cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Didžiasalis
Didžiasalis – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Tverečiaus, prie kelio, netoli Lietuvos sienos su Baltarusija. Seniūnijos centras, turi seniūnaitijos statusą. Veikia „Ryto“ gimnazija, muzikos mokyklos filialas, vaikų lopšelis-darželis, kultūros centras, biblioteka, paštas (LT-30006), vaistinė, ambulatorija, koplyčia.
Geografija
Gyvenvietė įsikūrusi tarp Dysnos ir Birvėtos upių. Netoliese telkšo Agarinio ir Dumblio ežerai. Yra žvyro telkinys.
Istorija
thumb|left|Apleistas namas Didžiasalyje
XIX a. Didžiasalis – kaimas Švenčionių apskrityje, Tverečiaus valsčiuje ir seniūnijoje.
1950–1992 m. Liudo Giros kolūkio pagalbinė gyvenvietė. Aptikus kokybiško molio klodus 1972–1975 m. pastatyta plytų gamykla. 1975–1992 m. Didžiasalyje veikė statybinių medžiagų kombinatas, tuo metu kaimas sparčiai augo. Buvo nutiestas geležinkelis, įrengta Didžiasalio geležinkelio stotis. Uždarius kombinatą dauguma gyventojų neteko pagrindinės darbovietės ir pajamų šaltinio, tai sąlygojo dideles socialines ir ekonomines problemas. 2007 m. du daugiabučiai buvo visiškai negyvenami, taip pat buvo daug negyvenamų butų, jų kaina buvo nukritusi iki simbolinės (1 litas už butą).
thumb|Didžiasalio koplytėlė thumb|Kryžius prie sodybos
Gyventojai
Miestelio visuomenė sensta, didelė dalis gyvena iš pensijų ir pašalpų. Didžiasalyje nėra stambių darbdavių, nesikuria smulkusis verslas, todėl darbingo amžiaus gyventojai išvyksta gyventi kitur.
Techno
Techno – elektroninės muzikos forma, atsiradusi JAV, Detroite, XX a. aštuntame dešimtmetyje iš house muzikos. Būdingas bosinio būgno pulsavimas 4/4 ritmu.
Techno muzikos ritmas siekia nuo 120 iki 150 dūžių per minutę. Ši muzika bando atkurti fabrikų mechanizmų darbą – kala monotoniški industriniai ritmai. Iš jos išsivystė daugelis kitų elektroninės muzikos formų. Populiari daugelyje šalių.
Juokiškis
Juokiškis – viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km nuo Pandėlio.
Rinka
thumb|250px|[[Londono akcijų birža – grynosios konkurencijos pavyzdys.]] thumb|250px|[[Volkswagen fabrikas. Automobilių rinka – oligopolijos pavyzdys.]] Rinka – visuma santykių tarp realių ir potencialių pirkėjų ir pardavėjų, laisvai, be išorinės prievartos, perkančių prekes bei paslaugas. Pagrindiniai rinkos dalyviai yra vartotojai (pirkėjai) ir gamintojai (pardavėjai). Rinkos ekonomikoje rinka yra pagrindinis ekonominės veiklos organizavimo būdas.
Rinkos sąvoka reiškia, kad prekės bei paslaugos yra tokios, kad gali vykti mainai tarp prekiaujančiųjų, be reikalo neribojant jų veiklos. Prekiaujantieji reaguoja į pasiūlos-paklausos santykį bei kitus kainas reguliuojančius veiksnius, šalių galimybes ir žinias, jų išmanymą apie reliatyvų prekių ir/ar paslaugų naudingumą, taip pat savo individualius poreikius bei norus.
Rūšys
250px|miniatiūra|„Wet market“ [[Singapūras|Singapūre.]] Rinkų teorija skirsto rinkas pagal jų sandaros charakteristikas, ypač pagal pardavėjų ir pirkėjų skaičių taip:
Rinka gali būti vietinė (regioninė), nacionalinė ir tarptautinė.
Voratinklio teorema
Paklausos, pasiūlos ir kainos dinamika galima paaiškinti voratinklio teorija.
Pirkėjų reakcija į naudojamos prekės piniginės vertės pasikeitimą gali būti greita, todėl teigiama jog paklausos dydis yra prekės kainos funkcija. Įprastai gamintojas negali staigiai reaguoti į kainos pasikeitimą pasiūlos kiekio padidinimu, nes gamybos apimtims pakeisti reikia atitinkamo laiko tarpo. Realu prekės vertės ir pasiūlos ryšį rinkoje išreikšti laikantis prielaidos, kad pasiūla priklauso nuo praėjusių metų kainos, o šių metų kainos lemia ateinančių metų pasiūlos dydį. Voratinklio modelis rodo savaiminį kainos artėjimą į pusiausvyros tašką – pusiausvyros kainą ir kiekį.
Rinkos mechanizmo kritika
Rinkos mechanizmas kritikuojamas dėl konkurencijos, kaip pagrindinio kontroliuojančio ir reguliuojančio mechanizmo, silpnėjimo:
Pavyzdžiai
Rinkų pavyzdžiai:
Lance Armstrong
Lance Armstrong (, pilnas vardas Lance Edward Gunderson, g. 1971 m. rugsėjo 18 d.) – buvęs profesionalus amerikiečių plento dviratininkas. Pasaulyje jis išgarsėjo sumušęs visų laikų rekordą – laimėjo „Tour de France“ lenktynes nuo 1999 m. iki 2005 m. septynis kartus iš eilės. 2012 m. rugpjūčio 24 d. JAV Antidopingo agentūra (USADA) anuliavo Armstrongo sportinius rezultatus nuo 1998 m. rugpjūčio 1 d., įskaitant visus septynis „Tour de France“ nugalėtojo titulus, ir diskvalifikavo sportininką visam gyvenimui. Lensas Armstrongas nusprendė neginčyti jam pareikštų kaltinimų dėl dopingo vartojimo.
1993 m. Lensas Armstrongas tapo vienu jauniausių pasaulio čempionų bendro starto lenktynėse. Po to sunkiai sirgo. Prieš tapdamas „Tour de France“ čempionu Lensas Armstrongas išgyveno sėklidžių vėžį ir smegenų ląstelių auglį. Daugelis nesitikėjo, kad jis išgyvens. Įveikęs ligą, 1996 m. Armstrongas įsteigė kovos su vėžiu paramos fondą „Livestrong“.
1999 metais jis buvo pripažintas geriausiu pasaulio atletu. 2000 metais jis gavo Prince of Asturias apdovanojimą sporte. 2002 metais „Sports Illustrated“ išrinko jį metų sportininku. Jis taip pat buvo išrinktas žurnalistų sąjungos geriausiu sportininku – vyru 2002, 2003, 2004 ir 2005 metais. 2005 metais Armstrongas paskelbė, kad nebelenktyniaus „Tour de France“, bet 2008 m. rugsėjo 9 d. paskelbė, kad sugrįš 2009 metų sezoną. 2009 m. „Tour de France“ lenktynėse užėmė 3-ią vietą, 2010 m. lenktynėse pasirodė nesėkmingai. 2011 m. vasario 16 d. paskelbė, kad baigia profesionalaus dviratininko karjerą.
