cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stasys Navickas (1889)
Kūryba
S. Navickas žinomas ir kaip kompozitorius. Sukūrė 14 kūrinių pučiamųjų orkestrui, 9 fortepijonui, harmonizavo apie 20 lietuvių liaudies dainų, parašė kūrinių chorams, duetams ir solistams, 11 religinių kūrinių, kantatą apie Steponą Darių ir Stasį Girėną „Argi ne jūs per platųjį Atlantą“ (J. Paukštelio tekstas), operetę „Karalaitė“, harmonizavo J. Schweitzerio „Sancta Maria“ ir E. Bronerio „Lauda Sion“, rašė „Muzikos baruose“ ir kitur. Jo sūnus Tadas Navickas, kompozitorius ir farmacininkas, parašė studiją apie savo tėvą „Muzikas Stasys Navickas“ (1992 m.).
Kaštainis
Kaštainis (Castanea) – magnolijūnų (Magnoliophyta) skyriaus, bukinių (Fagaceae) šeimos augalų gentis. Ją sudaro stambūs, plačialapiai medžiai bei krūmai, paplitę Šiaurės pusrutulio vidutinių platumų bei subtropikų klimato srityse.
Visos rūšys subrandina valgomas sėklas, vadinamas kaštainio riešutais.
Rūšys
Išskiriamos 8 rūšys ir vienas hibridas :
Hibridinė rūšis: Castanea × neglecta Dode 1908
Kaštainiai Lietuvoje
Lietuvoje introdukuota viena kaštainių genties rūšis:
Kaštainių riešutų produkcija
thumb|right|260px|Kepti kaštainiai
Anykštų apylinkė
Anykštų apylinkė (iki 1960 m. Pakalniškių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje Pakalniškių vardu. 1949 m. buvo Vievio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vievio rajonui. 1954 m. prijungta Sabališkių apylinkė, dalis Vievio miesto ir dalis Abramiškių apylinkės, o dalis Pakalniškių apylinkės prijungta prie Pastrėvio apylinkės. 1960 m. vasario 16 d. perkeltas centras į Abromiškes, o apylinkė pervadinta Anykštų vardu. 1963 m. sausio 12 d. Anykštų apylinkė prijungta prie Ausieniškių apylinkės.
Burokai (Kalvarija)
Burokai – kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 9 km nuo Sangrūdos.
Istorija
Nuo XIII–XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Įsikūrė XVI a. – XVII a., priklausė Seivų dvarui, išsiplėtė XIX a., prijungus gretimus Knypavo ir Buiviškių kaimus. Tai buvo tipiškas feodalinės sistemos rėžinis sodžius, išsidėstęs  prie kelio iš Punsko į Būdvietį, Užukalnių kaimynystėje. 1765 m. pirmą kartą minimo Seivų dvaro sąraše nurodomos tik dvi Burokų sodybos, o 1789 m. jų jau buvo septynios su 37 gyventojais.
Praslinkus prūsmečiui, gyventojų padaugėjo: 1827 m. dvaro sąraše minimi jau 68 žmonės, o šalia buvusiosiose Buiviškėse – 26 gyventojai. Po Buiviškių prijungimo, 1880 m. Burokuose buvo jau 40 sodybų su 219 žmonių.
Prieš Pirmąjį pasaulinį karą ir jo metu kaime veikė slapta lietuviška daraktorių mokykla. 1920 m. pagal Suvalkų sutartį demarkacinė linija perskyrė kaimą į dvi dalis: į Burokus Lenkijos pusėje, kur liko dešimt ūkių su 238 ha žemės ir 54 gyventojais, ir Burokus (Kalvarija) Lietuvos pusėje.
Darbininkų atstovybės balsas
Istorija
Leido Lietuvos darbininkų susivienijimo organizacijos generalinė atstovybė kas dvi savaites. Spausdino Kauno spaustuvė bei „10 centų“ spaustuvė Kaune.
Spausdino organizacijos dokumentus, rūpinosi darbininkų švietimu, svarstė bedarbystės problemas, rašė apie darbininkų socialinę, teisinę padėtį kitose šalyse.
Bendradarbiavo B. Astikas, A. Brazdžionytė, V. Kazlauskas, L. Rudaitis, A. Vitkauskas.
Redaktorius A. Ivanauskas.
Vilniaus Židinio suaugusiųjų gimnazija
Vilniaus „Židinio“ suaugusiųjų gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniuje, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190009733.
Istorija
1945 m. įkurta Vilniaus 2-oji suaugusiųjų gimnazija, 1949–1951 m. 1-oji suaugusiųjų vidurinė mokykla. Tai buvo dvikalbė vidurinė mokykla. Mokomosios kalbos: rusų ir lietuvių. Mokėsi Vilniaus miesto didžiųjų pramonės įmonių darbuotojai. 1951 m. mokykla tampa 6-ąja darbo jaunimo mokykla, 1965 m. 6-oji vakarinė pamaininė vidurinė mokykla. 1979–1987 m. mokykloje mokoma vien tik rusų kalba, nuo 1987 m. mokykloje dėstoma tik lietuvių kalba. 1989-1991 m. Lietuvos valstybei atgavus nepriklausomybę mokykla pavadinama 6-oji suaugusiųjų vidurinė mokykla, joje organizuotas mokymas nuo 10 iki 12 klasės. 1998 m. vykdant ugdymo įstaigų reformą, mokykloms buvo suteikta teisė pačioms pasirinkti pavadinimą. Mokyklos bendruomenės sprendimu 6-oji suaugusiųjų vidurinė pavadinta Vilniaus „Židinio“ suaugusiųjų vidurine mokykla. Mokymas vyksta dviem pamainomis, tad mokiniai gali lengvai prisiderinti prie savo darbo sąlygų. Į mokyklą priimami mokiniai sulaukę 18 metų amžiaus. Mokykloje sudarytos sąlygos mokytis ir neįgaliesiems.
Upinės nėgės
Upinės nėgės (Lampetra) – nėginių (Petromyzonidae) šeimos žuvų gentis. Iš viso yra apie 15 rūšių, iš jų 2 aptinkamos Lietuvoje: upinė nėgė (Lampetra fluviatilis) ir mažoji nėgė (Lampetra planeri).
Bušmeisteris
Bušmeisteris (Lachesis muta) – angių (Viperidae) šeimos didžiausia pasaulyje angis, kurios ilgis būna iki 3,5 m. Labai nuodingas, negydant žmogui įgėlimas visada būna mirtinas. Paplitęs Pietų Amerikos šiaurinėje dalyje, pietinėje Vidurio Amerikoje. Minta pelėmis, paukščiais ir kitais smulkiais gyvūnais, mažina pelinių graužikų populiacijas. Saugotinas.
Fortune Global 500
Fortune Global 500 – didžiausios bendrovės pagal pajamas. Žurnalas Fortune kasmet viešina Fortune 500 ir Fortune 1000 sąrašus (didžiausios JAV bendrovės) bei Fortune Global 500 – tarptautinių bendrovių sąrašą.
Sąrašas
10 stambiausių Fortune Global 500 bendrovių 2010 m.
Burokai (Trakai)
Burokai – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Bagdononių.
