cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Joe D'Amato
Karjeros pradžia
7 dešimtmečio pradžioje D‘Amato dirbo operatoriaus asistentu (pvz. Carlo Lizzani 1961 m. dramoje „L‘oro di Roma“) arba pagrindiniu operatoriumi (Mario Bava juosta „Ercole al centro della Terra“).
1969 m. D‘Amato pirmą kartą tapo pagrindiniu operatoriumi – Piero Livi juosta „Pelle di bandito“ ir Silvio Amadio „L‘Isola delle Svedesi“. Keletą metų jis dirbo su tokiais režisieriais kaip Massimo Dallamano („Ką jūs padarėte Solanž?“), Umberto Lenzi („Paranoja“) ir Demofilo Fidani („spageti vesternai“).
1972–1977 m.
1972 m. D‘Amato ėmėsi pats režisuoti filmus. Pradžioje tai buvo vesternai („Scansati ... a Trinità arriva Eldorado“, „La colt era il suo Dio“) ir erotinės komedijos („Sollazzevoli storie di mogli gaudenti e mariti penitenti - Decameron n° 69“, „Novelle licenziose di vergini vogliose“) ir Džo juose buvo arba režisieriaus asistentas, arba pagrindinis režisierius. 1973 m. jis sukūrė 2 visiškai kitokio žanro filmus, kuriais atkreipė į save kritikų ir žiūrovų dėmesį: siaubo filmą „La morte ha sorriso all'assassino“ ir karinę juostą „Eroi all'inferno“ (abejuose pagrindinį vaidmenį atliko Klaus Kinski).
Kuriam laiku D‘Amato paliko režisieriaus kėdę ir vėl tapo operatoriumi (Steve Carver juosta „Arena“ ir keli Alberto De Martino filmai, tarp kurių ir trileris „Žudiko skambutis“). Vienu metu Kanadoje, filmuojant Lucio Fulci juostą „Il ritorno di Zanna Bianca“, jis sulaukė prodiuserio Ermanno Donati kvietimo režisuoti filmą „Giubbe rosse“. Būtent šio filmo titruose jis pirmą kartą buvo pažymėtas kaip Džo D‘Amato. Filmas buvo pelningas ir D‘Amato jį vadina vienu geriausiu to periodo savo darbu.
1975 m. jis kartu su kitu režisieriumi Bruno Mattei sukūrė erotinį filmą „Emanuelle e Françoise le sorelline“ – vieną iš serijos filmų, įkvėptų prancūzų juostos „Emanuelė“ finansinės sėkmės. Kadangi D‘Amato tuo metu buvo „kylanti žvaigždė“, Mattei pavardė titruose nebuvo pažymėta. Šis filmas žymėjo režisieriaus posūkį į erotiką, o vėliau – ir į pornografiją, nors juosta faktiškai priskiriama softcore žanrui.
Kuriant komediją „Voto di castita“, D‘Amato susipažino su iš Indonezijos kilusia aktore Laura Gemser. Nors šios vaidmuo buvo epizodinis, režisieriui kilo mintis kitame filme panaudoti ją kaip pagrindinę aktorę.
1976 m. pasirodė erotinė drama „Juodoji kobra“, kuriame vaidino Gemser, Jack Palance ir Gabriele Tinti, vėliau tapęs Gemser vyru. Juosta buvo filmuojama studijoje greta Romos bei Honkonge.
Laura Gemser jau buvo vaidinusi erotiniame filme „Juodoji Emanuelė“ ir D‘Amato nusprendė pratęsti šią seriją. Pirmąjį filmą sukūręs režisierius Bitto Albertini buvo priverstas ieškoti kitos aktorės tęsiniui „Juodoji Emanuelė 2“, tuo tarpu D'Amato ir Gemser per keletą metų sukūrė eilę filmų, kuriuose, greta erotikos, buvo panaudoti ir siaubo filmų elementai („Emanuelė ir paskutinieji kanibalai“). Pats režisierius vėliau sakė: „– Tai buvo labai geras laikotarpis mano gyvenime. Kino verslas buvo puikus. Mes apkeliavome pasaulį, rasdami naujų ir patrauklių vietų mūsų filmams“.
1978–1985 m.
1978–79 m. iš 12 režisieriaus filmų net 9 buvo filmuojami Dominikoje. Pirmasis jų – kanibalų tematikos siaubo filmas „Papaya dei Caraibi“ su Melissa Chimenti ir Sirpa Lane, paskutinis – vudu temos „Sesso nero“. Šis darbas buvo pirmasis D'Amato prodiusuotas darbas jo paties įkurtoje kompanijoje P.C.M. (Produzioni Cinematografiche Massaccesi). Vėliau, jau grįžęs į Italiją, jis prisidėjo kuriant kompaniją „Filmirage“, o šios abi prodiusavo vieną žymiausių jo siaubo filmų „Antropophagus“ (1980). Abu šie filmai, kaip ir 1981 m. pasirodęs „Rosso Sangue“, išpopuliarino aktorių George Eastman.
Būtent Karibuose režisierius pirmą kartą apjungė siaubo žanrą su pornografija: čia jis sukūrė juostas „Porno holocaust“ ir „Le notti erotiche dei morti viventi“, taip pat suaugusiems skirtus trilerius „Hard Sensation“ ir „Porno Esotic Love“, kuriame panaudojo fragmentus iš ankstesnio filmo „Juodoji kobra“.
Kitos 2 prodiusavimo kompanijos, kurias D'Amato įkūrė pats arba buvo vienas kūrėjų, yra „Cinema 80“ ir „M.A.D.“ Pastarojoje jo asistentu tapo prodiuserio Ermanno Donati duktė Donatella Donati. Šios dvi kompanijos buvo pagrindinės kuriant filmus 1980–82 m. Šiuo laikotarpiu D'Amato prodiusavo 14 pornografinių filmų, iš kurių 10 pats režisavo ir nufilmavo. Dar 3 filmų autorystė buvo priskirta Claudio Bernabei, kuris oficialiai buvo vykdantysis prodiuseris ir direktorius. Jo pseudonimas Alexander Borsky taip pat buvo naudojamas kaip režisieriaus vardas, nors beveik visi filmai buvo režisuojami asmeniškai D'Amato (titruose užrašas „Džo D'Amato filmas“ buvo naudojamas reklamos tikslais). Pagrindinė priežastis buvo išvengti galimų dviejų kaltinimų už vieną filmą – jeigu kompanijos vadovas ir režisierius yra vienas asmuo, kaltinimas taip pat gali būti pateiktas tik vienas. Išskirtinis tarp šių filmų yra „Porno video“, kurį režisavo Giuliana Gamba – tai pirmas kartas, kai D'Amato prodiusavo kito režisieriaus darbą.
Vidutiniškai „Cinema 80“ ir M.A.D. filmas kainuodavo 55 milijonus lirų, būdavo filmuojamas iki 10 dienų, sumontuojamas per 2 mėnesius ir turėdamo iššaukiantį pavadinimą, pvz. „Super climax“. Šiuo laikotarpiu išskirtini 3 filmai. Po režisieriaus Tinto Brass filmo „Kaligula“ sėkmės, 1982 m. D‘Amato sukūrė savo versiją „Caligola... la storia mai raccontata“, kurioje vaidino Laura Gemser, Gabriele Tinti ir David Brandon. Buvo sumontuotos dvi filmo versijos – erotinė ir pornografinė. Vėliau sekė filmai „Una vergine per l'impero romano“ ir „Messalina orgasmo imperiale“, kurie kartu sudaro tarsi peplumo pornografinę trilogiją. Visus filmus režisierius pasirašė skirtingais pseudonimais, o, siekiant sumažinti filmavimo išlaidas, kai kurios scenos ir kostiumai buvo paimti iš pirmosios juostos.
