cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rūkymas
Rūkymas ir rizika operacijų metu
Tam, kad operacijos metu rūkalių mirtingumas sumažėtų ir taptų artimas nerūkančiųjų mirtingumui, rūkaliai turi prieš operaciją nerūkyti mažiausiai 8 savaites. Visiškai užkietėjusiems rekomenduojama nerūkyti bent 12 val. prieš operaciją. Per tą laiką išnyksta siaurinantis nikotino poveikis širdies kraujagyslėms, taip pat kiek sumažėja karboksihemoglobino (COHb, tokio smalkes prisijungusio hemoglobino gausiai rūkančiųjų kraujyje būna 5-15 %). COHb absorbcinis spektras beveik toks pat, kaip oksihemoglobino, ir tai „apgauna“ pulsoksimetrus, todėl operacijos metu gydytojams teikiama apgaulinga informacija, kad operuojamojo kraujyje daugiau deguonies, negu yra iš tikrųjų. ,
Pasyvus rūkymas
Pasyvus rūkymas – tai reiškinys, kuomet rūkančio žmogaus įkvėptus ir iškvėptus rūkalų dūmus įkvepia kitas žmogus. Iškvėptuose dūmuose yra kancerogenų ir kitų toksinių medžiagų, todėl pasyvus rūkymas taip pat kelia pavojų sveikatai. Rūkalų dūmai viešose vietose pripažįstami visuomenės sveikatos problema.
Penki mitai apie rūkymą
Pirmas mitas: Rūkymas ramina nervus ir gelbsti nuo streso. Atsakymas: Iš tikrųjų tabako komponentai neatpalaiduoja, bet paprasčiausiai slopina svarbiausius centrinės nervų sistemos sritis. Tačiau pripratęs prie cigaretės žmogus nebegali be jos atsipalaiduoti. Susidaro užburtas ratas: streso atsiradimas ir jo įveikimas priklauso nuo rūkymo.
Antras mitas: Rūkymas padeda lieknėti. Atsakymas: Cigaretė gali nuslopinti alkio jausmą, tačiau lieknėti ji nepadeda, o ir skatina atsirasti gastritą ir dvylikapirštės žarnos opą.
Ketvirtas mitas: Tiek daug žmonių pasaulyje rūko, ir nieko, gyvena. Atsakymas: Gyvena, bet kaip? Jaunų dar nevargina skausmai, kuriuos sukelia rūkymas, bet vyresni dažniau serga ir gydosi nei gyvena visavertį gyvenimą. Šiais laikais įrodyta, kad rūkymas ir plaučių vėžys tiesiogiai susiję. Tabako dūmai sunaikina geną r53, kuris stabdo vėžinių ląstelių vystymąsi, todėl rūkaliams šios ligos grėsmė padidėja 30 %. Be to, rūkaliai dažniau serga skrandžio opa, širdies kraujagyslių ligomis. Rūkymas dažnai sukelia chronišką bronchitą.
Penktas mitas: Mesti rūkyti laipsniškai mažinant nikotino dozę neįmanoma. Atsakymas: Sunku, bet galima. Užuot surūkius 5, o ne 10 cigarečių per dieną, geriau išbandyti nikotino terapiją. Ji atliekama taip: nusprendus mesti rūkyti į organizmą suleidžiama tam tikra nikotino dozė - taip siekiama užkirsti kelią rūkymo atsisakymo sindromui.
Metimas rūkyti
Rūkymo žalą sveikatai galima sumažinti arba panaikinti metant rūkyti. Britų mokslininkų 50 metų vykdyto tyrimo duomenimis, žmonių, kurie metė rūkyti jaunesni nei 30 metų amžiaus, gyvenimo trukmė beveik nesiskiria nuo tų, kurie niekada nerūkė.
Kadangi nikotinas, būdamas narkotine medžiaga, sukelia priklausomybę, mesti rūkyti rūkoriams yra sunku. Yra dvi pagrindinės grupės, metodų kuriais siekiama padėti mesti rūkyti (palengvinti šį procesą ir sumažinti „atkritimo“ tikimybę) - tai medikamentiniai ir psichologiniai metodai.
Medikamentiniai metodai
Siekiant palengvinti abstinencijos sindromą, skiriama nikotino pakaitos terapija: vartojami nikotino pakaitalai, tokie kaip kramtomoji guma su nikotinu, pleistras su nikotinu, tabletės, inhaliatoriai. Geriausiu atveju, dėl taip vadinamos nikotino pakaitos terapijos, atprantama nuo rūkymo, tačiau atsiranda tapati priklausomybė pakaitalams. Farmacijos kompanijos konkuruoja su tabako pramone, dėl rinkos dalies, kadangi jos, kaip ir visos bendrovės, yra suinteresuotos gauti pelną, tad žmonės nustoję visiškai vartoti nikotiną traktuojami kaip prarasti klientai. Todėl sprendžiant nikotino priklausomybės problemą šis būdas yra neefektyvus. Taip pat naudojami medikamentai be nikotino, tokie kaip Bupropionas (Zyban), Citizinas (Tabex).
Psichologiniai metodai
Siekiama išvaduoti rūkančiuosius nuo psichologinės priklausomybės (metusiųjų rūkyti grupės, pagalbos telefonai, savipagalbos knygos ir pan.).
Kiti metodai
Taip pat naudojami ir kiti metodai (kurių veiksmingumas nėra mediciniškai įrodytas), tokie kaip akupunktūra, hipnozė, homeopatija ir kiti.
Rūkymo ribojimai
Rūkymo ribojimai įvedami siekiant kelių tikslų:
Pirmasis istorijoje žinomas rūkymo draudimas įvestas 1590 m., kai popiežius Urbonas VII uždraudė rūkyti, kramtyti ar uostyti tabaką bažnyčiose ir jų šventoriuose.
Lietuva
Pagal Lietuvos Respublikos Tabako kontrolės įstatymą, draudžiama rūkyti (ir vartoti kitus tabako gaminius):
Lietuvoje taip pat draudžiama (su keletu išimčių) tabako gaminių reklama, draudžiama juos parduoti nepilnamečiams iki 18 metų. Pagal ES teisės reikalavimus, tabako gaminiai ženklinami įspėjimais apie jų žalą sveikatai.
thumb|Cigaretė
Airija
Airija 2004 m. kovo 29 d. tapo pirmąja valstybe Šiaurės pusrutulyje, kuri uždraudė rūkyti visose viešose uždarose erdvėse, įskaitant kavines, barus, biurus. Bet buvo sukurti rūkymo nameliai
Belgija
Nuo 2007 m. sausio 1 d. įsigaliojo draudimas rūkyti kavinėse ir restoranuose (tačiau draudimas netaikomas labai mažoms maitinimo įstaigoms bei barams, kuriuose neruošiamas maistas).
Italija
Nuo 2005 m. sausio 15 d. Italijoje draudžiama rūkyti visose viešose vietose (įskaitant kavines ir restoranus).
Prancūzija
Nuo 2007 m. vasario uždrausta rūkyti viešose vietose, tokiose kaip stotys, muziejai, parduotuvės ir valstybinės įstaigos. Draudimas rūkyti kavinėse, baruose ir restoranuose įsigaliojo 2008 m. sausį.
Jungtinės Amerikos Valstijos
JAV rūkymas federaliniais įstatymais nereglamentuojamas, kiekviena valstija šioje srityje leidžia savo įstatymus. 2006 sausio mėn. įstatymai, draudžiantys rūkyti visose uždarose patalpose, galiojo 11 valstijų.
Kai kurie miestai ar regionai yra priėmę savus nutarimus dėl rūkymo draudimų.