Įtarimai dopingo vartojimu
Lensas Armstrongas, nuo pat pirmų laimėtų „Tour de France“ lenktynių 1998 m., buvo įtariamas dopingo vartojimu. 1990-ųjų 2-oje pusėje lenktynes krėtė nesibaigiantys dopingo skandalai. Padėtis ne ką pasikeitė 2000-aisiais. Vienas po kito, Lenso Armstrongo konkurentai buvo pagaunami su dopingu ir diskvalifikuojami, įskaitant „Tour de France“ čempionus Jan Ullrich ir Marco Pantani. Pagavus ir diskvalifikavus dėl dopingo vartojimo buvusius Armstrongo komandos narius Floyd Landis (2006 m. „Tour de France“ nugalėtojas, diskvalifikuotas) ir Tyler Hamilton (2004 m. olimpinis čempionas, titulas anuliuotas), šie prabilo apie tai, kad Lensas Armstrongas vartojo dopingą.
2012 m. birželio 12 d. JAV Antidopingo agentūra (USADA) suspendavo Lenso Armstrongo dalyvavimą profesionaliose varžybose ir pateikė jam formalius kaltinimus dėl dopingo vartojimo. Armstrongas buvo kaltinamas EPO, kraujo perpilymo, testosterono, kortikosteroidų ir dopingą maskuojančių agentų vartojimu, bei jų platinimu. Kaltinimai lietė dar 5 buvusius Armstrongo komandos trenerius ir gydytojus. USADA teigė, kad tokia veikla ši grupė žmonių užsiėmė nuo pat 1998 m. 2012 m. rugpjūčio 23 d. Lensas Armstrongas išplatino pareiškimą, kad neginčys jam mestų kaltinimų. Savo pareiškime jis kaltino USADA šališkumu ir pakartojo savo teiginį, kad gyvenimo metu buvo testuotas daugiau nei 500 kartų ir nė karto jo mėginio rezultatas nebuvo teigiamas. 2012 m. rugpjūčio 24 d. JAV Antidopingo agentūra (USADA) paskelbė apie sportininko diskvalifikaciją iki gyvenimo galo ir visų jo sportinių rezultatų anuliavimą nuo 1998 metų, įskaitant visus septynis „Tour de France“ nugalėtojo titulus.
Spalio 10 d. USADA paviešino surinktą dopingo bylos faktinę medžiagą. Tarptautinė dviračių sporto federacija (UCI) 2012 m. spalio 22 d. patvirtino USADA sprendimą dėl Armstrongo rezultatų anuliavimo. 2012 m. spalio 26 d. UCI panaikino Armstrongo pasiektus rezultatus „Tour de France“ lentynėse nuo 1998 m. ir pareikalavo grąžinti varžybų piniginius prizus. UCI nuprendė šių septynių titulų niekam nepriskirti. „Tour de France“ rengėjai paskelbė, kad neprašys Armstrongo grąžinti iškovotus geltonus lenktynių lyderio marškinėlius. Armstrongas pasitraukė iš „Livestrong“ prezidento pareigų, o vėliau − ir iš valdybos. Tarptautinis olimpinis komitetas 2013 m. sausio 17 d. atėmė Armstrongo 2000 m. olimpinėse žaidynėse Sidnėjuje atskiro starto rungtyje iškovotą bronzos medalį.
2013 m. sausio 17 d. parodytame interviu su Oprah Winfrey, Lensas Armstrongas prisipažino vartojęs dopingo preparatus per visas laimėtas „Tour de France“ lenktynes, tačiau neigė tai daręs po 2009 m. sugrįžimo į profesionalųjį sportą. USADA paragino Armstrongą pilnai bendradarbiauti atskleidžiant vieną didžiausių dopingo bylų sporto istorijoje.
Videniškiai
Videniškiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, prie kelio, Siesarties kairiajame krante. Seniūnijos, Videniškių I ir II seniūnaitijų centras. Stovi Videniškių Šv. Lauryno bažnyčia (pastatyta 1620 m.), išlikęs buvęs Videniškių atgailos kanauninkų vienuolynas, veikia Videniškių pagrindinė mokykla, biblioteka, girininkija, paštas (LT-33031), medicinos punktas, parduotuvė, Vaineikio veterinarijos individuali įmonė, UAB „Žižmauka”, D. Pumpučio individuali įmonė „Žvejys”. Netoli kaimo išlikę Mūrinių Videniškių dvaro – Baltadvario pilies griuvėsių liekanos.
Jokimaitis
Jokimaitis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Videniškiai
Kaimas planas – radialinis. Pagrindiniai keliai sueina į trikampę aikštę, pastatai išdėstyti palei kelius į Molėtus, Želvą, Balninkus.
Jokimaitis
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Jokimaitienė (ištekėjusi moteris) ir Jokimaitytė (mergautinė pavardė).
Videniškiai
miniatiūra|left|Kaimo gatvė miniatiūra|left|Tvenkinio pakrantė miniatiūra|left|[[Videniškių kapinių koplyčia|Kapinių koplyčia su gretimo Žižmaukos dvaro savininkų palaidojimais]]
Jokimaitis
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Videniškiai
Etimologija
Kaimo vardas – asmenvardinis vietovardis, siejamas su asmenvardžiu Videnis.
Istorija
Videniškiai pirmą kartą minimi Vartbergės kronikoje 1373 m., Ldk Algirdo ir Kęstučio sutartyje su Livonijos ordinu. Miestelis du kartus (1373 m. ir 1375 m.) nukentėjo nuo kryžiuočių. XIII a. Videniškiai priklausė Nalšios sričiai, kurią tada valdė kunigaikštis Daumantas. Spėjama, kad čia Daumantas buvo pastatęs pilį. Per Videniškius, ties vieškeliu Ryga-Vilnius ėjo taikos zona pirkliams.
Kunigaikštis Motiejus Giedraitis dvaro centru pasirinko sodybą šalia Liesėnų piliakalnio. Kunigaikštis Martynas Giedraitis 1620 m. Videniškiuose pastatė Šv. Lauryno bažnyčią ir pavedė ją vienuoliams augustinams (vadinamiems reguliniems kanauninkams). Vienuolynas veikė 1618–1783 m., uždarytas 1832 m. XVIII a. prie vienuolyno veikė parapinė mokykla, noviciatas, gyveno pats ordino generolas, dirbo religinių raštų rengėjas Mykolas Olševskis.
Kovų dėl Lietuvos nepriklausomybės metu prie Videniškių Lietuvos kariuomenė kovėsi su lenkais. 1920 m. spalio 28 d. miestelį buvo užėmę lenkai, bet lietuviai jį atsiėmė.
Sovietmečiu Videniškiai buvo kolūkio centrinė gyvenvietė. 2018 m. patvirtintas Videniškių herbas.
miniatiūra|right|Akmuo kaimo 650 m. jubiliejui
Kalvarijos
Kalvarijos – Vilniaus miesto dalis, esanti Vilniaus Jeruzalės pietuose, dešiniajame Neries krante, Verkių regioniniame parke. Į Kalvarijas iš sostinės centro veda Kalvarijų gatvė. Netoliese teka Baltupis (Cedronas); dešinysis Neries intakas).
Iškilusi Kalvarijų Šv. Kryžiaus atradimo bažnyčia ir Europoje neturintis analogų kryžiaus kelias – Verkių Kalvarijos. Veikia Vilniaus Šv. Juozapo kunigų seminarija. Katalikiškos piligrimystės vieta Vilniaus arkivyskupijoje.
Istorija
thumb|left|150px|Viena iš koplytėlių [[Pirmasis pasaulinis karas|I pasaulinio karo metais]]
XVII a. 2-ojoje pusėje Verkių valdose sumanyta įrengti Kristaus kančios kelio stotis, iš kurių vėliau susiformavo Verkių kalvarijos. Apylinkių kalneliai buvo pervadinti Golgotos, Marijos, Siono ir Alyvų kalno vardais, o Baltupio upeliui suteiktas Cedrono vardas. XVIII a. pastatyta dabartinė Kalvarijų bažnyčia.