1980 m. D'Amato perėmė prodiusavimo kompaniją iš Ermanno Donati ir pervadino ją į „Filmirage“. Šią kompaniją režisierius naudojo prodiusuoti savo paties filmus, taip pat kitų režisierių darbus, skirtus tarptautinei rinkai. Šioje kompanijoje buvo sukurta taip vadinama Ator filmų serija, kurią D'Amato režisavo David Hills vardu ir kurią sudaro 4 fantasy stiliaus filmai: „Ator l'invincibile“ (1982), „Ator 2 – L'invincibile Orion“ (1984), „Ator il guerriero di ferro“ (1987) ir „Quest for the Mighty Sword“ (1990).
1983–84 m. pasirodė du post-apokalipsiniai filmai: „Endgame“ su Laura Gemser ir Al Cliver bei kartu su George Eastman režisuotas „2020 Texas Gladiators“, kurį įkvėpė 1979 m. pasirodžiusio „Pašėlusio Makso“ su Mel Gibson sėkmė.
1984–85 m. trumpam buvo atnaujinta kompanijos M.A.D. veikla, kurios metu režisierius Luca Damiano nufilmavo 10 pornografinių filmų (visuose juose pagrindinį vaidmenį atilko Marina Hedman). Buvo kalbama, kad D'Amato irgi prisidėjo prie šių filmų kūrimo, tačiau tai niekada nebuvo patvirtinta. Pats režisierius 1985 m. pabaigoje atitolo nuo pornografijos bent 8 metams, per tą laiką skirdamas dėmesį siaubo bei erotiniams filmams.
1986–1999 m.
Sekantis D'Amato kūrybos etapas buvo 4 erotiniai filmai apie fašizmo laikotarpį Italijoje: „L‘alcova“, „Malonumas“, „Geismas“ ir „Noras stebėti“. Pagrindinius vaidmenis juostose atliko Lilli Carati arba Laura Gemser, o juostos tarsi kartojo Tinto Brass filmo „Raktas“ temą. Remtis kitų režisierių įdėjomis D‘Amato nevengė ir vėliau: Adrian Lyne erotinė drama „9½ savaitės“ įkvėpė jį sukurti juostas „11 dienų, 11 naktų“ ir „Top modelis“ (abu jie buvo nufilmuoti Naujajame Orleane. Šie filmai buvo komerciškai sėkmingi ir D‘Amato sukūrė dar vieną filmą, įkvėptą Lyne filmo „Flashback“ – tai buvo juosta su Valentine Demy „Pomeriggio caldo“ (1989). Dar 2 erotiniuose režisieriaus filmuose („Blue Angel Cafe“ ir „High Finance Woman“) pagrindinį vaidmenį atliko amerikietė Tara Buckman.
Greta erotinių filmų kūrimo, D'Amato su kompanija „Filmirage“ prodiusavo ir kitų režisierių darbus (daugiausia – siaubo filmus): Lucio Fulci „Le porte del silenzio“, Michael Soavi debiutinę juostą „Scenos baimė“, Umberto Lenzi „La casa 3–Ghosthouse“ ir kt.).
Dešimto dešimtmečio pradžioje režisierius sukūrė savo filmo „11 dienų, 11 naktų“ tęsinį, taip pat du filmus su Carmen di Pietro. 1992 m. filmas „Frankenstein 2000“ buvo klasikinės istorijos perkėlimas į šiuos laikus, įdėją paverčiant eksploataciniu „rape and revenge“ filmu. 1993 m. jis išvyko į Filipinus, kur nufilmavo kelis Rytų tematikos erotinius filmus, įkvėptus komedijos „Sex and Zen“. Netrukus jis grįžo prie pornografinių filmų kūrimo, vėl pradėjęs dirbti su Luca Damiano. Jo filmai išliko teminiai: vesternai, Šekspyro dramų interpretacijos, mitologija ar senovės Romos laikotarpis, o juose filmavosi tuo metu žinomos pornografinių filmų aktorės Kelly Trump, Eva Henger, Selen, Anita Blond, Juli Ashton.
Nors didžioji dalis 1994–99 m. sukurtų filmų buvo pornografiniai, D'Amato nufilmavo ir 4 erotinio žanro juostas, skirtas platesnei auditorijai (trileris „The Hyena“ buvo rodomas kai kuriuose šalies kino teatruose).
1999 m. sausio 23 d. D'Amato mirė ištiktas širdies smūgio Monterotonde.
D'Amato laikomas vienu produktyviausiu Italijos filmų kūrėju. Pradžioje pasirašydavęs tikruoju vardu, vėliau jis naudojo daugybę įvairių pseudonimų (David Hills, Romano Gastaldi, Peter Newton), taip pat ir moteriškų (Joan Russell, Anna Bergman (ši buvo filmo „Paradiso blu“ aktorė, tačiau titruose pažymėta ir kaip režisierė)).
Skaistgirio karjeras (40060004)
Skaistgirio karjeras (40060004) – karjero tvenkinys Lietuvoje, Joniškio rajone, Skaistgirio miestelio pietiniame pakraštyje. Sudarytas išeksploatavus dolomito išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 1,04 km, plotis – iki 0,61 km. Altitudė 60,9 m. Krantai aukštoki, statūs, rytuose ir pietuose apaugę krūmais. Į šiaurę ir pietus plyti dirbami laukai. Vandens perteklius pietuose nuteka 0,26 km ilgio kanalu į Karnupio upelį (Kivės intakas). Šalia rytinio kranto telkšo mažesnis Skaistgirio karjeras. Vakariniame pakraštyje esančiame karjere tebevykdoma dolomito kasyba. Šiauriniu pakraščiu eina kelias. Rytinėje pakrantėje įrengta poilsiavietė su paplūdimiu.
Gelgaudiškio eglė
Gelgaudiškio eglė – buvusi išskirtinė eglė, augusi Šakių rajone, Gelgaudiškyje. Daugiau nei 150 metų senumo medis buvo vienas iš žinomiausių Gelgaudiškio pažintinio tako objektų. 2010 m. nudžiūvusi eglė buvo medkirčių nupjauta, nes dūlantis medžio kamienas kėlė pavojų miško lankytojams. Iki šiol tai buvo ne tik vienas iš didžiausių Šakių rajono, bet ir visos Lietuvos gamtos paminklų. Gelgaudiškio eglė buvo storiausia Lietuvos eglė, be to, ji oficialiai buvo pripažinta ir antra pagal aukštumą egle Lietuvoje.
Istorija
Apie 2004 m. rekordinis Lietuvos medis apniktas miško kenkėjų nudžiūvo, o pastaruosius penkerius metus jau nebebuvo gyvybingas. Dūlantis medis stovėjo prie pat Gelgaudiškio dvaro parko pažintinio tako, ir, tikėtina, galėjo kelti grėsmę miško parko lankytojams. Buvo priimtas sprendimas šį gyvenimą baigusį gamtos paminklą nukirsti. 2010 m. kovo 18 d. Šakių miškininkai simbolinėmis iškilmėmis „palydėjo“ rekordinį medį nebūtin. Gamtos paminklu įvardinto medžio pjovimą stebėjo gausus būrys vietinių gyventojų, miškininkai, gamtosaugininkai, Panemunių regioninio parko darbuotojai, Kultūros paveldo departamento atstovai, studentai iš Kauno miškų ir aplinkos inžinerijos kolegijos ir kt. Visų jų akivaizdoje, nupjovus rekordinę eglę, buvo suskaičiuota: jos ilgis (nuo nupjautos vietos) siekė 41,5 m, kelmo skersmuo siekė 1,4 m, maždaug metro aukštyje kamieno apimtis siekė 3,8 m. Maždaug 1,4 m aukštyje eglės skersmuo buvo daugiau nei 1 m. Miškininkai paskaičiavo, kad iš nupjautos eglės būtų galima pagaminti apie 15 kietmetrių medienos. Tai galėjo prilygti pusantros traktoriaus priekabos malkų kiekiui. Pagal kelmo rievių skaičių nustatyta, kad eglė gyvybinga buvo mažiausiai 155 metus. Pridėjus dar pastaruosius penkerius metus, ši storiausia ir antra pagal dydį Lietuvoje iki tol buvusi eglė išstovėjo apie 160 metų. Miškininkai įvertino, kad nupjautos eglės–rekordininkės mediena gamybai jau nebuvo tinkama. Smarkiai sudūlėjęs medis virsdamas sutrūko į keletą dalių. Medkirčių motoriniai pjūklai palyginti lengvai nurėžė storą kamieną, nes smigo į jį tarsi į kempinę. Buvo atrinktos kelios atskiros eglės dalys, kurias nutarta panaudoti kaip istoriją menančius akcentus Šakių miškų urėdijoje, Gelgaudiškio girininkijoje.
