cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Udžaė
1998 m. Udžaės atole gyveno 448 žmonės. Dauguma jų susitelkę Udžaės salelėje, kurioje yra lėktuvų kilimo ir tūpimo takas.
Kuktiškių valsčius
Kuktiškių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Kuktiškės.
Istorija
Valsčius įkurtas 1861 m. Vilniaus gubernijoje. 1919–1920 m. buvo ginčytinoje Lietuvos ir Lenkijos teritorijoje. 1947 m. dalis valsčiaus perduota naujam Skudutiškio valsčiui. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Molėtų rajonui (4 apylinkės), Švenčionėlių rajonui (1 apylinkė) ir Utenos rajonui (3 apylinkės).
Petraičiai (Skuodas)
Petraičiai – kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, 15 km nuo Ylakių.
Sugaudžiai (Telšiai)
Sugaudžiai – buvęs viensėdis Telšių rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Viešvėnų.
Leidivudas
Leidivudas  – Birmingamo miesto administracinis rajonas, į kurį įeina Astono, Leidivudo, Nečelzo ir Soho apygardos. 2004 metais miesto taryba pakoregavo vietinių apygardų ribas ir šiuo metu į Leidivudo rajoną įeina miesto centras.
Aloyzas Stasiulevičius
miniatiūra|Aloyzas Stasiulevičius - tapytojas, dailės pedagogas, kritikas Aloyzas Stasiulevičius (g. 1931 m. birželio 2 d. Ariogaloje ) – tapytojas, dailės pedagogas, kritikas.
Leidivudas
2001 metais Leidivudo apygardose gyveno 126 693 žmonės - Astone (32 286), Leidivude (30 133), Nečelze (33 957), Sohe (30 317).
Aloyzas Stasiulevičius
Biografija
Tėvas Kazimieras Stasiulevičius – vargonininkas, chorvedys, bažnytinės muzikos kūrėjas, Stasio Šimkaus, Juozo Naujalio, mokinys, prisidėjęs organizuojant pirmąją Lietuvoje Dainų šventę 1924 m. Brolis Juozas Stasiulevičius (1922–1972) – vienas pirmųjų Lietuvoje atomistikos kūrėjų, Lietuvos energetikos instituto Branduolinės energetikos ir radioizotopų laboratorijos įkūrėjas ir vadovas.
Aloyzas Stasiulevičius 1939 m. pradėjo lankyti Salantų (Plungės r.) pradinę mokyklą, 1950 m. baigė Kėdainių berniukų gimnaziją. 1950–1956 m. studijavo tapybą Vilniaus dailės institute.
Pedagoginė veikla
1956–1957 m. dėstė piešimą, akvarelę Telšių taikomosios dailės technikume (nuo 1960–1976 m. dėstė tapybą, piešimą Nacionalinėje Mikalojaus Konstantino Čiurlionio menų mokykloje, 1976–1979 m. dėstė tapybą, kompoziciją Vilniaus dailės institute (nuo 1990 m. – Vilniaus dailės akademija). 2004–2006 m. dėstė kompoziciją, tapybą Klaipėdos universiteto menų fakultete. Nuo 1979 m. – laisvas menininkas.
Kūriniai muziejuose
Jane Voorhees Zimmerli dailės muziejus Jane_Voorhees_Zimmerli_Art_Museum, (Nonkonformistinio Sovietų Sąjungos meno kolekcija) Soviet_Nonconformist_Art, Niu Džersio valstybinis universitetasRutgers_University, JAV;
Ludwigo tarptautinio meno forumas Ludwig_Forum_f%C3%BCr_Internationale_Kunst, Achenas, Vokietija;
Sharjah meno muziejus, Jungtiniai Arabų Emyratai;
Valstybinė Tretjakovo galerija, Maskva;
Latvijos nacionalinis dailės muziejus Latvian_National_Museum_of_Art, Ryga;
Lvovo nacionalinis muziejus Lviv_National_Museum, Lvovas, Ukraina;
Livadijos rūmai-muziejus, Krymas, Ukraina;
Lietuvos dailės muziejus, Vilnius;
Nacionalinis Mikalojaus Konstantino Čiurlionio dailės muziejus, Kaunas;
Modernaus meno centras, Vilnius;
Šiaulių Aušros muziejus;
Kėdainių krašto muziejus;
Žemaičių dailės muziejus, Plungė;
Žemaičių muziejus Alka, Telšiai;
Vilniaus universiteto bibliotekos Grafikos kabinetas;
Vinco Mykolaičio-Putino memorialinis butas-muziejus, Vilnius;
Mažosios Lietuvos istorijos muziejus, Klaipėda.
Lietuvos etnokosmologijos muziejus, Molėtų r.;
Anykščių sakralinio meno centras;
Angelo muziejus, Šiauliai;
Beatričės Kleizaitės-Vasaris menų galerija, Marijampolė;
Palangos kurorto muziejus.
Šaltiniai
2006 m., sudarytoja Aušra Poškutė, 256 p.
Petraičiai (Luokė)
Petraičiai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Luokės.
Šilinė (Telšiai)
Šilinė – buvęs kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Viešvėnų.
Gilberto Ribeiro Gonçalves
(g. 1980 m. rugsėjo 13 d.) – buvęs Brazilijos futbolininkas, rungtyniavęs Brazilijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2003 m.
Kazachstano futbolo varžybos 2018 m.
Kazachijos futbolo varžybos 2018 m.
Pirmosios rungtynės
---
Atsakmosios rungtynės
--- ---
Kumelupiai
Kumelupiai (vok. Kummehlupchen, nuo 1928 m. Ebenfelde) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, 9 km į pietryčius nuo Pilkalnio, 13 km į šiaurės rytus nuo Stalupėnų.
Kazachstano futbolo varžybos 2018 m.
Pusfinalio rungtynės
--
-
Kumelupiai
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Kumelupių kaimo bendruomenė 1931–37 m. Vienas seniausių kaimų Pilkalnio apskrityje, minimas 1564 m. Kommellup vardu kaip nauja gyvenvietė, pavadinta, greičiausiai, pagal pirmojo gyventojo pavardę (Kummellupys). Kaip ir visas kraštas, nukentėjo nuo 1709–11 m. maro: 1719 m. iš 19 buvusių sodybų 14 buvo ištuštėjusios. Po maro atkelta kolonistų, daugiausia zalcburgiečių. 1734 m. iš 10 kaime gyvenusių šeimų tik 2 buvo lietuviškai kalbančios (Druskus, Baucks). 1785 m. Kumelupiai buvo karališkasis valstiečių kaimas su 16 ugniakurų, 1818 m. – valstiečių kaimas su 17 ugniakurų ir 77 gyventojais, 1839 m. – mišrusis kaimas su 16 ugniakurų ir 97 gyventojais.
Saldutiškio valsčius
Saldutiškio valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Saldutiškis.
Kumelupiai
Istorija
Iki 1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Užpjaunių seniūnijai, 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Diržkiemio valsčiui, 1818-1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Viliūnų valsčiui. 1928 m. prie kaimo prijungtos Bačkių ir Bačkelių dvaro apygardos.
Kazachstano futbolo varžybos 2018 m.
Pusfinalio rungtynės
Almatos „Ķajrat“ — Pavlodaro „Irtyš“
Saldutiškio valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas po I pasaulinio karo, greitai panaikintas, vėl atkurtas 1939 m. Galutinai valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Švenčionėlių rajonui (8 apylinkės).
