cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juodvadis
Ypatybės
Plotas 569 ha. Juodvadžio rytinėje dalyje prasideda Pyvesos intakas – Varupis. Vidaus sausumų – 9 ha. Didesniąją dalį užima raistinė žemapelkė (64 %), mažesniąją – plynraistė aukštapelkė. Durpių klodo storis siekia iki 4 metrų (vidutiniškai 1,6 m.). Durpių vidutinis susiskaidymas 29 %, vidutinis peleningumas 6,8 %, vidutinis drėgnumas 88 %. Po durpėmis yra iki 2,2 m storio sapropelio sluoksnis, dugne priesmėlis, smėlis.
Viktoras Julijonas Aramavičius
Viktoras Julijonas Aramavičius (1816 m. lapkričio 7 d. Salamiestyje, Kupiškio raj. – 1892 m. lapkričio 16 d. Vilniuje) – vertėjas.
Biografija
Baigė Slucko gimnaziją ir Tartu universitetą. 1855–1865 m. tarnavo Vilniaus cenzūros komitete, pasižymėdamas liberalumu lietuviškiems leidiniams. Vėliau dirbo Vilniaus evangelikų reformatų sinode.
Nella Kačergienė
Nella Kačergienė-Vernickaitė (g. 1935 m. spalio 19 d. Minske) – Lietuvos gydytoja pediatrė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.
Viktoras Julijonas Aramavičius
Biografija
Iš lenkų kalbos išvertė A. J. Glinskio pasakų rinkinį, pavadindamas „Pasakų sakytojas dėl lietuvninkų“ (1863 m.). Uždraudus lietuvišką spaudą, vertimas nebuvo išleistas.
Audronė Abrūtytė-Meškauskienė
Audronė Meškauskienė-Abrūtytė (1965 m. lapkričio 17 d. Skuode), muzikos mokytoja ir chorvedė.
Nella Kačergienė
Biografija
1950–1954 m. mokėsi Kauno felčerių ir akušerių mokykloje. 1956–1962 m. studijavo Kauno medicinos institute. 1987 m. medicinos mokslų daktarė.
Audronė Abrūtytė-Meškauskienė
Biografija
Lankė Skuodo l – ąją vidurinę mokyklą ir vaikų muzikos mokyklą (A. Kazio akordeono klasė). 1980–1984 m. choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos S. Šimkaus aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. J. Kubilius).
Nella Kačergienė
Biografija
Nuo 1962 m. gydytoja Prienuose, Vilniuje. 1973–1985 m. Eksperimentinės ir klinikinės medicinos instituto, 1985–1991 m. – Motinos ir vaiko sveikatos apsaugos instituto, 1991–2001 m. – Vilniaus universiteto Pediatrijos centro vyriausioji mokslo darbuotoja.
Mokslinė veikla
Mokslinio darbo sritis – fundamentiniai daugiaplaniai medicinos ir kitų sričių tyrimai, susiję su ląstelių energetinės apykaitos molekuliniais poslinkiais, žmogaus ontogenezės ląsteliniai ir molekuliniai mechanizmai, bioritmologija, biometeorologija, atmosferos chemijos teršalų įtaka žmogaus ląstelėse ir molekulėse vykstantiems procesams, jų pokyčiams. Nustatė kompleksinį aplinkos veiksnių ir atmosferos chemijos teršalų poveikio dėsningumą, sukūrė nestandartinį metodą, tausojantį žmogaus sveikatą – ligų prevenciją nuo žmogaus gemalo raidos iki mirties. Paskelbė 210 mokslinių darbų. 2 išradimų autorė. Skaitė mokslinius pranešimus JAV, Kanadoje, Kinijoje, Tunise, Europos valstybėse. Gavo tarptautinių apdovanojimų.
Audronė Abrūtytė-Meškauskienė
Biografija
Nuo 1984 m. rudens Skuodo vaikų muzikos mokyklos mokytoja, 1989–1991 m. direktorė, vėliau mokytoja, nuo 1995 m. chorinio dainavimo skyriaus vedėja. Jos iniciatyva muzikos mokykla gavo geras patalpas, įkurtas mokyklos filialas Ylakiuose.
Nuo pat darbo pradžios vadovauja Skuodo vaikų muzikos (meno) mokyklos jaunių chorui, kurį parengė 1985 m., 1987 m. respublikinėms dainų šventėms, 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėms bei 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei Vilniuje. Taip pat dalyvavo 1995 ir 1996 m. zoninėse dainų šventėse Klaipėdoje, 1995 m. moksleivių chorų festivalyje „Baltijos bangelės“ Palangoje. Vadovauja chorinio dainavimo skyriaus mergaičių vokaliniam ansambliui. Kurį laiką mokytojavo ir Skuodo vidurinėse mokyklose, su vokaliniais ansambliais dalyvavo „Dainų dainelės" konkursuose.
1984–1990 m. vadovavo Skuodo rajono medicinos darbuotojų moterų chorui, jį parengė 1985 m. respublikinei dainų šventei ir 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei.
Visuomeninė veikla
Mokytoja dainuoja vokaliniuose ansambliuose, talkina bažnyčios chorui ir jame gieda solo partijas, vadovauja bažnyčios vaikų choro grupei. 1997 m. suorganizavo Skuodo rajono dainų šventę „Dainuoja vaikai", diriguoja dainų šventėse, yra Lietuvos chorų sąjungos narė.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Valerijus Makūnas
Valerijus Makūnas (g. 1955 m. spalio 29 d. Zapyškyje, Kauno rajonas) – pedagogas, Lietuvos ir Kauno rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1963–1972 m. mokėsi Zapyškio aštuonmetėje mokykloje, 1972–1974 m. Kačerginės vidurinėje mokykloje. 1974–1977 m. studijavo Lietuvos kūno kultūros institute.
2011 m. Kinijos Grand Prix
2011 m. Kinijos Grand Prix – trečiosios 2011 m. sezono Formulės 1 lenktynės, kurios vyko balandžio 15-17 dienomis Šanchajaus trasoje.
Valerijus Makūnas
Biografija
1977–1979 m. Noreikiškių vidurinės mokyklos mokytojas. 1980–1986 m. Kauno rajono Švietimo skyriaus inspektorius, 1987–1990 m. skyriaus vedėjo pavaduotojas. 1991–1993 m. Kačerginės vidurinės mokyklos direktorius. 1993–2000 m. Noreikiškių vidurinės mokyklos direktorius.
CSL Pandurii Târgu-Jiu
Tirgu Žiu „Pandurii“ – Rumunijos futbolo klubas iš Tirgu Žiu.
Valerijus Makūnas
Biografija
2000–2006 m. Kauno rajono savivaldybės administracijos kultūros, švietimo ir sporto skyriaus vedėjas. 2006–2007 m. Kauno rajono savivaldybės administracijos direktorius. Nuo 2007 m. Kauno rajono savivaldybės meras.
CSL Pandurii Târgu-Jiu
Istorija
Klubo ištakos siekia 1963 m., rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
2022 m. paskelbta apie bankrotą. Komandos išformuotos, o pats klubas likviduotas.
2011 m. Kinijos Grand Prix
Kvalifikacija
Pastabos
Valerijus Makūnas
Biografija
Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) Kauno rajono skyriaus narys, nuo 2005 m. skyriaus pirmininkas, LSDP tarybos narys. 2003 m. kovo-balandžio mėn., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kauno rajono savivaldybės tarybos narys.
Lietuvai pagražinti draugijos narys. Ringaudų bendruomenės narys.
