cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jaocu (Gifu)
Istorija
XX a. pradžioje miestelyje vaikystę praleido žymus Japonijos konsulas Čiunė Sugihara (dėl jo gimimo vietos diskutuojama), kuris 1940 m. išgelbėjo žydų gyvybes Kaune. 1992 m. miestelyje šiam žymiam asmeniui prisiminti buvo įkurtas parkas, pavadintas „Humanizmo kalva“ (人道の丘). 2000 m. parke pastatytas Sugiharos muziejus, tapęs labiausiai lankytina miestelio vieta. 2016 m. miestelis iniciavo Sugiharos kelio maršrutą (apimantį vietas visoje Japonijoje) ir Sugiharos Gyvybės vizų sąrašo pripažinimą kaip Pasaulio atminties paveldą. 2017 m. šis siūlymas buvo atmestas UNESCO.
Sugiharos ryšio dėka miestelis aktyviai vysto ryšius su Lietuva, dalyvauja Sugiharos savaitės renginiuose. 2019 m. pasirašyta partnerystės sutartis su Kaunu. 2017 m. čia lankėsi Lietuvos užsienio reikalų ministras, o 2019 m. – Lietuvos Prezidentas Gitanas Nausėda.
Miestelio simboliai
Oficiali miestelio gėlė – Lilium japonicum, medis – pušis.
Ažubalių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Viešintų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Troškūnų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Viešintų apylinkės.
Siolvesborgas
Siolvesborgas – Švedijos Blekingės provincijos miestelis. Istoriškai svarbus miestas.
Prūsijos piliakalniai
Prūsijos piliakalniai – piliakalniai senovės prūsų gyventoje teritorijoje, tai – dabartinės Lietuvos Respublikos Klaipėdos kraštas, Rusijos Federacijos Kaliningrado sritis bei Lenkijos Respublikos Pamario vaivadija, Varmijos Mozūrų vaivadija ir Palenkės vaivadijos vakarinė dalis.
Siolvesborgas
Istorija
1445 m. miesto teises suteikė karalius Kristupas Bavaras, kuris buvo Danijos, Švedijos ir Norvegijos karaliumi.
Prūsijos piliakalniai
Tyrimai
Vieni pirmųjų Prūsijos archeologijos paminklus tyrė J. Guise, Augustas Henigas, Otas Tišleris, Georgas Bujakas, Johanas Heidekas, H. Beningkas, kai kurie dvarininkai savo žemėse. Tačiau daugumą jų domino kapinynai ir pilkapynai. 1880-1921 m. Prūsijos piliakalnius tyrė Karaliaučiaus universiteto profesorius ir ilgalaikis rektorius Adalbertas Becenbergeris, kuris organizavo Prūsijos ir Mažosios Lietuvos archeologinių paminklų tyrinėjimus, su kitais dalyvavo daugiau kaip 120 archeologinių ekspedicijų. Daugiausia, daugiau, kaip 20 archeologinių paminklų ištyrė Sembos pusiasalyje, daugiau kaip 30 – Klaipėdos, Šilutės ir Tilžės apskrityse. Paskelbė tyrimų ataskaitų, kurios neprarado svarbos, nes dauguma archeologinių paminklų sunaikinta. Tyrimų duomenis derino su etnografijos, tautosakos ir kalbotyros duomenimis.
Siolvesborgas
Istorija
Miestas buvo prie pagrindinio kelio, jungiančio tuometinius Danijos Skonės ir Blekingės rajonus, todėl čia buvo pastatyta tvirtovė.
Prūsijos piliakalniai
Tyrimai
XX a. pirmoje pusėje Prūsijos archeologijos paminklus tyrė Karlas Štadis, Frydrichas Peiseris, Karlas Engelis, Vilhelmas Gertė. Po Antrojo pasaulinio karo žvalgomuosius archeologinius tyrimus Kaliningrado srityje vykdė Frida Gurevič, V. Timofejevas, Vladimiras Kulakovas, Lietuvos archeologai.
Siolvesborgas
Istorija
Siolvesborgas tapo provoncijos centru. Tačiau kilus karui tarp Danijos ir Švedijos, senieji miestai į vakarus iki Siolvesborgo buvo sudeginti.
Prūsijos piliakalniai
Lokalizacija
Prūsijos piliakalnių vietas nustatė vokiečių pedagogas, archeologas, Rytų Prūsijos archeologijos paminklų inspektorius Emilis Holakas, kuris kartu su A. Becenbergeriu, o nuo 1890 m. vykdydamas savarankiškus archeologinius kasinėjimus, ištyrė apie 60 archeologinių paminklų Sembos pusiasalyje ir Prūsijos pietinėje dalyje. Jis sudarė pirmąjį Rytų Prūsijos proistorės apžvalginį žemėlapį su komentarais (Erläuterung zur vorgeschichtlichen Übersichtskarte von Ostpreussen 1908 m.) Jame pateikta archeologinė apžvalga, išsamūs archeologinių paminklų aprašai su paaiškinimais. Medžiaga sugrupuota pagal akmens, bronzos, geležies amžius. Šis veikalas laikomas pirmuoju Rytų Prūsijos archeologijos vadovėliu.
Siolvesborgas
Istorija
Siolvesborgo miesto prekybos privilegijos buvo atšauktos ir suteiktos Kristianstadui. Taigi, miestas tapo mažiau svarbiu ir ilgainiui prarado savo reikšmę.
Prūsijos piliakalniai
Lokalizacija
Nemažai medžiagos apie Prūsijos fortifikacinę sistemą pateikė Adolfas Beticheris, kuris Karaliaučiuje 1891-1898 m. išleido 8 tomų veikalą „Rytprūsių provincijos statybos ir meno paminklai“, jo t. 1-7 gausiai iliustruoti. 1899 Vilhelmas Šimelpfenigis parengė 9 tomą - „Vardų ir vietovardžių rodyklė“. Leidinys turi didele išliekamąją vertę - beveik visi jame aprašyti Prūsijos bei Mažosios Lietuvos architektūros ir meno paminklai per karus ir sovietmečiu sunaikinti.
Siolvesborgas
Istorija
1773–1798 m. čia laikinai veikė Fajanso fabrikas, tačiau gamyba buvo nutraukta.
1637 m. Kniaredo mūšyje danai buvo nugalęėti švedų kariuomenės ir pilis atiteko švedų karūnai.
Farvelo kyšulys
thumb|right|300px|Farvelo kyšulys (nuotraukos viduryje) ir raižyta Egerio salos pakrantė. Krantas yra apsuptas ledo lyčių, dėl to navigacija šioje vietoje yra sudėtinga.
Siolvesborgas
Istorija
buvo atsisakyta po švedų pralaimėjimo švedams. Vietoj to, kad švedai užgrobtų pilį, pilies valdytojas nusprendė, kad pilis turėtų būti sudeginta. Šiandien yra išliekę tik pilies griuvėsiai.
Farvelo kyšulys
Farvelo kyšulys, Umanarsuakas  – toliausiai į pietus nutolęs Grenlandijos teritorijos kyšulys. Jis yra pietinėje Egerio salos pakrantėje, išsikišęs į Atlanto vandenyną ir Labradoro jūrą. Farvelo kyšulys yra toje pačioje platumoje, kaip Stokholmas ir Škotijos Orknio salos. Egerio ir šalia esančios mažos salos yra žinomos kaip Farvelo salynas. Ši vieta yra Kujaleko savivaldybės dalis.
Siolvesborgas
Istorija
Miesto privilegijos buvo atkurtos 1841 m. valdant Švedijos karaliui Karoliui XIV Jonui.
Drestas II
Drestas – Piktų karalius, valdęs VI amžiuje.
