. Galimi vertimo variantai: „Icos namai“, „Aido namai“, „Ženklų namai“.
Ecna buvo vienas svarbiausių ir labiausiai išsivysčiusių majų miestų. Kadangi slėnyje kildavo dažni potvyniai, būdavo drėgmės perteklius, majai įrengė sudėtingą vandentiekio sistemą. Kanalai buvo naudojam ne tik drėkinimui ar drenavimui, bet ir susisiekimui bei žvejybai. Pačiame mieste taip pat veikė vandens sistemos, tiekusios vandenį iš čultunų.
Ecnoje buvo gausu religinių, valdžios, gyvenamųjų namų, kurie bendrai užėmė 206 km² plotą. Miesto centras buvo didžioji aikštė su pagrindine šventykla. Ji buvo piramidinės struktūros (laiptuotoji piramidė), sudaryta iš 5 pakopų. Papuošta majų inskripcijomis, dievų, valdovų piešiniais. Seniausios inskripcijos datuojamos 652 m.
Ecnos slėnis buvo gyvenamas nuo seniausių laikų. Miestas įkurtas apie 400 m. pr. m. e., o savo klestėjimo viršūnę pasekė 1000-aisiais m. Vėlyvajame klasikiniame laikotarpyje Ecna buvo pavaldi Kalakmuliui. Apie 1500-uosius metus miestas buvo apleistas.
left|thumb|250px
Kačėniškė
Kačėniškė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybės šiaurėje, 5 km į pietus nuo Ceikinių, prie kelio Švenčionys–Ceikiniai. Kaime stūkso Kačėniškės piliakalnis.
Sofija Rotaru
Sofija Rotaru (pilnas vardas – Sofija Michailovna Jevdokimenko-Rotaru; g. 1947 m. rugpjūčio 7 d.) – garsi Sovietų Sąjungos ir Ukrainos pop dainininkė ir aktorė.
Jos repertuare daugiau nei 500 dainų rusų, ukrainiečių, rumunų, bulgarų, serbų, lenkų, vokiečių, italų, ispanų ir anglų kalbomis.
Vilius Kavaliauskas
Vilius Kavaliauskas (g. 1951 m. gegužės 27 d. Pabaiske) – Lietuvos žurnalistas, istorijos tyrinėtojas.
Biografija
1973 m. baigė žurnalistiką Vilniaus universitete. 1972–1984 m. ir 1988–1990 m. laikraščio „Tiesa“ korespondentas, politikos apžvalgininkas, 1984–1988 m. savaitraščio „Moscow News“ korespondentas Niujorke, 1990–1991 m. Eltos generalinio direktoriaus pavaduotojas. 1991–1992 m. užsienio periodinių leidinių ir informacijos agentūrų bendradarbis. 1992–1993 m. Lietuvos Respublikos Prezidento, 1993–1994 m. Lietuvos Respublikos Seimo, 1994–1997 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybės spaudos atstovas. 1997 m. Valstybės konsultantas užsienio informacijos klausimais. 1997–2001 m. laisvas žurnalistas, užsienio leidinių korespondentas, TV laidos vedėjas. 2002–2008 m. ir nuo 2013 m. Lietuvos Respublikos ministro pirmininko patarėjas ryšiams su visuomene. 1989–2001 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos pirmininko pavaduotojas. Lietuvos-Europos instituto steigėjas ir valdybos narys. Ričardo Mikutavičiaus fondo pirmininko pavaduotojas. Nuo 2016 metų - Vyčio paramos fondo vicepirmininkas, inicijavo ir pastatė "Laisvės kario" skulptūrą Kaune, Žygimanto Augusto ir Bernardo Brazdžionio paminklus Pasvalyje. Valdovų rūmų muziejaus tarybos garbės narys.
Yra sukaupęs vertingą Baltijos šalių valstybinių apdovanojimų kolekciją, surengė jos parodas Danijoje, Belgijoje, Ispanijoje, Suomijoje, Rusijoje, Lenkijoje ir kitur.
Lafetas
Lafetas (iš ) – artilerijos pabūklo dalis – stovas ir/ar važiuoklė, laikanti vamzdį, leidžianti jį nutaikyti keliant ir sukiojant, amortizuojanti atatranką šaudant, leidžianti pabūklą pervežti ar įtvirtinanti pozicijoje, jei pabūklas stacionarus.
