cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kžešlinekas
Kžešlinekas  – kaimas Lenkijos rytuose, Suchožebrų valsčiuje, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į rytus nuo Suchožebrų, apie 11 km į šiaurės rytus nuo Sedlcų ir apie 93 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Kurtina
thumb|250px|right|Pilies kurtina Kurtina – tai viduramžių fortifikaciniuose statiniuose naudota gynybinė siena tarp dviejų pilies bokštų, arba siena (pylimas) jungianti tvirtovės gretimus bastionus. Kurtinos paprastai išsiskyrė dideliu aukščiu, nuo išorinės pusės buvo juosiamos gynybinių griovių, siekiant apsunkinti priešo puolimą. Priešo tikslas buvo įveikti kurtiną ją pramušant ar išgriaunant. Vėlesniais amžiais sparčiai pradėjo vystytis artilerija, todėl iškilo būtinybė pažeminti kurtinas. Vietoje bokštų imta statyti žemesnes bastėjas, bastionus.
Nuo XVI a. pabaigos atsiradus mažesnės apimties papildomiems gynybiniams statiniams, įrengiamiems priešais tvirtovę (ravelinams ir kt.), šių sienų aukštis pažemėjo, o taikiniu tapo bastionai.
Literatūra
Mur obronny
Uolinis karvelis
Uolinis karvelis (Columba livia) – karvelinių paukščių (Columbiformes) būrio, karvelinių (Columbidae) šeimos, tikrųjų karvelių (Columba) genties paukščių rūšis. Jie yra naminių balandžių (Columba livia domestica) įvairių veislių ir miesto balandžių (Columba livia domestica) protėviai. Lietuvoje dar vadinami balandžiais, miesto balandžiais, naminiais balandžiais, miesto karveliais, naminiais karveliais, karveliais.
Kaip manoma, pirmieji uoliniai karveliai buvo domestikuoti 3000 metais prieš mūsų erą. Nuo to laiko iš jų buvo išveista apie 1000 įvairių kūno formų, spalvų naminių karvelių veislių. Įvairiais laikais, dalis domestikuotų naminių karvelių iš savininkų karvelidžių ar narvelių buvo paleisti į laisvę, kita dalis patys išspruko, ir vėliau visi sukūrė sulaukėjusių uolinių karvelių populiacijas. Įsikišus žmonėms, jie buvo išplatinti ir patys išplito po visus planetos žemynus, išskyrus Antarktidą.
Lietuvoje kartais žmonių auginami naminiai balandžiai, arba jų mišrūnai gyvenantys laisvėje, taip vadinami miesto balandžiai, kurie yra gausiai išplitę Lietuvos miestuose ir miesteliuose - visi kilę iš uolinių karvelių.
thumb|260px|left|Uolinis karvelis ([[Bangaloras, Indija)]] thumb|260px|left|Uolinių karvelių ir [[Paprastasis varnėnas|paprastųjų varnėnų būrelis Baltasaunde (Šetlando salos). Vietinių laukinių uolinių karvelių populiacija egzistuoja atokiuose Britų salų šiauriniuose, šiaurės vakariniuose ir vakariniuose pakraščiuose. Nors ir pamažu, bet į Britų salų uolinių karvelių populiaciją patenka miesto balandžių genai, nors iš nuotraukos matyti, kad šie uoliniai karveliai dar yra grynakraujai.]] thumb|260px|right|Uolinių karvelių populiacija perinti [[Šiaurės jūra|Šiaurės jūros pakrantės klifuose (Anglijos Norfolko grafystė)]]
Paplitimas
Uoliniai karveliai išplitę visuose žemynuose, išskyrus Antarktidą, Šiaurės Amerikos ir Eurazijos šiaurines dalis, Centinę Afriką, Amazonijos regioną, Centrinę Australiją.
Savaiminis paplitimas
Britų salose savaime paplitę vakarinėje Airijos saloje ir Škotijos šiaurės vakaruose.
Afrikoje: Savaime paplitę Šiaurės Afrikoje, įskaitant Sahelį, Kanarų salas, Žaliojo Kyšulio salas.
Azijoje: Išplitę šiuose Pietvakarių ir Pietų Azijos regionuose: Mažoji Azija, Kaukazas, Arabijos pusiasalis, Iranas, Vidurinės Azijos pietinė dalis, Pakistanas, Indija.
Už savaiminio arealo ribų
Dėl žmogaus įsikišimo susidarė vietinės populiacijos, kurios kilusios iš nelaisvėje laikytų paukščių arba buvo introdukuotos žmonių. Šiaurės Amerikoje pirmą kartą buvo introdukuoti 1606 m. Akadijos Port Rojalyje (Port-Royal National Historic Site) gyvenvietėje, dabar Naujoji Škotija. Šiuo metu kaip invazinė rūšis yra išplitę Šiaurės Amerikoje išskyrus jos šiaurę, Pietų Amerikoje daugiau pasitaiko jos pietuose ir vakaruose, Pietų ir pietryčių Afrikoje, Australijos pietvakariuose ir vakaruose, Naujojoje Zelandijoje, Indokinijoje, Malajų salyne, Filipinuose, Kinijos rytuose, Korėjos pusiasalyje, Japonijoje.
Paplitimas Lietuvoje
Lietuvoje paplitęs visame krašte ir yra dažnas. Aptinkamas visus metus. Peri apie 500 000–700 000 porų.
Buveinė
Natūralios gyvenamosios vietos yra uolose, ypač – pakrančių. Dažnai įsikuria prie nedidelių dirbamos žemės plotelių, kuriuos sunku išplėsti kalnuotose vietovėse. Eurazijoje gyvena kalnuotose vietovėse ir giliau žemyne. Sacharoje gyvena ten, kur yra šiokių tokių augalų ir vandens, neretai peri giliuose šuliniuose.
Uoliniai karveliai monogamai. Jie peri grupėmis, lizdus suka bažnyčių varpinėse, bokštuose, aukštesnių ar aukštų pastatų plyšiuose, ertmėse, po tiltais, gamyklose, sandėliuose, namuose smailiais stogais ir panašiuose dariniuose.
Mošovcė
Mošovcė – gyvenvietė Slovakijoje, Turčianske Teplicės apygardoje.
Uolinis karvelis
Išvaizda
Uolinis karvelis mažesnis už keršuli, bet stambesnis už ulduką. Kūnas melsvai pilkas su dviem matomom juodom juostom, einančiom skersai galinėje vidinio sparno pusėje, skrendant matoma balta sparnų apačia ir balta dėmė nugaros apačioje.
Mošovcė
Istorija
Miestelis gyvuoja daugiau kaip 770 metų. Vietovė pirmąkart paminėta karaliaus Andriaus II dovanojimo akte. Iš pradžių Mošovcę sudarė dvi gyvenvietės: pirmoji, Machyuch, buvo išsidėsčiusi netoli dabartinio Starý Rad. Antroji, Terra Moys, iš kurios kilo miestelio dabartinis pavadinimas, buvo dabartinio Vidrmoch vietoje. Antrosios gyvenvietės pavadinimas – pavardinės kilmės, reiškiantis „Mojšo kraštą“. Mojš galėtų būti slaviškojo vardo Mojtech trumpinys. Bėgant metams miestelio vardas kito: Mossovych, Mosocz, Mossowecz, villa regia Mayos alio nomine Mossovych, oppidioum Mayus sue Mosocz, Mosocz olim Mayus, šiandieninis pavadinimas – Mošovcė. Senovinė Mošovcės dalis, buvusi Chornukov gyvenvietė, iki šiol  vadinama Čerňakov.
