cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dakša
Vedų komentare „Šatapatha Brahmanoje“ ir vėlesnėje nevedinėje tradicijoje Dakša minimas pasaulio sutvėrimo kontekste: jis laikomas septintuoju Brahmos sūnumi, gimusiu iš tverėjo dešinės kojos didžiojo piršto. Jo žmona Virinė gimė iš Brahmos kairiosios kojos piršto; ji dar tapatinama su naktimi ir vadinama Dakše. Dakša ir Dakšė susilaukė 50 ar 60 dukterų, iš kurių 13 atidavė Kašjapai, 27 Somai, 10 Dharmai (arba Manui). Vyriausioji Dakšos dukteris Ditė tapo daitijų motina, jaunesnė Danu – danavų motina, o Aditė – aditjų, tarp jų ir paties Dakšos, motina.
thumb|200px|Dakša (dešinėje) ir Šiva (kaip Virabhadra)
Bulgarijos futbolo varžybos 2019–2020 m.
Bulgarijos futbolo varžybos 2019–2020 m.
Dakša
„Mahabharatoje“ žinomas mitas apie tai, kad mėnulio dievas Soma paėmė iš Dakšos 27 dukteris, bet mylėjo tik Rohinę. Dakša piktinosi Somos nepadoriu gyvenimo būdu ir jį prakeikė, kad tas imtų geibti. Bet drauge su Soma ėmė geibti ir augalai bei gyvūnai. Tada susirūpinę dievai paprašė Dakšos sumažinti bausmę Somai. „Harivamšoje“ minima, kad Višnus buvo pasivertęs Dakša ir taip sukūręs įvairias būtybes. Kelete šaltinių pasakojamas mitas apie tai kaip Himavato kalnuose valdovo nuodėmėms išpirkti sukurtas Dakša surengia pirmąjį aukojimą ir iškviečia visus dievus, išskyrus Rudrą. Šis įsižeidęs perveria auką strėle, ir toji pavirsta Mrigaširšos („antilopės galvos“) žvaigždynu. Tada Rudra užpuola ir suluošina Aditjus ir, pasak dalies šaltinių, nukerta Dakšos galvą. Tada Dakšai pritaikoma ožio galva.
Dakšos mitologija Vedose ir vėliau labai skirtinga. Artima Dakšai mitologema yra Dakšina, kuri taip pat susijusi su aukojimu.
Bulgarijos futbolo varžybos 2019–2020 m.
Finalo rungtynės
-
Mindaugas Pocevičius
Mindaugas Pocevičius (g. 1977 m. liepos 20 d.) – Lietuvos futbolininkas, gynėjas.
Tambralinga
Tambralinga ( – „raudona linga“) – hinduistinė-budistinė malajų valstybė. Viena seniausių Malajų salyne, kurios kultūrinis ir politinis branduolys buvo Kra sąsmauka (dab. Tailando Nakhon si Thamarat, Surat Thani, Krabi ir Phang Nga provincijos). Ekspansijos laikotarpiu XIII–XIV a. kontroliavo didesnę dalį Malakos pusiasalio dab. šiaurės Malaizijos ir pietinio Tailando teritorijose.
Pavadinimai
Ši valstybė skirtinguose šaltiniuose buvo žinoma gana skirtingais pavadinimais:
Istorija
thumb|left Karalystės pradžia sietina su stiprėjančia Transmalakinės prekybos reikšme tarp Indijos ir Kinijos. Ji koncentravosi Kra sąsmaukoje, kur buvo trumpiausias kelias kirsti pusiasalį. Tai buvo pati šiauriausia malajų kilmės valstybė, kuri pietuose ribojosi su Langkasuka ir Kedahu. Šiaurinė jos kaimynė buvo Khmerų imperija.
Ankstyvuoju Tambralingos egzistavimo laikotarpiu, ją ekonomiškai ir politiškai užgožė Langkasuka, įgijusi hegemoniją visoje Transmalakinėje prekyboje ir pavertusi kitas valstybes savo vasalėmis. Apie 800 m. visą regioną nukariavo Šrividžaja, ir ši tapo jos vasale. Šrividžajos laikais čia išdygo Čaija miestas, tapęs regionine sostine, jame pristatyta daug Šrividžajos stiliaus statinių. Nepaisant šios priklausomybės, 640, 648, 818, 860 ir 873 m. Tambralinga savarankiškai siuntė savo pasiuntinius į Kiniją, 671 m. čia lankėsi kinų budistų vienuolis Yi Jing.
XI a. Šrividžają nusiaubus Čola imperijai, Tambralinga buvo paminėta kaip viena iš 13 užkariautų valstybių. Čoloms atsitraukus, Šrividžaja niekuomet čia vėl nebeįsitvirtino, ir Tambralinga (vėliau tailandiečių pavadinta kaip Nakhon Si Thammarat) išgyveno savo aukso amžių. Jo kulminacija siejama su valdovo Čandrabhanu (1230–1270) valdymu. Jis buvo ne tik didis statytojas (žymiausias jo laikų architektūros paminklas yra Phrae Boromadhatu stūpa sostinėje), bet ir užkariautojas. Tuo metu jis kontroliavo didžiąją dalį Malakos pusiasalio (buvusias Langkasukos valdas). Jo galią Malakos pusiasalyje simbolizavo 12 stipriausių provincijos miestų (Naksat miestai), kurie buvo sutapatinti su zodiako gyvūnais: Narathivatas (žiurkė), Pattani (jautis), Kelantanas (Tigras), Kedahas (Didžioji gyvatė), Patalungas (Mažoji gyvatė), Trangas (arklys), Čumpornas (avis), Krabi (beždžionė), Kančanaditas (gaidys), Phuketas (šuo), Kraburi (kiaulė) ir nežinomos lokalizacijos Muang Pahangas (triušis).
1247 m. ir 1270 m. įvykdė karines ekspedicijas į Ceiloną, kurį laikinai užvaldė. Užkariavimai labai nusilpnino šalį. Tai lėmė greitą Tailando (tuomet Sukotajus) sėkmę, užkariaujant Tambralingą XIV a. pradžioje. Jau 1283 m. kontroversiškame dokumente ji minima kaip Sukotajaus karalystės vasalė, o 1365 m. Madžapahitas atsisakė teisių į šią valstybę, galutinai pripažindamas ją Sukotajui. Nuo tada jos teritorija yra Tailando sudėtyje (iki XIX a. pabaigos buvo administruojama kaip vasalinė Nakhon Si Thammarat karalystė).
Boguslavas Bielskis
Boguslavas Bielskis – Lvovo vėliavininkas 1738-1758, Lvovo pataurininkis 1736-1738, Rbštyno seniūnas 1730 metais.
Kevarrius Hayes
Gimė nedideliame Laiv Ouko (Live Oak) miestelyje šiaurės Floridoje, ten lankė Savanio vidurinę mokyklą. 2015–2019 m. atstovavo Floridos universiteto komandą „Gators“.
Profesionalo karjerą pradėjo Italijoje, Kantu „Pallacanestro“ klube. Vėliau rungtyniavo Prancūzijoje („ASVEL“), Turkijoje („Bursaspor“ – Europos taurėje per vid. 24 minutes fiksavo 9 taškų, 6,8 atkovoto kamuolio, 1,1 bloko ir 13,6 naudingumo balo statistiką), o 2022 m. vasarą sudarė sutartį su Kauno „Žalgiriu“.
Su Centrinės Afrikos Respublikos rinktine dalyvavo 2021 m. Afrikos krepšinio čempionate.
Staškūniškio maumedis
Staškūniškio maumedis – botaninis gamtos paveldo objektas, esantis Širvintų rajone, Staškūniškio kaime. Medžio aukštis siekia 30 m, o skersmuo – 1 m. Maumedžio viršūnė nulūžo per apledėjimą, tačiau medis vis vien aukštas, jo kamienas labai storas. Medis auga Staškūniškio dvaro parke, manoma, kad nuo XVIII a.