Rolandas Rimkūnas
Rolandas Rimkūnas (g. 1963 m. birželio 26 d.) – Lietuvos dailininkas grafikas, dizaineris, Vilniaus Dailės akademijos profesorius, daugelio Lietuvos gyvenviečių herbų autorius, LGDA narys.
Biografija
1990 m. baigė Vilniaus dailės akademijos Kauno dailės fakultetą, įgijo stiklo dailininko – dizainerio kvalifikaciją. 1995 m. Vilniaus dailės akademijoje įgijo dailininko grafikos menų bakalauro laipsnį, 1998 m. – grafikos menų magistro laipsnį.
Nuo 1994 m. Vilniaus dailės akademijos Kauno dailės fakulteto (Kauno dailės institutas) pedagogas, 2004–2005 m. Vilniaus J. Vienožinskio dailės mokyklos pedagogas.
Nuo 2000 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys, nuo 2006 m. Lietuvos grafinio dizaino asociacijos narys.
Nuo 1995 m. grupinių parodų, rengiamų Lietuvoje ir užsienyje (Lenkijoje, Belgijoje, Italijoje, Portugalijoje, Rusijoje, Suomijoje), dalyvis.
Darbai
Atkūrė herbų, sukūrė herbinių antspaudų ir vėliavų projektų miestams, miesteliams, savivaldybėms, organizacijoms: Ženklai, monogramos: Dalyvauja grupinėse ir individualiose parodose:
Pypaliai
Pypaliai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Kunigiškių. Seniau kaimą supo miškai ir pelkės, plečiantis kaimui buvo kertamas miškas, per kaimą tekėjo Myliušėlės upelis, pamiškėje buvo gilios pelkės vad. Antyne.
Inžinierius generolas
thumb|Levas Kilis. Napoleono laikų inžinierius generolas
Inžinierius generolas  – aukščiausias karinis techninis laipsnis Rusijos imperijoje (nuo 1796 iki 1917 m.). Tokį laipsnį turėdavo pilnas generolas (generolo pulkininko analogas) dirbęs inžinerijos srityje.
1796 m., carui Pavelui I įsteigus šį laipsnį, jį gavo infanterijos generolai, užsiėmę techninėse srityse. Inžinieriai generolai būdavo inžinerijos general-inspektoriais (генерал-инспектор), Inžinerijos departamento direktoriais, Vyriausiojo vado štabo inžinerijos dalies lauko inspektoriais, fronto inžinierių viršininkais, Karo ministerijos Inžinerijos komiteto nariais, Nikolajaus Inžinerijos akademijos profesoriais.
Į inžinierių generolą kreipdavosi «Ваше высокопревосходительство».
Laipsnis panaikintas 1917 m. gruodžio 29 d. Liaudies komisarų tarybos dekretu „Apie visų kariškių teisių suvienodinimą“ («Об уравнении всех военнослужащих в правах»).
Huliajpolė
Huliajpolė  – miestas pietų Ukrainoje, Zaporožės srityje, į rytus nuo Zaporožės, prie Haičuro upės; rajono centras. Už 7 km yra geležinkelio stotis. Žemės ūkio mašinų surinkimas, lako ir dažų gamyba, maisto (sūrio, grūdų) pramonė. Veikia krašto muziejus.
Istorija
Gyvenvietė pradėjo kurtis XVIII a. pab., pastačius karinę pasienio tvirtovę. Huliajpolė ir apylinkės buvo čia (1888 m.) gimusio Nestoro Machno Laisvosios teritorijos vienas svarbiausių centrų. Miesto teisės suteiktos 1938 m.
Karelijos-Suomijos TSR
Karelijos-Suomijos TSR (pilnas pav. Karelijos-Suomijos Tarybų Socialistinė Respublika, suom. Karjalais-suomalainen sosialistinen neuvostotasavalta, ) – viena iš 16 Tarybų Sąjungos respublikų, egzistavusi nuo 1940 m. kovo 31 d. iki 1956 m. liepos 16 d.
Nors ir neatitiko sąjunginių respublikų standarto, Karelijos ATSR buvo reorganizuota į Karelijos-Suomijos TSR. Pagal sutartį TSRS su Vokietija (Ribentropo-Molotovo paktas), buvo planuota prijungti Suomiją. Tuo tikslu buvo suplanuotas ir pradėtas Žiemos karas, kurio tikslas – nuversti esamą valdžią, suformuoti palankią, kuri paprašytų prisijungti prie TSRS. 1939 m. gruodžio 1 d. net buvo suformuotas vadinamasis Suomijos liaudies Ministrų kabinetas, kuriam vadovauti paskirtas suomių komunistas Otas Kūsinenas. Taip norėta pakartoti Baltijos šalių prisijungimo prie TSRS scenarijų.
Nors ir nepasisekė palaužti Suomijos kariniu būdu, Karelijos-Suomijos TSR sukūrimas jau buvo pradėtas įgyvendinti. Respublikai vadovauti paskirtas Otas Kūsinenas. Tokia forma respublika egzistavo iki 1956 m. liepos 16 d.
Lina Andrijauskaitė
Lina Andrijauskaitė (g. 1987 m. gegužės 29 d.) – Lietuvos lengvaatletė, kuri specializuojasi septynkovės rungtyje, sprinte bei šuolyje į tolį. 2008 m. – 2010 m. šuolio į tolį šalies čempionė.
2009 m. Europos atletikos iki 23 metų čempionate kartu su nacionaline 4x100 m estafetės komanda pelnė bronzos medalį. 2010 m. sportininkė įveikė 2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionato normatyvą ir pateko į šalies rinktinę.
Traksėdžių apylinkė
Traksėdžių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šilutės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šilutės rajonui. 1954 m. prijungta Lapalių apylinkė, Žemaitkiemio apylinkė, Verdainės apylinkė, Rupkalvių apylinkė, dalis Kintų apylinkės ir dalis Berciškės apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Traksėdžių apylinkė prijungta prie Sakūčių apylinkės.
Bamijano provincija
Bamijano provincija  – provincija Afganistano centrinėje dalyje. Tai 17-a pagal plotą ir 28-a pagal gyventojų skaičių šalies provincija. Administracinis centras – Bamijanas.
Gyventojai
Absoliuti dauguma Bamijano gyventojų (90 %) yra hazarai. Taip pat yra tadžikų, puštūnų, totorių.
Administracinis suskirstymas
thumb|220px|Bamijano rajonai
Provincija padalinta į 7 rajonus.
Svarbiausios gyvenvietės:
Vasilijus Degtiariovas
Vasilijus Degtiariovas (1879 m. gruodžio 21 d. – 1949 m. sausio 16 d.) – tarybinis šaunamųjų ginklų konstruktorius, inžinerinės – artilerijos tarnybos generolas majoras, Socialistinio Darbo didvyris, keturiskart TSRS Valstybinės premijos laureatas.
Basano del Grapa
Basano del Grapa – miestas Italijoje, Veneto regione, Vičencos provincijoje. Dailininkas Jakopas Basanas mieste gimė, dirbo, mirė ir netgi pasivadino miesto vardu (tikroji pavardė dal Ponte). Basanas yra grapos, spiritinio vynuoginių išspaudų gėrimo, gimtinė.
Vasilijus Degtiariovas
Gimė 1879 m. gruodžio 21 d. Tulos mieste. 1901 m paimtas į kariuomenę. Tarnavo ginklų dirbtuvėse karininkų mokykloje Oranienbaume. Nuo 1905 m. dirbo šaltkalviu dirbtuvėse prie ginklų poligono.