Uolinis karvelis
Išvaizda
Domestikuotų uolinių karvelių apdaras labai varijuoja – nuo visiškai balto iki visiškai juodo, su daug pilkų, melsvų ir rudų formų, kai kurie turi dvigubą juostą sparne, kaip ir laukiniai paukščiai.
Mošovcė
Istorija
Mošovcė vystėsi kaip karališka gyvenvietė, turėjusi nepriklausomą gynybą, o nuo XIV amžiaus vidurio – kaip privilegijuotas miestas, priklausęs karališkos Blatnicos pilies teritorijai. 1527 metais miestas pateko į Révay šeimos rankas, dinastija apribojo miesto privilegijas beveik 400 metų.
Uolinis karvelis
Kita
Uolinių karvelių tuoktuvių giesmė vadinama burkavimu. Uolinių karvelių burkavimas nesiskiria nuo naminių karvelių burkavimo.
Mošovcė
Istorija
Praeityje Mošovcė buvo svarbus Turieco regiono amatų centras. Mieste gyveno daug amatininkų, veikė 15 aktyvių gildijų. Ilgiausiai išliko batsiuvių ir kailiadirbių gildijos.
Uolinis karvelis
Kita
Uoliniai karveliai labai gerai skraido.
Mošovcė
Istorija
Šiomis dienomis Mošovcė yra svarbus turistinis centras, turintis daugybę lankytinų vietų.
Lankytinos vietos
Vienas žymiausių paminklų yra rokoko-klasikinio stiliaus dvaro rūmai ir erdvus angliškojo stiliaus parkas, įrengtas antroje XVIII amžiaus pusėje. Kitos lankytinos miestelio vietos: Jano Kolaro gimtieji namai, neogotiška katalikų bažnyčia su vertingu altoriumi, pastatyta senosios liuteronų bažnyčios vietoje, mauzoliejus, kuriame įsikūręs amatų muziejus ir art nouveau stiliaus šiltadaržis, pastatytas 1800 metais.
Žymūs žmonės
Mošovcėje augo daug svarbių Slovakijos asmenybių. Įžymiausi: Frico Kafenda (1883–1963), kompozitorius; Anna Lacková-Zora (1899–1988), rašytoja; Štefan Krčméry (1892–1955), literatūros kritikas, istorikas ir poetas; Júr Tesák Mošovský, dramaturgas; Miloslav Schmidt, savanoriškos priešgaisrinės tarnybos įkūrėjas Slovakijoje.
Įtakingiausias žmogus, gimęs Mošovcėje, yra slavų poetas, filosofas ir liuteronų pastorius Janas Kolaras (1793–1852), sukūręs literatūros šedevrą poemą Slávy Dcera. Jo darbais rėmėsi to meto patriotai ir nacionaliniai veikėjai. Kūrinys buvo išverstas į daugelį slavų ir kitų kalbų.
Vakarinis pramonės rajonas
Vakarinis pramonės rajonas – Alytaus miesto dalis, įsikūrusi šiaurės vakariniame miesto pakraštyje, tarp Naujosios ir Kalniškės gatvių. Yra Alytaus autobusų stotis, prekybos centras „Maxima“, UAB „Daisotra“, kelios degalinės.
Uolinis karvelis
Kita
Uoliniai karveliai laisvėje išgyvena 3–5 metus, tokia trumpa gyvenimo priežastis yra plėšrūnai. žmonių laikomi nelaisvėje išgyvena iki 15 metų, nors yra pranešimų, kad išgyvena dar ilgiau.
Porūšiai
Tarptautinė ornitologų sąjunga ir integruota taksonų informacijos sistema išskiria 9 uolinių karvelių porūšius, kitais šaltiniais iki 14 porūšių:
Kozelkiškės
Kozelkiškės – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Bagdononių. Kaimas įsikūręs labai vaizdingoje vietoje, apsuptas keleto ežerų – Skričiuko, Unguraičio, Nepėro, Strėvio ir Gilūšio. Prateka sraunus Margio upelis. Yra kapinaitės. Praeina vieškelis.
Savo sodyboje Kozelkiškėse leisdavo vasaras rusų kompozitorius Rodionas Ščedrinas ir balerina Maja Pliseckaja (abiem suteikta Lietuvos Respublikos pilietybė).
Gyventojai
thumb|left|250px|Kapinaitės thumb|left|250px|Kaimo kryžius
Tamsioji medžiaga
Tamsioji medžiaga (kartais naudojamas terminas nematomoji medžiaga arba tamsioji materija) – hipotetinė nežinomos sudėties medžiaga (arba astronominiai objektai), kuri nespinduliuoja ar neatspindi elektromagnetinių bangų, tačiau jos buvimas yra atrandamas iš gravitacinio poveikio matomai (šviečiančiai arba sugeriančiai) medžiagai.
Pirmą kartą šią problemą paminėjo amerikiečių kilmės šveicarų astronomas Fritz Zwicky mėgindamas paaiškinti anomalias galaktikų sukimosi kreives.
Tamsiosios medžiagos sudėtis nežinoma, tačiau manoma, kad ji gali susidėti iš masyvių neutrinų, WIMP (silpnai sąveikaujančių masyvių dalelių), aksionų, šaltų nykštukių, planetoidų arba nešviečiančių dujų. Tačiau dabartiniai stebėjimai ir naujausios Visatos evoliucijos teorijos labiausiai linksta link modelių, kuriuose pagrindinės tamsiosios medžiagos komponentės yra kažkokios nežinomos elementariosios dalelės, vadinamos nebarioninės medžiagos pavadinimu.
Galaktikų sukimosi kreivės
Galaktikos diferencialinio sukimos kreivė (tai yra galaktikos objektų sukimosi greičio \! v(r) priklausomybė nuo atstumo \! r iki galaktikos centro) yra nulemta galaktikos masės \! M(r) pasiskirstymu priklausomai nuo atstumo \! r ir yra aprašomi formule:
Tuomet sukimosi greitis toliau nuo centro turi kisti pagal dėsnį. Tačiau daugelio spiralinių galaktikų sukimosi greičiai toli nuo centro, net iki (20–25 kiloparsekų) išlieka beveik nepakitę. Tai reiškia, kad medžiagos tankis tolstant nuo centro nekrenta taip greitai, kaip turėtų mažėti, jei ji būtų sudaryta tik iš stebėjimais registruojamos medžiagos (dujų - dulkių debesų, žvaigždžių). Taigi, nematomoji medžiaga turėtų nusidriekti gerokai toliau už stebimų galaktikos ribų, o jos masė turėtų būti eile didesnė už stebimos šviečiančios medžiagos masę.
Trūkstamoji masė ir tamsioji medžiaga
Kartais šios dvi sąvokos suplakamos į vieną. Iš tiesų trūkstamoji masė arba trūkstamoji medžiaga daugiau yra kosmologinio masės trūkumo aspektas. Kosmologijoje masės trūkumas atsiranda norint paaiškinti, kodėl Visatos erdvės geometrija nesiskiria nuo euklidinės - tai yra beveik plokščia (tai, pvz., gauta iš reliktinio spinduliavimo matavimų su WMAP). O tai reiškia, kad Visatos bendras masės - energijos tankis (masė tapati energijai pagal specialiąją reliatyvumo teoriją) turi būti lygus kritiniam tankiui. Visas medžiagos kiekis (įskaitant barioninę medžiagą ir tamsiąją medžiagą), įvertintas iš reliktinio spinduliavimo sudaro tik apie 30 % kritinio tankio. Likusius 70 % duoda vadinamoji tamsioji energija. Tamsioji medžiaga dar turi du porūšius: Šaltoji tamsioji medžiaga ir Karštoji tamsioji medžiaga.