Ihumenavo valsčius
Ihumenavo valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės Baltarusijos teritorijoje. Centras – Ihumenavas, vėliau – Škuncikai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje. Panaikintas po I pasaulinio karo, jo teritorija 1923 m. jau priklausė Armanavičių valsčiui.
Kumelupiai
Istorija
Iki 1863 m. priklausė Viliūnų evangelikų liuteronų parapijai, vėliau – naujai įkurtai Varnininkų parapijai. Katalikai iki 1930 m. priklausė Bildviečių parapijai, vėliau – naujai įkurtai Šilėnų parapijai. Kaime buvo pradinė mokykla, malūnas. Kaimo pakraščiu tekėjo Briedupė. Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.
Gyventojai
Be to, Bačkių dvare 1905 m. buvo 90, 1910 m. – 87 gyventojai, Bačkelių dvare 1905 m. – 21, 1910 m. – 23 gyventojai.
Antanavas (Telšiai)
Antanavas (arba Antaniškė) – buvęs kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Žarėnų.
Zaskonys
Zaskónys – kaimas Maladečinos rajone (Minsko sritis, Baltarusija), apie 50 km nuo Ašmenos.
Istorija
XIX a. buvo miestelis, priklausęs Bienicos valsčiui.
Petraičiai (Nevarėnai)
Petraičiai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Nevarėnų.
Pilies II tvenkinys
left|120px
Pilies II tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Jurbarko rajone, 5,5 km į rytus nuo Skirsnemunės, Pilies I kaimo pietinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Nemuno intakas) 0,45 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,1 km, plotis – iki 0,055 km. Altitudė 23,7 m. Krantai apaugę medžiais, šiaurvakarinis ir rytinis krantai aukštoki. Tvenkinys yra ketvirtas iš 5 Panemunės pilies parko tvenkinių kaskados. Priešsroviui telkšo Pilies I tvenkinys ir bevardžiai 0,12 ha ir 0,27 ha tvenkinėliai, pasroviui – Pilies III tvenkinys. Tvenkiniai apsupa Panemunės pilį. Stūkso Panemunės pilies parkas. Į pietus eina kelias. 2020 m. atlikti tvenkinių išvalymo darbai.
Sudeikių valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas 1861 m. Kauno gubernijoje. Panaikintas XIX a. pabaigoje
Lėjiešiai
Lėjiešiai – buvęs kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 12 km nuo Tamošiūnų I.
Pilies III tvenkinys
left|120px
Pilies III tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Jurbarko rajone, 5 km į rytus nuo Skirsnemunės, Pilies I kaimo pietinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Nemuno intakas) 0,18 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,14 km, plotis – iki 0,055 km. Altitudė 19,3 m. Krantai apaugę medžiais, šiaurvakarinis ir rytinis krantai aukšti. Tvenkinys yra penktas iš 5 Panemunės pilies parko tvenkinių kaskados. Priešsroviui telkšo Pilies II tvenkinys, Pilies I tvenkinys ir bevardžiai 0,12 ha ir 0,27 ha tvenkinėliai. Tvenkiniai apsupa Panemunės pilį. Stūkso Panemunės pilies parkas. Į pietus eina kelias. 2020 m. atlikti tvenkinių išvalymo darbai.
Barboravas (Telšiai)
Barboravas – buvęs kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Žarėnų.
Paltininkai (Žiežmariai)
Paltininkai – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Guronių. Šiaurinė kaimo dalis už geležinkelio yra Kaišiadorių seniūnijoje.
Raudonės I tvenkinys
Raudonės I tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Jurbarko rajone, Raudonės miestelio pietinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Nemuno intakas) 0,7 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,16 km, plotis – iki 0,055 km. Altitudė 46,1 m. Krantai neaukšti, vietomis apaugę medžiais. Pietinėje pakrantėje stūkso Raudonės pilis ir Raudonės parkas. Vakarine pakrante eina kelias.
Votas (atolas)
thumb|250px|Atolo palydovinė nuotrauka
Votas  – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Maršalo Salose, Raliko salų grandinės centrinėje dalyje. Atolas yra maždaug pusiaukelėje tarp Kvadžaleino atolo pietryčiuose ir Bikinio atolo šiaurės vakaruose.
Petraitiškiai
Petraitiškiai – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 7 km į pietvakarius nuo Išlaužo, prie kelio.
Votas (atolas)
Atolas trikampio formos, jo „kampuose“ yra pagrindinės salelės. Koralinis rifas vakaruose kelete vietų pertrūkęs. Atolo žiedą sudaro 13 salelių; didžiausios – Votas, Medjeronas, Kabenas. Bendras sausumos plotas – 4,33 km². Lagūna užima 94,9 km².
thumb|left|240px|Saulėlydis virš Voto atolo
Jekaterina Molochovskaja
(g. 1985 m. spalio 28 d. Polocke) – Baltarusijos ir Rusijos aktorė.
Votas (atolas)
1565 m. ispanų keliautojas Migelis Lopesas de Legaspis atolą pavadino Los Corales („koralų salomis“). Tikėtina, kad dar 1542 m. Votą buvo pasiekęs Rui Lopesas de Viljalobosas. Vėliau atolas dar vadintas vokiečių–rusų keliautojo Johan Eberhard von Schantz vardu.
1998 m. Voto atole gyveno 160 žmonės. Jie susitelkę Voto salelėje, kurioje yra lėktuvų tūpimo takas.
Jekaterina Molochovskaja
Vaidmenys
2009 m. baigė Ščepkino vardo Aukštąją teatro mokyklą. Diplominiai darbai: Miledi – „Trys muškietininkai“; Lidija – „Barbarai“.
Nuo 2006 m. vaidino kine, o debiutavo filme „Skiepai“ (Vakcina), kuriame įkūnijo Katios heroję. Vėliau filmavosi projektuose „Žiedas su turkiu“ (Sofija jaunystėje), „Viena šeima“ (Nika Vološina), „Lūšis“ (Inga), „Univeras. Naujasis benrabutis" (Varvara, rektoriaus dukra), „Jauninomo rinktinė“, „Tamsioji sielos pusė“ (Maša Ladynina), „Persikėlimas“ (Sabina Saburova), „Rudens meilės melodija“ (Larisa Agejeva), „Einšteinas. Meilės teorija“ (Katherine Oppenheimer) ir kt.
Šešuolių apylinkė
Šešuolių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos rytuose.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šešuolių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Smėlių rajonui. 1954 m. prijungta Mišniūnų apylinkė, Limonių apylinkė ir dalis Miegučių apylinkės, o Šešuolių apylinkės dalis prijungta prie Butkūnėlių apylinkės. 1963 m. prijungta dalis Butkūnų apylinkės.
Budginai
Budginai – buvęs kaimas Rietavo savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Medingėnų.
Faith in the Future
Faith in the Future – antrasis anglų atlikėjo ir dainų autoriaus Louis Tomlinson studijinis albumas, išleistas 2022 m. lapkričio 11 d. Albumas susilaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje, tapdamas pirmuoju atlikėjo soliniu įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. JAV per pirmąją savaitę parduota 43 tūkstančiai kopijų ir albumas debiutavo penktojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje. Lietuvoje įrašas užkopė į 18–ąją reitingo vietą.
Liepsalos
Liepsalos – buvęs viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Ageniškio.