Basano del Grapa
Istorija
Miestą II a. pr. m. e. įkūrė romėnas Basanijus.
Ona Metrikienė-Skiriūtė
Ona Metrikienė-Skiriūtė (1908 m. liepos 4 d. Čikagoje, IL, JAV -1998 m. gruodžio 10 d. Yosemite Park, CA, JAV), pedagogė, vargonininkė, chorvedė, kompozitorė.
Vasilijus Degtiariovas
Vadovaujamas Vladimiro Fiodorovo ėmė kurti pirmąjį rusišką automatinį šautuvą. Šį darbą vėliau tesė Sestrorecko ginklų gamykloje. 1916 m. sukūrė ir sėkmingai išbandė automatinį karabiną.
Ona Metrikienė-Skiriūtė
Biografija
Tėvas buvo kilęs nuo Tauragės, mokėjo smuikuoti ir kankliuoti. O. Metrikienė lankė Šv. Antano lietuvių parapijos mokyklą, Mortono gimnaziją ir kolegiją Cicero, IL. Iš pradžių Čikagos L. van Beethoveno konservatorijoje pas prof. A. Pocių mokėsi skambinti fortepijonu ir vargonuoti, o vėliau vargonų, fortepijono ir muzikos teorijos studijas tęsė American Conservatory of Music Čikagoje. Kurį laiką vargonininkavo Šv. Antano lietuvių parapijoje Cicero, kur suorganizavo ir jaunimo chorą. Apie penkerius metus mokytojavo ir akompanavo garsiosios pedagogės Lola Fletcher mokiniams. Vėliau apie dešimt metų vargonininkavo Šv. Juozapo slovakų parapijoje Cicero. Persikėlusi į Los Angeles, CA, kompozicijos studijas gilino pas dr. Franzą Darvaszą Immaculate Heart kolegijoje, o bažnytinės muzikos mokėsi pas Tagliavini Mt. St. Mary kolegijoje. Dar studijavo vargonavimą pas R. K. Biggsą, vargonininkavusį Blessed Sacramento bažnyčioje Los Angeles. O. Metrikienė buvo jo asistentė. Įsijungusi į lietuvių muzikinį gyvenimą, vadovavo lietuviškos dainos ansambliui „Phoenix“ Arizonoje, o grįžusi į Los Angeles, Lietuvių operetės ansambliui. Mokytojavo Vyskupo Consty katalikiškoje mergaičių ir Šv. Jono karo akademijos mokyklose. Suorganizavo moterų septetą „Sutartinė“, kuris vėliau išaugo į vokalinį ansamblį „Vakarų aidai“. Pastatė J. Strausso operetę „Čigonų baronas“ ir savo muzikinę legendą „Gilanda“ („Užburtas papartis“). Vadovavo Moterų sąjungos chorui „Town of Lake" Čikagoje ir moterų chorui Long Beache, CA, akompanavo chorams ir solistams, vargonavo daugelyje bažnyčių. Buvo LB Phoenix’o apylinkės valdybos narė muzikos reikalams.
Basano del Grapa
Istorija
Per Prancūzijos revoliucijos karus čia įvyko Basano mūšis. 1815 m. Basanas tapo Lombardijos-Venecijos karalystės dalimi, kol 1866 m. atiteko Italijos karalystei.
Ona Metrikienė-Skiriūtė
Biografija
O. Metrikienė sukūrė per 30 solo dainų, psalmių, 8 dainas chorui ir keletą duetų, 6 giesmes („Ave Maria“, „Malda“, „Salve Regina“), komediją „Dingo svajonės“, montažą „Kartą gintaro pakrantėj“, veikalą „Dainos, muzika ir gėlės“, „Liaudies operetę“, „Vakaro idiliją“ smuikui, „Mažąją mazurką“ fleitai ir kt. 1982 Dzūkų draugijos konkurse už dainą „Šią naktį sapnavau“ laimėjo pirmą premiją, o už dainą „Meilės legenda“ – trečiąją. Populiarios jos dainos „Nemunėli“, „Ten mano tėvynė“, „Tautiniai drabužiai" ir kt.
Basano del Grapa
Istorija
Anksčiau miestas itališkai vadintas Bassano Veneto, bet po žiaurių Grapos kalno mūšiu Pirmąjį pasaulinį karo metu miestas pervadintas į Basano del Grapa 1928 m. Ernest Hemingway apsigyveno mieste kai dirbo greitosios vairuotoju. Tai jis aprašo knygoje Atsisveikinimas su ginklais. Antrojo pasaulinio karo metais mieste gyveno rašytojai Francis Scott Fitzgerald ir Dos Passos. Per Pirmąjį pasaulinį karą]] veikla mieste buvo sustabdyta, nes Basanas atsidūrė prie fronto linijos, o per Antrąjį pasaulinį karą po Italijos paliaubų į miestą įsiveržė naciai ir deportavo ar nužudė daug vietinių.
Vasilijus Degtiariovas
Nuo 1918 m. Degtiariovas vadovauja ginklų gamyklos bandomosioms dirbtuvėms. o po to – V. Fiodorovo organizuotam automatinių šaulių ginklų projektavimo ir konstravimo biurui.
Basano del Grapa
Istorija
Miesto simbolis yra dengtas medinis tiltas, kurį 1569 m. suprojektavo Andrea Palladio. Tiltas buvo sugriautas daug kartų, paskutinį sykį per Antrąjį pasaulinį karą. Alpini kariai (Italijos kalnų kariniai daliniai) gerbė Basaną ir jo tiltą, tad surinko pinigų jam visiškai atstatyti. Ant tilto dažnai renkasi tų dalinių veteranai dainuoti ir prisiminti senas dienas.
Basanas yra Renzo Rosso, Diesel dizaino kompanijos įkūrėjo gimtinė. Nuo kompanijos plėtros XX a. devintam dešimtmetyje, ji tapo svarbiu darbdaviu mieste ir regione. Dėkodamas už vietinę paramą Renzo Rosso parėmė vietinį futbolo klubą Bassano Virtus 55 S.T, rekonstravo miesto centrą ir suteikė nemokamą internetą miestiečiams.
Miestai partneriai
thumb|center|upright=3.5|Basano del Grapa, Libertà aikštė
Vasilijus Degtiariovas
1924 m. ima kurti pirmąjį 7,62 mm kulkosvaidį, kuris 1927 m. buvo priimtas į ginkluotę kaip DP (rus. ДП; Дегтярева пехотный, 'Degtiariovo pėstininkų'). Vėliau šio kulkosvaidžio pagrindu buvo sukurti aviaciniai kulkosvaidžiai AD ir DA-2, tankinis kulkosvaidis DT, kuopos kulkosvaidis RP-46.
1930 m. Degtiariovas sukūrė 12,7 mm stambiakalibrį kulkosvaidį DK. G. Špagino patobulintas jis 1938 m. buvo pavadintas DŠK.
1934 m. į ginkluotę priėmė Degtiariovo pistoletą – kulkosvaidį PPD-34, kuris tobulinamas virto PPD-38 ir PPD-40.
1939 m. į ginkluotę priimtas stovinis kulkosvaidis DS-39.
Vokietijos-TSRS karo metu ginkluotėn priimti 14,5 mm prieštankinis šautuvas PTRD ir 1944 m. pavyzdžio rankinis kulkosvaidis RPD, naudojęs 1943 m. tarpinį šovinį 7,62x39 mm.