Pirmoji iš JAV valstijų 1998 m. tokį draudimą įvedė Kalifornija. Joje draudžiama rūkyti visose visuomenei prieinamose uždarose patalpose (įskaitant kavines, barus, rūkalų parduotuves), taip pat lauke arčiau nei 20 pėdų (apie 6 m) nuo įėjimo į valstybinį pastatą.
2003 m. draudimas rūkyti kavinėse įvestas Niujorko mieste.
Butanas
Butanas 2004 m. lapkritį tapo pirmąja valstybe pasaulyje, kurioje visiškai uždrausta prekyba tabako gaminiais. 2005 m. buvo uždrausta rūkyti.
Didysis suplėšymas
Didysis suplėšymas – kosmologinė hipotezė - paskutinis Visatos raidos etapas, kada Visata peržengs plėtimosi ribą ir suplyš. Tai atsitiks, kai Visatai sukaks 50 milijardų metų, ji bus smarkiai atšalusi, joje bus daug masyvių juodųjų skylių, objektai tols 95 % šviesos greičiu. Dėl tamsiosios energijos Visata vis greičiau plėsis, kol "praplyš". Tai reiškia, kad viskas joje suirs ir visos galaktikos, planetinės sistemos, žvaigždės, o galų gale ir patys atomai išsiskaidys.
208 m.
208 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Uagadugu tarptautinis oro uostas
Uagadugu oro uostas (IATA – OUA, ICAO – DFFD) – oro uostas Burkina Faso sostinėje Uagadugu. Tai pagrindinis šalies oro uostas.
2004 m. oro uostas aptarnavo 241 466 žmones.
Ruhnu
Ruhnu (,, SV Runö, ) – Estijai priklausanti sala Rygos įlankoje, Baltijos jūroje. Dešimta pagal dydį šalies sala.
Geografija
thumb|Ruonių salos žemėlapis Saloje gyvena maždaug 65 gyventojai, teritorija – 11,5 km². Plotis ir ilgis – apie 5,5 ir 3,5 km. Atstumas iki artimiausio gyvenamo Estijos taško – Kihnu salos – 54 km jūra, iki žemyninės Estijos dalies (Pernu) – 96 km, iki artimiausio kranto – Latvijos Kolkos kyšulio – 37 km. Apie trečdalį salos dengia miškai, likusi dalis pritaikyta ganykloms ir žemės ūkiui.
Istorija
Pirmieji žmonės saloje gyveno jau 5 200 m. pr. m. e. Saloje nuo XIII a. gyveno švedai. 1341 m. jiems Kuršo vyskupas suteikė teisę valdyti salą pagal Švedijos įstatymus. Po Pirmojo pasaulinio karo Švedija į salą vis dėlto nepretendavo, nes ji buvo toli nuo pačios Švedijos ir nereikšminga, tad kilo klausimas, ar ji turėtų priklausyti Latvijai, arčiau kurios krantų buvo, ar Estijai (pati sala reikšmės turėjo mažai, tačiau ekonominė zona ir žvejybos teisės aplink ją reiškė daugiau). Sala atiteko Estijai, tačiau iki pat 1945 m. joje faktiškai galiojo vietiniai švedų įstatymai, suteikti salai pagal anksčiau minėtą vyskupo nutarimą. Geriausiais laikais Ruhnu gyveno beveik 400 žmonių. Po Antrojo pasaulinio karo salą kartu su visa Estija okupavo Rusija. Vietinių švedų dalis pabėgo į tėvynę, likusius rusai ištrėmė į Sibirą. Sala buvo priskirta Estijos TSR, taigi į ją buvo atkelta estų, daugiausiai iš kitų salų, ypač Saremos ir Kihnu. Tais laikais joje gyveno daugiau nei 200 žmonių, tačiau XX a. 7-ojo dešimtmečio pab. didelė audra nusiaubė salą, tuomet daugumą jos žmonių Tarybų valdžia iškėlė, liko tik šiek tiek daugiau nei pusšimtis. Nuo to laiko gyventojų skaičius reikšmingai nebekito. Atgavus nepriklausomybę, imta grąžinti turtą ankstesnių šios salos gyventojų švedų palikuonims.
Dabartis
Dabar saloje yra nedidelis oro uostas, iš kurio reguliariai skraido lėktuvai į Pernu ir Kuresarę, žiemą kartą per savaitę, o vasarą – du. Keltų susisiekimas iš Kuresarės nereguliarus. Yra dvi bažnyčios – mūrinė ir medinė, keli svečių namai, tačiau masinis turizmas Ruhnu nepalietė, kadangi skrydis ten nėra pigus, o pramogų saloje nedaug. Ruhnu yra atskira Sarės apskrities valda. Po žemės grąžinimų daugiau nei pusė salos priklauso švedams, kasmet yra rengiamas švedų kultūros festivalis. Saloje yra mokykla, biblioteka, aukščiausiame jos taške pastatytas švyturys, taip pat yra meteorologijos stotis – didžioji dalis ruhniečių dirba šiose biudžetinėse įstaigose.
Procesas
Procesu gali būti vadinama:
Klimbalė (Panevėžys)
Klimbalė – viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Paliūniškio, prie kelio. Aplink kaimą auga Žalioji giria.
Dubnis
Dubnis – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas Db, eilės numeris 105. Lotyniškai Dubnis vadinamas Dubnium.
Ostrogiškiai
Ostrogiškiai – viena iš galingiausių rusėnų kilmės Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės, vėliau ir Abiejų Tautų Respublikos, bajorų ir didikų giminė, kilusi iš Pinsko ir Turovo dalinių kunigaikščių.
Dubnis
Pavadinimo kilmė
Elemento vardas yra kilęs nuo Rusijos miesto Dubnos, kuriame yra vienas didžiausių pasaulyje branduolio tyrimų centras ir kur pirmiausia išgautas šis elementas. Jį išgauti siekė tiek rusų, tiek ir amerikiečių mokslininkai (Berklyje), tačiau rusams pavyko išgauti elementą 2 mėnesiais anksčiau. Rusai pasiūlė pavadinimą nilsboris (N. Boro garbei), o amerikiečiai - hanis (O. Hano garbei). Galiausiai buvo nuspręsta elementą vadinti rusų tyrimų centro vardu.
Ostrogiškiai
Valdos
Pagrindinis Ostrogiškių valdų centras – Ostrogas, Rovno srityje, Ukrainoje. Kiti svarbūs miestai – Korezas ir Iziaslavas. Turėjo dvarų Volynėje, Galiče, Kijevo vaivadijoje, Podolėje. XVII a. pradžioje dauguma dvarų perėjo Zaslavskiams.
Dinastija
Vyriškąja linija Ostrogiškiai buvo kilę iš Riurikaičių ir buvo tolimi Kijevo Rusios didžiojo kunigaikščio Sviatopolko palikuonys. Giminės pradininkas – Danielius, XIV a. viduryje parėmęs Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės valdovus kovoje dėl Volynės ir Galičo. Ostrogiškiai vaidino svarbų vaidmenį Ukrainos žemėse, užėmė svarbius LDK postus. Ostrogiškiai buvo svarbūs stačiatikių religijos ir kultūros gynėjai, statė naujas cerkves, mokyklas, leido knygas senrusių kalba. 1620 m. mirus Jonušui Ostrogiškiui giminės vyriškoji linija pasibaigė.
Litografija
thumb|240px|Litografinio atvaizdo pavyzdys Litografija – spausdinimo ant lygaus paviršiaus rūšis. Atspaudas daromas nuo litografinio (kalkinio) akmens arba įklijinto popieriaus (grublėto paviršiaus su spec. pasluoksniu). Apie 1796 m. litografiją išrado vokietis Alois Senefelder.
Litografija taip pat gali būti grafikos meno rūšimi.
Žvirgždaičių seniūnija
Žvirgždaičių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Šakių rajono savivaldybės pietuose.