Biografija
Pagal „Piktų kroniką“, Drestas II valdė VI amžiuje trisdešimt metų tarp Nechtono I ir Galano. Jis turėjo epitetą Gurthinmoch, kurio tiksli reikšmė nežinoma, bet pirmoji žodžio dalis gali būti susijusi su valų kalbos žodžiu gwrdd, kas išvertus reiškia „didysis“.
Baltarusijos futbolo supertaurė
Baltarusijos futbolo supertaurė – Baltarusijos futbolo trofėjus, dėl kurio varžosi šalies čempionas ir taurės laimėtojas (arba jos finalininkas, jei pirmenybes ir taurę laimėjo tas pats klubas).
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1973–1974 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1973–1974 m.
1973–1974 m. Šiaurės Airijos futbolo taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
Boksholmas
Boksholmas (SV Boxholm) – Švedijos miestelis, esantis Esterjotlando lėne. Buvo pramonės centru su plieno gamykla, lentpjūve, dabar tapęs turistų traukos centru.
Istorija
Gamykla buvo įkurta 1754 m. Pertvarkyta į akcinę bendrovę 1872 m. Nuo devintojo dešimtmečio pradžios gamyklos veikla (įskaitant plieno gamyklas, lentpjūves, pieną ir žemės ūkį) buvo padalyta tarp kelių skirtingų bendrovių.
Mieste yra malūno muziejus, kuriame įrengtas pramonės muziejus.
Skeletonas 2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse
Skeletonas 2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse vyko Jiaohaitou ledo trasoje, Pekine, Kinijoje.
Žaidynių programoje pirmą kartą varžysis lygus skaičius vyrų ir moterų skeletono sportininkų. Kadangi olimpinis komitetas nesutiko didinti žaidynių dalyvių skaičiaus, penkios vyrų kvotos buvo panaikintos ir suteiktos moterims.
Sinarukas
Sinarukas  – upė Kolumbijoje ir Venesueloje; Orinoko kairysis intakas. Prasideda Kolumbijoje, Araukos departamente. Teka į rytus Ljanoso lygumomis daugiausia Venesuelos (Apūrės valstijos) teritorija. Įteka į Orinoką į šiaurę nuo Santa Marija del Orinoko.
Bižaravičai
Bižaravičai  – kaimas pietvakarių Baltarusijoje, 10 km į pietryčius nuo Lemiaševičų.
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir palivarkas Pinsko apskrities Lemiaševičų valsčiuje.
Sklėriškės (Molėtai)
Sklėriškės – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Inturkės.
Hugo Freund & Co
Hugo Freund & Co“ buvo juvelyrinių dirbinių įmonė, įkurta 1908 m. Prahoje I vaisių rinkos srityje. Šios bendrovės steigėjas buvo Hugo Freund.
Istorija
„Hugo Freund & Co“ turėjo filialus Vienoje, Pforcheime, Antverpene ir Šveicarijoje, kurie palaikė nuolatinius ryšius su PBX Prahoje ir ne tik pirko, bet ir eksportavo bei informavo PBX apie svarbias užsienio naujoves ir rinkos situaciją.
Atėjus laikui, kai buvo sunkiau importuoti užsienio prekes ir kai reikėjo atitrūkti nuo užsienio tiekėjų ir jo užsienio gamyklų, ponas Freundas nusprendė sutaupyti didelius muito ir užsienio valiutos mokesčius.
Pasibaigus Antrajam pasauliniam karui buvo nacionalizuotas visas privatus verslas, tarp jų ir bendrovė „Hugo Freund & Co“.
Kietasis kvietys
Kietieji kviečiai gerai perneša išgulimą, sausras, jų nepuola heseninės muselės. Grūduose yra 17–20 % baltymų, 35–40 % aukštos kokybės glitimo. Kietieji kviečiai naudojami įvairių makaronų, aukščiausios rūšies miltų, manų kruopų, kuskuso gamybai. Gaminiai iš kietųjų kviečių paplitę Viduržemio jūros, Šiaurės Afrikos, Artimųjų Rytų virtuvėse.
Pagrindiniai kietųjų kviečių augintojai yra Indija, Argentina, Turkija, Meksika, JAV, Kanada, Italija, Ispanija, Sirija, Marokas, Alžyras, Tunisas, Rusija, Azerbaidžanas. Į Lietuvą importuojami, naudojami hibridizacijai su minkštomis kviečių rūšimis.
Laičių apylinkė (Troškūnai)
Laičių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Marvel Cinematic Universe
miniatiūra|314x314px|Logotipas iš „Marvel Studios: Assembling a Universe“ (2014 m.) „Marvel Cinematic Universe“ (MCU) – amerikiečių medijos franšizė ir bendra visata, kurios pagrindą sudaro „Marvel Studios“ sukurti filmai. Filmai sukurti pagal „Marvel Comics“ leidyklos išleistų amerikietiškų komiksų knygų personažus. Franšizę taip pat sudaro televizijos serialai, trumpametražiai filmai, skaitmeninės serijos ir literatūra. Bendroji visata, kaip ir originalioji „Marvel“ komiksų visata, buvo sukurta kryžminant bendrus siužeto elementus, aplinką, veikėjus ir personažus.
Ši franšizė yra komerciškai sėkminga ir iš esmės sulaukia teigiamų atsiliepimų. Ji įkvėpė kitas kino ir televizijos studijas bandyti kurti panašias bendras visatas, adaptuojant komiksų personažus.
Jaelin Kauf
Jaelin Kauf (g. 1996 m. rugsėjo 26 d. Altoje) – JAV akrobatinio slidinėjimo sportininkė, kuri specializuojasi gūbrinio slidinėjimo rungtyse. Olimpinė prizininkė.
Biografija
2017 m. pasaulio čempionate pelnė bronzą gūbrinės dvikovos slidinėjime. Savo debiutinėse 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse sportininkė užėmė 7-ą vietą.
2019 m. pasaulio čempionate pelnė sidabro medalį gūbrinės dvikovos slidinėjimo rungtyje, o gūbriniame slidinėjime liko 6-a.
2022 m. žiemos olimpiadoje Kauf finale nusileido tik australei Jakara Anthony ir pelnė sidabro medalį.
Jupiteris ir Ijo
Jupiteris ir Ijo – vienas iš keturių mitologinių paveikslų, kuriuos apie 1531-32 m. nutapė italų renesanso dailininkas Antonijus Alegris, pramintas Koredžu.
Apie paveikslą
Mitologinių paveikslų seriją Ovidijaus „Metamorfozių“ motyvais, kuri turėjo dekoruoti Gonzagų pilies rūmų kambarį, užsakė Mantujos markizas Federikas Gonzaga. Paveikslų serija vaizdavo Jupiterio meilės scenas. Visuose paveiksluose (kiti − „Ganimedo pagrobimas“, „Danaja“, „Leda ir gulbinas“) Jupiteris įgauna ne žmogaus formą tam, kad patenkintų savo aistras: suviliotų moterį, Ganimedo atveju − pagrobtų berniuką.
Paveikslo scenos veiksmas vyksta atvirai gamtoje, didelis ąsotis tikriausiai simbolizuoja vandenį (gyvybės simbolis). Ijo užklupta prie upelio ar šaltinio. Debesyje vos vos galima išskirti Jupiterio veidą ir jo bučinį. Viena, debesies pavidalo ranka, Jupiteris apglobia Ijo. Paveikslas pažymėtinas plačiu sfumato naudojimu Ijo figūroje. Koredžo sugebėjimas suderinti klasikinio vaizdavimo formas su mistiškumu ir emociškumu padarė įtakos vėlesniems baroko dailininkams.