Maarja Kivi
thumb|Maarja Kivi (2009)
Maarja Kivi (g. 1986 m. sausio 18 d. Taline) – Estijos dainininkė.
Buvusi grupės Vanilla Ninja narė.
Navininkų piliakalnis
Navininkų piliakalnis – buvęs piliakalnis Kalvarijos savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Sangrūdos, Sangrūdos seniūnija.
Gargždų piliakalnis
Gargždų piliakalnis arba Kalniškės piliakalnis, Gargždės pilalė, Anielinas (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A430K1P, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR479) – piliakalnis Klaipėdos rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurės rytus nuo Gargždų, Minijos kairiajame krante, prie buvusio Kalniškės Anielino dvaro. Pasiekiamas nuo kelių ir  kryžkelės, ties Gargždų akmeniu, pavažiavus į vakarus Gargždų kryptimi, iš kelio pasukus į šiaurę (yra įrengta automobilių sustojimo aikštelė). miniatiūra|240px|Piliakalnis 2020 m. miniatiūra|240px|Nuoroda akmenyje
Navininkų piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis buvo įrengtas atskiroje kalvoje, Šaltinio dešiniajame krante. Piliakalnio aikštelė buvo pailga šiaurės – pietų kryptimi, pietinėje pusėje buvo pylimas. Daugiau duomenų apie ją nėra, nes didžioji piliakalnio dalis XX a. pradžioje nukasta ir nuvežta į geležinkelio Alytus–Suvalkai sampilą. Išliko tik 8 m aukščio viršuje šiaurės vakarinio šlaito apatinė dalis su dirbtinai suformuota 10x15 m dydžio aikštele viršuje. Piliakalnio liekanos dirvonuoja, rytiniame ir šiaurės vakariniame šlaituose auga medžių guotai.
Gargždų piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Minijos kairiojo kranto aukštumos kyšulyje. Piliakalnį iš šiaurės vakarų ir pietryčių juosia Minijos ir bevardžio upelio slėniai, iš rytų prieina aukštuma. Ją nuo piliakalnio skiria 3 grioviai ir 3 pylimai. Šlaitai nuo upių statūs, apie 20 m aukščio. Piliakalnis dirbtinai sutvirtintas. Jo rytinėje pusėje iškastas 19 m pločio (viršuje) ir 1,5 m gylio griovys, už kurio supiltas 2 m aukščio pylimas, už jo apie 5 m pločio griovys ir 2 m aukščio pylimas bei negilus griovys ir 3 m aukščio pylimas. Piliakalnio aikštelė, kurios bendras plotas apie 2500 m², trapecinė, pailga rytų – vakarų kryptimi, ji buvo padalyta pylimu (dabar beveik išskleistas) į dvi dalis, rytinė, žemesnioji dalis apie 30 x 13 m, vakarinė - 70 x 30 m dydžio. Aikštelėje ryškus kultūrinis sluoksnis. Aikštelės rytiniame gale supilti 4 pylimai ir tarp jų iškasti 3 grioviai. Už 3 m aukščio, 25 m pločio pylimo iškastas 3 m pločio, 0,3 m gylio griovys, už kurio supiltas antras 1,5 m aukščio, 8 m pločio pylimas. Jo išorėje iškastas 5 m pločio, 1 m gylio antras griovys, už kurio kyla trečias 1 m aukščio, 8 m pločio pylimas. Už jo iškastas 9 m pločio, 1 m gylio trečias griovys, už kurio supiltas ketvirtas 0,5 m aukščio, 10 m pločio pylimas.
Piliakalnio šiaurinis ir pietinis šlaitai nuslinkę, šiaurės rytų šlaito apačia ties pylimais eroduoja. Apaugęs praretintais lapuočiais medžiais, aikštelė dirvonuoja, pietvakariniame šlaite įrengti laiptai.
Navininkų piliakalnis
Tyrimai
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Gargždų piliakalnis
Piliakalnio tvarkymas
2019 m. mišku apaugęs piliakalnis buvo išvalytas, iškirsti medžiai, atverti išraiškingi piliakalnio bruožai, nors dalis gyventojų nepritarė tokiems kardinaliems išvaizdos pokyčiams. Jis tapo labiau pritaikytas lankymui: įrengti takai, mediniai laiptai, tilteliai, apžvalgos aikštelė. Takai pravesti tiek šlaito apačioje, tiek ir jo viršutinėje terasoje, sutvirtinti eroduojantys šlaitai.
Tyrimai
Piliakalnį aprašė Liudvikas Kšivickis. Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1963 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. 1999-2000 m. piliakalnis tirtas atliekant šlaitų tvirtinimo darbus, kad į piliakalnį laiptais galėtų užkopti lankytojai. Radiniai leidžia spėti, kad piliakalnyje gyventa dar prieš mūsų erą, seniausi radiniai priskiriami žalvario amžiui, taip pat rasta Romos monetų.
Piliakalnio pietvakarinėje papėdėje yra papėdės gyvenvietė, tyrinėta 1998 m. Iki 95 cm storio I tūkstantmečio antrosios pusės – II tūkstantmečio pradžios kultūriniame sluoksnyje rasta lipdyta keramika, smiltainio verpstukas, akmeniniai trintuvai, vario lydinio grandinėlė, Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.
Istorija
Piliakalnyje stovėjo 1253 m. minima kuršių pilis Gargždai. Aplink piliakalnį esantį lauką žmonės vadina Raganine, pasakojama, kad čia buvusi senosios lietuvių tikybos alkvietė.
Bėnės valsčius
Bėnės valsčius  – valsčius pietvakarių Latvijoje, Žiemgaloje, Duobelės savivaldybėje, 47 km į pietvakarius nuo Jelgavos. Centras – Bėnė.
Gyvenvietės: Bėnė, Krūškalnė, Vecmikilis.
Upės: Aucė, Govainis, Skujainė, Svėpainė. Vandens telkiniai: Bėnės malūno ežeras.
Botagas (savaitraštis)
Botagas – savaitinis spaudos organas liūdnai nusiteikusių piliečių ūpui pakelti, leistas 1933 m. Kaune.
Istorija
Išėjo vietoj laikraščio „Nepriklausoma Lietuva“. Pirmasis numeris išėjo 1933 m. liepos 30 d. Išleista 14 numerių. Spausdino V. Atkočiūno spaustuvė, vėliau Kuzmickio ir Beilio spaustuvė bei E Sokolovskienės ir G. Lano spaustuvė Kaune.
Kritikavo valdžios atstovų savivalę, dvasininkijos ydas, spausdino humoristinius rašinius, literatūros kūrinius.
Leidėjas ir redaktorius P. Jocius.
Rudžiai
Rudžiais vadinami kaimai:
Stemplių apylinkė
Stemplių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Švėkšnos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Priekulės rajonui. 1960 m. prijungta mažoji dalis Tvaskučių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. prijungta prie Švėkšnos apylinkės.
Gegužės 25
Gegužės 25 yra 145-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 146-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 220 dienų.
Vardadieniai
Alvyda – Almantas – Bedas – Danutė – Evelina – Magdalena – Urbonas
Vladas Bakūnas (1908)
Vladas Bakūnas (1908 m. rugsėjo 3 d. Lukšiai – 1992 m. liepos 1 d. Los Andželas) – Lietuvos spaudos ir radijo žurnalistas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas.