Beržynė (Panevėžys)
Beržynė – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 10 km į pietvakarius nuo Vabalninko, prie kelio. Į rytus nuo kaimo auga Vosniūnų miškas, piečiau teka dešinysis Pyvesos intakas Orija.
Platmena
Platmena (iš 'viršutinė kardo geležtės dalis ties smaigaliu') – kardo geležtės praplatėjimas ties smaigaliu, būdingas daliai Azijos ir Rytų Europos kardų. Praplatėjimas padidina geležtės viršūninės dalies inerciją, kas didina kertamąją gebą. Tokiu kardu kertant ir mažesnė jėga užtikrina tokį patį efektyvumą.
Platmena gali būti aiškiai išreikšta arba susidaranti geležtei tolydžiai platėjant. Vienuose karduose ašmenis turi tik priekyje, kituose – turi ašmenis ir nugarėlės pusėje.
Blizgančiosios makštinės kandys
Blizgančiosios makštinės kandys (Heliozelidae) – drugių (Lepidoptera) šeima.
Pasaulyje yra apie 100 rūšių, Lietuvoje žinomos 4 rūšys:
Bespalvės aterinos
Šeimoje 4 gentys, 21 rūšis.
Antanas Kulakauskas
Antanas Kulakauskas (g. 1952 m. balandžio 30 d. Laumakėje, Ignalinos raj.) – Lietuvos istorikas, politologas, humanitarinių mokslų daktaras.
Biografija
1975 m. baigė Vilniaus universitetą. 1993 m. humanitarinių mokslų daktaras.
Nuo 1975 m. su pertraukomis, Vilniaus universiteto, 1994–1996 m. Vilniaus dailės akademijos, 1995–2005 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas, 1997–2000 m. Istorijos katedros vedėjas, 2000–2005 m. Politikos mokslų ir diplomatijos instituto direktorius; nuo 1996 m. docentas. 2005–2012 m. dėstė M. Romerio universitete, Politinių mokslų katedros vedėjas. Nuo 2012 m. dėsto Vytauto Didžiojo universitete.
Nuo 2000 m. reiškiasi ir kaip publicistas, politinis komentatorius bei apžvalgininkas. 2006 m. tapo Lietuvos mokslininkų sąjungos pirmininku. 2016 m. Seimo rinkimuose kandidatavo politinės partijos „Lietuvos sąrašas“ gretose.
Radeckai
Radeckais vadinami kaimai:
Antanas Kulakauskas
Mokslinė veikla
Tiria XIX a. – XX a. Lietuvos visuomeninį ir politinį gyvenimą, lietuvių tapsmą moderniąja tauta, jos raidą. Su A. Bumblausku parengė Lietuvos istorijos programą vidurinėms mokykloms (1988 m.). 1990 m. su kitais įkūrė tęstinį mokslinį leidinį „Lietuvių atgimimo istorijos studijos“. Vienas iš Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių autorių.
Danijos futbolo varžybos 1950–1951 m.
Danijos futbolo varžybos 1950–1951 m.
Vincas Jonas Bartuška
Vincas Jonas Bartuška (1917 m. rugsėjo 21 d. Kazliškiuose, Paežerių valsčiuje, Rusijos imperija – 2010 m. balandžio 29 d. Marijampolėje, Lietuva) – kanonų teisės daktaras, Vilkaviškio vyskupijos generalvikaras, apaštališkasis protonotaras.
Biografija
Gimė 1917 m. rugsėjo 21 d. Kazliškiuose, Paežerių valsčiuje. Giminėje jau tėvo ir senelio broliai buvo kunigai, bendravardis dėdė Vincas Bartuška buvo žymus dvasininkas, filosofijos daktaras ir visuomenės veikėjas. 1935 m. įstojo į Vilkaviškio vyskupijos kunigų seminariją. 1942 m. gegužės 10 d. vyskupas Antanas Karosas jį įšventino kunigu ir paskyrė vikaru į Šakius.
1944 metais artėjant sovietų armijai kunigas pasitraukė iš Lietuvos į Vokietiją, vėliau į Austriją, kol galiausiai pasiekė Romą. Tėvai ir broliai buvo ištremti į Sibirą, o Lietuvoje likusi viena sesuo greitai mirė. Romoje studijavo Grigaliaus universitete. 1948 m. gavo kanonų teisės daktaro laipsnį. Baigęs mokslus, išvyko į JAV ir nuo 1949 m. dirbo San Diego vyskupijos kurijoje, dėstė moralinę teologiją ir kanonų teisę kunigų seminarijoje, buvo jos vicerektoriumi.
1993 m. prelatas sugrįžo į Lietuvą ir apsigyveno Marijampolėje. Buvo paskirtas Vilkaviškio vyskupo generalvikaru. Tuo pat metu dirbo ir pastoracinį darbą. 2007 m. gegužės 13 d. Marijampolės Šv. Vincento Pauliečio bažnyčioje prelatas paminėjo savo kunigystės 65-metų jubiliejų.
Vincas Būda
Vincas Būda (g. 1948 m. gruodžio 6 d. Kaune) – Lietuvos mokslų akademijos tikrasis narys, profesorius, habilituotas daktaras, biologas-biofizikas, ekologas, Tarptautinės cheminės ekologijos draugijos narys, Lietuvos entomologų draugijos narys.
UTC-3
thumb|400px|UTC-3 laiko juosta: mėlyna – žiemą, oranžinė – vasarą, geltona – visus metus
Vincas Būda
Biografija
1967 m. baigė Vilniaus A. Vienuolio vidurinę mokyklą, 1972 m. – Vilniaus universiteto Gamtos fakultetą. 1981 m. Maskvoje, M. Lomonosovo universitete, apgynė biologijos mokslų kandidato disertaciją. 1993 m. nostrifikuotas daktaru (gamtos mokslai). 1997 m. apgynė habilituoto daktaro disertaciją apie drugių cheminę komunikaciją, jos biologinius, ekologinius ir cheminius aspektus.
UTC-3
UTC-3 – viena iš pasaulio laiko juostų, einanti trimis valandomis vėliau už pasaulinį laiką. Driekiasi per Atlanto vandenyno salas bei Amerikos rytus.
Vincas Būda
Biografija
1972–1989 m. dirbo Lietuvos MA Zoologijos ir parazitologijos instituto vyr. laborantu, moksliniu bendradarbiu, direktoriaus pavaduotoju mokslui, laboratorijos vedėju, nuo 1990 m. Ekologijos instituto (dabar - Gamtos tyrimų centras) Cheminės ekologijos ir elgsenos tyrimų laboratorijos vedėjas, nuo 2013 - valstybinio mokslinių tyrimų instituto Gamtos tyrimų centras direktorius.
UTC-3
Išskiriamos šios UTC-3 laiko juostos zonos:
Vincas Būda
Mokslinė veikla
Tiria vabzdžių feromonus, jų cheminę sudėtį bei organizmų sąveikas signalinėmis medžiagomis. Sukūrė feromoninio signalo erdvinės struktūros modelį bei originalių prietaisų elgesio reakcijoms kiekybiškai įvertinti. Ištyrė daugiau kaip 50-ties vabzdžių rūšių lytinių atraktantų ir jų inhibitorių cheminę sudėtį. Identifikavo keleto vabzdžių rūšių bei žinduolių feromonų cheminę sudėtį ir išaiškino kai kurių biosintezės organizme kelius.
UTC-3
Kaip standartinis laikas, visus metus
Vincas Būda
Mokslinė veikla
Organizavo pirmuosius drugių monitoringo darbus Lietuvoje. Vykdė kai kurių retų vabzdžių rūšių ir žemės ūkio kultūrų kenkėjų monitoringą.
