cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Huari Bumedjenas
Biografija
1950 m. baigė Kairo Al Azharo universitetą. 1955 m. įsitraukė į nacionalinio išsivadavimo kovą prieš Prancūziją, pasikeitė vardą į Houri Bumedjeno (pagal Tlemseno globėją Sidi Bumedjeną). 1958 m. tapo Orano provincijos sukilėlių vadu. Atkūrus nepriklausomybę, tapo šalies gynybos ministru. 1965 m. per karinį perversmą nuvertė Ahmedą Ben Belą ir pasiskelbė Revoliucinės tarybos pirmininku. Prijautė socializmui, siekė paversti šalį Trečiojo pasaulio lydere – jo valdymo metu Alžyras buvo urbanizuotas, pakeltas ekonomikos lygis, nacionalizavo naftos gavybos ir perdirbimo įmones. 1976 m. gruodžio 10 d. pasiskelbė prezidentu.
Balsaskylė
Fonacija
Garsai, kuriuos tariant balso klostės susiglaudžia, vadinami glotaliniais. Anglų kalboje vartojamas duslusis glotalinis pučiamasi priebalsis, žymimas raide <h> (lietuvių kalboje tas pats priebalsis užrašomas raidžių junginiu <ch>). Šis garsas išgaunamas ne iki galo užvėrus balsaskylę, todėl oro srautas joje nenutrūksta. Ne vienoje anglų kalbos tarmėje glotalinis sprogstamasis priebalsis (tariamas visiškai užvėrus balsaskylę) vartojamas kaip fonemos /t/ (o kai kuriose tarmėse kartais ir kaip fonemų /k/ ir /p/) alofonas; dalyje kalbų šis garsas yra savarankiška fonema.
Huari Bumedjenas
Biografija
Mirė 1978 m. gruodžio 27 d., nuo retos kraujo Valdenštremo ligos. Jo garbei pavadintas oro uostas, šalyje prezidentas gerbiamas iki šiol.
Balsaskylė
Fonacija
Patyrę Australijos instrumento didžeridu naudotojai grodami siaurina balsaskylę, kad išgautų visą instrumento tembrų spektrą. Balsaskylė svarbi atliekant Valsalvos manevrą. Tariant balsius ir skardžiuosius priebalsius, balso klostės virpa ir balsaskylė būna labiau praverta.
Saulės nudeginti
Saulės nudeginti – 1960 m. prancūzų režisieriaus René Clément sukurtas kriminalinis filmas pagal Patricia Highsmith romaną „Talentingasis misteris RIplis“. 1999 m. režisierius Anthony Mingella sukūrė filmą tokiu pačiu pavadinimu.
Interneto svetainėje „Rotten Tomatoes“ juosta vertinama 95 % teigiamų atsiliepimų.
Siužetas
Amerikietis Tomas Riplis vyksta į Italiją ieškoti turtingo paveldėtojo Filipo Grinlifo, kad šis grįžtų namo perimti savo tėvo verslo – už tai jam pažadėtas atlygis. Riplis susidraugauja su Filipu ir jo drauge Mardže, kurie nerūpestingai leidžia laiką jachtoje, tačiau Filipas neketina grįžti namo. Galiausiai Riplis jam pabosta ir tarp jaunuolių įsiplieskia kivirčas. Riplis nusprendžia nužudyti Filipą ir pasisavinti šio tapatybę. Kai Mardžė išvyksta, Riplis įvykdo savo planą, nuskandina jūroje Filipo kūną ir pradeda gyventi jo gyvenimą. Jam pavyksta atsikratyti Mardže nusiuntus Filipo vardu laišką, kad judviejų santykiai baigti, bet kai atvyksta artimas Filipo draugas Fredis Mailzas ir pradeda intensyviai ieškoti galimybės pasimatyti su bičiuliu, Riplis priverstas nužudyti ir jį. Galiausiai jis inscenizuoja Filipo savižudybę, o suklastotu testamentu viską palieka Mardžei. Kai Filipo tėvas patvirtina testamentą, jis suvilioja merginą, kad būtų su ja ir gyventų už Filipo pinigus.
Tiesa išaiškėja, kai Riplis parduoda buvusią Filipo jachtą ir prie šios sraigto randamas įsipainiojęs Filipo kūnas.
MO-2 Perkūnas
Šį sklandytuvą 1936 m. pradžioje A.Gysas statė privačiai, tuo pat metu dirbdamas G. Miliūno dirbtuvėse, kur Lietuvos aeroklubo (LAK) užsakymu buvo statomi 6 sklandytuvai (po du MO-1, MO-2, MOG).
1936 m. vasarą LAK iš A.Gyso šį sklandytuvą nupirko už 1000 Lt.
Nors orlaivis buvo statomas tikintis, jog jis bus naudojamas išvelkant autoišvilktuvu, o ne skrydžiams nuo kopų ar šlaitų, didesnę dalį laiko „Perkūnas“ praleido Nidoje, o ne Kaune, kur buvo eksploatuojamas LAK automobilis „Cadillac“ su išvilkimo rite.
Markutiškės (Kretinga)
Markutiškės – buvęs kaimas Kretingos rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Naujosios Įpilties.
Socialinė inžinerija (saugumas)
Socialinė inžinerija (informacijos saugumo kontekste) (angl. social engineering) - tai psichologinio manipuliavimo forma, kuri apima socialines priemones nukreiptas ir vykdomas atliekant sistemos puolimą per netechninius vektorius. Tai yra labai sėkmingas kibernetinių užpuolikų įrankis, nes jis priklauso nuo žmonių polinkio pasitikėti vienas kitu. Paprastai tai apima socialinius įgūdžius, leidžiančius užpuolikams surinkti reikiamą informaciją, reikalingą apeiti organizacijos saugumo protokolus.
= Socialinė inžinerija (informacijos saugumo kontekste) =
Socialinės inžinerijos terminas siejamas su informacijos saugumo pažeidimais pasinaudojus žmogiškuoju faktoriumi. Žmogus, pirmiausia yra individas, kurio negali užprogramuoti veikti pagal tam tikras taisykles, bet kurioje situacijoje. Jis pasielgs taip, kaip jam atrodo teisingiausia ir priimtiniausia.
Kibernetinio saugumo ir IT srityje šis terminas skiriasi nuo socialinių mokslų srities, kuri nėra susijusi su konfidencialios informacijos išgavimu.
Socialinėje inžinerijoje naudojami netechnologiniai būdai įsilaužti į sistemą ar tinklą. Tai sistemos vartotojų apgavimo procesas, kai šie įtikinami atlikti veiksmus, naudingus atakuojančiam asmeniui, pavyzdžiui, suteikti informacijos, kuri padėtų įveikti ar apeiti saugumo mechanizmus. Socialinę inžineriją svarbu suprasti, nes įsilaužėliai šį metodą gali taikyti atakuodami žmogiškąjį sistemos elementą ir pergudrauti technines saugumo priemones. Šiuo metodu informacija gali būti renkama prieš ataką ar atakuojant. Socialinis inžinierius paprastai naudojasi telefonu ar internetu, kai bando apgauti žmones ir priversti juos atskleisti informaciją arba padaryti ką nors, kas prieštarauja organizacijos saugumo politikai. Socialiniai inžinieriai išnaudoja natūralų žmogaus polinkį pasitikėti kito žmogaus žodžiu, o ne ieško kompiuterio apsaugos spragų. Taigi vartotojai yra silpnoji vieta. Būtent dėl to socialinė inžinerija ir yra įmanoma.
Layla Rigazzi
Leila Rigaci (g. 1942 m. kovo 27 d. Lombardijoje) – modelis, 1960 m. karūnuota Mis Italija ir taip pačiais metais atstovavusi savo šalį konkurse Mis Pasaulis, kuriame pateko tarp 10-ies finalo dalyvių.