Pagal Sen. Graikijos mitus Ijo buvo nekalta Heros šventyklos mergelė. Jupiteris ją pamatė ir įsimylėjo. Nenorėdamas, kad jo žmona Hera pamatytų, pasivertė į debesį ir išprievartavo Ijo. Hera visgi apie tai sužinojo ir iš keršto pavertė Ijo balta karve. Federikas Gonzaga tikriausiai paveikslą ir jį akomponuojantį „Ganimedo pagrobimą“ padovanojo imperatoriui Karoliui V. Šis poelgis galėjo turėti simbolinę prasmę: imperatorius Karolis V buvo galingiausias to meto Europos valdovas, o paveikslai simbolizavo galios pasireiškimą. 1605 m. paveikslus įsigijo imperatorius Rudolfas II.
Skliausčiai
Skliausčiais vadinami kaimai:
Stanislovas Černevičius
Stanislovas Černevičius (1728 m. rugpjūčio 15 d. Kaune – 1785 m. liepos 7 d. Staikuose dabar Baltarusija) – dvasininkas, jėzuitas, 1782-1785 m. Rusijos imperijos jėzuitų vikaras.
Biografija
Gimė 1728 m. rugpjūčio 15 d. Kaune. Į Jėzuitų ordiną įstojo 1743 m. Vilniuje, čia mokėsi apaštalauti tarp vargšų, ligonių. 1747-1757 m. studijavo teologiją ir filosofiją Vilniaus universitete. 1750-1753 m. dėstė gramatiką ir poeziją Kražių kolegiją. 1756 m. įšventintas kunigu. 1761 m. davė amžinuosius įžadus.1759-1768 m. buvo ATR atstovas Romoje. 1770 m. tapo Polocko jėzuitų kolegijos vadovu. 1773 m. popiežiui uždarius jėzuitų ordiną S. Černevičius stengėsi išsaugoti ordino įtaką ATR, jo iniciatyva buvo išsaugotas jėzuitų noviciatas, o 1782 m. išrinktas generaliniu vikaru iki gyvos galvos. Mirė 1785 m. liepos 7 d. Staikuose.
Žudžgalio apylinkė
Žudžgalio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Subačiaus valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Troškūnų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Žviliūnų apylinkės.
Petras Stauskas
Petras Stauskas (g. 1919 m. birželio 20 d. Tolovkoje, Samaros gub., Rusijoje – m. 2003 m. vasario 28 d. Kaune) – dailininkas tapytojas, akvarelininkas, ilgametis Nacionalinio M.K.Čiurlionio dailės muziejaus direktorius.
Biografija
1951–1988 m. buvo valstybinio M.K. Čiurlionio dailės muziejaus direktoriumi. P. Stauskui vadovaujant muziejui, buvo įsigyta nemažai išeivijos dailininkų darbų, buvo surengtos jų darbų parodos, pastatytas M. K. Čiurlionio kūrybai skirtas priestatas, Paveikslų galerija, skirta Mykolo Žilinsko dovanotai kolekcijai, Druskininkuose atidarytas M. K. Čiurlionio memorialinis muziejus, Įgulos bažnyčioje įsikūrusios skulptūros ir vitražo galerijos fonduose buvo išsaugota Juozo Zikaro „Laisvės“ skulptūra ir kt.
Kūryba
Kūryba užsiėmė nuo 1952 m. Pasireiškė kaip taiklus portretų meistras. Jo darbuose atsiskleidžia Lietuvos kraštovaizdis, Kauno miesto panoramos, žymių Lietuvos kultūros žmonių portretai. P. Stausko tapybos technika akvarele pasižymi tapybiškumu, mažesniu dėmesiu piešiniui, didesne pagarba teptuko ženklams, laisvam liejimui. Šie bruožai užtikrina jam vietą tarp geriausių Lietuvos akvarelininkų.
Sukūrė:
P. Stauskas 1963-1977 m. buvo Lietuvos dailininkų sąjungos Kauno skyriaus pirmininkas. Kaune buvo surengęs individualias parodas 1964, 1969, 1979, 1985 ir 1999 m.
Ferdinandas III
Ferdinandas III (1769 m. gegužės 6 d. Florencijoje – 1824 m. birželio 18 d. ten pat) – Toskanos didysis hercogas 1790–1801 ir 1814–1824 m., Elcburgo kurfiurstas ir didysis hercogas 1803–1806 m., Viurcburgo didysis hercogas 1806–1814 m.
Biografija
1790m. iš tėvo paveldėjo Toskanos didžią hercogystę.
Palaikomas britų jis veikė prieš Prancūziją, už tai jo žemės 1796 m. buvo okupuotos Napoleono Bonaparto, o 1799 m. galutinai užkariautos. Jis valdė Toskaną iki 1801 m., kada Napoleonas pavertė jo hercogystę Etrurijos karalyste ir atidavė savo seseriai Elizai. Kaip kompensaciją gavo Zalcburgo kurfiurstystę.
Pagal Presburgo taiką 1805 m. Ferdinandas buvo priverstas perleisti Zalcburgą, bet gavo sukurtą jam Viurcburgo didžiąją hercogystę. Jis liko jos valdovu iki Napoleono nušalinimo nuo valdios 1814 m. Vėliau sugrįžo į Toskaną.
Mark Manson
Markas Mansonas (g. 1984 m. kovo 9 d.) – JAV saviugdos knygų autorius, tinklaraštininkas.
Ferdinandas III
Biografija
Mirė Florencijoje 1824 m., jo titulą paveldėjo Leopoldas.
Mark Manson
2016 m. išleista knyga „Subtilus menas nekrušti sau (ir kitiems) proto“ penkiolikoje šalių atsidūrė pirmoje vietoje perkamiausių knygų sąraše, išplatinta daugiau nei 8 milijonai jos egzempliorių. 2019 m. pasirodęs jos tęsinys „Viskas yra sukrušta. Knyga apie viltį“ tapo bestseleriu JAV.
Ferdinandas III
Šeima
Nuo 1790 m. buvo vedęs Luizą Mariją Burbon-Sicilietę (1773–1802), Ferdinando I ir Marijos Karolinos Habsburgaitės dukterį. Vaikai:
Raudenio valsčius
Raudenio valsčius (arba Rudaukos valsčius; ; ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje. Centras – Raudenis, vėliau – Nemunaičiai.
Istorija
Valsčius įkurtas XVIII a. pabaigoje Rudaukos vardu. Nuo 1867 m. iki 1914 m. priklausė Lenkijos Kongreso karalystės, Suvalkų gubernijos, Kalvarijos apskričiai. 1870 m. gegužės 31 d. prie valsčiaus buvo prijungti keli Liudvinavo valsčiaus kaimai.
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 2810 žmonės:
Kapanaparas
Didžiausias intakas: Riesitas.
Žemupys patenka į San Lusardo nacionalinį parką.
Ferdinandas III
Nuorodos
1821 m. Ferdinandas vedė antrą kartą Mariją Ferdinandą Saksonę (1796–1865), vaikų jie neturėjo.
Ema Klinec
Ema Klinec (g. 1998 m. liepos 2 d. Kranyje) – Slovėnijos šuolininkė su slidėmis, olimpietė, pasaulio čempionė.
Biografija
2016 m. jaunimo olimpinėse žaidynėse pelnė du aukso medalius. Savo debiutinėse 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse buvo Slovėnijos vėliavnešė atidarymo ceremonijoje. Moterų šuolių su slidėmis varžybose užėmė 14-ą vietą.
2021 m. pasaulio čempionate pelnė sidabrą moterų komandinėse varžybose ir auksą moterų individualioje rungtyje. 2022 m. žiemos olimpiadoje užimta 5-oji vieta.