Lafetas:
Lafetų skirstymas
Pabūklų lafetai būna:
Pabūklo lafetai pagal vamzdžio įtvirtinimo tipą būna stangrieji ir standieji: Iki XIX a. pab. artilerijos pabūklų vamzdžiai buvo tvirtinami ant lafetų tik standžiai. Šaunančio pabūklo lafetas priimdavo šūvio atatrankos energiją, todėl pabūklas atriedėdavo atgal.
Lafeto sandara
Pagrindinės pabūklo lafeto dalys: viršutinis ir apatinis stovai, kreipimo mechanizmai, lopšys, atrama, atošliaužos įtaisai, pusiausvyros mechanizmas.
Lozanos tarptautinė konferencija
Lozanos tarptautinė konferencija – 1922 m. lapkričio 20 d. - 1923 m. liepos 24 d. vykusi konferencija dėl Antantės valstybių taikos su Turkija ir dėl ir Juodosios jūros sąsiaurių režimo.
Konferencija
Dalyvavo Didžiosios Britanijos, Graikijos, Italijos, Japonijos, Prancūzijos, Rumunijos, Turkijos ir JAV (stebėtojos teisėmis) delegacijos. Bulgarijos ir Sovietų Rusijos atstovams dalyvauti leista tik svarstant Juodosios jūros sąsiaurių režimą.
TSRS delegacija siūlė uždrausti sąsiauriais plaukioti karo laivams, leisti laisvą jūrų prekybą. Didžioji Britanija, remiama kitų Antantės šalių, reikalavo demilitarizuoti sąsiaurių zoną, leisti jais plaukioti visų valstybių karo laivams, įvesti tarptautinę kontrolę, kurioje turėtų dalyvauti Antantės valstybių atstovai. Turkija tam buvo bepritarianti, bet dėl nepalankių jai taikos sutarties sąlygų 1923 m. vasario 4 d. derybas nutraukė.
Derybos buvo atnaujintos balandžio 23 d., Antantei ir Turkijai susitarus dėl abipusių nuolaidų. Liepos 24 d. pasirašyta Lozanos taika ir sąsiaurių režimo konvencija (TSRS ją pasirašė rugpjūčio 1 d.), kuria numatyta demilitarizuoti sąsiaurių zoną, leisti jais plaukioti visų šalių kariniams ir prekybiniams laivams. TSRS konvencijos neratifikavo, nes ji kėlė grėsmę jos ir kitų Juodosios jūros šalių saugumui. Susitarimai galiojo iki 1936 m., kai Montro konferencijoje buvo parengta kita konvencija.
Žiobriai
Žiobriai – kaimas šiaurės vakarinėje Klaipėdos rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietryčius nuo Plikių.
La Brea degutduobės
thumb|La Brea degutduobė right|thumb| Hydrophilus sp. La Brea degutduobės – dervos duobės JAV, Kalifornijoje. La Brėjoje pusiau sukietėjęs asfaltas sunkiasi iš Žemės gilumos ir suformuoja „degutduobes“. La Brea duburiai vilioja žolėdžius ir mėsėdžius gyvūnus – čia patekę, pakliuna į duburius ir nebeištrūksta. Iki šių dienų šiose degutduobėse randama suakmenėjusių seniai inykusių gyvūnų. Dėl specifinių gamtinių sąlygų, La Brea duburiuose išliko 100 000 suakmenėjusių paukščių.
Šindži Ono
(g. 1979 m. rugsėjo 27 d.) – japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Taujėnų miškai
thumb|265px|Taujėnų miškai. Užulėnio miškas tarp Užulėnio ir Taujėnų
Šindži Ono
Nacionalinėje komandoje žaidė 1998–2008 m., su ja dalyvavo 1998, 2002, 2006 m. pasaulio futbolo čempionatuose ir 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.
Taujėnų miškai
Taujėnų miškai − miškų masyvas Panevėžio ir Ukmergės rajonuose, 5 km į vakarus nuo Taujėnų.
Taujėnų miškų paviršius − mažai nuotaki priemolinga lyguma. Masyvo šiaurinėje dalyje telkšo Šilo ežeras. Masyve daug pelkių: pietuose − Plačiavos pelkė, Mikėnų pelkė, Ungurių pelkė, šiaurėje − Vėjeliškių−Balelių pelkė, Levaniškių pelkė, Sudeikių pelkė, Steprių pelkė.