Nupjovus aukščiausią Sūduvos regiono eglę, vienvalde Lietuvos rekordininke tuo metu liko Dzūkijoje auganti maždaug 45 m aukščio eglė (Noriūnų miško eglė). Nupjautoji eglė buvo ir storiausias tokios rūšies medis Lietuvoje. Šį titulą „perėmė“ Žemaitijoje žaliuojanti Renavo eglė.
Pašventys (Švenčionys)
Pašventys – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Reškutėnų.
Petras Vitkauskas
Petras Vitkauskas (1874 m. Kalvarijos aps. – 1924 m. Kaune) – lietuvių inžinierius, Rusijos imperijos Valstybės Dūmos deputatas, Suvalkų gubernijos atstovas.
Biografija
P. Vitkauskas gimė valstiečių šeimoje Kalvarijos apskrityje. Mokėsi Marijampolės gimnazijoje. Baigė Maskvos universitetą ir Technikos mokyklą. Dirbo inžinieriumi, užsiėmė privačia techninės veiklos praktika.
Pasak skirtingų šaltinių, priklausė Liaudies laisvės partijai arba Lietuvos socialdemokratų partijai.
Nuo 1906 m. balandžio 20 d. buvo Suvalkų gubernijos atstovas Rusijos imperijos I šaukimo Valstybės Dūmoje. Priklausė konstitucinių demokratų frakcijai. Kartu buvo lenkų „Koło Polskie“ ir autonomininkų lietuvių sekcijų narys. Agrarinės komisijos narys. Dūmoje skaitė pranešimą žemės ūkio klausimu.
1906 m. liepos 10 d. Vyborge pasirašė „Vyborgo manifestą“ ir buvo nuteistas pagal 1903 m. Baudžiamąjį statutą 3 mėn. kalėjimo, iš jo atimta teisė dalyvauti rinkimuose.
Mirė Kaune 1924 m.
Kempė (upė)
Kempė – upelis Lietuvoje, Varėnos rajone, Merkinės seniūnijoje; Apsingės kairysis intakas (Nemuno mažųjų intakų baseinas). Išteka iš Pakampio ežero, teka į vakarus miškais pro Balažerį, Netiesį ir Netiesėlį. Ties pastarojo ežero pakraščiu įteka į Apsingę.
Visas Kempės baseinas patenka į Dzūkijos nacionalinį parką, Netiesų hidrografinį draustinį, sudaro gamtos paminklą „Netiesų miško ežerėliai“. Prie Kempės įsikūrę Kačingės, Rudnios kaimai.
Peleniškių piliakalnis
Peleniškių piliakalnis su gyvenviete, Kalnuočių piliakalnis (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A610KP, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR706) – piliakalnis Pakruojo rajono savivaldybės teritorijoje, prie Peleniškių ir Kalnuočių kaimų, Pašvitinio seniūnija. Pasiekiamas keliu Linkuva – Pašvitinys Peleniškiuose pasukus į kairę pietų kryptimi ir pavažiavus 330 m pro buvusias dirbtuves – yra priekyje, kiek dešiniau.
Piliakalnis
Piliakalnis apardytas 1910 m. jame pradėjus laidoti mirusiuosius. Aikštelė dirvonuoja, šlaitai apaugę praretintais lapuočiais ir pušimis.
Pašventupė
Pašventupe vadinami kaimai Kelmės rajone:
Peleniškių piliakalnis
Piliakalnis
Pietinėje, pietvakarinėje ir rytinėje pašlaitėse, 1 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta grublėtos keramikos.
Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1968 m. atliko Juozas Šliavas ir Žeimelio vidurinės mokyklos moksleiviai. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – XIII a.
800px|center|Kalnuočių piliakalnis iš rytų pusės
Squarespace
„Squarespace“ – mokama turinio valdymo sistema, teikianti tinklalapių talpinimo, tinklaraštijos, elektroninės komercijos paslaugas.
Beth Shriever
Bet Šriver (Beth Shriever, g. 1999 m. balandžio 19 d., Leitenstoune) – anglų dviratininkė, kuri specializuojasi BMX rungtyse. 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių čempionė.
Biografija
2016 m. Europos čempionate Jungtinės Karalystės atstovė pelnė sidabro medalį. 2017 m. tapo pasaulio jaunimo čempione. 2018 m. pasaulio suaugusiųjų čempionate užėmė 18-ą vietą.
Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Shriever dalyvavo BMX dviračių greičio lenktynėse. Atrankiniame etape Shriever laimėjo savo pogrupį, bei buvo nenugalima trijuose pusfinalio etapuose. Finaliniame važiavime britė aplenkė visas varžoves ir tapo pirmąją BMX dviratininke iš Jungtinės Karalystės laimėjusia olimpinį aukso medalį.
2009 m. rinkimai į Europos Parlamentą Lietuvoje
2009 m. birželio 7 d. Lietuvoje vyko antrieji rinkimai į Europos parlametą. Rinkimuose buvo išrinkta 12 parlamento narių, kurie atstovauja Lietuvai.
Šie rinkimai visoje Europoje pasižymėjo mažu rinkėjų aktyvumu. Lietuvoje savo balso teise pasinaudojo 20,98 % rinkėjų. Tai daugiau nei dvigubai mažiau, palyginus su pirmaisiais Europos parlamento rinkimais, kuriuose balsavo 48.38 % rinkėjų.
Praėjus savaitei po rinkimų birželio 14 d. Vyriausioji rinkimų komisija patvirtino galutinius rinkimų rezultatus.
Kanditatuojančios partijos
Dalyvauti rinkimuose išsikėlė 15 Lietuvos partijų, koalicijų.
Rinkimų rezultatai
Pateikiamos tik partijos gavusios mandatus:
Eumolpas
Eumolpas (🇬🇷) – graikų mitologijos personažas, karalius iš Trakijos. Poseidonas Eumolpo susilaukęs su Chione, Borėjo dukra.
Pasakojama, kad Eumolpas padėjęs Eleusinui per karą su Atėnais, Eleusine ir pasilikęs. Manyta, kad Eumolpas įsteigęs Eleusino misterijas. Istoriniu laikotarpiu paliudyta žynių Eumolpidų giminė.
Kuomet Heraklis išžudęs kentaurus, nuo nusikaltimo jį „apvalęs“ Eumolpas. Eumolpas laikytas garsiu dainininku, pasak vieno varianto, jo sūnus buvęs Musajas, anot kito, pats Musajas buvęs Eumolpo tėvas. Taip pat esama mito versijos, pagal kurią Eumolpas buvęs nukautas atėniečių, kai šie kariavo su Eleusinu; tai užtraukę Poseidono rūstybę: jis Dzeuso pareikalavęs nutrenkti Erechtėją, Atėnų karalių.