Cilindriniai šachmatai
thumb|right|250px|Cilindrinė šachmatų lenta Cilindriniai šachmatai  – tai pasakiškų šachmatų rūšis, kurioje šachmatų lenta įsivaizduojama esanti sulenkta į cilindrą, sujungus du priešingus tradicinių šachmatų lentos kraštus. Yra trys jų rūšys: vertikalūs, horizontalūs ir toriniai.
Sujungę mintimis dešinį ir kairį šachmatų lentos kraštus – gauname vertikalų cilindrą, o viršutinį su apatiniu kraštu – horizontalų cilindrą.
Visos cilindrinės lentos diagramos iš tų pusių, kurios mintyse sujungiamos, vaizduojamos be rėmelio.
Dėl šachmatų lentos formos šie šachmatai turi keletą specifinių taisyklių, bet figūros vaikšto, kerta, šachuoja pagal tradicinių šachmatų taisykles.
Vertikaliais cilindriniais šachmatais galima žaisti šachmatų partijas.
Naudojant cilindrinių šachmatų taisykles sukurta: sutarto mato, retro, tiesioginio mato uždavinių.
Cilindrinių šachmatų nuostatos panaudojamos ne tik uždaviniuose sudarytuose tradicinėmis, bet ir su pasakiškomis figūromis. Dalyvauja konkursuose.
Istorija
Cilindriniai šachmatai minimi dar X amžiuje: 947 m. arabų istorikas al-Masudi (Abu al-Hassan Ali ibn al-Husain ibn Ali ibn Ali ibn Abdullah al-Masudi) (888–956) savo knygoje Muraj adh-dhahab aprašė 6-ias šachmatų rūšis. Viena iš jų buvo cilindriniai šachmatai.
XIX amžiaus pabaigoje jie buvo paplitę Austrijoje.
Pirmą cilindrinių šachmatų uždavinio diagramą Revista Scacchistica Italia žurnale 1907 m. atspausdino A. Piccinini. Prie šių šachmatų populiarinimo prisidėjo čekų šachmatų kompozitoriaiː Artūras Mandleris (1891–1971) ir Zdenekas Machas (1877–1954). Pastarasis savo leidinyje Chess Chimes from Prague 1933 m. atspausdino cilindrinių šachmatų uždavinių.
Horizontalūs
Mintyse sujungus viršutinę lentos dalį su apatine gauname horizontalių cilindrinių šachmatų lentą.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1972–1973 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1972–1973 m.
Cilindriniai šachmatai
Horizontalūs
Figūros iš apatinės gulstinės gali patekti į cilindro diagramos viršutinę gulstinę ir toliau: pav.,žirgas iš a1 laukelio patenka ne tik į b3, c2 laukelius, bet ir į b7, c8 laukelius.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1972–1973 m.
1972–1973 m. Šiaurės Airijos futbolo taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
Cilindriniai šachmatai
Horizontalūs
Tuo įsitikiname panagrinėję Alberto uždavinį. Jis turi du sutarto mato trimis ėjimais sprendiniusː a) ant tradicinės ir b) ant cilindrinės šachmatų lentos. b) sprendinyje bokštas į e6 laukelį patenka eidamas pagal horizontalių cilindrinių šachmatų uždavinių taisykles - kita lentos puse (.Be2-e1-e8-e6).
Horizontaliais cilindriniais šachmatais partijų nežaidžiama, nes tradicinių šachmatų figūrų išdėstymas jiems netinka.
Yra pasiūlyta galima pradinė šachmatų figūrų padėtis, bet apie žaistas partijas nežinoma. Tas pats ir su toriniais cilindriniais šachmatais. Vis tik juos naudoja šachmatų kompozitoriai uždavinių sudarymui.
Vertikalūs
Vertikaliuose cilindriniuose šachmatuose figūra iš 1-os statmenos, eidama kita cilindro puse patenka į 8-ą statmeną ir atvirkščiaiː rikis, stovėdamas laukelyje c1, gali eiti laukeliais: a3-h4-d8, arba d2-h6-a7-b8.
Yra ir daugiau taisyklių, kurios susijusios su šachmatų lentos forma.
Šiuose šachmatuose galimas „nulinis“ ėjimas, kai esant tuščiai gulstinei, bokštas, ar valdovė, apėję cilindrą aplink, grįžta į pradine padėtį. Juo naudojamasi, kai norima priešininkui perduoti ėjimo eilę.
Po 1….Ka5 (laukeliai a6, b6 iš kitos lentos pusės šachuojami bokšto Bh6) seka 2. Bh4-h5# (bokštas juodųjų karalių šachuoja iš kitos pusės per 5-ą gulstinę), o po 1….c4 2.Bh5# (dėl dvigubo šacho (iš abiejų pusių) juodieji negali užstoti karalių pėstininku).
Vertikaliuose cilindriniuose šachmatuose dvigubas šachas gali būti skelbiamas viena figūra – rikiu arba valdove, kai jos šachuoja per įstrižaines ir gulstinėmis – kai šachuojama bokštu ar valdove. G. Latcelio uždavinyje po 1. Kh8 juodiesiems iškyla mato grėsmė: 2. Vh7#, nes valdovė iš laukelio h6 vienu metu atakuoja juodųjų karalių dvejomis istrižainėmis – h7-b1 ir per kitą lentos pusę - h7-a6–f1, o tai dvigubas šachas ir matas, nes karalius neturi laisvų laukelių. Jei 1…Kc4, tai 2.g8V# (Vg8 atakuoja juodųjų karalių per dvi įstrižaines: g8-a2 ir g8-h7-a6-f1, o Vh6 gina pėstininką b4 per įstrižaines h6–a5-e1;
1….Ke4 2.a8V# (dvigubas šachas nuo Va8 įstrižainėmis: a8-h1 ir a8-h7-b1); 1….Kc2 2. Vg6# (dvigubas šachas nuo Vg6 įstrižainėmis: g6-b1 ir g6-h5-a4-d1);
Vertikaliuose cilindriniuose šachmatuose ilgąją ir trumpąją rokiruotes galima atlikti vienu bokštu: trumpąją rokiruotę atlikti ir valdovės bokštu, o ilgąją – karaliaus bokštu. Tai iliustruoja K. Hanemano uždavinys, kuriame juodųjų ilgoji rokiruotė atliekama karaliaus bokštu. Tačiau ne viskas cilindrinėje lentoje pavyksta padaryti: ne visada karalius ir bokštas matuoja karalių.
Toriniai
Jei mintyse vienu metu lentoje, sujungtume dešinį ir kairį bei viršutinį su apatiniu kraštais, gautume Torinę šachmatų lentą, kurioje žirgas stovintis laukelyje a1 gali atakuoti iš karto 8 laukelius: b3,c2,c8, b7, h7,g6,g2, h3.
Torinių cilindrinių šachmatų ypatumai atsiskleidžia Zdeneko Macho uždavinyje. Po 1.Vh7! juodieji turi du ėjimus: 1….Kf8 ir 1…Kd8 (laukelius d1, e1 ir f1 kontroliuoja baltųjų karalius, nes toro šachmatuose galioja horizontalių cilindrinių šachmatų taisyklės)
Po 1….Kf8 seka 2.Vg6 Ke7 3.Ke1 ir baltųjų karalius iš e1 laukelio kontroliuoja laukelius d8 ir f8, todėl po 3….Kd7 matuoja juodųjų karalių ėjimu 4.Ve8.