UTC-3
Kaip standartinis laikas, šiaurės pusrutulio žiemą
Vincas Būda
Mokslinė veikla
Paskelbė mokslinių darbų, populiarių straipsnių. Nemaža darbų išspausdino kartu su Rusijos, Švedijos, Vengrijos, Vokietijos, Australijos, Estijos mokslininkais.
UTC-3
Kaip standartinis laikas, pietų pusrutulio žiemą
Vincas Būda
Mokslinė veikla
1988 m. dirbo Humboltų universiteto Zoologijos muziejuje Berlyne, 1989 m. stažavosi Švedijoje Lundo universitete, 1995 ir 1997 m. jame dirbo, 1991 m. – Anglijoje Oksfordo universitete ir kt., 2002-2003 m. dirbo JAV Ajovos valstijos universitete.
UTC-3
Kaip vasaros laikas, šiaurės pusrutulyje
Vincas Būda
Mokslinė veikla
Skaitė mokslinius pranešimus Vengrijoje, Vokietijoje, Brazilijoje, Bulgarijoje, Čekoslovakijoje, Izraelyje, Japonijoje, JAV, Švedijoje, Suomijoje, Rusijoje, o paskaitas – Anglijoje, Švedijoje, Estijoje ir kt. Dalyvavo mokslinėse ekspedicijose Tuvoje, Turkmėnijoje, Azerbaidžane, Kryme, Uzbekijoje.
UTC-3
Kaip vasaros laikas, pietų pusrutulyje
Vincas Būda
Mokslinė veikla
Mokslinė veikla įvertinta Sorošo premija, Britų muziejaus Prof.Heringo premija, Lietuvos mokslo premija (2002, su bendraautoriais), Lietuvos Mokslų akademijos P.B. Šivickio vardine premija (2008).
400 m.
400 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Fudzianas
thumb|right|250px|Upė Vuji kalnuose thumb|right|250px|[[Siamenas]] thumb|250px|right|[[Mečetė Čiuandžou mieste]]
Kauno technologijos universiteto biblioteka
Kauno technologijos universiteto biblioteka – aukštosios mokyklos (Kauno technologijos universiteto) biblioteka Lietuvoje, Kaune, K. Donelaičio g. 20. Kauno technologijos universiteto biblioteka susideda iš centrinės bibliotekos ir šešių fakultetų bibliotekų. Taip pat turi septynis abonementus ir dešimt skaityklų.
Fudzianas
Fudzianas  – provincija Kinijos pietrytinėje pakrantėje. Plotas – 123,7 tūkst. km². Sostinė – Fudžou. Tai viena labiausiai klestinčių Kinijos provincijų.
Kauno technologijos universiteto biblioteka
Istorija
Biblioteka įkurta Kaune 1950 m., reorganizavus Kauno valstybinį universitetą į Kauno politechnikos (KPI) ir Kauno medicinos (KMI) institutus.
1978 m. įkurtas Retų spaudinių skyrius.
Fudzianas
Provincijos vardas kilo iš dviejų miestų – Fudžou ir Dzianou – pavadinimų kombinacijos. Pradėtas vartoti valdant Tang dinstijai.
Administracinis suskirstymas
Provincija skirstoma į 9 prefektūrų lygmens miestus:
Kauno technologijos universiteto biblioteka
Istorija
2001–2004 m. rekonstruotas Centrinės bibliotekos antrasis aukštas, jame atidaryta moderni Skaitytojų salė. Priklauso Lietuvos mokslinių bibliotekų asociacijai.
Fudzianas
Administracinis suskirstymas
Dalį salų, priklausančių provincijai, po Kinijos pilietinio karo de facto valdo Kinijos respublika. Taigi lygia greta esti dvi Fudziano provincijos.
Geografija
Provincija kalnuota, tradiciškai ji apibūdinama kaip turinti „Aštuonias dalis kalnų, vieną dalį vandens ir vieną dalį dirbamos žemės“ (八山一水一分田). Šiaurės vakarai yra aukščiau virš jūros lygio. Aukščiausias Fudziano taškas – Huang-gango viršukalnė U-i (Wuyi) kalnuose (2157 m).
Dvasinis teismas
Pirmosios instancijos teismai
Pirmieji dvasiniai teismai - tai vyskupijos teismai, veikiantys atskirų diecezijų ribose, arba vienuolijų teismai savo nariams, nepriklausantiems tiesioginei vyskupo valdžiai. Be čia paminėtų dviejų, dar yra nemažai kitų pirmosios instancijos dvasinių teismų bažnytiniams klausimams spręsti.
Fudzianas
Geografija
Rytuose prieina prie Rytų Kinijos jūros, pietuose – prie Pietų Kinijos jūros, pietryčiuose – prie Taivano sąsiaurio. Pakrantėje daug įlankų, salų. Didžiausios salos: Kinmenas (kontroliuojama Kinijos Respublikos), Haitanas, Nanri.
Dvasinis teismas
Antrosios instancijos teismai
Byloms, iš pradžių nagrinėtoms sufraganinių diecezijų teismuose, antroji instancija yra arkivyskupo teismas, o byloms, nagrinėtoms pirmoje instancijoje, arkivyskupo teisme, apeliacinė instancija yra bet kurios vyskupijos tribūnolas, paties arkivyskupo pasirinktas ir Apaštališkojo Sosto patvirtintas.
Vienuoliams pirmoji instancija yra provincijos viršininko teismas, o antroji - generalinio viršininko teismas.
Be čia minėtųjų ordinarinių antrosios instancijos teismų, dar minėtini Sacra Romana Rota teismas ir Signatura Apostolica. Bendra tvarka apeliuojama į betarpiškai aukštesnį tribūnolą, bet tenka pastebėti, kad tai daryti nėra griežta pareiga, ir dėl bet kurio vyskupo bet kurioje instancijoje padaryto sprendimo gali būti apeliuojama tiesiog į Sacra Romana Rota.
Šventojo Sosto Tribūnolai
Yra du Šventojo Sosto tribunolai:
Pirmasis sprendžia bylas pirmojoje, antrojoje, taip pat trečiojoje ir net tolimesnėse instancijose, sudarant visą kitą teisėjų sudėtį. Signatura Apostolica nesprendžia eilinių bylų: tik prižiūri teisminių institucijų darbą ir perima civilines bei kriminalines bylas iš Sacrata Romana Rota, susekus jos teisėją nusikaltus savo pareigų atlikimu.
Fudzianas
Geografija
Per šiaurinį ir centrinį Fudzianą teka Min upė (Min Jiang). Kitos upės – Dzinas (Jinjiang) ir Dzioulongas (Jiulong). Daug skardžių, sraunumų.
Fudzianą nuo Taivano skiria 180 km pločio Taivano sąsiauris.
Fudziano klimatas subtropinis, žiemos šiltos. Sausio mėnesį pakrantėse būna vidutiniškai 7-10 °C, aukštumose – 6-8 °C. Vasarą karšta, didelė taifūnų grėsmė. Vidutinis metinis kritulių kiekis – 1400–2000 mm.
Ribojasi su Džedziango provincija šiaurėje, Dziangsi vakaruose ir Guangdongu pietuose.
Didžiausi provincijos miestai – Fudžou, Siamenas (Amojus), Čiuandžou, Džangdžou ir Putianas. Siamenas buvo vienas pirmųjų Kinijos miestų, klasifikuotų kaip Laisvoji ekonominė zona.