Nuo Korleonės iki Bruklino
Nuo Korleonės iki Bruklino – 1979 m. režisieriaus Umberto Lenzi sukurtas kriminalinis filmas.
Turinys
Korleonės mieste Italijoje nužudomi du broliai, vadovavę vienai iš mafijos šeimų. Vienas iš smogikų, Salvatorė Skalija, buvo sužeistas ir pateko policijai į rankas, tačiau spauda paskelbia, kad jis žuvo. Policija įtaria, kad užpuolimą organizavo kitas mafijos vadeiva, Mikelė Barezis, tačiau pastarojo niekas nėra matęs, tik Skalija, kuris nenori bendradarbiauti su policija.
Tuo metu Niujorke suimamas, kaip įtariama, kita pavarde prisidengęs Mikelė Barezis, nelegaliai patekęs į šalį ir ketinantis joje apsistoti. Jei jis nebus atpažintas ir apkaltintas žmogžudystės organizavimu, teismas po keleto dienų paleis jį į laisvę, kur jis galės netrukdomas gyventi.
Kol policija svarsto ką daryti, Barezio nurodymu nužudoma jo buvusi meilužė Lijana, Skalijos sesuo. Šis, sužinojęs apie tai, nusprendžia tapti liudininku ir kartu su komisaru Berniu vyksta į Niujorką atpažinti Barezio, tačiau mafijos smogikai pasiruošę padaryti viską, kad jiedu nepasiektų teismo Brukline...
Siesikų apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Siesikų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ukmergės rajonui. 1954 m. prijungta dalis Kuršų apylinkės, dalis Belazariškių apylinkės, dalis Šapuvos apylinkės ir dalis Panoterių apylinkės, o dalis Siesikų apylinkės prijungta prie Meilūnų apylinkės. 1963 m. prijungta Petronių apylinkė. 1966 m. dalis teritorijos prijungta prie Lėno apylinkės. 1977 m. prijungta Tulpiakiemio apylinkė.
Pavuolis (Rumšiškės)
Pavuolis – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurę nuo Kruonio, prie kelio. Kaimo pietine riba teka Strėva, kitoje jos pusėje – Pavuolis Kruonio seniūnijoje.
Pakulniškės
Pakulniškės – buvęs kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės rytus nuo Žarėnų.
Benešovo rajonas
Benešovo rajonas  – vienas iš dvylikos Vidurio Čekijos krašto rajonų. Administracinis centras – Benešovas. 97 085 gyventojai (2016 m. duomenys).
Svarbesnės gyvenvietės
Žemiau yra pateikiami didžiausi rajono miestai ir miesteliai:
Petrašiškės
Petrašiškės – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Aukštadvario, prie kelio.
Viktorija Romanenko
(g. 1988 m. liepos 8 d. Maskvoje) – Rusijos aktorė.
Vaidmenys
2008 m. baigė Ščepkino vardo Aukštąją teatro mokyklą.
Nuo 2007 m. vaidina kine, o debiutavo dramoje „Namas ant krantinės“, kurioje įkūnijo Sonią. 2009 m. buvo išleistas filmas „Pop“, kuriame vaidino Mašą. Dar labiau atpažįstama tapo po pagrindinio vaidmens (Sašenka) istorinėje karinėje dramoje „Atpirkimas“, kurią pagal Friedricho Gorenšteino romaną nufilmavo režisierius Aleksandras Proškinas. žiūrovai aktorę išvydo draminiame seriale „Pasivaikščiojimas per kančias“, kurį režisavo Konstantinas Chudjakovas pagal to paties pavadinimo Aleksejaus Tolstojaus romaną, ir televizijos filme apie ambicingą jauną boksininką „Gynybos perspektyva“. 2018 m. įvyko premjera filmo apie Josifo Stalino dukters Svetlanos gyvenimą, kurioje Viktorija Romanenko atliko pagrindinį vaidmenį.
Ailinginaė
thumb|250px|Atolo palydovinė nuotrauka
Ailinginaė  – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Maršalo Salose, Raliko salų grandinės šiaurinėje dalyje. Atolas yra 13 km į vakarus nuo Rongelapo atolo.
Atolas stačiakampio formos, ištęstas iš vakarų į rytus. Koralinis rifas pietuose kelete vietų pertrūkęs. Atolo žiedą sudaro 25 salelės, visos nedidelės, išsidėsčiusios žiedo pietuose ir rytuose. Bendras sausumos plotas – 2,8 km². Lagūna užima 105,96 km².
1528 m. atolą pasiekė pirmasis vakarietis – ispanas Alvaras de Saavedra. Jis Ailinginaę, drauge su Rongelapu ir Utiriku, pavadino Islas de los Reyes („Karalių salos“).
Malajinis baublys
miniatiūra|Malajinio baublio paplitimas Malajinis baublys (Gorsachius melanolophus) – garninių (Ardeidae) šeimos paukštis.
Išvaizda
Vidutinio dydžio paukštis. Kūno ilgis 49 cm, svoris 417–450 g. Pakaušis juodas. Pakaušyje juodas, siekiantis sprandą, kuodelis. Kūno viršus rausvai rudas, išmargintas smulkiomis dėmelėmis. Sparnai juodi, pereinantys į rausvai rudą spalvą. Pirmųjų plasnojamųjų plunksnų vėtyklių viršūnės baltos. Žiedelis aplink akis ir odos plotas tarp snapo ir akies yra žydrai žalias. Veisimosi metu odos plotas tarp snapo ir akių tampa žydru. Rainelė žaliai geltona. Snapas šiek tiek užlenktas į apačią. Antsnapis tamsiai rudas, o posnapis žalias. Veido šonai rausvai rudi. Smakras baltas, per vidurį eina juodas dryžis. Krūtinė gelsvai ruda. Kūno apačia tamsiai ruda, išmarginta juodomis dėmelėmis. Šonai ir pasturgalis išmarginti rudai ir baltai. Kojos ir pėdos gelsvai žalios.
Jauniklių kūno viršus pilkas ar rudas, išmargintas baltomis ir tamsiai gelsvomis dėmėmis. Kūno apačia yra balta, išmarginta rudai. Pakaušis juodas, išmargintas baltai.
Margeliškis
Margeliškis – buvęs viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, 11 km nuo Parovėjos.
Malajinis baublys
Paplitimas
Paplitęs Azjos pietuose ir rytuose: Bangladeše, Brunėjuje, Kambodžoje, Kinijoje, Indonezijoje, Japonijoje, Laose, Malaizijoje, Mianmare], Nepale, Singapūre, Taivane, Tailande ir Vietname.
Biologija
Naktinis, baikštus paukštis. Išgąsdintas pakelia kuodelį. Dieną slepiasi nendrėse ar bambukų sąžalynuose. Aptinkamas tankiuose, drėgnuose subtropiniuose miškuose, šlapynėse, netoli vandens telkinių.
Maisto ieško naktį, pavieniai. Dažniausiai minta kirmėlėmis, varliagyviais, rečiau – žuvimi. Kartais – ropliais, moliuskais, krabais, vabzdžiais.
Veisimosi sezonas prasideda lietingojo sezono metu. Veisiasi 20 lizdų paukščių kolonijose, kartais veisiasi pavieniai. Lizdus krauna aukštuose medžiuose ar bambukuose, šalia vandens telkinių. Lizdą krauna iš šakelių, iškloja lapais ir žole. Lizdą krauna abu partneriai. Dėtyje 3 – 5 balti ar žalsvi kiaušiniai. Peri abu tėvai. Jaunikliais rūpinasi abu tėvai. 43 dienų jaunikliai yra apsiplunksnavę.