1966 m. ji dalyvavo kaip vedėja TV programoje „Settevoci“, tačiau netrukus pasitraukė iš viešojo gyvenimo.
1965 m. Mis Italija tapo Leilos jaunesnioji sesuo Alba, kas yra unikalus įvykis mados ir pramogų pasaulyje.
Kirilas Lemochas
Kirilas Lemochas (, 1841 m. birželio 7 d. Maskva, Rusijos imperija – 1910 m. kovo 9 d. Sankt Peterburgas, Rusijos imperija) – rusų žanro tapytojas, Sankt Peterburgo dailės akademijos akademikas, keturiolikos maišto dalyvis, vienas iš „Dailininkų artelės“, Kilnojamųjų dailės parodų draugijos steigėjų.
Biografija
thumb|200 px|left|Kirilo Lemocho paveikslas „Girtas vyras“
Kirilas Lemochas gimė 1841 m. birželio 7 d. Maskvoje, Rusijos imperijoje vokiečių kilmės muzikos mokytojo Vikentijaus Lemocho ir Elžbietos Šildbach šeimoje.
Nuo 1851 iki 1856 m. Kirilas Lemochas mokėsi Maskvos tapybos ir skulptūros mokykloje, Jegoro Vasiljevo dirbtuvėse. 1858 m. Lemochas įstojo į Sankt Peterburgo imperatoriškąją dailės akademiją, į istorinio žanro klasę. Šiai klasei vadovavo Piotras Basinas ir Aleksejus Markovas. Už etiudus ir piešinius bei pastangas moksle Lemochas Dailės akademijos tarybos buvo apdovanotas dviem mažaisiais ir dviem didžiaisiais sidabro medaliais.
1863 m. Lemochas gavo mažąjį aukso medalį už paveikslą „Mozė išgauna vandenį iš uolos“.
1863 m. lapkričio 9 d. Kirilas Lemochas dalyvavo Dailės akademijos keturiolikos studentų maište. Studentai atsisakė dalyvauti konkurse dėl didžiojo aukso medalio. Konkursas buvo skirtas Dailės akademijos 100-osioms gyvavimo metinėms. Nuo 1863 m. iki 1867 m. Lemochas buvo Sankt Peterburgo dailininkų artelės, kuriai vadovavo Ivanas Kramskojus, nariu. Buvo vienas šios artelės steigėjų.
1868 m. Lemochui už Dailės akademijos parodoje išstatytą paveikslą „Šeimos skausmas” buvo suteiktas 1-ojo laipsnio dailininko vardas.
Kirilas Lemochas gyveno Sankt Peterburge užsidirbdamas privačiomis piešimo pamokomis aristokratų šeimose. Vasaras leisdavo Chorvino kaime prie Maskvos. Minėtame kaime buvo įsirengęs kūrybines dirbtuves. Chorvino kaimo gyventojai pavaizduoti nemažoje dalyje Lemocho paveikslų.
Kirilas Lemochas yra mokinęs dailės ir būsimojo Rusijos imperijos caro Aleksandro III vaikus, taip pat mokė ir būsimą carą Nikolajų I. Tačiau talentingiausia mokine laikoma jaunesnioji Nikolajaus I sesuo didžioji kunigaikštytė Olga Aleksandrovna, kuri labai rimtai pasinėrė į dailę visą likusį savo gyvenimą.
1870 m. Lemochas, pasiūlius Grigorijui Miasojedovui, tapo vienu Peredvižnikų draugijos steigėju. Tačiau jau kitais metais Lemochas buvo išmestas iš draugijos dėl jos nuostatų pažeidimo, būtent dėl to, kad nepateikė kūrinio parodos atidarymui. 1878 m. Lemochas vėl įstojo į minėtą draugiją. 1879 m. jis buvo išrinktas Peredvižnikų draugijos valdybos nariu, 1880 m. jis tapo nuolatiniu draugijos iždininku, išsiskiriančiu nepriekaištingu sąžiningumu ir kruopštumu finansiniuose reikaluose.
1875 m. už septynius paveikslus, išstatytus Dailės akademijos parodoje, Lemochui suteiktas akademiko vardas. 1893 m. Kirilas Lemochas išrinktas Peterburgo dailės akademijos tarybos nariu.
Už caro vaikų mokymą Lemocui buvo paskirta pensija iki gyvos galvos. Nuo 1897 m. beveik iki pat mirties Lemochas ėjo Imperatoriaus Aleksandro III vardo rusų muziejaus dailės skyriaus saugotojo pareigas.
Kirilas Lemochas mirė 1910 m. kovo 9 d. Sankt Peterburge, palaidotas Maskvoje.
Bururio provincija
Bururio provincija  – viena iš Burundžio provincijų. Yra šalies vakaruose, prie Tanganikos ežero. Administracinis centras – Bururis.
1967 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas
34-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko 1967 m. lapkričio 10 – lapkričio 23 d. Vilniuje. Čempionatas vyko šveicariškąja sistema (9 ratai). Jame, praėję atranką, dalyvavo 44 žaidėjai. Žaidžiant paskutinį ratą, kaunietis Algimantas Butnorius savo partiją su klaipėdiečiu Reinhardu Barstačiu baigė lygiosiomis ir, surinkęs 7,5 taško, pirmą kartą tapo Lietuvos šachmatų čempionu. Jis nepralaimėjo nė vienos partijos. Antras, paskutiniame rate laimėjęs prieš kaunietį Jegorą Čiukajevą - vilnietis Vladas Mikėnas, surinkęs 6,5 tšk., trečias – klaipėdietis Reinhardas Barstatis (taip pat 6,5 tšk.).
Bururio provincija
Provincijoje yra Bururio miško, Rumongės ir Kigvenos gamtos rezervatai, čia yra viena iš laikomų Nilo ištakų.
Administracinis suskirstymas
Provincija yra padalinta į 9 komunas:
Preambulė
Preámbulė ( – 'eiti priešakyje', praeambulum – 'įžanga', 'įvadas'; praeambulus – 'einantis priešakyje') – įstatymo (pvz., Konstitucijos), sutarties (tiek tarptautinės, tiek ir sutarties nacionalinėje plotmėje), ES direktyvos kitokio teisės akto, deklaracijos įvadinė arba įžanginė dalis; teisėkūros technikos priemonė (žr. teisės technika).
Malūnininko bokštas
Malūnininko bokštas – mūrinis gynybinis bokštas, esantis Kaune, Kęstučio g. 82, ties I. Kanto ir Kęstučio g. sankirta, Muzikinio teatro sodelio pietvakariniame pakraštyje. Kauno miesto gynybinės sienos objektas.
Preambulė
Kalba, turinys, reikšmė
Preambulės kalba – puošni, vaizdinga, gali būti patoso, metaforų ir kitokių stilistinių priemonių. Atskiros mintys paprastai struktūruojamos, iškeliamos į skirtingas eilutes, pastraipas, išskiriamos. Preambulės dažnai naudojamos ES teisėkūroje. Preambulėse perteikiamas akto priėmimo kontekstas, laikmetis, aplinkybės, priežastys, teisinio reguliavimo būtinybė, tikslai bei teisėkūros intencijos. Preambulės svarbios ne tik siekiant išsiaiškinti teisėkūros subjekto ketinimus (žr. teleologinis teisės aiškinimas), tačiau ir svarbiu teisiniu turiniu, teisiškai reikšmingomis nuostatomis. Jose gali būti minimi teisės principai. Pvz., LR Konstitucijoje minimi tokie principai kaip teisinė valstybė, atvira, teisinga, darni pilietinė visuomenė ir kt.