Ust Nera
Ust Nera  – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, rytų Jakutijoje, prie Indigirkos upės ir jos intako Neros žiočių. Oimiakono uluso centras. 8385 gyventojai (2010 m.).
Istorija
Ust Nera įkurta 1937 m. pradėjus aukso gavybą. 1949–1958 m. buvo Indigirlago būstinė. 1950 m. suteiktas miesto tipo gyvenvietės statusas.
thumb|left|250px|Ust Nera apie 1960-uosius
Elefantos olos
Elefantos olos arba Gharapuris  – senovinis olų meno kompleksas, esantis Elefantos (Gharapurio) saloje prie vakarinių Indijos krantų (Mumbajaus įlankoje, 8 km į rytus nuo Mumbajaus, 5,2 km² ploto). Patenka į Maharaštros valstiją, Raigado rajoną.
Tai bazaltinėje uolienoje apie V–VIII a. iškaltos hinduistinės ir budistinės šventvietės. Didžioji olų dalis yra hindustinė, skirta Šivai. Pagrindinis urvas sudarytas iš mandapos, į kurią patenkama pro 4 duris, bei 2 šoninių šventyklėlių. Mandapos viduryje yra joni–linga. Sienos gausiai dekoruotos bareljefais – juose vaizduojamas Šiva Nataradža ir Šiva Jogešvara, Ardhanarišvara, Trimūrtis (6 m aukščio Šivos–Višnaus–Brahmos biustas), mitinių motyvų siužetai (Šivos ir Parvatės santuoka, Šiva Bhairava nugalintis Andhaką), prie lingos durų iškaltos durininkų (dvarapalų) skulptūros. Taip pat rasta apgriuvusių, erozijos paveiktų kitų olų, skirtų Šivai, bei budistinės stūpos liekanų.
Elefantos olose jokių įrašų nerasta, todėl tikslus jų datavimas negalimas. Spėjama, kad pastatytos Konkano Maurijų arba Kalačurių dinastijos, priklausė šaivų pašupatų atšakai, nors neatmetama, kad skulptūros iškaltos ir valdant Čalukjams arba Raštrakutams.
Elefantos vardu ( – „dramblys“) salą pavadino portugalai, radę joje didžiulę dramblio skulptūrą (1864 m. ji perkelta į Bombėjų, Džidžamata Udjanos parką, ir pastatyta prie muziejaus).
Domininkas Siemaško
Domininkas Siemaško (1878 m. rugpjūčio 4 d. Vilnius – 1932 m. lapkričio 27 d. Kaunas) – Lietuvos baltarusių politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
Kilęs iš nusigyvenusių Raseinių bajorų, tėvas Vilniuje dirbo sodininku. Mokėsi realinėje mokykloje, nuo 1895 m. dirbo braižytoju fabrike Kamenskoje. Dalyvavo „Kovos už darbininkų klasės išlaisvinimą sąjungos“ veikloje, dėl to teko bėgti į Austriją. Lvove dalyvavo darbininkų organizacijos „Borba“ veikloje, buvo suimtas ir ištremtas iš Austrijos. Išvažiavęs į Šveicariją studijavo Vintertūro technikume, dalyvavo lenkų studentų socialistų organizacijos, vėliau Paryžiaus draugijos „Želmuo“ veikloje, Ženevoje įsteigė lietuvių studentų draugiją. 1902 m. Londone leido brošiūras baltarusių kalba. Prasidėjus 1905–1907 m. Rusijos revoliucijai grįžo į Kamenskoję, kovėsi barikadose.
Vėliau Vilniuje įsteigė kalnų pramonės biurą. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui Šnipiškėse įsteigė ugniagesių komandą ir, rusams traukiantis iš Vilniaus, su 600 žmonių saugojo miestą nuo gaisrų ir plėšimų. 1915 m. tapo visų Vilniaus ugniagesių viršininku.
1918 m. vienas Vilniaus baltarusių tarybos steigėjų, baltarusių Adomo Mickevičiaus universiteto steigimo iniciatorius. 1918 m. kovo 25 d. dalyvavo Baltarusijos Liaudies Respublikos tarybai skelbiant Baltarusijos Liaudies Respublikos nepriklausomybę. Jo iniciatyva Vilniaus baltarusių taryba įsijungė į Lietuvos Tarybą. Baltarusių tarybos įgaliotas Lietuvos delegacijos sudėtyje atstovavo baltarusių reikalus Paryžiaus taikos konferencijoje.
1920 m. lapkričio 19 d. – 1922 m. sausio 18 d. VI Kazio Griniaus ministrų kabinete – gudų reikalų ministras be portfelio. Dalyvavo Lietuvos ir Tarybų Rusijos derybose dėl taikos sutarties, gindamas Vilniaus ir Gardino gubernijų baltarusių interesus. Redagavo Gudų reikalų ministerijos leistą laikraštį „Pogonia“. Nuo 1922 m. dirbo Lietuvos ugniagesių tarnyboje.
Niek Kimmann
Nijkas Kimmanas (g. 1996 m. gegužės 20 d., Hardenberge) – olandų dviratininkas, kuris specializuojasi BMX rungtyse. 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių čempionas.
Biografija
2014 m. Kimmann tapo pasaulio jaunimo čempionu. Tais pačiais metais dalyvavo jaunimo olimpinėse žaidynėse, kuriose iškovojo bronzos medalį.
2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Kimmann dalyvavo BMX dviračių greičio lenktynėse. Atrankiniame etape Kimmann laimėjo savo pogrupį, bei finišavo pirmas susumavus trijus pusfinalių rezultatus. Finaliniame važiavime olandas aplenkė visus varžovus ir tapo pirmuoju BMX dviratininku iš Nyderlandų laimėjusiu olimpinį aukso medalį.
Manaso gamtos rezervatas
Manaso gamtos rezervatas arba Manaso nacionalinis parkas  – nacionalinis parkas, biosferos, tigrų ir dramblių apsaugos rezervatas, esantis šiaurės rytų Indijoje, Asame, ~150 km į vakarus nuo Guvahačio, abipus Brahmaputros intako Manaso žemupio.
Įsteigtas 1928 m. Nuo 1973 m. tapo bengalinių tigrų rezervatu. 1985 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą (1992–2011 m. paveldo pavojuje sąraše dėl brakonieriavimo ir terorizmo).
Parkas pasižymi itin didele biologine įvairove, čia aptinkama daug retų, nykstančių, endeminių rūšių. Parke aptiktos 543 aukštesniųjų augalų rūšys (374 rūšys dviskilčių, iš jų 89 medžių rūšys; 139 rūšys vienskilčių). Būdingi medžiai: gausiažiedis mišris, azijinis gurgulis (kadamba), slyvinis gvazdikmedis, filipininis gniūžtenis (kamala), indinis cinamonas, kapokinis bombakmedis, indinė dilenija (čalta), puošnioji krausva ir kt. Žinduolių – 55 rūšys: bengaliniai tigrai, azijiniai drambliai, raganosiai, vandeniniai buivolai, azijiniai ir dūminiai leopardai, panteros, Teminko katės, raudonieji vilkai, ilgalūpiai lokiai, zambarai, įvairūs elniai (barasingos, muntjakai, aksiai), beždžionės (langūrai, makakos, gibonai, lėtieji loriai), endeminiai asaminiai triušiai, auksiniai langūrai, nykštukiniai šernai; paukščių – 450 rūšių, roplių – 50 (endeminis asaminis stoginis vėžlys), varliagyvių – 3 rūšys.