Bačkiai
Bačkiai (vok. Batschken, nuo 1938 m. Bussardhorst) – buvęs dvaras Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, 9 km į rytus nuo Pilkalnio, 14 km į šiaurės rytus nuo Stalupėnų.
Istorija
Manoma, kad dvaras įkurtas XVII a. 1785 m. Bačkiai buvo kulmiškasis dvaras su 2 ugniakurais, 1818 m. – kulmiškasis dvaras su 1 ugniakuru ir 17 gyventojų, 1839 m. – kulmiškasis dvaras ir malūnas su 2 ugniakurais ir 22 gyventojais. Iki 1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Užpjaunių seniūnijai, 1723-1818 m. – Įsruties apskrities Diržkiemio valsčiui, 1818-1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Viliūnų valsčiui. 1928 m. prijungtas prie Kumelupių kaimo. Iki 1863 m. priklausė Pilkalnio evangelikų liuteronų parapijai, vėliau – naujai įkurtai Varnininkų parapijai. Katalikai iki 1930 m. priklausė Bildviečių parapijai, vėliau – naujai įkurtai Šilėnų parapijai. Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio dvaro teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.
Berouno rajonas
Berouno rajonas  – vienas iš dvylikos Vidurio Čekijos krašto rajonų. Administracinis centras – Berounas. 90 169 gyventojai (2016 m. duomenys).
Svarbesnės gyvenvietės
Žemiau yra pateikiami didžiausi rajono miestai ir miesteliai:
Klijų pistoletas
Klijų pistoletas – rankinis elektrinis įrankis, karštų klijų pistoletas, skirtas įvairiapusiškam panaudojimui: montavimo ir remonto darbams, tvirtinimui, siūlių užpildymui ir sandarinimui. Būna įrankiai su laidiniu maitinimu arba veikiantys su akumuliatoriais.
Vyskupo Antano Baranausko tiltas
Vyskupo Antano Baranausko tiltas, Anykščių tiltas – automobilių transporto tiltas Anykščiuose, kertantis Šventosios upę tarp Užupiečių ir miesto centro, A. Vienuolio gatvėje, kelio atkarpoje. Tilto ir šalia įrengtos užtvankos panorama gerai matoma iš netoli stovinčios Anykščių bažnyčios bokšto apžvalgos aikštelės. Aukščiau nuo šio tilto ir užtvankos (120 m), prieš srovę, Aukštaitijos siauruko atkarpoje pastatytas geležinkelio tiltas (1,5 km). Tarp šių tiltų driekiasi Anykščių tvenkinys. Pasroviui, ties Jurzdiko mikrorajonu stovi gelžbetonininis pėsčiųjų tiltas (0,8 km).
Tilto vietoje upės vaga pakankamai sekli, vanduo užsilaiko aukščiau esančiame tvenkinyje. Tai viena iš miesto reprezentacinių vietų, kur upės vagoje įrengti fontanai, liepos mėnesiais rengiamos miesto šventės. Prieš šią šventę tradiciškai tvarkoma upės atkarpa nuo užtvankos iki bažnyčios, šalinant iš vandens suvešėjusią augmeniją. Dar prieš keletą metų ją pjaudavo dalgiais. Žoles prie tilto paprastai prieš Onines dalgiais šienaudavo į vandenį subridę vietos politikai. Nupjautos žolės plaukdavo pasroviui. Reginys pritraukdavo būrį smalsuolių. Šiuo metu šienaujama su mechanizmais. miniatiūra|250px|left|Metalinis tiltas tarpukaryje
Istorija
Tiltas per Šventąją Anykščių centre yra žinomas nuo XVIII a. pabaigos. Anykščių herbe buvo pavaizduotas tiltas (1792 m. sausio 17 d. privilegija Nr. 18). Iki XX a. pradžios šioje vietoje buvo statomi ir perstatomi mediniai tiltai. 1931–1932 m. sukonstruotas geležinis arkinis tiltas. 1932 m. liepos 31 d. jis pašventintas ir pavadintas vyskupo Antano Baranausko tiltu. Per Antrąjį pasaulinį karą, 1944 m. atsitraukiant vokiečių kariuomenei, buvo susprogdintas. Po karo upės krantus sujungė laikinas medinis tiltas. 1957 m. jo vietoje pastatytas gelžbetoninis trijų tarpatramių tiltas, stovintis iki šiol. Apie 1972 m. tiltas į užtvankos pusę buvo išplatintas.
Sovietmečiu ant tilto, abiejuose krantuose stovėjo mokslininko, darbininkės, mokytojos ir sodininkės skulptūros. Jos nugriautos 1974 m., platinant tiltą.
2007 m. rekonstrukcijos metu buvo išplatinti taurai (tarpinės atramos) į aukštupio pusę, link užtvankos. Įrengtas perdenginys, sudarytas iš keturių tėjinio skerspjūvio sijų. Atidarymo ceremonija vyko 2007 m. liepos 26 d., grąžinant buvusį vyskupo A. Baranausko vardą. Prieškaryje tiltą puošė metalinė lenta su A. Baranausko vardu. Iki šių dienų ji neišliko, bet iš senos fotografijos su tilto ir užrašo ant jo vaizdu buvo atkurta nauja lenta. Ji pakabinta praėjus 75 metams po metalinio tilto pašventinimo 1932 m.
2014 m. ant vienos tilto atramos (nuo miesto centro pusės) įrengtas metalinių skulptūrų ansamblis „Suvalgytos žuvys“ (aut. Žilvinas Pranas Smalskas, archit. Daiva Gasiūnienė). Menininkų projektas primena, kad reikia tausoti gamtą. Jis turi simbolinę prasmę – tai tarsi priekaištas žvejams, kurie vis stengiasi iš Šventosios ištraukti kuo didesnį laimikį, dėl ko jų lieka vis mažiau. Skulptūros matomos Šventosios pakrantės žvejams, kairiojo upės kranto taku vaikštantiems žmonėms.
Klijų pistoletas
Apibūdinimas
Klijų pistoletus naudoja ne tik profesionalūs statybininkai, jie tinka ir skubiems nedideliems remonto darbams namuose, pavyzdžiui, klijuoti keramiką, medieną, plastmasę, stiklą ir kt. Žemos temperatūros klijų pistoletai dažniausiai skirti įvairiems kūrybingiems laisvalaikio darbams, vaikų mokykliniams projektams, klijuojant smulkius daiktus iš įvairių medžiagų (nuotraukų dekoravimas, atvirukų, žaislų darymas, gėlės, vainikai, stiklas, medis). Žemos temperatūros nustatymas leidžia klijuoti karščiui neatsparias medžiagas (popierių, kartoną).
Šiuolaikiniuose modeliuose elektroniniu būdu reguliuojami kaitimo elementai leidžia greitai pradėti darbą (po ±5 min.) ir užtikrina reikiamą darbinę temperatūrą (iki 200°C). Termoplastinių klijų srautą ant klijuojamų paviršių reguliuoja gaiduko paspaudimas ir mechaninė klijų strypelio pastūma. Kai klijų pistoletas karštas, darbo pertraukų metu jis pastatomas stačias, atremiant jį į atlenkiamą stovelį. Pistoletas turi keičiamus, įvairaus diametro, nuo lašėjimo apsaugančius antgalius, skirtus klijuoti sunkiai prieinamose vietose.
