cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bielazariškių piliakalnis
Tyrimai
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Šiūšis
Prasideda Šilininkų k., netoli vieškelio į Ž. Naumiestį, teka į šiaurės vakarus, paskui į vakarus pro Paičius, Labatmedį, Virkytus (visi kaimai Švėkšnos seniūnijoje), toliau pasuka į pietus ir ties Bružais (Saugų seniūnija) įteka į Tenenį. Klaipėdos krašte ties Virkytais vadinamas Šuste, taip žymimas ir kai kuriuose žemėlapiuose.
XX a. I-oje pusėje Virkytuose ant jos kranto yra buvęs vandens malūnas.
Pavadinimo kilmė
Šiūšies vardo kilmė nelabai aiški. Galbūt sietinas su žodžiais „šiušenti“ – šlamenti, šiušinti, šlaminti, gal žodžio „šiaušti“ (taršyti, velti) šaknies variantas.
Moriyuki Kato
Morijuki Kato (Moriyuki Katou;, g. 1934 m. rugsėjo 18 d.) – Japonijos politikas, nuo 1999 m. einantis Ehimės prefektūros gubernatoriaus pareigas.
Zolotnikas
Zolotnikas  – mažas rusiškasis svorio vienetas, lygus 4,2658 gramo. Naudotas X–XX a., daugiausia kaip sidabro svorio vienetas.
Pavadintas pagal senovinę auksinę rusišką monetą zlatniką, kuri buvo naudojama Kijevo Rusioje iki XI a. Zolotnikas atitiko zlatniko svorį, o šis – Bizantijos solido svorį.
Rusiškąjį svarą sudarė 96 zolotnikai.
Trims zolotnikams buvo lygus kitas svorio vienetas lotas. Pats zolotnikas buvo skirstomas į 96 dalias.
Zolotnikai buvo naudojami ir brangiųjų metalų grynumui įvertinti. Zolotnikai buvo nemetrinės rusiškosios prabos vienetas.
Hiustono Rockets
Hiustono „Rockets“ – NBA Vakarų konferencijos Pietvakarių pogrupio komanda iš Hiustono miesto Teksase.
Istorija
Lygoje pradėjo žaisti 1967 m. kaip San Diego „Rockets“ ir patyrė net 67 pralaimėjimus (tuometinis rekordas). Dėl prastų komandos rezultatų komandos savininkas Robert Breitbard ieškojo galimų komandos pirkėjų. 1971 m. ją nupirko du investuotojai ir perkėlė komandą į Hiustoną, Teksasą.
NBA čempionais yra tapę 1994 ir 1995 m.
Molėnai
Molėnai arba Kaštanovka (, nuo 1939 m. Mollehnen, nuo 1945 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Zelenogradsko rajone, nuo 2006 m. gruodžio 28 d. Kovrovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Muleinē prūsiškos kilmės. 1300 m. minimas Molleyne. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities kaimas. 1910 m. buvo 137 gyventojai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. – 2006 m. Muromskojės apylinkės kaimas.
Čerkesai
Čerkesai (адыгэ) – tradicinis, bendras šiaurės vakarų Kaukaze gyvenančių autochtonų kalniečių genčių ar tautelių pavadinimas. Etnonimas čerkesai vartojamas vakarų Europoje, Turkijoje, Izraelyje, arabų šalyse, vartotas ikirevoliucinėje Rusijoje. Įvardijimas čerkesai kaip bendras tautybės pavadinimas šiuo metu nevartojamas dabartinėje Rusijoje ir kitose šalyse, kur vartojama per Tarybų Sąjungą (taigi ir Lietuvoje) atėjusi terminija.
Siaurąja prasme prie čerkesų kabardinai nepriskiriami. Senesniais laikais (iki XIX a.) prie čerkesų taip pat buvo priskiriami ir abchazai (kartu su abazais). Kartais, vėlgi klaidingai karačiajai buvo priskiriami prie čerkesų, tiurkų kalbose kara reiškia juodas, tad karačiajai reiškia juodieji čerkesai. XIX a. Rusijai užkariavus čerkesų gyvenamas teritorijas ir artimiau susipažinus įsigalėjo siauresnis požiūris. Taip atsitiko todėl, kad Rusija dar nuo XVI a. turėjo ryšių su Kabarda, kuri buvo atskiras politinis vienetas, tačiau likę čerkesai niekada nebuvo sukūrę valstybės.
Pavadinimų painiava
Tradicinis pavadinimas yra čerkesai. Jis atėjo iš rusų kalbos – čerkesy (черкесы). Į rusų kalbą pateko iš tiurkų kalbų žodžio çerkes. Į pastarąsias kalbas atėjo iš osetinų kalbos žodžio cerges, t. y. erelis. Vakarų Europoje čerkesai yra įvardijami iš italų kalbos kilusių vardu circassi: anglų kalboje – circassians, prancūzų kalboje circassienes ir t. t.
Apie 1930 metus Tarybų Sąjungoje vykdyta sunkiai suvokiama nacionalinė politika: tradiciniai rusiški tautybių pavadinimai buvo keičiami į naujadarus – dažniausiai pagrindu imant endonimus. Taip buvo kuriamos dirbtinės tautybės – čerkesai gyvenantys dabartinėje Adygėjos respublikoje, rusų kalba buvo pavadinti adygais arba adygėjais (адыгейцы). O dabartinėje Karačiajų Čerkesijos respublikoje gyvenanti viena čerkesų genčių – beslenėjai, gyvenantys pramaišiui su kabardinais prie Kubanės upės, buvo palikti vadinti čerkesais (черкесы), nors abiejų šių grupių bendrasis savivardis yra tas pats – adyge. Pavyzdžiui, vykdant 1926 m. surašymą Tarybų Sąjungoje tokia tautybė adygai išvis neužfiksuota, o pačių čerkesų suskaičiuota 33 938 asmenys. Kabardinai skaičiuoti atskirai. Požiūrio, kad čerkesai, adygai ir kabardinai yra atskirai gyvenančios tautos, tebesilaikoma ir dabartinėje Rusijoje. Tokio tautų skirstymo buvo laikomasi ir Lietuvos TSR.
