cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pablo Fajardo
Biografija
2007 m. Pablas Fachardas tapo CNN metų didvyrio titulo laimėtoju, 2008 m. su kolega Luisu Jansa apdovanotas Goldmano aplinkosaugos prizu (vadinamu „Žaliąja Nobelio premija“). Tuo nepatenkinti „Chevron“ atstovai pradėjo viešųjų ryšių kampaniją prieš Fachardo.
Liūnai (Trakai)
Liūnai – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 13 km nuo Babriškių.
Ispanijos futbolo varžybos 1975–1976 m.
Ispanijos futbolo varžybos 1975–1976 m.
DTM
Deutsche Tourenwagen Masters (sutrumpintai DTM) – Vokietijos kėbulinių automobilių lenktynių čempionatas, kurio lenktynės vyksta visoje Europoje. Šis čempionatas buvo sukurtas 2000 m., sujungus Deutsche Tourenwagen Meisterschaft ir ITC čempionatus.
Istorija
2000 m. sezone startavo Opel, Mercedes-Benz ir Audi gamintojų komandos. Pirmuoju čempionu tapo vokietis Bernd Schneider su Mercedes-Benz. Nuo 2006 m. iki 2012 m. čempionate dalyvavo tik Mercedes ir Audi komandos.
thumb|left|2006 m. sezono Mercedes AMG DTM automobilis 2010 m. čempionu tapo britas Paul di Resta, kuris po šio sezono perėjo į Formulės 1 Force India ekipą.
2012 m. prie šio čempionato komandų prisijungė BMW su M3 automobiliu. Iš karto pirmą sezoną ji nugalėjo komandų ir lenktynininkų įskaitoje, pirmą kartą per 20 metų.
2013 m. Audi pradėjo naudoti RS5 automobilį.
2021 m. čempionate buvo pradėti naudoti Group GT3 automobiliai, dėl to čempionato dalyvių gretas papildė Ferrari, Lamborghini ir McLaren gamintojai.
Pagrindinės taisyklės
Nuo 2003 m. lenktynės vyksta apie 170 km, su dviem privalomais sustojimais techninio aptarnavimo zonoje. Šių sustojimų metu privaloma keisti visas 4 padangas, o nuo 2012 m. kuro pildymas yra uždraustas.
Techninio aptarnavimo zonoje greitis yra ribojamas iki 80 km/val (išskyrus kelias trasas).
DTM čempionate kvalifikacija vyksta keliais etapais. Pirmoje dalyje visi 22 lenktynininkai įveikia neribotą kiekį ratų. Po 16 minučių lėčiausius ratus parodę 8 lenktynininkai užima 15-22 vietas. Antrojoje 11 minučių trukmės dalyje išaiškinami startuosiantys 9-14 vietose. Trečiojoje dalyje, kuri trunka 11 minučių, lėčiausi 4 gauna starto pozicijas nuo 5 iki 8. Paskutinėje dalyje kiekvienas iš 4 greičiausių lenktynininkų atskirai įveikia po vieną greičiausią ratą. Taip išaiškinami 1-4 starto vietų nugalėtojai.
Lenktynėse visi automobiliai privalo panaudoti abiejų rūšių Hankook padangas – kietesnės ir minkštesnės sudėties.
Nuo 2013 m. DTM čempionate naudojama DRS sistema (kaip ir Formulės 1 lenktynėse). Šį įtaisą lenktynininkas lenktynėse gali naudoti, jei kirtus starto/finišo liniją iki artimiausio konkurento yra mažiau nei 1 sekundė. Šiame rate įtaisas gali būti panaudotas bet kurioje trasos vietoje tris kartus vieno rato metu.
DTM automobilis su visa įranga ir lenktynininku turi sverti ne mažiau nei 1 110 kg.
Nuo 2015 m. sezono vieno savaitgalio metu vykdavo dvejos lenktynės – šeštadienį ir sekmadienį. Pirmosios lenktynės trukdavo 40 minučių (plius vienas ratas), antrosios – 60 minučių (plius vienas ratas). Pirmųjų lenktynių metu sustojimas techninio aptarnavimo zonoje nebuvo privalomas, o sekmadienį lenktynininkai privalėjo pasikeisti padangas. Nuo šių metų DRS sistema leidžiama pasinaudoti tris kartus viename rate.
2017 m. taisyklės vėl buvo pakeistos – nuo šiol abejos lenktynės (šeštadienį ir sekmadienį) trunka po 55 min. + vienas ratas ir jų metu lenktynininkai privalo vieną kartą pasikeisti padangas.
Čempionai
thumb|250px|Lenktynės [[Hockenheimringe 2008 m.]]
Hoffmann & Hoffmann
Hoffmann & Hoffmann – Vokietijos muzikinis duetas iš Karlsrūjės, kurį sudarė broliai Michael Hoffmann (g. 1950 m.) ir Günter Hoffmann (1951–1984 m.).
Grupės istorija
Pirmuoji Hoffmannų sėkmė atėjo 1977 metais su The Bellamy Brothers dainos „Crossfire“ vokiška versija, patekusi į Vokietijos singlų topo dvidešimtuką. Vėlesni jų singlai dažnai patekdavo į šį sąrašą, tačiau aukštų pozicijų nepasiekė.
1983 metais Hoffmanai išrinkti atstovauti savo šaliai Vokietijoje vykusiame „Eurovizijos“ dainų konkurse. Su daina „Rücksicht“ duetas užėmė penktą vietą.
Nors „Rücksicht“ laikoma sėkmingiausia jų atliekama daina, tačiau ilgalaikio populiarumo nesulaukė.
Vienas dueto narių Günter Hoffman iš gyvenimo pasitraukė 1984 m. kovo 15 d., iškritęs iš viešbučio lango Rio de Žaneire (Brazilija).
Vėlesniais metais Michael Hoffman reiškėsi kaip kompozitorius, sukūręs dainų atlikėjams Gitte Hænning, Wenche Myhre ir Nicole. 1987 m. kaip solistas dalyvavo Vokietijos nacionalinėje „Eurovizijos“ atrankoje, joje užėmė penktą vietą.
Ambrazas
Taip pat skaitykite:
Litras
Litras (l) – metrinės matavimo sistemos tūrio vienetas. Standartinis SI sistemos tūrio vienetas yra kubinis metras, tačiau litras yra naudotinas kartu su kitais SI sistemos vienetais.
Litro trumpiniai yra l (mažoji el, tradicinis) ir L (didžioji el, naujai siūlomas, tačiau dar nelabai prigijęs).
Santykis su kitais tūrio vienetais
Vienas litras yra lygus
Litras gali būti dalinamas į mažesnius vienetus taikant SI prefiksus, taigi 1 litras lygus:
Didesni tūriai kartais matuojami kilolitrais (1 kl = 1 000 l) ar megalitrais (1 Ml = 1 000 000 l).
Istorija
Litras įvestas 1793 metais Prancūzijoje kaip vienas iš „Respublikos matavimų“ ir prilygintas vienam kubiniam decimetrui. Vardas kilo iš senesnio prancūzų vieneto litrono, kurio pavadinimas kilo iš graikų bei lotynų kalbų. 1879 metais Svorių ir Matavimų Tarptautinis Komitetas (Comité international des poids et mesures) adaptavo litrą ir pradėjo jį žymėti l. 1901 metais trečiojoje Svorių ir Matavimų Generalinėje Konferencijoje (CGPM, Conférence générale des poids et mesures) litras apibrėžtas kaip tūris, užimamas 1 kg vandens tokios temperatūros, kad tankis yra didžiausias (3,98 °C), esant 1 atmosferos slėgiui. Taigi litras tapo lygus apie 1,000 028 dm³. 1964 metų 12-oje CGPM konferencijoje litras vėl apibrėžtas kaip sinonimas kubiniam decimetrui (1 dm³). 1979 metų 16-oji CGPM konferencijoje adaptuotas alternatyvus simbolis L.