Daržinė
thumb|right|250px|Latviška daržinė Daržinė (dar vadinama pūnė, stoginė) – XVI–XVII a. pastatas gyvuliams, šienui, javams, pelams, šiaudams, linams, žemės ūkio padargams laikyti, o nuo XVIII a. naudojama pašarams ir pakratams krauti. Primityviausia daržinė (vad. bragas) – stogas, iškeltas ant keturių rąstinių stulpų. Sudėtingesnės daržinės būna su sienom, statytomis iš rąstų, lentų. Įprastą daržinę sudaro viena patalpa, su viena anga į ją patekti, kartais pakraigėje būdavo įrengiama dar viena anga. Dvaro daržinės būdavo didesnės, su šalinėmis. XVIII–XIX a. daržinės būdavo jungiamos su kluonu ar tvartu. Vėliau neretai kaip daržinė tarnaudavo tvartų pastogės.
Gigantinis skujuotis
Gigantinis skujuotis (Smutsia gigantea) – skujuotinių (Pholidota) būrio, skujuočių (Manidae) šeimos, afrikinių žeminių skujuočių (Smutsia) genties žinduolių rūšis.
Tai stambiausia skujuočių (Manidae) šeimos rūšis. Patinai stambesni už pateles: patinai apie 140 cm (iki, patelės apie 125 cm ilgio. Svoris 30–35 kg . Kaip ir visų skujuočių kūną dengia vienas ant kito užeinantys keratininiai dideli, rudi arba rusvai rudi žvynai.
Minta daugiausiai skruzdėlėmis ir termitais.
Nelaisvėje išgyvena iki 20 metų.
KVC Westerlo
Vesterlo KVC – Belgijos futbolo klubas iš Vesterlas. Namų rungtynes žaidžia „Het Kuipje“ stadione, Vesterlo mieste, kuris talpina 8 035 žiūrovus.
Istorija
klubo ištakos siekia 1933 m., kai buvo įkurtas Westerloo Sport. Nuo 1942 m. buvo žinomas VC Westerlo, o nuo 1995 m. – KVC Westerlo pavadinimais.
1997–1998 m. sezone debiutavo aukščiausioje šalies lygoje.
2021–2022 m. rungtyniavo Pirmojo diviziono B grupėje. Ekipa tapo Proximus lygos (antra pakopa) nugalėtojais.
Klubas sėkmingai licencijavosi ir 2022–2023 m. sezone rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
Aroniniai
Aroniniai (Araceae) – arekažiedžių (Arecidae) poklasio aroniečių (Arales) eilės augalų šeima.
Augalų morfologija
Daugiamečiai žoliniai augalai su šakniastiebiais.
Juos atpažinti galima iš savito žiedo formavimosi. Žiedai glaudžiai susitelkę ant burbuolės, kurią supa apsauginis dengiamasis lapas. Kai kurios rūšys (anturiai ir kalijos) turi dideles ir spalvingas makštis.
Daug rūšių auginama kaip dekoratyviniai kambariniai augalai.
Sistematika
Šeimoje yra 107 gentys ir apie 3700 rūšių. Lietuvoje natūraliai auga viena rūšis – pelkinis žinginys (Calla palustris).
Lietuvoje auganti gentis Lietuvoje auganti gentis
FK Simnas
Simno FK – Lietuvos futbolo klubas iš Simno.
Istorija
Simne futbolo komanda buvo dar XX a., ji žaisdavo III lygoje. Dabartinis klubas kaip FK „Simnas“ įkurtas 2001 m. kovo 9 d. Prezidentu išrinktas Artūras Juškauskas. 2001 ir 2002 m. komanda dalyvavo Alytaus apskrities futbolo pirmenybėse, bet 2003 ir 2004 m. nedalyvavo. 2005 m. balandžio 26 d. klubo prezidentu išrinktas Vytautas Mikelionis, kurio dėka prasidėjo futbolo atgimimas Simne. Komanda vėl ėmė reguliariai žaisti III lygos Alytaus zonos pirmenybėse.
Sudėtis (2017)
Sudėtis: 2017 m. gegužės 22 d.
Dauba
thumb|240px|Velnio duobė
Dauba – netaisyklingo plano ir profilio, rečiau piltuvo formos reljefo depresija.
Lietuvoje būdingos daubos iki 100 m skersmens ir keliolikos metrų gylio, nors būna ir labai gilių (pvz., Velnio duobė). Susidarė dėl erozijos (išsuktos krintančio ledynų tirpsmo vandens), termokarstinių reiškinių (ištirpus liekaniniam ledyno luitui), taip pat būna eolinės, tarpukalvinės, ledo guolio. Daug daubų yra paskutinio apledėjimo suformuotose aukštumose.
Rudė
Rudė (Aythya nyroca) – žąsinių (Anseriformes) būrio paukštis. Labai reta, nyksta visame pasaulyje.
Išvaizda
Rudė yra mažiausia iš nardančiųjų ančių. Jos kūnas trumpas, suplotas, masyvus. Pažinti lengva iš ryškiai rudos galvos. Patelė kiek panaši į kuoduotosios anties patelę, tik snapo pamate nėra baltų dėmių. Patino galva ir dalis kaklo ryškiai rudi. Kaklo apatinėje dalyje yra tamsesnė žiedinė juosta. Nugara ir pečiai juodai rudi, žalsvo atspalvio. Sparnų veidrodėlis baltas su juodai ruda juostele užpakalinėje dalyje. Pagurklis ir krūtinė rudi, violetinio atspalvio. Kūno šonai ryškiai rudi. Pilvo vidurinė dalis ir pauodegys balti, kita pilvo dalis juosvai rusva, išmarginta taškeliais. Snapas melsvai juosvas, kojos melsvos su juosvomis plėvėmis. Rainelė balta. Patelė blankesnių spalvų. Pagurklis, krūtinės priekinė dalis ir šonai ryškiai rudi. Pilvas pilkšvas. Patinas poilsio apdaru panašus į patelę. Jaunikliai panašūs į patelę, tik blankesnių spalvų. Pūkinio apdaro viršutinė pusė ruda, apatinė – geltona. Galvos, kaklo ir krūtinės šonai geltoni. Viršugalvis tamsus. Prie sparnų – mažos šviesios dėmės.
Paplitimas
Eurazijoje paplitusi nuo Pirėnų pusiasalio iki Obės slėnio, Altajaus papėdės. Šiaurėje arealas siekia pietinę Baltiją, Dnepro, Volgos vidurupį, Obės aukštupį. Į pietus paplitusi iki Afganistano, Mažosios Azijos, Viduržemio jūros. Gyvena Šiaurės Afrikoje. Šiaurinė arealo riba nepastovi. Žiemoja Viduržemio jūros baseine, Afrikoje, Pietų Azijoje.
Lietuvoje reta. Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Biologija
Peri gana įvairiose vietovėse. Apsistoja nedideliuose ežeruose, nevengia ir miškingų vietų. Ypač mėgsta ežerus, kuriuose gausu augalijos bei nedidelių atviro vandens užtakių. Kartais apsigyvena sekliuose su gausybe plaukiojančių salelių ežeruose, dažnai įsikuria tvenkiniuose, vandens saugyklose.
Aktyvi šviesiu paros metu. Plaukia giliai panirusi į vandenį. Pavasarį grįžta kiek vėliau nei didžiosios antys, dryžagalvės kryklės ir smailiauodegės antys. Lizdus suka nedidelėse salelėse, kuriose gausu paparčių, viksvų, ant išplaukusių žolių kupstų. Dažnai sudaro mišrias poras su kitomis antimis: didžiąja, rudagalve ir kuoduotąja. Vienoje dėtyje paprastai būna 7–14 kiaušinių. Perėjimas užtrunka apie 26 dienas. Patinas visą perėjimo laiką laikosi šalia lizdo, kai kada rūpinasi ir jau išsiritusiais jaunikliais. Patelės peri uoliai, intensyviai. Maždaug 56 dienų amžiaus ančiukai jau pradeda skraidyti.