Turkijoje, Izraelyje, Arabų šalyse, kur gyvena absoliuti dauguma pasaulio čerkesų (iki 90%), visos 12 genčių suvokiamos ir vadinamos bendru pavadinimu – čerkesai.
Šiuo metu Rusijoje oficialiai čerkesais laikomi tik gyvenantys Karačiajų Čerkesijos respublikoje ar iš jos kilę žmonės. Tokiu atveju čerkesų suskaičiuojama 60 517 asmenys. Rusijoje vyksta čerkesų judėjimas, kuris siekia susigrąžinti tradicinį egzonimą, vartojamą visame pasaulyje ir vartotą Rusijoje iki XX amžiaus IV dešimtmečio.
Buitis, kultūra
Nacionalinis vyrų apdaras – čerkesė, moterys dėvi ilgas raštuotas sukneles. Tradiciškai laikomasi paprotinės teisės, kraujo keršto, labai gerbiami senoliai.
Čerkesai Lietuvoje
Lietuvoje paplitusi pavardė Čerkesas neturi nieko bendro su Kaukazo čerkesais. Pavardė kilusi iš XVI-XVII amžiuose Rusijoje vartoto pavadinimo čerkasy (черкасы), kuriuo vadinti dabartiniai ukrainiečiai, tuomet kazokai, gyvenę prie Čerkasų miesto.
Paratiroidinas
Paratiroidinas (PTH arba parathyroid hormone) - hormonas, kurį gamina prieskydinė liauka. Partiroidinas sudarytas iš 84-rių amino rūgščių. Šis hormonas reguliuoja kalcio koncentraciją kraujyje. Jo gamyba sustiprėja sumažėjus kalcio kiekiui kraujyje. Paratiroidinas stimuliuoja 1-α-hydroxylase enzimo veiklą. Taip pat paratiroidinas prisijungia prie osteoklastų (seną kaulinį audinį ardančios ląstelės) receptorių ir skatina jų veiklą. Taip kauluose esantis kalcis ir fosforas atlaisvinamas ir patenka į kraujotaką. Atstačius kalcio koncentraciją kraujyje paratiroidino gamyba sumažėja.
Agavūnas
Monkarpiniai, t. y. pražysta vieną kartą gyvenime ir subrandinę vaisius nunyksta.
Spalio 17
Spalio 17 yra 290-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 291-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 75 dienos.
Agavūnas
Paplitęs Šiaurės ir Pietų Amerikoje, nuo Meksikos iki Bolivijos.
Spalio 17
Vardadieniai
Ignacas − Kintautas − Gytė − Marijonas − Margarita − Ignotas
431 m. pr. m. e.
'''431 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Nikolajus Berežkovas
Nikolajus Berežkovas (, 1886 m. birželio 12 d. Žemutinis Naugardas – 1956 m. kovo 12 d. Maskva) – rusų istorikas, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės istorijos tyrinėtojas.
Biografija
Dirbo Rusijos imperijos teisingumo ministerijos archyve Maskvoje. Nuo 1917 m. Maskvos archeologijos instituto, Žemutinio Naugardo universiteto dėstytojas. 1924–1935 m. dirbo Maskvos muziejuose, nuo 1935 m. – TSRS mokslų akademijos Istorijos institute.
Liudvikas Tiškevičius
Liudvikas Tiškevičius (, 1748 m. Vilniuje – 1808 m. birželio 26 d.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras, didikas, Lelijos herbo grafas, Abiejų Tautų Respublikos valstybės ir karinis veikėjas.
Biografija
Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės, Skumino šakos. Tėvas Juozapas Tiškevičius, motina Ona Pociejūtė. Brolis Aleksandras Tiškevičius.
Valstybės tarnyba
Vilniaus tijūnas, 1775 m. Lietuvos didysis raštininkas, 1780 m. Lietuvos lauko etmonas, 1791 m. Lietuvos didysis iždininkas, 1793 m. Lietuvos didysis maršalka.
1776 m. lapkričio 25 d. apdovanotas Baltojo erelio ordinu.
Pertti Kullervo Paasio
Biografija
1963 m. – 1975 m. Suomijos socialdemokratų partijos (SDP) lyderio ir Suomijos premjero Rafaelio Pasio sūnus. 1968 m. baigė Turku universitetą, politologijos bakalauras.
Nuo 1957 m. SDP narys. Nuo 1978 m. SDP valdybos narys.
1975–1978 m. ir 1982–1996 m. Suomijos parlamento narys. 1987–1991 m. Suomijos socialdemokratų partijos pirmininkas.
1989–1992 m. Ministro pirmininko pavaduotojas ir užsienio reikalų ministras.
1996–2004 Europarlamento narys.
Gurjevskas
Gurjevskas (arba Noihauzenas;, nuo 1938 m. Villenkolonie, ) – miestas Rusijoje, Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, 13 km į šiaurės rytus nuo Karaliaučiaus (jo priemiestis), prie Gurjevkos (Malūnupio). Gurjevsko rajono centras. Geležinkelio stotis prie Karaliaučiaus–Tilžės linijos. Maisto, statybinių medžiagų pramonė. Yra XIII a. pilies liekanos, 1292 m. bažnyčia, kiti vokiškos architektūros statiniai.
