cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Išrūginis (Švenčionių raj.)
Išrūginis – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 4 km į pietvakarius nuo Joniškio, Dubingių miške, 0,1 km į pietvakarius nuo Nikajo ežero. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,2 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 142,1 m. Krantai aukšti, ištisai apaugę medžiais, tik šiaurrytinis krantas žemas. Ežeras nenutekantis, priklauso Nikajo ežero baseinui (Žeimenos upės intako Dubingos baseinas).
Juodapurvis (ežeras)
Juodapurvis – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 9,5 km į pietvakarius nuo Labanoro, Rašios miške. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,22 km, plotis – iki 0,18 km. Altitudė 147,5 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Pietuose išteka upelis link Juodųjų Lakajų ežero (Žeimenos upės intako Lakajos baseinas).
Kamena (Lahoiskas)
Kãmena – agromiestelis šiaurės Baltarusijoje, 42 km į šiaurės rytus nuo Lahoisko. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo dvaras Barysavo apskrityje. Iki 1981 m. buvo žinoma kaip Kamenis.
Portugalijos futbolo varžybos 2021–2022 m.
Portugalijos futbolo varžybos 2021–2022 m.
Pereinamosios rungtynės
Dėl išlikimo kovojo Moreirense (Primeira Liga) ir Chaves 2021–2022 m. Liga Portugal 2 trečioji komanda.
<section begin=Details />
Jan Michał Rozwadowski
Janas Michalas Rozvadovskis (, 1867 m. gruodžio 7 d. Čarnoje, netoli Tarnuvo – 1935 m. kovo 13 d. Varšuvoje) – lenkų kalbininkas, indoeuropiečių kalbų profesorius, dirbęs Krokuvoje, Jogailos universitete.
Biografija
Julišo Rozvadovskio (inžinieriaus, Čarnos stoties viršininko) ir Celestinos (mergautinė pav. Rožanska) sūnus. Dailininko Zigmunto Rozvadovskio brolis.
Krakės (komanda)
Krakės – tai Krakių miestelio ultimeito klubas susikūręs Krakių Mikalojaus Katkaus gimnazijoje Kėdainių prieigose, Krakėse, ultimeitas pradėtas žaisti jau 2008 metais. Tais pačiais metais čia jau vyko atviras Lietuvos ultimeito čempionatas.
Olga Karlatos
Olga Karlatos (, tikrasis vardas – Olga Vlasssopulos; g. 1945 m. balandžio 20 d. Atėnai) – buvusi graikų kino aktorė.
Praėjusio amžiaus 8-9 dešimtmetyje aktyviai filmavosi Italijoje, daugiausia siaubo filmuose ir vesternuose. 2007 m. įgijo teisininkės išsilavinimą ir pasitraukė iš kino.
Buvo ištekėjusi už prancūzų kino režisieriaus Nikos Papatakis (1967-82) ir amerikiečio Arthur Rankin (1983-2014, iki jo mirties). Su antruoju vyru susipažino vaidindama jo kuriamame filme „The Sins of Dorian Gray“. Jiedu susilaukė 2 vaikų.
FK Auda (moterys)
Kekavos „Auda“ – Latvijos futbolo klubas iš Kekavos. Šis straipsnis apie klubo moterų ekipą, kuri rungtyniavo aukščiausiame šalies divizione.
Istorija
Klubas įkurtas Rygoje, 2005 m. persikėlė į Kekavą, kur yra specialiai šiam klubui pastatytas stadionas.
2017 m. „Audos“ klubo vyrai žaidė Pirmoje lygoje, o moterų ekipa netrukus pateko į aukščiausią šalies divizioną.
2021 m. sezone liko paskutinėje vietoje. Iš šešių dalyvių ekipa parodė prasčiausią rezultatą: iškovojo vos vieną pergalę ir kartą sužaidė lygiosiomis.
Sudėtis
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" | nežinomos pozicijos
Toksinės atliekos
Toksinės atliekos – atliekos, kurių sudėtyje yra nuodingų medžiagų arba kurios pačios yra nuodingos medžiagos, galinčios sutrikdyti organizmų sveikatą, sukelti ligas ar mirtį. Dalis tokių atliekų yra lengvai plintančios ir gali apnuodyti ežerus, upes ir kitus vandens telkinius, dirvožemius, orą, žemės ūkio produkciją.
Toksinės atliekos yra pavojingų atliekų variantas.
Kartu su kitomis užterštumo problemomis, toksinės atliekos tapo rimta problema pramonės revoliucijos metu. Toksinėms atliekoms priskiriami pramonės ir komercijos produktai, kurie atsiranda tiek iš gyventojų sunaudotų produktų (pvz., valymo priemonės, kosmetika), tiek iš žemės ūkio (pvz., cheminės trąšos, pesticidai), kariuomenės (pvz., branduolinių ginklų bandymai, cheminis ginklas), medicinos įmonių (pvz., medikamentai) veiklų, tiek iš radioaktyvių šaltinių ir galiausiai lengvosios pramonės (pvz., sauso valymo įmonių įkūrimas).
Padariniai žmogaus sveikatai
Toksinėse atliekose dažniausiai aptinkami kancerogenai. Todėl tokių toksinių medžiagų nutekėjimas ar išgaravimas iš jų saugyklų gali žymiai padidinti vėžio riziką žmonėms apsikrėtusiems minėtomis medžiagomis. Pavyzdžiui, reto kraujo vėžio - eritrocitozės židinys buvo atrastas netoli toksinių atliekų sąvartyno Pensilvanijoje 2008 metais.
Toksinės atliekos, kuriose yra organinės kilmės kancerogenų, gali būti naikinami deginant juos, nors toks būdas yra brangus. Tačiau jei atliekose yra sunkiųjų metalų arba radioaktyvių izotopų, tokios atliekos turi būti atskirtos ir laikomos specialiuose sandėliuose, nes jos negali būti sunaikintos.
Samachvalavičai
Samachvãlavičai – agromiestelis vidurio Baltarusijoje, 10 km į pietus nuo Minsko. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo miestelis, Minsko apskrities Samachvalavičų valsčiaus centras.
Paplyniai
Paplyniai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Griškabūdžio.
Aras Özbiliz
Arasas Iozbilizas (🇦🇲; g. 1990 m. kovo 9 d. Stambule) – armėnų futbolininkas, vingeris, puolėjas. Atstovavo nacionalinei Armėnijos rinktinei.
Karjera
Gimė armėnų šeimoje Stambule, Turkijoje, o vėliau kartu su šeima persikėlė į Nyderlandus. Augo šiaurės vakaruose įsikūrusiame Horno mieste. Futbolo paslapčių sėmėsi HVV Hollandia ir „Ajax“ klubo jaunimo ekipose. Jam buvo suteikta Nyderlandų pilietybė, o vėliau jis pasirinko atstovauti Armėnijos nacionalinei rinktinei.
„Ajax“ klubas
2010 m. lapkričio 28 d. įvyko žaidėjo debiutas „Eredivisie“ rungtynėse prieš VVV-Venlo, kuomet 20-metis Ajax žaidėjas pasirodė iškart po pertraukos, pakeisdamas vidurio puolėją Teemu Tainio.
Maskvos „Spartak“
2013 m. liepos mėn. pasirašė penkerių metų sutartį su Maskvos „Spartak“. Iš šio perėjimo Kubanės klubas uždirbo dešimt milijonų eurų.
2014 m. gegužės mėn. žaidėjas patyrė priekinio kryžminio raiščio traumą, dėl kurios jam buvo atliktos dvi operacijos.
2015 m. balandį Murat Yakin, tuometinis „Spartak“ treneris, pervedė žaidėją į rezervinę komandą, nors žaidėjas teigė esąs pasirengęs žaisti. Vėliau Özbiliz išsakė nuomonę, kad toks elgesys gali būti susijęs su Murato Jakino, etninio turko, antiarmėnišku nusistatymu.