Biografija
Mokėsi Lukšiuose, Šakiuose, Vilkaviškyje ir Klaipėdoje. Nuo 1927 m. Klaipėdos krašto Šaulių rinktinės štabo raštvedys, 1935 m. – Klaipėdos krašto gubernatūros valdininkas, 1939–1940 m. – Lietuvos generalinio konsulato Klaipėdoje sekretorius. Nuo 1926 m. bendradarbiavo leidiniuose „Lietuvos keleivis“, „Vakarai“, „Lietuvos aidas“, „Karys“, „Trimitas“, agentūroje ELTA ir Klaipėdos radiofone. 1938–1939 m. redagavo pirmąjį Lietuvos jūrininkystės žurnalą „Jūra“.
Nacių okupacijos metu bendradarbiavo pogrindžio leidinyje Laisvės kovotojas.
Djibril Cissé
Džibrilis Sisė (g. 1981 m. rugpjūčio 12 d. Prancūzijoje) – Prancūzijos nacionalinės futbolo rinktinės puolėjas. Šiuo metu žaidžia Anglijos QPR klube.
Karjera
AJ Auxerre (1998–2004 m.). Šiame klube Djibril debiutavo sulaukęs vos 15 metų. Su šiuo klubu jis 2003 m. laimėjo Prancūzijos taurę, pelnė 70 įvarčių.
2004 m. jį už 14 milijonų svarų sterlingų perpirko Anglijos Liverpool klubas, kuris jį buvo jau seniai nusižiūrėjęs.
Liverpool klube sužaidus vos 19 rungtynių, susilaužė koją per rungtynes su Blackburn Rovers klubu. Pasveikęs 2005 m. padėjo Liverpool klubui laimėti čempionų lygą. Kitais metais Liverpool treneriu tapus R. Benitez, Djibril vis rečiau išeidavo į aikštę.
Galiausiai jis nusprendė pereiti į kitą klubą. Liverpool klubas nenorejo išleisti, tačiau 2006 m. po pasaulio čempijonato atrankinių varžybų, kur Djibril dar kartą susilaužė koją, 2006 m. liepos 12 d. jį paskolino Prancūzijos klubui Olympique de Marseille.
2008 m. rugpjūčio 21 d. iki sezono pabaigos buvo išnuomotas Sunderland AFC klubui.
2009 m. liepos 26 d. pasirašė ketverių metų sutartį su Graikijos Panathīnaïkós AÓ klubu.
2011 m. liepos 12 d. pasirašė ketverių metų sutartį su SS Lazio klubu.
2012 m. sausio 31 d. pasirašė 2,5 m. kontaktą su Londono "QPR" klubu.
Vilniaus Aušros Vartų Švč. Mergelės Marijos, Gailestingumo Motinos, koplyčia
'''Vilniaus Aušros Vartų Švč. Mergelės Marijos, Gailestingumo Motinos, koplyčia''' stovi Vilniaus senamiestyje, Aušros Vartų gatvėje, ir yra Aušros Vartų dalis. Katalikiškos piligrimystės vieta Vilniaus arkivyskupijoje. Šventos Mišios laikomos lietuvių ir lenkų kalbomis.
Istorija
Bažnyčia pastatyta apie 1720 m. Basieji karmelitai XVII a. antrojoje pusėje ėmė garsinti Aušros Vartuose buvusį Švč. Mergelės Marijos paveikslą. Vilniaus miesto magistratas 1668 m. jį perdavė globoti karmelitams ir leido virš vartų pastatyti koplyčią. 1669–1671 m. pastatyta medinė koplyčia. Į ją iš vartų bokšto perkeltas paveikslas. 1706 m. gaisro metu koplyčia išliko nenukentėjusi. 1715 m. balandžio 27 d. koplyčia sudegė. Jos vietoje sumūryta dabartinė.
thumb|left|200px|Viduje
Puikiai (Tauragė)
Puikiai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 4,5 km nuo Baltrušaičių, prie pat kelio Tauragė–Jurbarkas, taip pat šalia Zaltriškių kaimo.
Istorija
Kaimas pirmą kartą minimas 1599 m.
Vilniaus Aušros Vartų Švč. Mergelės Marijos, Gailestingumo Motinos, koplyčia
Istorija
1764 m. pastatyta zakristija. Apie 1789 m. architektas Pietras De Rosis suprojektavo galeriją ir mūrinius laiptus. 1829 m. rekonstruota koplyčia, ji įgavo vėlyvojo klasicizmo bruožų. 1830–1840 m. greta koplyčios, į kairę nuo gatvės pastatyta erdvi galerija. 1830 m. jos antrojo aukšto arkadoje įstatyti langai, padaryti laiptai.
1927–1932 m. koplyčia atnaujinta, 1976–1986 m. restauruota.
1993 m. koplyčioje lankėsi popiežius Jonas Paulius II.
Marijos paveikslas
thumb|left|120px|Švč. Mergelės Marijos paveikslas Švč. Mergelės Marijos paveikslas tapytas ant 8 sujungtų ąžuolinių lentų. Spėjama, kad jį užsakė miesto magistratas, Vilnių apmūrijus gynybine siena, apie 1520–1530 m. Paveikslas pertapytas XVII a. pabaigoje ar XVIII a. pradžioje. XVIII a. pabaigoje pagaminti sidabriniai paauksuoti aptaisai. Apie 1840 m. paveikslo įskilimus uždažė dailininkas Kanutas Ruseckas. Jį 1927 m. restauravo profesorius J. Rutkovskis. 1927 m. liepos 2 d. paveikslas iškilmingai vainikuotas.
Remiksas (muzika)
thumb|right| [[Dj|Didžėjaus miksingo konsolės pavyzdys ]]
Remiksavimo metodai
Daugelis DJ remiksavimą gali atlikti realiu laiku, pasirodymų metu. Tam naudojama DJ miksingo konsolė, kuri ima garso signalą iš dviejų šaltinių (kartais keturių): vieno disko su originalių dainų fragmentais ir kito – su įvairiais ritmais ir garso efektais. Šie diskai dažniausiai būna jau specialiai pritaikyti remiksavimui. DJ rankiniu būdu gali reguliuoti ir keisti abiejų signalų tarpusavio santykį remiksavimo metodais. Pirmieji remiksai datuojami su pirmosiomis miksingo konsolėmis, t. y. XX a. pradžioje, tačiau tik atsiradus pigiai skaitmeninei įrangai ir populiariems šokinės muzikos stiliams kaip hip hop ir techno remiksai pradėti plačiai naudoti nuo XX a. 9 deš. vidurio.
Adomas Honoris Kirkoras
Adomas Honoris Kirkoras (1818 m. sausio 21 d. Mogiliovo gub. – 1886 m. lapkričio 23 d. Krokuvoje) – lietuvių kultūros ir mokslo veikėjas, spaustuvininkas, leidėjas, publicistas, archeologas, etnografas bei istorikas.
Kirkoras pažinojo Vilniaus krašte likusius mokslininkus bei rašytojus: E. ir K. Tiškevičius, kurie nuo 1837 m. rengė archeologų ekspedicijas Lietuvoje, istorikus T. Narbutą, M. Homolickį, J. I. Kraševskį, rašytoją L. Kondratavičių (V. Sirokomle). Palaikė ryšius su lietuviškai rašančiais S. Daukantu, M. Valančiumi, Mikalojumi Akelaičiu.
Kirkoras rūpinosi LDK politinių ir kultūrinių tradicijų išsaugojimu. Netikėdamas ginkluotos kovos prieš carizmą efektyvumu, daugiausia dėmesio skyrė mokslinei šviečiamajai veiklai: LDK istorijos, lietuvių ir gudų žemių etnografijos ir archeologijos paminklų tyrimui bei propagavimui.