Malūnininko bokštas
Malūnininko bokštas paskelbtas istorijos paminklu, 2001 m. įrašytas į Kultūros vertybių registrą (unik. kodas ). Priklauso kompleksui „Kauno miesto gynybinių įtvirtinimų liekanos“ (unik. kodas ).
Istorija
Gynybinės sienos ruožas su dviem cilindriniais bokštais vaizduojamas daugumoje XVIII–XIX a. miesto ir 177–ojo kvartalo planų. Ši miesto gynybinė dalis vadinta "Totorių vartai" arba "Skitų vartai," nes už sienos driekėsi totorių gyvenamas kvartalas. Pietinis bokštas ir sienos dalis stovi iki šiol. Jos šiaurinė dalis ir antrasis bokštas nugriauti 1893 m., statant gubernijos pašto-telegrafo kontorą. Dar 1903 m. istorikas Konstantinas Gukovskis minėjo, kad „... kitas visai toks pat bokštas stovėjo ties miesto sodo riba ir buvo nugriautas prieš dešimt metų...”. Istorinių šaltinių duomenimis, siena su bokštais pastatyta  XVII a. pradžioje (1610–1625 m.).
Preambulė
LR Konstitucijos preambulė
''LIETUVIŲ TAUTA
Malūnininko bokštas
Istorija
XIX a. Malūnininko bokštas vis dar stovėjo neremontuotas, be stogo, yrančiomis sienomis. Norėdama išsaugoti istorinį paveldą, Miesto dūma sprendė šio objekto likimą. Šalia esančio sklypo savininkui bajorui P. Tomaševskiui buvo pasiūlyta šį statinį globoti ir tvarkyti nekeičiant jo išvaizdos. Tuomet P. Tomaševskis čia įrengė dirbtuvėlę.
Metams bėgant, bokšto paskirtis keitėsi, tačiau išvaizda išliko autentiška. Pertvarkyti I. Kanto gatvės užstatymą ir eksponuoti gynybinės sienos likučius su restauruotu Malūnininko bokštu buvo numatyta dar 1977 m. parengtame Kauno centro detaliajame plane (arch. Alvydas Steponavičius, Jurgis Zagorskas). Tada nugriovus kelis namus buvo atlaisvintas sklypas. 1997 m. jis išnuomotas verslininkams.
Preambulė
LR Konstitucijos preambulė
atgimusios Lietuvos valstybės piliečių valia priima ir skelbia šią KONSTITUCIJĄ
Malūnininko bokštas
Istorija
2013 m. bokšte atsidarė baras „Malūnininko bokštelis“.
Tyrimai
miniatiūra|250px|left|Bokšto priekyje – trumpas miesto sienos fragmentas Ankstyviausi yra 1965 m. daryti gretimo 177–ojo kvartalo (su buvusiomis miesto kapinėmis, o dabar miesto sodu) tyrimai, atlikti rengiant miesto sienos bokšto konservavimo projektą. 1979 m. nedidelėmis perkasomis buvo tyrinėta išlikusi įtvirtinimų dalis. Papildomų duomenų gauta atliekant 1982 m. tyrimus prie Muzikinio teatro. 1997 m. tyrinėta pradedant pastato Laisvės al. 93 kapitalinį remontą ir rekonstrukciją.
Architektūra
Bokštas stovi gynybinės sienos bukame kampe, kurį sudaro dvi išlikusios sienos atkarpos – 2 m ilgio iš pietų ir 43 m ilgio iš šiaurės nuo bokšto. Bokštą dengia kūgio formos stogas su medine danga. Jo smailėje įtaisyta vėtrungė su miesto simboliu stumbru. Statinys dviejų aukštų, apvalus, netaisyklingo apskrito plano, raudonų plytų mūro. Plytos su išilginėmis braukomis, renesansinio rišimo. Įėjimas į bokštą įrengtas pirmame aukšte iš šiaurės vakarų pusės. Į antrą aukštą veda mediniai laiptai.
Antrajame aukšte įrengta 17 šaudymo angų. Jos beveik tolygiai išdėstytos visu aukšto perimetru. Šaudymo angos profilis - dvigubo piltuvo formos, platėjantis į išorę ir į vidų. Angos plotis sienos viduryje 15 cm, aukštis - 46-48 cm, fasade angos plotis 44-45 cm, aukštis - 61 cm, viduje plotis 45-60 cm, aukštis - 46-48 cm. Trys šaudymo angos nežymiai platesnės.
Durys antrame aukšte turėjo vesti į gynybinės sienos šaulių galeriją. Bokšte buvusi trečia tarpaukštinė patalpa nerestauruota. Ši patalpa buvo tarp pirmo ir antro aukšto, be angų, 164 cm aukščio, perdengta penkiomis stačiakampio profilio sijomis, virš jų storlentėmis. Ši patalpa buvo naudojama statinėms su paraku ir kulkoms laikyti. Šaunamieji ginklai buvo sandėliuojami bokšto pirmajame aukšte.
Bokšto skersmuo išorėje - 7,33 m, viduje - 5,67 m, aukštis iki stogo - 9 m.
Analizuodama bokštą architektė Dalija Zareckienė (g. 1933 m.) nurodo, jog į jį veda vienerios durys. Bokšto statybinė medžiaga – raudonos plytos ir apačioje vakarinėje bokšto dalyje matomi stambūs akmenys. Grindis atstojo statybinis laužas. Stogas, kitaip nei dabartinis, tikriausiai buvo dengtas lentelėmis arba šiaudais. Autorė pabrėžia, jog bokštas nebuvo iki galo įrengtas ir vargu ar panaudotas.
Santykis su naujuoju „Bokštu“
Šalia gynybinio bokšto iškilęs Gintauto Natkevičiaus suprojektuotas multifunkcinis pastatas „Bokštas“ (2008 m.), tapęs savotišku riboženkliu, skiriančiu senamiestį ir naujamiestį. Iki tol sklypas su senovinių statinių liekanomis buvo apleistas.
Priekaištų „Bokšto“ architektas ir užsakovas yra sulaukę dėl to, kad tai drastiškos architektūros pastatas istorinėje aplinkoje, be to, užgožia miesto sienos fragmentą ir bokštelį. Architekto G. Natkevičiaus teigimu, stikliniame pastato fasade atsispindintis bokštelis geriau apžiūrimas. Santykis su greta esančia gynybinės sienos dalimi – kolegiškas. „Bokšto“ dalis, kuri yra it gynybinio bokšto fonas, suprojektuota be aliuminio tinklo: lygi stiklo siena – fonas paryškinti paveldo objektui. Iš tam tikrų taškų žiūrint, stiklinė plokštuma atspindi gynybinį bokštą, ir jis tarsi tampa „Bokšto“ savasties dalimi.
Pietų Afrikos ledo ritulio lyga
Pietų Afrikos ledo ritulio lyga – aukščiausia Pietų Afrikos ledo ritulio lyga.
Apeliacija
Apeliacija ( „(pa)vadinti, (pa)kviesti“):
Pusryčiai pas Tifanį (filmas)
Pusryčiai pas Tifanį  – 1961 m. JAV filmas, romantinė komedija. Režisierius – Blake Edwards, scenaristas – George Axelrod, filmas pastatytas pagal 1958 m. Truman Capote to paties pavadinimo apysaką. Pagrindinį vaidmenį atliko Audrey Hepburn, ji vaidino Holę Golaitli, naivią, ekscentrišką, prašmatnią merginą, įsimylėjusią vargstantį rašytoją. Filmas „Paramount Pictures“ kino teatruose pradėtas rodyti 1961 m. spalio 5 d. ir sulaukė puikių kritikų įvertinimų bei komercinės sėkmės.