Kultūra
Fudzianas – lingvistiškai labai marga vietovė. Tai nulėmė kalnai ir įvairios migracijos bangos. Vietiniai dialektai gali būti nesuprantami žmonių, gyvenančių 10 km toliau. Tą mini ir posakis „nuvažiavus penketą mylių Fudziane, pasikeis kultūra, nuvažiavus dešimtį – pasikeis kalba“. Oficiali kalba yra bendrinė kinų. Čing laikais Fudziano prekeiviai naudojo ir pidžin-anglų kalbą, tačiau dabar ji ten jau išnykusi.
Atskiri Fudziano regionai turi savitas kinų operos formas: Mindziu (Minju – Fudziano opera) populiari aplink Fudžou; Gaodziasi (Gaojiaxi) – apie Dzindziangą ir Čiuandžou; Siangdziu (Xiangju) – aplink Džangdžou; Fudzian Nančiu (Fujian Nanqu) – pietuose, Pusiansi (Puxianxi) – ties Putianu ir Sianjou sritimi.
Nakorai
Nakorai  – kaimas Lenkijos rytuose, Suchožebrų valsčiuje, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į rytus nuo Suchožebrų, apie 14 km į šiaurę nuo Sedlcų ir apie 92 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Fudzianas
Kultūra
Fudziano virtuvėje dominuoja jūros produktai. Garsiausias patiekalas – Fotiaočiang (Fotiaoqiang, pažodžiui – „Buda šoka per sieną“).
Iš Fudziano atsiradę daug garsių arbatos rūšių, tarp jų ulongas, U-i Janča, Fudžou jazminaičių arbata. Anglų kalbos žodis „tea“ (arbata) paimtas iš Siameno dialekto.
Kauno technologijos universiteto biblioteka
Fondai
Bibliotekoje saugomas ir spaudos draudimo metų (1864–1904 m.) rinkinys. Jį sudaro daugiau nei tūkstantis knygų. Tarpukario Lietuvos knygų ir smulkiųjų spaudinių fonde sukaupta daug Lietuvos mokslo ir kultūros istorijai reikšmingų leidinių. Skyriuje saugomi vertingi kartografijos, ikonografijos rinkiniai bei reikšmingų Lietuvos bibliofilijos istorijai asmeninių bibliotekų (Vaclovo Biržiškos, J. Tumo-Vaižganto ir kitų) paveldo kolekcijos.
Kukninis
Kukninis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajone, apie 6 km į pietryčius nuo Obelių. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 0,9 km, plotis iki 0,32 km. Altitudė 142,8 m. Ežeras ledyninės kilmės, rininis. Būdingi aukšti, statūs krantai, vietomis apaugę mišku, pietvakarinis krantas vietomis pelkėtas. Rytuose įsiterpia pusiasalis.
Iš Kukninio ežero išteka upelis į Kryžinio ežerą (Kriaunos upės intako Apeikės baseinas). Į šiaurę už 30 m telkšo Sulpys.
Netoli ežero yra Junkūnų kaimas, į pietvakarius stūkso Junkūnų I ir Junkūnų II piliakalniai. Ežeras patenka į Junkūnų geomorfologinį draustinį.
Pavadinimas bandomas vesti iš žodžio kuknia ('kupeta').
Sinchroninis plaukimas 1988 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Sinchroninis plaukimas 1988 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyko 2-ą kartą olimpinių žaidynių istorijoje.
Žaidynėse galėjo dalyvauti tik moterys. Sportininkės varžėsi duetų ir solo daugiakovėse, kurias sudarė laisvųjų pratimų pasirodymas ir techninė programa.
Michailas Gurevičius
Michailas Gurevičius (, 1892 m. gruodžio 31 d. Rubanščinos k., Kursko gubernija – 1976 m. lapkričio 25 d. Leningradas) – tarybinis inžinierius aviakonstruktorius, 155-tojo Bandomojo konstravimo biuro (OKB-155) vadovas, Socialistinio Darbo didvyris (1957 m.), technikos mokslų daktaras (atitinka Lietuvos habilituotą daktarą).
Biografija
Gimė 1892 m. gruodžio 31 d. mechaniko šeimoje.
1902 m. ėmė mokytis Achtyrkos miesto (Charkovo gubernija) gimnazijoje, kurią 1910 m. baigė su sidabro medaliu ir tais pačiais metais įstojo į Charkovo universiteto Matematikos fakultetą.
Iš Charkovo universiteto pašalino už dalyvavimą studentų neramumuose ir išsiuntė už gubernijos ribų. 1912 m. išvyko į Prancūziją, kur mokėsi Monpeljė universitete.
1914 m. grįžo atostogų į Rusiją ir, prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, joje liko. Gyveno atsitiktiniais uždarbiais, dirbo braižytoju, piešė plakatus, teikė privačias pamokas.
1917 m. M. Gurevičius įstojo į Charkovo technologijos institutą, kuriame mokėsi su didelėmis pertraukomis dėl Pilietinio karo. 1925 m. baigė Charkovo technologijos instituto Lėktuvų gamybos fakultetą.
Nuo 1925 m. dirbo inžinieriumi konstruktoriumi draugijos „Šiluma ir jėga“ Charkovo skyriuje.
Mančių senosios kapinės
Mančių (Mončių) kaimo senosios kapinės, vadinamos Senkapiais, Maro kapeliais (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas -, senas vertybės kodas - L544) – neveikiančios kapinės šiaurinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Mančiuose (Darbėnų seniūnija), 0,2 km į šiaurės rytus nuo kelio , Narmanšakės kairiajame krante.
Michailas Gurevičius
Biografija
1936-1937 m. M. Gurevičius su tarybine aviacijos delegacija buvo komandiruotėje aviacijos gamyklose Baltimorėje (JAV), kur dalyvavo TSRS perkant iš JAV transporto lėktuvo Douglas DC-3 gamybos licenciją.
Mančių senosios kapinės
Kapinės
Įrengtos pakilumoje, nežymiai žemėjančioje į pietų pusę. Jos netaisyklingo stačiakampio plano, 28 m ilgio, 24 m pločio, pailgos šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi. Iš vakarų ir pietų pusių apjuostos grioviu ir žemių pylimu, kurio ilgis siekia 76 metrus. Iš kirų pusių kapines juosia gyvatvorė.
Michailas Gurevičius
Biografija
1937–1939 m. M. Gurevičius vadovavo eskizinio projektavimo brigadai N. Polikarpovo OKB.
Mančių senosios kapinės
Kapinės
Laidojimo žymių nėra. Viduryje stovi senas kaltinis kryžius.
Michailas Gurevičius
Biografija
1939 m. M. Gurevičius ėmė dirbti A. Mikojano KB. 1940 m. A. Mikojanas ir M. Gurevičius sukūrė naikintuvą MiG-1, o vėliau patobulintą jo variantą MiG-3. 1940–1941 m. MiG-3 buvo gaminamas didele serija, II pasaulinio karo pradžioje dalyvavo karo veiksmuose. Karo metais M. Gurevičius dalyvavo kuriant bandomuosius lėktuvus.
Mančių senosios kapinės
Kapinės
Kapinės apaugusios medžiais. Aplinkui – dirvonuojantis laukas.
Michailas Gurevičius
Biografija
1940–1957 m. M. Gurevičius buvo vyriausiojo konstruktoriaus pavaduotojas, 1957–1964 m. – Mikojano OKB vyriausiasis konstruktorius. Kūrė greituosius ir viršgarsinius fronto naikintuvus, kurių daugelis buvo gaminami didelėmis serijomis ir buvo TSRS Karinių oro pajėgų ginkluotėje.
Paprastasis kietis
Paprastasis kietis (Artemisia vulgaris) – astrinių (Asteraceae) šeimai, kiečio (Artemisia) genčiai priklausanti augalų rūšis. Paplitusi Europoje, Vakarų ir Vidurinėje Azijoje, Šiaurės Afrikoje, įveista Šiaurės Amerikoje.