Po 1…. Kd8 2.Vc7+ Ke8 3.Žh6 (Žirgas po toro šachmatų lentą vaikšto pagal vertikalių cilindrinių šachmatų taisykles) ir po 3….Kf8 baltųjų valdovė skelbia matą 4. Vc7-e1 judėdama pagal vertikalių cilindrinių šachmatų taisykles (c7-a5 ir h4-e1)
Figūrų galimybės palyginus su tradiciniais šachmatais skiriasi, pav.ː karalius su valdove negali skelbti mato vienišam karaliui. Nėra tokios padėties. O karalius su dviem bokštais, gali matuoti.
Užrašai
Po užrašyto, pagal tradicinių šachmatų taisykles kirtimo ėjimo dar užrašomas laukelis į kurį pateko kertančioji figūra: pav., nukirtus juodųjų žirgui baltųjų pėstininką '''1…. Žxb5'''
Kai uždaviniai sudaryti pagal cilindrinių šachmatų taisykles, tai apie tai pažymima naujos eilutės viduryjeː pav., Vertikalūs cilindriniai šachmatai.
Sklėriškis
Sklėriškis – buvęs kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Nemunėlio Radviliškio.
Nerealusis Halkas
Nerealusis Halkas – 2008 m. JAV mokslinės fantastikos filmas paremtas Marvel komiksų superherojumi Halku. Filmą pagal Zak Penn scenarijų režisavo Louis Leterrier, o Briuso Banerio vaidmenį atliko Edward Norton. Filme Briusas Baneris tampa Halku, nes netyčia tampa eksperimentu karinėje schemoje, kuria siekiama atgaivinti „superkareivio“ programą naudojant gama spinduliuotę. B. Baneris bėga nuo kariškių ir bando išsigydyti nuo Halko. Tai yra antrasis „Marvel Cinematic Universe“ filmas.
Filmas buvo giriamas dėl veiksmo scenų ir laikomas geresniu už 2003 m. filmą, tačiau buvo kritikuojamas kaip bendrinis ir nepakankamai gilus. Filmas visame pasaulyje uždirbo 264,8 mln. dolerių ir tapo mažiausiai uždirbusiu MCU filmu. Nortonas nesutarė su „Marvel“ dėl galutinio filmo montažo, todėl būsimuose MCU filmuose, pradedant 2012 m. „Keršytojais“, Banerio vaidmenį atlieka Mark Ruffalo.
Windows Store
Windows Store (anksčiau Windows Phone Store) – „Microsoft Windows“, „Windows Phone“ operacinės sistemos mobiliųjų programų, filmų, muzikos, žaidimų parduotuvė.
„Windows Store“ buvo įkurta 2012 m. vasario 29 d. Nuo 2015 m. apjungta su „Windows Phone Store“, „Xbox“ parduotuvėmis. „Windows Phone“ operacinė sistema tesudaro 2 % išmaniųjų telefonų rinkos. 2015 m. parduotuvėje buvo 669 tūkst. programėlių.
Enmundas
Enmundas  – Kento karalius. Eopos, kurio tėvas Ingialdas buvo Kutredo brolis, sūnus. Enmundas valdė Kento vakarinę dalį. 764 metais jis mirė ir jo žemes ėmė valdyti jo brolis Chbertas. thumb|left
Čysta Būda
Čysta Būda – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 1 km į šiaurės rytus nuo Gavaltuvos.
Istorija
1863 m. vasario 2 d. prie Čystos Būdos įvyko Čysta Būdos mūšis – pirmasis 1863–1864 m. sukilimo mūšis Lietuvoje. Nedidelis, daugiausia dalgiais ginkluotų, sukilėlių būrys, susikovęs su Dvyliktojo husarų pulko (vadas generolas majoras Dmitrijus Suchodolskis) eskadronais, buvo nugalėtas, apie 30 sukilėlių žuvo.
Jarl Magnus Riiber
Jarl Magnus Riiber (g. 1997 m. spalio 15 d. Osle) – Norvegijos šiaurės dvikovės sportininkas, olimpietis, daugkartinis pasaulio čempionas.
Biografija
2015 m. pasaulio taurės etape Austrijoje pirmą kartą lipo ant apdovanojimų pakylos užėmęs trečiąją vietą. Tais pačiais metais tapo pasaulio čempionu.
Savo debiutinėse 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse du kartus užėmė 4-ą vietą individualiose rungtyse. Vyrų komandinėse varžybose pelnė sidabro medalį kartu su Norvegijos nacionaline rinktine.
2019 m. pasaulio čempionate pelnė du aukso ir vieną sidabro medalius. 2021 m. pasaulio čempionate pelnė auksą vyrų varžybose.
Kerdikas
Kerdikas (, m. 534 m.) – Vesekso karalius (519–534 m.), Eleso sūnus.
Karaimų tiltas
miniatiūra|Važiuojamoji dalis į senamiesčio pusę. Stulpas su tilto pavadinimu. Tolumoje – pilies bokštai
Karaimų tiltas, dar vadinamas Geležiniu tiltu – automobilių transporto tiltas, stovintis Trakų miesto šiaurinėje dalyje, Karaimų gatvėje, už 0,6 km nuo išvažiavimo į žiedinę sankryžą su keliais ir. Jungia du ežerus – nutiestas per Galvės ir Totoriškių ežerų sąsiaurį, 0,4 km į vakarus nuo Trakų pilies tilto. Nuo tilto šiaurinėje pusėje atsiveria Galvės ežero su Trakų pilimi panorama, pietinėje pusėje matoma mišku apaugusi Totoriškių ežero pakrantė su karaimų kapinėmis, toliau – ant kalvos iškilusi Trakų bazilika. Tilto prieigose iš abiejų pusių prie gatvės stovi karaimų tradiciniai gyvenamieji pastatai, įrašyti į Kultūros vertybių registrą (Karaimų g. 57, 62 ir kt.).
Tilto geležinės tvorelės nukabinėtos lankytojų prirakintomis spynomis. Ant betoninių stulpų iš abiejų važiavimo pusių pritvirtintos lentelės su pavadinimu „Geležinis (Karaimų) tiltas“. Transporto statinys vienos angos, jo važiuojamoji dalis išasfaltuota, dviejų eismo juostų, su šalitilčiais pėstiesiems ir dviratininkams, ribojamas eismo greitis iki 40 km/val. Krantuose tiltas remiasi į monolitines atramas, kurios apsaugo prietilčio pylimus nuo paplovimo. Po perdangos konstrukcija įtaisyti komunikacijų vamzdžiai.
Šiandien matomas gelžbetoninis tiltas pastatytas sovietmečiu. Jis tapęs palyginti trumpu, aukštu, nes sąsiaurio krantuose buvo atlikti kompleksiniai žemės lygio aukštinimo darbai. Senasis žemas, ilgas ir medinis tiltas stovėjo praeityje. Išlikę tarpukario atvirukų su Karaimų tilto vaizdais.
Istorija
Galvės ir Totoriškių ežerus jungiantis Karaimų arba dar vadinamas Geležinis tiltas pirmą kartą paminėtas 1515 m., kai Trakų vaivada Grigas Astikas šalia jo pirko du dvarus. Tų metų tilto aprašyme minimas šalia stovėjęs bokštas ir Trakų raktininko Andreikaus Romaškavičiaus bei karaimo Lavono Jakovlevičiaus sodybos, vadintos dvarais. Tiltą saugojusio bokšto akmenų ir senovinių plytų liekanas ant kalnelio matęs dar 1936 m. A. Šišmanas (Abraham Szyszman, 1879–1946). Šis tiltas paminėtas ir 1570 m., kai Žygimantas Augustas tvirtino Trakams Magdeburgo teisę.