Gamtos paminklo statusas šiam maumedžiui suteiktas 1968 m., o respublikinės reikšmės paminklu pripažintas 1987 m.
Ditė
Ditė  – hinduistinės mitologijos veikėja. Jos vardas sudarytas nuo Aditės (ši reškia „begalybė, neribotumas“, tuo tarpu Ditė „užbaigtumas, ribotumas“, plg., nuo Asurų padarytus „Surus“).
Iš Vedų Ditė ir jos ainiai minimi tik „Atharvavedoje“ ir vėlyvoje „Rigvedoje“ (3 kartus be platesnio konteksto, eilėje su Mitra, Varuna, Bhaga, Agniu, Savitaru).
Hinduistinėje mitologijoje Ditė yra vyriausia Dakšos ir Dakšės dukteris, Kašjapos žmona, demonų daitjų motina. Kartu su seserimi Danu laikoma asurų pramote. Tarp žymesnių Ditės vaikų (daitjų) yra Hiranjakašipus, Vadžranga, Majus, Hiranjakša.
The Vamps
The Vamps – britų poproko grupė, susiformavusi 2012 m. Grupę sudaro Brad Simpson (vokalas ir gitara), James McVey (gitara ir vokalas), Connor Ball (bosinė gitara ir vokalas) bei Tristan Evans (būgnai ir vokalas). Savo karjerą grupė pradėjo keldami į „YouTube“ savo atliekamus kitų atlikėjų koverius. 2013 m. išleistas debiutinis grupės singlas „Can We Dance“, sulaukęs didelio populiarumo. 2014 m. balandį išleistas debiutinis grupės albumas „Meet the Vamps“. 2023 m. duomenimis, grupė yra išleidusi penkis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Cherry Blossom“, išleistas 2020 m. spalį.
Širės aukštumos
thumb|250px|Širės aukštumos. Zombos plynaukštė
Širės aukštumos  – plynaukščių sritis pietų Malavyje, į rytus nuo Širės upės. Driekiasi iš šiaurės į pietus 130 km. Būdingas aukštis yra ~900 m, pavieniai masyvai iškyla iki 1773 m (Čiradzulu plynaukštė), o Zombos plynaukštė iškyla virš 2000 m aukščio.
Būdingos savanos, krūmynai, kalnų stepių plotai, dabar didelės teritorijos sukultūrintos (arbatmedžių plantacijos).
Mankiškių geležinkelio stotelė
Mankiškių geležinkelio stotelė – stotis Mankiškių kaime, prie Vilniaus–Klaipėdos geležinkelio, tarp Radviliškio ir Šilėnų stočių. Stoja priemiestiniai keleiviniai traukiniai Panevėžys–Mažeikiai ir Radviliškis–Klaipėda. 2023 m. stotyje yra 2 keliai 99 metrų ilgio.
Istorija
Stotelė atidaryta 1951 m.
1920 m. Lietuvos Seimo rinkimai
1920 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai (Steigiamojo Seimo rinkimai) įvyko 1920 m. balandžio 14–15 d., pagal 1919 m. priimtą Rinkimų įstatymą. Tai buvo pirmieji visuotiniai, lygūs, slapti, tiesioginiai rinkimai Lietuvoje. Balsuoti atėjo 90 proc. visų balso teisę turėjusių piliečių. Iš 112 išrinktų Steigiamojo Seimo narių, 59 priklausė krikščionių demokratų blokui, 29 – Lietuvos socialistų liaudininkų demokratų partĳos ir Valstiečių sąjungos blokui, 12 – Lietuvos socialdemokratų partĳai. Likusius mandatus pasidalĳo tautinių mažumų (žydų, lenkų, vokiečių) atstovai Seime.
1920 m. gegužės 15 d. iškilmingam Seimo posėdžiui Kauno miesto teatro rūmuose pirmininkavo Lietuvos visuomenės veikėja Gabrielė Petkevičaitė-Bitė. Tą patį vakarą Steigiamojo Seimo nariai Seimo Pirmininku išrinko Aleksandrą Stulginskį bei vienbalsiai patvirtino Nepriklausomybės rezoliucĳą.
Mulandžės masyvas
Mulandžės masyvas  – stambus atlikuonis pietryčių Malavyje, Pietų regione, į rytus nuo Blantairo, greta Mulandžės miesto, ženkliai išsišauna virš aplinkinių Čiradzulu aukštumų. Matmenys – 22 x 26 km. Iškyla iki 3002 m (Sapitvos kalnas – aukščiausia Malavio vieta).
Masyvas susidarė maždaug prieš 130 mln. metų ir yra magminės–intruzinės kilmės. Smarkiai paveiktas erozijos.
Mulandžės masyvas įtrauktas į Mulandžės kalno miško draustinį. Masyvo šlaitai apaugę miškais, čia auga endeminė paprastoji vidringtonija (Widdringtonia whytei), aukščiau vyrauja kalnų stepės.
Mulandžės masyve randama akmens amžiaus dirbinių. Pirmasis europietis, aprašęs šį kalną buvo Deividas Livingstonas.
Adriel Ba Loua
Adrijelis Ba Lua (g. 1996 m. liepos 25 d.) – futbolininkas, saugas, puolėjas. Dramblio Kaulo Kranto futbolininkas atstovavo šalies U-20 rinktinei.
Karjera
2021 m. rugpjūčio 16 d. paskelbta, kad atstovaus Lech Poznań (Lenkija).
2023 m. rugpjūčio 3 d. pelnė įvartį rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris.
Vivasvatas
Žinomas ir vėlyvesnėje mitologijoje: Vivasvatas laikomas paskutiniuoju Aditju – jis gimė be kojų, be rankų, iš visų pusių lygus. Susirungęs su dievais jis tapo Sūrja. Kitur dar vadinamas Martanda. Iš jo likusių kūno dalių atsirado dramblys. Vivasvatas buvo Tvaštaro dukteries Saranjos vyru. Jiedviems gimė dvyniai Jama ir Jamė, o Saranja pasivertė kumele ir pabėgo nuo Vivasvato. Tada Vivasvatas pasivertė žirgu, pavijo Saranją ir jiedviems gimė Ašvinai. Jis pirmasis atliko aukojimą ir padovanojo žmonėms ugnį.
Vivasvato kaip Jamos tėvo atitikmuo Avestoje – Vivanhvant (Jimos tėvas).
Ąžuolijos botaninis-zoologinis draustinis
Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti unikalų brandžių medynų ąžuolyną, lapuočių miško augalijos ir gyvūnijos bendrijas, retų bei saugomų ir į Lietuvos raudonąją knygą įrašytų augalų ir gyvūnų rūšių buveines bei vaizdingą Viešos upelio kraštovaizdį. Natura 2000 objektas. Ąžuolijos miške vyrauja šios medžių rūšys: ąžuolas, drebulė, eglė. Mažiau paplitę – liepa, uosis, beržas, juodalksnis ir kiti medžiai. Miške gana daug senų ąžuolų, ąžuolų kelmų ir stuobrių. Trake dominuoja gerai išsivystęs lazdynų ardas, veši guobų pomiškis. Įįrengtas Ąžuolijos draustinio mokomasis gamtos takas.
Njikos plokščiakalnis
thumb|250px|Būdingas Njikos plokščiakalnio kraštovaizdis
Njikos plokščiakalnis  – plokščiakalnis šiaurės Malavyje, į vakarus nuo Malavio ežero, prie Livingstonijos ir Čilumbos miestų. Apima taip pat nedidelę teritoriją rytų Zambijoje. Driekiasi iš šiaurės į pietus 90 km, plotis iki 50 km. Būdingas aukštis 2100–2200 m, aukščiausia vieta – 2605 m (Ngandos k.). Iš vakarų stačiai ribojamas Luangvos slėnio, pietuose skardžiais leidžiasi link Pietų Rukuru upės.