Pyunik
2019 m. pasirašė sutartį su Jerevano „Pyunik“. 2020 m. birželio 30 d. sutartis pratęsta ateinančiam sezonui
2022 m. spalio 13 d. 2022–2023 m. UEFA Europos konferencijų lygos grupių turnyro rungtynėse Vilniaus „Žalgiris“ nugalėjo Armėnijos čempionus Jerevano „P’yunik“ rezultatu 2:1. Po Fabijeno Uregos ir Renano Oliveiros tikslių smūgių žalgiriečiai pirmavo rezultatu 2:0, o Aras Özbiliz realizavo vienuolikos metrų baudinį ir sušvelnino rezultatą iki 2:1.
2022 m. gruodžio 28 d. pranešta, kad Özbiliz palieka klubą.
Urartu
2023 m. sausio 17 d., tapo žinoma, kad Özbiliz pasirašė sutartį su Urartu.
Karjera nacionalinėje rinktinėje
Nuo 2010 m. Armėnijos Futbolo Federacija ėmėsi kviesti žaidėją į jaunimo rinktinės stovyklas, tačiau tuo metu jam labiau rūpėjo įsitvirtinti AFC Ajax pagrindinėje ekipoje, todėl delsė priimti sprendimą, kuriai šaliai, Armėnijai ar Nyderlandams, atstovauti. Būta ir problemų su dokumentais, nes dar nebuvo suteikta Armėnijos pilietybė, tad debiutas Armėnijos jaunimo rinktinėse neįvyko.
2011 m. birželio pradžioje Özbilizas nusprendė atstovauti Armėnijos nacionalinei rinktinei.
2012 m. debiutavo Armėnijos vyrų futbolo rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Kanadą.
2012 m. vasario 29 d. rungtynėse prieš Kanadą pelnė pirmąjį įvartį atstovaudamas nacionalinei rinktinei. Šiose rungtynėse armėnai nugalėjo kanadiečius rezultatu 3:1. Po Aras Özbiliz įvarčio rezultatas tapo 3:1, kuris nebepakito iki rungtynių pabaigos.
2012 m. lapkričio 14 d. pasižymėjo įvarčiu draugiškose rungtynėse prieš Lietuvos rinktinę. Septintą rungtynių minutę Edgar Manucharyan pelnė įvartį po Aras Özbiliz perdavimo. 65 minutę pasižymėjo Henrichas Mchitarjanas, o perdavimą atliko Aras Özbiliz. 72 minutę įvartį pelnė pats Aras Özbiliz po Gevorg Ghazaryan perdavimo. O 75 rungtynių minutę žaidėjas buvo pakeistas. Šios rungtynės baigėsi Armėnijos rinktinės pergale rezultatu 4:2.
Sidabrinė gervė 2015
Sidabrinė gervė 2015 – aštuntoji lietuviško kino apdovanojimų „Sidabrinė gervė“ ceremonija, įvykusi 2015 m. gegužės 30 d. Vilniuje, LRT Didžiojoje studijoje. Ją tiesiogiai transliavo LRT televizija. Renginio vedėjai – aktorė Sandra Daukšaitė-Petrulėnė ir žurnalistas Andrius Tapinas. Apdovanojimų globėjas Ministras Pirmininkas Algirdas Butkevičius. Didžiosios studijos scenoje kino menininkus ir žiūrovus sveikino Alina Orlova, Nomeda Kazlaus, Aistė Lasytė, Ainis Storpirštis, Donato Katkaus vadovaujamas Šv. Kristoforo kamerinis orkestras.
Metų geriausias ilgametražis kino filmas
„Auksinės gervės“ statulėlė už gyvenimo nuopelnus atiteko lietuviško kino dailininkui Algirdui Ničiui. Publikos simpatijų apdovanojimą gavo Martynas Starkus ir Vytaras Radzevičius su filmu „Šventa karvė“, o specialus LRT apdovanojimas už nuopelnus lietuviškam kinui atiteko Izoldai Keidošiūtei.
Nominantų pusryčiai
2015 m. apdovanojimus „Sidabrinė gervė“ rengianti Lietuvių kino akademija (LiKA) nusprendė dėmesio skirti visiems nominuotiems kino kūrėjams. Todėl ir buvo sumanyti pirmieji šalyje „Nominantų pusryčiai“. Jų metu pagerbti visi, pretenduojantys gauti statulėlę, nes ir būti nominuotu tai – kino bendruomenės pripažinimas ir didelė garbė. Į pirmuosius nominantų pusryčius pakviesti visi aštuntiesiems apdovanojimams „Sidabrinė gervė“ nominuoti kūrėjai, Vertinimo ir atrankos komisijos išskirti iš 49 šiais metais pateiktų paraiškų.
Krymo vėliava
thumb|250px|
Krymo Autonominės Respublikos vėliava – vienas iš Krymo AR simbolių. Stačiakampė, padalinta į tris dalis – viršutinę mėlyną, sudarančią vieną šeštąją vėliavos, vidurinę baltą, sudarančią keturias šeštąsias, ir apatinę raudoną, sudarančią vieną šeštąją vėliavos. Proporcijos 1:2.
Patvirtinta 1992 m. rugsėjo 24 d., pagal V. Trusovo ir A. Malgino pasiūlymą; jų pasiūlyme buvo ir emblema, kuri nebuvo patvirtinta.
Dorota Terakowska
Dorota Terakovska (, 1938 m. rugpjūčio 30 d. – 2004 m. sausio 4 d.) – lenkų rašytoja, žurnalistė, publicistė.
Biografija
1955 m. baigė suaugusiųjų mokyklą. 1965 m. Jogailos universitete įgijo sociologijos magistro laipsnį, kelerius metus dirbo Kultūros ir sociologijos institute. Vėliau dirbo įvairiuose Krokuvos laikraščiuose redaktore, bendradarbiavo kultūrinėje spaudoje. Kaip rašytoja debiutavo 1985 m. Nuo 1986 m. atsidėjo vien literatūrai. Parašė daugiau nei 10 knygų vaikams ir paaugliams.
Kaizer Chiefs FC
Istorija
Įkurtas 1970 m. Naturenoje. Rungtyniavo nanionalinėje lygoje, o vėliau ir Premjer lygoje.
Sudėtis
Atnaujinta: 2022 m. rugsėjo 20 d.
Naujasis Sveržanis
Naujàsis Svèržanis – kaimas vidurio vakarų Baltarusijoje, 3 km į pietus nuo Stolpcų. Apylinkės centras.
Istorija
Kūrėsi už 3 km į rytus nuo Senojo Sveržanio. XIX a. buvo miestelis, dvaras ir kaimas, Minsko apskrities Sveržanio valsčiaus centras.
Antrasis anglų–afganų karas
thumb|right|260px| Britų kariai prie Ali Masdžito thumb|right|260px| Emyro [[Muhamedas Jakubas|Jakubo Chano susitikimas su britų karininkais Gandamake]] thumb|right|260px| Afganų kariai po laimėto Maivando mūšio prie Kandaharo Antrasis anglų–afganų karas – karas tarp britų ir afganų, vykęs 1878−1880 m.