Tarhuna
Tarhuna – miestas šiaurės vakarų Libijoje. 210,7 tūkst. gyventojų (2007). XX amžiaus 10-ajame dešimtmetyje buvo įtarinėjama, kad čia buvo pastatyta cheminio ginklo požeminė gamykla.
Iki 2007 m. buvo Tarhuna Va Msalatos savivaldybės centras.
Rimantas Sipavičius
Rimantas Sipavičius (g. 1956 m. gruodžio 8 d. Telšiuose) – teisininkas, Kauno miesto apylinkės teismo pirmininkas, buvęs vicepirmininkas, advokatas, Kauno politinis veikėjas.
Biografija
1964–1965 m. mokėsi Telšių 4-ojoje vidurinėje mokykloje, 1965–1975 – Telšių Žemaitės vidurinėje mokykloje. 1975–1980 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją. Stažavosi Hamburgo advokatų kontoroje (Vokietija, 1994), Vokietijos teismuose (2000, 2003).
1980–1981 m. Šiaulių transporto prokuratūros tardytojas, 1981–1982 m. Panevėžio advokatų kontoros stažuotojas, 1982–1998 – Kauno advokatų kontoros advokatas, 1998–2000 m. Kauno miesto apylinkės teismo teisėjas, teismo pirmininko pavaduotojas, laikinai einantis teismo pirmininko pareigas, nuo 2000 m. pirmininkas.
Johampolis
Johampolis – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurę nuo Tytuvėnų ir 15 km į rytus nuo Kelmės. Veikia Mockaičių pagrindinė mokykla. Stūkso Didysis akmuo. Kaimo pietinėje dalyje prie kelio yra apardytas Johampolio piliakalnis.
Rimantas Sipavičius
Biografija
Lietuvos advokatų tarybos narys, Kauno miesto tarybos deputatas (1991–1995 m. kadencija).
Johampolis
Istorija
Anksčiau kaime buvo Johampolio dvaras.
Rimantas Sipavičius
Biografija
Žmona Romutė (g. 1957 m.), notarė. Sūnus Mindaugas (g. 1982 m.). Dukra Ieva (g. 1989 m.).
Moka vokiečių, rusų kalbas.
Kiaunoriai
Kiaunoriai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, prie kelio, 11 km į šiaurę nuo Tytuvėnų, 5 km į šiaurę nuo Johampolio. Seniūnaitijos centras. Stovi Kiaunorių Šv. Juozapo bažnyčia (nuo 1991 m.), buvusi Kiaunorių pradinė mokykla, paštas (LT-86055), išlikęs Kiaunorių dvaras.
Kiaunoriai išsidėstę Žemaičių aukštumoje, į pietryčius nuo kaimo yra Tytuvėnų regioninis parkas. Kaimo teritorijos vakarine riba teka Šimša. Kiaunorių ąžuolas – gamtos paminklas.
thumb|left|Gamtos paminklas prie bažnyčios – [[Kiaunorių ąžuolas]]
Etimologija
Kaimo vardas kilęs nuo dvarą valdžiusios Kiaunarskių giminės (dvarininkinis vietovardis).
Istorija
Nuo XVI a. minimas Kiaunorių dvaras. 1776 m. pastatyta Kiaunorių Šv. Juozapo bažnyčia, 1951 m. sudegė, 1991 m. atstatyta. 1919 m. įsteigta Kiaunorių pradinė mokykla. 1950–1993 m. buvo kolūkio centrinė gyvenvietė. 1952 m. įkurta biblioteka, paštas, medicinos punktas. 2017 m. uždaryta Kiaunorių mokykla.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Carel Fabritius
Karelas Fabricijus (, 1622 m. vasario 27 d.(?), Midenbemsteris,  Nyderlandai – 1654 m. spalio 12 d., Delftas) – XVII a. Nyderlandų tapytojas.
Biografija
Ankstyvieji Karelo Fabricijaus kūriniai buvo įtakoti Rembranto. 1648 m. „Abrahamo de Poterio portretas“ rodo savarankišką Karelo stilių. Atvirkščiai Rembrantui, Karelas Fabricijus tapė gerai apšviestas scenas. Tokio vaizdavimo įtaką patyrė Delfto dailininkai Piteris de Hochas ir Johanas Vermejeris. Vienu geriausiai žinomų Fabricijaus paveikslų minimas „Dagilis“ (1654). Viso labo tik apie 12 Karelo Fabricijaus paveikslų išliko.
Eugenijus Karpavičius
Eugenijus Karpavičius (1953 m. spalio 19 d. Kaune – 2010 m. sausio 26 d.) – Lietuvos knygų dailininkas, leidėjas, plakatistas.
Biografija
Senelis Povilas Karpavičius. 1978 m. baigė dizainą Lietuvos dailės institute. 1978–1982 m. dirbo Vilniuje Komunalinio ūkio projektavimo institute, 1982–1993 m. – leidykloje „Mokslas“. Nuo 1994 m. dirbo Lietuvos nacionaliniame muziejuje. 2001 m. įsteigė individualią leidyklą.
Kūryba
1983–1986 m. sukūrė teatro plakatų. Apipavidalino 200 dailės ir fotografijos albumų, literatūros, kultūros, istorijos ir paveldo knygų. Jo knygų dizainas savitos stilistikos, santūrios ir subtilios estetikos. Dalyvavo parodose Lietuvoje (Vilniuje 1981 m.) ir užsienyje (Lahti, Suomija, 1985 m., Varšuva 1986 m., Fort Kolinsas, JAV, 1987 m., Ogakis, Japonija, 1991 m., Brno 1988 m., 1990 m., 2000 m.). 1987 m. surengė individualią ekspoziciją VII Baltijos plakato trienalėje Rygoje. Kūrinių turi Lietuvos nacionalinis muziejus.
Indiškoji kobra
Indiškoji kobra, akiniuotoji kobra (Naja naja) – aspidų (Elapidae) šeimos nuodingų gyvačių rūšis.
Daugiausia gyvena Indijos regione. Išauga iki 2 metrų. Deda kiaušinius nuo gegužės iki liepos mėnesio. Gali padėti 12-30 kiaušinių požeminiame guolyje. Gyvačiukai išsirita per 48-69 dienas, gimę būna 20-30 cm ilgio ir jau turi visiškai funkcionuojančias nuodų liaukas.
Gyvatės turi stiprius neurotoksinų nuodus, kurie veikia neuronų sinapses, paralyžiuodami raumenis, sustabdo kvėpavimą ar širdies veiklą.
Magadano sritis
Magadano sritis (rus. Магаданская область) – Rusijos administracinio teritorinio suskirstymo vienetas (federacijos subjektas). Ji yra Rusijos rytuose, Tolimųjų Rytų federalinės apygardos rytinėje dalyje. Rytuose ribojasi su Kamčiatkos kraštu, šiaurės rytuose – su Čiukčių autonomine apygarda, šiaurės vakaruose – su Jakutija, vakaruose – su Chabarovsko kraštu. Administracinis centras – Magadanas.