Istorija
1255 m. sembų tvirtovę Vurgvalą užėmė kryžiuočiai, kurie 1262 m. čia pastatė Noihauzeno pilį. 1525 m. Noihauzenas tapo Sembos vyskupo būstine. XIV a. pastatytas malūnas. Iki XIX a. pab. buvo nedidelė gyvenvietė (1820 m. – 329 gyventojai), bet nutiesus geležinkelį gerokai išaugo. 1935 m. atidarytas Beringo instituto filialas.
II pasaulinio karo metais miestas subombarduotas. Pervadintas tarybinio generolo, žuvusio Pilavos šturme, Stepano Gurjevo garbei.
Algimantas Kirkutis
Algimantas Kirkutis (g. 1954 m. vasario 6 d. Kaune) – Lietuvos gydytojas kardiologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
Biografija
1978 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1992 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
1979–1993 m. dirbo Kauno medicinos institute (nuo 1989 m. Kauno medicinos akademija), 1981–1985 m. vyr. mokslo darbuotojas, nuo 1992 m. profesorius. 1989–1993 m. akcinės bendrovės „Cordelectro“ generalinis direktorius. Nuo 1993 m. Klaipėdos jūrininkų ligoninės Kardiologijos skyriaus vedėjas ir nuo 2004 m. Širdies aritmijų laboratorijos vadovas. 1998 m. Klaipėdos universitete su kitais įkūrė Sveikatos mokslų fakultetą, jo dekanas.
Laimėjo 2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimuose.
Mokslinė veikla
Endokardinio širdies laidžiosios sistemos elektrofiziologinio tyrimo Lietuvoje vienas pradininkų. Įdiegė į klinikinę praktiką širdies elektros stimuliacijos per stemplę būdą. Paskelbė daugiau, kaip 160 mokslinių darbų.
Konstanty Górski
Konstantas Gorskis (, 1868 m. Kazimieravoje, Kauno apskritis – 1934 m. Varšuvoje) – dailininkas.
Biografija
Gimė 1868 m. Kazimieravos dvare, prie Vandžiogalos, Šeligos herbo bajorų Karolio ir Marijos Elvyros Gorskių šeimoje. Mokėsi Vilniaus Ivano Trutnevo piešimo mokykloje, vėliau – Sankt Peterburgo Dailės akademijoje, vadovaujamas prof. G. Villevaldės. Studijas gilino Miunchene, Paryžiuje ir Italijoje. Nuo 1894 m. gyveno Varšuvoje. Tapė daugiausia portretus, buitines ir istorines kompozicijas. Iliustravo A. Mickevičiaus, J. Slovackio, H. Sienkevičiaus, M. Rodzevičiūtės ir kt. literatūros kūrinius. Mirė 1934 m. Varšuvoje.
Gruzinai
Gruzinai ( = kartvelebi, siūlomas naujadaras: kartvelai, sakartveliečiai)  – pietų Kaukazo tauta, gyvenanti Gruzijoje. Dauguma gruzinų yra krikščionys ir priklauso senai Gruzijos stačiatikių bažnyčiai. Apsikrikštijusi IV a. (327 m.) Gruzija yra antroji krikščioniška valstybė istorijoje.
Dėl strateginės padėties tarp Rytų ir Vakarų gruzinus veikė daugybė civilizacijų. Jie įpynė kitų kultūrų elementus į savo tradicijas ir sukūrė savitą turtingą kultūrą, kuri ypač klestėjo viduramžiais. Gruzijos šaknys buvo senovės genčių sąjungoje, bet XI a. pradžioje išsivystė struktūrizuota feodalinė sistema ir susikūrė vieninga karalystė, dominavusi Kaukaze iki mongolų įsiveržimo XIII a. Esant kaimyninių imperijų grėsmei ir vidiniams neramumams gruzinai išliko daugiau ar mažiau nepriklausomi iki Rusijos aneksijos XIX a. ir atgavo nepriklausomybę nuo Tarybų Sąjungos 1991 m.
Eičiūnų koplyčia
Eičiūnų koplyčia – veikianti katalikų koplyčia Alytaus rajone, Butrimonių seniūnijoje, Eičiūnų kaime, 5 km į rytus nuo Butrimonių, 200 m į pietus nuo kelio. Priklauso Pivašiūnų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų parapijai.
Eičiūnų koplyčioje vyksta savaitinės pamaldos. Mišios aukojamos sekmadieniais, o vaikų ir jaunimo mišios – kiekvieno mėnesio antrą sekmadienį. Kaišiadorių vyskupo leidimu joje pravedami ir svarbiausi kaimo bendruomenės kultūriniai renginiai: saviveiklininkų koncertais koplyčioje paminimos Lietuvos nepriklausomybės, Motinos, Tėvo dienos, vyksta Joninių, Derliaus ir Kaimo šventės.
Istorija
miniatiūra|Koplyčia 2016 m. vasarį
Eičiūnų koplyčia įkurta 1996 m. buvusiuose kultūros namų ir žemės ūkio bendrovės „Viltis“ administracijos pastatuose. Tuo metu piniginiu vienetu buvusiais pajais eičiūniškiai ir aplinkinių kaimų gyventojai išsipirko buvusį sovietinį kultūros namų pastatą. Vėliau organizuota ne viena rinkliava įvairiems statinio rekonstrukcijos darbams. 1996 m. bendruomenės narių iniciatyvos ir aukų dėka prie koplyčios pastatytas didelis ąžuolinis kryžius, kaip atsiribojimo nuo praeities ir ateities vilčių simbolis (aut. Algirdas Judickas, jis taip pat išdrožė kryžiaus kelio stotis). Meistras J. Ališauskas pagamino altorių, koplyčią papuošė dailininkės Leokadijos Belvertaitės sukurtas Švč. Mergelės Marijos su kūdikėliu paveikslas. Didžiausias pastato remonto darbų organizatorius ir rėmėjas buvo Pivašiūnų parapijos klebonas monsinjoras Vincas Baublys.