Tikrovė
miniatiūra|Anonimo spalvotas medžio raižinys žinomas kaip Flamariono raižinys (1888). Tikrovė arba realybė  – šis terminas plačiąja prasme apima viską, kas egzistuoja ar vyksta, nepriklausomai nuo subjektyvių faktorių - suvokimo, žinių, pojūčių, požiūrio ar įsitikinimų. Kitaip tai apibrėžiama, kad „tai, kur dalykai iš tikrųjų egzistuoja“.
Realybės terminas anglų kalboje pirmą kartą pavartotas 1550 m., tada jis reiškė konkrečią nuosavybę. Žodis kildinamas iš moderniosios lotynų kalbos realitatem, o pastarasis iš vėlyvosios. Dabartinę „tikro egzistavimo“ reikšmę įgavo apie 1647 m. .
Kosovo futbolo varžybos 2018–2019 m.
Kosovo futbolo varžybos 2018–2019 m.
Pereinamosios rungtynės
-
- -
--
Išlik savimi
Išlik savimi – 1978 m. Italijoje sukurta romantinė drama.
Turinys
Audringos praeities landšafto dizaineris Džulijus susipažįsta su gerokai jaunesne mergina Frančeska. Po trumpo nuotykio jis sužino, kad kažkada susitikinėjo su šios motina, todėl nusprendžia nutraukti artimus santykius, nes abejoja ar ši nėra jo duktė. Paties Džulijaus šeima tėra formali: žmona susitikinėja su kitais vyrais ir to neslepia, o vos 18-metė duktė laukiasi.
Tarp judviejų susiklosto keisti santykiai: Frančeska nesupranta, kodėl ją traukia gerokai vyresnis vyras, o šis įvairiais būdais mėgina išsiaiškinti ar nėra merginos tėvas. Galiausiai savo dvejonėmis jis pasidalina su Frančeska, tačiau dėl to santykiai tampa tik dar labiau komplikuoti. Galiausiai Frančeska nusprendžia nutraukti judviejų santykius taip, kaip pasielgė jos motina – palikti Džulijų kino teatre...
Coca-Cola
Coca-Cola (tariama [koka.kola]) – gazuotas gaivusis gėrimas, dažnai vadinamas tiesiog Kola. Gamybos teisės priklauso bendrovei „The Coca-Cola Company“ Atlantoje, Džordžijos valstijoje (JAV). „Coca-Cola Company“ prekinis ženklas Jungtinėse Amerikos Valstijose užregistruotas 1944 m. kovo 27 d.
Coca-Cola šiuo metu yra populiariausias gėrimas pasaulyje; kiekvieną dieną pasaulyje yra parduodama apie 1,7 mlrd. gėrimo „Coca-Cola“ vienetų. „Coca-Cola“ galima įsigyti 135 šalyse, įskaitant ir neišsivysčiusias šalis.
Klasikinio Coca-Cola gėrimo 100 ml sudėtyje yra apie 10,7 g cukrų, 10 mg kofeino, 125 mg druskos (50 mg natrio), 140 kcal; dedama fosforo rūgšties, amoniakinės karamelės (E150d), natūralių kvapiųjų medžiagų.
Švenčionių profesinio rengimo centras
Švenčionių profesinio rengimo centras – profesinio mokymo įstaiga, esanti Švenčionių rajone Cirkliškio kaime, Liepų al. 2. Teikia pirminį ir tęstinį profesinį mokymą dėstomąja lietuvių kalba. Valstybės biudžetinė įstaiga, pavaldi Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerijai, jos kodas: 111963842.
Centras įsikūręs buvusio Cirkliškio dvaro teritorijoje. Yra gimnazijos skyrius, bendrabutis, vairuotojų mokykla, teikiamos apgyvendinimo paslaugos. miniatiūra|220px|left|Mokomasis korpusas miniatiūra|220px|left|Sporto centras miniatiūra|220px|left|Valgykla
Istorija
1929 m. Cirkliškyje buvo įsteigta mergaičių žemės ūkio mokykla. Iki 1939 m. ją baigė 206 mokinės. Mokė 4 mokytojai: namų ūkio, siuvimo ir rankdarbių, sodininkystės. Viena mokytoja vadovavo mokyklai. Per mokslo metus mokyklą baigdavo nuo 16 iki 30 mokinių. Mokykla buvo uždaryta 1939 m.
1959 m. spalio 1 d. pradėjo veikti žemės ūkio technikumas, įsikūręs buvusiuose Cirkliškio dvaro rūmuose. Pirmaisiais mokslo metais veikė zootechnikos ir agronomijos skyriai. Buvo mokoma lietuvių ir rusų kalbomis. Paskelbus priėmimą į atidarytą technikumą, buvo gauta daugiau kaip 300 pareiškimų, nors priėmimo planas buvo tik 60 žmonių. Atsižvelgus į didelį skaičių norinčių mokytis, buvo priimti 102 mokiniai ir suformuota papildoma agronomų grupė, kurioje dalykai buvo dėstomi rusų kalba.
Pertvarkant Lietuvos ūkį trūko žemės ūkio specialistų, todėl 1971 m. buvo įsteigtas neakivaizdinis skyrius. Jis veikė iki 1980 m. ir išleido 2 agronomų ir 7 zootechnikų laidas. 1975 m. mokymo įstaiga buvo reorganizuota į tarybinį ūkį-technikumą, o 1990 m. - į Žemės ūkio mokyklą.
2011 m. akredituota profesinio rengimo centro vidurinio ugdymo programa ir įkurtas gimnazijos skyrius.
Susikūrus Švenčionių profesinio rengimo centrui, pradžioje jame mokėsi apie 500 mokinių. Visais mokyklos gyvavimo etapais mokinių skaičius svyravo apie 370, dabar profesinio rengimo centre mokosi apie 340 mokinių. Per mokyklos gyvavimo metus paruošta 2277 specialistai ir 1199 kvalifikuoti darbininkai.
2017 m. išleista 54-oji absolventų laida, įteikti 174 mokymo įstaigos baigimo diplomai.
Profesinis rengimas
Profesinio rengimo centre rengiami darbininkai pagal 10 profesinio mokymo programų: automobilių remontininkai, smulkiojo verslo paslaugų teikėjai ir organizatoriai, statybininkai-apdailininkai, žemės ūkio gamybos, kaimo turizmo verslo darbuotojai, miško darbininkai, pardavėjai, barmenai, virėjai. Taip pat centre vyksta suaugusiųjų mokymas. Mokomi ūkininkai, traktorininkai, siuvėjos, virėjos, motopjūklininkai, vairuotojai.
2010 m. duomenimis, per mokyklos gyvavimo metus paruošta 2277 specialistai ir 1199 kvalifikuoti darbininkai. Centras turėjo licencijas 19 profesinio mokymo programų ir 9 licencijas darbo rinkos mokymo programų suaugusiųjų mokymui ir persikvalifikavimui. Jau buvo paruošta 71 siuvėja, kompiuterinio raštingumo pagrindus baigė 52 mokiniai, miško pjovėjo profesiją įsigijo 106 žmonės, po 5 moteris atnaujino pardavėjų ir virėjų žinias. Nuo 2004 m. ūkininkavimo pažymėjimai įteikti 353 ūkininkams, augalų apsaugos kursus baigė 39 ūkininkai, 29 klausytojai baigė buhalterinės apskaitos kursus, kompiuterinio raštingumo kursus lankė 54 žmonės. Vien per 2008-2009 m. automobilio vairavimo kursus lankė 87 klausytojai, išduoti 204 traktorininko pažymėjimai.