1866 m. Kalvarijose gyveno 14 gyventojų. 1905 m. Riešės valsčiaus Kalvarijų gyvenvietėje (vienuolyne) gyveno 9 žmonės.
1962–1963 m. sovietai išsprogdino ir nugriovė kalvarijas, 1990–2002 m. koplyčios buvo atstatytos.
Jurijus Dolgorukis
Jurijus Vladimirovičius Dolgorukis (1099–1157 m.) – Kijevo (1149–1151, 1155–1157) bei Rostovo-Suzdalės (1096/1113-1157) kunigaikštis, Maskvos miesto įkūrėjas. Vladimiro Monomacho sūnus.
Biografija
thumb|left|150px|Jurijus Dolgorukis jaunystėje
1113 arba 1096 m. tapo Rostovo-Suzdalės kunigaikščiu, siekė prijungti pietines žemes, tarp jų Kijevą ir Perejaslavlį (dėl to matyt ir gavo Dolgorukio [ilgarankio] pravardę). Įkūrė tvirtovių eilę Dubnoje, Konstantine (dab. Skniatinas), Zalesės Pereslavlyje ir kitur. Jam valdant rašytiniuose šaltinuose pirmą kartą paminėta Maskva (1147 m.). Ten Jurijus vaišino savo sąjungininką, Naugardo kunigaikštį Sviatoslavą Olegaitį. 1156 m. jis sustiprino Maskvos sienas, iškasė gynybinį kanalą (greičiausiai darbais rūpinosi sūnus Andrejus Boguliubskis, nes Jurijus Dolgorukis tuo metu valdė Kijeve). 1154 m. įkūrė Dmitrovo miestą, kurį pavadino savo naujagimio sūnaus Vsevolodo Didžiojo Lizdo (jo krikšto vardas buvo Dmitrijus) garbei.
1132 m. kuomet mirė Jurijaus vyresnysis brolis, Kijevo kunigaikštis Mstislavas, jis siekė užimti šį sostą. Sudaręs sąjungą su Naugardu, kovojo prieš Mstislavo sūnų Iziaslavą, sumušė Rostislavo kunigaikštį, užėmė Kurską. 1149 m. Dolgorukis užėmė Kijevą, tačiau Iziaslavas sudarė sąjungą su lenkais ir vengrais ir susigrąžino Kijevo sostą. 1154 m. Jurijus užėmė Riazanę ir į jos sostą užleido sūnų Andrejų Bogoliubskį. Mirus Iziaslavui, Dolgorukis vėl patraukė į pietus, sudarė sąjungą su Iziaslavo sūnumi Mstislavu ir drauge su senais sąjungininkais iš Naugardo ir užėmė Kijevą. Dolgorukis mirė 1157 m., kaip manoma nužudytas Kijevo bojarinų.
Salvadoro vyrų futbolo rinktinė
Salvadoro vyrų futbolo rinktinė – Salvadorui atstovaujanti nacionalinė futbolo komanda, kurią prižiūri Salvadoro futbolo federacija (Federación Salvadoreña de Fútbol). Rinktinė dalyvavo 2 pasaulio čempionatuose, 13 žemyno čempionatų, tačiau titulų neiškovojo.
Siberija
Siberija - senovės kontinentas, kratonas, esantis Sibire. Kaip kontinentas susiformavo perme.
Treigiai (Kriukai)
Treigiai – kaimas rytinėje Joniškio rajono savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurės rytus nuo Bariūnų.
Austranija
Austranija – kaimas Molėtų rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 2 km į šiaurės rytus nuo Balninkų.
Jokubaitis
Jokubaitis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Jokubaitienė (ištekėjusi moteris) ir Jokubaitytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Kwadwo Asamoah (1988)
Kvadvo Asamoa (Kwadwo Asamoah; g. 1988 m. gruodžio 9 d.) – Ganos futbolininkas, rungtyniavęs saugo pozicijoje.
Karjerą pradėjo Italijos klube „Udinese“, iš kurio 2012 m. už 9 mln. eurų perėjo į „Juventus“.
Vynmedis
Vynmedis (Vitis) – vynmedinių (Vitaceae) šeimos augalų gentis. Paplitusi daugiausia Šiaurės pusrutulyje.
Vynmedžių uogos – vynuogės yra populiarus vaisius, o iš jų spaudžiamas vienas populiariausių ir seniausių pasaulyje alkoholinių gėrimų – vynas. Vynmedžių auginimo praktika ir mokslas vadinama vynuogininkyste.
Rūšys
Pasaulyje auga 40–60 vynmedžių rūšių, komerciškai svarbiausios šios:
Vincas Slendzinskis
Vincentas Slendzinskis (1838 m. sausio 2 d. Skrebinuose, Rusijos imperija – 1909 m. rugpjūčio 6 d. Vilniuje, Rusijos imperija) – dailininkas, 1863 m. sukilimo dalyvis.
Biografija
Gimė 1838 m. sausio 2 d. Skrebinuose. Tapybos mokėsi pas tėvą A. Slendzinskį ir Kanutą Rusecką. 1855–1863 m. studijavo Maskvos tapybos, skulptūros ir architektūros mokykloje. Dalyvavo 1863 m. sukilime, buvo ištremtas į Sibirą, vėliau gyveno Kniagininą, vėliau gyveno Charkove, Žemutiniame Naugarde ir Sumuose. 1867 m. Sankt Peterburgo dailės akademija suteikė V. Slendzinskiui laisvojo dailininko vardą. 1872 m. atvyko į Krokuvą, nuo 1873 m. kelerius metus gilino studijas Drezdene. 1883 m. gavo leidimą grįžti į Vilnių. Tapė peizažus, portretus, buitinės, istorinės, mitologinės ir religinės tematikos kompozicijas. Realistiniams kūriniams didelę įtaką turėjo demokratinė XIX a. II pusės rusų dailė. Mirė 1909 m. rugpjūčio 6 d. Vilniuje, palaidotas Bernardinų kapinėse. Sūnus Ludomir Sleńdziński taip pat buvo dailininkas.
Darbai
Žymesni darbai – realistinės buitinės kompozicijos: „Senutė veria adatą“ (1860 m.), „Našlaitė“ (1873 m.), „Lietuvių vaikai“ (1873 m.), „Mergaitės balina drobę“ (1874 m.), „Mergaitė prie durų“ (1879 m.); portretai: A. Kirkoro (1860 m.), autoportretas (1862 m.), A. Makoveckio (1866 m.), P. Gulbickytės-Stankevičienės (1887 m.); peizažai: „Miškas“ (1874 m.), „Vilniaus Bernardinų sodas ir pilies kalnas“ (1886 m.); istorinės, mitologinės ir religinės tematikos kompozicijos: „Kęstutis pagrobia Birutę“ (1887 m.), „Linksmybės dievaičio Ragučio šventė“ (1895 m.), „Šv. Kazimieras meldžiasi mėnulio šviesoje“.
ISO 3166-2:AM
ISO 3166-2:AM – Tarptautinės standartizacijos organizacijos nustatyto standarto ISO 3166-2 pokodis, kuris taikomas Armėnijai nusakyti administracinius vienetus.
Šiuo metu Armėnijai ISO 3166-2 kodai yra nustatyti 10 sričių ir 1 miestui.
Kiekvienas kodas yra sudarytas iš dviejų dalių, atskirtas brūkšnio. Kodo pradžia yra <tt>AM</tt> – ISO 3166-1 Alfa-2 kodas. Antra dalis yra dvi raidės.