Istorija
2022 m. seniūnija persikėlė iš patalpų A. Liorentaitės g. 18 į A. Liorentaitės g. 1.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įkurtos 2 seniūnaitijos:
Voronežo sritis
Voronežo sritis  – sritis Rusijoje, Centrinėje federalinėje aygardoje. Ribojasi su Lipecko ir Tambovo sritimis šiaurėje, Saratovo sritimi šiaurės rytuose, su Volgogrado sritimi rytuose, su Rostovo sritimi ir Ukraina pietuose, su Belgorodo ir Kursko sritimis vakaruose. Administracinis centras – Voronežas.
Geografija
Vakarinė srities dalis įeina į Vidurio Rusijos aukštumą, rytinė – į Okos-Dono lygumą. Aukščiausia srities vieta – 268 m. Klimatas vidutinių platumų, pereinantis į žemyninį. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -9 °C, liepos mėnesio +20 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis ~500 mm. Pagrindinė upė – Donas, su intakais Voronežu, Bitiugu, Chopioru. Ąžuolų ir pušų miškų masyvai, yra neišdirbtų stepių plotų.
Miestai
Didžiausi srities miestai (2020 m., tūkst. gyventojų):
Kampobaso provincija
Kampobaso provincija (it. Provincia di Campobasso) – Italijos provincija Molizės regione. Provincijos ir regiono sostinė – Kampobasas.
Rytinėje provincijos dalyje gyvena maža kroatų bendruomenė, kalbanti unikalia archaiška kroatų kalbos tarme.
Didžioji krakšlė
Didžioji krakšlė (Acrocephalus arundinaceus) – devynbalsinių (Sylviidae) šeimos paukštis.
Nuo visų nendrinukių skiriasi dydžiu ir karkiančiu balsu, giesmė susideda iš labai garsių, atskirų garsų „kare kare dore dore dore kyt kyt…". Atskirus garsus kartoja du tris kartus. Kūno viršutinė pusė rusvai ar gelsvai pilka. Virš akių šviesus antakis. Gerklė ir pagurklis balsvi. Pilvas balsvas, rusvo atspalvio. Antsnapis tamsesnis, posnapis šviesesnis. Kojos rusvos ar pilkos. Jauniklių pilvas tamsiai rusvas.
Gyvena nendrynuose. Lizdą suka tarp nendrių stiebų. Gegužės – birželio mėn. deda 4-6 melsvai ar žalsvai baltus kiaušinius su pilkomis ir žalsvomis dėmėmis. Peri apie 13 dienų. Išveda vieną vadą. Lietuvoje dažna rūšis, pasirodo balandžio pabaigoje, o išskrenda rugsėjo mėn.
thumb|left|200px|Didžiosios krakšlės giesmė
Førergarden
thumb|right|150px|Føregarden rankovės antsiuvas Føregarden – V. Kvislingo asmens sargybinių dalinys Vokietijos okupuotoje Norvegijoje. Tai buvo vienas iš kelių reguliarių Hirden dalinių. Jį sudarė 150 karių, kurie periodais po 6 mėn. saugodavo V. Kvislingą ir jo gyvenimo vietas.
1943 m. Føregarden tapo oficialia Norvegijos ginkluotųjų pajėgų dalimi, kartu su Rikshirdu, Germanske SS Norge ir kai kuriais Norvegijos policijos daliniais.
Šio dalinio kariai dėvėdavo kasdienes ir paradines uniformas:
Mančiagirė
Mančiagirė – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, Dzūkijos nacionalinio parke. Kaimą iš visų pusių supa miškai, jis įsikūręs prie Ūlos upės (pasroviui nuo Zervynų). Prie Mančiagirės įrengta poilsiavietė. Šalia kaimo rasta akmens amžiaus stovykla. Netoliese yra Ūlos akimi vadinama versmė. Šalia plento tilto Ūlon įteka Išrūginis. Mančiagirės girininkijos miške auga 3 drevėtos pušys. Netoli kaimo eina plentas. Yra kapinaitės su senoviniais kryžiais.
Istorija
XIX a. pab. Mančiagirė pateko į Trakų apskritį. Apie 1866 m. čia gyveno 77 katalikai ir 4 žydai.
Bačiškiai
Bačiškiai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Smilgių.
Heinrichas Richtenbergas
Biografija
Nuo 1446 m. Ostrodės komtūro padėjėjas, 1448 m. savo padėjėju jį paskyrė didysis magistras Konradas fon Erlichshauzenas. 1452 m. Pucko valdytojas. Nuo 1467 m. didysis komtūras, įėjo į Vokiečių ordino valdantįjį elitą.
Vokiečių ordino didžiuoju magistru 1470 m. tapo ordinui dar neatsigavus po skaudžiai pralaimėto 1454–1466 m. Trylikamečio karo su Lenkija ir netekus Varmės bei valdų Pavyslyje. Valstybinėms skoloms sumažinti Heinrichas Richtenbergas įkeitė žemes privatiems savininkams, apribojo diduomenės prabangą, stiprino drausmę. Šaukdamas landtagus ir tardamasis su jais darė nuolaidų luomams.
Vengė konfliktų su Lenkijos karaliumi Kazimieru Jogailaičiu. Santykius sukomplikavo abiejų šalių siekis įsigalėti Varmės vyskupijoje, kuri ši pagal 1466 m. Torunės taiką atiteko Lenkijai, bet popiežius to dar nebuvo pripažinęs. Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės Ponų taryba šiais prieštaravimais nepasinaudojo.
Mirė Karaliaučiuje, palaidotas Karaliaučiaus katedroje.
209 m.
209 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Bobo Diulaso tarptautinis oro uostas
Bobo Diulaso oro uostas (IATA – BOY, ICAO – DFOO) – antras pagal dydį Burkina Faso oro uostas Bobo Diulaso mieste.
Oro uostas priklauso šalies vyriausybei. Šiuo oro uostu naudojasi oro linijos Air Burkina.
Arabija
Arabijos terminas gali reikšti:
Liepojos–Romnų geležinkelis
Liepojos–Romnų geležinkelis – geležinkelio bendrovė, eksploatavusi liniją tarp Romnų (Sumų sritis, kairiakrantė Ukraina) ir beveik neužšąlančio Liepojos uosto (Latvija), nutiestą 1871–1873 m. Šiuo metu naudojamas tik ruožas Venta–Mažeikiai–Vilnius–Minskas–Bachmačas–Romnai. Liepojos-Ventos atkarpa XXI a. pradžioje uždaryta ir dalinai nuardyta Latvijos teritorijoje. Radviliškyje atsišakoja veikianti atšaka į Daugpilį (Gryvą).
thumb|left|Radviliškio geležinkelio mazgas
Liepojos geležinkelio bendrovė
Koncesija keliui tiesti išduota 1856 m. Rusijos geležinkelio vyriausiajai bendrovei, tačiau ji nesurinko pakankamo įstatinio kapitalo. Po daugiau nei dešimtmečio Liepojos geležinkelio bendrovė nutiesė geležinkelį Liepoja–Kaišiadorys, pradėjusį veikti 1871 m. rugsėjo 4 d. Pagal projektą buvo nutiestas 311 km ilgio kelias su dideliais tiltais, linijoje įrengta 16 stočių, tarp jų II klasės stotys – Kaišiadorių GS, Mažeikių GS, Radviliškio GS, III klasės – Baisogalos GS, Kėdainių GS, Šiaulių GS, IV klasės – Dabikinės GS, Dotnuvos GS, Gaižiūnų GS, Jonavos GS, Kuršėnų GS, Žeimių GS, Lūšės GS.