RK1901
RK1901 – rajoninis kelias, jungiantis Vaišvydavą, Piliuoną, Pakuonį su Pabališkiais. Kelio ilgis – 25 km. Kelias jungia svarbias Kauno apylinkių gyvenvietes, su pačiu Kauno miestu, todėl žvyrkelio ruožų nėra, o visas kelias yra asfaltuotas.
Kelio pradžia – žiedinė sankryža su, Vaišvydavos priemiestyje, Kauno miesto ribose. Toliau kelias 7,6 km eina per Dubravos girią. Už miško iš karto prasideda Piliuonos gyvenvietė, per kurią kelias praeina vakariniu jos pakraščiu, kaip pagrindinė gatvė. Toliau kelias eina per dirbamus laukus, sodus, kerta Redimisčio, Tumulšio upelius ir jų slėnius. Praeina pro Pakuonio gyvenvietę per patį jos vidurį, kaip pagrindinė gatvė. Toliau, iki pat sankryžos su, eina per lygumas, kuriose vystomas žemės ūkis.
Škotijos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Škotijos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Pirmosios rungtynės
-
1919 m. Lietuvos prezidento rinkimai
'''1919 m. Lietuvos Prezidento rinkimai''' buvo pirmieji rinkimai nepriklausomoje Lietuvoje. Jie vyko 1919 m. balandžio 4 d. Kaune.
Šiuose rinkimuose rinkikais buvo Lietuvos Valstybės Tarybos nariai (28 asmenys). Buvo renkamasi iš vieno kandidato – Antano Smetonos. Už jį balsavo 25 Tarybos nariai ir A. Smetona tapo pirmuoju Lietuvos Respublikos Prezidentu. Išrinktasis prezidentas prisiekė ir pradėjo eiti pareigas 1919 m. balandžio 6 d.
Prezidentas valdė trejus metus iki antrųjų rinkimų 1922 m.
Adebayo Akinfenwa
Adebajas Akinfenva (g. 1982 m. gegužės 10 d. Londone) – Anglijos futbolininkas, puolėjas. FIFA žaidėjų reitinge jis įvertintas kaip stipriausias pasaulyje futbolininkas.
Biografija
Gimė Londone, Anglijoje. Nigerijos emigrantų šeimoje.
Profesionalo karjerą pradėjo Lietuvoje žaisdamas Klaipėdos „Atlante“. Lietuvoje rungtyniavo 2001–2003 m.
Vėliau sugrįžo į Angliją.
Peplas
thumb|right|200px|[[Atėnė su peplu.]]
Peplas  – viršutinis senovės Graikijos moterų drabužis, dėvėtas per ankstyvąjį archajinį, klasikinį ir helenistinį laikotarpius, vėliau jį pakeitė chitonas. Klasikiniu laikotarpiu tai buvo kaimo moterų ir vergių apdaras, laisvosios miestietės jo nedevėjo. Peplą sudarė ilga vilnonės ar lininės, vėliau medvilninės arba šilkinės medžiagos atraiža, nesusiūta, tik susegta per pečius. Per ankstyvuosius laikmečius buvo susegama diržu per liemenį po sulenkimu. Helenistiniu laikotarpiu sulenkimas būdavo užsegamas po krūtine.
Spartietės vilkėjo peplus dar daug vėliau negu kitų Graikijos kultūrų moterys. Kadangi viena peplo pusė būdavo atvira, kiti graikai jas vadino „blauzdas rodančiomis“.
Peplas turėjo savo vaidmenį graikų Panatėnajų šventėje. Devynis mėnesius prieš šventę vykdavo rankdarbių festivalis, kur jaunos moterys ausdavo specialų peplą. Per procesiją drabužis būdavo uždedamas ant Atėnės statulos.
CoRoT-6 b
thumb|220px|CoRoT-6 b ir Jupiterio dydžių palyginimas
Ši egzoplaneta yra dujinė milžinė, priskiriama karštojo Jupiterio tipui. Jos masė ir spindulys yra atitinkamai 2,96 ir 1,166 karto didesni nei Jupiterio. Apie savo žvaigždę planeta apskrieja per 8,9 paros, jos orbitos didysis pusašis yra 0,0855 (± 0,0015) av. Pusiausvyros temperatūra siekia 929 K.
CoRoT-6 b yra vienintelė CoRoT-6 sistemoje aptikta planeta.
Rodas (miestas)
Rodas (, Ródos) – miestas Graikijoje, Dodekaneso salyne, didžiausias Rodo saloje, jos administracinis centras.
Miestas nuo seno garsėja, kad čia stovėjo vienas iš septynių pasaulio stebuklų – Rodo kolosas. Įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Išplėtotas turizmas. Prekybos, keleivių, žvejybos, jachtų uostas; keltai į Heraklioną, Pirėją, aplinkines salas. Už 14 km nuo miesto yra Diagoro oro uostas. Plėtojama maisto (vyno, aliejaus, vaisių ir daržovių) pramonė. Rode išlikę romėnų, bizantiečių, turkų laikmečių paminklų: trys vėjo malūnai netoli šv. Nikolajaus forto, Naujasis turgus, Viešosios administracijos pastatas, Madrakio uosto vartai su dviem elniais, Apolono šventyklos griuvėsiai, antikinis stadionas po atviru dangumi. Toliau nuo miesto iškilęs Stepono kalnas, nuo kurio atsiveria reginys į pakrantę.
Veikia Rodo nacionalinis teatras, archeologijos, Graikijos moderniojo meno, Rodo žydų, folkloro, Bizantijos muziejai, dailės galerija, jūrų akvariumas ir muziejus.
Istorija
Rodas pastatytas apie 407 pr. m. e. susivienijusių Rodo salos polių iniciatyva pagal Hipodamo planą. Vėliau (III–II a. pr. m. e.) iškilo kaip svarbus Viduržemio jūros prekybinis uostas.
1309–1523 m. Rodą valdė kryžininkai joanitai, pasitraukę iš Akros. Jie miestą įtvirtino, apjuosė 4 km ilgio (vietomis 12 m pločio ir 4 m aukščio) gynybine siena. Ji skyrė žemutinį miestą nuo aukštutinio, kuriame ir įsikūrė kryžininkai. Rodo akropolis buvo padalintas į 7 dalis.
1444 ir 1480 m. Rodas atsilaikė prieš Egipto sultonų antpuolius, bet 1522 m., po šešių mėnesių apgulties, užkariautas Suleimano II.
Valdomas Osmanų imperijos; miestas pradėjo smukti. 1912 m. atiteko Italijai, 1943 m. okupuotas Vokietijos. 1945 m. užimtas Didžiosios Britanijos. 1948 m. perduotas Graikijai.
Naganas (reikšmės)
Žodis naganas gali reikšti:
Panašūs terminai:
Aleksandras Osipovičius
Aleksandras Osipovičius (arba Oliaksandras Asipovičius, ) – Baltarusijos futbolininkas, puolėjas. Žaidė Lietuvos komandose.
Karjera
Profesionalo karjerą pradėjo 1995 m., kai atstovavo Dinamo Minsk.
2000 m. žaidė už FK Žalgiris. Buvo išvykęs į Lenkiją, bet vėliau grįžo į „Žalgirį“.
Karjerą tęsė Baltarusijoje ir Lenkijoje. 2006 m. trumpai žaidė FK Sūduva.
2007 m. buvo registruotas FK Interas Visaginas komandoje.
Mykolas Liubomirskis
Kunigaikštis Mykolas Liubomirskis (, 1752 m. – 1825 m. Dubne) – stambus Lenkijos magnatas, Lenkijos armijos generolas-leitenantas.