Į terminio klijavimo pistoletą įstatomos reikiamos spalvos ir rūšies termoplastinių klijų lazdelės (universalūs, medžio ir kt. klijai). Klijų lazdelių diametras būna iki 11 mm, ilgis – iki 20 cm.
Mamiya
„Mamiya“  – Japonijos fotoaparatų gamintojas. Įmonę 1940 m. įkūrė Seichi Mamiya. Bendrovė gamino tokius produktus, kaip „C“ serijos (C3, C33, C22, C220, C330, C330f, C220f, C330s) vidutinio formato dviejų objektyvų veidrodiniai fotoaparatai, vidutinio formato RB67 ir RZ67 vieno objektyvo veidrodiniai fotoaparatai, vidutinio formato tolimieji fotoaparatai 6 ir 7 bei ZE ir ZM modelių 135 mm veidrodiniai fotoaparatai. Gamintojas, bendradarbiaudamas su danų bendrove „Phase One“, kuri nuo 2009 metų yra japonų bendrovės savininkė, taip pat siūlo vidutinio formato skaitmeninius fotoaparatus.
Petrašiūnai (Ukmergė)
Petrašiūnai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Ukmergės.
Pajūrinis gluosnis
Pajūrinis gluosnis (Salix daphnoides) – magnolijūnų (Magnoliophyta) skyriaus, gluosninių (Salicaceae) šeimos, gluosnių (Salix) genties krūmedis.
miniatiūra|kairėje|200px|Pajūrinio gluosnio šakelė su vyriškais [[Žirginys|žirginėliais („katinukais“)]] miniatiūra|kairėje|200px|Pajūrinio gluosnio [[Šaka|šakelės su lapeliais]] miniatiūra|kairėje|200px|Pajūrinio gluosnio morfologinis piešinys
Paplitimas
Savaime, bet negausiai paplitę dalyje Europos: Italijoje, Ispanijoje, Andoroje, Prancūzijoje, Liuksemburge, Vokietijoje, Austrijoje, Lichtenšteine, Šveicarijoje, Rumunijoje, Kroatijoje, Vengrijoje, Slovėnijoje, Čekijoje, Slovakijoje, Lenkijoje, Latvijoje, Estijoje, Švedijoje, Norvegijoje, Gudijoje, Ukrainoje, dalyje Rusijos. Retkarčiais aptinkami Danijoje, Suomijoje. Introdukuoti Britų salose.
Auga palei upių, ypač kalnų upių pakrantes ir vandeniui pralaidžių žvyringų, akmeningų aliuvinių samplovų.
Paplitimas Lietuvoje
Savaime paplitę Lietuvoje.
Apibūdinimas
Krūmedis, išaugantis neaukšto medžio ar didelio krūmo formos, iki 4–8 m, rečiau iki 13 m aukščio. Kamieno skersmuo apie 20 cm. Laja dažniausiai kūgiška, išsišakojanti iki 4–8 m skersmens. 2–2,5 cm ilgio ir 1–1,2 cm pločio žirginėliai pasirodo kovo–balandžio mėnesiais, dar prieš lapų išsiskleidimą. Lapų viršus blizgantis, tamsiai žalias, eliptiškos formos, pakraščiai negiliai dantyti, gale smailėjantys, 4–10 cm ilgio ir iki 2,5 cm pločio.
Panaudojimas
Naudojamas medicinoje, kadangi jo žievėje gausus salicino kiekis.
Sodinami pajūrinių ir žemyninių kopų sutvirtinimui bei sodinami parkuose ir kelių pakraščiuose.
Lietuvoje per verbų sekmadienį, ypač Dzūkijoje ir Rytų Aukštaitijoje pagrindinė buvo verba iš gluosnių šakelės, įskaitant ir pajūrinį gluosnį, prie kurių pridedama ir kadagio šakelių.
Pajūrinis gluosnis kitomis kalbomis
Germanų kalbomis – angliškai: European Violet-Willow, vokiškai: Reif-Weide, olandiškai: Berijpte wilg, švediškai: Daggvide.
Romanų kalbomis – ispaniškai: Sauce dafnoide.
Slavų kalbomis – rusiškai: Ива волчниковая, lenkiškai: Wierzba wawrzynkowa, čekiškai: Vrba lýkovcová.
Margeniškiai
Margeniškiai – buvęs viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, 7 km į rytus nuo Nemunėlio Radviliškio.
Europos ralio čempionatas
Europos ralio čempionatas (oficialiai FIA Europos ralio čempionatas) – automobilių ralio varžybos kasmet rengiamos Europos žemyne ir organizuojamas Tarptautinės automobilių federacijos (FIA), kurios pradėtas rengti nuo 1953 m. įvairiose Europos valstybėse. Šio čempionato keliai yra tiek iš asfalto, tiek iš žvyro dangos.
Nugalėtojai
thumb|1965 m. nugalėtojas [[Rauno Aaltonen, 1968 m. nugalėtojas Pauli Toivonen ir Timo Mäkinen]]
Bačkeliai
Bačkeliai (vok. Batschkehlen, nuo 1938 m. Bussardwalde) – buvęs dvaras Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, 11 km į pietryčius nuo Pilkalnio, 13 km į šiaurės rytus nuo Stalupėnų.
Roger Ebert
Rodžeris Džozefas Ibertas (, 1942 m. birželio 18 d. Urbana, Ilinojus – 2013 m. balandžio 4 d. Čikaga, Ilinojus) – amerikiečių žurnalistas, rašytojas, kino istorikas ir kritikas. Nuo 1967 m. iki mirties 2013 m. „Chicago Sun-Times“ kino kritikas. 1975 m. R. Ibertas tapo pirmuoju kino kritiku, pelniusiu Pulicerio premiją už kritiką. „Los Angeles Times“ jį pavadino „žinomiausiu kino kritiku Amerikoje“.
Biografija ir karjera
Gimė Urbanos mieste, Ilinojaus valstijoje. Baigė Ilinojaus ir Čikagos universitetus. R. Ibertas filmo kritiką pradėjo 1967 m. „Chicago Sun-Times“. 1975 m. jam buvo skirta Pulicerio premija už filmų kritiką. Tais pačiais metais R. Ibertas kartu su kitu filmo kritiku Žene Siskeliu pradėjo rengti kassavaitinę filmų įvertinimo laidą „Sneak Previews“ (1982 m. laida buvo pervadinta į „At the Movies With Gene Siskel & Roger Ebert“, o 1986 m. – į „Siskel & Ebert & the Movies“). Po Ženė Siskelio mirties 1999 m., jį pakeitė daugybė kviestinių svečių, įskaitant Martiną Skorsezę. 2000 m. kartu su Ibertu laidą pradėjo vesti kitas „Chicago Sun-Times“ žurnalistas, filmų kritikas Rikardas Rioperis. 2000 m. R. Ibertas paėmė interviu iš tuometinio JAV prezidento Bilo Klintono. 2005 m. tapo pirmuoju kino kritiku, gavusiu žvaigždę Holivudo šlovės alėjoje.