Istorija
Magadano sritis sudaryta 1953 m. gruodžio 3 d. SSRS Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku, kai po SSRS diktatoriaus J. Stalino mirties buvo panaikintas trestas „Dalstroj”, turėjęs administracinę ir teritorinę savivaldą Rusijos Tolimuosiuose rytuose.
Geografija
Magadano sritis išsidėsčiusi ant Ramiojo vandenyno Ochotsko jūros kranto.
Reljefas, augmenija, vandenys
Didesnę srities dalį užima kalnai – Kolymos kalnynas (srities rytuose) ir Čerskio kalnagūbrio dalis (vidurinėje srities dalyje). Aukščiausias kalnas – Sniežnaja (2293 m). Beveik visą srities teritoriją dengia taiga, miškatundrė ir tundra, visur (išskyrus Ochotsko jūros pakrantę) – amžinasis įšalas. Ilgiausios upės – Kolyma, Omolonas, Korkodonas.
Administracinis suskirstymas
Magadano sritis suskirstyta į 8 rajonus:
Ūkis
Svarbiausios ūkio šakos – kalnakasyba ir spalvotoji metalurgija. Kolymos baseine kasamas auksas, sidabras, alavas, volframas. Antrąją vietą srities ūkyje užima žvejyba. Sritis taip pat teikia perspektyvų vario, molibdeno, kitų vertingų metalų bei naftos gavybai. Nuo 1999 metų vasaros Magadano srityje galioja Ypatingosios ekonominės zonos įstatymas, todėl įmonės, dalyvaujančios šios zonos ekonominėje veikloje, atleistos nuo dalies mokesčių į federalinį Rusijos biudžetą.
Miestai
Didžiausi miestai ir gyvenvietės (tūkst. gyv., 2010 m. ):
Srities gyventojų skaičius sparčiai mažėja.
Ežeraitis (Vilniaus r.)
Ežeraitis – ežeras Lietuvoje, Vilniaus rajone, 6,5 km į pietryčius nuo Maišiagalos, į šiaurės rytus nuo automagistralės. Ežero ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius - 0,34 km, plotis - iki 0,21 km. Altitudė 154,7 m. Rytinis krantas aukštas, kiti žemesni, sausi, daugiausia apaugę medžiais. Rytinėje pakrantėje plyti pievos ir dirbami laukai, šiaurvakarinėje - pastatytas viešbutis. Šalia įsikūrę Ežeraičių ir Aukštadvario kaimai. Veikia vandenslidžių pramogų parkas. Ežeras nenutekantis, priklauso Vilnojos upės baseinui (Dūkštos intakas).
Ežere organizuota limituota žvejyba.
Kaimynėliai
Kaimynėliai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Musninkų. Už 1 km teka Musės upė.
Afrikiniai kupriai
Afrikiniai kupriai (Atractoscion) – kuprių (Sciaenidae) šeimos žuvų gentis.
Kęstutis Karpavičius
miniatiūra|Kęstutis Karpavičius Kęstutis Karpavičius (1933 m. sausio 8 d. Kaišiadoryse – 2019 m. sausio 1 d. Druskininkuose) – Lietuvos biochemikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Biografija
1958 m. baigė Vilniaus universitetą. 1986 m. chemijos mokslų daktaras.
1961–1967 m. dirbo Onkologijos institute, 1967–1995 m. Biochemijos institute, nuo 1993 m. profesorius.
Liūniškės
Liūniškės – viensėdis Utenos rajono savivaldybėje, 6 km nuo Šeimaties.
Kęstutis Karpavičius
Mokslinė veikla
Tyrimų sritys – fiziologiškai aktyvūs junginiai. Susintetino priešvėžinių (antileukozinių) preparatų, chemosteriliantų, sukūrė ekologiškai nekenksmingą kovos su žemės ūkio augalų kenkėjais ir ligų nešiotojais būdą. 32 išradimų autorius, su kitais.
Gododinas
Gododinas buvo teritorijoje, žinomoje kaip Hen Ogledd 'Senoji Šiaurė'. Pavadinimas Gododdin yra šiuolaikinis valų kalbos žodis, kilęs iš senosios valų kalbos žodžio Guotodin iš br, minimo lotyniškuose raštuose ir reiškusio votadinius.
Karalystė
Gododino karalystės ribos nėra žinomos. Spėjama, kad ji driekėsi nuo Stirlingo apylinkių iki Bryneicho (Bernicijos), apėmė dabartinius Lotianą ir Bordersą (Škotų Sienos) (Rytų Škotija). Vakaruose ribojosi su britų Stratklaido karalyste (Kingdom of Strathclyde), o šiaurėje – su piktų žemėmis.
Manoma, kad vietiniai karaliai gyveno tiek Traprain Law, tiek Din Eidyne (Din Eidyn; Edinburgas) ir galbūt dar Din Bere (Din Baer; Danbaras).
Po romėnų atsitraukimo 410 m. Koilas Henas (Coel Hen), kuris, Dž. Moriso (John Morris) manymu, galėjo būti paskutinis Romos palaikomas britų kunigaikštis (Dux Brittanniarum), galėjo užimti šiaurinę sostinę Eburaką (Eburacum; dabar Jorkas) ir tapti valdovu, kuris atitiko Šiaurės Britanijos (čia Britanija neapima piktų žemių) aukštąjį karalių. Jis valdė buvusias šiaurines provincijas, galbūt apėmė ir votadinių žemes. Vėlėsnėje poezijoje šis rajonas žinomas kaip Hen Ogledd 'Senoji Šiaurė'. Manoma, kad po jo mirties šis valstybinis darinys ėmė skilti į dalis. Apie 470 m. dauguma votadinių žemių tapo Gododino karalyste, o pietinės žemės tarp Tvydo upės (Tweed) ir Tyso upės (Tees) (maždaug atitinkančios dabartinius Nortumberlandą ir Daremą) sudarė Bryneicho karalystę.
Vėlesnė istorija
VI a. į Bryneichą įsiveržė anglai ir, užėmę jį, padarė Bernicijos karalyste. Po to anglai toliau brovėsi į šiaurę. Apie 600 m. 300 Gododino karių krito Catraeth mūšyje (manoma, ties Catterick Šiaurės Jorkšyre). Tai aprašyta britų poeto Aneirino poemoje „Y Gododdin“.
638 m. Din Eidyną (Edinburgą) apsiautė anglai ir, atrodo, užėmė jį, nes maždaug tuo metu Gododiną užvaldė Bernicija. Ar ankstesnieji vietiniai gyventojai buvo išstumti, ar asimiliuoti, nėra žinoma. Bernicija tapo Nortumbrija, o 954 m. buvo užimta danų karalystės Jorviko (Jorkas). Netrukus po to žemės buvo prijungtos prie vieningos Anglijos, o 1018 m. Škotijos karalius Malkolmas II kraštą iki Tvydo upės prijungė prie Škotijos.
Švenčionių Dievo Motinos Žengimo į Dangų sentikių cerkvė
Švenčionių Dievo Motinos Žengimo Dangun cerkvė (Uspenija Bogorodicy) stovi Švenčionyse, Strūnaičio g. 84. Medinė. Nuo 2005 m. cerkvės šventikas – Pavlas Kornišovas (Павел Петрович Корнишов).