Nove Varelė
Nove Varelė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į pietryčius nuo Šepetovo, apie 16 km į pietryčius nuo Mazovijos Vysokio ir apie 52 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 27 namai ir 124 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 35 namai ir 191 gyventojas, iš kurių 104 vyrai ir 87 moterys, 186 lenkai ir 5 gudai.
Alatris
Alatris – miestas ir komuna centrinėje Italijoje, Lacijuje, Frozinonės provincijoje, 502 m aukštyje virš jūros lygio.
Nove Varelė
Gyventojai
Kaimo gyventojų skaičiaus raida nuo 1827 metų:
Vartai (sporte)
right|thumb|Futbolo vartai Vartai:
Komandinių žaidimų vartai
Tai sporto įrenginys komandiniams žaidimams, du virpstai su skersiniu, pro kuriuos reikia įspirti ar įmesti kamuolį ar ritulį. Paprastai būna žaidimo aikštės galuose. Kamuolio ar ritulio įspyrimas, įmetimas ar įmušimas pro vartų angą vadinamas įvarčiu, už kurį skiriami taškai. Vartai paprastai turi vartų tinklą.
Vartai naudojami futbole, rankinyje, ledo ritulyje ir kituose komandiniuose žaidimuose.
Stačiakampiai vartai
Žaidimuose, naudojančiuose tokius vartus įvartis užskaitomas, kai kamuolys ar ritulys pralekia, prarieda ar praslysta pro vartų angą tarp virpstų žemiau skersinio. Vartai paprastai turi tinklą, kuris sulaiko į jį atsitrenkiantį kamuolį ar ritulį. Vartus paprastai gina specialus žaidėjas vartininkas.
H formos vartai
Žaidimuose su H formos vartais įvartis užskaitomas, kai kamuolys praskrieja tarp virpstų, virš viršutinio skersinio bet kuriame aukštyje. Vartai be tinklo. Ar įvartis buvo, sprendžia teisėjai.
Vartai kalnų slidinėjime
Vartai slalome – tai sniege įtvirtinti lankstūs, tiesūs, apvalūs plastikiniai virbai, pro kuriuos turi praslysti nuo kalno trasa leisdamiesi slidininkai. Virbų aukštis – 180 cm, skersmuo 2–3,2 cm. Slidinėjimo slalome vartų plotis 4–6 m. Gretimi vartai turi būti ne arčiau kaip per 0,75 m ir ne toliau kaip per 15 m. Didžiojo slalomo vartų plotis 4–8 m, o gretimi vartai turi būti ne arčiau kaip per 10 m.
Mešhedas
Mešhedas – miestas šiaurės rytų Irane, Chorasano provincijos centras. 2,31 mln. gyventojų (2005 m.). Išvystyta maisto, tekstilės pramonė, audžiami kilimai. Yra universitetas.
Mešhedas – vienas šiitų religinių centrų, šventasis miestas. Mieste išlikę XII–XIX a. kulto pastatų ansambliai: Gauharšado mečetė (XV a.), imamo Rezos mauzoliejus. Netoli Mešhedo yra persų ir tadžikų poeto Firdousi kapas.
Mantas Dilys
Mantas Dilys (g. 1984 m. kovo 30 d. Kauno raj.) – Lietuvos lengvaatletis. 2009 m. atstovavo Lietuvai Pasaulio lengvosios atletikos čempionato trišuolio rungtyje.
Jokubauskienė
Jokubauskienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Jokubauskaitė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Jokubauskas.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Estijos herbas
Estijos herbas – vienas iš oficialių Estijos valstybinių simbolių. Estijos herbas yra karališkos kilmės, nors Estija niekada nebuvo karalystė. XIII a. Estiją užkariavęs Danijos karalius Valdemaras II (Waldemar II, valdė 1219–1241 m.) šį danišką herbą su trimis liūtais suteikė Talino miestui. 1925 m. nepriklausomoje Estijoje buvo nuspręsta, kad šis herbas bus visos šalies.
Aprašas
Figūrinio skydo auksiniame lauke trys mėlyni einantys saugantys liūtai, išdėstyti stulpu. Skydą iš apačios iš šonų supa dvi auksinės ąžuolo šakelės su auksinėmis gilėmis.
Kreiviškių pusiasalis
Pavadinimo kilmė
Kreiviškių pavadinimas kilęs nuo žodžio „kreivas“.
Čiulėnai
Čiulėnai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, į šiaurės rytus nuo Molėtų, šalia Molėtų-Utenos kelio. Čiulėnų pagrindinė mokykla ir paštas yra Toliejuose. Šalia stūkso Čiulėnų piliakalnis (Juodasis kalnas).
Kaimas yra Labanoro regioninio parko vakariniame pakraštyje, jį supa trys ežerai: Ilgynas šiaurės rytuose, Virintai šiaurės vakaruose ir Susiedas pietuose. Čiulėnuose išlikęs XX a pr. statytas vandens malūnas ir malūnininko namas (kodas Kultūros vertybių registre 4493).
thumb|left|260px|Buvęs vandens malūnas
Istorija
Balninkų seniūnijos 1554 m. inventoriuje Minutėnai. Per XVII a. vidurio nelaimes, matyt, visiškai nusiaubtas, kad net neliko gyventojų ir pasikeitė pavadinimas. Molėtų metrikų knygoje Nr. 1 (4 p.) užrašyta lietuviška lytis de Czułenu (1683). XVIII a. priklausė Toliejų seniūnijai. 1765 m. 5 ūkiai. 1812 m. Napoleono žygio metu vienas žygio dalyvis nupiešė Čiulėnų kaimo vaizdą: matosi aukštaitiška klėtelė ant kalno, Virintos upės slėnis (garsioji Čiulėnų pakalnė) ir už jo Gečių kaimo laukai aukštumoje.
Tarpukariu veikė Čiulėnų mokykla.
Kapucinai (beždžionės)
Kapucinai (Cebus) – kabiauodegių (Cebidae) šeimos beždžionių gentis. Stambios katės didumo beždžionės. Uodega nelabai kabi, beždžionei judant būna spirališkai susukta į apačią. Kūno ilgis siekia 29–56 cm, svoris 1,1-3,3 kg. Patinai stambesni. Tankaus ir minkšto kailio.
Pagal išvaizdą primena katalikų kapucinų ordino vienuolius – kūnas, galūnės ir uodega tamsi (juoda arba ruda), o snukis, kaklas ir krūtinė balti, galva lyg su juodu „kapišonu“.
Paplitę Centrinėje (Hondūras) ir Pietų Amerikoje (Centrinė Brazilija, Paragvajus). Gyvena medžių viršūnėse mažomis grupėmis. Labai judrūs. Daugiausia maitinasi vaisiais ir vabdzdžiais.
Gentyje 8 rūšys:
Dukų dinastija
Dukų dinastija, Dukai (, Dukos, Dukai) – IX a. – XV a. Bizantijos didikų giminė ir Bizantijos imperatorių dinastija, valdžiusi 1059–1067 m. ir 1071–1078 m.
Istorija
Dinastijos pradininkas Konstantinas X Dukas. Kai 1078 m. didikas Nikiforas III Botaniatas, nuvertęs Mykolą VII Duką Parapinaką, tapo imperatoriumi, Dukai parėmė didikus Komninus. Jiems 1081 m. įsigalėjus, Konstantinas Dukas 1081–1094 m. kaip Aleksijaus I Komnino bendravaldis turėjo nominalų imperatoriaus titulą.