Istorija
Antrasis anglų-afganų karas kilo britams siekiant plėsti įtaką Afganistane ir sulaikyti Rusijos imperijos įtakos plitimą. Britai tikėjo, kad Rusijos imperijai užvaldžius Afganistaną gali kilti tiesioginė grėsmė Britų Indijai, kuri buvo vertingiausia britų kolonijinė valda. Po emyro Dosto Muhamedo mirties Afganistane kilo jo sūnų kova dėl sosto. 1869 m. sostą užėmęs Širas Ali iš pradžių gerai sutarė su britais. Indijos vicekaralius padovanojo jam dvi artilerijos baterijas ir kelis tūkstančius šautuvų rinkinių. 1873 m. Širas Ali krepėsi į Indijos vicekaralių, erlą Nortbruką su klausimu, ką britai darytų, jei Rusijos imperija tiesiogiai užpultų Afganistaną. Negavęs tiesaus atsakymo Širas Ali buvo nusivylęs. Tuo metu Rusijos imperijai sekėsi susidoroti su Vidurinės Azijos chanatais ir 1877 m. ji pradėjo karą su Osmanų imperija. 1876−1877 m. vykusios Širo Ali derybos dėl britų kareivių dislokavimo prie Afganistano šiaurinių sienų žlugo. Rusija pasiuntė diplomatinę misiją į Kabulą ir tris kariuomenės kolonas prie sienos su Afganistanu. 1878 m. liepą buvo pasirašyta Berlyno sutartis, užbaigusi Rusijos karą su Osmanais. Britai taip pat ruošėsi savo misijai į Afganistaną. Širas Ali priėmė rusų misiją nepaisydamas britų perspėjimo to nedaryti ir atsisakė priimti britus.
1878 m. lapkričio 2 d. Indijos vicekaralius lordas Litonas nusiuntė ultimatumą Širui Ali priimti britų misiją. Širui Ali neatsakius britai lapkričio 21 d. pradėjo karinius veiksmus trimis kariuomenės kolonomis, su viso apie 30 tūkst. kareivių ir vyriausiuoju vadu Frederiku Robertsu, kurios įsiveržė į Afganistaną trimis skirtingomis kryptimis. Lapkričio 22 d. generolo majoro Semuelio Brauno pajėgos užėmė Ali Masdžido tvirtovę prie Chaibero perėjos. Gruodžio 2 d. generolo majoro F. Robertso pajėgos sumušė afganus ir užvaldė Peivar Kotalo perėją. Besibaimindamas artėjančių britų kariuomenės gruodžio 13 d. Širas Ali emyru patvirtino savo sūnų Jakubą ir pasitraukė iš Kabulo. Gruodžio 22 d. S. Brauno pajėgos įžengė į Džalalabadą. 1879 m. sausio 8 d. generolo majoro Donaldo Stiuarto pajėgos užėmė Kandaharą ir sausio 21 d. − Kalatą. 1879 m. vasario 21 d. mirus Širui Ali jo sūnus Jakubas sutiko derėtis dėl taikos. Jis atvyko į Gandamaką, kur gegužės 26 d. buvo pasirašyta taikos sutartis su britais. Jakubas sutiko priimti britų misiją, perleido teisę kontroliuoti Afganistano užsienio politiką ir leido britams kontroliuoti tris perėjas į Afganistaną iš Britų Indijos pusės. Savo ruožtu britai pažadėjo 600 tūkst. rupijų kasmetinę finansinę paramą.
1879 m. liepos 24 d. į Kabulą atvyko britų pasiuntinys Lui Kavanjaris. Jis buvo priimtas Jakubo, tačiau po to Kabule kilo sukilimas, kurio metu rugsėjo 3 d. pasiuntinys su palyda buvo nužudyti. Po šių įvykių F. Robertsas nurodė britų pajėgoms toliau judėti į Afganistano gilumą. Rugsėjo 26 d. emyras Jakubas pabėgo iš Kabulo, spalio 6 d. britų pajėgos sumušė afganus Karasijos mūšyje ir spalio 13 d. F. Robertso pajėgos įžengė į Kabulą. Spalio 28 d. Jakubas atsisakė emyro sosto. Tuo metu Dosto anūkas Abdur Rahmanas buvo prisiglaudęs Turkestane ir buvo paskatintas rusų pareikšti pretenzijas į Afganistano emyro sostą. Jis 1880 m. sausį pradėjo žygį su savo rėmėjais iš šiaurės. Balandį Britanijoje ministro pirmininko poste V. Gladstonas pakeitė B. Dizraelį. V. Gladstonas siekė pakeisti politiką Afganistane ir britai pradėjo derybas su Abdur Rahmanu. D. Stiuarto pajėgos iš Kandaharo išžygiavo į Kabulą ir pakeliui balandžio 19 d. sumušė afganus Achmed Chelio mūšyje. Abdur Rahmanas priėmė britų sąlygas, sutartas su Jakubu, ir liepos 22 d. buvo paskelbtas emyru. Liepos 27 d. britai patyrė pralaimėjimą nuo Širo Ali sūnaus Ajubo Chano pajėgų Maivande ir afganai apsupo Kandaharą. Atsakydamas F. Robertsas iš Kabulo surengė žygį į Kandaharą ir rugsėjo 1 d. sumušė Ajubo pajėgas. Po Abdur Rahmano įsitvirtinimo soste paskutiniai britų-indų kareiviai paliko Afganistaną 1881 m. pavasarį.
Michailas Prozorovas
Michailas Prozorovas (, 1860 m. Viurcburge – po 1914 m.) – rusų architektas, kūręs Lietuvoje.
Biografija
Nuo 1890 m. pagrindinis Vilniaus ir Lietuvos stačiatikių arkivyskupijos architektas. 1901–1906 m. gubernijos inžinierius. 1901–1914 m. rinktas į Miesto dūmą. Rusijos imperatoriškosios technikos draugijos, Vilniaus dailės bičiulių draugijos narys.
Šveicarijos futbolo varžybos 1931–1932 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 1931–1932 m.
Paplinkšė
Paplinkšė – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Gadūnavo, prie kelio.
FS Liepāja (moterys)
Istorija
Ankstesniais metais Liepoja turėjo futbolo ir ledo rutulio komandas, žinomas Liepājas Metalurgs pavadinimu, kuri daug metų sėkmingai dalyvavo Latvijos futbolo čempionatuose, tačiau gamykla nustojo remti šį klubą ir Metalurgs Liepaja klubas paskelbė apie bankrotą.
Vyrų futbole atsirado naujas klubas Futbola klubs Liepāja. O moterų čempionatuose rungtyniavo Liepojos futbolo mokyklos ekipa.
2022 m. sezone rungtyniavo Pirmoje lygoje ir tapo lygos nugalėtojomis.
2023 m. sėkmingai licencijavosi ir rungtyniavo aukščiausioje lygoje.
Lietuva (Stolpcai)
Lietuvà – kaimas vakarų Baltarusijoje, 40 km į šiaurę nuo Stolpcų. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. minima kaip palivarkas Minsko apskrityje.
Piuhajervas
Piuhajervas ( – „šventasis ežeras“) – ežeras Valgos apskrityje, Estijoje, netoli Otepės. Išteka Veike Emajegis. Vidutinis ežero gylis – 4,3 m, didžiausias gylis – 8,5 m. Ilgis – 3,5 km, plotis – 1,6 km. Turi kelias salas. Telkšo 115 m aukštyje virš jūros lygio.
Ežere veisiasi: karšiai, lynai, raudės, lydekos, kuojos, ešeriai, starkiai, vėgėlės, karosai, unguriai, pūgžliai.
Argentiniečiai
Argentiniečiai  – lotynoamerikiečių tauta, gyvenanti Argentinoje. Taip pat argentiniečių gyvena kitose Amerikos valstybėse (Paragvajuje, Urugvajuje, Čilėje, JAV, Brazilijoje, Meksikoje, Kanadoje), Europoje (Ispanijoje, Italijoje, Prancūzijoje), Australijoje. Bendra populiacija – apie 40 mln. žmonių. Kalba ispanų kalbos tarmėmis (La Platos, Kordobos, Kujo, Andų). Dauguma tikinčiųjų – Romos katalikai. Rasiškai dauguma argentiniečių yra baltieji, taip pat nemaža metisų.