Nominuotas šešiems „Oskarams“ (du laimėjo), už muziką nominuotas šešiems „Grammy“ apdovanojimams (penkis laimėjo), nuo 2012 m. filmas Kongreso bibliotekos saugomas JAV nacionaliniame kino registre kaip „kultūriškai, istoriškai ir estetiškai reikšmingas“ darbas.
Siužetas
Rašytojas Polas Varžakas (Paul Varjak) gyvena turtingos meilužės sąskaita. Keldamasis į kitą butą jis susipažįsta su lengvabūde mergina Hole Golaitli (Holly Golightly), svajojančia susitvarkyti gyvenimą radus turtingą vyrą ir dievinančia juvelyrinės bendrovės „Tiffany & Co.“ parduotuves. Polas su Hole susidraugauja ir juodu Niujorke linksminasi. Atvyksta buvęs Holės vyras veterinaras Daktaras (Doc) ir bando susigrąžinti Holę. Polas susitikęs su Daktaru saldumynų dėžutėje randa žiedą ir jį nuneša juvelyrui išgraviruoti. Polas ir Holė ilgainiui pajunta vienas kitam simpatiją, bučiuojasi, tačiau po to Holė pareiškia tekėsianti už turtingo brazilo Chosė (José), bet vienai dienai ji patenka į kalėjimą ir sumanymas tekėti žlunga, tačiau ji vis tiek važiuoja taksi oro uostan skristi į Braziliją, o Polas ją lydi. Polas prisipažįsta ją mylįs, o Holė pakeliui išmeta savo katiną iš mašinos. Polas jai duoda dėžutę su žiedu ir išlipa iš automobilio, Holė žiedą užsimauna ir išlipusi iš automobilio susiieško dėžę su išmestu katinu ir, radusi Polą, bučiuojasi su juo lietuje.
Aktoriai
thumb|250px|left|[[Audrey Hepburn vaidina Holę Golaitli.]]
Nefronas
Nefronas – mažiausias struktūrinis ir funkcinis inksto vienetas. Nefronas sudarytas iš kūnelio ir kanalėlių sistemos. Jį galima rasti žmonių bei visų stuburinių gyvūnų inkstuose, jis dalyvauja šlapimo susidarymo procese. Suaugusio žmogaus viename inkste yra nuo 1 iki 1,5 milijono nefronų.
Pusryčiai pas Tifanį (filmas)
Kritikų atsiliepimai
Filmas sulaukė puikių atsiliepimų. Remdamasi 56 recenzijomis, vertinimų apibendrinimo svetainė „Rotten Tomatoes“ filmui suteikė 88 % reitingą ir davė 7,5/10 balo vidurkį. Svetainėje prieita prie bendros nuomonės, kad „Jame yra keletas bjaurių anachronizmų, tačiau Bleikas Edvardsas šioje ikoninėje klasikoje yra juokingiausias, o Odrė Hebern tiesiog nutvieskia ekraną.“ Remiantis 6 recenzijomis, svetainėje „Metacritic“ filmui duodamas 76/100 vidurkis, o tai reiškia „iš esmės palankų vertinimą“.
Nefronas
Nefronų funkcijos :
Mėmaičiai
Mėmaičiai – buvęs kaimas Kretingos rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Naujosios Įpilties.
The Wombats
The Wombats – anglų indie rock grupė iš Liverpulio, susiformavusi 2003 m. Debiutinis grupės albumas „A Guide to Love, Loss & Desperation“ išleistas 2007 m. lapkritį. 2023 m. duomenimis, grupė yra išleidusi penkis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Fix Yourself, Not the World“, išleistas 2022 m. sausį ir buvo pirmasis grupės įrašas, pasiekęs Jungtinės Karalystės albumų reitingo viršūnę.
Jėgos aitvarų sportas
thumb|Jėgos aitvaras [[Elektrėnai|Elektrėnuose.]] Jėgos aitvarų sportas – ekstremali vandens sporto šaka. Jėgos aitvarų sportas apjungia keletą sporto šakų: burlenčių, banglenčių, vandenlenčių, snieglenčių ir parasparnių sportą bei gimnastiką.
Tai sparčiai plintanti sporto šaka visame pasaulyje. Šio sporto esmė yra plaukimas banglente bangose naudojant aitvarą kaip varomąją jėgą. Sportininkas čiuožia vandens paviršiumi ant nedidelės 1,2 – 1,8 m ilgio lentos, daro įvairiausius triukus ar tiesiog atlieka aukštus šuolius, siekiančius nuo 5 iki 20 metrų, traukiamas galingo aitvaro. 2006 m. pasaulyje buvo apie 150 000 – 200 000 šio sporto mėgėjų.
2016 m. Lietuvoje priskaičiuojama beveik 7000 jėgos aitvarų mėgėjų. Kuršių marios yra viena iš geriausių vietų užsiimti šiuo sportu Lietuvoje, Svencelėje yra įsikūrusi jėgos aitvarų mokykla. Prie Baltijos jūros irgi yra įsikūrusi ne viena mokykla. Tiek Kauno mariose, tiek kituose dideliuose Lietuvos vandens telkiniuose galima užsiimti šiuo sportu. Tam reikalingas pastovus bent 6 m/s vėjo greitis.
Santiago Ramón y Cajal
Santjagas Ramonas i Kachalis (, 1852 m. gegužės 1 d. – 1934 m. spalio 17 d.) – ispanų gydytojas, histologas, anatomas. 1906 m. kartu su Kamilu Goldžiu pelnė Nobelio fiziologijos ir medicinos premiją „pripažįstant jų darbus apie nervų sistemos struktūrą“. Neurobiologijos vienas iš įkūrėjų.
Šimtai jo piešinių, kuriais jis vaizdavo nervinių ląstelių šakojimąsi nuo pat XX a. vid. vis dar naudojami mokslinio pobūdžio iliustracijoms.
Biografija
S. i Kachalis gimė 1852 m. gegužės 1 d Petiljos-de-Aragono kaime (Ispanija). Tėvas – Hustas Ramonas Kasasusas, motina – Antonija Kachalė, abudu gimę Lareso kaime (Ispanija). Vaikystėje Santjagas norėjo tapti dailininku, tačiau tėvas įtikino jį tapti gydytoju.
1894 m. pagrindė neuroninę nervų sistemos teoriją. Mirė 1934 metais Madride.
Makambos provincija
Makambos provincija  – viena iš Burundžio provincijų. Yra šalies pietuose, prie Tanganikos ežero, turi sieną su Tanzanija. Administracinis centras – Makamba.
Administracinis suskirstymas
Provincija yra padalinta į 6 komunas:
Drungė
Drungė – upelis Lietuvoje, Ukmergės rajone; Armonos kairysis intakas (Šventosios baseinas). Prasideda Užulėnio–Gružų miškuose prie Aukštuolių kaimo. Teka į pietus pamiškėmis, toliau į pietvakarius laukais. Žemupyje prateka Kryto pelkės pakraščiu ir įteka Armonon 19,9 km nuo jos žiočių, tuoj jai ištekėjus iš Siesikų ežero, Šinkūnų pakraščiuose.
Upėvardis Drungė̃ kildinamas iš žodžio drungus ('drungnas').
Nyderlandų futbolo varžybos 1957–1958 m.
Nyderlandų futbolo varžybos 1957–1958 m.
Finalo rungtynės
---
Alba Rigazzi
Alba Rigaci (g. 1947 m. sausio 24 d. Milane) – modelis, šou mergina, 1965 m. laimėjusi konkursą Mis Italija (1960 m. ši konkursą laimėjo ir jos vyresnioji sesuo Leila).
Alba kurį laiką buvo TV viktorinos „La fiera dei sogni“ vedėjo asistentė. 1966 m. ji atliko vaidmenį filme „La lunga notte di Veronique“, taip pat yra pozavusi tuo metu populiarioms fotokomiksų nuotraukoms.