Mančių senosios kapinės
Kapinės
Teritorijos plotas – 0,1 ha, perimetras – 127.
Vytautas Getautis
Vytautas Getautis (1962 m. vasario 8 d. Bijotai, Šilalės rajonas) – Lietuvos chemikas, fizinių mokslų daktaras.
Mančių senosios kapinės
Istorija
Mirusiems atminti nuo seno kapinėse stovėjo keli aukšti ąžuoliniai kryžiai ir koplytėlė, vietoje kurių XX a. pr. pastatytas geležinis kaltinis kryžius.
Vytautas Getautis
Biografija
1984 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1988 m. chemijos mokslų kandidatas.
Paprastasis kietis
Augalas daugiametis, 0,5-2 m aukščio. Stiebas šakotas, lapotas per visą aukštį, plikas, tamsiai rudos, violetinės spalvos. Lapai minkšti, 2-3 kartus skaldyti, 5-20 cm ilgio, iš viršaus pliki, tamsiai žali, iš apačios tankiai padengti plaukeliais. Žiedai smulkūs, gausūs, žalsvi arba rusvi, susitelkę į šluoteles. Žydi liepos-rugsėjo mėnesiais. Sėklos subręsta liepos-spalio mėnesiais.
Mančių senosios kapinės
Istorija
1997 m. įrašytos į nekilnojamųjų kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (kodas L544), 2005 m. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.
Vytautas Getautis
Biografija
Nuo 1984 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas; nuo 2008 m. profesorius.
Paprastasis kietis
Paprastasis kietis Lietuvoje labai dažnas. Auga pakelėse, apleistuose laukuose, dykvietėse, ganyklose, vandens telkinių pakrantėse. Sunkiai išnaikinama piktžolė.
Mančių senosios kapinės
Tyrimai
1995 m. žvalgė Kultūros paveldo centras (Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė), 2015 m. – Julius Kanarskas.
Vytautas Getautis
Mokslinė veikla
Tyrimų sritis – organinė optoelektronika. Susintetino naujų krūvininkus pernešančių stabilios amorfinės būsenos junginių, naudojamų organinės šviesos jutikliams gaminti, organinių medžiagų, naudojamų dioduose ir saulės baterijose, komponentų, naujų junginių, skirtų energiją taupančioms technologijoms. Parašė daugiau kaip 120 mokslinių straipsnių, 50 išradimų autorius.
Paprastasis kietis
Paprastasis kietis turi karotino, askorbo rūgšties, saponinų, alkaloidų, kumarino, eterinio aliejaus. Pasižymi stipriu maloniu kvapu. Iš kiečio išgaunamas eterinis aliejus naudojamas medicinoje, parfumerijoje. Paprastasis kietis naudojamas kaip prieskonis, ypač ruošiant maistą gamtoje, ant kiečio užmauti džiovinami baravykai. Naudojamas uodų, blusų atbaidymui. Liaudies medicinoje naudojamas gydant įvairias ligas, ypač virškinimo sutrikimus.
Kožiškės
Kožiškės – kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 3 km nuo Papilės.
Palermo metropolitenas
Palermo metropolitenas (it. Metropolitana di Palermo) – metropolitenas, aptarnaujantis Palermo miestą, Sicilijoje (pietų Italijoje). Dalinamas į dvi linijas (A ir B).
Istorija
Pirmoji Palermo metro linija B pradėjo veikti 1990 m. mėnesį prieš XIV pasaulio futbolo čempionatą, kuris vyko Italijos miestuose.
Po trejų metų 1993 m. buvo atidaryta antroji A linija.
Ateities projektai
2008 m. pradėtas A linijos pratęsimo planas – pagal jį bus pridėta dar 12 stotelių.
1993 m. pradėtas B linijos ilginimas, kurio pasekoje ši linija taps žiedo formos linija. Šiuo metu šie darbai yra sustabdyti dėl teisinių priežasčių.
Ateities projektuose yra ir visiškai automatizuotos C ir D linijos.
20014 m. buvo atidarytas nauja stotelė tunelyje Palazzo Reale-Orleans, sujungianti miesto centrą.
Igliškėliai
Igliškėliai – miestelis Marijampolės savivaldybėje, prie kelio. Seniūnaitijos centras. Miestelis įsikūręs Igliškėlių kalvagūbryje (altitudė 115–125 m). Į pietus nuo Igliškėlių yra Amalvo palios (Amalvo botaninis zoologinis draustinis). Į rytus nuo miestelio yra ir Igliškėlių kaimas. Gretimuose Patilčiuose yra Igliškėlių bažnyčia.
Etimologija
Pavadinimas greičiausiai iš žodžio igliškis, t. y. „gyvenantis prie Iglės (Yglos) ežero“.
Istorija
Igliškėliai minimi nuo 1781 m. XIX a. pabaigoje Igliškėliai – kaimas Marijampolės apskrities Javaravo valsčiuje, priklausęs Igliaukos parapijai. Nuo 1871 m. iki 2013 m. veikė Igliškėlių pagrindinė mokykla.
Po II pasaulinio karo Igliškėliuose veikė Tauro apygardos, Geležinio Vilko partizanų rinktinės partizanai, prie Igliškėlių yra Lietuvos partizanų kapai.
Narmanšakė
Narmanšakė (Normanšakė) – upelis Vakarų Lietuvoje, Kretingos rajono savivaldybės teritorijoje, dešinysis Šlaveitos intakas.
Igliškėliai
Istorija
1948 m. įsteigti kultūros namai, 1950 m. biblioteka, felčerių ir akušerių punktas.
Narmanšakė
Prasideda vakarinėje Plokščių kaimo žemių dalyje. Teka pietvakarių kryptimi per Mančių mišką, toliau – atvira vietove. Į Šlaveitą įteka 1,3 km į pietvakarius nuo tilto kelyje Latveliai–Kumpikai (Kumpikų kaimo Pušų gatvės), Šlaveitų kaimo žemių šiaurės rytiniame pakraštyje, 3,8 km nuo jos žiočių. Upelio vaga ištiesinta, paversta melioracijos kanalu.
Intakas: Pievolupis (kairysis).
Dešiniajame krante yra Mančių ir Latvelių kaimų senosios kapinės.
Prie upės esančios gyvenvietės: Plokščiai, Mančiai, Latveliai, Kumpikai.
Upėvardžio daryba atstatoma kaip *Nartmant-šakė, kur pirmas dėmuo būtų kilęs iš asmenvardžio Narmantas, o antrasis reikštų šaka.
Girvalakiai (Jurbarkas)
Girvalakiai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Skirsnemunės.
Miškinis
Miškinis:
Ežero pavadinimas:
UTC-3:30
thumb|400px|UTC-3:30 laiko juosta: mėlyna – žiemą, oranžinė – vasarą, geltona – visus metus
UTC-3:30 – viena iš pasaulio laiko juostų, einanti trimis su puse valandos vėliau už pasaulinį laiką. Driekiasi per Atlanto vandenyno salas.
Išskiriamos šios UTC-3:30 laiko juostos zonos:
Kaip standartinis laikas, šiaurės pusrutulio žiemą
Huso horario
Timimunas
thumb|right|300px|Timimuno oazė
Timimunas  – miestas Alžyre, oazėje Sacharos dykumoje, Tadmaito plynaukštėje. Vilajos centras (nuo 2019 m.).
Yra ksaro (įtvirtinto miesto) griuvėsiai, viešbutis. Netoliese įrengtas oro uostas. Auginamos datulės.