1997 m. koplyčios presbiterijos grindys padengtos ąžuolo parketu, nesėkmingai bandytas suremontuoti buvęs plokščias pastato stogas. 1998 m. atlikta pastato stogo rekonstrukcija. Virš koplyčios iškilo aukštas šiuolaikine skardos danga dengtas šlaitinis stogas. Eičiūnų koplyčia tapo iškiliausiu kaimo pastatu. 1999 m. koplyčioje sudėti naujo dizaino mediniai langai (arch. I. Andriulionytė). 2000 m. pradžioje atlikti koplyčios vidaus apdailos darbai, buvusios kino aparatinės vietoje įrengta patalpa suaugusiųjų chorui. bažnytinės melodijos atliekamos elektriniais vargonėliais.
2000 m. kovo 4 d., šv. Kazimiero, jaunimo globėjo, dieną, įvyko pirmosios jaunimo mišios.
432 m. pr. m. e.
'''432 m. pr. m. e.''' buvo keliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Hokaido prefektūros Sporto centras
Hokaido prefektūros Sporto centras – universalus, tarptautinio lygio sporto, pramogų ir verslo kompleksas Saporo mieste Japonijoje, Hokaido saloje.
Dembina (Trakai)
Dembina – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Onuškio.
Britanijos fryzai
Britanijos fryzai – pieninių galvijų veislė išvesta kryžminant vietinius galvijus su Olandijos juodmargiais. Dėl didelio produktyvumo, gero pašarų apmokėjimo ir neblogų mėsinių savybių per pastaruosius 50 metų šios veislės galvijų labai padaugėjo ir dabar jie Didžiojoje Britanijoje sudaro apie pusę visų galvijų.
Pagal kūno sudėjimą Britanijos fryzai yra tarpiniai tarp Olandijos juodmargių ir holšteinų. Šios veislės karvių labai taisyklingas tešmuo, stipri konstitucija, tvirtos kojos. Galvijai ramūs, gerai tinka pramoniniai pieno ir galvijienos gamybai. Spalva juodmarga. Karvės sveria 600–650 kg, buliai – 1000 kg. Prieauglis intensyviai auga. Iš karvių vidutiniškai per metus primelžiama 6000–6500 kg 3,8–3,9 % riebumo pieno. Pastaruoju metu šiai veislei gerinti naudojami holšteinai.
Departamentinė žandarmerija
Departamentinė žandarmerija − Prancūzijos nacionalinės žandarmerijos šaka, atliekanti teritorinės policijos funkcijas. Departamentinė žandarmerija nuolat bendrauja su gyventojais ir atlieka vietinės policijos funkcijas visoje kaimiškoje Prancūzijos teritorijoje bei mažuose miestuose.
Teritorinis departamentinės žandarmerijos suskirstymas pagrįstas teritoriniu Prancūzijos suskirstymu, ypač pagal Prancūzijos departamentus. Pagal tai ši žandarmerijos šaka ir pavadinta.
Daliniai
Departamentinė žandarmerija suskirstyta į:
Legionai
Departamentinės žandarmerijos legiono vadas pulkininkas vadovauja visoms departamentinės žandarmerijos grupuotėms regione bei regione dislokuotiems judriosios žandarmerijos padaliniams. Jam pavaldūs ir vienas arba keli tyrimų skyriai. Regione paprastai būna ir respublikinės gvardijos padalinys.
Legiono vadas palaiko ryšius su regiono prefektu, kuris yra legalusis valstybės atstovas administraciniame regione. Užduotims vykdyti legiono vadas turi štabą ir įvairias tarnybas bei dalinius bei padalinius:
Legiono štabą sudaro:
Šiuo metu departamentinė žandarmerija turi 22 legionus − po vieną kiekviename Prancūzijos administraciniame regione.
Po 2005 m. liepos 1 d. reformos legionai pervadinti į area.
Padaliniai
Pagrindinis departamentinės žandarmerijos padalinys yra skyriaus ar būrio dydžio brigada. Brigados yra žandarmerijos kuopų padaliniai. Brigadas paprastai turi kantonai. Smulkios brigados (po 4−6 žandarus), atsakingos už gretimas teritorijas, gali būti jungiamos į stambesnius padalinius. Kiekviena brigada atsakinga už tvarkos priežiūrą vienoje ar keliose komunose, tiek naktį, tiek dieną, bei interesantų priėmimą. Žandarai priima skundus, vykdo administracinius ir teisinius tyrimus, atsako į skubios pagalbos skambučius. Apskrities brigados sudaro kuopą. Iš viso yra apie 3 600 brigadų.
Specialieji padaliniai
Be brigadų departamentinė žandarmerija turi ir specializuotų padalinių specifinėms užduotims atlikti.
Departamentinės žandarmerijos struktūra modifikuojama siekiant pagerinti žandarmerijos efektyvumą komunose.
Katekinė areka
Katekinė areka (Areca catechu), dar vadinama arekine palme, betelio palme – palmių (Arecaceae) rūšis auganti tropinėse Azijos, Ramiojo vandenyno salų srityse, vietomis Rytų Afrikoje.
Tai iki 20 m užaugantis medis tiesiu liemeniu. Jo skersmuo 10–15 cm. Lapai 1,5-2 m ilgio, pirštuoti. Palmės vaisius – oranžimis, pailgas arekinis riešutas. Jo sėklose yra alkaloido arekolino, turinčio narkotinių savybių. Sėklas drauge su betelio lapais (vadinama Paan) kramto Pietryčių, Rytų Azijos gyventojai. Dėl sėklose esančių dažančiųjų medžiagų kramtytojų burnos nusidažo plytiškai raudona spalva. Seniau dėl to areka buvo naudojama audinių dažymui.