A. H. Kirkoras galėtų būti laikomas tiek baltarusių, tiek lenkų, tiek lietuvių (tiksliau, Lietuvos) kultūros bei mokslo veikėju. Istoriko A. Kulakausko nuomone, be A. Mickevičiaus, T. Narbuto, J. I. Kraševskio, L. Kondratavičiaus, A. H. Kirkoro lietuvių tautinis atgimimas XIX a. antrojoje pusėje būtų sunkiai įmanomas.
Rusų administracija Kirkorui nebuvo palanki, kaip ir lenkų šovinistai. Lietuvybės idėjų skleidimas ir lojalumas valdžiai – tai susijusios tarpusavyje Kirkoro gyvenimo kryptys. Dirbdamas valdininku įvairiose oficialiose įstaigose, jis turėjo elgtis lojaliai, be to, visuomeninės sąlygos neretai vertė Kirkorą eiti į kompromisus su carizmu. Pvz., 1856 m. Vilniuje lankėsi caras Aleksandras II. Jo vizitui pagerbti buvo išleistas albumas, į kurį rusų kalba įtraukti ir prieš tai jau atskira knyga lenkiškai išleisti „Pasivaikščiojimai po Vilnių“. Tokiu caro priėmimu pasipiktino dalis lenkų visuomenės, kaltino pataikavimu caro administracijai, tėvynės išdavyste. Tačiau toks pataikavimas turėjo kilnų tikslą – tikėtasi lengvatų Vilniaus kultūriniam gyvenimui, svajota apie VU atgaivinimą.
1874 m. Poznanėje išleistuose atsiminimuose Kirkoras nedviprasmiškai pasisakė prieš carizmą.
Gyvenimas
Mirė Krokuvoje 1886 m. lapkričio 23 d. nepalikęs įpėdinių. Palaidotas vienose Krokuvos kapinėse. Antkapyje, be biografinių žinių, įrašyta, kad čia ilsisi Lietuvos praeities tyrėjas.
Publicistinė veikla
A. H. Kirkoras bandė leisti laikraštį Odesoje, nes tikėjosi ten lengviau gauti leidimą. Jį gavo, tačiau liepta spausdinti rusų kalba, todėl Kirkoras nesutiko ir laikraščio nebeleido.
thumb|150px|rigth|Przewodnik po Wilnie i jego okolicach z wykazaniem najbliższych stacyj kolei żelaznych. Wydanie trzecie podług wydania w r. 1880 przedrukowano. Wilno, 1889. Titulinis lapas.
Vėliau Kirkoras dirbo Mokslų akademijoje Krokuvoje, ėmėsi archeologinių tyrinėjimų, apie juos skelbė straipsnius spaudoje.
Leidybinė veikla
1859 m. Kirkoras įsigijo spaustuvę Vilniuje, ir, kad galėtų ją išlaikyti, įsteigė bendrovę su indėliais. Šiam sumanymui pritarė daugelis turtingų kultūros rėmėjų: Pliateriai, Tiškevičiai.
Didelę paramą siūlė ir lietuvių švietėjas M. Akelaitis, žadėjęs šioje spaustuvėje spausdinti 5000-20000 knygelių lietuvių kalba, lietuvių – lenkų, lenkų – lietuvių žodynus, lietuvių kalbos gramatiką. Jis prašė pasirūpinti lietuviškais spaudmenimis. Spaustuvės uždavinys buvo leisti lengvo turinio knygeles Lietuvos žmonėms. Tačiau bendrovė po poros metų iširo, savininkas liko vienas.
Už M. Akelaičio surinktus pinigus išspausdintos 5 brošiūros lietuvių kalba: „Kvestorius, po Lietuvą važinėdamas, žmones bemokinąsis“, „Tėve mūsų, malda Viešpaties Išganytojaus“ „Naujas žemaitiškas elementorius“, V. Juzumo „Lietuviškas elementorius“.
Caro valdžiai uždraudus lietuviškus raštus lotyniškais rašmenimis, šioje spaustuvėje išleista pirmoji knyga rusiškais rašmenimis – tai S. Mikuckio „Abėcėlė žemaitiškai lietuviška“. Per visą laikotarpį 1859 m.– 1867 m., išleista 120 knygų ir brošiūrų. Lietuvių kalba buvo išleisti du A. H. Kirkoro darbai: 1885 m. -„Vytautas, dydis Lietuvos kunigaikštis" ir 1898 m. - „Kapai didžiųjų kunigaikščių ir karalių Vilniuje".
Šaltiniai
Adomas Honoris Kirkoras, „Pasivaikščiojimai po Vilnių“ Vilnius, Mintis, 2012 m. ISBN 978-5-417-01035-4
Vienui vieni
Vienui vieni  – 2004 m. pasirodžiusi tikrais faktais paremta istorinė, režisieriaus Jono Vaitkaus sukurta drama, atkurianti sudėtingą ir kruviną Lietuvai rezistencinį laikotarpį – partizanų kovas (1944–1953 metais). Tai pirmasis skaitmeniniu pavidalu išleistas lietuvių filmas.
Apie filmą
Filme vaizduojama pokario partizaninės kovos tema sovietmečiu interpretuota iš ideologinės pusės ir gana ribotai. Tai įtempto siužeto drama, kurioje vaidina žymiausi lietuvių aktoriai, sukrečianti kovos, meilės ir mirties istorija. Tai istorija apie laikotarpį, kai kiekvienas turėjo apsispręsti kieno jis pusėje. Filmo pavadinimas siejamas su istoriniu faktu, kad rezistentai, išėję į mišką kupini vilties sulaukti visakeriopos paramos, ilgainiui liko kovoti be kieno nors pagalbos. Daugelis pirmųjų partizanų į kovą stojo su viltimi, kad jie visgi nėra vienui vieni, kad tuoj tuoj sulauks pagalbos iš kitų šalių, nes juk buvo pasirašyta Atlanto chartija. Bet laikas bėgo, jie liko vienui vieni.
Siužetas
1944 m. TSRS armijai antrą kartą užėmus Lietuvos valstybę, tūkstančiai vyrų pasitraukia į miškus kovoti su sovietų valdžia ir siekti Lietuvos nepriklausomybės. Keturi broliai Lukšos – vieni iš jų. Juozas Lukša-Daumantas, vėliau tapęs partizanų legenda, prasibrauna pro „geležinę uždangą" ir atlikdamas partizano-diplomato funkciją ieško savo šaliai paramos ir stengiasi pranešti pasauliui, kas tuo metu dedasi Lietuvoje. Grįžusį tėvynėn ir vėl įsitraukusį į rezistencinę kovą Daumantą išduoda partizanų gretose pasitikėjimą įgijęs MGB šnipas Juozas Markulis-Erelis. Žuvę broliai Lukšos – tik keturi iš daugiau nei 20 000 žuvusių partizanų.
Finansų ekonomika
Finansų ekonomika – ekonomikos mokslo šaka besirūpinanti veiksmingu ekonominių išteklių paskirstymu erdvėje bei laike, nepastovioje aplinkoje. Klausimai finansų ekonomikoje įrėminti laiko, neapibrėžtumo, pasirinkimų ir informacijos išraiškose.
Finansų ekonomika yra ekonomikos mokslo šaka tirianti kintamųjų, tokių kaip kaina, palūkanų norma, akcija, tarpusavio sąryšius. Supriešinus ją tikrosios ekonomikos atžvilgiu. Finansų ekonomika telkiasi į tikrosios ekonomikos kintamųjų poveikį finansų ekonomikai.