Anita Gradin
Anita Gradin (1933 m. rugpjūčio 12 d. Hiorneforse, Švedijoje – 2022 m. gegužės 23 d. ) – Švedijos žurnalistė, politikė.
Biografija
Studijavo žurnalistiką JAV ir Anglijoje, Buvo Stokholmo universiteto socialinio darbo ir viešojo administravimo magistrė.
1950 m. „Vesterbottens folkblad“ žurnalistė, 1952 m. Miško darbuotojų sąjungos tarnautoja, 1956–1968 m. „Arbetarbladet“, 1960–1963 m. darbininkų žurnalo korespondentė, 1960–1967 m. Stokholmo municipaliteto planavimo komiteto, 1967–1968 m. Ministrų kabineto darbuotoja.
1986–1999 m. Socialistinio moterų internacionalo pirmininkė ir SI pirmininko pavaduotoja. 1999 m. SI Garbės pirmininkė. Nuo 1987 m. buvo SI žmogaus teisių komiteto pirmininkė.
1989 m. dalyvavo LSDP Atkuriamojoje konferencijoje ir XIV suvažiavime.
Mersedesas
Mersedesas reikšmės:
Pagrinda
Pagrinda – kaimas Molėtų rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 2 km į šiaurės rytus nuo Balninkų.
Nove Zalesiai (Mazovijos Vysokio apskritis)
Nove Zalesiai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1921 m. kaime buvo 25 namai ir 143 gyventojai, iš kurių 66 vyrai ir 77 moterys.
Jokubynas
Jokubynas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Jokubynienė (ištekėjusi moteris) ir Jokubynaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Šventojo Angelo pilis
thumb|right|250px|Šventojo Angelo pilis nuo tilto pusės Adriano mauzoliejus (labiau žinomas kaip Šventojo Angelo pilis) – cilindro formos antikos laikų statinys Romos centre. Mauzoliejaus statyba buvo inicijuota 14-to Romos imperatoriaus Publijaus Elijaus Trajano Adriano ir jo šeimos narių. Būtent šiame mauzoliejuje yra palaidotas Adrianas, jo šeima bei vėlesni įpėdiniai. Vėliau mauzoliejus buvo popiežių tvirtovė ir reprezentacinė būstinė, taip pat belaisvių kalinimo vieta. Šiuo metu čia įsikūręs muziejus.
Dvyliktame amžiuje mauzoliejus pavadinamas Šv. Angelo pilimi. Tai yra susiję su legenda, pagal kurią 590 m. popiežiaus šv. Grigaliaus I surengtos procesijos dalyviams, maldavusiems Mergelę Mariją gelbėti miestą nuo maro, pasirodęs angelas ir, nusileidęs ant pilies viršūnės, įkišo kalaviją į makštį. Tai buvo dieviškos malonės ženklas. Vėliau virš pilies buvo pastatyta angelo skulptūra.
Statinys pradėtas naudoti kaip pilis tik XIV a. tuometinių popiežių nurodymu. Popiežius Mikalojus III pilį sujungė su Šventojo Petro bazilika 800 metrų ilgio paaukštintu keliu Passetto di Borgo. Mažiausiai du kartus šis koridorius buvo panaudotas pavojaus atveju. 1494 m. popiežius Aleksandras VI pasinaudojo šiuo keliu, siekdamas apsisaugoti nuo Karolio VIII Maloningojo puolimo. 1527 m. popiežius Klemensas VII pabėgo į saugią vietą po to, kai Imperatoriaus Karolio V kariai išžudė beveik visus Šveicarijos karius, saugojusius Šv. Petro baziliką.
Meksiko nacionalinio autonominio universiteto centrinis universitetinis miestelis
Istorija
Centrinis universitetinis miestelis buvo statomas 1949-1952 m. ant 6–8 m storio sukietėjusios lavos sluoksnio, kurį paliko apie 100 m. išsiveržęs Xitle ugnikalnis. Susidariusi uoliena plačiai panaudota grindinių ir pastatų statybose. Miestelį kūrė architektai Mario Pani, Enrique del Moral ir kt. Šis užbaigtas statybų projektas Meksikoje buvo stambiausias nuo actekų laikų.
Struktūra
Universitetiniame miestelyje išsidėstę daugiau nei 40 fakultetų ir institutų, kultūros centras, centrinė biblioteka, keli muziejai. Universiteto administracijos ir centrinės bibliotekos pastatai dekoruoti garsių Meksikos monumentalistų David Alfaro Siqueiros ir Juan O'Gorman freskomis. Miestelio teritorijoje nuo 1952 m. stovi Olimpinis stadionas, prie kurio puošybos prisidėjo Diego Rivera. Stadione 1968 m. vyko vasaros olimpinės žaidynės ir XIII pasaulio futbolo čempionatas.
Miestelis yra svarbi Meksiko kultūrinio gyvenimo dalis. Daugelyje jo erdvių vyksta muzikos, teatro, meno renginiai ir parodos. Miestelis yra atviras ir populiarus tarp miestiečių sekmadieniais, kuomet galima apeiti objektus, parkus ir sodus pėsčiųjų takais, kurie apima per 1000 ha teritoriją.
We the Generation
We the Generation – antrasis studijinis britų elektroninės muzikos grupės „Rudimental“ albumas, išleistas 2015 m. spalio 2 d, tačiau buvo nutekintas į internetą likus savaitei iki išleidimo. Albume kartu dainas atlika tokie atlikėjai, kaip Ed Sheeran, Lianne La Havas, Dizzee Rascal bei kiti. Buvo išleisti keli singlai, vienas iš jų, Ed Sheeran dainos „Bloodstream“ koveris, pasiekė antrąją vietą Jungtinės Karalystės singlų rreitinge.
„We the Generation“ susilaukė daugiausiai teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingp vietoje, tapdamas antruoju grupės įrašu, pasiekusiu šią viršūnę.
Juozapava (Alytus)
Juozapava – buvęs kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 4 km nuo Daugų.
Jokūbonis
Jokūbonis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Juozapava (Alytus)
Istorija
Panaikintas 2015 m.
Jokūbonis
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Ilgoji skorpionblakė
Ilgoji skorpionblakė (Ranatra linearis) – Lietuvos vandenyse sutinkama skorpionblakių šeimos atstovė. Tai ilgiausias Europos vandens vabzdys.
Kūnas labai ilgas ir laibas, 60–70 mm (kūnas apie 40 mm ir kvėptukas apie 30 mm ) ilgio, raudonai rudos, rudos ar pilkai geltonos spalvos. Kūno plotis tik 4–5 mm. Po vandeniu (nekvėpuodama) ši blakė gali išbūti apie 30 minučių, po to turi įkvėpti oro per ilgą kvėptuką. Priekinės kojos labai ilgos ir baigiasi savotiškais kabliais, kuriais blakė tiesiog perveria kiauriai priartėjusią auką.
Akys, palyginus su galva, didelės. Galva nedidelė, ji baigiasi 3-segmenčiu straubliuku, per kurį blakė sušvirkščia paralyžuojančius nuodus bei virškinimo fermentus, o po to išsiurbia auką. Pilvelio viršutinė pusė raudona. Sparnus ši blakė turi, bet skraido retai – tik esant pavojingai situacijai (pvz., baigia išdžiūti tvenkinys). Retkarčiais šios blakės randamos ir ropojančios žeme.