1872 m. gruodžio 14 d. Rusijos caras patvirtino Radviliškio–Kalkūnų kelio ruožą. Prie jo buvo pridėtas žemėlapis su trasa ir pažymėtomis Kalkūnų GS, Alūkstos GS, Obelių GS, Panemunėlio GS, Kupiškio GS, Subačiaus GS, Panevėžio GS, Šeduvos GS ir Radviliškio GS stotimis. 1873 m. lapkričio 1 d. atidaryta linija Radviliškis–Kalkūnai kaip antroji Liepojos geležinkelio bendrovės linija. Taigi, Lietuvoje įrengtos Šeduvos GS, Labos GS, Panevėžio GS, Subačiaus GS, Slavinčiškio GS, Panemunėlio GS, Rokiškio GS, Obelių GS. Kiekvienoje stotyje be pačios stoties pastato pastatyta bent po vieną 200 m² ploto gyvenamąjį namą tarnautojams. Tuose namuose įrengtos ir specialios patalpos geležinkelio žandarams.
Lentvario–Romnų geležinkelio bendrovė
Dar vieną koncesiją gavo Lentvario–Romnų geležinkelio bendrovė, įsteigta verslininkų, kurie siekė pradėti eksportuoti Ukrainos javus. Bendrovei vadovavo inžinierius baronas Karlas fon Mekas (1821–1876), jos administracija buvo Minske. Projektavimas pradėtas 1869 m. Pagal vyriausybės paruoštą ir 1871 m. gruodžio 15 d. patvirtintą geležinkelio projektą naujasis kelias turėjo nusitęsti per Vilniaus, Minsko, Mogiliovo, Černigovo ir Poltavos gubernijas iki Romnų. 1873 m. sausio 14 d. atidarytas pirmasis Naujosios Vilnios–Minsko ruožas. Toliau į eksploataciją geležinkelio linija buvo įvedama etapais: Minsko–Babruisko (1873 m. rugsėjo 16 d.), Babruisko–Gomelio (1873 m. lapkričio 17 d.), Gomelio–Bachmačo (1871 m. sausio 12 d.) ir Bachmačo–Romnų (1874 m. liepos 15 d.). Kamuojamą finansinių problemų Liepojos geležinkelio bendrovę 1876 m. išpirko valstybė ir perdavė valdyti Lentvario–Romnų bendrovei, tad birželio 1 d. bendrovės susijungė. Bendrovės valdyba liko Sankt Peterburge, geležinkelio administracija – Minske. 1877 m. buvo patvirtinti naujos Liepojos–Romnų geležinkelio bendrovės įstatai.
Pažymėtina, kad geležinkelio linija Liepoja–Romnai nebuvo ištisinė. Nuo Kaišiadorių iki Naujosios Vilnios, Liepojos–Romnų geležinkelio bendrovė naudojosi Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelio linija ir kita infrastruktūra. 1891 m. Liepojos–Romnų geležinkelį išpirko valstybė.
Prie Lentvario pradėjus ruoštis statybai ir susipažinus su nelengvomis geležinkelio prieigomis prieita išvados, kad kelią tiesti reikia pradėti nuo atkarpos Vilnius–Švenčionėliai. Lentvario–Romnų geležinkelio bendrovė čia pastatė Naujosios Vilnios GS ir Kenos GS stotis, kelias geležinkelių pralankas bei Naujosios Vilnios garvežių depą.
Kitos vietovės, per kurias buvo tiesiamas Liepojos–Romnų geležinkelis, neturi didelių reljefo aukščio svyravimų, todėl statyba nebuvo sudėtinga. Statybos kainą sukėlė tik tiltai per Berezinos, Sožo, Dniepro ir Dysnos upes, taip pat pasitaikiusios pelkės. 72 varstai trasos ėjo geležinkelio bendrovės Peterburgo–Varšuvos geležinkelis, todėl judėjimas šia atkarpa buvo ribotas iki 1891 m. gegužės 1 d., kai 1191 varstų geležinkelis parduotas valstybei.
Geležinkelio stotys buvo išdėstomos kas 22 varstus, neatsižvelgiant į Lietuvos ekonomines ir geografines sąlygas. Taip Kuršėnų GS, Viekšnių GS ir kitos geležinkelio stotys atsidūrė toli nuo gyventojų ir menkai tepaveikė miestelių gyvenimą.
Kelio atkarpos
1913 m. geležinkelio ilgis siekė 1344 varstus, tarp jų 183 varstai dviejų bėgių kelias.
Kalkuonės geležinkelio stotyje, Kaišiadoryse ir Naujojoje Vilnioje – šis Liepojos–Romnų geležinkelis kirtosi su Peterburgo-Varšuvos, Mažeikiuose – su Mintaujos, Minske – su Maskvos-Bresto, Bachmače – su Kijevo-Voronežo, Romnuose – su Charkovo-Nikolajevo geležinkeliais.
Eksploatavimas
Keliu buvo eksportuojami javai iš Rusijos pietinių gubernijų per Liepojos uostą į Europos ir kt. pasaulio šalis. Geležinkeliu šiek tiek buvo pervežamos ir kitos Rusijos eksportinės prekės: avižos, kanapių sėklos ir kt.
Liepojos-Romnų geležinkelis savo sudėtyje turėjo 428 garvežius, 11 530 prekinių ir 405 keleivinius vagonus. Veikė 11 mokyklų, 7 profesinės mokyklos ir susisiekimo tarnybos agentų kursai. Liepojoje, Minske ir Gomelyje veikė geležinkelio dirbtuvės.
1891 m. geležinkeliu pervežta 795 541 pūdų skubių krovinių, 126 722 973 pūdų lėtuoju greičiu ir 1 348 309 keleiviai. Už skubių krovinių pervežimą gauta 129 042 rb., už lėtųjų krovinių pervežimą – 9 012 796 rb., už keleivių pervežimą gauti 1 281 144 rubliai. Kroviniai vežti vidutiniškai 345 varstus, keleiviai – 80 varstų. 1891 m. geležinkelio bendrosios pajamos siekė 11 679 456 rb., grynosios pajamos – 5 469 815 rb. arba 4593 rb. vienam varstui, o išlaidos 140 rb. vienam varstui. Bendrovės kapitalas siekė 58 847 988 rb. grynųjų ir 4 735 363 kreditinių rublių.
Šiuo metu Lietuvoje eksploatuojami šio geležinkelio ruožai Lietuvoje: Kaišiadorys - Venta ir 2,5 km ruožas iki atšakos į naftos perdirbimo gamyklą "Orlen Lietuva" bei Naujoji Vilnia - Kena - valstybės siena.
Napoleono ąžuolas
miniatiūra|250px|right|Prie Napoleono ąžuolo Napoleono ąžuolas – ąžuolas Vidurio Lietuvoje, gam­tos ob­jek­tas miš­ke prie Vėgėlės upe­lio, šalia Keižonių (Upninkų seniūnija, Jonavos rajonas).
Duomenys
miniatiūra|180px|left|Ąžuolo kamienas Aukš­tis – per 20 m. Lie­muo – 4,7 m ap­im­ties. Skelb­ti­nas vie­ti­niu gam­tos pa­min­klu.
Taip pat skaitykite
Trikamienis ąžuolas
Pilypas Žukauskas
Pilypas Narutis-Žukauskas (1920 m. gegužės 26 d. Piatigorske, Rusija – 2014 m. birželio 7 d. Čikagoje, JAV) – Lietuvos inžinierius, ateitininkas, vienas iš pagrindinių 1941 m. birželio sukilimo organizatorių, antinacinės rezistencijos dalyvis, Štuthofo koncentracijos stovyklos kalinys.