Stračiūnų sukilėlių kapinės
'''1863 m. sukilimo dalyvių kapinės''' (nacionalinio reikšmingumo lygmens valstybės saugomas kultūros paveldo objektas: unikalus kodas –, senas vertybių registro kodas – L1561, senas kultūros paminklų sąrašo numeris – IV419) – neveikiančios istorinės kapinės Druskininkų savivaldybės teritorijos šiaurės rytinėje dalyje, Stračiūnuose, 26 m į rytus nuo kelio.
Kapinės
Įrengtos nedidelėje atskiroje kalvelėje, stūksančio kaimo pietrytinėje dalyje plytinčiame slėnyje. Netaisyklingo stačiakampio plano pailgos šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 24–26 m ilgio ir 12–14 m pločio. Teritorija dirvonuoja. Ties viduriu stovi paminklas, o į šiaurę nuo jo auga medis. thumb|left|200px|Paminklinis akmuo palaidotiems sukilėliams atminti Paminklas neapibrėžtų formų, plokščio, apskaldyto, juosvai rusvo, stambaus grūdėtumo granito. Jo priekinėje plokštumoje įbetonuota juodo šlifuoto akmens horizontalaus stačiakampio formato memorialinė lenta su užrašu: „ČIA PALAIDOTI / 1863 METŲ / SUKILIMO DALYVIAI“.
Teritorijos plotas – 326 m².
Istorija
Šiose kapinėse palaidota per 20 sukilėlių, žuvusių 1863 m. rugsėjo mėnesį per mūšį tarp Rusijos imperijos kariuomenės dalinio ir 1863 m. sukilėlių kariuomenės būrio, vadovaujamo karininko Viktoro Hlaskos.
1971 m. kapinės įrašytos į vietinės reikšmės istorijos paminklų sąrašą, 1993 m. registruotos Lietuvos Respublikos nekilnojamųjų kultūros vertybių registre.
Pašventupė I
Pašventupė I – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 9 km nuo Lupikų.
Zyrianka
Zyrianka  – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, rytų Jakutijoje, Kolymos kairiajme krante, prie Jasačnajos upės žiočių. Aukštutinės Kolymos uluso centras. 3384 gyventojai (2010 m.). Yra upių prieplauka, aerodromas. Svarbus akmens anglių gavybos centras.
Istorija
5 km nuo Zyriankos yra Verchnekolymsko gyvenvietė, įkurta 1647 m. kaip kazokų žiemavietė. Zyrianka susikūrė apie 1930 m. pradėjus kasti anglis. 1951–1954 m. čia buvo Zyrianlago – vieno iš „Dalstrojaus“ padalinių – valdyba.
Raivis Jurkovskis
{{Football player infobox 2014–2015 2016 2017–2020 2021 2022– FK Liepāja FK RFS FK Liepāja Dundalk FC Riga FC 15 {{0}}(2) 27 {{0}}(6) 91 {{0}}(7) 29 {{0}}{0) 27 {{0}}(1)
Raivis Andris Jurkovskis (Raivis Andris Jurkovskis; g. 1996 m. gruodžio 7 d.) – Latvijos futbolininkas, gynėjas.
Buvo kviečiamas į įvairaus amžiaus Latvijos jaunimo rinktines, o nuo 2018 m. atstovavo Latvijos nacionalinei rinktinei.
Karjera
2013 m. priklausė FK Liepājas Metalurgs ir rungtyniavo šio klubo dublerių ekipoje.
Nuo 2014 m. atstovavo FK Liepāja. Naujai suburta ekipa 2014 m. debiutavo Virsliga. 2015 m. tapo čempionais.
2016 m. perėjo į FK RFS. Virsliga debiutantai užėmė šeštą vietą.
Nuo 2017 m. vėl atstovavo FK Liepāja. 2017 m. tapo vicečempionu.
2021 m. atstovavo Dundalk FC (Airija). 2021 m. Premjer divizione šis klubas užėmė šeštą vietą.
Nuo 2022 m. tęsė karjerą Latvijoje. Rungtyniavo Riga FC. 2022 m. tapo vicečempionu.
Latvijos rinktinė
2018 m. vasario 3 d. įvyko žaidėjo debiutas nacionalinėje rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Pietų Korėją.
Kračehas
Kračehas  – miestas rytų Kambodžoje, prie Mekongo upės. Provincijos centras. Pro miestą eina Pnompenio-Paksės plentas. Verčiamasi žemės ūkiu, žvejyba, maisto pramone, turizmu.
Ties Kračehu Mekonge yra keletas salų, tarp kurių mėgsta lankytis reti Iravadžio delfinai. Mieste yra pagodų, kolonijinių laikų pastatų.
Marko Arnautović
Markas Arnautovičius (Marko Arnautović; 1989 m. balandžio 19 d.) – Austrijos futbolininkas, rungtyniaujantis vidurio arba krašto puolėjo pozicijoje.
Gimė serbo ir austrės šeimoje. Arnautovičius karjerą pradėjo Austrijoje, prieš pasirašydamas kontraktą su Twente 2006 m. Po sėkmingo 2008-09 m. sezono buvo paskolintas Internazionale Milan klubui, bet dėl traumos sužaidė tik 3 rungtynes. 2010 m. buvo nupirktas Werder Bremen ir tapo vienu pagrindinių komandos žaidėjų. 2013 m. prisijungė prie Stoke City, kur per keturius metus sužaidė 125 rungtynes ir pelnė 22 įvarčius. 2017 m. už 20 milijonų svarų sterlingų perėjo į West Ham United klubą.
Austrijos nacionalinėje rinktinėje žaidžia nuo 2008 m.
Emastė
Emastė  – miestelis šiaurės vakarų Estijoje, Hyju apskrityje, Hyjumos salos pietiniame gale; savivaldybės centras. Yra bažnyčia (nuo 1867 m.), rūmai, mokykla, švyturys.
Pašventupė II
Pašventupė II – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 3 km nuo Lupikų.
Avishag Semberg
Avišag Semberg (, g. 2001 m. rugsėjo 16 d., Gederoje) – Izraelio tekvondo sportininkė, olimpinė prizininkė.
Biografija
2016 m. pasaulio jaunimo čempionate iškovotas bronzos medalis. 2017 m. Europos jaunimo čempionato bronzos medalininkė. 2018 m. dalyvavo jaunimo olimpinėse žaidynėse, kuriose užėmė 5-ą vietą.
2020 m. Europos olimpinių svorio kategorijų čempionate iškovotas aukso medalis.
Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Semberg dalyvavo moterų iki 49 kg kategorijoje. Sportininkė pirmoje kovoje įveikė Puerto Riko atstovę Victoria Stambaugh, bet antrajame etape nusileido vėliau auksą pelniusiai Tailando atstovei Panipak Wongpattanakit. Paguodos varžybose įveiktos atstovas iš Vietnamo bei Turkijos bei taip užsitikrintas sportininkės pirmasis olimpinis bronzos medalis.
Roi Mata
Roi Mata – įtakingas XIII a. melaneziečių vadas, valdęs šiuolaikinę Vanuatu teritoriją Ramiajame vandenyne. Jo įmantriai įrengtą kapą, kuriame taip pat palaidoti 25 svitos nariai, 1967 m. surado prancūzų archeologas José Garanger. Kapą pavyko rasti Eretokos saloje, remiantis vietos žodinio folkloro palikimu (salos gyventojai neturėjo rašto). miniatiūra|250px|left|Žemėlapyje vaizduojamos su vadu Roi Mata susijusios vietos
2008 m. įtrauktos į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą vado Roi Matos valdos: Fels ola Lelepos saloje, kurioje mirė vadas, jo kapas Eretokos saloje ir visa sala, rezidencijos liekanos Mangaas vietovėje Efatės saloje ir akvatorija tarp šių trijų salų.