2002 m. R. Ibertui buvo diagnozuotas skydliaukės ir seilių liaukų vėžys. 2006 m. jam buvo pašalintas apatinis žandikaulis, dėl to jis negalėjo normaliai kalbėti ar valgyti. Tačiau jo gebėjimas rašyti išliko nepakitęs ir jis toliau dažnai skelbė internete filmų recenzijas iki pat savo mirties 2013 m. balandžio 4 d.
Kritika
Vertindamas filmus, R. Ibertas rėmėsi keturių žvaigždučių sistema. Aukščiausios kokybės filmams jis skirdavo keturias žvaigždes, o žemiausių – paprastai pusę žvaigždutės, nebent manydavo, jog filmas yra „meniškai netinkamas ir moraliai atgrasus“, ir tokiu atveju filmas negavo žvaigždžių.
„Metacritic“ pastebėjo, kad R. Ibertas buvo linkęs suteikti švelnesnius reitingus nei dauguma kritikų. Jo vidutinis filmo įvertinimas buvo 71 %, palyginti su 59 % visoje „Metacritic“ svetainėje. Iš jo apžvalgų 75 % buvo teigiamos ir 75 % jo įvertinimų buvo geresni nei jo kolegų. 2008 m. R. Ibertas pripažino, kad jis vidutiniškai suteikė aukštesnius įvertinimus nei kiti kritikai, nors jis teigė, kad tai iš dalies dėl to, kad jis manė, kad 3 iš 4 žvaigždžių įvertinimas yra bendras slenkstis, norint gauti teigiamą įvertinimą. Nors R. Ibertas retai rašydavo ilgas recenzijas, jas rašydavo tiems filmams, kurie jam tikrai nepatiko, pavyzdžiui, 1994 m. filmas „North“.
Viktorijos nacionalinė galerija
Viktorijos nacionalinė galerija ( arba NGV) – seniausias, didžiausias ir lankomiausias Australijos dailės muziejus Melburne, Viktorijos valstijoje. Du padaliniai: „NGV International” Melburno menų rajone (Melbourne Arts Precinct) Sautbanke ir Ijeno Poterio centras (Ian Potter Centre: NGV Australia) Federacijos aikštėje, miesto centre. „NGV International” pastate saugoma galerijos tarptautinės dailės kolekcija, Ijeno Poterio centre – Australijos dailės kolekcija. Muziejų kasmet aplanko apie 2,5 mln. lankytojų, pagal lankomumą 2016 m. muziejus buvo 19 vietoje tarp pasaulio dailės galerijų.
Aborigenų dailės, Australijos dailės, Azijos dailės, Fotografijos, Grafikos ir piešinių, Mados ir tekstilės, Šiuolaikinės dailės, Šiuolaikinio dizaino ir architektūros, Taikomosios dekoratyvinės dailės ir Tarptautinės dailės skyriai. Muziejuje saugoma virš 73 tūkst. meno kūrinių, tarp kurių yra Paolo Učelo, Paolo Veronezės, Peterio Pauliaus Rubenso, Džano Lorenco Berninio, Antonio van Deiko, Rembranto, Džovanio Batistos Tiepolo, Eduaro Manė, Edgaro Dega, Polio Sezano, Klodo Monė, Pjero Ogiusto Renuaro, Pablo Pikaso, Marko Rotko, Salvadoro Dali ir kitų dailininkų kūriniai.
1861 m. Viešosios bibliotekos (dabartinė Viktorijos valstijos biblioteka) patalpose įkurtas Dailės muziejus. 1874 m. bibliotekoje įrengta speciali patalpa, pavadinta Makarturo galerija, 1875 m. muziejus gavo dabartinį pavadinimą. 1968 m. muziejui pastatytas atskiras pastatas, dabar žinomas „NGV International“ pavadinimu. 2002 m. atidarytas antras pastatas – Ijeno Poterio centras. Viktorijos vyriausybė planuoja šalia „NGV International“ pastatyti trečią pastatą šiuolaikinės dailės ekspozicijai.
1986 m. vagių grupė, pasivadinusi „Australijos kultūros teroristais“, buvo pavogusi Pablo Pikaso paveikslą „Verkianti moteris“ (1937 m.), kurį muziejus buvo neseniai įsigijęs už 1,6 mln. Australijos dolerių. Vagys, grasindami paveikslo sunaikinimu, reikalavo didesnio finansavimo menams. Paveikslas po trijų savaičių buvo rastas nesugadintas geležinkelio stoties bagažo saugykloje. Nusikaltimas iki šių laikų neišaiškintas.
Trumpasnapiai miškiniai naktikovai
Trumpasnapiai miškiniai naktikovai (Gorsachius) šeimos paukščių gentis. Paplitę Azijoje ir Užsachario Afrikoje. Biotopas – drėgnos, miškingos vietovės. Aktyvūs naktį. Gentyje yra trys rūšys:
Dmitrijevas
Istorija
Dmitrijevas prie Svapos upės minimas nuo XII a., tada jis buvo Severų žemės paribyje. XVIII a. Dmitrijevskojės kaimas priklausė Rylsko Šv. Nikolajaus vienuolynui. 1779 m. Dmitrijevas tapo miestu ir apskrities centru. 1784–1940 m. oficialiai vadintas Dmitrijevu prie Svapos (Дмитриев-на-Свапе).
Paleocenas
miniatiūra|[[Titanoides primaevus]] Paleocenas (🇬🇷 + 🇬🇷) – paleogeno periodo pirmoji epocha, kuri tęsėsi maždaug 10 mln. metų: prasidėjo prieš 66,0 mln. metų ir pasibaigė prieš 56,0 mln. metų. Po paleoceno eina eoceno epocha. Terminą 1874 pirmasis pavartojo vokiečių geologas V. Ščimperis. Skiriami 3 epochos amžiai: danis (apatinis), zelandis (vidurinis) ir tanetis (viršutinis).
Lietuvoje paleoceno nuogulos labiausiai paplitę šalies pietvakariuose, randamos 90–225 m gylyje (Kalvarijos, Simno, Rudaminos, Veisiejų gręžiniai), storis iki 63 metrų. Pirmąkart paleoceną Lietuvoje nustatė geologas ir mineralogas A. Grigelis.
Enbilulu
Enbilulu  – žemdirbystės dievas Mesopotamijos mitologijoje. Buvo siejamas su upėmis bei kanalais. Pasakojime „Enkis ir pasaulio tvarka“ Enbilulu įvardijamas „kanalų inspektoriumi“, yra atsakingas už Tigro ir Eufrato upių priežiūrą.
Being Funny in a Foreign Language
Being Funny in a Foreign Language – penktasis anglų grupės „The 1975“ studijinis albumas, išleistas 2022 m. spalio 14 d. Albumas susilaukė didžiulio kritikų palaikymo, kurie net vadino įrašą stipriausiu grupės darbu. Albumas komerciškai sėkmingas visame pasaulyje ir pasiekė pirmąją vietą Jungtinės Karalystės albumų reitinge, o JAV – septintąją. Lietuvoje albumas pasiekė 40–ąją reitingo vietą.
2023 m. vykusiuose „Brit Awards“ apdovanojimuose „Being Funny in a Foreign Language“ nominuotas metų albumo kategorijoje.
Kūrybinė grupė
The 1975
Papildomi muzikantai
Dizainas
Darja Melnikova
(g. 1992 m. vasario 9 d. Omske) – Rusijos aktorė. Išgarsėjo dėl vaidmenų seriale „Tėčio dukros“ ir filme „Plieninis drugelis“.