Liudolfas Kenigas
Liudolfas Kenigas (, g. apie 1280-1290 m. – 1348 m. Engelsburgas) – Vokiečių ordino karinis ir valstybės veikėjas, Vokiečių ordino magistras.
Biografija
Įstojęs į Vokiečių ordiną dirbo ižde, nuo 1332 m. didysis iždininkas. 1338 m. Ordino didysis komtūras ir Marienburgo komtūras. Vykdė griežtą kolonijinę politiką savo srityje. 1342 m. kapitula jį išrinko didžiuoju magistru.
1343 m. liepos 8 d. su Lenkija pasirašyta Kališo taika leido tęsti karą su Lietuva. Tačiau 1345 m. lietuvių surengtas niokojantis žygis į Prūsiją tapo jo psichinio susirgimo priežastimi. Jis atsisakė didžiojo magistro sosto ir pasveikęs užėmė Engelsburgo komtūro pareigas.
Miręs buvo palaidotas Kvydzino katedroje. Jo palaikai rasti 2007 m. gegužės mėn. atidengus trijų katedroje palaidotų didžiųjų magistrų kapus.
Danijos futbolo varžybos 1951–1952 m.
Danijos futbolo varžybos 1951–1952 m.
Serbentinės makštinės kandys
Serbentinės makštinės kandys (Prodoxidae) – drugių (Lepidoptera) šeima.
Henrikas Ostrauskas
thumb|right|300px|Henrikas Ostrauskas, 2005 m.
Henrikas Ostrauskas (g. 1952 m. sausio 9 d. Vilniuje) – zoologas, Lietuvos entomologų draugijos narys.
1969 m. baigė Vilniaus 23-iąją vidurinę mokyklą, 1974 m. – Vilniaus universiteto Gamtos fakultetą. Dirba Valstybinėje augalininkystės tarnyboje Fitosanitarinių tyrimų laboratorijoje.
Tyrinėjo Dusios, Aukštaitijos nacionalinio parko ir kitų ežerų bei Kuršių marių žuvis, vėžiagyvius, Lietuvos varliagyvių genetinį kintamumą, drugių fauną, vėliau – vabzdžių monitoringo klausimą.
Paskelbė 15 mokslinių ir apie 20 populiarių straipsnių.
401 m.
401 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Nortumberlandas
Nortumberlandas, Nortamberlandas  – grafystė šiaurės rytų Anglijoje. Vakaruose ribojasi su Kambrija, pietuose su Daramo grafyste, pietryčiuose su Tainu ir Viru bei šiaurėje su Borderso sritimi. Rytuose Nortumberlando krantus skalauja Šiaurės jūra. Nuo 1981 m. grafystės savivaldybė įsikūrusi Morpete. Tai šiauriausia ir rečiausiai apgyvendinta grafystė Anglijoje (62 žmonės viename kvadratiniame kilometre).
Istoriškai į grafystės ribas įėjo Niukaslas prie Taino, buvęs administracinis centras Tainmutas bei kitos Šiaurės Tainsaido gyvenvietės. 1974 m., pagal savivaldybių įstatymą, visos gyvenvietės perkeltos į Taino ir Viro grafystę.
Barselonos Šv. Šeimynos bažnyčia
thumb|200px|Sagrada Família [[2002]] thumb|200px|right|Sagrada Família Sagrada Família (Šv. Šeimynos bažnyčia) – statoma bažnyčia Barselonoje, miesto simbolis, architekto Antoni Gaudi garsiausias kūrinys. Tai viena iš originaliausių bažnyčių pasaulyje. Pabaigti yra du fasadai: Kančios (XX a. 9 deš. baigė kurti menininkas Josepas Maria Subirachas) bei Kristaus Gimimo fasadas (baigtas kurti A. Gaudi esant gyvam).
Kančios fasadas
Sagrada Família turėtų būti suvokiama kaip viduramžių katedra, kurioje kiekvienas elementas išreiškia kokį nors Biblijos motyvą ar krikščioniško tikėjimo aspektą. Gaudi architektūra buvo neatskiriama nuo jį įkvėpusios krikščionybės. Šventovė buvo skirta Šventajai Šeimai pagerbti.
Kristaus kančia
Kančios fasadas vaizduoja Jėzaus kančias ir egzekuciją. Priebažnytyje sutelkta 12 skulptūrų grupių, kurios išrikiuotos trimis eilėmis. Pirmojoje pavaizduota Paskutinės vakarienės scena, po jos eina Jėzaus suėmimas Getsemanės sode, o trečiojoje vaizduojamas išdaviko Judo bučinys.
Nuplakimas
Nuplakimo scenoje Jėzus vaizduojamas pririštas prie stulpo ant trijų laiptelių, kurie simbolizuoja tris kančios dienas. Už šios grupės įrengtas labirintas metaforiškai vaizduoja vienišo Kristaus iki kryžiaus. Tarp apatinėje grupėje, dešinėje, išdėstytų skulptūrų išsiskiria Piloto, plaunančio rankas ir išsižadančio atsakomybės dėl Kristaus mirties, scena. Viršuje rauda „Trys Marijos“.
Šventoji skraistė
Centrinės skulptūros vaizduoja Jėzaus nukryžiavimo scenas, o greta raitas romėnų centurionas, įrėžęs kalaviją Jėzui į šoną. Baigiamojoje scenoje vaizduojamos Jėzaus laidotuvės. Manoma, kad Nikodemo, tepančio Kristaus kūną, figūra, – skulptoriaus Subirachso autoportretas.
Įmonės finansai
Įmonės finansai – finansų mokslo sritis.
Barselonos Šv. Šeimynos bažnyčia
Kristaus Gimimo fasadas
Šiaurinis Kristaus gimimo fasadas (žvelgiantis į Carrer Marina), buvo baigtas Gaudi esant gyvam. Šis fasadas yra nuosaikesnių formų nei Kančios fasadas: dauguma skulptūrų tik vos išsiskiria sienos paviršiuje, dėl to jos sunkiai atpažįstamos.
Įmonės finansai
Komercinėse organizacijose finansų institucijos vaidmuo yra teikti finansinius išteklius organizacijos veiklai. Finansų skyriaus vadovo tikslas – teisingai balansuoti tarp prisiimamos rizikos ir įmonės pelningumo.
Vytenis Jasikevičius
Vytenis Jasikevičius (g. 1985 m. lapkričio 21 d. Kaune) – Lietuvos krepšininkas.
Barselonos Šv. Šeimynos bažnyčia
Tikėjimas, Viltis ir Meilė
Fasadą puošiantys ornamentai sutelkti aplink bažnyčios duris, kuriose vaizduojami Tikėjimas, viltis ir krikščioniškoji Meilė. Daugybė gyvūnų simbolių išreiškia krikščionybės pastovumą ir tvirtumą bei pokyčių jėgas. Keturi angelai pranašauja artėjančią pasaulio pabaigą.
Įmonės finansai
Paprastai ilgalaikės investicijos(daugiau nei metų trukmės) būtų gaunamos iš akcininkų įnašų bei ilgalaikių kreditų, dažniausiai obligacijomis. Pagal tai, kaip kokia pinigų dalis skolinta, kokia sunešta akcininkų, turime įmonės kapitalo struktūrą. Trumpalaikės kreditai(iki metų) paprastai gaunami iš bankų.
Obligacijų rinkoje, skolininkai savo įsipareigojimą pasiūlo įsigyti obligacijos forma. Skolininkas už tai gauna pinigus, taip pat įsipareigoja sumokėti obligacijos vertę bei palūkanas. Obligacijos pirkėjas turi teise ją parduoti, todėl realus naudos gavėjas gali pasikeisti. Obligacijos leidžia skolintojams greitai atgauti savo pinigus paprasčiausiai parduodant obligaciją.