Istorija
Dauguma Lietuvoje gyvenančių rusų išlaikė savo kalbą, papročius ir tikėjimą. Švenčionių rajone gyvenantys rusai yra stačiatikiai ir nedidelė dalis sentikių. Tiek stačiatikiai, tiek sentikiai turi savo maldos namus, kapines. Sentikiai nuo oficialios stačiatikių religijos skiriasi ne tiek dogmatika, kiek liturgija ir apeigomis. Švenčionių sentikiai yra viena iš seniausių religinių bendruomenių, jai priklauso ir Švenčionėlių, bei jų apylinkėse gyvenantys sentikiai. Švenčionių sentikių bendruomenė įsikūrė 1740 m. Medinė sentikių maldykla čia pastatyta 1740 m. Senosiose atminimo knygelėse išlikę 1864 m. įrašų, kuriuos darė parapijiečiai, įrašydami vardus žmonių, už kuriuos buvo meldžiamasi.
XX a. medinė Švenčionių Dievo Motinos Dangun Žengimo cerkvė buvo rekonstruota: padidinta, paaukštinta, išplėsta. 1939–1941 m. pristatytas varpinės bokštas, cerkvė įgijo dabartinę išvaizdą.
Pagal gyventojų surašymą, 1890 m. Švenčionyse buvo 880 sentikių. Tarpukaryje, 1936 m. sentikių bendruomenėje buvo apie 1000 žmonių (iš jų apie 800 – mieste, 200 – kaimuose). 1939 m. bendruomenę sudarė 265 šeimos, tarp kurių 116 – mieste.
2009 m. suremontuota cerkvė (pakeista stogo skarda, įrengti nauji kupolai), sutvarkyta jos teritorija, apsodinant eglėmis ir tujomis. 2010 m. paminėtas cerkvės 270–mečio jubiliejus.
Architektūra
Švenčionių sentikių cerkvė yra stačiakampė, nesudėtingų liaudies architektūros formų, primenanti tradicinį gyvenamąjį namą. Vakarinėje cerkvės dalyje (į gatvės pusę) pastatytas bokštas su trijų tarpsnių varpine. Virš cerkvės ir varpinės iškilę nedideli rutulio formos kupolai, užsibaigiantys kryžiais. Cerkvė yra medinė, apkalstyta plastikinėmis lentelėmis, skardiniu stogu. Aptverta metaline tvora. Virš šventoriaus įėjimo vartų įtaisytas nedidelis kryželis.
Kapinės
Sentikiai turi savo veikiančias kapines (Vilniaus/Pušyno g. kampe, užima 1,8 ha). Švenčionių sentikių kapinėse laidojami ir Švenčionėlių sentikiai. Šiose kapinėse ilsisi dvasininkas Jakimas Timoševič, gimęs 1861 m. rugsėjo 9 d. Ant jo antkapinio paminklo iškaltas prasmingas užrašas: „''Gyvenau savo amžiuje ilgai, už teisingumą kovojau. Taip ir miriau, bet akyse jo nemačiau''“.
Pediajas
Tai pati ilgiausia Kipro upė, kuri prasideda Troodo kalnuose, netoli Machairo vienuolyno ir teka šiaurės rytų kryptimi, kirsdama salos sostinę – Nikosiją. Upės žiotys – Famagustos įlankoje, netoli senovės graikijos miesto Salamino.
Upės ilgis – apie 100 km. Nikosijos apygardoje, 18 km ruože, įrengtos pėsčiųjų krantinės. Upė pertverta dviem užtvankomis. Didesnioji pastatyta Tamaso regione 2002 m.
Malksna
Tai apie pusę centimetro storio ir apie 70 cm ilgio lentelės. Jos klojamos keliais sluoksniais, kad neprabėgtų vanduo. Kalamos labai plonomis, ilgomis vinimis.
Senovėje jomis būdavo dengiami visi pastatai – namai, tvartai, klojimai ir netgi medinės bažnyčios. Viena iš tokių bažnyčių – Stelmužės Viešpaties Jėzaus Kryžiaus bažnyčia.
Liuksemburgo futbolo varžybos 2008–2009 m.
Liuksemburgo futbolo varžybos 2008–2009 m.
Fudžis
Istorija
Edo laikotarpiu per miestą ėjo svarbus prekybos maršrutas Tōkaidō. Tuomet kraštą valdė Tokugavos šiogūnatas. Meidži laikotarpyje 1889 m. čia buvo įkurtas Jošivaros (吉原町) miestelis ir keletas kaimų aplink jį. 1929 m. Kadžimos kaimas buvo pervadintas į Fudžį ir tapo miesteliu. 1948 m. Jošivarai suteiktas miesto statusas. Iki 1956 m. dauguma aplinkinių kaimelių taip pat gavo miestelių statusą ir susijungė vieni su kitais. 1954 m. sujungus Tagouros, Ivamacu ir Fudži miestelius, buvo įkurtas Fudžio miestas. 1966 m. Fudžį sujungus su Jošivara ir Takaoka, buvo sukurtas naujasis Fudžio miestas.
2001 m. suteiktas specialaus savivaldos miesto statusas. 2008 m. prie miesto prijungtas Fudžikavos miestelis.
Miesto simboliai
Oficiali miesto gėlė yra erškėtis, medis – kamparinis cinamonas.
Šilutės geležinkelio stotis
Šilutės geležinkelio stotis – geležinkelio stotis Šilutės rytinėje dalyje, prie Klaipėdos–Pagėgių geležinkelio. Stoties rajoną su pietine miesto dalimi jungia Šilutės geležinkelio tiltas. Geležinkeliu Šilutė turi susisiekimą ir su Kaliningrado sritimi. Stoja keleiviniai traukiniai Klaipėda–Šilutė.
Šilutės geležinkelio stoties pastatų pirmojo komplekso stotis – valstybės saugomas kultūros objektas.
Istorija
Stotis pastatyta 1875 m. Iki II pasaulinio karo pabaigos Šilutės miesto apylinkėse Klaipėdos krašte veikė 1435 mm pločio vėžės geležinkelio atkarpa Šilutė–Kulėšai, priklausiusi Insterburgo siaurųjų geležinkelių bendrovei. Šio geležinkelio statyba buvo užbaigta 1913 m., stotis buvo Žibuose (dab. Lietuvninkų g., Šilutė). Traukiniai taip pat sustodavo Šilutės geležinkelio (Tilžė–Klaipėdos linija) stotyje.
1999 m. stotyje įrengtas elektrinis geležinkelio iešmų šildymas. Keleivinių traukinių eismas nutrauktas 2011 m. gegužės 31 d., bet vėliau atnaujintas. Gretimos stotelės, buvusios Gaideliuose ir Žemaitkiemyje, panaikintos.
Makedonijos futbolo taurė
Makedonijos futbolo taurė – pagrindinis futbolo klubų taurės turnyras Makedonijoje.
Kirvenis
Kirvenis (Hedysarum) – pupinių (Fabaceae) šeimos Faboideae pošeimio augalų gentis.
Genties pavadinimas kildinamas iš graikų k. žodžių hedys aroma, išvertus reiškia – maloniai kvepiantis.
Priklauso daugiamečiai žoliniai augalai. Lapai neporiškai plunksniški. Žiedai rožiniai, violetiniai, sutelkti kekėse, išaugusiose lapų pažastyse. Ankštys nedidelės, nariuotos. Subrendusios ankštys suskyla į vienasėklius narelius.
Gentyje yra apie 100 rūšių: 200px|left|thumb|Hedysarum hedysaroides
Lietuvoje auga dvi rūšys:
Bakai
Bakai arba Kuzneckojė (, nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Zelenogradsko rajone, Sembos pusiasalyje, nuo 2005 m. gegužės 23 d. Pereslavskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Bakoy prūsiškos kilmės, minimas nuo 1330 m. 1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities Silakaimio dvaro kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2005 m. gegužės 23 d. Pereslavskojės apylinkės kaimas.