Argentiniečių tauta ėmė klostytis po to, kai XVI a. ispanai pradėjo užkariauti Argentiną. Daugiausia maišėsi ispanai ir vietinės indėnų tautos (gvaraniai, čarujai, tehuelčai, komečingonai, kečujai ir kt.), nors metisizacijos lygis palyginus su kitomis Lotynų Amerikos šalimis išliko gana žemas. Ispanakalbės tautos branduolys susidarė pakrančių srityse, ypač aplink La Platą. Argentiniečių kalbos ir kultūros vystymuisi itin svarbūs tapo raitieji piemenys gaučai, apgyvendinę toliau nuo vandenyno esančias sritis.
XIX a. 7–8 dešimtmečiais užsibaigė argentiniečių tautos branduolio telkimasis. Tuo metu dauguma argentiniečių vertėsi gyvulininkyste, mėsos, odų pramone. Vėliau didelę įtaką padarė naujakurių, atvykusių iš Europos banga. Ypač XIX a. pab.–XX a. pr. į Argentiną atsikėlė daug europiečių – daugiausia ispanų ir italų, nors atvyko nemažai baskų, katalonų, velsiečių, vokiečių, prancūzų, rusų, serbų-kroatų, ukrainiečių, lenkų, lietuvių, anglų, airių ir kt. Dėl ateivių gausos sparčiai pradėjo augti miestai, gyvulininkystė užleido vietą grūdinei žemdirbystei. Gyventojų skaičius nuo 1,9 mln. 1869 m. šoktelėjo iki 7,9 mln. 1914 m. (tuo metu trečdalis Argentinos gyventojų buvo imigrantai arba tiesioginiai jų palikuonys). Atvykėliai ženkliai pakeitė argentiniečių kultūrą, ypač pampose, kur kėlėsi dauguma naujakurių. XX a. vid. imigracijos bangai atslūgus, prasidėjo vidinė migracija – Argentinos atokesnių provincijų gyventojai (didele dalimi metisai, indėnai) ėmė keltis į Buenos Aires ir kitus La Platos miestus, kur įsiliejo į europietiško pagrindo argentiniečių kultūrą. Argentinos pasienių kultūras nuo XX a. 8-ojo dešimtmečio ženkliai pradėjo veikti paragvajiečių, čiliečių, bolivijiečių migracija.
Argentiniečių kultūra, ypač kaimiškose, vidinių provincijų vietovėse nevienalytė, patyrusi ryškias vietos indėnų kultūrų įtakas. Išskiriama keletas etnografinių Argentinos sričių – šiaurės vakarų, šiaurės rytų, pietų. Priklausomai nuo vietinių indėnų kultūrų išlikę amatai – šiaurės vakaruose audžiami kilimai, apklotai, išdirbama oda, šiaurėje – žiedžiami moliniai indai, pinami sombrerai, pampose – raižomi kaulai, oda, Tarpupyje išvystyta medžio drožyba, keramika, šiaudų ir kaulo dirbinių gamyba. Gaučai išlaikę turtingą folklorinę tradiciją.
Tradicinis argentiniečių ūkininkų būstas statomas iš degintų plytų. Skurdžiai gyvenantieji renčiasi būstus iš faneros, gofruotos skardos. Anduose ir jų pašlaitėse statomi būstai iš plaušplyčių, dengti čerpiniais stogais, su atskirai įrengta virtuve ar židiniu. Vietomis (ypač šiaurėje) išlikę būstų, pastatytų iš žardžių, karčių, dengtų šiaudų ar sausos žolės stogu. Vidinių provincijų gaučai išlaikę liaudies rūbų detalių (įvairūs pončai, raugtos odos batai, plačiabrylės skrybėlės).
Petras Kisielis
Petras Kisielis (1890 m. gegužės 13 d. – 1940 m. gegužės 15 d. Vladivostokas) – dailininkas, portretistas, pedagogas, Rusijos pilietinio karo dalyvis, vienas Revoliucinės Rusijos dailininkų asociacijos kūrėjų.
Biografija
Lietuvis, gimė valstiečių šeimoje Novoaleksandrovsko apskrities Грибани kaime (dab. Rokiškio rajono Panemunis). Tėvas Jurgis dirbo Komarų dvare ir augino šešis sūnus. Dvarininko Komaro duktė Elžbieta su vyru Vitoldu Krasicku, pastebėję Petro Kisielio gabumus piešimui,1902 m. nusiuntė į G. Zivo fotografiją (Peterburgas) „mokiniu“, kad išmoktų retušavimo ir knygrišybos. Vėliau, 1910–1912 m., mokėsi barono Štiglico techninio piešimo mokykloje, 1913–1916 m. Imperatoriškojoje menų akademijoje. 1916 m. paimtas į kariuomenę ir 1917 m. komandiruotas į vyriausiojo kariuomenės vado štabą dirbti trofėjinės komandos dailininku. Tapė Georgijaus kryžiaus kavalierių, caro generolų (tame tarpe L.Kornilovo) portretus..
1918–1920 m. Rusijos pilietinio karo metais dirbo Revoliucinės karo tarybos pirmininko Levo Trockio traukinyje dailininku. 1921 m. RTFSR Švietimo liaudies komisariato inspektorius meninėms organizacijoms. 1922–1924 m. Revoliucinės karo tarybos reikalų valdytojo padėjėjas. Nuo 1922 m. buvo Revoliucinės Rusijos dailininkų asociacijos (RRDA; ) narys, vėliau – asociacijos narys. 1925–1929 m. dėstė Centriniuose RRDA meniniuose kursuose, buvo jų vedėjas. 1928–1929 m. buvo Aukščiausiojo meno techninio instituto Tapybos fakulteto docentas ir dekanas. 1930 m. pašalintas iš RRDA, tuo metu vyko partinių eilių „valymas“. 1937 m. buvo suimtas ir 1940 m. mirė pataisos darbų stovykloje.
Krymo herbas
thumb|200px|Krymo herbas
Krymo Autonominės Respublikos herbas – vienas iš Krymo AR simbolių. Įteisintas 1992 m. rugsėjo 24 d.
Herbą sudaro raudonas skydas su einančiu sidabriniu grifonu, dešine letena laikančio atvertą kriauklę su mėlynu perlu. Virš skydo kylanti auksinė saulė. Skydą laiko dvi kolonos, apsuktos Krymo AR vėliavos spalvų juosta su užrašu rusų kalba „Klestėjimas vieningume“ (Процветание в единстве).
Lietuva (Liachavičai)
Lietuvà – kaimas pietvakarių Baltarusijoje, 10 km į rytus nuo Baranovičių, 1 km į vakarus nuo Daravos.
Istorija
XIX a. minima kaip kaimas Naugarduko apskrities Daravos valsčiuje.
HD 75898 b
HD 75898 b – egzoplaneta, skriejanti apie G0 spektrinės klasės žvaigždę HD 75898, esančią Lūšies žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 250,7 šviesmečio (76,9 parseko).
HD 75898 b yra dujinė milžinė. Planeta 2,71 karto masyvesnė už Jupiterį, o jos spindulys – apytikriai 1,18 karto didesnis. Apie savo žvaigždę planeta apskrieja per maždaug 422,9 paros, jos orbitos spindulys – 1,191 av, o ekscentricitetas – 0,11. HD 75898 b pusiausvyros temperatūra – 308 K.
Apie HD 75898 b atradimą pranešta 2007 m. Planeta aptikta Havajuose esančioje W. M. Keck observatorijoje, taikant radialinių greičių metodą. Tai vienintelė HD 75898 sistemoje aptikta planeta (2020 m. duomenimis).