Rutanos provincija
Rutanos provincija  – viena iš Burundžio provincijų. Yra šalies pietuose, prie sienos su Tanzanija. Administracinis centras – Rutana.
Administracinis suskirstymas
Provincija yra padalinta į 6 komunas:
Sereikiai (Kretinga)
Sereikiai – buvęs kaimas šiaurės vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, XX a. tapęs Sereikių kaimo dalimi.
Istorija
XVIII a. – XX a. pradžioje priklausė Mažučių dvarui, kurio žemes 1870 m. dirbo 56 Sausdravų ir Sereikių kaimų valstiečiai.
Coccinella magnifica
Išvaizda
Dydis ir spalvos kaip septyntaškės boružės (Coccinella septempunctata). Šios dvi rūšys atskiriamos pagal baltas dėmes apatinėje kūno pusėje po šlaunimis: septyntaškė boružė (Coccinella septempunctata) turi tik dvi baltas dėmes, o Coccinella magnifica turi 4 – po vieną papildomą dėmę ant užpakalinių šlaunų.
Taip pat Coccinella magnifica ant antsparnių esančios juodos dėmės ("taškai") yra stambesni už Coccinella septempunctata taškus. Bet šis požymis nėra patikimas dėl to, kad taškų dydis ant skirtingų abiejų rūšių individų nevienodas.
Biologija ir ekologija
Mirmekofilinė rūšis, susijusi su Formica genties skruzdėlėmis, dažniausiai rudosiomis miško skruzdėlėmis (Formica rufa). Minta skruzdžių „melžiamais“ amarais. Dėl unikalių Coccinella magnifica cheminių ir elgesio adaptacijų, skruzdės šios rūšies boružių nenuveja nuo amarų, kaip daugumos kitų amarais mintančių plėšrūnų, įskaitant ir kitas boružių rūšis.
Aptinkama spygliuočių ir mišriuose miškuose ar pamiškėse, dažniausiai ant pušų, netoli skruzdėlynų. Žiemoja dirvos paviršiuje po sudžiuvusiais augalais, ar miško paklotėje.
Lindsey Jacobellis
Lindsey Jacobellis (g. 1985 m. rugpjūčio 19 d.) – profesionali snieglentininkė iš JAV.
Daugkartinė pasaulio čempionatų bei taurės etapų nugalėtoja. 2006 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Turine kroso rungtyje Lindsey pelnė sidabro medalį. 2010 m. Vankuveryje toje pačioje rungtyje ji liko penkta.
Armėninis muflonas
Armėninis muflonas (Ovis orientalis gmelini) – nykstantis muflono porūšis, paplitęs Irane, Armėnijoje ir Nachičevanės autonominėje respublikoje (Azerbaidžane).
thumb|225px|left|Armėnijos muflono piešinys ant 2012 m. Armėnijos pašto ženklo. Armėnijos mufloną pirmą kartą aprašė Edward Blyth 1840 m.
Paplitimas
Armėninis muflonas aptinkamas šiaurės vakarų Irane. Šie muflonai buvo atgabenti į Kabudano salą Urmijos ežere 1895 ir 1906 m. 1970 m. atliktas tyrimas parodė, jog Armėnijos muflonų populiacijos dydis ženkliai nukrito nuo 3 500 (1970 m.) iki 1 000 (1973 m.). 2004 m. Zendžano provincijoje buvo suskaičiuoti 1658 individai.
O. o. gmelini porūšio gyvūnai aptinkami Siuniko srityje, pietų Armėnijoje (ir mažesniu mastu Ararato ir Vajocdzoro srityse). 2009 m. tyrimo duomenimis, Armėnijoje buvo likę 200 šių muflonų.
250–300 Armėnijos muflonų yra Azerbaidžano Nachičevanės autonominėje respublikoje.
Arealas
Armėninis muflonas daugiausiai gyvena atvirose, uolingose vidutinio ar didelio aukščio teritorijose. Vasarą leidžia aukštumose, vos žemiau už nuolatinio sniego ribą. Žiemą nusileidžia žemiau, kartais ir į slėnius. Gyvena mažomis arba didelėmis bandomis. Gyvenimo trukmė – iki 18 metų.
Garstono uostas
Garstono uostas – komercinis upių uostas Liverpulyje, Anglijoje, Jungtinėje Karalystėje. Specializuojasi krovinių ir pramonės srityje.
Istorija
1853 m. birželį uostą įkūrė vietinė geležinkelio kompanija St Helens and Runcorn Gap Railway. Pagrindinis uosto krovinys buvo akmens anglis. 1935 m. uosto krova siekė 2 milijonus tonų.
2016 m. ABP investavo 5 milijonus £ į infrastruktūros atnaujinimą. 2017 m. gruodį atidarytas naujas terminalas.
Dubulis (reikšmės)
Dubulis gali reikšti:
Shaun White
Šonas Vaitas (Shaun White, g. 1986 m. rugsėjo 3 d. San Diege, JAV) – profesionalus snieglentininkas ir riedlentininkas iš JAV.
Daugkartinis pasaulio taurių bei snieglenčių žaidynių čempionas. 2006 m. Turine, 2010 m. Vankuveryje ir 2018 m. Pjongčange amerikietis laimėjo aukso medalius Halfpipe rungtyje. Vankuveryje iš galimų 50 balų jis surinko 48,4 ir buvo neabejotinas lyderis. Jis vienintelis iš visų dalyvių atliko naują Double McTwist 1260 triuką.
2014 m. olimpinėse žaidynėse Sočyje amerikietis liko ketvirtas. Šiose žaidynėse Š. Vaitas tapo populiariausiu sportininku Facebook socialiniame tinkle.
2018 m. olimpiadoje ameriketis nesunkiai pateko į finalą, o jame paskutiniu bandymu sėkmingai atliko savo programą ir surinkęs 97,75 balo trečią kartą karjeroje tapo olimpiniu čempionu. Š. Vaitas paskutiniu bandymu sugebėjo atlikti du iš eilės 1440° apsisukimo triukus. Šis medalis tapo 100-uoju JAV aukso medaliu žiemos olimpinėse žaidynėse.
Prieš 2022 m. žiemos olimpiadą sportininkas pranešė, kad tai bus jo paskutinis startas olimpiadoje. Šiose žaidynėse Šonas liko ketvirtoje vietoje.
Skudžiai (Kretinga)
Skudžiai – buvęs kaimas Kretingos rajono savivaldybėje, 5 km nuo Dupulčių.
Genčų I Velnio akmuo
Genčų I akmuo, vadinamas Velnio akmeniu (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas ; senasis vertybės kodas M154) – mitologinis akmuo centrinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Genčuose, 0,6 km į rytus nuo kelio Kurmaičiai–Genčai, 50 m į šiaurę nuo Skroblupio ir Šakalės upių santakos, Skroblupio dešiniajame krante.
Akmuo
Akmuo didelis, pailgas rytų – vakarų kryptimi, apie 4 m ilgio, 3,55 m pločio, iki 1,55 m aukščio. Plokštumos šiaurės pusėje yra lėkštas, apie 25 cm skersmens ir iki 4 cm gylio įdubimas, primenantis dubenį. Akmuo suskeldėjęs, jame yra gilių plyšių.
Teritorijos plotas – 13 m².
450 m į pietvakarius yra Genčų II Velnio akmuo.
Istorija
Akmuo vadinamas Velnio, Bieso akmeniu. Seniau, išsimaudę Skroblupyje, vaikai bėgdavo ant akmens sušilti saulėje.
Jį kaip kultūros paveldo objektą 1966 m. išaiškino Ignas Jablonskis.