Biografija
Kilo iš kunigaikščių Liubomirskių giminės Višnioveckių linijos. Kijevo vaivados Stanislovo Liubomirskio (1704–1793) ir Liudvikos Pociejūtės (m. 1786) jaunesnysis (ketvirtas) sūnus.
Lichtenšteino futbolo varžybos 2018–2019 m.
Lichtenšteino futbolo varžybos 2018–2019 m.
Mykolas Liubomirskis
Biografija
1779–1794 m. – 13-to pėstininkų pulko vadas. 1785 m. buvo paskirtas Ukrainos ir Podolės divizijos generolu-majoru. Po to gavo generolo-leitenanto laipsnį Voluinės ir Kijevo divizijose, po to Voluinės-Podolės divizijoje.
1784 m. kunigaikštis Mykolas Liubomirskis buvo išrinktas masonų ložės vietininku Mažojoje Lenkijoje.
Švento Stanislovo (1784) ir Baltojo erelio ordinų kavalierius (1790).
1792 m. generolas-leitenantas kunigaikštis Mykolas Liubomirskis dalyvavo ATR-Rusijos kare, kur vadovavo savo asmeniškai divizijai (4500 žm.). Dėl neryžtingumo ir konkurencijos tarp vadų Juozapo Antano Pniatovskio ir generolo-leitenanto Mykolo Liubomirskio Lenkijos armija patyrė pralaimėjimą rusų kariams netoli Zelencų ir Dubenkos. Po Lenkijos karaliaus Stanislovo Augusto Poniatovskio kapituliacijos Mykolas Liubomirskis prisijungė prie Targovicos konfederacijos.
Šeima ir vaikai
1782 m. kunigaikštis Mykolas Liubomirskis vedė Luiudviką Magdeleną Račinską (1765–1845), kuo dar labiau padidino savo turtą. Santuokoje turėjo keturis sūnus ir vieną dukterį:
Turkijos futbolo varžybos 2021–2022 m.
Turkijos futbolo varžybos 2021–2022 m.
Nebūk blogas (filmas)
Nebūk blogas – 2015 m. Italijoje sukurta kriminalinė drama, išrinkta atstovauti šalį Oskaro konkurse, tačiau nepelniusi nominacijos.
Turinys
Filmas pasakoja apie Romos priemiestį Ostiją ir eilinius čia gyvenančius žmones. Du vaikystės draugai Čezarė ir Vitorio, kilę iš neturtingų šeimų, leidžia dienas ieškodami būdų uždirbti, o naktis – klubuose, svaiginasi narkotikais ir alkoholiu. Jų aplinkoje taip pat daugelis pažįstamų verčiasi nelegalia veikla, kurią organizuoja vietinis vadeiva Brutas, tačiau jie vieni kitus dangsto ir padeda. Čezarė gyvena su motina ir sesers, kuri mirė nuo AIDS, dukterimi Debora.
Kartą Vitorio, apsvaigęs nuo tablečių, nusprendžia pakeisti savo gyvenimą, susiranda darbą statybose ir kalbina tuo pačiu keliu pasukti Čezarę. Prie naujo gyvenimo ir iššūkių sunku priprasti, tačiau jie pamažu keičiasi: Čezarė ima gyventi su buvusia Vitorio mergina Viviana, o šis persikrausto pas Lindą ir jos sūnų. Galiausia draugus supriešina rastas heroino paketas. Po dukterėčios Deboros mirties Čezarė mėgina apiplėšti parduotuvę, tačiau pašaunamas ir vėliau miršta Vivianos namuose.
Po metų Vitorio vis dar gyvena su Linda, tačiau šios sūnus, ieškodamas uždarbio, kreipiasi pagalbos į Brutą. Pastarasis įspėja Vitorio ir kalbina jį patį grįžti, tačiau šis atsisako. Nusprendęs aplankyti seniai matytą Vivianą, šią randa auginančią Čezarės sūnų...
Hafia FC
Konakrio „Hafia“ arba tiesiog „Hafia“ – Gvinėjos futbolo klubas iš Konakrio, rungtyniaujantis aukščiausioje lygoje. Pilnu pavadinimu žinomas kaip Hafia Football Club. Namų rungtynes žaidžia Petit Sory stadione, talpinančiame 5,4 tūkst. žiūrovų. Stadionas pavadintas legendinio futbolininko Petit Sory garbei, rungtyniavusiam „Hafijos“ klube 1965–1981 metais.
Istorija
1961 m. įkurtas klubas. Rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. Daugkartiniai šalies čempionai ir Gvinėjos futbolo taurės laimėtojai.
Loreta Juodkaitė
Loreta Juodkaitė (g. 1978 m.) – Lietuvos šokėja, šokio pedagogė ir choreografė, šiuolaikinio šokio kūrėja, šokusi garsiausiose pasaulio scenose ir dirbusi su žymiais šiuolaikinio šokio choreografais nuo Europos iki Pietų Amerikos, Lo­ros Juo­dkai­tės šo­kio tea­tro vadovė, Klaipėdos universiteto dėstytoja, Lietuvos Respublikos Vyriausybės kultūros ir meno premijos laureatė, Auksinio scenos kryžiaus laureatė.
Biografija
Baigusi vidurinę mokyklą, Lengvosios pramonės aukštesniojoje mokykloje vienerius metus mokėsi konstravimo ir modeliavimo. 1995–1997 m. dirbo šokio mokytoja Vilniaus aukštesniojoje lengvosios pramonės mokykloje. Metusi mokslus, norėdama suderinti teatrą, šokį ir norą piešti, rengėsi stoti į Dailės akademiją, lankė "Elementoriaus" teatro studiją (Vadovas Gediminas Storpirštis). Vilniaus dailės akademijoje baigė bakalauro studijas ir įgijo scenografės kvalifikaciją. Toliau lankė Vyčio Jankausko modernaus šokio studiją. Tuomet jau prasidėję Lietuvos šokio informacijos centro ir „Vilniaus festivalių“ rengiamas tarptautinis šiuolaikinio šokio festivalis „Naujasis Baltijos šokis“ patraukė dėmesį naujomis idėjomis ir galimybėmis. Siekdama įvaldyti techniką ir suvokusi, kad stinga žinių, profesionalaus parengimo, išvažiavo į Eseną (Vokietija), kuriame veikė stipri šokio mokykla. Nors tebuvo perkopusi vos 20 metų, ten nepateko dėl to, jog buvusi „per sena“.
2002-2005 m. baigė privačią Zalcburgo eksperimentinę šokio akademiją SEAD Austrijoje. Mokslus akademijoje rėmė tėvai, Lietuvos garbės konsulas ir Zalcburgo Rotary klubo prezidentas Peter Krön (g. 1928 m.), ; be to, savaitgaliais šokėja dirbdavo įvairius darbus (nuo namų tvarkymo iki sienų dažymo). Pirmaisiais metais mokėsi hatha jogos kūnui paruošti ir sustiprinti, koncentracijai ir valiai ugdyti. 2003 metų rugsėjo 14 dieną Hallein mieste, Ziegelstadl salėje, atliko šokio performansą renginyje „Lietuva – kaimynė ir partnerė naujoje Europoje“. 2004 m. dirbo jogos dėstytoja Christos Hassfurther teatre (Austrija).
Grįžusi iš Austrijos, Vilniaus dailės akademijoje (VDA) surinkusi būrį studentų, sukūrė Šokio teatrą. 2005–2007 m. VDA Šokio teatro vadovė, Sporto centro šokio technikos lektorė. Tarp studentų - architektūrą VDA studijavęs Andrius Mulokas, vėliau išvykęs į Suomiją studijuoti šiuolaikinio šokio, po to šokti mokęsis Graikijoje, Amsterdame studijavęs choreografijos, ir kiti menininkai, vėliau tapę šokėjais. Kaip meno kūrėja ir šiuolaikinio šokio choreografė nuo 2007 metų sausio 1 dienos iki 2008 metų sausio 1 dienos Loreta Juodkaitė kas mėnesį gaudavo individualią 10 MGL dydžio valstybės stipendiją, skirtą šokio spektakliui „Trio“ sukurti ir viešai atlikti (finansavimą skyrė LR kultūros ministerija).