Vytenis Jasikevičius
2007-2008 m. LKL sezoną Vytenis Jasikevičius perėjo iš Kauno „Žalgirio“ į Marijampolės „Sūduva-Arvi“.
Barselonos Šv. Šeimynos bažnyčia
Vilties durys
Apatiniai drožiniai vaizduoja bėgimą į Egiptą ir vaikelių žudynes. Čia pavaizduotos ir Jėzaus tėvų bei senelių skulptūros. Virš durų atpažįstama nuoroda į šventąjį Katalonijos Monserrat kalną.
Vytenis Jasikevičius
V. Jasikevičius yra kilęs iš garsios sportininkų šeimos: abu jo tėvai buvo profesionalūs sportininkai, o brolis Šarūnas Jasikevičius – vienas geriausių XXI a. pradžios Europos krepšininkų.
Urfa
Urfa, Šanliurfa , Riha  – miestas pietryčių Turkijoje, netoli sienos su Sirija, į rytus nuo Gaziantepo; provincijos centras. Prekybinis ir transporto centras. Tabako, maisto, lengvoji pramonė. Vilnos, kviečių eksportas.
Įmonės finansai
Kita įmonės finansų departamento darbo dalis susijusi su tikslu pelningai investuoti gautą kapitalą taip, kad jo vertė augtų. Investicijų valdyme, reikia nuspręsti, ką, kaip ir kada investuoti. Atsakant į klausimus, reikia įvertinti:
Urfa
Pasakojama, kad Urfos apylinkėse gimęs Abraomas.
Vytenis Jasikevičius
2008 m. liepos mėn. krepšininkas vedė savo gyvenimo draugę Moniką Gidraitę.
Gurdas
Gurdas (ISO 4217 kodas: HTG) – Haičio valiuta. Paprastai žymima G. Gurdas padalintas į 100 sentimų.
Barselonos Šv. Šeimynos bažnyčia
Tikėjimo durys
Šių durų scenos perteikia ištraukas iš Evangelijos ir krikščionių teologijos. Sąramoje virš durų iškyla Jėzaus širdis. Vaizduojamas Marijos apsireiškimas Elžbietai, jos pusbroliui ir Jono Krikštytojo motinai. Kitoje scenoje Jėzus vaizduojamas savo tėvo dirbtuvėse su plaktuku ir kirtikliu rankose.
Meilės durys
Dvigubas Meilės duris skiria kolona, kurioje vaizduojama Jėzaus genealogija. Trys Karaliai atpažįstami apačioje, kairėje durų pusėje. Priešais juos- piemenys. Virš Kristaus gimimo scenos matyti spinduliuojanti žvaigždė. Aukščiau vaizduojamas apreiškimas Švč. Mergelei Marijai ir scena, kaip Jėzus vainikuoja Mariją.
Čečilas
miniatiūra|Čečilo sūris pakuotėje Čečilas  – sūryminis virviškasis sūris, kilęs Armėnijoje ir Anatolijoje. Savo konsistencija primena sulugunį ar mocarelą. Gaminamas kad įgytų tvirtų virvelių pavidalą, o tada tos virvelės suvyniojamos aštuoneto pavidalu.
Čečilas yra tradicinis armėnų virtuvės ir Rytų Anatolijos sūris. Jis populiarus ir Turkijoje. Rusijoje jis labai populiarus kaip užkanda prie alaus baruose, gana plačiai pardavinėjamas europinėje Rusijos dalyje.
Čečilas brandinamas sūryme, prieš valgomas dažnai dar parūkinamas. Jis kartais maišomas su varškės sūriu ar kietaisiais sūriais ir laikomas puodynaitėse ar vynmaišiuose.
Dėl mažo riebalų kiekio čečilas dažnai naudojamas kaip dietinis maistas.
Urfa
Istorija
Urfa gyvenama nuo IV (ar net VIII) a. pr. m. e., nors už 15 km į šiaurės rytus nuo miesto aptikta Göbekli Tepe istorinė vietovė, datuojama X a. pr. m. e. Miestas buvo Mesopotamijos civilizacijos dalis. Aleksandro Makedoniečio laikais čia iškilo Edesos miestas. VI a. regioną užkariavo musulmonai. Kryžiaus žygių metu įkurta Edesos kunigaikštystė. 1144 m. Urfą susigrąžino turkai.
Steponas Pacas
Biografija
thumb|left|Pacų giminės medis Studijavo Bolonijoje, Paduvoje. 1624–1625 m. lydėjo karalaitį Vladislovą Vazą šio kelionėje po Europą.
Fundavo Šv. Juozapo ir Šv. Teresės bažnyčias Vilniuje, 1620 m. pastatė pirmąją Vilkaviškio bažnyčią.
1633 m. įsigijo Jiezno dvarą, paversdamas jį viena svarbiausių Pacų giminės rezidencijų.
Šeima ir vaikai
Buvo vedęs Aną Marcibelą Rudaminą-Dusėtiškę (m. apie 1643), nuo santuokos su kuria turėjo trys sūnus ir dvi dukteris:
Alantos seniūnija
Alantos seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Molėtų rajono savivaldybės šiaurės vakaruose.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Kragžliai
Kragžliai – viensėdis Elektrėnų savivaldybėje, 9 km nuo Bražuolės.
Bradesių piliakalnis
Bradesių piliakalnis, Tilteliomiškio piliakalnis – piliakalnis ir gyvenvietė Rokiškio rajono savivaldybės teritorijoje, į vakarus nuo Bradesių kaimo, Kriaunų seniūnija. Pasiekiamas iš plento, 350 m neprivažiavus plento atsišakojimo į Zarasus, pasukus į dešinę vakarų kryptimi keliu link kaimo turizmo sodybos ir pavažiavus 1,3 km laikantis kairės – yra 100 m į kairę pietuose, prieš kelio posūkį į dešinę ir kylant į kalnelį, į vakarus sodybos.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, esančiame 5-6 m žemiau aukštumos viršaus, 100 m į šiaurę nuo Sartų ežero Bradesių įlankos šiaurinio kranto. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 26x18 m dydžio, 1 m iškiliu viduriu. Šlaitai natūralūs: šiaurinis šlaitas nuolaidus, vos 1,5 m aukščio, kiti statūs, iki 13-14 m aukščio.
Piliakalnis apardytas arimų, apaugęs pušimis. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. - I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu paminklu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 4200 m².
402 m.
402 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Miškinis (Rokiškio r., Obelių sen., Degučių km.)
Miškinis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajone, maždaug už 9 km į pietryčius nuo Obelių. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,31 km, plotis – iki 0,2 km. Altitudė 120,6 m. Krantai plačiai užpelkėję, vietomis apaugę mišku. Pakrantėse plyti pievos, krūmynai, auga miškeliai. Iš šiaurės rytų į pietus prateka Šaltupio upelis (Kumpuolės intakas) į Degučių ežerą.
Norvegijos šventės
Norvegijos šventės:
Festivaliai
Norvegijoje birželį švenčiamas įdomus Edvardo Grygo jubiliejus Bergene, vyksta šiuolaikinio meno festivalis Lyste, vasaros festivalis Osle, jūros laivų festivalis Bergene, vikingų festivalis Kopervike, tarptautinis teatrų festivalis Porsgrune, Nordkapo folkloro festivalis Honingsvoge, kasmetinis roko festivalis "Norvegijos miškas" Kalvėjo saloje, tarptautinis muzikos festivalis Šiene, kamerinės muzikos festivalis Risiore, Šiaurės Norvegijos festivalis Harstade, menų festivalis Holmestrande.