Per Taujėnų miškų masyvą teka:
Vyraujantys medynai: beržynai – 48 %, eglynai – 17 %, drebulynai – 10 %, juodalksnynai – 8 %, uosynai – 5 %, baltalksnynai – 5 %, pušynai – 5 %, ąžuolynai – 2 %.
Tarp miškų įsikūrę kaimai (Jurgelionys, Lėnas, Užulėnis). Masyvo šiaurinę dalį kerta automagistralė ir kelias Baleliai−Šilai. Per Taujėnų mišką eina keliai Taujėnai−Ramygala ir Taujėnai−Meilūnai.
Įsteigtas Barnėnų telmologinis draustinis.
Baltoji knyga Lenkija–ES
Baltoji knyga Lenkija–ES – Europos Komisijos ekspertų 1993–1996 m. sukurtas dokumentas. Kanuose 1995 m. birželio mėn. Europos Vadovų Taryba patvirtino Lenkijos Baltąją knygą. Joje buvo apibrėžta Lenkijos teisės aktų adaptacija ir jų rengimas, kad jie atitiktų Europos Sąjungos reikalavimus. Baltojoje knygoje buvo daugiausia kalbama apie vidaus rinkos reguliavimą. Lenkijos Vyriausybė pasirašė Baltąją knygą ir todėl 1997 m. sausio mėn. priėmė Nacionalinę integracijos strategiją.
Baltojoje knygoje buvo kalbama apie teisę, ekonomiką, mokslą ir technologijas. Ši knyga turėjo daugiau nei 70 tomų. Visos derybų sritys aprašytos Baltojoje knygoje buvo pabaigtos 2002 m. gruodžio 13 d. Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikime ir tai reiškė, kad Lenkija tą dieną pabaigė derybas dėl ES narystės.
Šoninė linija
miniatiūra|[[Ryklys|Ryklio šoninė linija]] Šoninė linija – žuvų jutimo organas, registruojantis silpnus vandens svyravimus bei sroves. Tai leidžia žuviai aptikti grobį, plėšrūnus ir bet kuriuos panirusius daiktus. Kaulinių žuvų ta linija kartu su neuromastais nugrimzdusi į odą ir virtusi kanalu, kuris atsiveria į paviršių gausiomis angelėmis. Šoninė linija išsidėsčiusi išilgai kūno. Ji matoma plika akimi kaip taškelių eilė. Ji gali būti kiek vingiuota ar lenkta. Kiekvienas taškas – tai angelė (neuromastas) su daugybe jautrių ląstelių su juntamaisiais plaukeliais. Būtent juos ir dirgina vibracija. Todėl žuvys ir pajaučia aplinkos pokyčius.
Virginija Kavaliauskienė
Virginija Kavaliauskienė (g. 1957 m. liepos 2 d. Kaune) – Lietuvos inžinierė, ekonomistė, habilituota socialinių mokslų daktarė.
Biografija
1980 m. baigė Kauno politechnikos instituto Inžinerinės ekonomikos fakultetą, 1986 m. aspirantūrą Leningrado universitete. 1995 m. habilituota socialinių mokslų daktarė.
Nuo 1980 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytoja, 1999–2004 m. Ekonomikos ir vadybos fakulteto Įmonių ekonomikos katedros vedėja, nuo 1998 m. profesorė.
Mokslinių darbų pagrindinės kryptys: ekonominių sistemų funkcionavimas, ekonomikos augimas, ekonominė nelygybė, ekonominis gyvybingumas.
Khangarid FC
„Khangarid FC“ – Mongolijos futbolo klubas iš Erdeneto miesto.
Namų rungtynes žaidžia Erdeneto miesto futbolo stadione.
Istorija
Klubas įkurtas 1996 m. Dalyvauja Premier Lygos pirmenybėse.
2001, 2003, 2004, 2010 yra tapę šalies čempionais.
Sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
Mažeikiškis (Anykščiai)
Mažeikiškis – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 11 km nuo Skiemonių.
Narkomanija
Narkomanija – priklausomybė atsirandanti dėl piktnaudžiavimo narkotinėmis, psichotropinėmis, kitomis psichiką veikiančiomis medžiagomis, pasireiškianti asmens psichine ir fizine priklausomybe nuo narkotinių (pvz., kokaino, heroino, ekstazio, amfetamino), psichotropinių ir kitų psichiką veikiančių medžiagų.