Žvalgė: 1974 m. – I. Jablonskis, 1993 m. – Vykintas Vaitkevičius.
1993 m. įrašytas į laikiną kultūros ir istorijos paminklų apskaitą, 2000 m. registruotas kultūros vertybių registro mitologinių objektų sąraše, 2005 m. pripažintas valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.
Seth Wescott
thumb|Seth Wescott Seth Wescott (g. 1976 m. birželio 28 d.) – profesionalus snieglentininkas iš JAV.
Du kartus tapo olimpiniu snieglenčių kroso rungties nugalėtoju – 2006 ir 2010 m.
Brčkas
Brčkas – miestas šiaurės rytų Bosnijoje ir Hercegovinoje, prie Savos upės (ties Brkos žiotimis), pasienyje su Kroatija. Autonominės apygardos centras. Vyrauja musulmonai. Veikia teatras, ekonomikos fakultetas.
Demografija
Remiantis 1991 m. duomenimis Brčkas turėjo 41 406 gyventojus, kuriuos sudarė:
Aloyzas Hitleris
Aloyzas Hitleris (Šiklgruberis) (1837 m. birželio 7 d. – 1903 m. sausio 3 d.) – Austrijos muitininkas, Adolfo Hitlerio tėvas.
Biografija
Aloyzas Šiklgruberis 1837 m. gimė mažame Austrijos kaimelyje Diolersheime. 1855 m. įstojo į muitininkus. Po penkerių metų jis pasiekė aukštesnį rangą ir buvo perkeltas į Lincą. Vėliau tapo muitininkų inspektoriumi. 1873 m. susižadėjo su Anna Glasl-Hörer, bet nesusilaukė vaikų. 1875 m. persikėlė gyventi į Braunau prie Ino.
Aloyzas Šiklgruberis 1877 m. oficialiai pasikeitė pavardę į Hitlerį, ir nuo Aloyzo prasidėjo „Hitlerių šeimos dinastija“. Manoma, kad paskutinis žmogus, turėjęs Hitlerio pavardę, buvo Aloyzo dukra Paula Hitler. 1880 m. Aloyzas Hitleris išsiskyrė su Anna. 1883 m. susižadėjo su Frančiska Matcelzberga ir susilaukė dviejų vaikų, Aloyzo Hitlerio jaunesniojo ir Angelos Hitler. 1884 m. mirus jo žmonai Frančiskai, po metų susižadėjo su Klara Piolca ir susilaukė dar 6 vaikų, iš kurių buvo ir Adolfas Hitleris. Su Klara santuokoje Aloyzas prabuvo iki pat savo mirties, t. y. 1903 m.
Brazilijos ledo ritulio lyga
Brazilijos ledo ritulio lyga – aukščiausia Brazilijos ledo ritulio lyga. Išardyta 2010 m.
Judzuru Hanju
Judzuru Hanju (, g. 1994 m. gruodžio 7 d.) – japonų dailiojo čiuožimo sportininkas. Hanju yra dukart olimpinis čempionas (2014, 2018), dukart pasaulio čempionas (2014, 2017), keturis kartus Grand Prix finalo nugalėtojas (2013–2016), Keturių Žemynų čempionato aukso (2020) ir tris kartus sidabro (2011, 2013, 2017) medalių laimėtojas, 2010 m. jaunimo pasaulio čempionas, 2009–10 m. jaunimo Grand Prix čempionas ir šešis kartus Japonijos nacionalinis čempionas (2012–2015, 2020–2021). Hanyu taip pat pelnė medalius dar trijuose pasaulio čempionatuose: laimėjo bronzą 2012, 2021 m. bei sidabrą 2015–2016 m.
Laimėjęs 2020 m. Keturių Žemynų čempionatą, Hanyu tapo pirmuoju vyrų vienviečių čiuožėju, pasiekusiu „Super Slam“, laimėjęs visas pagrindines varžybas tiek per savo vyresniųjų, tiek per jaunimo karjerą. Hanju devyniolika kartų sumušė dailiojo čiuožimo pasaulio rekordus ir šiuo metu yra aukščiausio balo, surinkto per trumpąją programą rekordo savininkas.
Jis yra pirmasis vyras čiuožėjas, surinkęs daugiau nei 100 taškų trumpojoje programoje, 200 taškų ilgojoje programoje bei 300 taškų bendrojoje įskaitoje. Hanyu taip pat yra pirmasis azijietis čiuožėjas, laimėjęs olimpinių žaidynių aukso medalį vyrų dailiajame čiuožime. Jis yra jauniausias čiuožėjas, laimėjęs olimpinį auksą nuo 1948 m., kai šį titulą pelnė Dikas Batonas. 2015–16 m. Grand Prix finale jis pagerino didžiausią taškų, kuriais laimėta, skaičių su 37,48 taškais. 2016 m. „Autumn Classic International“ konkurse Hanju tapo pirmuoju čiuožėju istorijoje, varžybų metu atlikusiu keturgubą ritbergerį (angliškai loop jump).
Pasiekimai
right|thumb|250px|Hanyu ant 2013–14 m. Grand Prix finalo podiumo thumb|250px|right|Hanyu 2013 m. Skate Canada turnyre thumb|250x250px|Hanyu 2012 m. NHK Trophy turnyre thumb|250px|right|Hanyu ir kiti medalistai 2011 m. Keturių Kontinentų čempionate
GP: Grand Prix; CS: Challenger serijos turnyras; JGP: jaunimo Grand Prix
Stančiai (Kretinga)
Stančiai – buvęs viensėdis Kretingos rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Jokūbavo.
Danijos ir Islandijos unijos aktas
miniatiūra|329x329px|[[Danija|Danijos ir Islandijos karalius Kristijonas X.]] Danijos ir Islandijos unijos aktas – 1918 m. gruodžio 1 d. susitarimas tarp Islandijos ir Danijos, kuriame Islandija pripažinta visiškai nepriklausoma ir suverenia valstybe – Islandijos karalyste, laisvai prisijungusia prie Danijos ir sudariusia asmeninę uniją su Danijos karaliumi. Islandija įsteigė savo vėliavą, paskelbė neutralitetą ir paprašė Danijos atstovauti jos vardu užsienio reikalams ir gynybos interesams, išlaikant visišką jų kontrolę. Islandija atidarė savo pirmąją ambasadą 1920 m. Aktas turėjo būti peržiūrėtas 1940 m., o po trejų metų, jei nebūtų pasiektas susitarimas, jis galėjo būti atšauktas.
Kontekstas
Nors keli žymūs islandai, pavyzdžiui, Benediktas Sveinsonas, norėjo nutraukti asmeninę sąjungą su Danijos karaliumi, islandai to rimtai nesiekė. Buvo suprantama, kad Danijos karalius nepasinaudos veto teise, kurią jam suteikė unijos aktas, o islandai manė, kad nereikia nutraukti visų ryšių su Danija, nes jie įgijo nepriklausomybę ir visiškai kontroliuoja visus valstybės reikalus.
Istorikas Gunaras Karlsonas teigia, kad Danija 1918 m. norėjo suteikti Islandijai suverenitetą dėl dviejų priežasčių. Pirma, tautų apsisprendimo teisė tapo vis svarbesnė pasibaigus Pirmajam pasauliniam karui. Antra, Islandija įrodė, kad sugeba pati tvarkyti savo reikalus (nuo 1904 m., kai buvo įvesta vietos valdžia) ir santykius su kitomis valstybėmis (per Pirmąjį pasaulinį karą, kai Islandija buvo atskirta nuo Danijos).