Trakuose jau nuo XVI a. pabaigos gyveno įvairių tautybių ir religijų žmonės (lietuviai, karaimai, totoriai, rusai ir kt.), todėl atskiros miesto dalys buvo vadinamos pagal tų tautų apgyventas teritorijas. Trakų senamiesčio karaimiškoji dalis apėmė vietovę, besidriekiančią „nuo stulpo iki tilto“. Ją nuo krikščioniškosios miesto dalies iki tilto per dviejų ežerų sąsiaurį skyrė Šv. Jono Nepomuko koplytstulpis, karaimų vadintas „stulpu“, matyt, todėl, kad jų religijoje nėra šventųjų. Žodinėje tradicijoje karaimų apgyvendinta teritorija vadinta Karaimščizna. Šią Trakų dalį karaimai laiko tikraisiais Trakais ir yra prie jos prisirišę. Su ja taip pat siejamas gabaliukas užmiesčio teritorijos už tilto, XX a. tapęs Trakų miesto dalimi. Tai vadinamoji Zamostė, arba Užtiltė. Bendruomenei ji buvo svarbi teritorija, suvokiama kaip savo miesto tąsa dėl to, kad ten taip pat gyveno nemažai karaimų, veikė kapinės.
Žygimanto Augusto suteiktoje Trakams privilegijoje miestas turėjo teisę imti tilto mokestį. Buvo pažymima, kad sugriuvus tiltui per Galvės ežerą iš Kauno pusės (t. y. šiauriniame miesto gale) miestiečiams buvo privalu jį patiems atstatyti. Kaip kompensacija už tiltui išleistas lėšas, tilto mokestis numatė skirtingas rinkliavas: už kiekvieną vežimą – pinigėlį, o už dvikinkį vežimą – du pinigėlius. Išimtis buvo taikoma tik „riterių luomo žmonėms“, kurie galėjo laisvai prajoti tuo tiltu. Šaltiniai nurodo, kad 1584 m. šiaurinis tiltas buvo atstatomas. Trakų miestiečių šis mokestis netenkino, nes jo remontas reikalavo daugiau lėšų, nei buvo surenkama. Po 1611 m. Trakų miestiečių prašymo buvo leista padidinti rinkliavas, kad tiltas būtų tinkamai prižiūrimas ir laiku remontuojamas, o tarp Vilniaus ir Kauno važinėjantys pirkliai neturėtų nepageidaujamų nuostolių dėl prasto tilto. Manoma, jog anksčiau nustatyto mokesčio neužteko turbūt todėl, kad važiuojančių pirklių per Trakus sumažėjo. 1620 m. Zigmantas Vaza įsakė Kauno, Vilniaus ir panemunės pirkliams būtinai važinėti tik per Trakus, to nurodymo neklausantys būsią baudžiami.
Laikui bėgant, tiltą prižiūrėti buvo vis tiek sudėtinga, ypač kai seniau sąsiauris tarp Galvės ir Totoriškių ežerų buvo platesnis. Medinės tilto dalys pūdavo, atsirasdavo galimybė nutikti nelaimei, tad dalis jo buvo išardoma. 1833 m. minima, kad tam nutikus, buvo pradėtas rengti projektas naujam tiltui statyti.
Nors Karaimų tiltas dar buvo vadinamas Geležiniu, tačiau jis gana dažnai turėjo būti remontuojamas, todėl jis tokį vardą galėjo gauti nebent tik dėl to, kad jį statant iš medienos konstrukcijų buvę panaudota šiek tiek geležies. Kad Trakų tiltas vadinamas Geležiniu, 1845 m. tuo stebėjosi Druskininkuose leisto „Druskininkų šaltinių undinės“ leidinio korespondentas.
Per 1863 m. sukilimą caro kariuomenė kariniais tikslais tiltą visiškai išardė, taip norėdama apsisaugoti nuo sukilėlių. 1868 m. tiltui atstatyti girioje buvo paskirti statyboms tinkami medžiai, tačiau dar ir 1871 m. jie nebuvo atvežti, taigi, tiltas nestovėjo. Manoma, kad tiltas buvo pastatytas iš naujo tik dar po kelių metų. Siekiant padaryti jį trumpesniu, sąsiaurio krantuose iš abiejų pusių supilti pylimai. Kol nebuvo šio tilto, buvo naudojamasi vakariniu Totoriškių ežero krantu ėjusiu aplinkiniu keliu.
Skliausčiai (Vilnius)
Skliausčiai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Glitiškių.
Martynas Chreptavičius
Martynas Chreptavičius (m. 1526 m.) – LDK valstybinis veikėjas, Lietuvos didysis žirgininkas (1495–1509), Lietuvos didysis medžioklis (1505–1509), Zliabinsko (1497) ir Žaludkas vietininkas (1501), Lietuvos dvaro paiždininkis (1502–1504).
Biografija
Lietuvos bajorų Chreptavičių giminės atstovas, herbo „Odrovonž“ savininkas. Creptavičių giminės pradininko Bogdano Cghreptavičiaus, Jono Liutauro, Teodoro ir Vasilijaus brolis.
Made in England
„Made in England“ – dvidešimt ketvirtasis anglų atlikėjo Elton John albumas, išleistas 1995 m. Albumas sulaukė pripažinimo su daina „Believe“, kuri pasiekė 15-tą vietą Jungtinėje Karalystėje ir 13-tą vietą Jungtinėse Valstijose – vienintelis hitas iš albumo, patekęs į Top 20 Amerikoje. Po dainos sėkmės, Eltonas koncertavo Brazilijoje, Argentinoje, Čilėje, Peru, Šveicarijoje, Lenkijoje, Prancūzijoje, Italijoje, Jungtinėje Karalystėje bei Japonijoje, kur atliko dainas „Believe“, „Made in England“, „Blessed“, „Lies“ ir „Pain“.
Dainų sąrašas
Visas dainas parašė Elton John ir Bernie Taupin.
Kietžemis
thumb|260px|Kietžemių paplitimas pasaulyje (raudona – vyraujantys, žalia – aptinkami)
Kietžemiai išskiriami nuo 1997 m.
Kijo sąsiauris
thumb|240px|Kijo sąsiauris
Kijo sąsiauris  – sąsiauris, įsiterpęs tarp Šikoku ir Honšiū (Kijo pusiasalio) salų Japonijoje. Jis sujungia Vidinę Japonijos jūrą su Ramiuoju vandenynu (pro Kitano ir Naruto sąsiaurius). Ilgis – 50 km, plotis – 34–35 km, mažiausias gylis laivakelyje (farvateryje) – 67 m. Daug mažų salų. Potvynių srovių greitis 17 km/h, potvynių aukštis iki 2 m.
Pagrindiniai uostamiesčiai: Tokušima (Šikoku s.), Vakajama (Honšiū s.).
XIX a. europiečių žemėlapiuose Kijo sąsiauris vadanamas Linschoteno sąsiauriu.
Simrishamnas
Simrishamnas (SV Simrishamn) – Švedijos Skonės provincijos miestelis. 2018 m. čia būta 6,9 tūkst. gyventojų. Yra uostas ir geros sąlygoms turistams.
Istorija
Pirmą kartą paminėtas (kaip Symbrishafn) 1161 m., o kaip miestas 1361 m.
1971 m. miestas tapo savivaldybės centru, turinčiu apie 20 000 gyventojų.
Lukšių tremtinių koplyčia
Lukšių tremtinių koplyčia – koplyčia, stovinti Lukšių miestelyje, Šakių rajone, A. Tatarės ir Nemuno g. kampe. Pastatyta 1994 m., projekto autorius Vidas Cikana. Sukurta buvusios autobusų stotelės vietoje, jos negriaunant.