Socialiniu požiūriu narkomanija taip pat vadinamas masinis narkotikų paplitimo ir vartojimo reiškinys visuomenėje ar kurioje nors jos dalyje. Liga susideda iš dviejų stadijų: psichologinės ir fizinės priklausomybės. Nustojus vartoti psichotropines ar narkotines medžiagas, prasideda abstinencijos sindromas.
1987 m. Jungtinių Tautų Organizacijos Generalinė Asamblėja paskelbė birželio 26-ąją Tarptautine kovos su narkomanija diena.
Priklausomybė
thumb|240px|Kanapių kaip narkotikų vartojimas tarp 15-64 m. europiečių XXI a. pr. thumb|240px|Kokaino kaip narkotiko vartojimas tarp 15-64 m. europiečių XXI a. pr. thumb|240px|Ekstazio kaip narkotiko vartojimas tarp 15-64 m. europiečių XXI a. pr.
Psichologinė priklausomybė
Pavartojus narkotikų psichologinė priklausomybė atsiranda iš karto pajutus malonumą. Psichologinis priklausomumas išlieka labai ilgai, dažniausiai visą gyvenimą. Esant nedidelei psichologinei priklausomybei su nedidelėmis pastangomis ją galima numalšinti, esant didesnei, ją numalšinti reikia daug didesnių pastangų.
Fizinė priklausomybė
Pastebima fizinė priklausomybė atsiranda kartą ar kelis kartus pavartojus narkotikų. Organizmas gali priprasti prie narkotikų vartojimo net darant labai ilgas (1 mėn. – 6 mėn.) pertraukas tarp jų vartojimo. Tik pradėjus vartoti narkotikus (dažniausiai mažais kiekiais) bei darant pertraukas, fizinė priklausomybė sunkiau pastebima. Tokiu atveju fizinę priklausomybę nesunkiai numalšina mėgiamas užsiėmimas, pastangos sąmoningai nukreipti dėmesį. Esant didesniam potraukiui fizinę priklausomybę numalšinti sunkiau.
Abstinencijos sindromas
Abstinencijos sindromas – organizmo reakcija į narkotinių ar psichotropinių medžiagų, sukėlusių fizinę priklausomybę, vartojimo nutraukimą. Panaikinus ir psichologinę priklausomybę, dingsta ir abstinencijos sindromas.
Abstinencija pasireiškia įvairiais negalavimais: pykinimu, vėmimu, galvos svaigimu, šalčio krėtimu, kaulų ir raumenų spazmais, skausmais. Dažnai atsiranda ir į baltąją karštinę panašios haliucinacijos. Sindromas trunka apie 2-5 savaites. Pirmoji savaitė yra sunkiausia, nes tuo metu iš organizmo pasišalina dalis narkotinių medžiagų. Norėdamas pataisyti savijautą, narkomanas žūtbūt trokšta gauti narkotinių medžiagų.
Abstinencijos sindromo pabaigoje skausmai ir kiti negalavimai aprimsta, bet galutinai nutrūksta apie septintą savaitę.
Narkomanijos gydymas
Siekiant geresnių gydymo rezultatų, narkomaniją reikia pradėti gydyti kuo anksčiau. Norintieji išgyti turėtų kreiptis į narkomanų reabilitacijos centrus, kur dirba gydytojai narkologai. Patys gali mesti tik labai stiprios valios žmonės. Metantieji turi patys pasiryžti niekada daugiau nebevartoti jokių narkotinių medžiagų. Gydymo pradžioje atliekama detoksikacija – abstinencijos sindromo metu pašalinamos narkotinės medžiagos. Kartais didelių skausmų atvejais gydytojai gali skirti raminamųjų vaistų. Patiems jų vartoti nepatartina. Po detoksikacijos kurso ligoniai mokosi adaptuotis visuomenėje, gyventi be narkotikų. Gydant narkomaniją svarbus artimųjų palaikymas. Lietuvoje plačiai paplitusi ir dažnai taikoma dvylikos žingsnių programa. Daug reabilitacijos centrų, teikiančių tokias paslaugas Lietuvoje.