Komunizmo švyturys (Dūkštas)
Komunizmo švyturys – Dūkšto rajono laikraštis, leistas nuo 1951 m. birželio 9 d. iki 1959 m. gruodžio 10 d. Dūkšte.
Istorija
LKP Dūkšto rajono komiteto ir Darbo žmonių deputatų tarybos leidinys, ėjęs du kartus per savaitę. 1951–1952 m. ėjo vienąkart-dukart per savaitę. Tiražas 1951 m. ir 1959 m. – 1000 egz.
Laikraštis uždarytas Dūkšto rajono teritoriją padalijus Ignalinos ir Zarasų rajonams. Teritorijoje platintas Ignalinos rajono laikraštis „Kelias į komunizmą“ ir Zarasų rajono „Tarybinė žemė“. Redakcijoje dirbo Vytautas Baltakis.
Humsas
Humsas – miestas šiaurės vakarų Libijoje, prie Viduržemio jūros, 120 į rytus nuo Tripolio; savivaldybės centras. 201,9 tūkst. gyventojų (2007). Išlikę romėnų miesto liekanų (išilgai jūros), kuris gyvavo 500 metų, čia gimė Romos imperatorius Septimus Severus.
Vanda (ežeras)
Vanda – ežeras Rytų Antarktidoje, Viktorijos Žemėje, Raito slėnyje.
Višegradas (Vengrija)
Višegradas arba Vyšegradas  – miestas šiaurės Vengrijoje, Pešto medėje, dešiniajame Dunojaus krante, į šiaurę nuo Budapešto. Žymus dėl ant kalno pastatytos XIII a. Višegrado pilies bei XIV a. karališkųjų rūmų.
Istorija
Miestas šaltiniuose minimas nuo 1009 m., jo pavadinimas slavų kalbomis reiškia „aukštutinis miestas“. XIII a. nuniokotas mongolų, o 1242 m. atkurtas naujoje vietoje. 1325 m. tapo karališkąja rezidencija.
Amenchotepas II
Amenchotepas II (Amenhotepas II, m. apie 1401 m. pr. m. e.) – septintasis 18 dinastijos Egipto faraonas. Valdė apie 1427–1401 m. pr. m. e. arba 1414–1388 m. pr. m. e., minima 25 metai ir 10 mėnesių Manetono Epitomėje. Rastas indas su įrašais, kur vaizduojamas vyno apdirbimas, 26-aisiais faraono valdymo metais. Jis savarankiškai galėjo valdyti iki 35 metus laiko.
Amenchotepas II buvo Tutmozio III ir žmonos Meritrės-Hatšepsutos sūnus. Manoma, kad buvo koregentas prieš tapdamas visateisiu valdovu. Tutmozis III jį lavino tapti kariu, jis garsėjo savo fiziniais sugebėjimais, buvo vaizduojamas medžiotoju, važnyčiotoju ir lankininku bei vėliau palaidotas su lanku. Netrukus po Amenchotepo II karūnacijos sukilo dalis Sirijos. Numalšino maištą ir paėmė į nelaisvę septynis princus. Vėliau princai buvo pargabenti į Egiptą, kur beveik visi buvo pamauti ant Tėbų sienų. Vienintelis paliktas gyvas Sirijos princas buvo nugabentas į Nubiją ir jo kūnas pamautas ant Napatos miesto sienų. Tokiomis žiauriomis priemonėmis jis siekė parodyti, kas laukia sukilėlių. Vėliau 1418 m. pr. m. e. vadovavo karo kampanijai į Siriją.
Tačiau Amenchotepas II buvo ir diplomatas. Jis buvo pirmasis faraonas, sudaręs taikos sutartį su Mitani karalyste. Palaikė gerus santykius su babiloniečiais ir hetitais. Egiptas buvo pripažintas regiono hegemonija. Užsitikrinęs taiką, Amenchotepas II užsiėmė įvairiais statybų projektais. Įamžindamas taikos susitarimą su Mitani vadais, pastatė koloną tarp ketvirto ir penkto Karnako šventyklos pilonų. Taip pat netoli Sfinkso Gizoje pastatė Horemakhet šventyklą ir praplėtė Karnako šventyklą. Įrašai nemini nė vienos Amenchotepo II žmonos. Egiptologai mano, kad jis baiminosi sustiprėjusios moterų įtakos (minimų kaip Dievo Amono žmonos). Amenchotepas II tėvo monumente sunaikino Hatšepsutos vardo įrašus ir atvaizdus. Jo įpėdinis buvo sūnus Tutmozis IV, kurio motina paminėta Tija.
1898 m. Karalių slėnio kape KV35 rastas sarkofagas su Amenchotepo II mumija originaliame sarkofage. Tačiau tai buvo bent antrasis faraono palaidojimas po kapų plėšimų.
Grietinė
thumb|220px|[[Koldūnai su grietine]]
Pagirių gimnazija
Vilniaus rajono Pagirių gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniaus raj., Pagiriuose, Šiltnamių g. 22, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių ir lenkų kalbomis. Įstaigos kodas 191316692.
Grietinė
Panaudojimas
Grietinė plačiai naudojama gaminant padažus bei salotų antpilus, tešlas, įmaišoma į troškinius ar kitus patiekalus šiems suteikiant pienarūgščio prieskonį bei skalsumo.
Kai kuriose kultūrose kaip padažo pakaitalas ar skonį patiekalui suteikiantis produktas naudojama ir gryna.
Ambraziejus
Ambraziejus − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Iterbiu
thumb|Vaxholm savivaldybė prie Stokholmo
Grietinė
Savybės ir gamybos technologijos
Karvės pieno grietinė gaunama iš normalizuotos grietinėlės, suraugintos grynais pieno rūgšties mikroorganizmais. Gaminana 10, 20, 25, 30, 36, ir 40 % riebumo grietinė. Turi gryną pieno rūgšties skonį ir kvapą su ryškiu pasterizacijos prieskoniu ir kvapu. Masė gana tiršta, balta su gelsvu atspalviu. Gaminama aukščiausios ir I rūšies grietinė. Aukščiausios rūšies grietinės rūgštumas 65–90 °T (Ternerio laipsnių), I rūšies 65–110 °T.
Ant grietinės gali atsirasti išrūgų. Tai priklauso nuo pradinės žaliavos (grietinėlės) apdorojimo būdo. Temperatūros pokyčiai lemia, kaip produkte esantys baltymai sugebės sulaikyti skystį (išrūgas). Dėl susidariusių išrūgų grietinės kokybė nenukenčia.
Grietinės tirštumas priklauso nuo homogenizacijos (susmulkinimo) arba sutirštinimo įvairiais maistiniais priedais. Kuo riebalai labiau susmulkinami homogenizacijos metu, tuo geriau. Tokia grietinė būna tirštesnė, vienodesnės tekstūros, joje mažai ar visiškai neišsiskiria išrūgų. 30 proc. riebumo grietinei ji netgi nereikalinga, nes tokio riebumo visiškai pakanka, kad grietinė natūraliai būtų tiršta. Homogenizacija brangus procesas, todėl jį dažniausiai taiko tik didieji gamintojai. Tirštiklių prireikia, jei grietinės riebumas mažesnis nei 25 proc. Paprastai dedami išrūgų ar įvairių kitų baltymų (pvz., sojų) koncentratai, pieno milteliai, retai Lietuvos gamintojų vartojami gumiarabikas, saldžiosios ceratonijos lipai, pektinas. Bene dažniausiai pieno produktai, ypač grietinė, jogurtai ar sūreliai, sutirštinami krakmolu.