Poruojasi blakės pavasarį, kiaušinėlius deda partijomis po 10–20 vienetų ant vandens augalų, tokių kaip plūdė, stiebų bei lapų. Patys kiaušinėliai primena baltus 3 mm ilgio cigarus, tvarkingai surikiuotus ant lapo. Kiekvieno kiaušinėlio gale yra du siūlai; manoma, kad jais tiekiamas oras. Po 3–6 savaičių išsirita nimfos (gegužės–liepos mėnesiai ); iš pradžių jos permatomos, dėmėtos, vėliau pasidaro gelsvos ar žalsvos spalvos su ryškiomis raudonomis akimis. Kvėptukas trumpas, toks jis išlieka kol blakė suauga (apie 2 mėnesius).
Jos atsistoja ant vidurinių ir galinių kojų žemyn galva, sustingsta ir pasidaro „nematomomis“ tarp vandens augmenijos, ir laukia pro šalį plaukiančio grobio. Juo gali tapti netgi buožgalviai, tritonai, žuvų mailius ir kiti vandens vabzdžiai bei jų lervos.
Paplitusi visoje Europoje, Šiaurės Azijoje (išskyrus Kiniją).
Aštuonūsiai šlyžiai
Aštuonūsiai šlyžiai (Lefua) – plokščiųjų vijūnų (Balitoridae) šeimos žuvų gentis.
Faustas
thumb|right|250px|„Faustas“, pirmas leidimas [[1808 m.]] „Faustas“ – Johano Volfgango fon Gėtės dviejų dalių filosofinė tragedija: pirmoji dalis, 1797–1806 m.; antroji dalis, 1824–1831 m. „Faustas“ yra didžiausias poezijos kūrinys vokiečių kalba.
Siužeto pamatuose
Gėtė sujungia Dievo ir velnio lažybas dėl Jobo (žr. Istorija: Jobas) su šėtoniškos Fausto ir Mefistofelio sutarties motyvu. Faustas buvo legendiniu tapęs XVI amžiaus magas, burtininkas ir mokslininkas, kurio gyvenimą jau Šekspyro (Shakespeare) amžininkas Kristoferis Marlou (Christopher Marlowe) pavaizdavo dramoje „Dr. Faustas“. Gyvavo ir liaudies legenda apie to nekromanto (burtininko, bendraujančio su vėlėmis) veiklą. Tam personažui būdavo priskiriama ir kai kas iš pasakojimų apie kitus garsius magus, tokius kaip Paracelsas arba Heinrichas Agripa (Agrippa). Todėl Gėtė savo Faustą vadina Heinrichu, nors istorinis Faustas buvo vardu Georgas, o Marlou vadina jį Johanu.
Siužetas
miniatiūra|220px|Faustas savo kambaryje (Georg Friedrich Kersting paveikslas [[1829 m.)]] „Fausto“ veiksmą Gėtė pradeda prologu danguje: čia šėtonas Mefistofelis susilažina su Dievu, kad jam pavyks atitraukti Fausto sielą nuo aukštų siekių ir priversti tenkintis žemiškais dalykais („…galų gale tas jūsų mulkis laižys rangydamasis dulkes“). Šiam reikalui Dievas palieka velniui laisvas rankas, kaip ir Jobo atveju. Patsai Faustas pirmąsyk pasirodo scenoje kaip mokslininkas savo naktiniame kabinete. Paskui jis Velykų dieną vaikštinėja su padėjėju Vagneriu ir jam pasakoja, kaip esąs nepatenkintas tradiciniu mokslu ir apskritai biurgeriško gyvenimo ribotumu. Tokios nuotaikos – tai ženklas Mefistofeliui, kad jau metas. Jis apsimetęs pudeliu įsliūkina („Už šunį gyvenu blogiau“) ir įkalba Faustą sudaryti sutartį – už tai padėsiąs jam perprasti visatos esmę. Atsidėkodamas Faustas užrašo jam sielą, bet priduria išlygą: „Jeigu tu išgirsi iš manęs: / „O, stabtelėk, akimirksni žavingas,“ – / Tai kuo greičiau užnerk man grandines“. Po satyrinių ekskursų į universiteto miestelį parodant tenykščius papročius (scena su mokiniais ir lėbavimas Auerbacho rūsyje) Faustas paverčiamas jaunu dabita. Nuo to prasideda Gretchen (Margaritos) istorija, sudaranti pirmąją „Fausto“ dalį.
Antroji dalis
Su veržliu tragedijos veiksmu kontrastuoja antroji dalis – čia panoraminiu stiliumi vaizduojamas simbolinis pasaulio teatras. Jos prologe Faustas pabunda iš gydomojo miego, tarsi po dvasinio sukrėtimo, o pirmajame veiksme Mefistofelio lydimas atsiduria imperatoriaus rūmuose. Ten jis rodo burtininko sugebėjimus – gelbsti pašlijusius valstybės finansus. O Mefistofelis, kaip tikras Keinso (Keynes) šalininkas, spausdina banknotus, kad augtų infliacija. Faustas nepalieka nuošaly ir kultūros politikos: jis magiškai atgaivina Eleną ir Parį, kaip klasikinio grožio įsikūnijimą, bet galiausiai jį ištinka nesėkmė.
Antrasis veiksmas
Antrasis veiksmas veda skaitytoją į senąjį Fausto kabinetą, kuriame Vagneris, jau spėjęs gauti daktaro diplomą, įsirengė genų inžinerijos laboratoriją ir, kaip garsusis eksperimentatorius Frankenšteinas Ingolštato universitete, iš tinkamai parinktos biomasės sukuria mėgintuvėlyje dirbtinį gemalą – homunkulą. Tasai žmogiukas parodo Faustui kelią į klasikinę Valpurgijos naktį. Tenai ikihomerinių mitų personažai, graikų dievai ir natūrfilosofai susirinkę į jūros šventę, kuri, kaip ir Platono „Puotoje“ (žr. Sokratas), baigiasi visagalio Eroto garbinimu.
Trečiasis veiksmas
miniatiūra|left|170px|Skulptūra-scena iš knygos prie Auerbacho rusio ([[Leipcigas, Vokietija)]] Trečiajame veiksme Faustas susitinka Eleną. Ji atstovauja antikos grožio sampratai, o romantiškasis šiaurietis Faustas atstovauja sielos gebėjimui tą grožį suvokti. Iš jųdviejų sąjungos išeina pati poezijos dvasia Euforionas, su kuriuo Gėtė bando pagauti vos švystelėjusį Baironą (Byron): Euforionas išblėsta poetinėje ekstazėje, panašiai kaip Baironas pasiaukoja dėl karštai trokštamo Graikijos išvadavimo. Pagaliau miršta ir Elena, iš veido supanašėjusi su Gretchen. Tada Faustas iš tos belaikės sferos grįžta į žemę, Mefistofelio remiamas padeda imperatoriui nugalėti priešus ir už tai gauna valdyti žemės ruožą pajūryje.