Farmakomanija
Farmakomanija – liguistas potraukis vaistams. Farmakomanija vystosi identiškai kaip ir narkomanija. Terminai atskiriami daugiausia dėl to, kad tokiu atveju vartotojas gauna dozę tiesiog iš vaistinės, o ne nelegaliais keliais.
Farmakomanija gali išsivystyti vartojant migdomuosius ar raminamuosius vaistus, todėl būtina juos vartoti laikantis gydytojo ir informacinio lapelio nurodymų.
Biržai
Veikia Biržų rajono savivaldybės Jurgio Bielinio viešoji biblioteka, paštas (LT-41001), kultūros namai, rajono centrinė ligoninė. Stovi Laisvės paminklas žuvusiems dėl Lietuvos nepriklausomybės, pastatytas 1931 m. (skulptorius Robertas Antinis. Jame vaizduojama jauna moteris prie kryžiaus su vainiku rankose, liaudyje vadinta Birute, todėl ir paminklas pavadintas Birutės vardu. 1946 m. paminklas sovietų susprogdintas, 1990 m. atstatytas naujoje vietoje (skulptorius Robertas Antinis-jaunesnysis). Paminklas J. Janoniui, pastatytas 1976 m. (skulptorius Konstantinas Bogdanas, architektas Vytautas Brėdikis). Širvėnos ežero pietinėje pusėje stovi Biržų pilis, joje įsikūręs Biržų muziejus „Sėla“, įkurtas 1928 m., su meno, istorijos ir gamtos eksponatais. Šiaurinėje dalyje išlikęs Astravo dvaras. Išlikusios trys Biržų sinagogos.
thumb|left|[[Širvėnos ežeras]] thumb|left|[[Astravo dvaras|Astravo dvaras (Tiškevičių rūmai)]]
Etimologija
Biržų vardo kilmė nėra aiški. Galima manyti, kad jis kilęs nuo bendrinio žodžio biržis – „beržynas“ „ruplusis beržas“, biržė – „beržynėlis“, biržtva – „beržynas, baltmiškis“. Todėl pirminė reikšmė galėjo būti susijusi su miško, krūmų, beržyno ar beržynėlio savokomis. Manoma, kad apgyvendinant vietovę čia augę daug beržų. Tačiau lieka neaišku, kaip iš žodžio biržė ar biržis atsirado Biržai (o ne Biržiai). Matyt, galūnė -ai gali būti vėlesnė forma, o ankstesnė buvusi Biržes; jos kilmininkas Biržų galėjo lemti ir vardininko su galūne -ai atsiradimą. Senoji biržiečių karta dar vartojo daugiskaitinę formą Biržys (Biržyse, t. y. Biržuose).
Geografija
Miesto teritorijoje į Širvėnos ežerą Biržų šiauriniame pakraštyje įteka Agluona ir Apaščia. Miestas skirstomas į 3 dalis:
Per Biržus eina plentai į Pasvalį, Rokiškį, Kupiškį, Rygą.
Istorija
thumb|260px|[[Biržų mūšis 1703 m.]] thumb|260px|Medalis „Biržų miesto magdeburgo teisės. 1589-2009". Autorė: dailininkė [[Lina Kalinauskaitė ]] thumb|260px|Biržai
Dabartinio miesto teritorijoje gyventa jau neolite, prieš 5000 metų. Biržų apylinkėse buvo gyventa žiemgalių genčių (VIII - XI a. Astravo kapinynas). Gyvenvietė pirmą kartą paminėta 1455 m. balandžio 14 d., kai Ldk Kazimieras Jogailaitis Radvilai Astikaičiui dovanojo 6 pavaldinius ir žemės. Radvilos čia plėtė valdas ir Biržus valdė nuo XVI a. iki 1804 metų.
Pirmoji Biržų katalikų bažnyčia pastatyta 1500 m. Biržai kaip miestelis, kuriame buvo 53 namai, pirmą kartą paminėti 1520 m. Per Biržus ėjo strateginis kelias iš Rygos į Vilnių. XVI a. miestas turėjo privilegiją versti sustoti visus keliaujančios iš Rygos į Vilnių. Nuo 1547 m. tapo Biržų kunigaikštystės centru, o netrukus ir Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Livonijos pasienio tvirtove. 1549 m. sausio 25 d. Žygimantas Augustas specialia privilegija Biržams patvirtino kunigaikštystės statusą.