Šiuolaikinio šokio pagrindus Juodkaitė įgijo Vyčio Jankausko modernaus šokio studijoje, dalyvaudama įvairiuose šiuolaikinio šokio projektuose bei seminaruose. Šokio meno mokėsi daugelyje meistriškumo kursų bei privačiai. Dalyvavo tarptautiniuose šokio festivaliuose, eksperimentiniuose projektuose. Buvo Andriaus Pulkauninko šiuolaikinio šokio trupės šokėja. Greta įvairių šokio technikų, kurių mokėsi LMTA, susipažino ir su hiphopu, flamenko, kitomis šokio rūšimis. Su džiazo muzikantu Vladimiru Čekasinu išbandė improvizacijos galimybes. Paskui sekė projektai su muzikantais Liudu Mockūnu, Arkadijumi Gotesmanu; su vokaliste Andre Pabarčiūte, kontrabosininku Vyčiu Nivinsku ir būgnininku Marijumi Aleksa sukurtas improvizacinis projektas „Čia ir dabar…“
Veda šokio seminarus Lietuvoje ir užsienyje. Yra šokio pedagogė. 2008 metais su Lietuvos muzikos ir teatro akademijos studentais sukūrė spektaklį „Riba“. Nuo 2011 metų rudens Klaipėdos universiteto (KU) Menų fakulteto Režisūros katedros darbuotoja. KU MF skaito paskaitas vaidybos studentams; studijavo režisūros magistrantūroje. Kaip šiuolaikinio šokio pedagogė dalyvauja Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro projekte „Kūrybinis impulsas II“, jame su šokėjais ruošia choreografines miniatiūras. 2009 metais dėstė M. K. Čiurlionio menų mokyklos Vilniuje Baleto skyriaus mokinėms; pagal Armando Amaro muziką vienuoliktokėms sukūrė kompoziciją „A Traversee“.
Dirba kaip nepriklausoma šokėja ir choreografė. Pasak teatro kritikės, kartu su Agnija Šeiko yra judesio teatro atstovė. Sukūrė per dešimt šokio spektaklių. Jie buvo rodyti Lietuvoje bei užsienyje. Naujausias spektaklis „Atmintis“ pristatytas 2014 metų sausio 10 d. „Menų spaustuvėje“. Imtis atminties temos kūrėją paskatino kelionių įspūdžiai, pokalbių nuotrupos, pamąstymai apie politinius, ekonominius, socialinius skirtumus, egzistuojantys skirtingose kultūrose ir nepriklausomai nuo religinės bei istorinės sanklodos visur vienodai apribojantys žmogaus prigimtį. Ketina pratęsti spektaklio „Skruzdelės“ statymą (kilus miško gaisrui Kuršių Nerijoje, planavo kurti dokumentinį filmą–pasaką, apie tai, kaip gamta ir žmogus susiję, tačiau tam negavo pinigų iš Kultūros ministerijos).
Šiuolaikinio šokio asociacijos narė-steigėja.
Pasirodymai užsienyje
2010–2012 m. intensyviai gastroliavo su savo Menų spaustuvėje (Vilniuje) pastatytais spektakliais, taip pat Rachido Ouramdane‘o trupe (aplankyti Belgijos, Ispanijos, JAV ir kitų šalių festivaliai), šoko Turkijoje ir kitur. Vienas reikšmingiausių tarptautinių pasirodymų – Korzo teatre Hagoje (Nyderlandai) praleista savaitė; jos metu šokėja dalyvavo vienoje iš kasmėnesinių šio teatro rengiamų šokio programų, kur ne tik rodė savo spektaklio „Malda smėlyje“ solo versiją, bet ir turėjo galimybę susipažinti su Korzo reziduojančių tarptautinio masto choreografų darbais; gavo kvietimą statyti spektaklį Korzo teatre.
2012 metų birželį kartu su Klaipėdos jaunimo teatru pasirodė Austrijoje (Halleiner Festwoche). 2012 metais pradėjo dirbti su turkų-sirų kilmės Austrijos šokėju ir choreografu Ziya Azazi, su kuriuo sukūrė du spektaklius – „Ikonos“ (Icons) ir „Energija“ (Energy), o Korzo teatre (Nyderlandai) su japonų šokėju ir choreografu Kenzo Kusuda , rafinuoto šokio meistru, pristatė spektaklį „Miražas“. 2014 m. Liono operos teatre pusantro mėnesio dirbo choreografo Rachido Ouramdane’o asistente, 24 šokėjus mokė atlikti įvairius sukinius.
Lo­ros Juo­dkai­tės šo­kio tea­tras
2013 m. rudenį buvo įsteig­tas Lo­ros Juo­dkai­tės šo­kio tea­tras. Steigėja ir direktorė - Loreta Juodkaitė. Me­ni­nin­kei tal­ki­na sce­nog­ra­fė El­vi­ta Braz­dy­ly­tė, va­dy­ba už­sii­ma jos se­suo Vy­tau­tė. Naujai įkurto šokio teatro spektaklis „Atmintis“ Lietuvos publikai buvo pristatytas 2014 metais sausį.
Choreografija
Kūrė choreografiją spektakliams:
Filmas „Lora“
Kino operatorius Algimantas Mikutėnas apie Loretą Juodkaitę kaip apie vieną žymiausių Lietuvos šiuolaikinio šokio kūrėjų yra sukūręs filmą „Lora“. Filmas sukurtas siekiant parodyti vieną šokėjos dieną nuo pabudimo iki pat nakties. Filme šokėjos diena, prasidedanti mankšta lovoje, kava ir cigarete, pavaizduota kaip nesibaigianti. Joje pabandyta sutalpinti keliones, šeimos narius, treniruotes, šokį, gražius vaizdus ir garsųjį Loros sukinį, kurį bare ji demonstravo įsilinksminusiems ir mobiliaisiais telefonais šokėją filmuojantiems baro klientams. Filme visos 4 stichijos - ugnis, vanduo, oras, žemė – buvo šokio fonas. Tarp jų trypčiojo, sukosi ar tiesiog stovėjo plevenančiais ryškiaspalviais apdarais aprengta Loreta Juodkaitė.
Filmo premjera įvyko 2012 metų gegužės 8 dieną tarptautiniame šiuolaikinio šokio festivalyje „Naujasis Baltijos šokis '12“. Vienintelis seansas buvo parodytas Menų spaustuvėje Vilniuje.
Landing Helicopter Assault
thumb|right|upright|„USS Tarawa“ jūroje 1997 m. LHA – Jungtinių Amerikos valstijų laivyno naudojama klasifikacija ir laivų korpuso žymėjimas desantinio tipo sraigtasparnešiams. Šiuo metu LHA žymėjimas priskirtas Tarawa ir America klasės laivams. Šiuose laivuose keliaujantys desantininkai gabenasi ir visą operacijoms reikalingą įrangą, nesvarbu ar tai karinė ar humanitarinė misija.
Naujieji LHA-6 ir LHA-7 neturi nuleidžiamų dokų, būdingų desantiniams laivams.
Nerijus Mačiulis
Nerijus Mačiulis:
Serebriansko tvenkinys
Serebriansko tvenkinys  – tvenkinys šiaurės vakarų Rusijoje, Murmansko srityje, Voronios upės slėnyje. Susidarė 1970–1972 m. upę patvenkus Serebriansko HE kaskada. Ilgis 157 km, plotis iki 20 km. Būdingas gylis 7,5 m. Vandens lygio svyravimo amplitudė – 6 m.