Tarptautinė astronomų sąjunga (IAU) 2019 m. savo 100-ųjų metinių proga surengė projektą „IAU100 NameExoWorlds“. Kiekvienai pasaulio šaliai buvo suteikta galimybė pavadinti vieną egzoplanetą ir žvaigždę, apie kurią ji skrieja. HD 75898 b egzoplanetai pavadinimą suteikė Kroatija. Planeta pavadinta Velesu (pagal Velesą – chtoninę slavų mitologijos dievybę). Tuo tarpu HD 75898 žvaigždė pavadinta Striboru (pagal vėjų dievą Stribogą).
FK Kauno Žalgiris (futsal)
FK Kauno Žalgiris, FK Kauno Žalgirio salės futbolo komanda – salės futbolo, kitaip vadinamo futsalo, klubas iš Kauno. Klubo pasiekimai yra Lietuvos Futsal A lygos čempionai, LFF Futsal taurės laimėtojai, UEFA Futsal čempionų lygos elitinio etapo dalyviai. 2021 m. klubas prisijungė prie FK Kauno Žalgiris struktūros, iki tol egzistavo kaip atskiras klubas FK Vytis.
FK Vytis
Po Lietuvos nepriklausomybės istorija tarp Kauno Vyčio, Atleto ir Inkaro futbolo, futsalo ir paplūdimio futbolo klubų yra labai paini, klubai dažnai jungėsi, skyrėsi, iro ir kūrėsi iš naujo. FK Vytis Futsal buvo įkurtas 2013 m. Po trejų metų Vytis sustiprėjo ir laimėjo Lietuvos futsalo čempionatą bei taurę ketverius metus iš eilės. Vytis ėmė dalyvauti UEFA Futsal čempionų lygoje, 2018 m. pasiekė „elitinį“ 16 geriausių Europos komandų etapą ir 2019 m. pakilo į 18 vietą Europos klubų reitingų lentelėje.
2019 m. Vyčio sudėtyje buvo 6 žaidėjai iš Brazilijos, buvo tikimasi pakartoti sėkmę čempionų lygoje. Tačiau sėkmė nusigręžė ir Vytis pralaimėjo visas tris rungtynes pagrindiniame etape. Spalio viduryje komandą paliko sporto direktorius Guilherme Ferreira, o po to ir visi brazilai žaidėjai bei treneris. Nuo trenerio pareigas perėmė Kirill Krasij.
FK Kauno Žalgiris
pasirodė naujienos kad klubas prisijungs prie FK Kauno Žalgiris. Pastarasis klubas siekia sukurti visą futbolo "piramidę", o iki šiol futsalo komandos neturėjo. Namų rungtynes komanda ėmė žaisti „Žalgirio“ treniruočių centre, kuriame jau kurį laiką vyko ir salės futbolo treniruotės. 2021 m. vasario 26 d. klubas oficialiai pakeitė pavadinimą, iki tol trukdė Futsal čempionų lygos reikalavimas jos sezono metu nekeisti pavadinimų.
Sudėtis
Atnaujinta
⭐
⭐ ⭐ ⭐ ⭐ ✰ ⭐ ✰⭐
✰
⭐–Lietuvos vyrų salės futbolo rinktinę atstovavę žaidėjai
Acer
Acer gali reikšti:
Paplonė
Paplonė – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 3 km nuo Guostagalio.
Linköpings FC
Istorija
Klubo ištakos siekia 2003 m. lapkričio 4 d., kai Kenty DFF moterų futbolo klubas susijungė su ledo ritulio klubu Linköpings HC.
Nuo 2004 m. rungtyniavo aukščiausioje moterų divizione („Damallsvenskan“). Debiutantės baigė sezoną šeštoje vietoje.
2005 m. užėmė ketvirtą vietą, o 2006 m. – trečią vietą.
2006 m. „Svenska Cupen“ („Švedijos taurės“) turnyro finale nugalėjo Umeå IK 3:2. 2007 m. užėmė vos šeštąją vietą.
2008 m. ilgą laiką pirmavo, bet liko antroje vietoje, o čempionėmis tapo Umeå IK. Tačiau laimėjo Svenska Cupen, finale įveikę Umeå IK 1:0.
2009 m. iškovojo pirmą čempionių titulą. Kitą titulą iškovojo po ilgesnės pertraukos – 2016 m., o 2017 m. pavyko apginti titulą.
Apranga
right|thumb|250px|Linköpings FC [[2014 m. lapkritį]]
Sudėtis
Atnaujinta; 2022 m. balandžio 5 d.
Stadionas
Linköping Arena – futbolo stadionas Linčiopingo mieste, Švedijoje.
Stadionas talpina 8,5 tūkst. žiūrovų.
Vilius Malinauskas
Vilius Malinauskas (g. 1985 m. Telšiai) – teatro režisierius.
Biografija
Kartu su režisieriais Gabriele Tuminaite, Kiril Glušajev ir Neli Ivančik Valstybiniame Vilniaus mažajame teatre organizavo pirmąjį Lietuvoje teatro debiutų festivalį „TYLOS!”.
Darava
Darava – agromiestelis pietvakarių Baltarusijoje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Liachavičų.
Steven Naismith
Styvenas Naismitas (Steven Naismith; g. 1986 m. rugsėjo 14 d.) – Škotijos futbolininkas, rungtyniaujantis dešiniojo krašto puolėjo pozicijoje. Šiuo metu atstovauja Anglijos Norwich City FC klubui.
Kilmarnock FC
Naismitas gimė Irvine ir nuo vaikystės lankė futbolo treniruotes Kilmarnock FC klube, su kuriuo 2002 m. rugpjūtį pasirašė pirmąją profesionalo sutartį. Jis debiutavo pagrindinėje sudėtyje 2004 m. balandį rungtynėse su Hibernian FC, tačiau daugiausia laiko rungtyniavo klubo jaunimo komandoje, su kuria tais metais laimėjo Škotijos jaunimo taurę, finale įveikdami Rangers FC jaunimo komandą.
2005 m. vasarį jis pelnė pirmąjį įvartį žaisdamas pagrindinėje Kilmarnock FC sudėtyje, o 2005–06 m. sezone rugpjūčio ir sausio mėnesiais buvo pripažintas geriausiu Škotijos lygos jaunu futbolininku. Netrukus jis pasirašė naują 4 metų trukmės sutartį, o Škotijos taurės pusfinalyje rungtynėse su Falkirk FC pelnė savo pirmąjį „hat-trick“. 2006–07 m. sezone Naismitas buvo pripažintas geriausiu lygos jaunu futbolininku.
Rangers FC
2007 m. rugpjūčio 31 d. Naismitas buvo parduotas Rangers FC klubui už 1,9 mln. svarų sterlingų ir tapo klubo nariu likus keliolikai sekundžių iki perėjimų „lango“ uždarymo. Jau kitą dieną jis debiutavo naujame klube, pasirodydamas aikštėje po keitimo 83 rungtynių minutę. 2007 m. rugsėjo 23 d. jis pelnė pirmąjį įvartį žaisdamas už „Rangers“ (į Aberdeen FC vartus), o lapkričio mėnesį debiutavo UEFA Čempionų lygoje, rungtynėse svečiuose su FC Barcelona.
2008 m. balandį taurės rungtynėse su St. Johnstone FC Naismitas patyrė traumą. Gegužę jam buvo atlikta operacija ir treniruotis futbolininkas galėjo pradėti tik po 8 mėnesių.
2009–10 m. sezone Naismitas vėl tapo pagrindinės sudėties žaidėju (25 rungtynės) ir kartu su komanda iškovojo sidabro medalius.
2011 m. spalį Naismitas vėl patyrė traumą ir turėjo praleisti visą likusią sezono dalį.
2012 m. vasarą Rangers FC klubui tapus nemokiam ir perkėlus jį į žemesnį divizioną, Naismitui ir dar 3 futbolininkams Škotijos Futbolo Asociacija leido palikti komandą.