Nuo 1564 m., kai Mikalojus Radvila Rudasis tapo evangeliku reformatu, iki 1731 m. valdė protestantiška Biržų-Dubingių Radvilų šaka. 1586–1589 m. pastatyta mūrinė Biržų pilis – Radvilų rezidencija (inicijavo K. Radvila-Perkūnas). 1587 m. iš užtvenktų Agluonos ir Apaščios upių gynybiniais sumetimais suformuotas seniausias Lietuvoje, 336 ha ploto tvenkinys – Širvėnos ežeras. Jis buvo vandens kelių sistemos, jungiančios Biržus su Rygos uostu, dalis. 1587 m. pastatyta evangelikų reformatų bažnyčia, XVII a. pirmaisiais dešimtmečiais – rotušė ir kiti visuomeniniai pastatai, miestas apjuostas pylimais, perkasais ir gynybinėmis sienomis. Prie evangelikų reformatų bažnyčios nuo 1597 m. veikė pradžios mokykla, kuri XVIII a. išaugo į gimnaziją. Kristupas Radvila Jaunasis (1585–1640) paskelbė miesto prekybos taisykles, įvedė viešuosius saikus ir matus.
1589 m. gegužės 1 d. Biržams buvo suteiktos Magdeburgo teisės. XVII a. pradžioje iš Trakų atsikėlė karaimų. Per karus su Švedija 1625 m. bei 1657 m. miestas nuniokotas, sugriauta Biržų pilis. 1661–1662 m. architektas T. Krel-Spinovskis Biržus perplanavo ir padidino, o XVII a. antrojoje pusėje kartu su pilimi Biržai atstatyti. 1663 m. miestas turėjo tik 14, o 1682 m. jau 182 kiemus. 1686 m. veikė odininkų, siuvėjų, kalvių, audėjų cechai, pirklių draugija. Susikūrus vokiečių bendruomenei, 1636 m. pastatyta evangelikų liuteronų bažnyčia, 1687 m. prie jos įsteigta pradžios mokykla. 1701 m. Biržų pilyje pasirašyta Biržų sutartis. Pilis vėl sugriauta (švedai 1704 m. susprogdino), o 1704 m. miestas sudegintas Šiaurės karo metu. 1731 m. miestas atiteko Nesvyžiaus Radvilų šakai. Pradėta persekioti protestantus. Miestas neteko ankstesnės reikšmės. 1792 m. jam suteikta renovacinė privilegija, bet 1794 m. ir ji panaikinta.
Carmetis
1804 m. miestas įkeistas Tiškevičiams, nuo 1844 m. – Tiškevičių majoratas. Astrave jie pasistatydino rezidenciją – dvaro rūmus. 1863 m. sukilimo metu prie Biržų vyko Biržų kautynės. 1865 m. Rusijos valdžios pastangomis pastatyta cerkvė. Tuo metu Biržai buvo miestelis ir dvaras Panevėžio apskrityje.
XIX a. mieste buvo 6 Biržų sinagogos. Nuo XIX a. 2-osios pusės miestas augo. 1880 m. jau buvo 20 gatvių, 536 namai, 40 parduotuvių, keli šimtai amatininkų. Prieš I pasaulinį karą įsikūrė linų ir vilnos perdirbimo įmonės, veikė 3 malūnai, vartotojų bendrovė, spaustuvė, kuri tapo Šiaurės Lietuvos spaudos centru. 1908 m. įkurta 4 klasių mokykla, įsteigtas vaidintojų būrelis „Lyra“, veikęs 1912–1915 m., 1918 m. įsteigta muzikos ir dramos draugija „Mūza“. 1917 m. įkurta „Saulės“ gimnazija.
XX a. tarpukaris
1919 m. gegužės mėn. bolševikų užimtus Biržus išvadavo Joniškėlio partizanų būrys.
Tarpukario metais Biržai tapo svarbiu šiaurės Lietuvos miestu. 1921 m. iki Biržų pratęstas siaurasis geležinkelis Šiauliai-Pasvalys. 1930 m. Astrave įkurtas „Siūlo“ fabrikas, kuris perdirbo apylinkių linų produkciją. Buvo 2 malūnai, 3 lentpjūvės, alaus darykla, pieninė, daugiau, kaip 20 amatininkų dirbtuvių, elektrinė. 1932 m. veikė 228 parduotuvės, 5 viešbučiai, 2 kino teatrai.