Biografija
Pilypas Žukauskas gimė Piatigorske, Stavropolio krašte, Rusijoje, kur tėvai buvo pasitraukę bėgdami nuo Pirmojo pasaulinio karo. 1920 m. šeima grįžo į Lietuvą, apsigyveno Panevėžyje. Mokėsi Panevėžio gimnazijoje, kurioje 1933 m. tapo ateitininku, o vėliau ir ateitininkų kuopos pirmininku. 1938 m. VDU Technikos fakultete pradėjo studijuoti elektrotechniką, 1938 m. įstojo į studentų technikų ateitininkų korporaciją „Grandis“. Vėliau buvo išrinktas „Grandies“ valdybos nariu, 1940–1941 m. Studentų ateitininkų sąjungos (SAS) pirmininku, studentų koalicijos vadovu. Studentų koalicija buvo sukurta priešinantis tautininkų įtakai universitete, ją sudarė ateitininkai, varpininkai, socialistai, voldemarininkai, studentai skautai, ir dar kelios neutralios korporacijos. Iš Studentų koalicijos organizacijų vadovų buvo suformuota vadovybė, kurioje net 22 iš 32 narių (69 proc.) buvo ateitininkai. Kauno LAF vadovaujantis centras pradėjo kurtis Kauno studentų korporacijų Studentų koalicijos pagrindu. Vienu aktyviausiu ateitininku ir „Grandies“ veikėju buvo Adolfas Damušis, šiai korporacijai priklausė Juozas Lukša-Daumantas ir jo brolis Jurgis Lukša.
1940 m. vasarą Sovietų Sąjungai okupavus Lietuvą, rudens semestro pradžioje visos studentų korporacijos uždarytos, jų veikla nutraukta. Visą turtą ir vėliavas okupantai įsakė perduoti komjaunimo organizacijai. Tačiau Studentų koalicijos veikla nelegaliai buvo tęsiama, jos vadovu liko Pilypas Žukauskas (slapyvardžiu Narutis). Narutis kartu su Adolfu Damušiu dalyvavo sudarant Laikinąją vyriausybę.
Pilypas Žukauskas buvo vienas iš 1940 m. Vėlinių dienos paminėjimo-demonstracijos organizatorių. Jos metu Kauno kapinėse susirinko apie 5 tūkst. žmonių, kurie, protestuodami prieš okupaciją, giedojo tautines giesmes. Studentų koalicija laikui bėgant peraugo į LAF veiklą. Sovietų okupantams suėmus ir ištrėmus tautos žiedą – Lietuvos karininkus, kareivius ir geriausius inteligentijos atstovus, reali dar nesunaikinta jėga liko studentija.
1941 m. vasario pradžioje P. Žukauskas-Narutis pajuto, kad yra sekamas. Konspiracijos sumetimais pradėjo slapstytis, pasivadino Pilypu Naručiu ir šia pavarde įsigijo dokumentus. Taip jam liko oficiali Naručio pavardė.
Lietuvių aktyvistų fronto (LAF) narys, spausdino atsišaukimus. NKVD jį areštuojant – pabėgo. 1941 m. organizavo sukilimo štabą, kuris 1941 m. birželio 22 d. pradėjo sukilimą Kaune ir birželio 23 d. rytą paskelbė deklaraciją apie Lietuvos nepriklausomybės atkūrimą. 1941 m. rugsėjo 21 d. LAF uždarius, vokiečių gestapo areštuotas, tardytas, bet paleistas. Įsitraukė į Lietuvių fronto veiklą. Antinacinei rezistencijai suorganizavo bolševikų vykdyto genocido medžiagos rinkimą, slaptąsias spaustuves laikraščiui „Į laisvę“ ir kitiems leidiniams spausdinti.
1942 m. gegužės 23 d. gestapo vėl areštuotas, paleistas su sąlyga kas savaitę gestape registruotis. Naciams nepavykus Lietuvoje suorganizuoti SS bataliono, 1943 m. kovo 16 d. areštuotas ir su kitais įkaitais išvežtas į Štuthofo koncentracijos stovyklą. Frontui priartėjus, su kitais kaliniais 1945 m. sausio mėn. pabaigoje evakuotas, pateko į raudonarmiečių apsupimą. 1946 m. prasiveržė pro geležinę uždangą į Vakarus.
Vokietijoje studijavo, 1947 m. įsijungė į lietuvių studentų ir ateitininkų veiklą, atkūrė ateitininkų korporaciją „Grandis“. 1949 m. Karlsrujės universitete apgynė diplominį darbą. 1954–1955 m. Štutgarto universitete tęsė doktorantūros studijas.
1956 m. išvyko į JAV. Daug metų JAV automobilių koncerne „General Motors“ projektavo elektros bandymo stotis, radijo bangų kontrolės įrenginius kranams ir lokomotyvams. 1986 m. pastatė pirmąją Amerikoje kompiuteriais valdomą traukos motorų-generatorių bandymo stotį (EMG, La Grange, IL).
Aktyvus JAV lietuvių visuomeninėje, ypač ateitininkų, veikloje. LFBS (Lietuvių fronto bičiulių sambūrio) tarybos narys, VLIK’o valdybos vicepirmininkas. Bendradarbiavo išeivijos spaudoje, talkino „Lietuvių enciklopedijai“, suredagavo knygą „Juozas Urbšys. Atsiminimai“.
Andrius I
Andrius I (arba Andrašis I,, apie 1015 m. – apie 1060 m. gruodžio mėn. Žire) – 1047-1060 m. Vengrijos karalius.
Biografija
Kilęs iš Arpadų dinastijos. Tėvas Vengrijos kunigaikštis Bazilis.
Valdymas
Kai Steponas I Šventasis apakino jo tėvą, su broliais pabėgo į Kijevą, persekiojami karaliaus Abos Samuelio ir jo įpėdinio Petro Urseolos pasitraukė į Čekiją.
1046 m. nuslopinęs antikrikščioniškus sukilimus, per kuriuos nužudytas Vengrijos karalius Petras Urseola, užėmė sostą. Sustiprino centrinę valdžią, pakeitė bažnytinę organizaciją. 1051 m. ir 1052 m. atlaikė Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Henriko III puolimus ir išsivadavo nuo vasalinės priklausomybės. Nužudytas brolio Belos I šalininkų.
Tomáš Rosický
Tomašas Rosickis (g. 1980 m. spalio 4 d.) – buvęs futbolininkas, Čekijos rinktinės saugas.
Karjera
Karjerą pradėjo gimtinėje. Rungtyniavo Čekijos klubuose.
Kurėnas
miniatiūra|Kurėnas Kurėnas arba Kurnų valtis, Korno valtis – dvistiebė, burinė, plokščiadugnė valtis (laivas) daugiausia naudota kuršininkų žvejų (kopininkų) gyvenusių Rytprūsių, vėliau Lietuvos pamario, įskaitant Kuršių neriją gyvenvietėse iki XX a. vidurio. Dažnai šiuo vardu klaidingai vadinamos visos kuršvaltės.
Tomáš Rosický
Rinktinė
Atstovavo Nacionalinei komandai nuo 2000 m. vasario 23 d.
Kurėnas
Pamario gyventojams kurėnas buvo vienas svarbiausių buities atributų: jais plaukdavo žvejoti, gabendavo prekes ir gyvulius, taip pat kurėnus naudojo kaip keleivinio transporto priemones. Kurėnais plaukiodavo ne tik mariomis, bet ir jūra. Unikalių įvairių tipų plokščiadugnių, mažos grimzlės kurėnų, pritaikytų sekliam marių vandeniui, iki karo pamario kaimuose buvo šimtai, vien Nidoje – 65, bet einant Antrajam pasauliniam karui į pabaigą ir pokariu išsikėlus seniesiems žvejams kuršininkams, naujieji atsikėlę gyventojai, tarp kurių daugiausia buvo lietuviai, jų nebevertino, nestatė, tad senieji laiveliai supuvo.