Everton FC
2012 m. liepą Naismitas pasirašė 4 metų trukmės sutartį su Everton FC. Kadangi Rangers FC buvo paskelbtas nemokiu, „Everton“ nereikėjo mokėti už futbolininką išpirkos, o Naismitas savo sprendimą palikti mėgstamą komandą pavadino „vienu sunkiausių“. Spalio 28 d. jis pelnė pirmąjį savo įvartį derbyje su Liverpool FC, tačiau, kaip pats prisipažino, viso sezono metu taip ir nepasiekė geriausios formos. Pirmajame sezone jis dažniausiai pasirodydavo aikštėje po keitimo ir viso sužaidė 20 rungtynių.
2013 m. vasarą į klubą atėjus naujam treneriui Robertui Martinezui, Naismitas daugiausia laiko praleisdavo ant atsarginių suolelio, tačiau rugsėjo mėnesį rungtynėse su Chelsea FC jo įvartis atnešė komandai pergalę 1–0. 2015 m. rugsėjo 17 d. prieš tą patį Chelsea klubą Naismitas, pasirodęs po keitimo, pelnė hattricką ir atnešė komandai pergalę rezultatu 3-1. Naismitas tapo vos šeštuoju futbolininku, Premier League po keitimo pelniusiu 3 įvarčius.
Norwich City FC
2016 m. sausio 19 d. Naismitas pasirašė 3,5 metų trukmės sutartį su Norwich City FC klubu.
Tarptautinė karjera
Kadangi Naismito tėvas buvo gimęs Velse, futbolininkas buvo kviečiamas atstovauti šios šalies jaunimo komandai, tačiau pasirinko Škotiją. Jis sužaidė 15 rungtynių už Škotijos U-21 rinktinę ir pelnė 5 įvarčius, o 2007 m. rungtynėse su Farerų salų rinktine debiutavo ir pagrindinėje šalies rinktinėje.
2011 m. rugsėjo 6 d. atrankos į Europos čempionatą rungtynėse Glazge jis pelnė pergalingą įvartį į Lietuvos nacionalinės rinktinės vartus (1–0).
Statistika
Statistika iki 2016 m. sausio 19 d.
Ilona Staller
Ilona Štaler (, tikrasis vardas – Elena Anna Steller; g. 1951 m. lapkričio 26 d.) – Vengrijoje gimusi buvusi aktorė, dainininkė ir politikė, 8 praėjusio amžiaus dešimtmetyje išgarsėjusi kaip pornografinių filmų aktorė Cicciolina''.
Biografija
right |thumb|160px|2009 m. right |thumb|160px right |thumb|160px|Kadras iš filmo „[[Moksleivė (filmas)|Moksleivė“]] Ilona gimė Budapešte. Jos tėvai vėliau išsiskyrė, o motina sukūrė kitą šeimą. Nuo 1964 m. ji dirbo modeliu. 1999 m. interviu Vengrijos naujienų agentūrai MTI pasakojo, kad 7 dešimtmetyje buvo specialiųjų tarnybų įdarbinta viename geriausių sostinės viešbučių, kur turėjo šnipinėti jame apsistojančius JAV diplomatus. Čia ji susipažino su gerokai vyresniu italu Salvatore Martini, už kurio ištekėjo ir išvyko gyventi į Italiją. Nepaisant to, jos bendradarbiavimas su su spec. tarnybomis truko iki pat 1989 m.
Italijoje 1973 m. pradėjo dirbti radijo laidoje „Voulez-vous coucher avec moi?“, kur sukūrė savo personažą Cicciolina.
8 dešimtmetyje ėmė filmuotis kine, tačiau tai būdavo nedideli, seksualinio pobūdžio vaidmenys, iš kurių žymiausias – „Moksleivė“ (1975).
1983 m. Ilona nusifilmavo pirmame savo pornografiniame filme „Telefono rosso“. 1986 m. JAV sukurtame filme „Rise and Fall of the Roman Empress“ ji vaidino kartu su pornografijos žvaigžde John Holmes, kuris, kaip paaiškėjo vėliau, tuo metu jau buvo infekuotas ŽIV.
1987 m. buvo išleista autobiografinė knyga „Confessioni erotiche di Cicciolina“. Ilonos nuotraukos ne kartą buvo spausdinamos įvairių šalių „Playboy“ žurnaluose, paskutinį kartą 2005 m. 1994 m. ji vaidino filme „Replikator“, vėliau – Brazilijos muilo operoje, tačiau visiems buvo žinoma kaip Cicciolina.
Politika
1979 m. ji pirmą kartą pasireiškė politikoje, kuomet buvo pristatyta kaip Žaliųjų partijos kandidatė į šalies parlamentą. 1985 m. Ilona prisijungė prie Radikalų partijos ir 1987 m. vienai kadencijai pateko į parlamentą (iki 1991 m.).
1991 m. Ilona tapo viena iš Meilės partijos kūrėjų, tačiau vėlesni bandymai tiek Italijoje, tiek Vengrijoje atgaivinti polinę karjerą buvo nesėkmingi. Žymiausi jos pareiškimai buvo sekso paslaugų siūlymas mainais į taiką Saddamui Husseinui ir Osama bin Ladenui.
1991 – 1998 m. buvo ištekėjusi už amerikiečių menininko Jeff Knoos, su kuriuo susilaukė sūnaus (g. 1992 m.)
2001 m., sulaukusi 60, ji ėmė gauti valstybinę pensiją kaip buvusi parlamento narė.
Jonas Bulaitis
thumb|275px|right|Jonas Bulaitis 2005 m., vizito [[Delvinėje (Albanija) metu.]] Jonas Bulaitis (1933 m. birželio 26 d. – 2010 m. gruodžio 25 d.) – lietuvių kilmės Romos Katalikų Bažnyčios dvasininkas, vyskupas, Šventojo Sosto nuncijus.
Slabodka (Stolpcai)
Istorija
XIX a. buvo miestelis, Minsko apskrities Slabodkos valsčiaus centras, vėliau buvo Rubiaževičų valsčiuje.
Jonas Bulaitis
Biografija
Gimė 1933 m. lietuvių emigrantų šeimoje Didžiojoje Britanijoje, Londone. Studijavo jėzuitų Šv. Ignacijaus gimnazijoje (angl.). 1952 m. pradėjo filosofijos ir teologijos mokslus Romoje, Popiežiškoje lietuvių Šv. Kazimiero kolegijoje ir Popiežiškajame Grigaliaus universitete. 1958 m. vasario 2 d. buvo įšventintas į kunigus. Po šventinimų atliko vienerių metų pastoralinę praktiką JAV, Niujorke, o grįžęs į Romą 1959–1963 m. tęsė studijas Popiežiškajame Laterano universitete, baigė bažnytinės teisės programą. Tuo pačiu metu baigė ir Popiežiškąją Diplomatinę akademiją, rengiančią Šventojo Sosto diplomatinės tarnybos darbuotojus.
1982 m. Jono Pauliaus II konsekruotas vyskupu. 1986 m. paskirtas nuncijumi Irane, vėliau dirbo Pietų Korėjoje, Mongolijoje, Albanijoje (1997–2008). 2008 m. pasitraukė iš aktyvios tarnybos, gyveno Romoje, rūpinosi arkivyskupo Teofiliaus Matulionio paskelbimo palaimintuoju byla. Mirė 2010 m. Kalėdų dieną. Palaidotas lietuvių kolegijos koplyčioje Romos Campo Verano kapinėse.
Algirdas Svidinskas
Algirdas Svidinskas (g. 1954 m. balandžio 8 d. Liaudiškių k., Zarasų r.) – bardas, bardų judėjimo veikėjas, folkloristas, folkloro ansamblių vadovas, pedagogas.