Pelenių piliakalnis
Pelenių piliakalnis su gyvenviete – piliakalnis ir gyvenvietė Molėtų rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Pelenių, Suginčių seniūnija. Pasiekiamas keliu Gečiai – Kuktiškės sankryžoje pasukus į kairę, pavažiavus 300 m ir tvarkomoje sodyboje keliuku pasukus į dešinę šiaurės rytų kryptimi, už 430 m yra dešinėje pietvakariuose, ties miško pakraščiu.
Biržai
XX a. tarpukaris
1934 m. veikė 14 savarankiškų visuomeninių draugijų skyrių ir 46 kultūrinių organizacijų skyriai. Biržai buvo Lietuvos evangelikų reformatų bažnytinis centras, taip pat veikė katalikų, evangelikų liuteronų, metodistų, baptistų, judėjų religinės bendruomenės, laisvamaniai. 1923 m. mieste buvo 666, 1934 m. – 1039 namai.
Pelenių piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 25x10 m dydžio. Šiaurės – šiaurės vakarų šlaite, 2,5 m žemiau aikštelės yra 15 m ilgio, 4 m pločio terasa, tvirtinta akmenimis. Šlaitai vidutinio statumo, 5­-10 m aukščio.
Piliakalnis apaugęs pušimis.
Biržai
Okupacijų metai
Nacių okupacijos metu 1941 m. Astrave sušaudyta apie 3000 žmonių, daugiausiai žydų. Per Antrąjį pasaulinį karą 1944 m. dėl Biržų vyko permainingi mūšiai tarp Raudonosios armijos ir Vokietijos kariuomenės. Buvo sugriauta 70 % pastatų ir visas miesto centras. Liepos 29 d. Ivano Bagramiano vadovaujama kariuomenė užėmė Biržus, tačiau vėl prarado per vokiečių kontrapuolimą, todėl vėliau su rezervu vėl paėmė Biržus rugpjūčio 6 d.
1941 m. ir 1944–1952 m. į TSRS ištremta 214 miesto gyventojų. 1944 m. spalio 26 d. Lietuvos partizanai iš miesto areštinės išlaisvino 48 suimtuosius.
Pelenių piliakalnis
Piliakalnis
Šiaurinėje papėdėje, 2 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta geležinio ietigalio su užbarzdomis viršūnė, lipdytos keramikos.
Biržai
Okupacijų metai
Pokario metais Biržai buvo atstatyti, bet senamiestis neišsaugotas, nugriauti tautiniai paminklai. Svarbiausiomis įmonėmis liko rekonstruotas fabrikas „Siūlas“ ir alaus darykla, pastatyta kitų įmonių, buvo gelžbetoninių konstrukcijų gamykla, maisto pramonės ir duonos kombinatai. 1958 m. prie Biržų prijungtas Astravas.
Pelenių piliakalnis
Tyrimai
1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Kultūrinio sluoksnio ir įtvirtinimų nepastebėta. 1978 m. piliakalnį žvalgė Mokslinė metodinė taryba. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 4,83 ha. Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 542000 m².
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Biržai
Okupacijų metai
1988 m. spalio 13 d. Biržuose įkurta Sąjūdžio iniciatyvinė grupė, 1988 m. lapkričio 20 d. virš pilies iškelta tautinė vėliava. 1994 m. į miestą nutiestas dujotiekis. 1993 m. birželio 29 d. Biržuose pasirašyta atkurtos Lietuvos ir Latvijos sausumos sienos sutartis.
Savivalda
thumb|260px|[[Vladislovas Vaza|Vladislovo Vazos privilegija Biržams]]
1589 m. sausio 25 d. Žygimantas Augustas specialia privilegija patvirtino Biržų kunigaikštystės statusą. Kovo 9 d. Kristupas Radvila Perkūnas iš karaliaus Zigmanto Vazos išrūpino miesto teises, kurios atnaujintos 1642 m., 1644 m., 1685 m., 1701 m., 1744 m., 1777 m., 1780 m. Kartu miestui buvo suteiktos turgaus ir prekymečių teisės, patvirtintas Biržų herbas ir antspaudas.
1946 m. rugpjūčio 3 d. tapo apskrities pavaldumo miestu, 1950 m. – rajono pavaldumo miestu. 1997 m. patvirtintas dabartinis Biržų herbas.
Ekonomika
thumb|Buvęs Biržų malūnas