Respublikos įkūrimas
1944 m. birželio 17 d. nacistinei Vokietijai okupavus Daniją, Islandijoje tebesant Jungtinių Amerikos Valstijų, Jungtinės Karalystės ir Kanados ginkluotosioms pajėgoms, buvo surengtas referendumas dėl ryšių su monarchija nutraukimo ir šalis didele balsų persvara nusprendė tapti respublika.
Meksikos ledo ritulio lyga
Meksikos ledo ritulio lyga – aukščiausia Meksikos ledo ritulio lyga.
Teisinė sudėtis
Teisinė sudėtis - požymių, pagal kuriuos nustatomas teisiškai reikšminga veika (pažeidimas), faktas (teisinis faktas), įvykis ar kuri nors kita teisiškai reikšminga aplinkybė, visuma. Didžiausią reikšmę turi baudžiamojoje teisėje (nusikaltimo sudėtis, ), civilinėje teisėje ir kitose teisės šakose. Kaip tam tikrų elementų, faktinių aplinkybių, kurias būtina nustatyti, kad kiltų teisinės pasekmės, visuma, itin reikšminga teisiškai vertinant (t. y. kvalifikuojant) tam tikrus įvykius, situaciją ir pan.
Kiseliakas
Kiseliakas – miestas vidurio Bosnijoje ir Hercegovinoje, į šiaurės rytus nuo Sarajevo ir į pietus nuo Zenicos, prie Lepenicos ir Foiničos santakos. Vyrauja kroatai.
Kinijos ledo ritulio lyga
Kinijos ledo ritulio lyga – aukščiausia Kinijos ledo ritulio lyga.
Genčų II Velnio akmuo
Genčų II akmuo, vadinamas Velnio akmeniu, Veliekos ponaičio akmeniu (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas ; senasis vertybės kodas M155) – mitologinis akmuo centrinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Genčuose, 32 m į šiaurės rytus nuo kelio Genčai–Šukė, Skroblupio kairiajame krante.
Akmuo
Akmuo masyvus, pailgas rytų – vakarų kryptimi, apie 5,3 m ilgio, 2,2 m pločio, nuo 0,4 iki 1,1 m aukščio. Pietrytiniame pakraštyje yra 8 cm skersmens ir 2–4 cm gylio įdubimas.
Teritorijos plotas – 100 m².
450 m į šiaurės rytus yra Genčų I Velnio akmuo.
Istorija
Akmuo guli Velieka vadinamos pelkėtos Skroblupio griovos šlaite. Vietos gyventojai jį vadina Velnio akmeniu arba Veliekos ponaičio akmeniu.
Kaip kultūros paveldo objektą 1993 m. išaiškino Vykintas Vaitkevičius.
1994 m. įrašytas į laikiną kultūros ir istorijos paminklų apskaitą, 2000 m. registruotas kultūros vertybių registro mitologinių objektų sąraše, 2005 m. pripažintas valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.
Rialto tiltas
Rialto tiltas  – seniausias iš keturių tiltų, kertančių Didįjį kanalą Venecijoje. Tiltas jungia Šv. Morkaus ir Šv. Pauliaus rajonus. Jis buvo kelis kartus perstatytas, o originalus tiltas buvo pastatytas 1173 m. ir buvo pontoninis. Tiltas yra 22,90 m pločio, jo arkos aukštis siekia 7,32 m.
Istorija
Pirmasis tiltas per kanalą buvo pastatytas 1181 m.
Didėjant rytinėje pusėje esančio Rialto turgaus svarbai ir populiarumui, 1255 m. šioje vietoje buvo pastatytas medinis tiltas. Būtent šis tiltas buvo pavadintas Rialto turgaus vardu. Tiltas kelis kartus degė, o 1444 m. visiškai sugriuvo neatlaikęs minios svorio, o 1524 m. sugriuvo dar kartą.
1503 m. buvo pradėta galvoti apie akmeninį tiltą vietoj medinio. Dabartinio akmeninio tilto, kurio dizaineriu tapo Antonijus da Pontė, statybos prasidėjo 1588 m., o baigtos 1591 m. Jo dizainas buvo panašus į medinio pirmtako. Iki šiol šis tiltas išlikęs kaip viena patraukliausių Venecijos miesto vietų.
Tiurgo Paryžiaus žemėlapis
Žemėlapyje Paryžius pavaizduotas izometrine perspektyva, kurioje kreivių ilgiai nekinta. Žemėlapio mastelis yra apie 1:400, dydis – 2,49 m × 3,18 m.
Asociacija (reikšmės)
Žodis asociacija ( 'suvienyti, sujungti, apvienyti') gali reikšti:
Dubulis (Varduva)
Dubulis (Gužupis, Medingoji Gūžė) – upelis šiaurės Lietuvoje, Mažeikių rajone; Varduvos kairysis intakas (Ventos baseinas). Prasideda prie Lūšės geležinkelio stoties, teka daugiausia į rytus, pietryčius, prateka šiauriniu Naudvarės miško pakraščiu. Įteka Varduvon (Juodeikių tvenkinin) 14,7 km nuo jos žiočių, šalia Dapšių kaimo.
Þór/KA (moterys)
„Þór/KA “ moterų futolo ekipa, o trumpiau Þór/KA  – Islandijos sporto klubo moterų futbolo ekipa iš.
Dubulis (Varduva)
Intakai: Švarcupis (kairysis), Gūžė (dešinysis).
Europos alkoholinių gėrimų juostos
thumb|right|300px|Europos alkoholinių gėrimų juostos. {{legend|#004080|Degtinės juosta}}{{legend|#876901|Alaus juosta}}{{legend|#800000|Vyno juosta}} Europos alkoholinių gėrimų juostos – Europos regionai, kuriuose, manoma, vyrauja tam tikrų alkoholinių gėrimų (alaus, vyno, degtinės) vartojimas.
Dubulis (Varduva)
Aukštupio ir vidurupio vaga ištiesinta. Ties Kugiais sudaryti du tvenkinukai. Kaimai prie Dubulio: Parakalnis, Kentaučiai, Kugiai.
Upėvardis Dubùlis kilęs iš žodžių dubus ('įdubęs, duobėtas, gilus'), dubė ('įdubimas, slėnis').
Europos alkoholinių gėrimų juostos
Terminas vodka belt ('degtinės juosta') pirmą kartą pasirodė 1964 m. žurnalo Time straipsnyje apie smarkų gėrimą Lenkijoje.
Degtinės juosta
Terminas degtinės juosta yra neoficialus, neturi nusistovėjusios apibrėžties. Paprastai šiai juosta priskiriamos šios valstybės: ES šalys, įeinančios į Degtinės juostą, pagamina virš 70 % visos ES degtinės.
Degtinės juostos šalys pasižymi šaltu klimatu. Pietinė Degtinės juostos riba apytiksliai atitinka -2 °C sausio izotermą. Degtinės juostoje vynuogės neauga arba jų auginimas labai sunkus (išimtys yra tik Pietų Ukraina ir keli Pietų Rusijos regionai). Dalis specialistų Degtinės juostai priskiria ir Mongoliją.
Savo knygoje apie TSRS, Alex de Jonge nagrinėja savo „geoalkoholikos“ (geoalcoholics) idėją. Rusijos kultūrinius (politinius, ekonominius ir kt.) ypatumus jis aiškina Rusijos priklausymu Degtinės juostai ir nepriklausymu Alaus juostai. Degtinės juostai būdingas ne tik daugiausia degtinės gėrimas, bet ir gerokai dažnesnis, palyginus su kita Europa, „juodas gėrimas“.
thumb|left|Degtinės juosta Dalyje valstybių, istoriškai priklausančių Degtinės juostai, degtinę papildo alus. Suomijos ir Švedijos gyventojai išgeria dukart daugiau alaus negu degtinės (perskaičiavus į gryną etanolį). Lenkijos Alaus Mėgėjų partija (Polska Partia Przyjaciół Piwa; 1991 m. Lenkijos seime gavusi 16 vietų) buvo įkurta kaip kovos su alkoholizmu priemonė degtinės vartojimą keičiant į alaus vartojimą. Ir iš tiesų, 1998 m. Lenkijoje alus aplenkė degtinę ir pasidarė populiariausia alkoholinių gėrimų rūšimi.