Anicetas Renjė
Anicetas Renjė (1804 m. Liubline – 1877 m. gruodžio 24 d. Vilniuje) – prancūzų kilmės gydytojas, Vilniaus medicinos draugijos pirmasis bibliotekininkas, pirmasis oficialus Druskininkų gydytojas, 1831 m. sukilimo dalyvis.
Biografija
Anicetas Renjė gimė 1804 m. Liubline Felikso Renjė šeimoje, kurio senelis buvo išeivis iš Prancūzijos, persikraustęs gyventi į Lenkiją
1831 m. Anicetas Renjė baigė Vilniaus universiteto Medicinos fakultetą ir įgijo gydytojo chirurgo specialybę.
Nuo 1832 m. iki 1842 m. dirbo gydytoju Druskininkuose ir Birštone. Buvo pirmasis oficialus Druskininkų gydytojas.
Rašė publikacijas tuometiniuose leidiniuose: „Kurjer Litewski”, „Tygodnik Peterburskij”, „Ondyna Druskienikiech Zrodiel” „Biblioteka Warszavska”. Pastarajame leidinyje gynė tuo metu išleistą Teodoro Narbuto veikalą „Lietuvių tautos istorija”.
Renjė taip pat rašė publikacijas apie Druskininkų mineralinius vandenis, kurios saugomos Vilniaus universiteto bibliotekos Rankraščių skyriuje. Renjė aprašė ir Druskininkų apylinkes, ypač Liškiavą ir Raigardą.
Aniceto Renjė, taip pat kitų Druskininkų gydytojų, kaip Ksaveras Volfgangas, iniciatyva XIX amžiuje šiame mieste buvo atlikta archeologinių kasinėjimų. Anicetas Renjė dalyvavo 1841 m. įsteigtos Druskininkų gydytojų draugijos, kurios tikslas buvo gerinti ir plėsti Druskininkuose kurortinį gydymą, veikloje. .
Pargasas
Pargasas (SV Pargas) arba Parainenas – miestas pietvakarių Suomijoje. Didesnioji dalis mieste gyventojų yra švediškai kalbantys, o mažesnioji šneka suomių kalba.
Anicetas Renjė
Biografija
1842 m. Renjė tapo pirmuoju Vilniaus medicinos draugijos bibliotekininku Vilniuje. 1853 m. minėta draugija jau turėjo surinkusi apie 5000 vertingų knygų, aprašytų būtent Aniceto Renjė. Medicinos draugijos biblioteka disponavo „Aukso knyga“ (Liber Aureus Caesareae Societatis Medicae Vilnensis), kuri šiuo metu yra dokumentinio paveldo šaltinis, įtrauktas į UNESCO „Pasaulio atminties“ Lietuvos nacionalinį registrą, saugomas Vilniaus universiteto bibliotekos Rankraščių skyriuje.
Dalyvavimas 1831 m. sukilime
Anicetas Renjė dalyvavo 1831 m. sukilime. Po sukilimo Renjė Vilniuje užsiėmė propagandinės literatūros platinimu prieš Rusijos imperiją. 1846 m. vasario mėn. Anicetas Renjė buvo areštuotas už politinę veiklą, nukreiptą prieš caro politiką, nuteistas už slaptosios bibliotekos sukūrimą ir saugojimą ir išsiųstas 15 metų sunkiųjų katorgos darbų į Sibirą, Irkutsko guberniją.
Įkalinimo vietoje, siaučiant choleros epidemijai, gydė susirgusius nuo šios ligos. 1856 m. po pritaikytos caro amnestijos Anicetui Renjė buvo leista grįžti į Vilnių, kur jis iki savo gyvenimo pabaigos dirbo Vilniaus medicinos draugijos bibliotekininku.
Anicetas Renjė mirė 1877 m. gruodžio 24 d., palaidotas Vilniaus Rasų kapinėse.
Pargasas
Istorija
Vikingų laikais čia būta gyvenvietės jau VIII a., o XIII a. prasidėjo čia gyvenusių genčių kolonizacija ir užkariavimas. Švedai rengė religinius, grobiamuosius karus, vėliau regione papilto katalikybė ir švedų kalba. Po Rusijos-Švedijos karo 1809 m. Suomijos didžioji kunigaikštystė buvo prijungta prie Rusijos ir teritorija atiteko rusams.
1917 m. gruodžio 6 d. Suomija paskelbė nepriklausomybę ir nuo to laiko miesto apylinkės priklausė Suomijai.
Vėlesniais metais vyko diskusijos dėl miesto pavadinimo. 2011 m. vyko referendumas dėl pavadinimo ir, galiausiai, nugalėjo Pargaso šalininkai.
Nuo 2012 m. sausio 1 d. pradėtas vadinti Pargasu, o suomiškas pavadinimas – Parainenas.
Ekonomika ir turizmas
Pargase yra didžiausias kalkakmenio karjeras Suomijoje ir viena didžiausių kalkių perdirbimo įmonių pasaulyje, vadinama Nordkalk.
Vasaros turizmas yra svarbus ekonominis veiksnys. Iš visų Suomijos savivaldybių Pargasas turi daugiausiai poilsio namų – daugiau nei 8000.
Buriuotojai gali naudotis 10 valčių ir 20 mažesnių prieplaukų.
Transportas
Aštuoni nemokami kelių keltai ir dešimt jungiamųjų keltų užtikrina susisiekimą su žemynine Suomija.
Archipelago žiedinis kelias jungia Pargos salyną. Pargos centrą iš žemyno galima pasiekti trimis tiltais. Keltai kursuoja į kitas salas.
Landing Helicopter Dock
thumb|Mistral klasės laivas „[[Dixmude“ prie Libano krantų 2012 m.]] LHD – JAV laivyno naudojamas korpuso žymėjimas plačios paskirties desanto laivams. Tačiau tai kartu ir NATO laivų klasifikacija, nes šiam tipui priskiriami: Canberra, Dokdo, Juan Carlos I, Mistral, Wasp.
Esminio didelio skirtumo tarp LHA ir LHD nėra, teoriškai pastarieji gali atlikti daugiau skirtingų funkcijų.
2010 m. Singapūro Grand Prix
2010 m. Singapūro Grand Prix – 15-tos Formulės 1 2010 m. sezono lenktynės, kurios vyko rugsėjo 24-26 dienomis Singapūro trasoje.
Treniruotės
Visose Singapūro lenktynių treniruotėse greičiausi buvo Red Bull ekipos lenktynininkai - pimose Markas Webberis, kitose dvejose - Sebastianas Vettelis.
Kvalifikacija
Pastabos
Lenktynės
Pastabos
Marškinėliai
thumb|Marškinėlių modelis Marškinėliai yra marškinių tipas. Marškinėlių išskiriamasis bruožas – „T“ forma, suformuota iš rankovių ir pagrindinės kūną dengiančios dalies.
Marškinėliai išsivystė iš apatinių drabužių XIX amžiuje iš apatinio kombinezono, atskiriant apatinę dalį nuo viršutinės taip, kad viršutinė dalis būtų pakankamai ilga, kad galėtų būti užkišta po apatinėmis kelnėmis. Tokia apranga buvo pradėta nešioti pirmiausia kalnakasių ir uosto krovikų devyniolikto amžiaus pabaigoje kaip patogus drabužis karštoje aplinkoje.
Istorija
Marškinėliai pagaminti iš lengvos, nebrangios, lengvai plaunamos medžiagos. Anksčiausi žinomi marškinėliai datuojami maždaug tarp 1898 (Ispanijos-Amerikos karo) ir 1913 metų, kai JAV karinis jūrų laivynas pradėjo dalinti marškinėlius kaip apatinius drabužius.