Koplyčia turi memorialinę funkciją: skirta tremtyje mirusių, partizaniniame judėjime ir sovietų lageriuose žuvusių Lukšių parapijos gyventojų atminimui. Pastatyta Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos Lukšių skyriaus rūpesčiu.
Koplyčia atviro tipo, stačiakampio plano, stulpinių konstrukcijų, su neribojama vidine erdve. Vidinės erdvės akcentas – iš vardais ir datomis sužymėtų akmenėlių sudėta piramidė ant postamento.
Daneborgas
thumb|300px|Daneborgo stoties vieta Šiaurės Rytų Grenlandijos nacionaliniame parke Daneborgas – stotis, įsikūrusi Volastono rago pusiasalyje, Šiaurės Rytų Grenlandijoje, Jaunojo Sundo upės žiotyse, prie Grenlandijos jūros. Daneborgas yra SIRIUS patrulių štabas. Ištisus metus Daneborgo stotyje gyvena 12 gyventojų, o vasarą jų skaičius išauga. Ši stotis yra didžiausia iš keturių nuolat apgyvendintų gyvenviečių Šiaurės Rytų Grenlandijos nacionaliniame parke: Danmarkshavne nuolatinių gyventojų yra 8, Norde - 5, Mestersvige - 2.
Istorija
Buvęs rogių patrulių štabas, pavadintas Eskimonæs, yra 27 km į pietvakarius nuo dabartinio Daneborgo, Klaveringo salos pietinėje pakrantėje. Toje vietoje prieš įkuriant štabą buvo paskutinė inuitų gyvenvietė Šiaurės Rytų Grenlandijoje (1823), kuri buvo sunaikinta vokiečių 1943 m. kovo 13 d., per Antrąjį pasaulinį karą.
Metereologinė stotis dabartinėje Daneborgo vietoje buvo pastatyta 1944 m. vasarą per Antrąjį pasaulinį karą. Statyboms vadovavo Strongas, JAV pakrantės sargybos kapitonas.
Karo pabaigoje stotį užėmė Šiaurės Rytų Grenlandijos rogių patruliai, kurie šią stotį pavertė savo štabu ir pavadino Daneborgu. Dalis stoties buvo pastatyta iš netoli Šiaurėje buvusioje vokiečių bazėje „Lille Koldeway“ paliktų statybinių medžiagų. Ši vokiečių karo metų bazė buvo įkurta per operaciją Edelweiß II.
Skliaustė
Skliaustė – kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, 11 km į šiaurės rytus nuo Ylakių, 1,5 km nuo Latvijos sienos, šalia Lūšies upelio. Eina kelias.
Elmundas
Elmundas  – Efos, kuris buvo Cheberto brolis, sūnus. Elmundas tapo karaliumi 785 metais, kada mirė jo dėdė. Elmundas Kente valdė 786 metų.
Mersijos karalius Оfa sutriuškino 786 metais Veseksą. Ten jis pasodino į sostą savo žentą Beortriką, o užpuolus Kentą jis laimėjo ir užmušė Elmundą. Sostą pakeitė jo sūnus Edbertas III.
Potis (upė)
Potis  – upė šiaurės rytų Brazilijoje, Searos ir Piaujo valstijose; Parnaibos dešinysis intakas. Prasideda Brazilijos plokščiakalnyje, Ibiapabos kalnuose, 460 aukštyje, Searos valstijoje. Aukštupyje teka į šiaurę, šiaurės vakarus, toliau – per Piaujo valstiją į pietvakarius, žemupyje – į šiaurės vakarus. Įteka į Parnaibą Terezinos didmiestyje.
Didžiausi intakai: Korentesas, Sambitas, Berlengasas (kairieji).
Aukštupyje teka pro Bokeiraun do Počio gamtos apsaugos teritoriją. Aukštupyje patvenkta, sudaryti Flor do Kampo, Karnaubalo tvenkiniai. Miestai prie Počio: Kiterianopolis, Krateusas, Žuazeiro do Piaujis, Prata do Piaujis, Terezina.
Upė pavadinta pagal indėnus počius, anksčiau gyvenusius dabartinio Terezinos miesto apylinkėse.
Loma (Švedija)
Loma (SV Lomma) – Švedijos Skonės provincijos miestelis. 2018 m. čia būta 13,5 tūkst. gyventojų. Pajūryje yra uostas ir geros sąlygoms turistams.
Istorija
Pirmą kartą paminėta Knuto akte 1085 metais. Miestas buvo natūralus muitinės, laivybos ir prekybos uostas. Loma turėjo miesto statusą, nors vėliau jį prarado Malmės naudai.
Gyvenvietė išaugo po to, kai Frans Henrik Kockum 1874 m. Lomoje įkūrė plytų gamyklą. Ji buvo viena iš didžiausių Švedijoje. Savo svarbą tuo metu atgavo uostas, kuriuo buvo išgabenama gamyklos produkcija.
AB „Skånska Cement“ buvo įkurta 1871 m. ir pradėjo gaminti „Portland“ cementą.
Mieste veikė ir asbesto cemento gamykla, žinoma kaip „Lomma Eternit“, kuri 1977 m. buvo uždaryta po to, kai darbuotojai susirgo dėl kenksmingo asbesto poveikio.
Lokeras
Lokeras (, Lokerus) – kuršių kunigaikštis, kurį savo kronikoje Gesta Danorum XIII a. pradžioje paminėjo Saksas Gramatikas. Anot jo, kuršių tironą Lokerą (Lokero, Curetum tyranno) puolė danų vikingas Hadingas, kuris pralaimėjo ir pateko į Lokero nelaisvę, bet paskui iš jos pabėgo.
Po išsivadavimo Hadingas puolęs žiemgalių („helespontiečių“) kunigaikščio Andvano miestą prie Dauguvos.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1971–1972 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1971–1972 m.
1971–1972 m. Šiaurės Airijos futbolo taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
British Airways
British Airways Plc – Jungtinės Karalystės oro linijų bendrovė, priklausanti „International Airlines Group“ holdingui. Šiuo metu „British Airways“ yra didžiausia oro vežėja Didžiojoje Britanijoje.
Tmall
„Tmall“ – elektroninės prekybos bendrovė. Internetinė parduotuvė buvo įkurta 2011 m. „Alibaba Group“ koncerno, kai buvo reorganizuotas verslas, atskiriant ją nuo „Taobao“ bendrovės. Ji yra orientuota į Kinijos vartotojų rinką.
Taobao.com veikia kaip tarpininkas tarp pirkėjo ir pardavėjo, aptarnaujantis mažmenininkus ir didmenininkus. Iš esmės tai yra „Amazon“ analogas, o apmokėjimas vyksta per kinišką „PayPal“ mokėjimų analogą „Alipay“.
2013 m. Tmall priklausė 51 % Kinijos elektroninės komercijos mažmeninės prekybos rinkos. Nuo 2014 m. prekės ženklai gali prekiauti Kinijos rinkoje ir neturėdami verslo atstovybės Kinijoje. Dabar šioje parduotuvėje galima rasti gerai žinomus vakarietiškus prekės ženklus tokius, kaip „Adidas“, „Reebok“, „New Balance“, „Lenovo“, „Dell“, „Nokia“, „Philips“, „Samsung“.
Lietuvos futbolo taurė 2018 m.
Lietuvos futbolo taurė 2018 m. – 30-asis nepriklausomos Lietuvos futbolo taurės turnyras.
Rungtynės # 2
-
Rungtynės # 3
-
Rungtynės # 4
Pagrindinis rungtynių laikas baigėsi esant lygiam rezultatui 0-0. Rungtynės buvo pratęstos, tačiau rezultatas nepakito.