Vandens augalai sudaro mitybos pagrindą. Lesa maurabragius, plūdenas, alijošinius aštrius, nerčių lapus, stiebus, sėklas, šakneles. Taip pat neatsisako žirgelių, lervų, kartais – moliuskų bei vėžiagyvių. Maitinasi tik vandenyje, bet ir dieną, ir naktį.
Stingray (tankas)
Stingray – amerikietiškas lengvasis tankas, sukurtas ir gamintas Textron Inc. Tankas buvo kurtas JAV armijos skelbtam Armoured Gun System ('šarvuotos patrankos sistema') konkursui, kurį kompanija pralaimėjo.
Dėmėtasis auksavabalis
Dėmėtasis auksavabalis (Protaetia cuprea) – auksavabalių (Cetoniidae) šeimos vabalas. Papitęs Europoje. Dažniausia Protaetia genties rūšis Lietuvoje.
Live: The Loreley Tapes
Live: The Lorely Tapes yra gyvo garso albumas, kuriame surinktos garsiausios Free ir Bad Company dainos. Jis buvo įrašytas 1995 liepos 8 d. Rockpalast Open Air festivalyje, Vokietijoje.
Stingray (tankas)
Stingray tanko kūrimo programa buvo pradėta 1983 m. Pirmasis prototipas buvo pagamintas 1984 m. rugsėjo mėn. JAV armijos konkursas buvo pralaimėtas, tačiau tankas sudomino Tailandą, kuriam 1988–1990 m. buvo parduoti 106 tankai Stingray.
1987 m. Malaizija išbandė Stingray prototipą, tačiau 2003 m. nupirko ne šį tanką, o 46 lenkiškus PT91.
Dėmėtasis auksavabalis
Biologija
Vabalas dažniausiai tamsiai žalias, kiek metališkai violetinio arba rudo atspalvio. Kūno apačia žalsvai ar rausvai violetinė, apaugusi šviesiais plaukeliais. Antsparniuose akivaizdžios balsvos arba rudos netaisyklingos dėmelės, kurios priešnugarėlėje yra labai mažos arba jų nėra.
Stingray (tankas)
Stingray tanko plieniniai suvirinti šarvai ploni, bet jie pakankami šarvuotajai kovos mašinai, atliekančiai mobiliąją žvalgybą, užtikrinančiai lengvą pėstininkų paramą ugnimi. Tanko šarvai apsaugo nuo šaulių ginklų, stambaus kalibro (12,7 mm) kulkosvaidžių kulkų. Šarvuotė gali būti sustiprinta papildomais šarvais.
Pagrindinis Stingray ginklas yra 105 mm britų L7 serijos graižtvinė patranka, įtaisyta bokštelyje su elektrine hidrauline pavara. Bokštelyje telpa 8 patrankos šoviniai, dar 24 šoviniai laikomi korpuse. Su patranka suporintas 7,62 mm kulkosvaidis turi 2400 šovinių, o zenitinis 12,7 mm kulkosvaidis, įtaisytas ties vado liuku, turi 1100 šovinių.
Dėmėtasis auksavabalis
Biologija
Auksavabalio lervos vystosi trūnijančioje medienoje ir skruzdėlynų, suneštų rudųjų miško skrudėlių Formica rufa bei Camponotus herculeanus, pakraščiuose. Auksavabalio patelės padeda kiaušinėlius šalia skruzdėlynų. Lervos vystosi 2 metus. Vabalai skraido saulėtomis dienomis birželio–rugpjūčio mėn. Juos traukia žolinių, ypač skėtinių, augalų ir krūmų žiedai.
Stingray (tankas)
Vadas sėdi dešiniau patrankos, taikytojas sėdi vado priekyje, šiek tiek žemiau. Užtaisytojo vieta kairiau patrankos.
Paskutinis Stingray variantas Stingray II turi skaitmeninę ugnies valdymo sistemą, RBCh saugos įranga. Sustiprinti šarvai saugo ir nuo 23 mm sviedinių.
Reborn
Reborn („Prisikėlęs“) – 2008 m. išleistas muzikinio projekto „Era“ studijinis albumas.
Priešingai nei senesniuose Eros albumuose, Reborn gerokai mažiau bažnytinių giesmių, o vyrauja elektroninės, arabiškos muzikos motyvai.
Čižiūnų apylinkė
Čižiūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Obelijos piliakalnis
Obelijos piliakalnis, Zaramkalnis, Obelytė III – piliakalnis Alytaus rajono savivaldybės teritorijoje, Miroslavo seniūnija. Pasiekiamas iš plento ties Seiliūnais pasukus į dešinę vakarų kryptimi, keliu pavažiavus link Zaramciškių 3 km, po to paėjus Obelytės ežero rytiniu krantu į šiaurę 1 km – yra miške, 350 m į šiaurę nuo jo pietinio krašto.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Obelijos ežero rytiniame krante esančios kalvos šiauriniame gale. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 14x10 m dydžio, su kultūriniu sluoksniu ir pylimais galuose. Ppietiniame gale pylimas 2 m aukščio, 13 m pločio, 7 m aukščio išoriniu šlaitu, šiauriniame gale – irgi 2 m aukščio, 16 m pločio. 3–4 m žemiau šio pylimo yra 6 m pločio, 1 m gylio griovys, už kurio kyla 1 m aukščio, 10 m pločio antrasis pylimas 2 m aukščio išoriniu šlaitu. 20 m ilgio pylimas puslankiu juosia piliakalnį iš šiaurinės pusės. Vakariniame šlaite, 8–9 m žemiau aikštelės yra 5 m pločio terasa. Šlaitai statūs, 9 m aukščio rytuose ir 16 m aukščio vakaruose. Aikštelės vidurys apardytas didelės duobės. Piliakalnis apaugęs lapuočiais medžiais, yra dendrologiniame draustinyje.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio viduriu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 18000 m².
Tyrimai
1954 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Pastebėtas kultūrinis sluoksnis.
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Zaima
Zaima  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Michalovo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į šiaurės vakarus nuo Michalovo ir apie 21 km į rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Per kaimą teka Ploskos upė.
Istorija
XVII a. šioje vietovėje pastatytas vandens malūnas. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1811 m. kaime gyveno 4 šeimos, iš viso 17 žmonių. Taip pat gyveno viena žydų šeima. 1812 m. per Prancūzijos ir Rusijos imperijos karą prancūzų kareiviai išžudė beveik visus kaimo gyventojus. 1845 m. kaime gyveno tik viena šeima. 1950 m. kaime gyveno 23 žmonės, iš kurių 9 vyrai ir 14 moterų. 1970 m. kaime gyveno 36 žmonės, iš kurių 17 vyrų ir 19 moterų. 2000 m. kaime gyveno 11 žmonių, iš kurių 4 vyrai ir 7 moterys. 2010 m. kaime gyveno 7 žmonės, iš kurių 5 vyrai ir dvi moterys.