Biografija
1961–1972 m. mokėsi Zarasų „Ažuolo“ vidurinėje mokykloje, 1981 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą (VISI), inžinieriaus-ekonomisto specialybę. 2004 m. baigė Vilniaus pedagoginiame universitete etninės kultūros mokytojo specialybę.
Dalyvavo folkloro ansamblyje VISI, dirbo P. Mataičio Folkloro teatre.
1981 m. dirbo Rokiškio Statybos darbų vykdytojo bare meistru, 1982 m. Rokiškio kultūros namų inžinieriumi, 1982–1991 m. Rokiškio kultūros namų folkloro kolektyvo „Gastauta“ kūrėjas ir vadovas, Sartų žirgų lenktynių gaivintojas, folkloro ekspedicijų organizatorius.
1986–1988 m. Panevėžio Ekrano kultūros namų folkloro ansamblio įkūrėjas, vadovas; 1988–1993 m. Rokiškio kultūros mokyklos folkloro specialybės dėstytojas, 1993–1995 m. Kauno m. kultūros ir meno ir skyriaus metodininkas, 1995–1998 m. Lietuvos žemės ūkio universiteto Kultūros katedros asistentas, folkloro kolektyvo „Žemyna“ vadovas.
2000–2005 m. Kulautuvos kultūros centro direktorius, Bardų festivalio „Akacijų alėja" sumanytojas ir kūrėjas 2005–2017 m. Raudondvario kultūros centro meno vadovas, etnografas, folkloro ansamblio „Piliarožė“ įkūrėjas ir vadovas, jaunųjų atlikėjų dainuojamosios poezijos festivalio Raudondvaryje „Ant pasaulio krašto“ sumanytojas, tarmiškos kūrybos konkursų organizatorius.
Vysokajė
Vysòkajė (arba Vysokojė, ) – miestas pietvakarių Baltarusijoje, Bresto srityje, Kamianeco rajone, 40 km nuo Kamianeco netoli pasienio su Lenkija. Yra vidurinė ir sanatorinė mokyklos, ligoninė, kultūros namai, 2 bibliotekos. Išvystyta maisto ir statybų pramonė. Per miestą teka Vakarinis Bugas.
Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas XIV a. Gyvenvietė kūrėsi upės kairiajame krante. 1494 m. suteiktos Magdeburgo teisės ir herbas. Carmečiu buvo miestelis Gardino gubernijos Bresto apskrities Lietuvos Vysokajės valsčiaus centras. 1934 m. balandžio 20 d. prie miesto prijungti 3 kaimai ir dvaras iš Vysokajės valsčiaus. Iki 1939 m. vadintas Vysoka-Litovsku (lietuviškai – Lietuvos Aukštadvariu).
Josef Zubatý
Josefas Zubatas (, 1855 m. balandžio 20 d. Praha – 1931 m. kovo 21 d. Praha) – čekų indologas, indų literatūros vertėjas, etimologas, čekų filologijos specialistas, kalbininkas.
Biografija
Be indologijos, J. Zubatas darbavosi slavistikos ir baltistikos srityse, tyrė lietuvių kalbos sintaksę, istorinę gramatiką, paskelbė baltų kalbų žodžių etimologijų, 1892–1913 m. žurnale „Indogermanische Forschungen“ rengė baltų ir slavų kalbotyros bibliografijos skyrių. Tyrė ir latvių kalbą. Vėliau įsitraukė į čekų filologiją, ypač į istorinę gramatiką ir etimologiją. Jo čekų kalbos istorinės gramatikos paskaitų užrašai buvo išleisti kaip rinkinys „Čekų kalbos veiksmažodis“ (, Praha, Academia 1980).
Terry Riley
miniatiūra|Terry Riley, 2017 m. Terry Riley'is (angl. Terrence (Terry) Mitchell Riley, g. 1935 m. birželio 24 d.) – amerikiečių kompozitorius ir atlikėjas, priskiriamas minimalizmo krypčiai. Jo muzikos stiliaus formavimuisi didelės įtakos turėjo džiazas ir indų klasikinė muzika. Kūriniai pasižymi novatorišku repetityvumo, juostos muzikos technikos (tape music), vėlavimo sistemų (delay systems) naudojimu.
HNK Čapljina
Čaplinos HNK – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Čaplinos.
Terry Riley
Biografija
1935 m. gimė Kolfakse, Kalifornijoje, studijavo kompoziciją San Francisko universitete ir fortepijoną San Francisko konservatorijoje. Vėliau baigė kompozicijos magistro studijas Kalifornijos universitete Berklyje. Papildomai kompozicijos mokėsi pas Robertą Ericksoną, tačiau labiausiai būsimą kūrybą paveikė Pranas Nathas – indų klasikinės muzikos profesionalas (T. Riley'is kartu su mokytoju grodavo Indijoje).
HNK Čapljina
Istorija
Nuo 1993 m. žinomas HNK Čapljina klubas.
Terry Riley
Biografija
Septintajame dešimtmetyje Riley'is dažnai keliavo ir po Europą, kur sėmėsi įkvėpimo, o pinigų užsidirbdavo baruose skambindamas fortepijonu (piano bar).
1971 metais jis ėmė dėstyti indų klasikinę muziką Milso koledže. 2007 metais T. Riley'is Čapmano universitete buvo apdovanotas garbės daktaro laipsniu.
Bendradarbiavimą su Kronos kvartetu T. Riley'is pradėjo, susipažinęs su kvarteto įkūrėju Davidu Harringtonu. Šiam ansambliui kompozitorius sukūrė 13 styginių kvartetų ir kitų kūrinių.
T. Riley'is moko kitus ir pats atlieka Šiaurės indų rāgų muziką, taip pat skambina fortepijonu.
Kompozitorius yra susituokęs su Anne Riley, turi tris vaikus: dukrą Colleen ir du sūnus – Shahną ir Gyaną, kuris yra gitaristas.
Kūryba
T. Riley'io muzika yra įprastai pagrįsta įvairių ilgių modalinių figūrų improvizacijomis („In C“, „Keyboard Studies“).
Garsiausio T. Riley'io kūrinio „In C“ (1964) partitūrą sudaryta neapibrėžtumo principu, joje naudojamos 53 frazės arba moduliai. Kūrinio metu vienas iš atlikėjų išlaiko pastovų pulsą, fortepijonu kartodamas C natą. Prieš pereidami prie kitos frazės, likę atlikėjai, kartoja modulį tiek kartų, kiek nori. Taip susidaro besikartojančių nenuspėjamų sluoksnių ir vienas kitą sekančių vienodų motyvų darinys, sukuriantis kanonines faktūras ir poliritmus. Pirmąjį kartą šį kūrinį atliko Steve‘as Reichas, Jonas Gibsonas, Pauline‘as Oliveros ir Mortonas Subotnickas.
John Stones
Džonas Stounzas (John Stones; g. 1994 m. gegužės 28 d.) – Anglijos futbolininkas, rungtyniaujantis dešiniojo gynėjo pozicijoje šalies jaunimo rinktinėje bei Manchester City FC klube.
Karjera klubuose
Stounzas priklausė gimtojo miesto komandos jaunimo akademijai ir 2011 m. pasirašė su komanda pirmąją sutartį. 2012 m. kovą jis debiutavo pagrindinėje sudėtyje, o rugpjūtį Lygos taurės varžybose pelnė vienintelį savo įvartį į Rochdale AFC vartus.
2013 m. sausio 31 d. jis už 3 mln. svarų sterlingų persikėlė į Everton FC komandą ir pasirašė su ja 5 su puse metų sutartį. Rugsėjo 14 d. jis debiutavo Premier League varžybose, pasirodydamas aikštėje po keitimo rungtynėse su Chelsea FC.