Penktasis veiksmas
Penktajame veiksme jis imasi inžinerinio projekto – pylimu atitvėręs jūros plotą, paverčia jį sausuma. Per tą akciją Faustas beatodairiškai sudegina senukų Filemono ir Baukidės pirkelę, nes ji trukdo arti dirvonus; žūsta ir jos šeimininkai. Pasikinkęs techniką, Faustas jau gali daryti stebuklus ir be magijos; taip jis pamažu vaduojasi nuo Mefistofelio. Tačiau dabar Faustas regi ateinant pasitenkinimo būseną, o Mefistofeliui pasirodo, kad jau pildosi paties Fausto suformuluotoji sutarties išlyga, – mat Faustas pamato, kaip galima organizuoti laisvą darbininkų bendrovę(„koks malonus manom ausim čekšėjimas kastuvų!“), ir taria: „Svajodamas apie aukščiausią laimę/ Aš jau dabar džiaugiuosi ja savaime“. Sulig tais žodžiais jis susmunka negyvas. Mefistofelis taikosi pagriebti jo sielą, bet čia nusileidžia rožes barstydamas dangiškosios kariuomenės būrys, Mefistofelis gašliai įsispoksojo į luošą angelą, tuo tarpu dangaus pasiuntiniai nusineša Fausto sielą. Ir vėl „vargšas velnias“ lieka apmautas. Angelų giesmė paaiškina, kodėl jie gelbėjo Faustą: „Kas gėrio siekė ir nerimo, / Tas išganytas bus“. Pabaigoje Grathen laukia jo, kaip Beatričė laukė Dantės, ir prabyla panašiai kaip ir pirmojoje dalyje:“''Man širdį slegia / sunki našta, / ramybė mano / prarasta. / Aš pražiūrėjau / dėl jo akis, / kelius išvaikščiojau – / kurgi jis?“ O mistinis choras apibendrina mums veikalą paaiškinimu:“Viską, ką laikas išdildo,- / simbolis vien; / visa, ko laukta kasdien, / čia išsipildo. / Gėrio pasiekto pilnumas / tildo geismus. / Amžinas moteriškumas / aukština mus“.''
Kotelno sala
250px|right|thumb|Kotelno sala
Paviršius kalvotas, aukštis iki 361 m (Malakatyn Taso k.). Daug upių, ežerų (didžiausias – Kiotiot Kiuelis). Būdinga arktinė dykuma. Poliarinės lapės ir šiaurės elniai – pagrindiniai gyvūnai esantys šioje saloje.
Sala buvo atrasta 1773 m. Ivano Liakchovo, rusų pirklio.
Luokesa
Luokesa – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Molėtų, Luokesų ežero pietinėje pakrantėje. Seniūnaitijos centras. Praeina kelias, jungiantis plentus ir.
Istorija
Tarybiniais metais Luokesa buvo „Ždanovo“ kolūkio centrinė gyvenvietė, Luokesos apylinkės centras. Veikė felčerių ir akušerių punktas, kultūros namai, biblioteka.
Andų San Martinas
San Martin de los Andesas, Andų San Martinas – miestas Argentinoje, Neukeno provincijos pietuose, Anduose, Lakaro ežero rytiniame krante, 45 km nuo Čilės sienos. Lakaro departamento centras. 23,4 tūkst. gyventojų.
Miestas įkurtas 1898 m. buvusios indėnų mapudungunų gyvenvietės vietoje. 22 km nuo miesto yra vietinės reikšmės oro uostas. Keliai į Sapalą ir Vilja La Angosturą.
Lankytini objektai ir pramogos:
Saimiriai
Saimiriai (Saimiri) – kabiauodegių (Cebidae) šeimos beždžionių gentis.
Gentyje 5 rūšys ir daug porūšių:
Jomantas
Jomantas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Jomantienė (ištekėjusi moteris) ir Jomantaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
SC Narjanta Kupiškis
Kupiškio „Narjanta“ – Lietuvos futbolo klubas iš Kupiškio.
Istorija
Komanda žinoma nuo 1996 m.
Dabartinis klubas įkurtas 2008 m. kovo 6 d., dalyvauja mėgėjų turnyruose. 2008 m. Lietuvos A lygos paplūdimio futbolo čempionate komanda užėmė 6 vietą. Nuo 2009 m. žaidžia III lygos Utenos zonoje (iki tol žaidė Panevėžio zonoje).
2018 m. pirmenybėse dalyvavo vos keturios komandos. Pirmame etape komandos susitiko po du kartus, namie ir išvykoje. Po pirmojo etapo rokiškėnai buvo pirmi. Pusfinalio rungtynėse Rokiškyje, vietos FK Rokiškis gana lengvai 4-0 nugalėjo Kupiškio ekipą. rungtynėse dėl trečios vietos kupiškėnai palaužė FSK Anykščiai ir iškovojo trečią vietą. O rokiškėnai liko antroje vietoje.
Paplūdimio futbolas
2019 m. Stiklita Lietuvos paplūdimio futbolo čempionate užėmė 3 vietą. 2020 m. grupėje užėmė 2 vietą, o atkrintamąjame etape – 4 vietą. 2021 m. grupėje užėmė 2 vietą, o atkrintamąjame etape pasiekė ketvirtfinalį.
2021 m. čempionate pasiekė ketvirtfinalį, taurės varžybose taip pat pasiekė ketvirtfinalį.
2022 m. čempionate užėmė antrąją vietą, taurės turnyre į atkrintamąjį etapą nepateko.
2023 m. čempionate užėmė ketvirtąją vietą.
Panotija
Panotija arba Vendo superkontinentas – hipotetinis superkontinentas, pirmą kartą aprašytas Ian W. D. Dalziel 1997 m. Šis superkontinentas egzistavo prieš 600–550 mln. metų prekambre.
Trumpa superkontinento vystymosi istorija
Prieš 750 mln. metų Rodinijos superkontinentas suskilo į Protolauraziją, Kongo kratoną ir Protogondvaną. Protolaurazija sukosi pagal laikrodžio rodyklę ir artėjo link pietų poliaus, o Protogondvana – prieš laikrodžio rodyklę. Kongo kratonas buvo šių dviejų Rodinijos likučių viduryje. Visos šios dalys suformavo Panotiją. Kadangi dideli sausumos plotai buvo ties pietų ašigaliu, tai, anot mokslininkų, turėjo sukelti vieną iš didžiausių ledynmečių Žemės geologinėje istorijoje.
Juozapava (Debeikiai)
Juozapava – viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Debeikių.
Baltarusijos futbolo varžybos 1992 m.
Baltarusijos futbolo varžybos 1992 m.
Pietų Ukrainos atominė elektrinė
Pietų Ukrainos atominė elektrinė – branduolinė jėgainė  Južnoukrajisko mieste, Mykolajivo srityje, Ukrainoje, ant Pietinio Bugo kranto.
1970-aisias buvo planuota sukurti naują branduolinės jėgainės ir hidroelektrinės kompleksą, kuri, naudodama Pietinio Bugo vandenis, kompensuotų elektros trukūmą Pietų Ukrainoje. Pagal pirminį projektą buvo suplanuoti 4 energoblokai, tačiau tarybiniais laikais spėjo pastatyti tik tris, o hidroelektrinė taip ir nepradėta.
1975 m. pradėtos elektrinės bei Južnoukrajinsko miesto statybos. 1982 m. įvedamas į eksplotaciją pirmasis blokas, 1985 m. - antrasis, 1989 m. - trečiasis. Ketvirtasis energoblokas buvo pradėtas statyti, tačiau Ukrainos Aukščiausioji taryba "užšaldė" statybas.
Pietų Ukrainos AE kasmet pagamina apie 17-18 mldr. kW/h elektroenergijos, ir tai yra apie 10 % visos Ukrainoje pagaminamos elektros energijos, bei apie ketvirtadalį Ukrainos branduolinėse jėgainėse pagaminamos elekros.
Call of Duty: Modern Warfare 2
Call of Duty: Modern Warfare 2 − pirmojo asmens šaudyklė ir šeštoji „Call of Duty“ serijos dalis. Žaidimą sukūrė „Infinity Ward“, o 2009 m. lapkričio 10 d. išleido „Activision“. Žaidimas skirtas Xbox 360 ir PlayStation 3 kompiuterinių žaidimų konsolėms bei Microsoft Windows operacinei sistemai.