Troliai
Troliai (iš norvegų k. Troll) – germanų ir skandinavų mitologijoje – milžinai, gyvenantys kalnų olose ir saugantys ten savo brangenybes. Troliai apdovanoti milžiniška jėga, bet labai kvaili ir bjaurūs luošiai. Jie vaizduojami žmogaus pavidalo, dideli, bjaurūs, labai seni. Gyvena vieniši kalnų urvuose, miškų tankmėje ir nepakenčia saulės šviesos. Skirtingai nuo dievų mitinių priešininkų jotunų, tautosakoje jie visada kenkia žmonėms, vagia jų gyvulius, netgi yra žmogėdros. Vėlesnėse folkloro tradicijose troliai asocijuojasi su įvairiomis demoniškomis būtybėmis, taip pat su nykštukais. .
Padavimai
Norvegijoje yra ne vienas kalnas, savo pavidalu primenantis milžinišką trolį, ir, žinoma, apie tokius kalnus nuo senovės pasakojami padavimai. Štai vienas jų:
''Nuo seno Norvegijos šiaurėje, Nurlando provincijoje, gyveno trolis su žmona. Jie turėjo septynias dukteris. Trolė buvo be galo graži, tad ją įsimylėjo kitas trolis ir ėmė ją merginti. Išsigandusi ši spruko iš namų drauge su dukterimis. Nusileidus nuo kalnų žemyn prie Helgelando pakrantės, dukterys ėmė verkšlenti ir skųstis, jog taip pavargo, kad nebegali toliau eiti. Teko prisėsti ir pailsėti. Kaip tik tuomet ėmė ir patekėjo saulė. Visos iš karto pavirto uolomis, ir šiandien toje vietoje stūkso septyni kalnai, panašūs į sėdinčias, besiilsinčias trolaites. Žmonės šiuos kalnus taip ir vadina – „Septynios seserys“.
Purizmas
Purizmas – prancūzų modernistinės tapybos kryptis, kuri pasireiškė 1916–1925 m. Skelbė priešiškumą kubizmo dekoratyvumui, daiktų deformacijai, turėjo analogijų su neoplasticizmu bei konstruktyvizmu; pabrėžė vadinamąją gryną formą – racionalų ir tikslingą svarbiausių daikto formų perteikimą.
Purizmo kūriniai (dažniausiai natiurmortai) pasižymi plokštuminėmis, kontūriškai apibrėžtomis geometrizuotomis formomis, ritmiška kompozicija, pasteliniu koloritu.
Žymiausi šios tapybos krypties atstovai: A. Ozenfanas ir Le Korbiuzjė (1918 m. Paryžiuje surengė purizmo kūrinių parodą, išleido veikalą „Po kubizmo“).
Ha (etninė grupė)
Ha, baha (Baha, ) – Tanzanijos etninė grupė, kuri kalba ikiha kalba, priklausančia bantu kalboms ir labai gimininga ikirundi kalbai, kuria kalbama Burundyje. 2001 m. jų buvo priskaičiuojama 990 tūkst.
Geografija
Per regioną teka upės Gombė ir Malagarasis. Regione yra svarbūs miestai Udžidžis, Kigoma ir Kibondas.
Istorija
Per didžiąją dalį savo istorijos Buha buvo kultūriškai ir politiškai priklausoma nuo Burundžio karalystės. Tai lėmė ir lingvistinį ha kalbos panašumą į ikirundi kalbą: ji priskiriama bendrai Ruandos-Rundžio dialektų aibei. XVIII–XIX a. formuojantis prekybiniams tinklams tarp Didžiųjų ežerų valstybių ir Svahilių kranto, Buha reikšmė labai išaugo. Ha kontroliavo prekybinį kelią tarp Viktorijos ežero ir Tanganikos, taip pat njamvezių pirklių priėjimą prie Tanganikos. Tuo metu susiformavo kelios karalystės, valdomos valdovų, tituluojamų mvami:
XIX a. pabaigoje Buha karalystės buvo prijungtos prie Vokietijos Rytų Afrikos, tačiau tradicinės monarchijos išlaikytos. Po Tanganikos nepriklausomybės, 1962 m. ha karalystės buvo panaikintos.
Dilbiai
Dilbiai  – buvusi gyvenvietė Mažojoje Lietuvoje, Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, dab. Nemano rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Lunino kaimo gyvenvietės teritorija.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Ragainės apskrities (1922–1945 m. Tilžės-Ragainės apskrities) kaimas, 1928 m. rugsėjo 30 d. prijungtas Lindikų kaimo bendruomenės. Priklausė Būdviečių parapijai. 1946–2008 m. Malomožaiskojė apylinkės teritorija.
Šniadovas-Lomža geležinkelio linija
Šniadovas-Lomža geležinkelio linija - geležinkelio linija šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Lomžos apskrityje. Linija jungia Šniadovo ir Lomžos miestus. Linija pradėta naudoti 1915 metais. Nuo 1993 m. linija yra nebenaudojama.
Ramunė Glebutė-Navickienė
Ramunė Gliebutė-Navickienė (g. 1954 m. birželio 1 d. Vilniuje) – Lietuvos choro dirigentė ir pedagogė.
Biografija
Baigusi Kauno 4-ąją vidurinę mokyklą ir vaikų muzikos mokyklą, 1968–1972 m. choro dirigavimo mokėsi Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. Jonas Narvidas). 1972–1977 m. choro dirigavimo studijas tęsė LSSR konservatorijoje (doc. Klemenso Griauzdės klasė).
Nuo 1977 m. rudens – Kauno Juozo Gruodžio aukštesniosios muzikos mokyklos (konservatorijos) choro dirigavimo dėstytoja, nuo 1990 m. merginų choro chormeisterė. 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei parengė Kauno prekybos darbuotojų mišrųjį chorą.
1977–1978 m. Kauno politechnikos instituto studentų mišriojo choro „Jaunystė“ chormeisterė, 1981–1991 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos (universiteto) studentų mišriojo choro „Daina“ chormeisterė, nuo 1992 m. meno vadovė ir dirigentė.
Prasidėjus Lietuvos tautiniam atgimimui ir įvairiems persitvarkymams, vadovė parodė daug sumanumo ir išradingumo, kad išlaikytų ir sustiprintų vieną iš seniausių Lietuvos aukštųjų mokyklų studentų chorą ir parengtų jį 70-mečio jubiliejiniam koncertui. Į kolektyvą sutelkusi arti 80 dainininkų, juos išmokė daug įvairių epochų ir stilių kūrinių, pagyvino koncertinį gyvenimą.
Chorą parengė 1994 m. – I ir 1998 m. – II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Kaune ir Vilniuje, 1995 m. Baltijos respublikų studentų dainų šventei „Gaudeamus-XII“ Tartu, 1995, 1996 ir 1997 m. Lietuvos aukštųjų mokyklų rudeniniams festivaliams bei 1998 m. I tarptautiniam studentų chorų festivaliui Vilniuje. „Daina“ laureato vardą pelnė 1995 m. X Juozo Naujalio chorų konkurse Raudondvaryje, gražiai pasirodė 1997 m. tarptautiniame studentų mišriųjų chorų konkurse „Juventus“ Kaune. Dirigavo 1995 m. Baltijos studentų dainų šventėje „Gaudeamus-XII“ Tartu, sudarė ir išleido choro bukletą „Daina“ (1997 m.).