Katekinės arekos ekstratas turi antidepresinį poveikį, tačiau sukelia priklausomybę.
Dinozaurų fiziologija
Dinozaurų fiziologija, ypač jų termoreguliacija, istoriškai buvo daug diskusijų sukelianti tema. Pastaruoju metu atsirado naujų duomenų leidžiančių spręsti apie bendrąją dinozaurų fiziologiją, ne tik apie metabolinę sistemą ir termoreguliaciją, bet ir kvėpavimo bei širdies - kraujotakos sistemą.
Ankstyvosios interpretacijos: XIX a. 3-as d. – XX a. pr.
Dinozaurų tyrimai prasidėjo XIX a. 3-ame dešimtmetyje Anglijoje. Šios srities pionieriai - William Buckland, Gideon Mantell ir Richard Owen interpretavo pirmuosius, labai fragmentinius fosilijų likučius, kurie priklausė keturkojams gyvūnams. Jų ankstyvieji darbai, eksponuojami XIX a. 6-ame dešimtmetyje pastatytame Crystal Palace Dinosaurs vaizdavo žinomus dinozaurus kaip dramblio-driežo išvaizdos roplius. Nepaisant ropliškos išvaizdos, R. Owen darė prielaidas, kad dinozaurų širdis ir kvėpavimo sistema buvo panašesnės į žinduolių nei į roplių. thumb|right|240px|1897 m. "Lealapsų" (dabar vadinami [[dribtozauras|dribtozaurais) piešinys. Autorius Charles R. Knight.]] XIX a. 8-ame dešimtmetyje JAV vakaruose suradus pilnesnius skeletus, mokslininkai galėjo pradėti labiau pagrįstas dinozaurų biologijos interpretacijas. Edward Drinker Cope, kuris buvo Othniel Charles Marsh priešininkas Kaulų karuose, įsivaizdavo bent dalį dinozaurų buvus aktyviais ir vikriais, kas matoma dviejų kovojančių "laelapsų" piešinyje, kurį jo vadovaujamas nupiešė Charles R. Knight. Tuo pačiu metu Charles Darwin evoliucijos teorijos paskelbimas bei archeopterikso ir Compsognathus atradimas paskatino Thomas Henry Huxley pasiūlyti teoriją, kad dinozaurai buvo artimi paukščių giminaičiai. Nepaisant šių prielaidų įsitvirtino dinozaurų, kurie panašūs į didelius roplius, įvaizdis, o daugelis jų paleobiologijos XX a. pirmoje pusėje buvo interpretuojamos kaip grynai ropliškos.
Požiūrio pasikeitimas ir "dinozaurų renesansas"
XX a. 7-ame dešimtmetyje vyraujantis požiūris ėmė keistis, o tam įtaką padarė John Ostrom darbas apie Deinonychus ir paukščių kilmę. Jo mokinys Robert T. Bakker išpopuliarino naująjį požiūrį savo straipsnių rinkinyje, kurių pirmasis vadinosi Dinozaurų viršenybė (1968 m.; The superiority of dinosaurs). Šiose publikacijose jis tvirtino, kad dinozaurai buvo šiltakraujai ir aktyvūs gyvūnai, galintys ilgą laiką išlikti aktyviais. Daugelyje savo darbų Bakker savo argumentus pateikė kaip naujus įrodymus, galinčius atgaivinti XIX a. pabaigoje vyravusias idėjas bei tai pabrėžė įvesdamas sąvoką dinozaurų renesansas. Savo idėjas Bakker grindė įvairiais anatominiais ir statistiniais argumentais. the methodology of which was fiercely debated among scientists.
Šie ginčai paskatino susidomėjimą naujais metodais išnykusių gyvūnų paleobiologijoje, pvz., kaulų histologija. kuri sėkmingai taikyta nustatant daugelio dinozaurų augimo tempus.
Šiuo metu bendrai priimtina versija yra tai, kad daugelis, o galbūt ir visi dinozaurai turėjo greitesnį metabolizmą, nei dabartiniai ropliai, bet situacija yra žymiai sudėtingesnė ir įvairesnė, nei pradžioje ją pateikė Bakker. Pvz., mažesnieji dinozaurai galėjo būti tikraisisi endotermais, o didesnė rūšys galėjo būti inertiškais homeotermais arba daugelis dinozaurų galėjo turėti tarpinį metabolizmą.
Fulgerul CFR Chișinău
Kišiniovo „Fulgerul“ – Rumunijos futbolo klubas iš Kišiniovo, tarpukariu žaidęs Rumunijos varžybose.
Ūmėdė garduolė
Ūmėdė garduolė (Russula delica) – ūmėdžių (Russula) genties grybų rūšis, dažnai vadinama paliepiu, paliepe, kiauliabude.
Vaisiakūniai vidutinio didumo, kartais dideli. Kepurėlė 8-10, rečiau 15-17 cm skersmens, jaunų gaubta, senų paplokščia, netaisyklingai išsilanksčiusi, vidurys kiek įdubęs, balta, senesnių baltai gelsva, ar net rusva, luobelė nesilupa. Lakšteliai balti, melsvo atspalvio, tankūs, nuaugę kotu žemyn. Kotas 3-6 cm ilgio, 1-3 cm storio, baltas, kietas. Trama balta, kieta, švelnaus ar net šiek tiek deginančio skonio.
Auga liepos–rugsėjo mėnesiais lapuočių ir spygliuočių miškuose. Lietuvoje dažna. II kategorijos. Nuo piengrybio paliepio ir piengrybio grūzdo skiriasi tik tuo, kad neturi pieniškų sulčių.