Vaidmenys
2013 m. Daria baigė M. S. Ščepkino aukštąją teatro mokyklą (Vladimiro Beilio ir Vitalijaus Ivanovo kursas).
Turkmėnijos komunistų partija
Turkmėnijos komunistų partija – Turkmėnijos TSR valdančioji komunistų partija, priklausanti Tarybų Sąjungos komunistų partijai. Nuo 1985 m. jai vadovavo Saparmuratas Nijazovas. 1991 m. gruodžio 16 d., kai Sovietų Sąjunga pradėjo byrėti, Nijazovas pertvarkė TKP į Turkmėnistano demokratų partiją. Dabartinė Turkmėnijos komunistų partija po nepriklausomybės paskelbimo, Nijazovo prezidentavimo metu, buvo paskelbta neteisėta ir tebėra uždrausta.
Lukerja Iljašenko
(g. 1989 m. birželio 9 d. Kuibyševe) – Rusijos aktorė. Labiausiai žinoma dėl vaidmenų filmuose „Užtemimas“ (2019 m.), „Šokis su mirtimi“ (2017 m.) ir „Laiminga pabaiga“ (2021 m.).
Vaidmenys
1996 m. su mama persikėlė į Maskvą, kur įstojo į Irinos Tichomirovos baleto mokyklą. 2005 metais mergina užėmė pirmąją vietą Rusijos step dance čempionate „Auksinis kulnas“. Baigusi baleto mokyklą, buvo priimta į Renesanso baleto trupę. Vaidino įvairiuose pastatymuose: „Gulbių ežeras“, „Rasputinas“, „Miegančioji gražuolė“ ir kt. Nepaisant perspektyvų, šokėja turėjo palikti baletą dėl traumos.
Ieškodama savęs, Lukerja išbandė jėgas įvairiose srityse: dalyvavo miuzikluose „Muzikos garsai“, „Gražuolė ir pabaisa“, kurį laiką dirbo Vladimiro Vinokuro parodijos teatro baleto trupėje, išbandė modelio karjerą. Netrukus tapo viena iš muzikinės grupės „Špilki“ solisčių, galiausiai, buvo pakviesta į kiną.
2011 m. debiutavo televizijos seriale „Barvicha“, atlikdama epizodinį vaidmenį. Nuo 2013 m. aktorės karjera pradėjo įsibėgėti: buvo pakviesta filmuotis postapokaliptiname seriale „Išgyventi po“. Nors aktorė vaidino epizodinį vaidmenį projekte, TNT prodiuseriai ją pastebėjo ir pasiūlė Likos vaidmenį seriale „Studio 17“. Vėliau aktorė pasirodė projektuose „Zemskij daktaras. Sugrįžk“, „Apgauk, jei myli“, „Penktoji gvardija“, „Jaunimo rinktinė“.
2014 m. Lukerjos karjeroje įvyko tikras lūžis. Pakviesta filmuotis seriale „Saldus gyvenimas“, kuriame atliko Sašos draugės ir Vadimo meilužės Leros vaidmenį. Scenarijuje dažnai buvo įtrauktos sekso scenos, tačiau Lukerja tai traktavo supratingai ir profesionaliai: „Kinas yra meno forma. Aš ne tik nusirengiu kadre, kad parodyčiau savo žavesį. Tai dramatiška“. Pats televizijos projektas sulaukė gerų kritikų atsiliepimų ir buvo atnaujintas dar dviem sezonams. Po paskutinės dalies išleidimo Iljašenko tapo populiari ir žinoma.
Getikas
Getikas  – upė šiaurės rytų Armėnijoje; Akstafos (Kuros baseinas) dešinysis intakas. Prasideda Armėnijos kalnyne, Sevano kalnagūbrio rytiniame šlaite, netoli Kašatacho viršūnės. Teka į šiaurės vakarus. Įteka į Akstafą šalia Diližano.
Upės vanduo naudojamas drėkinimui. Prie Getiko įsikūręs Čambarko miestas, o žemupio dešiniajame krante – Diližano nacionalinis parkas.
Genetinis lytinis potraukis
Genetinis lytinis potraukis  – lytinis potraukis tarp artimų giminaičių (brolių seserų, pirmos ir antros eilės pusbrolių, tėvų ir jų vaikų), kurie pirmą kartą susitiko jau būdami suaugę.
Genetinis lytinis potraukis (GLP) gali susidaryti, pvz., broliams ir seserims, kurie buvo įvaikinti skirtingose šeimose, o užaugę, žinodami ar nežinodami apie savo kraujo giminystę, jie susitinka. Susitikus įvaikintiems ir jų giminaičiams GLP nutinka retai, tačiau paskutiniais metais daugėja tokių susitikimų, todėl daugėja ir GLP atvejų. Jei prasideda lytiniai santykiai, jie priskiriami incestui, todėl gali sukelti stresą abiem pusėms (incesto tabu).
Darantys įtaką veiksniai
GLP gali veikti keli veiksniai:
Kita
Romantinis anglų poetas lordas Baironas, manoma, turėjo GLP su savo netikra seserimi. Jie susitiko jau suaugę.
Gerardas Leonardas Smit Sibinga
Gerardas Leonardas Smit Sibinga (1895 m. spalio 30 d. Surabaja, Nyderlandų Rytų Indija – 1963 m. rugsėjo 4 d. Amsterdamas, Nyderlandai) – Lietuvos ir Nyderlandų geologas; Kauno ir Amsterdamo universitetų profesorius.
Biografija
Persikėlęs iš Nyderlandų kolonijos Rytų Indijoje į Europą, Ciuricho universitete studijavo geologiją. 1921 m. šioje aukštojoje mokykloje apgynė daktaro disertaciją tema Die Klippen der Mythen und Rotenfluh.
1923 m. pakviestas kurti geologijos katedrą naujai įsteigtame Kauno universitete, jam buvo suteiktas ekstraordinarinio profesoriaus vardas. 1924 m. vadovavo geologinei ekspedicijai žvalgant Lietuvos naudingąsias iškasenas. Buvo ištirtos Ventos, Dabikinės ir Vadaksties atodangos, rasta kvartero, juros, triaso molio; permo klinties uolienų. Nesutardamas su Universiteto vadovybe ir kolegomis katedroje, 1924 m. gale G.L. Smit Sibinga iš Kauno išvažiavo. Po to dirbo geologijos patarėju naftos kompanijoje Batavijoje (Nyderlandų Rytų Indija), asistentu Aukštojoje technikos mokykloje Delfte. 1936–1939 m. privatdocento pareigose dėstė morfologiją ir fizinę geografiją Amsterdamo universitete, 1940–1946 m. tas pačias disciplinas – kaip lektorius. 1946 m. buvo suteiktas profesoriaus vardas, šiame universitėte dėstė iki pat mirties.
Rongelapas
Atolas netaisyklingos formos. Koralinis rifas daugelyje vietų pertrūkęs. Atolo žiedą sudaro 61 salelė, iš kurių didžiausios: Rongelapas (Rimskis), Erapotsu, Tufa, Kabelė ir kt. Bendras sausumos plotas – 7,95 km². Lagūna užima 1004,3 km².