Antonijs Černomordijs
{{Football player infobox 2014–2016 2016–2017 2017– 2017– → Lech Poznań II (skol.) Riga FC → Pafos FC (skol.) Riga FC {{0}}22 {{0}}(1) {{0}}15 {{0}}(0) {{0}}{{0}}1 {{0}}(0) 105 {{0}}{7)
Roi Mata
Archeologiniai radiniai
Fels olos aukštis yra 35 m, plotis – 52 m, ilgis – 47 m. Įėjimo aukštis siekia 6 m. Didžioji vidinių sienų dalis padengta juodos ir raudonos spalvos piešiniais. Juose pavaizduoti paukščiai, žuvys, žmonių figūros ir kiti objektai. Pagal legendą, šioje oloje mirė Roi Mata, be to, vadas pavaizduotas viename iš piešinių.
Mangaas yra nuo XVI a. apleistas kaimas Efatės salos šiaurės vakaruose. „Roi Mata“ buvo ne tik vardas, bet ir paveldimas titulas, perduodamas iš kartos į kartą. Žuvus paskutiniam Roi Matai, kaimą apleido jo gyventojai, nes, pasak legendos, vadas nepaliko paveldėtojo. Vietovė buvo paskelbta šventa, laikyta, kad joje gyvena dvasios.
Antonijs Černomordijs
Antonijus Černomordijus (Antonijs Černomordijs; g. 1996 m. rugsėjo 26 d.) – Latvijos futbolininkas, gynėjas.
Roi Mata
Archeologiniai radiniai
1967 m., po 700 metų nuo vado menamo gyvenimo laikotarpio, archeologas José Garanger gavo Eretokos salos genčių vadų leidimą ištirti Roi Matos kapą su sąlyga, kad pabaigus darbus kapavietė išliks tokia pati kaip buvusi. Kasinėjant aptiktas bendras kapas su 47 skeletais, palaidotais 1 m gylyje. Radiokarboninio datavimo metodu nustatytas jų palaidojimo laikas – apie 1250–1300 m. Kapavietės dydis buvo apie 20x10 m. Visi skeletai galvomis buvo nukreipti pietvakarių kryptimi, kur pagal vietos mitus buvo mirusiųjų žemė. Skeletus puošė apyrankės, kriauklės ir raižyti papuošalai iš kaulo, todėl manyta, jog tai galėjo būti vado Roi Matos šeimos nariai ar kiti aukšto rango asmenys. Čia buvo palaidotas ir pats vadas. Jo statusą pabrėžė šalia palaikų sudėti įvairūs papuošalai ir šerno iltys. Galva padėta ant klinties gabalo. Šiuo atradimu buvo patvirtinta vietovės archeologinė reikšmė, pagrįstas žodinio folkloro teisingumas.
Antonijs Černomordijs
Buvo kviečiamas į įvairaus amžiaus Latvijos jaunimo rinktines, o nuo 2019 m. atstovavo Latvijos nacionalinei rinktinei.
Roi Mata
Galerija
<Gallery> EretokaCemetery.jpg|Roi Matos kapavietė Eretokoje Lelepa (Vanuatu) expedition 17, Cave drawings in Fele's Cave, 24 Nov. 2006 - Flickr - PhillipC.jpg|Piešiniai oloje datuojami apie 900 m. Lelepa shore, Vanuatu, 2006 - Flickr - PhillipC.jpg|Pakrantės vaizdas Lelepa Landing.jpg|Išsilaipinimas salos pakrantėje NatapaoPartialView.jpg|Kraštovaizdis Lelepa Garden.jpg|Sodas </Gallery>
Antonijs Černomordijs
Karjera
Karjeros pradžioje rungtyniavo Latvijoje.
Nuo 2014 m. priklausė BFC Daugavpils. Nuomos pagrindais atstovavo Lech Poznań II (Lenkija).
2016 m. perėjo į Riga FC. Nuomos pagrindais 2017 m. trumpai žaidė Pafos FC (Kipras).
Nuo 2017 m. tęsė karjerą Latvijoje. Rungtyniavo Riga FC. 2018, 2019, 2020 m. tapo čempionu.
Latvijos rinktinė
2019 m. rugsėjo 9 d. įvyko žaidėjo debiutas nacionalinėje rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Austriją. Varžovai sutriuškino latvius rezultatu 6:0.
2020 m. lapkričio 17 d. rungtynėse prieš Andorą pasižymėjo pelnydamas įvartį. Šiose rungtynėse latviai varžovus sutriuškino rezultatu 5:0.
Porkjupainas
Didžiausi intakai: Vaitstounas, Belas, Driftvudas, Krou (dešinieji). Upė užšąla spalį, atitirpsta balandį ar gegužę. Porkjupainas Aliaskoje laivuojamas nedideliais laivais.
Popigajus
Popigajus  – upė Rusijoje, Sibire, Krasnojarsko krašto šiaurėje (buv. Taimyro autonominėje apygardoje). Prasideda Vidurio Sibiro plokščiakalnio šiauriniame pakraštyje, Čono-Kiuelio ežere. Aukštupyje teka slenkstėta vaga, toliau išsilieja į pelkėtą Šiaurės Sibiro žemumą. Įteka į Chatangos įlanką-estuariją (Laptevų jūra).
Didžiausi intakai – Rasocha, Fomičius (kairieji). Upė užšąla spalį, atitirpsta birželį. Popigajaus baseine yra Popigajaus krateris – ketvirtas pagal dydį meteorito krateris pasaulyje.
Meilelės tvenkinys
Meilelės tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Molėtų rajone, 3 km į pietryčius nuo Alantos miestelio. Sudarytas užtvenkus Alantos upę (Virintos intakas) 2,8 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,17 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 120,2 m. Krantai neaukšti. Pietinis krantas užpelkėjęs, apaugęs medžiais ir krūmynais, šiaurinėje pakrantėje stūkso Šilinkos miškas. Šalia įsikūręs Meilelės kaimas. Prie užtvankos yra Meilelės vandens malūnas.
FC Anyang
„Anyang“ futbolo klubas – Pietų Korėjos futbolo klubas iš Anjango. Namų rungtynes žaidžia Anjango miesto stadione, kuris talpina 17 143 žiūrovus.
Istorija
Klubo įkurtas 2013 m. pradžioje ir tais pačiais metais debiutavo K League 2.
Nuo 2013 m. rungtyniavo K League 2.
Sezonai
Šaltiniai:
Sudėtis
Atnaujinta; 2019 m. rugsėjo 11 d.
Karolio III ir Kamilos karūnavimas
thumb|Karolis III ir Kamila po karūnavimo ceremonijos [[auksinė valstybinė karieta|auksinėje valstybinėje karietoje pakeliui į Bakingamo rūmus]] thumb|Šalys, atsiuntusios savo valdžios atstovus į karūnavimo ceremoniją. Karolio III ir Kamilos karūnavimas – ceremonija, vykusi 2023 m. gegužės 6 d. Vestminsterio abatijoje. Karolis III perėmė Jungtinės Karalystės monarchijos sostą 2022 m. rugsėjo 8 d. po savo motinos Elžbietos II mirties. Karūnacijos ceremonijos metu karalius oficialiai prisaikdintas vadovauti penkiolikai šalių: Jungtinei Karalystei, Antigvai ir Barbudai, Australijai, Bahamoms, Belizui, Kanadai, Granadai, Jamaikai, Naujajai Zelandijai, Papua Naujajai Gvinėjai, Tuvalu, Sent Lusijai, Sent Kitsui ir Neviui, Sent Vinsentui ir Grenadinams, Saliamono Saloms bei Tautų Sandraugos organizacijai.