Pirimidinas
Pirimidinas – tai heterociklinis aromatinis organinis junginys, panašus į benzeną ir piridiną. Nukleorūgštyse randamos trys pirimidininės nukleobazės, t. y. citozinas, timinas ir uracilas. Šios heterociklinės bazės sudaro vandenilinius ryšius su jom komplementariais purinais.
DNR atveju:
Oreliškiai
Oreliškiai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Tauragės.
Gegužraibiečiai
Gegužraibiečiai (Orchidales) – lelijainių (Liliopsida) klasės lelijažiedžių (Liliidae) poklasio augalų eilė.
433 m. pr. m. e.
'''433 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Olifantsas (Pietų Kapas)
Olifantsas  – upė Pietų Afrikos Respublikoje, Vakarų Kapo provincijoje (Kapo regiono pietuose). Prasideda į šiaurę nuo Svartbergo kalnų, dviem ištakomis – Traka ir Kalkvaliu. Teka į pietus, pietvakarius kalnuotomis vietovėmis. Įteka į Tauritso (Guritso) upę, įtekančią į Indijos vandenyną.
Olifantso vanduo naudojamas drėkinimui. Prie upės įsikūręs Outdshorno miestas.
Pasaulio jaunimo lengvosios atletikos čempionatas
Pasaulio jaunimo lengvosios atletikos čempionatas – tarptautinės lengvosios atletikos asociacijos organizuojamos geriausių pasaulio jaunimo amžiaus (18 - 19 metų) lengvaatlečių varžybos. Pirmasis čempionatas įvyko 1986 m. Atėnuose, Graikijoje ir rengiamas kas dvejus metus.
Lietuva čempionate
Lietuvos atstovai čempionato istorijoje yra pelnę penkis medalius:
M8 (Baltarusija)
Magistralinis kelias M8 – tarptautinis greitkelis sienos kirtimo punktas (skp) su Rusija „Jezeriščė“ - skp su Ukraina „Naujoji Huta“ Baltarusija, sutampanti su europinio tinklo keliu Sankt Peterburgas-Merzifonas dalimi.
Prasideda sienos su Rusija kirtimo punkte „Jezeriščė“, kerta Vitebską, Oršą, Mogiliavą, Gomelį ir pasibaigia pasienio punkte su Ukraina „Naujoji Huta“.
Bendras ilgis 456 km.
Pastarnokas
Pastarnokas (Pastinaca) – salierinių (Apiaceae) šeimos augalų gentis, kurioje viena Lietuvoje auganti rūšis – paprastasis pastarnokas. Augalas iki 100 cm aukščio, šiurkščiai plaukuotas. Stiebas tvirtas, briaunuotas, lapai vieną kartą plunksniški. Žiedynas – skėtis. Skėčiai sudaryti iš 5-20 nevienodo ilgio stipinų. Žydi liepos – rugsėjo mėn. Auga pakelėse, pagrioviuose, pievose.
Kultūroje auginama ''var. sativa'', kuriam būdingos storos, mėsingos šaknys, naudojamos maistui. Šaknyse yra daugiau kaip 12 proc. angliavandenių, apie 1,5 proc. azotinių medžiagų ir 0,4 proc. riebalų
Viduramžiais buvo paplitęs kaip populiarus garnyras, panašiai kaip bulvės šiandieną. thumb|left|210px|Pastarnoko šaknys
Hathora (mėnuo)
Hathor arba Athyris  - trečiasis Koptų kalendoriaus mėnuo, turintis 30 dienų ir atitinkantis maždaug laikotarpį tarp lapkričio 10 ir gruodžio 9 d. Grigaliaus kalendoriuje.
Istorija
Šis mėnuo egzistavo jau Senosios karalystės laikotarpiu, ir buvo ketvirtasis metų mėnuo. Dėl to jis buvo vadinamas Ketvirtuoju acheto mėnesiu (4-nw-aḫt). Kadangi mėnuo buvo siejamas su deive Hator, ilgainiui jam prigijo jos pavadinimas - Hut-Heru.
FC Viikingit
Helsinkio „Viikingit“ – Suomijos futbolo klubas, įkurtas Vuosaryje (rytinis Helsinkis).
Hathora (mėnuo)
Istorija
Kadangi metų ilgis nebuvo reformuotas, Hut-Heru vėl ėmė atsilikti. 22 m. pr. m. e. įvykdžius kalendoriaus reformą ir įvedus Koptų kalendorių, hathoro pradžia buvo fiksuota Julijaus kalendoriaus atžvilgiu (t. y. spalio 28 d.).
XVI a. reformavus Julijaus kalendorių ir įvedus Grigaliaus, iki mūsų laikų susidarė 13 d. skirtumas tarp Grigaliaus ir Koptų kalendoriaus. Dėl to hatthoro 1 d. dabar sutampa su lapkričio 10 d.
Lysandras
Lysandras (mirė 395 pr. m. e., gr. Λύσανδρος, Lýsandros) - spartiečių karvedys, vadovavęs Spartos flotilei Egospotamų mūšyje, įveikęs atėniečius ir privertęs juos kapituliuoti, taip laimėdamas Peloponeso karą.
1980 m.
1980 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Sausis Vasaris Kovas Balandis Gegužė Birželis Liepa Rugpjūtis Rugsėjis Spalis Lapkritis Gruodis
Bromelijiečiai
Bromelijiečiai (Bromeliales) – lelijainių (Liliopsida) klasės (Zingiberidae) poklasio augalų eilė.
Voločiajevskojė
Voločiajevskojė (,, nuo 1946 m. ) – miestelis Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, apylinkės (Волочаевский cовет) centras.
Apylinkės teritorijoje yra šios gyvenvietės:
Šiluvaičiai
Šiluvaičiai (,, nuo 1938 m. Kleinschneckenwalde, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – buvusi gyvenvietė Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Slavsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Slavsko miesto gyvenvietės kaimas.