Tomáš Rosický
Rinktinė
Su rinktine žaidė 2000 ir 2004 m. Europos čempionatuose.
Kurėnas
Istorija
IX–X a. Kuršių marios dar nebuvo visiškai susiformavusios, būta protakų, Kuršių nerija taip pat dar nebuvo vientisa, apsaugota nuo jūros. Tarp XIII a. įvairioms paskirtims naudotų burvalčių buvo ir kurėnų: kryžiuočių kronikose minima, kad šiais laiveliais kėlėsi kariai. Piešiniuose ir aprašymuose kurėnai randami jau XVII a.
Tomáš Rosický
Rinktinė
2006 m. pasaulio čempionato pirmosiose rungtynėse prieš JAV įmušė 2 įvarčius ir buvo išrinktas geriausiu rungtynių žaidėju.
Černigovo sritis
Geografija
miniatiūra|kairėje|145px|[[Desna|Desnos upė]]
Kurėnas
Konstrukcija
Kurėnas – tai paprastai dvylikos metrų ilgio medinė valtis (laivas), kuriai būdingas iškeltas pirmagalys ir storas, iš ąžuolinių lentų suręstas bei vidun išlenktas korpusas. Dugnas plokščias, grimzlė maža (apie 40 cm), o tai reiškia, kad juo buvo lengva laviruoti sekliose marių vietose ir švartuotis prie žemų krantų viena laivo dalimi užplaukiant ant žemės (ko kiliniais laivais padaryti neįmanoma). Kadangi švartavimuisi nebuvo reikalinga prieplaukos krantinė, į šį laivą buvo lengva suvaryti gyvulius, pakrauti medieną, šieną ar kitokias medžiagas iš netoliese esančių dirbamų laukų.
Černigovo sritis
Plotas
Srities plotas 31865 km², kas sudaro 5,28 % Ukrainos teritorijos.
Vandens telkiniai
Per šią sritį teka daugiau nei 1200 upių kurių bendras ilgis apie 8500 km. Didžiausios jų – Dniepras, Desna.
Klimatas
Klimatas vidutinių platumų; kontinentinis. Žiemos švelnios, vasaros šiltos. Vidutinė sausio temperatūra -7 °C, vasaros – 19 °C. Per metus iškrenta 550–660 mm kritulių.
Gyventojai
miniatiūra|dešinėje|260px|Sednevo miestelio cerkvė
2001 m. srityje gyveno 1 245 300 gyventojų ir tai sudarė beveik 2,49 % visų Ukrainos gyventojų. Tarp jų:
Pagal tautybę gyventojai pasiskirsto:
Srities vidutinis gyventojų tankumas – 39 žm./km².
Kurėnas
Konstrukcija
Turėjo vieną pagrindinį stiebą, prie kurio buvo tvirtinama 25–40 m² pagrindinė, špritinė burė (didburė) ir viena ar dvi trikampės arba trapecinės burės. Taip pat galėjo būti dar vienas mažesnis stiebas priekinėje dalyje. Prie jo buvo tvirtinama mažburė (raginis). Galėjo plaukti pučiant šoniniam ir priešiniam jūros vėjui. Dreifui mažinti, stabilumui didinti ir jūros bangoms slopinti kurėnas turėjo šoninę nuleidžiamąją lentą – šliužę, išmetamą pavėjinėje pusėje. Valtis buvo eikli, plūdri, lengvai valdoma. Joje vienu metu galėjo tilpti 4–5 žmonės. Valties priekyje medinėje būdelėje (paragėje) žvejai laikydavo savo mantą, prie gero oro užsikurdavo atvirą ugniakurą (pelenę), ilsėdavosi.
Kurėnų buvo tik buriuojamų. Žūklė motorinėmis valtimis Kuršių mariose buvo draudžiama iš esmės siekiant apsaugoti išteklius. Žvejyba buvo svarbus vietos žvejų pragyvenimo šaltinis, tad tai paaiškina didžiulį šio tipo laivų paplitimą regione iki Antrojo pasaulinio karo. Kurėnų statyta dar ir pokario metais.
Kurėnų vėtrungė
miniatiūra|kairėje|Kurėnų vėtrungė
Kurėnų vėtrunges ir vėjalentes ant valčių (laivų) imta tvirtinti nuo XIX a. antrosios pusės. Be paskirties – nustatyti vėjo kryptį, jos taip pat tarnavo ir kaip puošybinis įrengimas, žymintis valties regioninę kilmę. Vėtrungės buvo dažomos įvairiomis spalvomis, dekoruojamos raižiniais (naudoti erelio, inkaro, briedžio, širdies, saulės kryžiaus, laivo ir kitokie ornamentai), savo išvaizda neretai nupasakodavo savininko šeimos istoriją, gyvenamąją vietą, atspindėdavo turtinę padėtį.
Kurėnų vėtrungių gimimo diena galima laikyti 1844 m., kuomet buvo priimtas tvarkos žvejybos versle įsakymas. Sukontroliuoti aibę mariose plaukiojusių žvejybinių burvalčių ir taip užtikrinti suteiktų žvejybos teisių laikymąsi pasirodė sudėtinga. Tad valdžia priėmė įsakymą, pagal kurį visi (ne tik žvejybiniai laivai) turėjo turėti iš tolo gerai pastebimą identifikacinį ženklinimą. Taip atsirado ant laivo stiebo iškeliamos 2 pėdų ilgio ir 1 pėdos pločio vėjalentės. Kiekvienai konkrečiai gyvenvietei prie marių buvo paskirta po specifinę vėliavą, o regionui – po spalvą. Be šio ženklo, laivo paskirtį nurodydavo ir ženklo gale tvirtinama audeklinė uodegėlė.
miniatiūra|Kurėnas „Kuršis“ [[Nida|Nidoje]]
Atkūrimas
2000 m. Lietuvos jūrų muziejaus iniciatyva buvo pradėtas statyti kurėnas, o 2001 m. liepą nuleistas į Kuršių marias. Atstatyto kurėno korpuso ilgis siekia 9,8 m, plotis – 2,8. Grimzlė siekia 0,3 m. Pagrindinis stiebas iškilęs į 9 m aukštį. Turi tris bures: trikampę raginę (stakselis) ir šprintines – mažburę ir didburę ant stiebų.
2019 m. liepos 2 d. nuskendo Kuršių mariose.
Tomáš Rosický
Rinktinė
Atstovaudamas nacionalinei rinktinei sužaidė daugiau nei šimtą rungtynių.
Yahoo! Messenger
'''Yahoo! Messenger''' – Yahoo! interneto pokalbių programa, skirta bendrauti trumpomis žinutėmis. Programa galima bendrauti balsu, rengti gyvas vaizdo konferencijas arba vaizdu bendrauti tik dviese.
Yahoo! Messenger buvo išleista 1998 m. kovo 9 d. ir tada dar vadinosi Yahoo! Pager.
Paplitimas
„Nielsen NetRatings“ duomenimis, nuo 2006 m. sausio mėn. Europos „Yahoo Messenger“ vartotojų skaičius sudarė 4,65 mln. Paslauga buvo naudojamasi vidutiniškai 13,6 karto per mėnesį. Naudodamiesi „Yahoo Messenger“, Europos vartotojai vidutiniškai kas mėnesį praleisdavo 2 valandas ir 15 minučių.
CouchSurfing
CouchSurfing (CS) – tarptautinis tinklas, jungiantis keliautojus ir jų lankomas vietines bendruomenes. CouchSurfing yra didžiausias apsikeitimo svetingumu tinklas pasaulyje su 3 mln. užsiregistravusių narių iš daugiau nei 200 šalių.