Ceremonija
Karolio III ir Kamilos karūnavimas buvo pirmoji birtų monarchų karūnavimo ceremonija, vykusi XXI a., bei 40-oji karūnacija, vykusi Vestminsterio abatijoje nuo Vilhelmo Užkariautojo karūnavimo 1066 m. Po ceremonijos Karolis III ir Kamila išlydėti į Bakingamo rūmus. Procesijos metu kartu su monarchų karieta žygiavo 4 000 karių iš įvairių Karoliui III pavaldžių šalių.
Kaina
Ceremonijos išlaidas padengė Jungtinės Karalystės Vyriausybė ir Bakingamo rūmai. Nors karūnavimo kaina nebuvo įvardyta, anot įvairių šaltinių, išlaidos įvertintos nuo 50 mln. £ iki 250 mln £. ir buvo brangiausia karūnavimo ceremonija per paskutinius 300 metų. Skirtingai negu ankstesnėse karūnavimo ceremonijose, didžiausios išlaidos atsiėjo saugumo užtikrinimui, antiteroristinėms priemonėms, aviacijai ir karinėms oro pajėgoms.
Palyginimui, 1953 m. Elžbietos II karūnavimas kainavo 912 tūkst. £ (20,5 mln. dabartinėmis kainomis), o 1937 m. Jurgio VI karūnavimas atsiėjo 454 tūkst. £ (24,8 mln. dabartinėmis kainomis).
Karūnavimo išlaidos sulaukė visuomenės kritikos dėl besitęsiančios 2021 m. Jungtinės Karalystės pragyvenimo išlaidų krizės.
Karūnavimo proga gegužės 8 d. buvo paskelbta visuotiniu laisvadieniu. Skaičiuojama jog Jungtinės Karalystės ekonomikai tai kainavo apie 2,3 mlrd. £.
Motiejus Burba
Motiejus Burba (g. 2003 m. rugpjūčio 10 d.) – Lietuvos futbolininkas, Vilniaus „Žalgirio“ puolėjas.
Karjera
Futbolininko kelio pradžia buvo Vilniuas futbolo mokykloje, o vėliau išvyko į Angliją. Žaidė Tunbridge Wells, Crystal Palace Youth, Sevenoaks Town, Lordswood FC jaunimo komandose.
Nuo 2020 m. Vilniaus „Žalgiryje“
Profesionalo karjera prasidėjo, kai būdamas šešiolikos metų, pasirašė sutartį su Vilniaus „Žalgiriu“. Pagrindinėje sudėtyje nuo 2020 m. Debiutavo ketvirojo turo rungtynėse prieš FK Banga. Žalgiriečiai pirmavo prieš varžovus (kai 64 min. pasižymėjo Domantas Šimkus) ir 66 min. savo šanso pasirodyti sulaukė jaunasis žaidėjas. Tose rungtynėse žaidėjas aikštėje praleido 24 minutes (2020 m. žaidėjo rekordas). Kitose rungtynėse pasirodymai būdavo pačioje rungtynių pabaigoje ir trukdavo kelias akimirkas.
Iš viso 2020 m. A lygos sezone pasirodė 5 rungtynėse, dažniausiai, kai rezultatas būdavo aiškus.
Dažniausiai žaisdavo Žalgiris B ekipoje, kuri rungtyniavo Pirmoje lygoje.
Kėdainių „Nevėžis“
2021 m. paskolintas į A lygą grįžusiam Kėdainių „Nevėžiui“.
Vilniaus „Žalgiris“
2021 m. sausio mėn. pratęsta sutartis su Vilniaus „Žalgiriu“.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Rinktinės
Atstovavo įvairaus amžiaus Lietuvos jaunimo rinktinėms.
Logan Paul
Loganas Aleksandras Polas (, g. 1995 m. balandžio 1 d. Vestleikas, Ohajas, JAV) – amerikiečių „YouTube“ ir socialinių tinklų turinio kūrėjas. Be to, nuo 2018 m. lapkričio kuria tinklalaides Impaulsive „Youtube“ kanale ir vaizdo įrašus mokame puslapyje „Maverick Club“.
L. Polas savo socialinių tinklų karjerą pradėjo 2013 m., kurdamas 6 sekundžių turinį „Vine“ programėlėje. Po to, 2015 m. spalio 29 d., po „Vine“ programėlės užsidarymo, sukūrė „Youtube“ kanalą pavadinimu „Logan Paul Vlogs“. 2021 m. lapkričio mėn. duomenimis, kanalas turi 23 milijonus prenumeratorių ir 5,8 milijardus peržiūrų, kuris dabar yra 196-tas pasaulyje pagal prenumeratorių skaičių.
Kaip aktorius, L. Polas pasirodė filmuose „Law & Order“, Special Victims Unit“, „Valley Girl“ (2020), „The Thinning“ ir televizijos laidoje „Bizaardvark“. Taip pat, 2018 m. susikovė su KSI mėgėjiško bokso kovoje, kuri baigėsi lygiosiomis. 2019 m. įvyko revanšas – vėl susikovė su KSI profesionalaus bokso kovoje, kurioje pralaimėjo.
L. Polas buvo pakliuvęs į skandalą, kai 2017 m. išvyko į Japoniją ir aplankė Aokigaharos mišką, kuriame nufilmavo savižudybės auką ir įkėlė į savo „Youtube“ kanalą.
Biografija
L. Polas gimė ir užaugo Ohajuje, būdamas vos dešimties metų pradėjo savo socialinių tinklų kūrėjo karjeros kelią, kurdamas vaizdo įrašus programėlėje „Zoosh“. Baigė Westlake vidurinę mokyklą. Įstojo į Ohajaus universitetą – pramonės inžinerijos specialybę, bet 2014 m. metė ir siekė karjeros socialiniuose tinkluose.
2015–2017: „Youtube“ karjeros pradžia
2014 m. persikelė į Los Andželą, kur dalinosi daugiabučiu su kitomis „Vine“ žvaigždėmis.
Loganas išgarsėjo kurdamas trumpus vaidzo įrašus programėlėje „Vine“. Jau 2014 m. vasarį, Loganas turėjo virš 3,1 milijonus sekėjų įvairiose socialinėse platformose. Su trumpais, šešių sekundžių vaidzo įrašais, Loganas uždirbo šimtus tūkstančius dolerių iš reklamos agentūrų. 2015 m. spalį, vaizdo įrašai įkelti į socialinę platformą „Facebook“ turėjo daugiau nei 300 milijonų peržiūrų.
L. Polas parašė scenarijų filmui „Airplane Mode“. Filmas turėjo būti išleistas 2017 m., bet po delsimo buvo publikuotas 2019 m. Jis taip pat filmavosi daugelyje reklamų, kaip „Hanes“, „Pepsi“ ir „HBO“. 2016 m. filmavosi „Comcast“ serijale „Logan Paul VS“.
2017 m. lapkritį sukūrė dainą pavadinimu „No Handlebars“, kuri buvo pernelyg panaši į „Flobots“ dainą - „Handlebars“. Daina susilaukė daug kritikos, nes dainoje Loganas objektyvavo moteris, pavyzdžiui vienoje klipo dalyje kelias moteris „pavertė“ dviračiu. Vėliau vaizdo įrašas buvo ištrintas.
2017–2018: Aokigaharos miškas
2017 m. gruodžio 31 d. Loganas į „YouTube“ įkėlė vaizdo įrašą, kuriame buvo nufilmuotas pasikoręs žmogus Aokigaharos miške, kitaip žinomu kaip savižudybių mišku. Loganas ir komanda planavo miške pernakvoti ir viską įamžinti savo kanale. Vaizdo įrašas buvo peržiūrėtas daugiau nei 6 milijonus kartų per 24 valandas. Negana to, Loganas buvo kritikuojamas dėl išdaigų Tokijuje: užšoko ant važiuojančio krautuvo, nusimovė kelnes sausakimšoje gatvėje, nepagarbiai elgėsi su vietiniais ir mėtė Pokemono kamuolį į praeivius. Loganas susilaukė daug kritikos iš žymių žmonių, politikų ir „YouTube“ žvaigždžių. Buvo sukurta peticija „Change.org“ puslapyje, ragindama ištrini Logano „YouTube“ kanalą, kuri buvo pasirašyta daugiau nei 500 tūkstančių kartų.