Istorija
Skalvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Lankos apskrities dvaras. 1910 m. buvo 97 gyventojai. 1947–2008 m. Slavsko rajono Gastelovo apylinkės kaimas, sujungtas su Tuniškiais į Sosniakų gyvenvietę.
434 m. pr. m. e.
'''434 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mafija
Mafija (mafia), arba Cosa Nostra – siciliečių kriminalinės organizacijos, kurių kilmė siekia dar XVIII amžių. Be Italijos, mafija labai aktyviai veikia Amerikoje – būtent JAV mafija ir išgarsino šį pavadinimą.
Dabar jau dažnai mafija vadinamas bet koks organizuotas nusikalstamumas.
Mafijos struktūra
thumb|200px|right|Korleonių šeimos struktūra iš filmo [[Krikštatėvis (filmas)|Krikštatėvis ]] Tipiška mafijos šeimos struktūra:
Griežta hierarchinė struktūra ir subordinacija yra viena iš pagrindinių priežasčių, kodėl teisėsaugai labai sunku apkaltinti aukščiausiuosius šeimos asmenis. Sulaikytas kareivis ar picciotto daugų daugiausia gali išduoti savo caporegime. Dažnai žemesnieji nariai net nežino, kas pirmasis davė konkrečios nusikalstamos veiklos nurodymus ir net ne visada žino, kam iš tiesų jie dirba. Padėtis pagerėjo, JAV priėmus RICO (Racketeer Influenced and Corrupt Organizations Act) įstatyminius aktus, taikančius atsakomybę vien už dalyvavimą nusikalstamoje organizacijoje.
Mafija Italijoje
Nors organizuotas nusikalstamumas įvairiais pavadinimais egzistavo visoje Italijoje, būtent mafia atsirado Sicilijoje, apie XIX amžių. Manoma, kad pradžioje ji tarnavo kaip citrinmedžių ir apelsinmedžių laukų aplink Palermą apsauga, tačiau vėliau pradėjo plėsti savo veiklos sferą. Ypač aktyviai stengėsi įgyti ryšių politikoje. Su mafija susiję politikai iki dabar yra vienas didžiausių jos galybės garantų.
Musoliniui valdant Italiją, su organizuotu nusikalstamumu buvo stengiamasi susidoroti nepaisant įstatymų ar žmogaus teisių, ir tai labai susilpnino mafijos įtaką. Čezarei Mori, Palermo prefektui, buvo suteikti padidinti įgaliojimai būtent kovai su mafija, ir juos naudodamas jis privertė bėgti į užsienį ne vieną kriminalinio pasaulio bosą. Užtekdavo vien įtarimo, kad žmogus bendradarbiauja ar yra mafijos narys, ir jis būdavo suimamas. Musolinio valdymo metais cosa nostra įtaka buvo beveik panaikinta.
Tačiau vėliau tai atsisuko prieš pačią vyriausybę, kadangi būtent vietinė mafija padėjo amerikiečiams išsilaipinti Sicilijoje Antrojo Pasaulinio karo pabaigoje, jų žvalgybai reikalingos informacijos suteikdama per Čarlzą „Laimingąjį“ Lučiano. Mafija Sicilijoje Amerikai pasitarnavo ir vėliau, kadangi būdami aršūs anti - komunistai, naudojo savo įtaką įvairiose sferose persekioti Italijos komunistų judėjimą.
1980–1990 metais eilė vidinių karų vėl susilpnino mafiją, ir iškilo vadinamoji naujoji karta, Cosa Nuova.
Manoma, kad iki dabar Italijoje, ypač – Sicilijoje, mafija turi didžiulę įtaką.
2010 m. liepos 13 d. daugiau nei 3000 policininkų ir karabinierių atliko didžiausią per 15 m. nusikaltėlių sulaikymo akciją. Per ją buvo sulaikyti 304 asmenys, kaltinami priklausymu nusikalstamai organizacijai, pinigų plovimu, žmogžudystėmis ir kt.
Žymesni bosai:
Mafija JAV
Nuo Sicilijos mafijos amerikiečiai skiriasi kai kuriomis tradicijomis. Skirtingai, nei gimtinėje, čia stipri tradicija neliesti „civilių“ – nekaltų žmonių, paprastai turimos omenyje nužudyti planuojamo asmens giminės. Tai viena iš priežasčių, kodėl JAV mafija labai retai naudoja bombas, paprastai būtent tada, kai norima, jog žmogžudystė nebūtų siejama su cosa nostra. Sicilijoje, tuo tarpu, laikoma normalia, tradicine bausme nužudyti su teisėsauga pradėjusio bendradarbiauti mafiozo gimines. Gali būti, kad tai viena priežasčių, kodėl ten stipriau laikomasi omertos – tylėjimo įstatymo, kai JAV informatorių ir su FTB bei policija pradėjusių bendradarbiauti aukšto rango mafiozų banga 9-ajame ir 10-ajame dešimtmečiuose padėjo teisėsaugai nuteisti ne vieną bosą, capo ir kitus vadovaujančius nusikaltėlius.
Taip pat manoma, jog Sicilijos mafijos bosai pavaldinius griežčiau kontroliuoja.
Žymesni bosai:
Šeimos
JAV beveik visuose miestuose egzistavo tik po vieną mafijos organizaciją, borgata arba kitaip – šeimą (nors dažniausiai tai nebūdavo šeima tradiciniu supratimu, vadovavimas mafijos šeimai tradiciškai nebūdavo perduodamas kraujo ryšių principu – svarbiau sugebėjimai ir įtaka, nors pasitaikydavo visaip).