Daugdara
thumb|Ant daugdaros (pavyzdžiui, [[sfera|sferos) nubrėžto didelio trikampio vidinių kampų suma gali ir nebūti lygi 180 laipsnių (skirtingai nuo trikampio euklidinėje erdvėje). Analogiško mažo trikampio kampų suma bus apytiksliai lygi 180 laipsnių, nes lokaliai daugdara atrodo kaip euklidinė erdvė.]]
Daugdara – topologinė erdvė, kurios kiekvieno taško aplinka yra artima euklidinei erdvei. Tiksliau tariant, kiekvienas n-matės daugdaros taškas turi aplinką, homeomorfišką n-matei euklidinei erdvei. Tiesė ir apskritimas yra vienmatė daugdara, bet aštuoniukė – ne. Dvimatės daugdaros labai dažnai vadinamos paviršiais. Pastarųjų pavyzdžiai yra plokštuma, sfera, toras; visos šios trys daugdaros gali būti realios trimatės erdvės įdėtimis, bet kai kurios tokiomis būti negali: Kleino butelis ir realioji projekcinė plokštuma.
Nors kiekvieno daugdaros taško artimoji aplinka yra visiškai artima euklidinei erdvei, globaliu mastu taip nėra. Pavyzdžiui, visas sferos paviršius nėra euklidinė erdvė, bet atskiri jos regionai gali būti atvaizduoti euklidinėje plokštumoje (sakykime, žemėlapyje). Daugdaros kontekste tokia „projekcija“ vadinama atvaizdžiu. Kai regionas pakliūva į du gretimus atvaizdžius, gaunamas jų vaizdas nebūna visiškai identiškas, todėl reikalinga tam tikra transformacija, susiejanti tuos pačius taškus, kuri vadinama perėjimo schema.
Daugdaros samprata užima svarbią vietą šiuolainėje geometrijoje ir matematinėje fizikoje, nes leidžia painias struktūras aprašyti sąlyginai gerai suprantamų euklidinės erdvės savybių parametrais. Daugdaros natūraliai randasi kaip sprendinių aibės, kai nagrinėjamos lygčių sistemos ir funkcijų grafai.
Neeuklidinių erdvių tyrimų pradžia laikytinas 1733 m. paskelbtas Džiovanio Sakerio (Giovanni Girolamo Saccheri) darbas. Vėliau (jau po 100 metų) juos plėtojo Nikolajus Lobačevskis (Никола́й Ива́нович Лобаче́вский), Janošas Bojajus (János Bolyai) ir Bernhardas Rymanas. Būtent Rymanas išplėtojo paviršiaus sampratą ir apibendrino ją n-matėms erdvėms. Jis pirmas panaudojo daugdaros sąvoką vokiškai – Mannigfaltigkeit, kuri vėliau buvo išversta į anglų kalbą – manifold, o prancūzų kalboje imta naudoti variété. Rymanas daugdara (Mannigfaltigkeit) pavadino aibę visų įmanomų kintamojo reikšmių, nes kintamasis, paprastai tariant, gali įgauti daug reikšmių.
Sigatoka (miestas)
Sigatoka – Fidžio miestas, įsikūręs Viti Levu saloje prie Sigatokos upės žiočių. Nutolęs apie 69 kilometrus nuo Nadžio. 2007 metais mieste gyveno 9622 gyventojai.
Prie Sigatokos stūkso smėlio kopos.
Kuras (reikšmės)
Žodis kuras turi kelias reikšmes:
Vandens imlumas
Vandens imlumas – uolienos savybė sugerti ir išlaikyti savyje tam tikrą vandens kiekį. Pagal vandens imlumo dydį visos uolienos skirstomos į: Pagal tai, kokios rūšies vanduo randamas uolienose, vandens imlumas skiriamas į: Hidroskopinis vandens imlumas – sausos uolienos savybė sugerti vandens molekules iš oro arba vandens garus. Didžiausias vandens imlumas – tai vandens garų kiekis, kurį gali sugerti sausa uoliena, kai oro santykinis drėgnumas lygus 94 %. Tos pačios granulometrinės sudėties uolienos didžiausias higroskopinis imlumas bus pastovus dydis. Molekulinis vandens imlumas – tai uolienoje esantis vandens kiekis, kurį išlaiko aplink grūdelius molekulinės traukos jėgos. Didžiausias vandens imlumas – uolienoje esantis didžiausias vandens kiekis, kurį išlaiko molekulinės traukos jėgos. Ši būsena atitinka maksimalų plėvelės storį. Didžiausias molekulinis vandens imlumas priklauso nuo grūdelių dydžio, vienetinio jų paviršiaus ploto bei litologinės sudėties. Kapiliarinis vandens imlumas – tai kapiliarinių jėgų išlaikomas uolienoje vandens kiekis.
Pronia
Pronia  – upė Rusijoje, Tulos ir Riazanės srityse, dešinysis Okos intakas. Prasideda Riazanės srities vakaruose, padaro lanką į vakarus, užsuka į Tulos sritį, toliau teka į rytus. Po santakos su Ranova pasuka į šiaurę ir įteka į Oką netoli Spask Riazanskio. Dviejose vietose patvenkta.
Didžiausi intakai – Kerdas, Ranova. Prie upės esantys miestai – Michailovas, Novomičiurinskas.
Padvarionių apylinkė (Trakai)
Istorija
Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Glitų apylinkės, dalies Jageliškių apylinkės, dalies Markutiškių apylinkės ir dalies Miciūnų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Padvarionių apylinkė prijungta prie Babriškės apylinkės.
San Zeno poliptikas (Mantegna)
Aprašymas
San Zeno bazilikos abatas Gregorio Correr užsakė darbą 1457 m. Andrea Mantenja atliko jį Padujoje ir 1459 m. išsiuntė į Veroną.
Alga Biškek
FK Alga – Kirgizijos futbolo klubas iš Biškeko.
Istorija
Įkurtas 1947 m. 2005 m. komanda buvo išformuota. Vėliau (20210 m.) – atkurta.
San Zeno poliptikas (Mantegna)
Aprašymas
Napoleono karų metu prancūzų kareiviai 1797 m. nupjovė altoriaus predelos (apatinė altoriaus dalis) fragmentus ir parsigabeno į Prancūziją. Šiuo metu centrinė „Nukryžiavimas“ yra Luvre, šoninės „Kristaus malda kalne“ ir „Kristaus prisikėlimas“ yra Turo miesto menų muziejuje Prancūzijoje.
Alga Biškek
Istorija
Žaidžia aukščiausioje šalies futbolo lygoje.
Sudėtis (2021)
Atnaujinta sudėtis pateikta KFF puslapyje.
San Zeno poliptikas (Mantegna)
Aprašymas
Nepavykus susigrąžinti predelos dalių jos buvo pakeistos kopijomis, kurias nutapė tolimas Veronezės palikuonis Paolino Caliari. 2007 m. altorius buvo restauruotas ir atnaujintas. Manoma, kad poliptiko rėmas yra originalaus Mantenjos dizaino.
Altoriuje vaizduojama tradicinė scena: centrinėje panelėje Madona su Kūdikiu, šoninėse - šventieji, Veronos miesto globėjai. Mantenjos darbas pažymėtinas puošnumu, tik tai pasiekiama ne auksu, o vaisių, riešutų ir gėlių girliandų atvaizdais.