Istorija
Idėja sukurti CouchSurfing svečiavimosi turizmo tinklą kilo amerikiečiui studentui Keisiui Fentonui (Casey Fenton). 2000-taisias jis gavo pigų bilietą į Islandiją. Vietoj to, kad kelionės metu apsistotų viešbučiuose, jis išsiuntė apie 1500 elektroninių laiškų Islandijos universiteto studentams kreipdamasis dėl nakvynės ir sulaukė kelių dešimčių kvietimų. 2004-taisias CouchSurfing svetainė jau veikė. Po dvejų metų buvo prarasta dalis svetainės duomenų bazės, todėl Fentonas nusprendė uždaryti tinklą. Tačiau CS bendruomenė nenorėjo jo prarasti, todėl sistema naujų įsitraukusių narių ir visos bendruomenės paramos dėka buvo patobulinta ir atkurta.
Veikimo principas
Svečius priimantys yra raginami ne tik parūpinti nakvynę, bet ir pagal galimybę suteikti naudingos informacijos keliautojams: apie viešąjį transportą, lankytinas vietas, renginių vietas.
Interneto tinklas organizuoja bendruomenės renginius: pvz., kasmetinę Berlyno paplūdimio stovyklą, į kurią susirenka per 1000 dalyvių, bei naujametinę Žiemos stovyklą, kuri kasmet organizuojama skirtinguose Europos miestuose.
Saugumas
Tinkle egzistuoja trys būdai užtikrinti CS narių saugumą ir tarpusavio pasitikėjimą:
Nepaisant visų saugumo priemonių, keliautojams ir svečius priimantiems nariams (ypač narėms) rekomenduojama būti atsargiems. 2009-tais Anglijoje 10-čiai metų buvo nuteistas CS narys Abdelali Nachet už kitos CS narės, turistės iš Hong Kongo, išprievartavimą.
Kiti tinklai
CouchSurfing nebuvo pirmasis panašus projektas, nors ir yra sėkmingiausias. Prie kitų alternatyvių svečiavimosi tinklų taip pat priskiriami: Hospitality Club, BeWelcome, Servas Open Doors, Stay4Free, Global Freeloaders, Pasporta Servo.
Kofi
Kofi  – 1973 m. JAV sukurtas kriminalinis filmas, pasakojantis apie moters kerštą narkotikų verslo atstovams už jos artimųjų mirtis.
Sukurti filmą prodiuserį Larry Gordoną paskatino nepavykęs sandėris, kuomet jam nepavyko užsitikrinti teisių kurti juostą „Kleopatra Džouns“. „Kofi“ turėjo tapti šiam konkurentu, o režisierius Jackas Hillas pagrindiniame vaidmenyje pageidavo matyti Pam Grier. Galutiniame rezultate „Kofi“ pasiekti finansiniai rodikliai buvo kur kas geresni nei „Kleopatra Džouns“.
Turinys
thumb|170px|left Medicinos sesuo Kofi, kurios nepilnametė sesuo gydosi priklausomybę nuo narkotikų, įvykdo savo teisingumą, nužudydama ją prie narkotikų įpratinusį platintoją. Jos vaikinas Hovardas užsiėmęs politika ir rengiasi kandidatuoti į senatą ir Kofi kompaniją vis dažniau palaiko jos buvęs draugas, policininkas Karteris. Kofi tarsi nori jam prisipažinti apie įvykdytą nusikaltimą, tačiau Karteris pats turi bėdų su kolegomis, kurie už pinigus parsidavė narkotikų verslo bosams.
Syborgis
Syborgis – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas Sg, eilės numeris 106.
Kofi
Turinys
Po to kai Karteris sumušamas ir pats nebegali judėti, Kofi nusprendžia tęsti savo keršto akciją. Sužinojusi, kad vienas iš narkotikų platintojų, vadinamas Karaliumi Džordžu, taip pat valdo ir prostitucijos verslą, įsidarbina pas jį ir jau pirmame vakarėlyje padaro įspūdį pagrindiniam miesto narkotikų bosui Artūrui Vitroniui. Vykdama į susitikimą su juo, Kofi pasiima ginklą, tačiau asmens sargybiniai pasirodo greitesni. Sučiupta Kofi pareiškia, kad žmogžudystę užsakė Karalius Džordžas ir Vitronio žmonės nuvyksta su juo susidoroti.
Vėl atvesta pas Vitronį, Kofi sužino, kad jos draugas Hovardas taip pat įsipainiojęs į narkotikų verslą. Vitronio parankinis Omaras veža Kofi nužudyti, tačiau šiai pavyksta pabėgti ir grįžti pas Hovardą, kad atsiteistų su juo.
Syborgis
Tai sintetinis elementas, kurio stabiliausio izotopo 271Sg pusamžis - 1,9 minutės. Jis priklauso šeštai periodinės lentelės grupei, kaip sunkesnis volframo homologas.
Sikorsky CH-53E Super Stallion
thumb|250px|right|CH-53 Super Stallion thumb|250px|right|MH-53 Sea Dragon modelis thumb|right|250px|CH-53E Super Stallion skrydyje pasipildo degalų. Vaizdas iš sraigtasparnio kabinos
Pagrindinė paskirtis – transportas. Jis gali gabenti iki 55 karių arba 14 515 kilogramų krovinio. Gali gabenti LAV 25 ir daugumą kitų šarvuočių, M198 patranką su aptarnaujančia komanda ir panašiai.
Greitis – 278 km/h, didžiausias atstumas nepapildant degalų – 2000 km, tačiau turi galimybę degalų pasipildyti ore iš kito orlaivio, taip pat – iš antžeminių įrenginių pats nenusileisdamas.
Gali leistis ant lėktuvnešių ir kitų karinių laivų.
Ginkluotas dviem XM-218 12,7 mm kalibro kulkosvaidžiais ir vienu 12,7 mm GAU-21.
Šiuo metu kuriamas CH-53K modelis bus dar didesnis ir pajėgesnis.
Operacijos
CH-53 buvo naudotas daugelyje JAV vykdytų karinių operacijų: Persijos įlankos kare (tarp kitų – ir išminavimo operacijose), Afganistano puolime, 2003 Irako puolime, 1991 metų Somalio pilietinio karo metu – evakuoti JAV piliečius, ir kt.
Air Burkina
Air Burkina – vienintelės Burkina Faso oro linijos, įkurtos 1967 m. Pradžioje jos vadinos Air Volta.
Oro linijos turi 5 lėktuvus (2011 m.), kurie atlieka skrydžius į pagrindinius kaimyninių šalių oro uostus.
VDR futbolo varžybos 1954–1955 m.
VDR futbolo varžybos 1954–1955 m.
Armija Krajova
thumb|Armija Krajova [[Turgeliai|Turgeliuose, 1944 m. balandis]] thumb|Armija Krajova ir sovietų kariai Vilniuje, 1944 m. liepa
Armija Krajova (, AK – Krašto armija) – Lenkijos emigracinei vyriausybei Londone pavaldi karinė organizacija Vokietijos okupuotoje Lenkijoje ir didžiausia karinė pasipriešinimo organizacija, veikusi Antrojo pasaulinio karo metu Europoje. Siekė atkurti nepriklausomą Lenkijos valstybę 1939 m. sienomis, formaliai priklausė antinacinei koalicijai. Armija Krajovai vadovavo Vyriausioji komendantūra.
Istorija
Įkurta 1939 m. lapkričio 13 d., performavus Tarnybą Lenkijos pergalei (Służba Zwycięstwu Polski, įkurta 1939 m. rugsėjo 27 d.) į Ginkluotos kovos sąjungą (Związek Walki Zbrojnej). 1942 m. vasario 14 d. Lenkijos vyriausiojo ginkluotųjų pajėgų vado įsakymu pavadinta Armia Krajowa.
1944 m. AK gretose kovojo apie 200 000 - 400 000 karių.