Natūrali grietinė be jokių priemaišų turėtų būti balsva. Gelsvą spalvą suteikia įpilamas aliejus su karotinu. Grietinė negali būti akinamai balta ar gelsva – tai reiškia, kad produkte yra įmaišyta gamybai netinkamų medžiagų.
Pokyčiai grietinės rinkoje
Įsigalint sveikai gyvensenai, atsirado poreikis gaminti liesą grietinę ir jos tipo produktus, kuriuos būtų galima naudoti mišrainių gamyboje, kaip padažų komponentą ar tiesiog patį padažą, bei turėtų mažai pieno riebalų arba ir visai be jų (pvz., ryžių, sojų ir kt. augaliniu pagrindu su įv. aliejais). Kai kuriose Vakarų šalyse ši tendencija tiek įsivyravo, kad natūralios grietinės paklausa labai krito.
Iterbiu
Iterbiu (SV Ytterby) – kaimo vietovė Vaxholm savivaldybėje, Stokholmo salyne, Švedijoje. Čia yra atrasta daug cheminių elementų ar jų junginių, kurie ir pavadinti kaimo garbei įvairiais pavadinimais:
Pirmiausia suomių chemikas Johanas Gadolinas aptiko itrį (iš mineralo gadolinito), 1843 m. švedas K. Mozanderis iš gadolinito išgavo terbį ir erbį, 1879 m. išgauti iterbis, tulis ir skandis, o 1907 m. dar ir liutecis.
Apskritai, tiek Švedija, tiek Iterbiu išgarsėjo aptinkant retuosius Žemės cheminius elementus. Pavyzdžiui, gadolinis pavadintas suomių chemijos profesoriaus Johano Gadolino garbei, holmis – Stokholmo garbei, o tulis – Šiaurės šalių vardu.
Ambraziejus
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Ambraziejienė (ištekėjusi moteris) ir Ambraziejūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Turkų meschetinų vėliava
thumb|right|300px|Turkų meschetinų etninė vėliava Turkų meschetinų vėliava – turkų meschetinų etnoso vėliava: trispalvė su lygaus pločio jusotomis (Viršuje balta, viduryje – raudona, apačioje – juoda, o prie koto – tokio paties pločio vertikali žalia juosta, kurioje yra baltas pusmėnulis centre ragais į dešinę.
Pagirių gimnazija
Pagirių gimnazijoje veikę skyriai
miniatiūra|267x267px|Pagirių gimnazijos bendruomenė 2018 m., minint Lietuvos Nepriklausomybės atkūrimo 100-metį
Turkų meschetinų vėliava
Vėliavos proporcijos – 2:3.
Pagirių gimnazija
Istorija
miniatiūra|100px|left|Senoji gimnazijos emblema miniatiūra|265px|right|Gimnazija 2013 m., beprasidedant renovacijai 1971 m. Pagiriuose pradėtas statyti didžiausias Pabaltijyje Vilniaus šiltnamių kombinatas. 1976 m. šiltnamių kombinato rūpesčiu pastatyta Pagirių aštuonmetė mokykla gyvenvietės vaikams. Tuo metu šią mokyklą pradėjo lankyti 120 mokinių, kurie mokėsi lietuviškose ir rusiškose klasėse. Juos mokė 20 pedagogų. Iš pradžių mokykloje buvo tik 11 kabinetų, sporto salė, valgykla ir biblioteka.
Nuo 1978 m. mokykla pradėjo dirbti dviem pamainomis. 1985 m. pastatytas priestatas, mokykla padidėjo ir tapo vidurine. Tuo pačiu metu buvo įrengti chemijos, fizikos ir biologijos kabinetai. Nuo 1987 m. mokykla tapo trikalbe. Iki šiol pamokos dėstomos lietuvių, rusų ir lenkų kalbomis.
1999 m. mokykla sėkmingai dalyvavo profilinio mokymo eksperimente ir tapo pavyzdžiu visos respublikos vidurinėms mokykloms. Mokyklą savo pasiekimais šlovina sportininkai, kurie buvo ne tik rajono čempionai, bet ir puikiai pasirodė respublikos čempionatuose. Daug Pagirių vidurinės mokyklos mokinių yra dalyvavę įvairiuose konkursuose, keletas jų užėmė prizines vietas net tarptautinio lygio olimpiadose.
2006 m. vidurinė mokykla tapo Vilniaus r. Pagirių gimnazija.
Visagino Atgimimo gimnazija
Visagino Atgimimo gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Visagine, Tarybų g. 23, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas rusų kalba. Įstaigos kodas 190243280.
Istorija
Mokykla įsteigta LTSR švietimo ministerijos 1987 m. liepos 10 d. įsakymu Nr. 46. Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerijos Kolegijos 1997 m. gegužės 30 d. nutarimu nuo 1997 m. rugsėjo 1 d. mokyklai suteiktas humanitarinės gimnazijos statusas. Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministro 2000 m. birželio 5 d. įsakymu Nr. 751 nuo 2000 m. rugsėjo 1 d. suteiktas ir realinės gimnazijos statusas.
Ezavas
thumb|right|250px|Ezavo ir Jokūbo gimimas (dailininkas Benjamin West) Ezavas ( – „plaukuotas“) – vyresnysis Jokūbo brolis dvynys, Izaoko ir Rebekos sūnus, apie kurį rašoma Senojo Testamento Pradžios knygoje. Jis tapo medžiotoju ir taip menkai tebrangino Dievo pažadus, kad vieną dieną, alkanas grįžęs iš medžioklės, už dubenį lęšienės pardavė Jokūbui pirmgimio sūnaus teises. Jokūbui apgaule išgavus dar ir tėvo Izaoko palaiminimą, Ezavas labai supyko, todėl Jokūbas, baimindamasis galimo keršto, paliko namus.
Kol nebuvo Jokūbo, Ezavas įsikūrė Seiro kalno apylinkėse, praturtėjo. Kai broliai vėl susitiko, Ezavas šiltai pasveikino Jokūbą ir priėmė jo dovanotus gyvulius. Ezavas grįžo prie Seiro, kur, kaip teigiama Biblijoje, iš jo kilo edomitai, o Jokūbas iškeliavo į Kanaaną.
Ezavas vedė žmonas kanaanietes: hetito Elono dukterį Adą, Ano dukterį Olibamą ir Basematą, Izmaelio dukterį, Nebajoto seserį. Adai gimė sūnus Elifazas, Basematai – Reuelis. Olibamos sūnūs: Jeusas, Jalamas ir Korė.
Motherwell FC
Madervelio FC – Škotijos futbolo klubas iš Madervelio.
Istorija
Klubas įkurtas 1886 m.
Ispanijos futbolo varžybos 1976–1977 m.
Ispanijos futbolo varžybos 1976–1977 m.
Geno duplikacija
Geno duplikacija (ar chromosomos duplikacijos paskemė ar geno amplifikacijos rūšis) yra DNR srities, koduojančios geną padvigubėjimas. Tai gali atsirasti kaip klaidos pasekmė homologinėje rekombinacijoje, retrotranspozoninis įvykis ar net visos chromosomos duplikacija. Antra geno kopija įgalina organizmą sukaupti daugiau mutacijų. Geno duplikacija yra skirtingas procesas Geno delecijai. Duplikacijos gali atsirasti mejozės metu.