Neuroonkologija
thumb|200px|Magnetinio rezonanso tomografija: ryškiai kontrastinga masė rodo smegenėlių vermio meduloblastomą. Išsklaidytos kontrastinės medžiagos sankaupos subarachnoidinėje erdvėje (rodyklės) rodo išplitimą išilgai smegenų dangalų. Neuroonkologija – neuromokslų disciplina, jungianti kelias sritis, svarbias tiriant onkologines ligas, turinčias didelę, kartais esminę įtaką smegenų veiklai bei apskritai visai nervų sistemai.
Uždaviniai
Diagnostikos optimizavimas, gydymo metodų tobulinimas, tiriant smegenų piktybinių auglių atsiradimą, vystymąsi, priežastis, parengimas terapijos priemonių bei metodų. Neuroonkologams svarbi yra gliomų biologija ir morfologija, CNS navikų epidemiologija, diagnostika ir gydymas.
Giminingos sritys yra neurologija, neurochirurgija, radioonkologija, neuroradiologija, neuropatologija neuroendokrinologija, neuropsichologija.
Šakos
Klinikinė neuroonkologija, molekulinė neuroonkologija.
Neuro-onkologija yra medicinos specializacija, jungianti neurologiją ir onkologiją.
Neuro-onkologija visų pirma užsiima nervų sistemos navikų ligų diagnostika, terapija ir tyrimais, įskaitant šiuos navikų tipus:
Šis sąrašas jau rodo, kad tai plati sritis, kurią sunku apibrėžti. Nors centrinės nervų limfomos taip pat gydomos pagal hematologinio gydymo rekomendacijas, o metastazės smegenyse nėra gydomos atskirai nuo pagrindinio pirminio naviko terapijos, periferinių nervų navikai yra gerybiniai, kaip ir neurinomos, o kaip ir kiti minkštųjų audinių navikai dažnai lokalizuojami ortopedinėje plotas.
Pirminiai centrinės nervų sistemos navikai
Pirminiai smegenų augliai gali atsirasti bet kuriame amžiuje – nuo kūdikystės iki vėlyvo gyvenimo. Tokie veiksniai kaip amžius, naviko vieta ir klinikinis vaizdas yra naudingi diferencinei diagnozei. Dauguma pirminių smegenų navikų tipų yra dažnesni vyrams, išskyrus meningiomas, kurios dažniau pasitaiko moterims.
Intrakranijinės metastazės
Yra trys intrakranijinių metastazių tipai: metastazės smegenyse, duralinės metastazės ir meninginės-leptomeninginės metastazės. Smegenų metastazės gali būti vienos arba daugybinės ir paveikti bet kurią smegenų dalį. Metastazės į duralines struktūras paprastai atsiranda dėl hematogeninio plitimo arba tiesioginės invazijos iš gretimo kaulo. Duralinės metastazės gali įsiskverbti į pagrindines smegenis ir sukelti židininę edemą bei susijusius neurologinius simptomus. Dėl savo žievės vietos šie procesai dažniausiai sukelia traukulius ankstyvoje eigos stadijoje. Leptomeninginės metastazės yra retas, bet gerai atpažįstamas klinikinis reiškinys vėžiu sergantiems pacientams. Leptomeninginės metastazės dažniausiai atsiranda dėl pirminių krūties, plaučių ar melanomos navikų.
Kaukolės metastazės
Metastazės kaukolėje skirstomos į dvi kategorijas: kalvariją ir kaukolės pagrindą.
Pirminiai centrinės nervų sistemos navikai
Pirmasis centrinės nervų sistemos (CNS) navikų padalijimas yra tarp pirminių (kilę tiesiogiai iš CNS) ir metastazavusių (kito organo) navikų. Pastarųjų dažnis yra maždaug dešimt kartų didesnis nei pirmųjų. Smegenų navikai yra navikai, kurie išsivysto smegenyse. Tokie navikai, kaip meningioma, kurie dėl savo masės suspaudžia, bet neprasiskverbia į smegenis, ir hipofizės bei epifizės navikai, esantys ant smegenų kamieno, dažnai neteisingai vadinami smegenų augliais. Terminas intrakranijiniai navikai apibendrina juos tiksliau.
Pirminiai CNS navikai apima įvairius patologinius subjektus, kurių kiekvienas turi savo natūralią istoriją. Dėl to, kad vien glijos navikai sudaro beveik 40 procentų šių navikų, pirmiausia galima atskirti gliulines navikus (gliomas) ir ne gliujinius navikus. Dažniausios gliomos yra astrocitomos (kilę iš glialinių astrocitų ląstelių), oligodendrogliomos (kilę iš oligodendroglijų ląstelių) ir ependimomos (kilę iš ependiminių ląstelių).
Epidemiologija
Piktybiniai pirminiai centrinės nervų sistemos navikai yra gana reti ir sudaro apie 2 procentų visų piktybinių navikų. Centrinės nervų sistemos navikinės ligos yra paskirstytos 95 procentų smegenyse ir iki 5 Smegenų dangalų, kaukolės nervų ir nugaros smegenų procentas. Jie gali pasireikšti bet kuriame amžiuje, o rizika susirgti šia liga didėja su amžiumi. Suaugusiesiems gliomos gali būti histologiškai kilusios iš nervų ląstelių atraminio audinio, iš kurių apie 75 procentų glioblastomų Astrocitomos IV. laipsnių su nepalankiomis prognozėmis. Embrioniniai navikai vyrauja kūdikiams ir mažiems vaikams. Vokietijoje 2016 metais susirgo apie 3970 žmonių vyrų ir 3 460 Moterys, sergančios piktybiniais centrinės nervų sistemos navikais. Vidutiniškai išgyvenamumas yra 21 vyrų ir 24 proc procentų moterims. Į statistiką taip pat retai įtraukiami histologiškai gerybiniai CNS navikai, kurių apie 6 tūkst. naujų atvejų per metų melas. Apie 65 Jo procentas patenka iš smegenų dangalų. Moterys kenčia daug dažniau. Jei negydoma operacija ar spindulinė terapija, net gerybiniai navikai gali būti mirtini dėl progresuojančio augimo uždaroje kaukolės erdvėje. Dažniausias piktybinis intrakranijinis CNS navikas yra glioblastoma, dažniausiai gerybinis – meningioma.
Etiologija
Genetinis polinkis į centrinės nervų sistemos neoplazmas yra gana retas, nors kai kurios gliomos gali atsirasti kaip daugelio šeiminių ligų komplikacijos.
Kai kurių naviką slopinančių genų mutacija apibūdina keletą paveldimų sindromų, kurie rodo padidėjusį jautrumą smegenų auglių vystymuisi. Šios mutacijos ir jų sindromai yra susiję su didesne smegenų auglių išsivystymo rizika: NF1 geno mutacija su 1 tipo neurofibromatoze, APC mutacija su Turcot sindromu, PTCH mutacija su Gorlino sindromu ir TP53 arba CHEK2 - mutacija su Li-Fraumeni sindromu.
Sunku nustatyti aplinkos veiksnius, susijusius su pirminiais smegenų augliais. Kai kuriuose tyrimuose vinilo chlorido poveikis buvo susijęs su padidėjusiu didelio laipsnio gliomos dažniu. Vienintelė reta, bet gerai nustatyta pirminio smegenų auglio priežastis yra jonizuojanti spinduliuotė. Visų pirma, vaikų, sergančių tinea capitis, ir pacientų, sergančių ūmine limfine leukemija, kraniofaringioma ar ne Hodžkino limfoma, spindulinė terapija yra susijusi su padidėjusia gliomos rizika. AIDS sergantiems pacientams padidėja pirminės smegenų limfomos rizika.