1944 m. rugpjūčio 1 d. Raudonajai armijai priartėjus prie Vyslos šalia Varšuvos, emigracinės vyriausybės nurodymu Armija Krajova organizavo Varšuvos sukilimą, siekdama perimti miestą dar prieš užimant jį sovietams. Sovietams atsisakius padėti sukilėliams po 63 d. sukilimą naciai numalšino, o miestas buvo praktiškai visiškai sugriautas. AK paleista 1945 m. sausio 19 d. vyriausiojo komendanto įsakymu, nors dalis karių liko kovoti ir su sovietine okupacija.
Lietuvoje
Dėl sovietų masinių areštų 1941 m. pavasarį lenkų pogrindis Vilniaus krašte buvo silpnas. Pirmieji Armijos Krajovos daliniai Lietuvoje susiformavo tik 1943 m. viduryje. 1943-1944 m. Armijos Krajovos daliniuose Vilnijoje buvo 17-18 tūkst. karių. Armijos Krajovos Vilniaus apygardos komendantu buvo A. Krzyżanowskis (1941-1944).
Nors AK save laikė antihitlerinės koalicijos nare, tačiau Vilniaus krašte, skirtingai nei Lenkijoje, ji praktiškai su vokiečiais nekovojo ar net bendradarbiavo su vokiečių administracija. AK padėjo vokiečiams apsaugoti savo užnugarį, ypač geležinkelį, nuo raudonųjų partizanų. AK būrius bendradarbiauti skatino ginkluotės trūkumas, o vokiečius – intensyvėjančios raudonųjų partizanų diversijos, nuo kurių patys jau nepajėgė apsisaugoti. Lietuvoje Armija Krajova įvykdė ir karinių nusikaltimų, tarp kurių didžiausias - Dubingių žudynės.
1944 m. vasario 13 d. įkūrus Vietinę lietuvių rinktinę, 7 jos batalionai buvo permesti į Vilniaus kraštą kovoti su Armija Krajova ir sovietų partizanais. Nepalaikomi vokiečių VLK daliniai 1944 m. gegužės mėn. pralaimėjo gerai ginkluotai Armijai Krajovai, o netrukus VLK buvo išformuota.
1993 m. Armijos Krajovos veiklą Lietuvoje tyrusi Vyriausybės patvirtinta istorikų ir teisininkų komisija nustatė, kad Armija Krajova Rytų Lietuvoje padarė nusikaltimų žmoniškumui, terorizavo ir žudė civilius, daugiausia lietuvius. Lietuvos Generalinė prokuratūra tiria bylą dėl Armijos Krajovos vaidmens nužudant 273 civilius Pietryčių Lietuvos gyventojus.
Ginkluotė
Kadangi AK veikė priešo okupuotoje teritorijoje, už tūkstančių kilometrų nuo sąjungininkų kontroliuojamos teritorijos, apsirūpinimas ginklais ir amunicija buvo sudėtingas. Nepaisant to AK sugebėjo apginkluoti dešimtis tūkstančių karių. Pogrindinės veiklos sąlygos leido naudoti tik lengvąją pėstininkų ginkluotę, apie artileriją, šarvuočius ar aviaciją nebuvo kalbos (išskyrus kelis atvejus Varšuvos sukilimo metu).
Armija Krajova ginklus gaudavo keturiais pagrindiniais keliais: iš Lenkijos reguliariosios armijos 1939 m. karo prieš sovietus ir vokiečius metu paslėptų ginklų sandėlių; atimdama ar pirkdama iš vokiečių ir jų sąjungininkų; nelegaliai juos gamindama; iš sąjungininkų oro keliu.
Vadovai
miniatiūra|Armijos Krajovos Vilniaus 5-osios brigados kariai Vyriausieji AK komendantai:
Siponiai
Siponiai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Akademijos, prie Dotnuvėlės intako Kačupio. Rytuose ribojasi su Akademijos tvenkiniu. Pro kaimą eina Bokštų-Krakių kelias.
Netoli kaimo yra mitologinis akmuo, vadinamas Ožakmeniu.
Etimologija
Kaimo vardas kildinamas iš spėjamo asmenvardžio Siponis (plg. Si̇̀pas, Sipãvičius, Sipáitis).
Istorija
Tarpukariu šioje vietoje buvo 2 kaimai – Naujieji Siponiai ir Rusiancai. Vėliau jie susiliejo į Siponių kaimą.
2009 m. birželio 23 d. pavakare kaimas nukentėjo nuo smarkaus potvynio kai po intensyvios liūties ir perkūnijos neatlaikė vandens pralaidos ir pakilęs Kačiupio upelio vanduo užliejo 16 sodybų. Vandens lygis siekė 1,5 m.
Giluičiai
Giluičiai – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, Giluičių ežero vakariniame krante. Kaime yra 31 sodyba, 5 sodybvietės, 3 vasarnamiai ir UAB „Alytaus melioracija“ poilsio namai „Giluitis“.
Geografija
Kaimą kerta Alytaus-Šeštokų geležinkelis ir plentas Alytus–Simnas–Kalvarija. Artimiausia geležinkelio keleivių stotis yra už 9 kilometrų Šeštokuose. Yra maršrutinių autobusų stotelė. Į rytus nuo kaimo telkšo Giluitis.
Istorija
Kaimo pietuose – Giluičių piliakalnis (archeologinis paminklas), šalia kurio 1983 m. tyrinėdamas humanitarinių mokslų daktaras Eugenijus Svetikas rado I tūkstantmečio gyvenvietės liekanų. Kaimo teritorijoje rastas šlifuotas akmeninis kirvukas liudija, kad neolito laikotarpyje maždaug prieš 4000–6000 metų čia apsigyveno pirmieji žmonės. Kaime yra apleistos – vietinių vadinamos „maro kapinės“. Tarpukaryje savo protėviams kaimo gyventojai pastatė paminklą.
thumb|left|300px|Akmeninis kirvukas, rastas Giluičių laukuose
Uogšilys (pelkė)
Uogšilys – pelkė (žemapelkinis raistas) Lietuvoje, Kupiškio rajone, 2,5 km į pietus nuo Šimonių, Šimonių girios šiauriniame pakraštyje. Užima 4,34 km² teritoriją. Vidutinis durpių klodo storis – 1,6 m, didžiausias – 4,5 m. Bendras durpių kiekis – 5 mln. m³. Durpės viksvinės, medieninės bei medieninės-viksvinės. Jų vidutinis drėgnumas 88 %, peleningumas 10,9 %, susiskaidymas 32 %. Po durpių sluoksniu glūdi iki 3,8 m storio sapropelio sluoksnis, po juo – smėlingas dugnas.
Uogšiliu teka Šventosios intakas Pelyša (su intaku Svėdupiu). Pietinėje dalyje telkšo nedideli Uzino (2 ha) ir Varležerio ežerai. Šiaurės vakarinė pelkės dalis (50 ha) sukultūrinta. Netoli pelkės yra Uogšilio ir Inkliuzų kaimai.
Adomava
Adomava – kaimas Panevėžio rajono savivaldybės šiaurės vakaruose, 1 km į pietvakarius nuo Pragarėlės, Lėvens dešiniajame krante, 3 km į vakarus nuo kelio. Buvusi Adomavos mokykla (Paįstrio mokyklos skyrius).
Etimologija
Pavadinimas yra asmenvardinis vietovardis, kilęs nuo vardo Adomas (su slaviška priesaga).
Domantas Šimkus
Domantas Šimkus (g. 1996 m. vasario 10 d. Šiauliuose) – futbolininkas, saugas. Kviestas į Lietuvos nacionalinę futbolo rinktinę.
Karjera
Šiauliuose gimęs žaidėjas jaunas būdamas išvyko į Daniją. Atstovavo „Aalborg“ jaunimo komandai.