Geno duplikacija - evoliucinis reiškinys
Manoma, kad genetinės medžiagos amplifikacija (daugkartinis genetinės medžiagos kiekio padidėjimas) yra vienas iš pagrindinių genomo evoliucijos veiksnys. Tai buvo konstatuota prieš daugiau nei 100 metų. Susumu Ohno yra žymiausias šios teorijos puoselėtojas, ją išdėstęs savo knygoje Evolution by gene duplication (1970). Jis argumentavo, kad geno duplikacija yra svarbiausias evoliuciją spartinantis faktorius, kylantis iš pirmtakų per paveldimumą. Genų duplikacija nėra nei dažna nei neįprasta - manoma, kad mielių genomas padvigubėjo prieš 100 millijonų metų. Augalai yra pagrindiniai duplikacijų turėtojai. Pavyzdžiui, kviečiai yra heksaploidiniai poliploidai - tai reiškia, kad jo esminis genomas yra atkartotas net šešis kartus.
Genetinės medžiagos kiekio pakitimai gali vesti ir prie patologijų fenotipų, jei atkartojimas nėra absoliučiai tikslus (žr. neurologinius sutrikimus - Retto sindromas ir Pelizaeus-Merzbacher liga.
Geno duplikacija kaip jo amplifikacija
Molekulinės genetikos požiūriu geno duplikacija ar amplifikacija (daugelio geno kopijų atsiradimas) tėra vienas būdų sustiprinti jo raišką ląstelėje - virš-ekspresiją. Ją galima sukelti dirbtiniu būdu  in vitro naudojant specifinius fermentus, ar jos gali kilti natūraliu keliu. Evoliucijai yra svarbios duplikacijos lytinėse ląstelėse.
Beje, onkogenų duplikacija ar amplifikacija yra stebima daugelyje vėžio atvejų -  pvz., P70-S6 Kinazė 1 ir krūties vėžys. Tokiu atveju geno duplikacija atsiranda tik vėžio ląstelėse ir neperduodama palikuonims.
Genomo duplikacijų aptikimas
Sukurtos technologijos leidžia nustatyti įvairaus dydžio genetinės medžiagos kiekio pokyčius (netgi ypač mažas delecijas - mikrodelecijas arba mažas duplikacijas - mikroamplifikacijas) galima. Viena iš šių technologijų - lyginamoji genomo hibridizacija (angl., array comparative genomic hybridization) (aCGH). Genomo hibridizacijos metodu galima nustatyti tūkstančių genomo lokusų genetinės medžiagos kiekio pokytį (delecijas arba duplikacijas).
Eizenhiutenštatas
Eizenhiutenštatas – miestas rytų Vokietijoje, prie Odros-Šprė kanalo. Upių uostas. Išvystyta laivybos ir metalurgijos, plieno pramonė.
Istorija
1950 m. įkurtas Štalinštatas (pavadintas Stalino garbei), kuris 1961 m. pervadintas Eizenhiutenštatu.
Pasaulio pabaiga (filmas)
Pasaulio pabaiga – 1999 JAV siaubo veiksmo filmas, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko Arnold Schwarzenegger. Filmą režisavo Peter Hyams.
Atlantis 2000
Atlantis 2000 – trumpai gyvavusi Vokietijos muzikos grupė iš Miuncheno.
Grupę sudarė Alfons Weindorf, Jutta Niedhardt, Helmut Frey, Eberhard Wilhelm, Klaus Pröpper ir Clemens Weindorf.
1991 m. kovo 21 d. „Atlantis 2000“ dalyvavo „Eurovizijos“ atrankos finale su Weindorf ir Frey parašytu kūriniu „Dieser Traum darf niemals sterben“. Iš dešimties dalyvavusių atlikėjų, nugalėtojais tapo grupė „Atlantis 2000“. „Eurovizijoje“ jie užėmė 18 vietą iš 22.
Sterkiniai kupriai
Sterkiniai kupriai (Cynoscion) - kuprių (Sciaenidae) šeimos žuvų gentis.
Talė
Talė – miestas rytinėje Vokietijoje, Harco kalnuose 8 km į vakarus nuo Kvedlinburgo, prie Bodės upės. Yra teatras po atviru dangumi ir zoologijos sodas.
Lorengau
Lorengau – miestas Papua Naujojoje Gvinėjoje, Bismarko salyno Manuso saloje. Manuso provincijos sostinė. 5,8 tūkst. gyventojų. Uostas prie Ramiojo vandenyno.
Ambrozevičius
Ambrozevičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Ambrozevičienė (ištekėjusi moteris) ir Ambrozevičiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Tytuvėnų apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Tytuvėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Tytuvėnų rajonui. 1954 m. prijungta dalis Girininkų apylinkės. 1956 m. gruodžio 28 d. Tytuvėnams gavui miesto teises Tytuvėnų apylinkė panaikinta. Atkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Aukštiškių apylinkės, Kubilių apylinkės ir Rūtelių apylinkės. 1977 m. prijungta mažoji dalis Maironių apylinkės, 1986 m. – Kiaunorių apylinkė.
Didysis citrinmedis
Didysis citrinmedis (Citrus maxima) – rūtinių (Rutaceae) šeimos citrinmedžių (Citrus) genties augalų rūšis. Sinonimai: Citrus grandis, ''C. aurantium var. grandis, C. decumanus, Aurantium decumana, C. pompelmos, C. aurantium ssp. sinensis var. decumana, Limo decumana''.
Didieji citrinmedžiai – visžaliai medžiai.
Augalų morfologija
Žinomos diploidinės ir tetraploidinės formos (2n = 18, 36). Šie citrinmedžiai patys stambiausi visoje gentyje, tačiau yra ir žemaūgių formų. Vainikas rutuliškas. Šakos storos, paprastai dygliuotos. Jauni ūgliai padengti minkštais plaukeliais, kurie vėliau nubyra.
Lapai stambūs ir labai stambūs, 10-12 cm ilgio, 7-8 cm pločio, širdiški, lapkočiai sparnuoti.
Žiedai balti, žiedkotis ir vainiklapių išorinė pusė padengta plaukeliais. Kuokelių 20-25, su stambiomis dulkinėmis.
Vaisius – didysis greipfrutas.
Kilmė
Šis citrinmedis kilęs iš Pietryčių Azijos bei Zondų salų. Laukiniai individai aptinkami Okeanijos salose, prie upių (Fidžis, Tonga, Havajai) pakrančių. Auginamas ir vertinamas Kinijoje, Tailande, Indijoje, taip pat Japonijoje.
Angliškas pavadinimas shaddock kilo iš anglo laivo kapitono Shaddock’o pavardės. Šis kapitonas XVII a. atvežė didžiojo citrinmedžio sėklų į Vest Indiją, kur juos ėmė auginti.
Didžiojo citrinmedžio hibridai
Greipfrutinis citrinmedis (C. paradisi) yra didžiojo citrinmedžio ir apelsininio citrinmedžio hibridas.
Tangelinis citrinmedis (C. ×tangelo) yra didžiojo citrinmedžio ir mandarininio citrinmedžio hibridas.
Fudžis (upė)
Fudžis  – upė centrinėje Japonijoje, teka Jamanašio ir Šidzuokos prefektūrose. Kartu su Mogamio ir Kumos upėmis yra viena srauniausių šalies upių.
Upės aukštupyje pastatyta keletas hidroelektrinių. Fudži upė žymi Japonijos elektros tinklo skiriamąją ribą, nuo kurios į rytus naudojamas 50 Hz dažnis, o į vakarus – 60 Hz.