ženklai ir simptomai
Smegenų neoplazijos simptomams būdingas poslinkis arba Aplinkinių audinių sunaikinimas ir tų pačių priežasčių infiltracija.
Dažniausias simptomas, apie kurį praneša 35 procentai pacientų, yra galvos skausmas. Dažnai būdingi stiprūs galvos skausmai pacientams, kurie šiaip retai juos kenčia, ypač jei galvos skausmo priepuoliai ar migrena yra stipresni ryte ir kartu su pykinimu, vėmimu ir neurologiniais sutrikimais. Pacientams, kurie dažniau kenčia nuo galvos skausmo, formos pasikeitimas, priepuolių dažnumo ar intensyvumo padidėjimas gali būti smegenų auglio vystymosi simptomas. Priepuoliai pasireiškia maždaug trečdaliui pacientų, sergančių glioma, ypač su žemo laipsnio arba CNS navikais. Židinio neurologiniai trūkumai yra susiję su naviko vieta. Psichikos būklės pokyčiai taip pat pasireiškia 15–20 procentų glioma sergančių pacientų.
Vaizdo diagnostika
thumb|200px|veikų smegenų horizontaliojo magnetinio rezonanso tomografija atpalaiduojant sukimosi grotelę T_1 Kompiuterinė tomografija (KT) ir magnetinio rezonanso tomografija (MRT) gali veiksmingai aptikti neoplaziją smegenyse. MRT yra jautresnis nei KT pažeidimams nustatyti, tačiau turi kontraindikacijų pacientams, turintiems širdies stimuliatorių, nesuderinamus protezus, metalinius spaustukus ir kt. KT tebėra pasirinktas metodas aptikti kalcifikaciją kaukolės gaubtelio ar pagrindo pažeidimuose arba kaulų erozijose. Naudojant kontrastines medžiagas, kurios KT atveju yra joduotos, o MRT atveju – paramagnetinės ( gadolinis ), leidžia gauti informacijos apie vaskuliarizaciją ir hematoencefalinio barjero vientisumą, geriau apibrėžiant navikinį naviką. į aplinkinę edemą ir hipotezių apie piktybiškumo laipsnį generavimą. Radiologinis tyrimas taip pat leidžia įvertinti mechaninį poveikį ir su tuo susijusius naviko sukeltus smegenų struktūrų pokyčius, tokius kaip hidrocefalija ir išvaržos, kurių pasekmės gali būti mirtinos. Galiausiai, ruošiantis operacijai, ši diagnostika gali būti naudojama nustatant pažeidimo vietą arba naviko įsiskverbimą į gyvybiškai svarbias smegenų sritis. Šiuo tikslu MRT yra veiksmingesnis nei CT, nes jis gali pateikti trimačius vaizdus.
thumb|200px|left|Magnetinio rezonanso tomografija sagitalinėje plokštumoje su glioblastoma Diagnostiniai radiologinio vaizdo gavimo įrankiai išryškina neoplastinio audinio pokyčius, palyginti su normalia smegenų parenchima (dėl elektroninio vaizdo audinio tankio pokyčių KT ir signalo intensyvumo MRT). Kaip ir dauguma patologinių audinių, navikai taip pat atpažįstami iš padidėjusio tarpląstelinio vandens kaupimosi. Kompiuterinėje tomogramoje jie atrodo hipodensiai, ty mažesnio tankio nei smegenų parenchima, branduolinio magnetinio rezonanso tomogramoje su sukinio-gardelės atsipalaidavimu. hipointensyvus ir atsipalaidavęs taip pat protonų svorio (PD) hiperintensyvus.
Sveika smegenų sritis radiologiniame vaizde neturėtų rodyti jokios ypatingos liuminescencijos. Todėl savaime suprantama, kad dėmesys skiriamas didesniems kontrasto signalų diapazonams.
Paprastai navikiniame audinyje didesnė kontrasto padidėjimo dalis yra dėl konkretaus kraujo ir naviko barjero, leidžiančio jodui (KT) ir gadoliniui (MRT) patekti į intratumorinę ekstravaskulinę intersticinę erdvę. Tai padidina naviko signalą (tankį arba intensyvumą). Tačiau reikia pasirūpinti, kad kontrasto stiprinimas galutinai neatskirtų neoplazijos nuo žaizdos edemos. Tiesą sakant, anatominis-patologinis radinys piktybinio infiltruojančio gliomos naviko audiniuose, pvz., Glioblastomos ir anaplastinės astrocitomos atveju, taip pat rodo ne tik vazogeninę edemą, kurią sukelia naviko sunaikintas kraujo ir smegenų barjeras. Pastaroji klinikinė būklė prastai aptinkama diagnostiniais vaizdais.
Smegenų kompiuterinė tomografija paprastai rodo audinių masę, kurią galima sustiprinti bet kuriuo kontrastu. Atliekant kompiuterinę tomografiją, žemo laipsnio gliomos paprastai atrodo lygiai normaliai parenchimai, todėl kontrastas gali nepadidėti. Panašiai KT sunku nustatyti pakitimus užpakalinėje kaukolės duobėje, užpakalinėje kaukolės duobėje. Vadinasi, diagnostikos tikslais ne visada pakanka vien tokios tomografijos rezultatų. Abejotinais atvejais būtina naudoti jautresnį magnetinio rezonanso tomografiją.
įjungta -MRT rodo intrakranijinį naviką kaip didžiulį pažeidimą, kuris po kontrastinės medžiagos gali tapti šviesesnis. Tačiau visada yra signalo anomalija - Magnetinio rezonanso tomografija, kuri rodo neoplazijos ar vazogeninės edemos buvimą. Paprastai padidėjusi liuminescencija (kontrasto sustiprėjimas) rodo aukštesnio laipsnio piktybinio naviko naviką. Glioblastomai būdingas kontrastingas žiedas, kurio liuminescencinė dalis atitinka gyvybiškai svarbią piktybinio naviko dalį, o tamsesnė -hipointensinė sritis, atitinkanti audinių nekrozę.
Pastatymas
Dauguma pirminių intrakranijinių navikų lieka lokalizuoti kaukolėje, todėl sisteminės stadijos nustatymo procedūros nereikalingos.
Priešingai, pirminiai neuroektoderminiai navikai, meduloblastomos, CNS lytinių ląstelių navikai ir pirminės CNS limfomos dažnai plinta per subarachnoidinę erdvę į leptomeningus. Todėl visiems pacientams, kuriems nustatyta tokia diagnozė, būtina atlikti stuburo magnetinio rezonanso tomografiją arba juosmeninę punkciją.
Gliomos
Pirminiai centrinės nervų sistemos (CNS) navikai apima įvairius patologinius audinius, kurių kiekvienas turi savo natūralią istoriją. Dėl to, kad vien gliomos sudaro beveik 40 procentų visų CNS navikų, literatūroje įprasta atskirti glialinius ir neglialinius navikus.