Finansų ekonomika nagrinėja:
Championship Manager
Championship Manager (CM) – kompiuterinių žadimų serija, viena populiariausių futbolo komandos valdymo simuliacijų. Žaidimą sukūrė broliai Paulas ir Oliveris Collyeriai 1992 metais, vėliau žaidimą iki 2003 metų kūrė brolių įkurta kompanima Sports Interactive. 2003 metais Sports Interactive nutraukus bendradarbiavimą su žaidimą leidusia Eidos, Sports Interactive su Sega pradėjo kurti analogiško tipo žaidimų seriją Football Manager, kuris kuriamas Championship Manager programinio kodo pagrindu. Eidos, kuriai priklauso teisės į pavadinimą ir vartotojo interfeisą, su Beautiful Game Studios nuo 2004 metų kuria naujas Championship Manager versijas.
Istorija
Pirmoji žaidimo versija, išleista 1992 metais, nebuvo labai sėkminga. Žaidimas buvo parašytas neefektyvia programavimo kalba BASIC, žaidimui trūko analogiškuose konkurentų produktuose realizuotų funkcijų, pavyzdžiui, tikrų žaidėjų vardų. Po metų išleista nauja „Championship Manager 93/94“ versija jau realizuota C kalba buvo žymiai sėkmingesnė, išleidus šią versiją „Championship Manager“ tapo viena poluliariausia futbolo valdymo simuliacijų serijų.
1995 metų rugsėjį išleista „Championship Manager 2“ versija, 1996 ir 1997 metais išleisti versijos atnaujinimai, kuriuose atnaujinta žaidėjų duomenų bazė, pirmą kartą įtrauktos ne britų futbolo lyga (1996 metais Italijos Serie A, vėliau dar 8 kitų šalių lygos).
1999 m. kovą išleista „Championship Manager 3“ versija, kurioje buvo galima žaisti 15 įvairių lygų, galimas kelių žaidėjų žaidimas, žaidėjų duomenų bazėje buvo virš 25 000 įrašų, pridėta naujų taktikos keitimo, žaidėjų paieškos ir treniravimo galimybių. 1999, 2000 ir 2001 metais išleisti sezoniniai duomenų bazių atnaujinimai, kuriais žaidimas papildytas 12 naujų lygų, keliom papildomom funkcijom. 2002 balandį išleista pirma versija pritaikyta Xbox platformai.
2003 m. kovo 28 dieną išleista „Championship Manager 4“ versija jau per pirmą dieną tapo greičiausiai perkamu PC platformai skirtu žaidimu. Šioje versijoje jau buvo 39 futbolo lygos, sukurta galimybė matyti dvimatį rungtynių vaizdą. ais pačiais metais išleistas versijos atnaujinimas „Championship Manager 03/04“ tapo paskutine Sports Interactive kurta versija.
Sports Interactive ir Eidos nutraukus bendradarbiavimą, Eidos pradėjo kurti naujas „Championship Manager“ versijas su Beautiful Game Studios. „Championship Manager“ pagrindu Sports Interactive toliau leidžiama Football Manager serija labai panaši į ankstesnes CM versijas, tuo tarpu maujosios „Championship Manager“ versijos kurtos nuo pradžių, todėl iš esmės skiriasi nuo ankstesnių versijų. „Championship Manager 5“ versija išleista keturiais mėnesiais vėliau nei planuota – 2006 m. kovo 31 d. Balandžio mėnesį išleista PSP platformai pritaikyta versija, gegužės mėnesį – XBox ir Playstation 2 platformoms pritaikytos versijos.
Vilniaus Dievo Apvaizdos bažnyčia
Vilniaus Dievo Apvaizdos bažnyčia – bažnyčia, stovinti Vilniuje, netoli Vilkpėdės. Mišios laikomos lietuvių ir lenkų kalbomis. Vilniaus Švč. Jėzaus Širdies parapijos centras.
Istorija
1913 m. pastatyta mūrinė bažnyčia buvo Švč. Jėzaus Širdies parapijos filija. Po 1925 m. priklausė vienuoliams saleziečiams. 1948 m. bažnyčia uždaryta, 1949 m. perduota valstybiniam dramos teatrui, paversta dekoracijų sandėliu. Ministrų Tarybos 1960 m. birželio 6 d. nutarimu uždaryta Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia (sovietmečiu – Vilniaus statybininkų kultūros rūmai), tikintiesiems grąžinta Dievo Apvaizdos bažnyčia, kurioje 1961 m. pradėtos laikyti pamaldos.
Architektūra
Bažnyčia neogotikinė, stačiakampio plano, su bokšteliais, žemesne ir siauresne apside, vienanavė. Šventoriaus tvora su mūriniais stulpais.
Užpelkių apylinkė
Užpelkių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš dalies Žemaitkiemio apylinkės ir dalies Plaškių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. prijungta prie Usėnų apylinkės.
Dyzelis
Žodžio dyzelis reikšmės:
Ričardas Šlepavičius
Ričardas Šlepavičius (g. 1970 m. balandžio 7 d. Plungėje) – Lietuvos diplomatas, Lietuvos ambasadorius Italijoje (2017–2022 m.), Pietų Korėjoje (nuo 2022 m.).
Biografija
1988 m. baigė Plungės 5-ąją vidurinę mokyklą, 1994 m. – Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakultetą. 1992–1994 m. kartu mokėsi VU Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institute.
1993–1996 m. buvo Lietuvos užsienio reikalų ministerijos NVS šalių skyriaus trečiuoju, antruoju ir pirmuoju sekretoriumi. 1996–1998 m. dirbo Maskvoje, Lietuvos ambasados pirmuoju sekretoriumi. 1998–2001 m. buvo Lietuvos Generalinis konsulas Kaliningrade.
2005–2008 m. buvo Lietuvos ambasados Turkijos Respublikoje patarėjas, ministras patarėjas (2006–2007 m. tuo pat metu – laikinasis reikalų patikėtinis Azerbaidžane).
Nuo 2017 m. rugpjūčio 1 d. buvo Lietuvos Respublikos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Italijos Respublikoje, Maltos ir San Marino Respublikose bei Lietuvos nuolatinis atstovas prie Jungtinių Tautų maisto ir žemės ūkio organizacijos. 2022 m. gegužės 26 d. paskirtas pirmuoju Lietuvos ambasadoriumi Pietų Korėjoje, reziduojančiu Seule.
Turi nepaprastojo pasiuntinio ir įgaliotojo ministro diplomatinį rangą.
Pschu–Gumistos rezervatas
Pschu–Gumistos rezervatas  – saugoma gamtos teritorija šiaurės Abchazijoje, Rytų Gumistos upės tarpeklyje. Apima Kaukazo priekalnes tarp Gumistos, Bzybės aukštupių bei kairiojo Kodorio kranto. Priklauso Pschu girininkijai.
Saugomi kaštainių ir kitų Kaukazo miškų gamtiniai kompleksai. Sutinkami šernai, stirnos, gemzės, lokiai, ularai.
Kaukiškė (Linkmenys)
Kaukiškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybės pietvakariuose, 0,5 km į pietus nuo Antalksnės. Kaimas įsikūręs Aukštaitijos nacionaliniame parke. Į šiaurės rytus nuo kaimo telkšo Lūšykščio ežeras. Per Kaukiškę eina kelias. Pakelėje yra paminklas akmenį ridenančiam Sizifui.