Tėkmė
Prasideda 2685 m aukštyje virš jūros lygio Nokogiri kalno viršūnėje Akaišio kalnuose. Sruvendama iki Ičikavamisato miestelio, kur susikerta su Fuefuki upe, upė vadinama Kamanaši pavadinimu, vėliau tampa žinoma kaip Fudži upė. Paskiau tekėdama vakarine Fudži kalno papėde įteka į Ramiojo vandenyno Surugos įlanką.
Istorija
miniatiūra|kairėje|[[Hirošigė piešinys]] Upės apylinkėse 1180 m. vyko Fudžigavos mūšis, vienas pirmųjų svarbiausių Genpei karo mūšių. Sengoku laikotarpiu feodalas Takeda Šingen upės atkarpoje, kurioje ji vadinta Kamanaši pavadinimu, įrengė dideles užtvankas, kurios leido užtvindyti buferines zonas, taip reguliuojant padarytą žalą. Šios užtvankos vis dar egzistuoja ir vadinamos Shingen-zutsumi (信玄堤). Edo laikotarpiu valdant Tokugavos šiogūnatui potvyniai ir toliau buvo kontroliuojami 1674 m. naujai įrengtomis užtvankomis, kurios nukreipdavo vandens srovę atokiau nuo apgyvendintų plotų.
Edo ir ankstyvajame Meidži laikotarpiuose upe nuo Surugos įlankos iki Kajaus žemės buvo intensyviai plukdomos prekės. Atidarius Tokaido, Čūo ir Fudži geležinkelio linijas, prekyba upe smuko ir nuo 1923 m. nebevykdyta.
Marija Habsburgaitė
thumb|left|100px|Marijos Habsburgaitės monograma Marija Habsburgaitė (1505 m. rugsėjo 18 d., Briuselis – 1558 m. spalio 18 d., Kastilija) – Pilypo I Gražiojo ir Joanos I duktė. thumb|left|150px|Marija Habsburgaitė našlės rūbuose Žinoma taip pat kaip Marija Austrė, Marija Vengrė, Marija Burgundė, Marija Kastilė. Tarp jos brolių ir seserų buvo Šventosios Romos imperijos imperatoriai Karolis V ir Ferdinandas I, Portugalijos karalienė, o po to ir Prancūzijos Eleonora Habsburgaitė, Danijos, Norvegijos ir Švedijos karalienė Izabelė Habsburgaitė ir Portugalijos karalienė Katerina Habsburgaitė.
Buvo Vengrijos ir Čekijos karaliaus Liudviko II, Vladislovo II ir Anos de Fua sūnaus, žmona, o po jo žūties 1526 metais Mohačo mūšyje, tapo Nyderlandų vietininke dėl savo bгоlio Karolio V Habsburgo.
Liuksemburgo futbolo varžybos 2009–2010 m.
Liuksemburgo futbolo varžybos 2009–2010 m.
Liupkiškės
Istorija
XIX a. pabaigoje buvo šlėktų okolica Lydos apskrityje.
Andrejauskaitė
Andrejauskaitė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (mergautinė pavardė).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Andrejauskienė (ištekėjusi moteris).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Andrejauskas.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Valdemaras Anužis
Biografija
1959–1966 m. mokėsi Klaipėdos 5–oje vidurinėje mokykloje, 1970 m. baigė Klaipėdos 10–ąją vidurinę mokyklą. 1976 m. baigė Kauno medicinos instituto Gydomosios medicinos fakultetą
1977–1979 m. Klaipėdos Greitosios medicino pagalbos gydytojas, Klaipėdos Vaikų ir jaunimo sporto mokyklos dviratininkų sporto medicinos gydytojas, 1979–1980 m. Klaipėdos ligoninės gydytojas anesteziologas, 1980–1984 m. Olimpinio rezervo sporto mokyklos gydytojas. 1984–1986 m. apylinkės gydytojas. 1986–1990 m. futbolo komandos „Atlantas“ gydytojas. 1990–1993 m. Klaipėdos ligoninės gydytojas anesteziologas reanimatologas, 1993–1995 m. ligoninės vyr. gydytojo pavaduotojas.
1995–1997 m. Klaipėdos miesto savivaldybės Socialinio departamento direktorius, 1997–2000 m. Klaipėdos savivaldybės administratorius. 2000 m. Klaipėdos ligoninės vyr. gydytojas, 2001–2003 m. vyr. gydytojo pavaduotojas. Nuo 2003 m. Klaipėdos apskrities viršininko administracijos apskrities gydytojas.
Politinė veikla
1999–2001 m. LLS, nuo 2002 m. LSDP Klaipėdos skyriaus narys.
1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m. ir 2003 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys, LSDP frakcijos pirmininkas, Peticijų komisijos pirmininkas. 2003 m. Europos regionų komiteto narys – stebėtojas.
1996–2001 m. SPAB „Klaipėdos energija“ stebėtojų tarybos pirmininkas, UAB „Žvejų kultūros rūmai“ valdybos pirmininkas, UAB „Klaipėdos krašto atliekų tvarkymas“ valdybos pirmininkas, SPAB „Klaipėdos vanduo“ valdybos narys, AB „Klaipėdos laivų remontas“ stebėtojų tarybos narys.
2003 m. Klaipėdos teritorinės ligonių kasos, Klaipėdos apskrities ligoninės, Klaipėdos tuberkuliozės ligoninės stebėtojų tarybų pirmininkas.
Ancuta
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Ancutienė (ištekėjusi moteris) ir Ancutaitė (mergautinė pavardė).
Jonušas Višnioveckis
Kunigaikštis Jonušas Konstantinas Višnioveckis (1599 m. birželis – 1636 m. lapkričio 9 d.) – Lenkijoje ATR valstybinis ir karinis veikėjas, Kremeneco seniūnas (nuo 1629 metų), Karūnos didysis žirgininkas (1633–1636 m.).
Ancuta
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Jonušas Višnioveckis
Biografija
Lietuvos kilmingos kunigaikščių Višnioveckių giminės atstovas, herbo „Koributas“ savininkas. Belzo ir Rusios vaivados, kunigaikščio Konstantino Konstantinovičiaus Višnioveckio (1564–1641) vyresnysis sūnus nuo pirmos santuokos su Ana Zagorovskaite (iki 1574–1600/1602). Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino palikuonis.
Gavo gerą išsilavinimą užsienyje, kur ilgą laiką praleido Italijoje. Užsienio kelionės metu dalyvavo karo veiksmuose. Kurį tai laiką tarnavo Svojos Hercogo Karolio Emanuelio I armijoje. Antros kelionės į užsienį metu įstojo į Iapanijos Ambrozos Spinolos armiją, kur jam vadovaujant dalyvavo ispanų surengtoje olandų Bredo tvirtovės apgulty (1624–1635 m.).
Sugrįžęs į Lenkiją Jonušas Višnioveckis susidomėjo kariniais reikalais ir ne kartą dalyvavo mūšiuose su Krymo totoriais. Dalyvavo ATR karuose su Osmanų imperija, Švedijos ir Rusijos valstybėmis. 1633 metais per karo veiksmus prieš Turkijos Abaza-pašos armiją Jonušas Višnioveckis savo sąskaita atėmė dvi pėstininkų ir vieną raitelių burių vėliavas. Laikė savo kieme dvaro kariuomenę, kurios išlaikymui mokėjo 120 tūkstančių zlotų iš savo iždo. Dalį savo pajamų nukreipdavo taikos ir ramybės palaikymui.