1528 m. atolą pasiekė pirmasis vakarietis – ispanas Alvaras de Saavedra. Jis Rongelapą, drauge su Ailinginae ir Utiriku, pavadino Islas de los Reyes („Karalių salos“). 1825 m. Oto fon Kocebaus ekspedicija atolą pavadinimo Korsakovo grupe (Nikolajaus Rimskio-Korsakovo garbei). Dėl 1946–1958 m. JAV okupantų vykdytų branduolinių bandymų Bikinyje, Rongelapo atolas nuolat patyrė branduolinę taršą. 1954 m. po neplanuotai didelių radiacijos dozių, išsiskyrusių po Castle Bravo bandymo, Rongelapo gyventojai patyrė dideles radiacinės apšvietos dozes ir evakuoti į Kvadžaleiną.
1957 m. gyventojams buvo leista grįžti, teigiant, kad atolas yra „saugus ir švarus“, tačiau dauguma grįžusiųjų patyrė radiacijos sukeltus sveikatos sutrikimus. 1985 m. su Greenpeace pagalba daugelis gyventojų buvo vėl iškeldinti į Kvadžaleiną. 1998 m. atole gyveno 19 žmonių.
2019 m. LFF I lyga
'''2019 m. LFF I lyga, dar žinoma kaip Pirma lyga''', – antros pakopos futbolo pirmenybės Lietuvoje. 2019 m. sezonas prasidėjo kovo 22 d. Pirmenybės baigėsi 2019 m. spalio 27 d. Iki pirmenybių pabaigos likus trims turams paaiškėjo nugalėtojas. Jais tapo Telšių „Džiugas“. Vėliau buvo paskelbta, kad telšiškiams įskaitytas techninis pralaimėjimas rungtynėse prieš FK Minija (2017), tačiau turnyrinė padėtis kovoje dėl medalių jau nepakito.
Miniškiai
Miniškiai – buvęs kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Medeikių.
2019 m. LFF I lyga
Licencijavimosi eiga
Pirmame etape licencijos suteiktos: Banga, Nevėžis, FC Pakruojis, FC Džiugas, Žalgiris B, Stumbras B, Trakai B (Riteriai B).
Jojantys iš toli
Jojantys iš toli – 1980 m. JAV sukurtas vesternas, pasakojantis apie XIX a. antroje pusėje šalies vidurio vakaruose siautėjusią Džeimsų–Jangerių gaują, kurią sudarė broliai Džeimsai ir broliai Jangeriai.
2019 m. LFF I lyga
Licencijavimosi eiga
Po apeliacijų teikimo licencijos buvo suteiktos FK Atmosfera (2012), FC Hegelmann Litauen, DFK Dainava, FK Minija (2017), Vilniaus Vytis, Baltijos Futbolo Akademija.
Jojantys iš toli
Filmas buvo įtrauktas į Kanų kino festivalio programą ir pelnė režisieriui Walteriui Hillui geriausios juostos nominaciją.
2019 m. LFF I lyga
Licencijavimosi eiga
Prašymus išimties tvarka dalyvauti Pirmos lygos pirmenybėse pateikė FA Šiauliai, FC Kupiškis, FK Jonava. Komandų prašymai buvo patenkinti.
Jojantys iš toli
Interneto svetainės „Rotten Tomatoes“ lankytojai filmą vertina 78% teigiamų atsiliepimų.
2019 m. LFF I lyga
Licencijavimosi eiga
Spalvų reikšmės: Pastaba: VK patenkino VšĮ „Baltijos futbolo akademijos“ prašymą leisti klubo komandai dalyvauti 2019 m. Pirmos lygos pirmenybėse su pavadinimu FK „Vilnius“.
Padėtis pasibaigus pirmenybėms (po XXVIII (28) turų
Pastaba. 2020 m. vasario 11 d. Lietuvos futbolo Drausmės komitetas dėl manipuliavimo rezultatais priėmė sprendimą pašalinti „Kupiškis“ iš I LFF lygos, pritaikyti jam sankcijas bei perkelti jį į žemesnę lygą (Antrą lygą). Nubausti penki ekipos žaidėjai, kuriems buvo skirtas draudimas dalyvauti bet kokioje su futbolu susijusioje veikloje iki 6 (šešių) mėnesių bei piniginės baudos nuo 1000 (vienas tūkstantis) iki 2000 (du tūkstančiai) eurų. Baudas už žaidėjų padarytus pažeidimus gaus ir klubas, kurios sieks nuo 1000 (vienas tūkstantis) iki 2000 (du tūkstančiai) eurų už pažeidimą.
Antrosios rungtynės
---
Padėtis įpusėjus pirmenybėms
Pastaba. Keturios paskutines vietas užėmusios komandos praranda teisę žaisti Pirmoje lygoje ir iškrenta į LFF II lygą, nebent yra nuostatų 143 punkte numatytos aplinkybės.
Rongerikas
thumb|210px|Atolo palydovinė nuotrauka
Rongerikas arba Rongdrikas – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Maršalo Salose, Raliko salų grandinės šiaurinėje dalyje. Atolas yra į rytus nuo Rongelapo atolo.
Atolas netaisyklingos formos. Koralinis rifas daugelyje vietų pertrūkęs, o vakaruose visai paniręs. Atolo žiedą sudaro 22 salelės, iš kurių didžiausios: Rongerikas, Enivetakas, Lotobakas, Bakas. Bendras sausumos plotas – 1,68 km². Lagūna užima 144 km².
Petraučizna
Petraučizna – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Kelpšiškių. Stūkso Petraučiznos piliakalnis.
Rongerikas
1528 m. atolą pasiekė pirmasis vakarietis – ispanas Alvaras de Saavedra. Rongerike gyveno ~60–80 žmonių bendruomenė. 1946–1948 m. čia buvo evakuoti Bikinio atolo, kuriame JAV okupantai pradėjo branduolinius bandymus, gyventojai. Dėl skurdžių gyvenimo sąlygų jie vėliau perkelti į Kvadžaleiną, atolas tapo nebegyvenamas. 1954 m. atolas nukentėjo nuo radioaktyvios taršos.
1899 m. Vokietijos–Ispanijos sutartyje Rongerikas su keletu kitų Mikronezijos salų (Kapingamarangiu, Mapija ir Osea) liko nepaminėtos, todėl faktiškai turėtų būti pavaldžios Ispanijai.
Paul Heaton
Polas Deividas Hitonas (Paul David Heaton; g. 1962 m. gegužės 9 d.) – anglų muzikantas, dainininkas ir dainų autorius. Karjerą pradėjo kaip grupės „The Housemartins“ lyderis, su kuria išleido populiarius singlus „Happy Hour“ ir „Caravan of Love“, iš kurių pastarasis pasiekė pirmąją vietą Jungtinės Karalystės singlų reitinge. Grupė išsiskyrė 1988 m. ir tais pačiais metais Heaton įkūrė grupę „The Beautiful South“, su kuria kartu grojo iki 2007 m. Po grupės išsiskyrimo atlikėjas pradėjo solinę karjerą.
Taujėnų apylinkė
Taujėnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Taujėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kavarsko rajonui. 1954 m. prijungta dalis Paąžuolių apylinkės, Šalnų apylinkė ir dalis Radžiūnų apylinkės, 1963 m. – Balelių apylinkė ir Lėno apylinkė. 1966 m. dalis teritorijos prijungta prie atkurtos Lėno apylinkės, bet 1975 m. visa Lėno apylinkė vėl prijungta.
Paul Heaton
Diskografija
Studijiniai albumai
Petrauskai (Trakai)
Petrauskai – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Onuškio.