Rungtynės # 5
-
Rungtynės # 6
-
Rungtynės # 7
-
Rungtynės # 8
-
Rungtynės # 9
-
Rungtynės # 10
-
Rungtynės # 11
-
Rungtynės # 12
-
Rungtynės # 13
-
Rungtynės # 14
-
Rungtynės # 15
-
Rungtynės # 16
-
Rungtynės # 17
-
Rungtynės # 18
-
Rungtynės # 19
-
Rungtynės # 20
-
Rungtynės # 21
-
Rungtynės # 22
-
Rungtynės # 23
-
Rungtynės # 24
-
Rungtynės # 25
-
Rungtynės # 27
-
Rungtynės # 28
-
Rungtynės # 29
-
Rungtynės # 30
-
Frenkelio vila
thumb|right|300px|Ch. Frenkelio vilos piešinys
Lietuvos futbolo taurė 2018 m.
Rungtynės # 31
--
Frenkelio vila
Chaimo Frenkelio vila – pastatas Šiaulių mieste, Vilniaus g. 74, į pietryčius nuo miesto centro. Vienas iš dviejų architektūros paminklų Šiauliuose, priklauso Šiaulių Aušros muziejui. Viloje veikia dvi ekspozicijos: „Provincijos dvaras XIX a. vid. – XX a. vid.“ ir „Žydų kultūros paveldas Šiauliuose: pirkliai Frenkeliai“.
Lietuvos futbolo taurė 2018 m.
Rungtynės # 33
-
Frenkelio vila
Istorija
thumb|left|300px|Frenkelio vila 2008 m. spalį
Lietuvos futbolo taurė 2018 m.
Rungtynės # 34
-
Frenkelio vila
Istorija
Šie istorizmo stiliaus rūmai pastatyti 1908 m., juos pastatydino Chaimas ir Dora Frenkeliai. Juose gyveno Chaimo Frenkelio šeima, vėliau – sūnus Jakobas, kuris tikriausiai ir buvo suprojektavęs rūmus. 1920–1940 m. čia veikė privati žydų gimnazija. Per II pasaulinį karą įsikūrė vokiečių karo ligoninė, vėliau ilgus metus veikė sovietų karo ligoninė. 1994 m. pastatas perduotas Šiaulių „Aušros“ muziejui ir restauruotas per 11 metų.
Lietuvos futbolo taurė 2018 m.
Rungtynės # 35
-
Frenkelio vila
Eskpozicija „Provincijos dvaras XIX a. vid.–XX a. vid.“
Keletas įdomiausių eksponatų:
Lietuvos futbolo taurė 2018 m.
Rungtynės # 36
-
Frenkelio vila
Ekspozicija „Žydų kultūros paveldas Šiauliuose: pirkliai Frenkeliai“
Ekspozicijoje pasakojama apie žymų XIX–XX a. sandūros Lietuvos fabrikantą, Sankt Peterburgo I gildijos pirklį Ch. Frenkelį, jo sukurtą garsų visoje Rusijos imperijoje odų išdirbimo fabriką, labdarą Šiauliams ir vietinei žydų bendruomenei bei šeimos rezidenciją, XX a. pr. moderno architektūros statinį su parku ir stilingu fontanu – Ch. Frenkelio vilą.
Lietuvos futbolo taurė 2018 m.
Rungtynės # 37
-
Rungtynės # 38
-
Rungtynės # 39
-
Rungtynės # 40
-
Rungtynės # 41
-
Rungtynės # 42
-
Rungtynės # 43
-
Rungtynės # 44
-
Rungtynės # 45
-
Rungtynės # 46
-
Rungtynės # 47
-
Skodiškės
Skodiškės – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Kašonių, prie kelio.
Zefyras (maistas)
Zefyras – saldėsis, kuris gaminamas iš cukraus, vaisių košelės ir kiaušinių baltymų.
Zefyrai gaminami plakant vaisių ar uogų košelę (dažniausiai obuolių) su cukrumi ir kiaušinių baltymais. Dažnai dar naudojami tirštikliai zefyrams formuoti: pektinas, agaragaras, želatina. Taip pat populiari zefyro versija padengta šokoladu. Plačiai gaminami ir parduodami buvusiose Sovietų Sąjungos teritorijose.
Anastasija Smirnova
Anastasija Smirnova (, g. 2002 m. rugsėjo 11 d. Čusovojuje) – Rusijos akrobatinio slidinėjimo sportininkė, kuri specializuojasi gūbrinio slidinėjimo rungtyse. Olimpinė prizininkė.
Biografija
2021 m. pasaulio čempionate pelnė aukso medalį gūbrinės dvikovos slidinėjimo rungtyje, o gūbriniame slidinėjime iškovojo sidabrą.
Savo debiutinėje 2022 m. žiemos olimpiadoje Smirnova gūbrinio slidinėjimo varžybose iškovojo bronzos medalį.
Breslaujos apskritis (1919–1939)
Breslaujos apskritis  – buvęs Lenkijos administracinis-teritorinis vienetas, gyvavęs 1920–1939 m. dabartinės Gudijos ir Lietuvos teritorijoje, į rytus nuo Utenos. Centras – Breslauja. Atkūrė iki XIX a. vidurio egzistavusią to paties pavadinimo Breslaujos apskritį.
Longa
Longa  – upė šiaurės rytų Brazilijoje, Piaujo valstijoje; Parnaibos dešinysis intakas. Prasideda Brazilijos plokščiakalnyje, aukštumose į rytus nuo Terezinos, 150 aukštyje. Teka į šiaurę daugiausia pelkėtomis žemumomis. Šalia žiočių prateka Didįjį Buriti do Lopeso ežerą. Įteka į Parnaibą ties Bara do Longos gyvenviete.
Breslaujos apskritis (1919–1939)
Istorija
1939 m. rytinė apskrities dalis atiteko Baltarusijai, o vakarinė – Lietuvai – prijungta prie 1939 m. spalio 30 d. sudarytos Švenčionėlių apskrities.
Longa
Didžiausi intakai: Matosas, Pirakuruka (dešinieji).
thumb|left|240px|Urubu krioklys
Žemupyje teka Sera do Ibiapabos gamtos apsaugos teritorijos pakraščiu. Šalia Esperantinos upėje krenta Urubu krioklys. Miestai prie Longos: Koivarasas, Esperantina, Kašingo, Buriti dos Lopesas.
Kijik Koba
Kijik Koba  – urvas ir jame aptikta paleolito stovyklavietė Kryme, 25 km į rytus nuo Simferopolio, Zujos dešiniajame krante. Urvas 16 m pločio, 9 m ilgio, 7 m aukščio.
Seniausias kultūrinis sluoksnis datuojamas 200–80 tūkst. metų pr. m. e. Jame rasta mažų titnaginių dirbinių (iš abiejų pusių apdirbtų kirtiklių, smailių), gyvūnų (didžiojo elnio, laukinio arklio, asilo) kaulų liekanų. Viršutinis, vėlyvesnis kultūrinis sluoksnis datuojamas 80–50 tūkst. metų pr. m. e. Jame rasta titnaginių antgalių, gremžtukų, kirstukų ir įvairių gyvūnų (mamuto, plaukuotojo raganosio, laukinio arklio, bizono, tauriojo, didžiojo, šiaurinio elnių) kaulų liekanų. Abiejų sluoksnių radiniai priskiriami Mustjė kultūrai. Ant urvo dugno aptikti kūdikio griaučiai, greta jo, duobėje, rasta neandertaliečio griaučių liekanų (moters dešiniųjų blauzdikaulių, pėdų ir plaštakų kaulų, dantų).
Kijik Kobą 1924–1926 m. tyrinėjo Glebas Bonč-Osmolovskis.