Nordika
miniatiūra|left
Nørdika – prekybos centras Vilniaus pakraštyje, šalia baldų parduotuvės „Ikea“.
Plotas – ~40 tūkst m². Veikia >30 vietinių ir tarptautinių parduotuvių bei maitinimo įstaigų (pvz. „Rimi“, „Elektromarkt“, „McDonald's“).
Antrasis statybų etapas
Po antrojo prekybos centro statybų etapo 2016 m. gegužės 5 d. „Nordikoje“ duris atverė 17 tūkst. m² „Senukų“ parduotuvė ir dar keletas kitų parduotuvių. Prekybos centro plotas išaugo nuo 20 000 m². iki 40 000 m².
Filip Marchwiński
Filipas Marchvinskis (g. 2002 m. sausio 10 d.) – Lenkijos futbolininkas, saugas.
Karjera
Futbolą pradėjo žaisti UKS Skórzewo, o vėliau rungtyniavo Lech Poznan jaunimo ekipose.
Nuo 2018 m. priklausė Poznanės „Lech“ (Lenkija). 2021–2022 m. tapo Lenkijos čempionu, o 2022–2023 m. liko trečioje vietoje. Poznanės „Lech“ pateko į 2023–2024 m. Konferencijų lygą, kur antrame etape varžovais buvo „Kauno Žalgirio“ klubas. 2023 m. liepos 27 d. Poznanėje rezultatu 3:1 nugalėjo Lenkijos atstovai. Įvarčius pelnė: Dino Hotić (10`), Antonio Milić (41`), Radosław Murawski (45`+2) ir 57 min. kauniečiams garbės įvartį pelnė Anton Fase. Atsakomosiose rungtynėse Kaune Filipas Marchvinskis pelnė įvartį. Po jo tikslaus smūgio Lenkijos atstovai išsiveržė į priekį, o per pridėtą laiką įvarčius pelnė Adriel Ba Loua (2:0) ir Karolis Uzėla. Rungtynės baigėsi rezultatu 2:1 Lech Poznan naudai. Bendras dviejų rungtynių rezultatas 5:2 Lenkijos klubo naudai lėmė, kad jie pateko į kitą etapą, o Lietuvos atstovai iš tolimesnių kovų iškrito.
Rinktinės
Kitados atstovavo Lenkijos jaunimo rinktinėms: 2019 m. pakviestas į U-19 rinktinę, o 2020–2022 m. atstovavo U-21 rinktinei.
1994 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
'''1994 m. Lietuvos šachmatų čempionatas''' – tai 61-asis Lietuvos vyrų ir 43-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.
Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas
61-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1994 m. kovo 19 – balandžio 2 d.
Dalyviai
Čempionate dalyvavo 14 žaidėjų: dešimt vilniečių, trys kauniečiai ir vienas iš Jonavos. Dalyvavo visi 1993 m. čempionato prizininkai.
Vyrų čempionate pirmąkart buvo nustatyta tarptautinio meistro norma – 8,8 taško. Turnyras atitiko 5-ąją FIDE kategoriją (vidutinis reitingas 2370). Čempionate taip pat vyko atranka į Lietuvos vyrų rinktinę (šeši žaidėjai), dalyvausiančią Salonikų šachmatų olimpiadoje. Trys pagal reitingą ir kvalifikaciją buvo atrinkti iki čempionato – tris reikėjo atrinkti pagal čempionato geriausius rezultatus.
Čempionato eiga
Pirmas ratas. Šiame rate dauguma partijų baigėsi lygiosiomis. Taip sužaidė V. Mališauskas – V. Novikovas, D. Zagoskis – A. Zapolskis, V. Sakalauskas – A. Butnorius, A. Labuckas – Š. Šulskis, E. Šlekys – V. Grabliauskas. Likusios partijos K. Kaunas – K. Kryžius ir G. Piešina – D. Ruželė – baigėsi juodųjų pergalėmis.
Antrajame rate V. Mališauskas su D. Zagorskiu bei D. Ruželė su E. Šlekiu baigė taikiai. Kitose partijose: V. Novikovas baltaisiais pralaimėjo V. Grabliauskui, o K. Kryžius - G. Piešinai. Baltieji įrodė pranašumą partijose: A. Zapolskis – V. Sakalauskas, A. Butnorius – A. Labuckas ir Š. Šulskis – K. Kaunas.
Trečiajame rate lygiosiomis baigėsi partijos V. Sakalauskas – V. Mališauskas, A. Labuckas – A. Zapolskis ir V. Grabliauskas – D. Ruželė. Trejose partijoseː D. Zagorskis – V. Novikovas, K. Kaunas – A. Butnorius ir E. Šlekys – K. Kryžius pergales šventė baltieji ir tik vienoje - G. Piešinos ir Š. Šulskio – juodieji.
Ketvirtajame rate – tik partijoje V. Novikovas – D. Ruželė buvo užfiksuotos lygiosios. Likusios baigėsi taip: V. Mališauskas – A. Labuckas, D. Zagorskis – V. Sabaliauskas ir Š. Šulskis – E. Šlekys 1:0, o A. Zapolskis – K. Kaunas, A. Butnorius – G. Piešina ir K. Kryžius – V. Grabliauskas – 0:1
Vyrų čempionato prizininkai
Čempionate nugalėjo 21 metų kaunietis Šarūnas Šulskis. Jis buvo apdovanotas ne tik aukso medaliu ir prizu, bet ir kelialapiu į Salonikų šachmatų olimpiadą. Tai jo antrasis Lietuvos vyrų čempionato auksas. Finišuojant jis sužaidė lygiosiomis su tarptautiniu meistru vilniečiu Dariumi Zagorskiu ir įveikė Vilniuje studijuojantį Vaidą Sakalauską ir pelnė 10 tš. Iš 13 galimų (+8, -1, =4). Tad jis pusantro taško viršijo normatyvą tarptautinio meistro antrajam balui gauti.
Vilniaus didmeistris Vidmantas Mališauskas kovojo tik dėl apdovanojimų, Mat jam, kaip ir didmeistriams Eduardui Rozentaliui ir Aloyzui Kveiniui, kurie tarp Lietuvos šachmatininkų turėjo aukščiausius reitingus ir kvalifikaciją LŠF vykdomojo komiteto sprendimu vieta šachmatų olimpinėje rinktinėje buvo rezervuota dar iki čempionato. V. Mališauskas priešpaskutiniame rate sužaidęs lygiosiomis su daugkartiniu Lietuvos čempionu tarptautiniu meistru Algimantu Butnoriumi, o paskutiniame nugalėjęs vilnietį Antaną Zapolskį surinko 9 taškus – tiek pat, kaip ir kitas Lietuvos daugkartinis čempionas vilnietis Gintautas Piešina, kuris paskutinuose dviejuose ratuose sužaidė lygiosiomis su vilniečiais Emiliu Šlekiu ir Virginijum Grabliausku. Geresni papildomi rodikliai lėmė Vidmantui Mališauskui sidabro medalį, o bronza atiteko Gintautui Piešinai.
Lentelė
1994 m. Lietuvos šachmatų čempionato partijos.
Lietuvos moterų šachmatų čempionatas
47-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatas vyko Vilkaviškyje, 1994 m. kovo 19 – balandžio 2 d.
Čempionato pradžia
Čempionatas vyko Vilkaviškio centrinėje bibliotekoje. Po keturių ratų pirmavo visus taškus (4) surinkusi septyniolikametė panevėžietė Dagnė Čiukšytė. Po jos sekė 3,5 taško turinti (taip pat septyniolikametė) Vilniaus moksleivė Lina Stasiūnaitė.