2014 m. Stounzas įsitvirtino pagrindinėje komandos sudėtyje, tačiau ne itin sėkmingas klubo žaidimas nuolat skatino gandus apie galimą futbolininko persikėlimą į stipresnį klubą. 2015 m. vasarą Chelsea FC pasiūlė už jį 30 mln. svarų sterlingų, tačiau nors pats futbolininkas išreiškė norą palikti komandą, jo klubas pasiūlymą atmetė. 2015–16 m. sezonas Stounzui nebuvo itin sėkmingas, jis sulaukdavo kritikos dėl neužtikrinto žaidimo, o dėl vietos pagrindinėje sudėtyje teko nuolat kovoti su argentiniečiu Roberto Funes Mori.
2016 m. vasarą vėl buvo kalbama apie galimą futbolininko išvykimą. Galiausiai rugpjūčio 9 d. buvo patvirtinta, kad Stounzas parduotas į Manchester City FC už 47,5 mln. svarų sterlingų. Tokiu būdu jis tapo antru brangiausiu gynėju futbolo istorijoje (po Davido Luiso).
Tarptautinė karjera
Nuo 2014 m. Stounzas atstovauja šalies nacionalinei rinktinei.
Pasaulio kalnų slidinėjimo čempionatas
Pasaulio kalnų slidinėjimo čempionatas – Tarptautinės slidinėjimo federacijos organizuojamas geriausių pasaulio kalnų slidinėjimo atletų čempionatas, kuris vyksta kas dvejus metus.
Papokšė
Papokšė – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 11 km nuo Dūkštų.
Enceladas (mitologija)
180px|thumb|Enceladas ir Atėnė (VI a. pr. m. e.)
Enceladas (🇬🇷) – graikų mitologijos personažas, vienas iš šimtarankių milžinų, stojusių į karą su dievais (gigantomachija). Buvęs Tartaro ir Gajos sūnus.
Enceladas buvęs užmuštas. Anot vienos versijos, Enceladą žaibu nutrenkęs Dzeusas; milžinas buvęs palaidotas po Etnos ugnikalniu. Pasak kitų, Enceladas buvęs užmuštas Atėnės vežimu ar žuvęs nuo Seileno ieties. Dar pasakojama, kad milžinui besprunkant, Atėnė ant jo užmetusi Sicilijos salą.
Šio milžino vardu pavadintas vienas iš Saturno palydovų.
Jurga Jutaitė
Jurga Jutaitė (g. 1986 m. Vilnius) – Lietuvos aktorė, kino prodiuserė.
Biografija
Augo bliuzo gitaristo V. Juto („Blues Makers“) šeimoje.
Pirmą vaidmenį gavo, kai kavinėje bedirbančią būsimą aktorę pastebėjo ir vaidinti filme „Aš esi tu“ pakvietė režisierius Kristijonas Vildžiūnas. J. Jutaitė lankė fleitos pamokas Balio Dvariono muzikos mokykloje, studijavo filosofiją, Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje baigė kino vadybą.
Regimantas Miniotas
Regimantas Miniotas (g. 1996 m. kovo 14 d.) – Lietuvos krepšininkas, sunkusis krašto puolėjas.
Karjerą pradėjo „Žalgirio“ dubleriuose, kur sužaidė du sezonus NKL, 2016 m. laimėjo NKL sidabro medalį. Vėliau žaidė LKL komandose – „Prienuose“, „Nevėžyje“. 2020 m. sudarė kontraktą su Ispanijos ACB lygos komanda – Bilbao „Basket“. 2021 m. lapkričio 18 d. kontraktą nutraukė ir perėjo į Kauno „Žalgirį“.
Ištrūkęs iš šeimos
Ištrūkęs iš šeimos – 1978 m. Italijoje sukurta komedija.
Turinys
Memė Di Kostanzo turi žavią draugę Elianą, tačiau jo gyvenime daugiausia rūpesčių kelia perdėtas rūpinimasis dideliu nusenusiu šunimi ir senele Nana. Susipažinęs su vyresne vaistininke Izota, Memė nusprendžia, kad sąjunga su ja yra puikus šansas suteikti jo gyvenimui finansinį stabilumą ir apsaugą bei rūpestį senele. Palikęs Elianą, jis suvilioja Izotą ir ją veda, tačiau netrukus supranta kad gyvenimas su šios motina ir jos dviem tetomis bus tikras košmaras...
Juodasai (Švenčionių r.)
Juodasai arba Tamsus – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 6 km į vakarus nuo Sarių, Melagėnų miške. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,28 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 134,7 m. Krantai aukštoki, tik šiaurinis krantas žemas, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Ežeras nenutekantis, priklauso Žeimenos upės baseinui. Į rytus nuo ežero telkšo užpelkėjęs Aklučio ežerėlis.
Šveicarijos futbolo varžybos 1930–1931 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 1930–1931 m.
Švedijos olimpinis komitetas
Švedijos olimpinis komitetas (ŠOK) (SV Sveriges Olympiska Kommitté (SOK)) – Švedijos Nacionalinis olimpinis komitetas (NOK). Švedijos olimpinis komitetas organizuoja Švedijos dalyvavimą Olimpiadose, išrenka atstovus ir vykdo „Elitprogrammet“.
Komitetas turi 35 olimpinius nacionalinės federacijos narius ir 12 TOK nacionalinės federacijos narių.
Papravalė
Papravalė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km nuo Kazokinės, prie Vajuonio ežero. Stūkso Papravalės piliakalnis.
Romaškių kapinių koplyčia
Romaškių kapinių koplyčia – koplyčia, stovinti Kauno rajone, Romaškių kaimo (Domeikavos sen.) kapinėse, 0,5 km į rytus nuo kelio ties Varluvos kryžkele, 1 km į šiaurę nuo  Domeikavos. Kapinės veikiančios, užima 0,7726 ha teritoriją. Romaškiai priklauso Domeikavos Lietuvos kankinių parapijai. Parapijos klebonas apsilanko per Visus šventuosius. Koplyčia žmonių buvo lankoma, prižiūrima ir sovietiniais metais.
Koplyčia stovi senųjų kapinių dalyje, ant kalvelės, nuo vartelių ir gyvenvietės pusės apsodintoje senomis liepomis. Kitoje pusėje plyti dirbami laukai. Ji 9 kv. m dydžio, vieno aukšto, baltų plytų mūro. Yra altorius ir kiti liturginiai daiktai, epitafija lenkų kalba (sunkiai įskaitoma) šalia altoriaus iš kairės. Sienos ir lubos dekoruotos tapytais piešiniais. Šalia pastato iš visų pusių stovi antkapiniai paminklai ir kryžiai. Kartu su kitomis Domeikavos seniūnijos kapinėmis, Romaškių kapinės ir koplyčia 2011 m. tyrinėtos laidosenos kaitos ir kaimo kapinaičių plėtros kontekste.
2021 m. gegužės 20 d. kilęs gaisras apgadino koplyčią. Paaiškėjo, kad nuo paliktos žvakės užsidegė altorius ir bažnytinis inventorius. Iškviesti ugniagesiai užsidegusio altoriaus dalis išnešė į lauką ir užgesino. Vėliau pastatas buvo išvėdintas. Koplyčią po šio įvykio buvo rengiamasi perdažyti.
Juodenis (Švenčionių r.)
Juodenis – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 4 km į pietvakarius nuo Švenčionėlių, Švenčionėlių miške. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,39 km, plotis – iki 0,24 km. Altitudė 138,4 m. Krantai žemi, pelkėti, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Šiaurės rytuose išteka upelis link Žeimenos upės.
Na, ir dovanėlė
Na, ir dovanėlė“ arba „Dovana su charakteriu  – 2014 metų rusiškas filmas, komedija.
Filmas sukasi apie du pagrindinius herojus: Oreškiną (vadina Michailas Galustianas) ir berniuką vardu Artemijus.