2018 m. sausio 1 d. Loganas ištrynė vaizdo įrašą ir atsiprašė žmonių „Twitter“ programėlėje. Sekančią dieną įkėlė atsiprašymo vaizdo įrašą ir į savo „YouTube“ kanalą. Teigė, kad gerbėjai neturėtų ginti Logano už padarytas klaidas. Sausio 10 d. „YouTube“ komanda „Twitter“ programėlėje paskelbė, kad Logano Polo kanalą išmeta iš „Google Preferred“. „New World Order“ filmas ir „Logan Paul VS“ serijalas buvo sustabdyti. Taip pat sutartis su „Youtube Red“ serijalu „Foursome“ buvo nutraukta. Sausio 15 d. Loganas sutiktas paparaco, teigė manantis, kad pasimokė iš savo klaidų ir kad „kiekvienas žmogus turi antrą šansą“. Loganas taip pat paaukojo 1 milijoną dolerių savižudybių prevencijos agentūroms. Vėliau Loganas pasamdė Mike Majlak, marketingo vadybiningą „LoveSac“ įmonėje, kad padėtų išvengti nemalonumų ir kad daugiau tokių incidentų nebūtų.
Vasario 4 d., po 3 savaičių pertraukos, Loganas sugrįžo į savo „YouTube“ kanalą. Vasario 12 d. „YouTube“ generalinė direktorė, Susan Wojcicki, teigė, kad Loganas nepažeidė „trijų-smūgių“ politikos ir kanalas nebus ištrintas.
2018–2021: tinklalaidė ir tolimesni ginčai
2018 m. vasarį „YouTube“ sustabdė visas reklamas Logano kanale dėl jo elgesio: juokavo dėl skalbimo kapsulių valgymo, išėmęs žuvį iš vandes telkinio juokaudamas atliko dirbtinį kvėpavimą ir su tazeriu nukratė dvi mirusias žiurkes. Dėl sustabdymo, Loganas pradėjo gyvai transliuoti internetinėje platformoje „Twitch“, o po dviejų savaičių vėl grįžo į „YouTube“.
2019 m. kovą, Loganas išleido vaizdo įrašą, apie plokščios žemės teoriją, kur juokaudamas apklausė kitus apvalios žemės skeptikus.
2021 m. Loganas sudalyvavo "The Masked Singer" serijale įkūnijęs senutę. Bet jau po antro pasirodymo parodė savo tikrąjį veidą, nes viena iš užuominų buvo kova su Floyd Mayweather Jr.
Pavelas Kruševanas
Jis pirmasis išleido „Siono išminčių protokolus“.
Biografija
Kruševanas dirbo Kišiniovo miesto dūmos raštininku. Pirmą kartą jo raštai buvo paskelbti 1882 m. 1887–1896 m. jis dirbo žurnalistu laikraščiuose „Minskij listok“ („Minsko paštas“), „Vilenskij vestnik“ („Vilniaus žinios") ir „Bessarabskij vestnk“ („Besarabijos žinios“).
Per kitą dešimtmetį P. Kruševanas įkūrė keletą laikraščių, buvo jų leidėjas ir redaktorius:
1903 m. po vasario 6 d. įvykio, kai Dubosarų mieste, maždaug už 40 km į šiaurę nuo Kišiniovo, rastas nužudytas berniukas Michailas Rybačenka, prasidėjo riaušės. Nors buvo aišku, kad berniuką nužudė giminaitis (kuris vėliau buvo surastas), Kruševano dienraštis „Bessarabec“ teigė, kad berniuką nužudė žydai, ir tai išprovokavo Kišiniovo pogromą.
1905 m. Kruševanas suorganizavo Besarabijos patriotinę lygą. Jis įkūrė Rusijos liaudies sąjungos Besarabijos skyrių.
1906–1909 m. buvo Kišiniovo miesto Dūmos pirmininkas.
Pašventupys (Raseiniai)
Pašventupys – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Verėduvos.
Šibutas
Šibutas – miestas pietiniame Mozambike, Gazos provincijoje.
Orotukanas
Orotukanas  – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Magadano srities Jagodnojės rajone, ~60 km į rytus nuo Debino, dešiniajame Orotukano upės (Kolymos intakas) krante. Per gvenvietę eina Magadano-Jakutsko kelias (Kolymos traktas). Veikia paštas, vidurinė mokykla, vaikų darželis, biblioteka, kino salė, sporto mokykla. Apylinkėse vyksta aukso gavyba.
Šibutas
Mieste veikia universitetas, yra sporto klubas, kurio futbolo komanda rungtyniavo elito divizione.
Orotukanas
Vietovės pavadinimas jakutų kalba reiškia „nedidelis išdegintas miško ar pievos plotas“. Orotukanas ilgą laiką buvo svarbus aukso gavybos centras, čia gaminta kalnakasybos įranga.
Orotukane gimė ukrainiečių dainininkė Tina Karol.
Gostchožas
Gostchožas  – kaimas Lenkijos rytuose, Višnevo valsčius, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje.
Ruth Gbagbi
Rut Gbagbi (Ruth Gbagbi, g. 1994 m. vasario 7 d., Abidžane) – Dramblio Kaulo Kranto tekvondo sportininkė, olimpinė prizininkė.
Biografija
2010 m. Gbagbi startavo pirmose jaunimo olimpinėse žaidynėse, kuriose užėmė 9-ą vietą. 2011 m. Afrikos žaidynėse iškovotas bronzos medalis. Savo debiutinėse 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse sportininkė užėmė 7-ą vietą.
2015 m. Afrikos žaidynių nugalėtoja. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Dramblio Kaulo Kranto atstovė pelnė savo pirmąjį olimpinį medalį – bronzą.
2017 m. pasaulio čempionate svorio kategorijoje iki 62 kg Ruth Gbagbi iškovojo aukso medalį.
2020 m. vasaros olimpinių žaidynių moterų iki 67 kg svorio kategorijos pusfinalyje Ggagbi pralaimėjo Jungtinės Karalystės atstovei Lauren Williams. Paguodos dvikovoje įveikta brazilė Milena Titoneli ir iškovotas antrasis bronzos medalis.
Migiškių tvenkinys
Migiškių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Molėtų rajone, 5,5 km į pietvakarius nuo Alantos. Sudarytas užtvenkus K-1 upelį (Karališkių ežero intakas) 8,1 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 0,4 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 133,7 m. Krantai aukšti, pietinis apaugęs medžiais. Pietinėje pakrantėje stūkso miškelis, kitose pakrantėse plyti pievos. Į rytus įsikūręs Migiškių kaimas.
Venesenas
Venesenas arba Konta Venesenas  – istorinė sritis pietų Prancūzijoje, dabartiniame Provanse–Žydrajame Krante, buvusi popiežiškoji valda (1274–1791 m.). Pagrindinis miestas – Avinjonas. Plotas ~1200 km².
1096 m. Provanso markgrafystės Veneseno žemė paveldėta Tulūzos grafo Raimundo IV. 1271 m. grafas Alfonsas testamentu užrašė savo valdą Šventajam Sostui. 1274 m. Konta Venesenas tapo Popiežiškąja teritorija. Jos sostine tapo Vensakas, o nuo 1320 m. – Karpantra. Šalia esantis Avinjonas taip pat nuo 1348 m. priklausė popiežiui, bet sudarė atskirą sritį.