Žemo laipsnio astrocitomos
thumb|200px|Žemo laipsnio astrocytoma: pagumburio srities pilocitinė astrocitoma Pilocitinės astrocitomos (įskaitant pilomiksoidinę astrocitomą ), subependiminės milžiniškos ląstelės astrocitomos ir pleomorfinės ksantastrocitomos yra vieni iš apibrėžtų navikų. Tai kiek retesni gerybinės histologijos navikai, kuriuos dažnai galima išgydyti tik chirurginiu būdu. Jei ekscizija yra nebaigta, likęs naviko audinys gali būti sėkmingai gydomas spinduline terapija. Retais atvejais, kai vietinis gydymas nepadeda, gali būti sėkminga sisteminė chemoterapija, kuri turi būti koreguojama individualiai. Vaikai reaguoja į karboplatinos ir vinkristino derinį.
thumb|200px|left|Įvairaus laipsnio difuzinės astrocitomos MRT. Tamsioje srityje pavaizduota žemo laipsnio priekinės skilties astrocitoma, o dvi mažos, šviesesnės vidinės – aukštesnio laipsnio navikai. thumb|200px|Mikroskopinis glialinių fibrilinių rūgščių baltymų tyrimas subependiminės milžiniškos ląstelės astrocitomos atveju. Jų monokloniniai antikūnai naudojami atskirti pirmines gliomas nuo metastazavusių smegenų pažeidimų ir nuo astrocitų navikuose už CNS. Kompiuterinėje tomografijoje atsiranda difuzinės astrocitomos II. Laipsniai nei ne tokie intensyvūs pažeidimai. Atliekant pageidaujamą magnetinio rezonanso tomografiją, kontrastinės medžiagos gali neišryškinti šių neoplazmų, jų liuminescencija gali būti plonesnė ir silpnesnė. Intensyvesnis gali reikšti padidėjusią anaplaziją. Jei įmanoma, siūloma atlikti biopsiją, kad būtų paimti mėginiai iš anaplastinės naviko dalies.
Daugeliu atvejų difuzinėmis astrocitomomis sergantys pacientai yra nuo 20 iki 40 metų amžiaus. Jiems būdingi epilepsijos priepuoliai. Palankios prognozės sąlygos yra jaunas amžius, naviko dydis mažesnis nei 50 milimetrų ir kuo platesnė naviko chirurginė rezekcija. Vėlyvieji atkryčiai yra gana dažni, todėl pacientus reikia stebėti 15 metų po naviko pašalinimo.
Nepaisant gana vangios eigos, dauguma astrocitomų progresuoja į pažeidimus, kuriems būdinga didelė anaplazija, kuri paprastai yra atspari operacijai ir spindulinei terapijai. Tačiau gydymas pacientams, sergantiems difuzinėmis žemo laipsnio astrocitomomis, literatūroje nerodo vieningo sutarimo. Visiškos rezekcijos vaidmuo aptariamas profesiniame kontekste. Kai kurių tyrimų rezultatai rodo, kad maksimalus naviko pašalinimas duoda geriausius rezultatus. Tiesą sakant, mažus ir vienpusius navikus galima visiškai pašalinti, jei nedalyvauja jokios svarbios smegenų struktūros. Pragmatiškas požiūris, kuris paprastai yra priimtinas daugeliu atvejų, yra kuo labiau pašalinti neoplaziją, kad būtų išvengta didelių neurologinių sutrikimų.
Tyrimai parodė, kad spindulinė terapija, skirta iš karto po diagnozės, pailgino paciento nesergimo laiką iki naviko atsinaujinimo, palyginti su situacija, kai spindulinės terapijos kursas atidėtas iki ligos progresavimo. Tačiau šiuo metu nėra sutarimo, kad spindulinė terapija netrukus po diagnozės pagerina paciento „bendrą išgyvenamumą“.
Pacientams, kuriems pasireiškia lengvesni simptomai arba jų nėra, arba kurių priepuoliai gali būti kontroliuojami vaistais nuo traukulių, radioterapiją galima atidėti, kol naviko augimas pasieks kritinę fazę. Dažnai norima sumažinti neurologinių pažeidimų, kuriuos sukelia pati spindulinė terapija, riziką.
Adjuvantinės chemoterapijos poveikis pacientams, sergantiems žemo laipsnio astrocitoma, vis dar tiriamas. Preliminarūs klinikinio tyrimo, kuriame buvo lyginama vien tik radioterapija su radioterapija, po kurios sekė chemoterapija, kurioje yra prokarbazino, lomustino ir vinkristino (PCV), rezultatai parodė ilgesnį „išgyvenimo be ligų“ laikotarpį vartojant šį derinį, bet ne ilgesnį „bendras išgyvenimas“. Dėl toksiškumo, susijusio su PCV protokolu, temozolomidą rekomenduojama vartoti ir kaip pradinį gydymą, ir po pasveikimo.
Anaplastinės astrocitomos
thumb|200px|left|Skirtingų anaplastinės astrocitomos terapijos fazių magnetinio rezonanso tomografija Anaplastinė astrocitoma yra piktybinis smegenų auglys, kuriam būdingas difuzinis augimas, padidėjęs ląstelių tankis ir branduolio dalijimosi skaičiai. Jis susidaro iš specifinės centrinės nervų sistemos ląstelių populiacijos – astrocitų. Pagal PSO centrinės nervų sistemos navikų klasifikaciją, navikas atitinka III laipsnio naviką.
Paprastai pacientams, sergantiems anaplastine astrocitoma, pasireiškia epilepsijos priepuoliai, židininiai neurologiniai sutrikimai, galvos skausmai ir asmenybės pokyčiai. Vidutinis pacientų amžius yra 45 metai. Magnetinio rezonanso tomografija paprastai rodo didžiulį pažeidimą su padidėjusiu kontrasto signalu, kuris taip pat gali būti silpnesnis. Diagnozė nustatoma atlikus histologinį pažeidimo tyrimą biopsijos arba chirurginės rezekcijos būdu.
Blogesnė prognozė gali būti susijusi su vyresniu amžiumi, prasta fizine būkle ir reikšminga neurologine žala. Apskritai, terapinis rezultatas yra geresnis atliekant visišką chirurginę rezekciją (standartinį gydymą), nepadidinant neurologinio deficito. Radiacinė terapija yra standartinė, nes buvo įrodyta, kad ji padidina išgyvenamumą. Chemoterapijos vaidmuo yra prieštaringas.
Glioblastoma
thumb|200px|Negydoma glioblastoma Dažniausi ir piktybiniai glijos ląstelių navikai yra glioblastomos. Jas sudaro nevienalytė mažai diferencijuotų astrocitomos ląstelių masė, daugiausia suaugusiems. Dažniausiai jie atsiranda smegenų pusrutulyje, rečiau – smegenų kamiene arba nugaros smegenyse. Išskyrus labai retus atvejus, kaip ir visi smegenų augliai, jie neviršija centrinės nervų sistemos struktūrų.
Glioblastoma gali atsirasti dėl difuzinės (II. laipsnis) arba anaplastinė astrocitoma (III. laipsnis) plėtoti. Pastaruoju atveju jis vadinamas antriniu. Tačiau kai jis atsiranda be ankstesnių piktybinių navikų ar įrodymų, jis vadinamas pirminiu. Glioblastomos gydomos chirurgija, spinduliuote ir chemoterapija. Juos sunku išgydyti ir yra nedaug atvejų, išgyvenančių ilgiau nei trejus metus.
Oligodendrogliomos
Oligodendroglioma yra nedažnas glialinis smegenų auglys, atsirandantis iš oligodendrocitų. Jis dažniausiai pasireiškia suaugusiems nuo 40 iki 45 metų amžiaus, dažniausiai smegenų žievėje ir smegenų pusrutulių baltojoje medžiagoje.