Papetė (rūbai)
Papetė – rūbo, dažniausiai marškinių ar lietpalčių dalis, gaubianti pečių viršutinę dalį ir skirta sutvirtinti rūbo plotą, patiriantį didesnes apkrovas ar papildomai apsaugoti nuo kritulių. Pavyzdžiui, marškinių papetė skirta apsaugoti vyriškų marškinių pečių dalį nuo susidėvėjimo dėvint švarką. Papetė gali būti vieno arba kelių sluoksnių – jei reikia tvirtumo. Papetė gali būti dviejų dalių – jei reikia itin tiksliai pritaikyti asimetriškam kūno sudėjimui ir didesnės judėjimo lasivės arba vientisa.
Europos alkoholinių gėrimų juostos
Degtinės juosta
Terminas nuo 2006 m. kelia daug triukšmo ryšium su „degtinės karu“ Europos Sąjungoje dėl degtinės (vodkos) standartizavimo. Degtinės juostos šalys tvirtina, kad tik degtinės iš grūdų ir bulvių gali būti vadinamos tikromis vodkomis (degtinėmis), nes tai atitinka ilgametes gamybos tradicijas, kad vodkos pavadinimą reikia taip pat saugoti kaip ir kilmės pavadinimus (protected designation of origin). Pagal Šnelhardto kompromisą (Schnellhardt compromise), pasiūlytą Horsto Šnelhardto (Horst Schnellhardt), vodkų iš kitos žaliavos (ne iš grūdų, bulvių ar runkelių melasos) etiketėse turi būti aiškiai parašyta „Vodka produced from…“ ('degtinė, pagaminta iš…').
Alaus juosta
Alaus juosta apia šalis, kur alus istoriškai yra populiariausias alkoholinis gėrimas. Alaus juosta yra piečiau negu degtinės juosta ir šiauriau, negu vyno juosta.
Alaus juostos šalys : Išvardinti Prancūzijos regionai, dalis pietvakarių Vokietijos bei dalis Austrijos kartu priklauso ir Vyno juostai.
Istoriškai alus tapo pagrindiniu alkoholiniu gėrimu regionuose, kur Romos Imperijos įtaka buvo mažesnė, o klimatas – vėsesnis.
Vyno juosta
Vyno juosta apima šalis, kuriose populiariausias alkoholinis gėrimas buvo vynas. Vyno juosta yra piečiau alaus ir degtinės juostų.
Vyno juosta apima šias šalis: Taip pat šiai juostai priskiriama pietinė D. Britanijos dalis, dalis Nyderlandų, Pietvakarių Vokietija ir dalis Austrijos (dalis jų užsikloja su Alaus juosta).
Þór/KA (moterys)
Istorija
2012, 2017 m. Islandijos čempionės, kurios dalyvavo UEFA čempionių lygos turnyre.
FC Jeunesse Canach
Kanacho „Jeunesse“ – Liuksemburgo futbolo klubas iš Kanacho.
Istorija
1957 m. vasario 27 d. buvo įkurtas futbolo klubas Kanacho mieste. Ilgą laiką rungtyniavo žemesniuosiuose divizionuose.
2010 m. pateko į aukščiausią šalies lygą, bet po sezono buvo perkelti į žemesnį divizioną.
Foussball Éierepromotioun (II)
2021–2022 m. antroje pakopoje buvo dešimtoje vietoje.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo Foussball Éierepromotioun lygoje (Promotion d’Honneur).
Honkongo ledo ritulio lyga
Honkongos ledo ritulio lyga – aukščiausia Honkongo ledo ritulio lyga.
Dunojėlis
Dunojėlis – upelis šiaurės Lietuvoje, Biržų rajone; Apaščios dešinysis intakas (Lielupės baseinas). Prasideda Kyliškių miške, netoli Kyliškių kaimo. Teka į šiaurės vakarus daugiausia dirbamais laukais. Įteka Apaščion 44,3 km nuo jos žiočių, Anglininkuose.
Visa vaga ištiesinta. Kaimai prie Dunojėlio: Prūdelis, Dukurniai, Smaliečiai, Mažuikiai, Kemėnai, Mieleišiai, Anglininkai.
Upėvardis kildinamas iš liaudies dainose minimos Dunojaus upės (dunajus, dunojus, dūnojus – 'dideli vandenys, marios').
Čarlzo Kuoneno tiltas
Čarlzo Kuoneno tiltas – kabamasis pėsčiųjų tiltas Šveicarijos Alpėse, netoliese Randos gyvenvietės. Tilto konstrukcija plieninė, ilgis siekia 494 m, plotis – 0,65 m, didžiausias aukštis – 86 m. Tiltas atidarytas 2017 m. liepos 29 d., atidarymo metu tai buvo ilgiausias tokio tipo tiltas pasaulyje.
Čarlzo Kuoneno tiltas pakeitė ankstesnį tiltą, kurį apgadino akmenų nuoslankos. Tilto montavimo darbai užtruko 10 savaičių. Šis Grabenguferio tarpeklį kertantis tiltas yra „Europaweg“ kalnų maršrute, tarp Cermos ir Grecheno. Nurodoma, kad tiltas apsaugotas nuo vibracijos ir siūbavimo.
Pavadintas didžiausio rėmėjo vardu.
Urbonas Raškevičius
Urbonas Raškevičius OFM, (1824 m. liepos  27 d. Šiauliuose, Rusijos imperija – 1909 m. rugsėjo 8 d., JAV) – Romos katalikų kunigas ir pedagogas Lenkijoje, Prūsijoje bei JAV. Pranciškonų vienuolis.
Biografija
Augustavo gubernijos Smalėnų vienuolyne buvo įšventintas pranciškonų vienuoliu. 1848 m. rugsėjo 8 d. Vloclaveke įšventintas kunigu. Ilgą laiką profesoriavo dvasinėse seminarijose, nuo 1858 m. dėstė kanonų teisę tuo metu Prūsijai priklausančio Lankų miestelio teologinėje mokykloje. 1869–1871 m. gyveno pranciškonų vienuolyne Vronkose. Dėl kilusių nesutarimų 1872 m. persikėlė į Galiciją, vėliau – į Sileziją.
Galiausiai nusprendė emigruoti į JAV. 1881 m. paskirtas lenkų katalikų Švč. Mergelės Marijos bažnyčios klebonu Indianos valstijos Otis miestelyje, šią šventovę rekonstravo. 1890–1891 m. kūrė Šv.Kazimiero parapiją Hammonde (Indianos valstija). 1891 m. grįžo tarnauti į Otį, buvo paskirtas Fort Veino dekanato vadovu.
AC Arles-Avignon
Arlio ir Avinjono FC – Prancūzijos futbolo klubas iš Arlio ir Avinjono.
Istorija
Iki 2009 m. žaidė Arlyje, o perkelti stadioną prireikė dėl to, kad klubas pateko į II lygą. Joje užėmė 3 vietą ir iškart pateko į I lygą.
Arbitras
Arbitras – teisėjas, tarpininkas:
Benaičių akmuo (Ponios lova)
Benaičių III akmuo, vadinamas Ponios lova (kitaip Ponios akmeniu, Ponios kūliu) – buvęs mitologinis akmuo šiaurės vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Benaičių rytiniame pakraštyje (Darbėnų seniūnija), Kulšės dešiniajame krante.