Veiksmas vyksta po „Call of Duty 4: Modern Warfare“ įvykių, šią trilogiją užbaigė 2011 m. pasirodęs „Call of Duty: Modern Warfare 3“.
Žaidimas susilaukė daugybės pagyrimų, ypač daugelio žaidėjų režime. Metacritic įvertinimas siekė net 94 %. Per pirmąsias 24 val. žaidimo vienetų buvo parduota apytikriai 4,7 mln. 2010 m. birželio 15 d. „Activision“ patvirtino, kad pasauliniu mastu žaidimo vnt. jau parduota per 20 mln. . Taip pat jis tapo perkamiausiu visų laikų žaidimu Jungtinėje Karalystėje, ir antru perkamiausiu visų laikų žaidimu JAV rinkoje.
Krūmiškiai
Krūmiškiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Balninkų.
Istorija
1661 m. minimas Alantos bažnyčios santuokų metrikų knygoje.
Sokolovas (Čekija)
Sokolovas (, iki 1948 m. Falknovas prie Ohržės ; ) – miestas Karlovi Varų krašte, Čekijoje, į šiaurės rytus nuo Chebo. Įsikūręs prie Ohržės ir Svatavos upių santakos. Sokolovo rajono administracinis centras. 23 879 gyventojai (2014 m. duomenys).
Valerijonas Šadreika
Valerijonas Šadreika ( 1938 m. birželio 20 d. Ulbinai, Varėnos rajonas – 1991 m. birželio 29 d. Vilnius) – teisininkas, advokatas, advokatų savivaldos veikėjas, Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras.
Biografija
1955 m. baigęs Vilniaus bibliotekininkystės technikumą, pradėjo studijuoti teisę Vilniaus valstybinio universiteto (VU) Teisės fakultete, kurį 1962 m. baigė, įgijo teisininko kvalifikaciją.
1955-1957 m. bibliotekos Vilniuje vedėjas, 1962-1970 m. Juridinės komisijos prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos vyresnysis konsultantas, 1970-1972 m. Lietuvos TSR teisingumo ministro padėjėjas, nuo 1973-1991 m. Lietuvos advokatų kolegijos narys, 1981-1990 m. Lietuvos advokatų kolegijos prezidiumo pirmininko pavaduotojas.
1990 m. Šilalės rinkiminėje apygardoje išrinktas Aukščiausiosios Tarybos deputatu. Dalyvavo reformuojant Lietuvos komunistų partiją į socialdemokratinės orientacijos partiją. LDDP narys, LDDP suvažiavime išrinktas LDDP Tarybos nariu. Lietuvos demokratinės darbo partijos (LDDP) frakcijos narys. Dirbdamas Lietuvos Aukščiausiosios Tarybos nariu Teisinės sistemos komisijoje, dalyvavo rengiant nepriklausomos Lietuvos įstatymus. Iki pat mirties V. Šadreika kiek galėdamas stebėjo viską, kas vyko Lietuvoje ir stengėsi pareikšti savo poziciją. Gulėdamas ligoninėje susitikinėjo su kolegomis, duodavo interviu spaudai, prisijungė prie tų, kurie atstovavo Lietuvos ateities forumui Aukščiausiojoje Taryboje.
Monografijos autorius. Paskelbė straipsnių butų teisės, retorikos, teisinės gynybos klausimais.
Buvo vedęs; žmona Daiva, sūnus Gediminas, dukra Ūla.
Palaidotas Antakalnio kapinėse Vilniuje.
Ludvinuvas (Palenkės Bialos apskritis)
Ludvinuvas  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Lešnos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 2 km į pietus nuo Palenkės Lešnos, apie 12 km į šiaurės vakarus nuo Palenkės Bialos ir apie 102 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Liublino.
Istorija
Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Nuo XV a. kaimas priklausė Nasutams, vėliau Zabžezinskiams, Klinčoms, o nuo 1579 m. iki XIX a. Radviloms. 1522 m. kaimas minimas kaip palivarkas. XIX a. pirmoje pusėje pastatytas klasicistinio architektūros stiliaus Ludvinuvo dvaras. 1881 m. kaimą nusipirko Piotras Šeliskis, kurio šeimai šios valdos priklausė iki 1944 metų. Per II pasaulinį karą kaimo dvaras buvo sugriautas, 1988-1991 m. atstatytas.
Tikrasis slaptasis patarėjas
Tikrasis slaptasis patarėjas  – aukštas valdininkų laipsnis pagal Rangų lentelę. Pirmasis tikrasis slaptasis patarėjas buvo paskirtas 1709 m., juo tapo generolas adjutantas G. Dolgorukis.
Į tikruosius laptuosius patarėjus kreipdavosi „Ваше Превосходительство“, o nuo XVIII a. – „Ваше Высокопревосходительство“.
Aleksandras I (popiežius)
Šventasis Aleksandras I (m. apie 115 m.) – popiežius nuo apie 105 iki 115 m.
Vatikano Annuario Pontificio (2003 m.) teigia, kad jis buvo kilęs iš Romos ir buvo popiežiumi nuo 108 ar 109 iki 116 ar 119 metų. Krikščioniška tradicija teigia, kad jis buvo kankinys, bet nėra istorinių įrodymų patvirtinančių ar neigiančių šią nuomonę.
Eusebijaus Ecclesiastical History IV, IV, 1 tvirtinama, kad Aleksandras I mirė trečiais Romos imperatoriaus Adriano valdymo metais 10 metų išbuvęs Romos vyskupu.
Platelių ežero salos
left|120px Platelių ežero salos: Briedsalė, Veršio, Pilies – hidrografinis gamtos paveldo objektas. 1997 m. trys Platelių ežero salos (Briedsalė, Veršio, Pilies) paskelbtos gamtos paminklais. Salos yra Plungės raj., Platelių sen., Žemaitijos nacionalinio parke teritorijoje.
Marijampolis (Palenkės Bialos apskritis)
Marijampolis  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Lešnos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į rytus nuo Palenkės Lešnos, apie 12 km į šiaurę nuo Palenkės Bialos ir apie 105 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Armėnijos futbolo taurė
Armėnijos futbolo taurė – pagrindinis taurės turnyras Armėnijoje.
Istorija
Šaliai gavus nepriklausomybę, rengiamas nuo 1992 metų, nors turnyro šaknys siekia 1939 m.
Finalinės rungtynės vyksta Armėnijos nepriklausomybės dieną, gegužės 9-ąją, todėl taurė dar vadinama Nepriklausomybės taure.
Visų laikų sėkmingiausias klubas yra Jerevano „P’yunik“, kuris taurę laimėjo aštuonis kartus.
Aliuminis
Aliuminis  – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas Al, eilės numeris 13. Lengvas, minkštas, plastiškas, kalus, tąsus, lengvai poliruojamas, anoduojamas, atspindintis šviesą. Elementas pirmą kartą gautas 1825 metais H. Oerstedo bei 1827 metais F. Vėlerio (Wöhler), nuo XIX a. vidurio gaminamas pramoniniu būdu.
Cheminės savybės
Paviršius apsitraukia tvirta, plona oksido (Al2O3) plėvele. Amfoterinis, reaguoja tiek su rūgštimis, tiek ir su šarmais.
Svarbiausios druskos – aliuminio chloridas (AlCl3), fluoridas (AlF3), nitratas (Al(NO3)3), sulfatas (Al2(SO4)3).
Reaguodamas su šarmais sudaro aliuminatus, aukštoje temperatūroje jungiasi su azotu, siera, anglimi.