Istorija
Tarybiniais metais Kaukiškė priklausė Linkmenų apylinkei.
thumb|left|260px|Kryžius prie sodybos Kaukiškėje
Daiva Lukaševičiūtė-Binkulienė
Biografija
Vilniaus universiteto Teisės fakultete studijavo teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją.
Nuo 1991 m. notarė. Vilniaus miesto 2-ojo notarų biuro administratorė, notarė.
Iki 2005 m. rugpjūčio 21 d. Notarų rūmų prezidiumo narė, Vilniaus apygardos prezidiumo narė (iki 2005 m. rugpjūčio 21 d.), Lietuvos notarų rūmų prezidentė (iki 2008 m. kovo 30 d.), Lietuvos notarų rūmų viceprezidentė (nuo 2008 m. kovo 31 d.).
Nakskovas
Nakskovas – miestas Danijoje, Lolando saloje. Tai yra didžiausias salos miestas, išsidėstęs vakarinėje jos dalyje prie Nakskovo fiordo.
Istorija
Žmonių gyvenimo pėdsakų miesto teritorijoje randama nuo neolito.
Miestų partnerystė
Miestas palaiko ryšius su Lietuvos miestu Šilute.
Paciento patikėtinis
Veiklos principai
Paciento patikėtinio pagrindinis veiklos principas yra palaikyti paciento poziciją jo santykiuose su personalu. Gydymo įstaigos personalas negali daryti jokios įtakos paciento patikėtinio veiklai. Paciento patikėtinis atlikdamas pareigas gerbia kliento privatumą, laikosi konfidencialumo.
Lietuvoje
Oficialiai paciento patikėtinio pareigybė Lietuvoje dar neįteisinta, paciento patikėtiniai joje dirba nuo 2006 metų birželio mėnesio. 2006 metais dirbo viena paciento patikėtinė, šiais metais patikėtinių − 3. Paciento patikėtiniai dirba Vilniaus klinikinėje Vasaros ligoninėje, Antakalnio bei Karoliniškių poliklinikose. Tikimasi išplėsti šios pareigybės tinklą visoje Lietuvoje.
Paciento patikėtinio pareigybės poreikis Lietuvoje iškilo po to kai nepriklausomi ekspertai prastą žmogaus teisių padėtį psichikos sveikatos įstaigoje. Paaiškėjo, kad paciento kova už savo teises gydytojų ne retai palaikytos jo ligos požymiu, arba paprasčiausiai ignoruojamos. Ypač paciento patikėtinio palaikymas reikalingas tokiu atveju, kai asmuo pripažintas neveiksniu, nes jis net neturi teisės kreiptis į teismą ir ginti save.
Sports Interactive
Sports Interactive (trumpiau – SI) – kompiuterinių žaidimų gamintojų įmonė, įsikūrusi šiauriniame Londone. Kompanija priklauso „Sega“ korporacijai, pagrindiniai SI leidžiami žaidimai – „Football Manager“, „NHL Eastside Hockey Manager“ ir „Championship Manager Quiz“. Iki 2003 m. „Sports Interactive“ kūrė „Championship Manager“ serijos žaidimus.
Istorija
Kompaniją 1992 m. įkūrė broliai Paulas Collyeris ir Oliveris Collyeris, tais pačiais metais sukūrę pirmąją „Championship Manager“ versiją. 2003 m. nutraukę bendradarbiavimą su CM serijos leidėjais „Eidos“, 2004 m. vasarį „Sports Interactive“ susitarė bendradarbiauti su „Sega“, nusipirko teises į „Football Manager“ pavadinimą ir tęsė sėkmingiausio futbolo valdymo simuliacijos vystymą su nauju pavadinimu.
2006 m. balandžio 4 d. paskelbta, kad holdingo kompanija „Sega Holdings Europe Ltd“ nusipirko „Sports Interactive“.
Marius Stračkaitis
thumb|200px|Marius Stračkaitis Marius Stračkaitis (g. 1972 m. gruodžio 16 d. Klaipėdoje) – teisininkas, notaras, Lietuvos notarų rūmų (LNR) prezidentas, Klaipėdos 1-ojo notarų biuro administratorius.
Biografija
Tėvai – teisininkai. Mama – notarė, tėvas – iš pradžių dirbo kariuomenėje, po to tapo teisininku. Marius nuo 7 m. amžiaus 11 metų žaidė krepšinį („Neptūno" komandoje)
1979–1990 m. mokėsi Klaipėdos K. Donelaičio vidurinėje mokykloje, nuo 1990 m. iki 1995 m. Vilniaus universiteto VU Teisės fakultete studijavo teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją.
Nuo 1993 m. iki 1995 m. Klaipėdos miesto 1-ojo notarų biure notaro padėjėjas, nuo 1995 m. iki 1999 m. kandidatas į notarus (asesorius), nuo 1995 m. Klaipėdos universiteto teisės disciplinų dėstytojas, nuo 1999 m. notaras, Klaipėdos m. pirmojo notarų biuro notaras ir šio biuro administratorius. Įstatymų, kitų teisės aktų rengimo darbo grupių narys.
Nuo 2002 m. iki 2006 m. buvo Lietuvos Respublikos notarų rūmų prezidiumo narys (iki 2005 m. rugpjūčio mėn. 21 d. Klaipėdos apygardos prezidiumo narys), nuo 2006 m. iki 2008 m. kovo 30 d. Lietuvos notarų rūmų viceprezidentas, nuo 2008 m. kovo 31 d. Lietuvos notarų rūmų prezidentas. Tarptautinės notariato sąjungos (UINL) Europos reikalų komisijos (CAE) narys.
Tikrasis Klaipėdos „Rotary“ klubo „MARIS” narys.
Buvo susituokęs (2010 m. balandį) su Inga Jankauskaite (g. 1981 m.), aktore, laidų vedėja. Pora susilaukė dvynukų, mergaitės ir berniuko.
Pora išsiskyrė bendru sutarimu 2016 m. kovo 10 d., Klaipėdoje.
Tinklinis
thumb|Tinklinio varžybų momentas (2011 m. žaidė [[Bulgarija|Bulgarijos ir Serbijos rinktinės.)]]
Tinklinis – sportinis kamuolio žaidimas. Tai taip pat olimpinė komandinė sporto šaka, kurioje žaidžia dvi komandos sudarytos iš šešių žaidėjų. Abejas komandas skiria tinklas, o žaidėjų tikslas – permušti kamuolį per tinklą į priešininkų teritoriją ir uždirbti taškus pagal tam tikras taisykles.
Visos tinklinio taisyklės yra plačios, tačiau dažniausiai žaidžiama taip: taškai uždirbami, kai kamuolys paliečia priešininkų komandos aikštelės grindis arba priešininkai padaro klaidą. Pirma komanda pasiekusi 25 taškus laimi setą, o pirmoji laimėjusi tris setus, laimi rungtynes. Viena komanda negali liesti kamuolio daugiau nei tris kartus, ir tai turi daryti skirtingi žaidėjai. Dažniausiai žaidžiama rankomis, tačiau taisyklės leidžia kamuolį liesti bet kuria kūno vieta.
Kadangi žaidėjai dažnai šokinėja mušdami kamuolį per tinklą, svarbiausias fizinis veiksmas yra vertikalus šuolis. Tinklinis turi daug įvairių atšakų, iš kurių populiari yra kita Olimpinė sporto šaka paplūdimio tinklinis. thumb|200px|Tinklinio aikštė