Niujorke, išimtinai, nuo pat Komisijos įkūrimo egzistavo net penkios šeimos, žinomos šiais vardais:
Filmai ir knygos
Mafija senai yra tapusi Italijos folkloro dalimi, o nuo XX a. vidurio – ir JAV popkultūros dalimi. Cosa Nostra pasaulis įkvėpė daugybę rašytojų ir režisierių, kai kurie kūriniai būdavo paremiami tikrais faktais, kai kurie – tik pačiu principu.
Įdomu, kad vyko ir atvirkščias variantas – knygos ir filmai apie mafiją turėjo įtakos pačiai mafijai. Kai kurių šaltinių teigimu, po legendinio „Krikštatėvio“ nupasakoto papročio bučiuoti Dono žiedą, kai kuriose šeimose toks paprotys iš tiesų atsirado – nors iki tol nieko panašaus realybėje nebuvo.
Krikštatėvis
Neabejotinai garsiausia knyga šia tema yra Marijo Pjuzo bestseleris „Krikštatėvis“ (1969). Romanas paremtas daug tikrų įvykių, tačiau pakeisti vardai ir sumaišyti laikotarpiai. Aprašomos penkios didžiosios Niujorko šeimos iš tiesų egzistavo, tik kitomis pavardėmis. Mafijos Sindikato susikūrimas galėjo inspiruoti „Krikštatėvyje“ aprašytą penkių šeimų pasitarimą ir vėliau – Maiklo Korleonės susidorojimą su keturių konkurentų bosais. Teisingi knygoje paminėti faktai apie žiaurią Musolinio kovą prieš mafiją Sicilijoje ir visoje Italijoje, o Lučiano susidorojimas su Džo Maserija galėjo įkvėpti sceną restorane, kur Maiklas Korleonė nušauna Virdžilijų Solocą ir policijos kapitoną Maklaskį.
„Krikštatėvis“ išgarsino ir popkultūroje įamžino mafijos šeimos struktūrą.
LKBL 1994–1995 m. sezonas
LKBL 1994–1995 metų sezonas – pirmasis Lietuvos krepšinio B lygos sezonas. Pirmenybėse nugalėjo Vilniaus „VKM“ ekipa.
Dembina (Vilnius)
Dembina – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km nuo Buivydžių.
Isei Nišikava
Biografija
Gimė Asahyje (dabartinis Ečidzenas), Fukujaus prefektūroje. Baigė Tokijo universitetą ir 1968–1995 m. dirbo Vidaus reikalų ministerijoje. 2003 m. buvo išrinktas Fukujaus prefektūros gubernatoriumi.
Geltonasis laukažygis
Geltonasis laukažygis (Amara fulva) – žygių (Carabidae) šeimos vabalas. Kūnas 7,5–10 mm gintarinės spalvos, patinai su žalsvu atspalviu. Akys juodos. Antsparniai su išilginėmis vagutėmis. Antenos nuo 4-o narelio apaugusios šviesiais plaukeliais.
thumb|left|250px
Mityba
Skirtingai, nei dauguma plėšrūnų žygių, geltonojo laukažygio suaugėliai ir lervos nėra plėšrios, minta įvairių augalų sėklom.
Paplitimas
Gyvena smėlėtuose, augmenija retai apaugusiose vietovėse. Ežerų pakrantėse, paplūdimiuose ir kt.
Paplitęs visoje Europoje, Azijoje iki Baikalo ežero. Žmonių introdukuotas Šiaurės Amerikoje.
Danilavos piliakalnis
Danilavos piliakalnis – piliakalnis ir gyvenvietė Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje, Danilavos kaime, Sužionių seniūnija. Pasiekiamas keliu Sužionys – Danilava, yra kairėje šiaurėje, tik įvažiavus į Danilavą, priešais Ilgo ežerą.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Ilgo ežero šiauriniame krante. Aikštelė ovali, pailga rytų – vakarų kryptimi, 38x31 m dydžio, iki 1,5 m iškiliu pietiniu šonu. Aikštelės vakarų pusėje iškastas 13 m pločio, 3 m gylio griovys, už jo esančiame 2,5 m aukščio aukštumos kyšulyje supiltas 0,8 m aukščio, 8 m pločio pylimas. Jo išorėje iškastas antras 0,4 m gylio, 4 m pločio griovys, už kurio esančioje aukštumoje, atrodo, buvęs antras 1 m aukščio, 16 m pločio pylimas, dabar primenantis kalvelę. Šiauriniame šlaite, 4 m žemiau yra 3 m pločio terasa, kuri juosia piliakalnį iš visų pusių. Joje rasta lygios keramikos. Rytiniame šlaite, 5 m žemiau aikštelės yra 8 m pločio per 1,5 m nuolaidėjanti terasa, užsibaigianti 4 m pločio plokščia dalimi. Šiaurinis šlaitas status, 20 m aukščio, pietinis - nuožulnesnis. Šiaurės rytų papėdę apardė kelias, šiaurės rytiniame šlaite yra apie 2x1 m dydžio ir 0,5 m gylio sena duobė, šiauriniame šlaite yra išvartų.
Personų metodas
Personų metodas – vartotojo patyrimo bei tinkamumo  įvertinimo metodas. Persona – išgalvotas personažas, kuris reprezentuoja skirtingus interneto svetainės, kompiuterinės programos ar panašių kompiuterinių produktų naudotojų tipus bei jų ryšius su demografiniais ar technografiniais duomenimis. Pirmą kartą personų metodas kaip interaktyviojo dizaino dalis buvo pristatytas 1999 metais Alano Kuperio knygoje „Psichiatrinė ligoninė pacientų rankose“, tačiau pats autorius naudojo šį metodą nuo 1975 metų.
Danilavos piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pr. m. e. pabaiga - I tūkstantmečio pradžia. Nekilnojamojo kultūros paveldo vertinimo tarybos aktas Dėl teisinės apsaugos suteikimo. 2006-12-13; Nr.: KPD-RM-142. Paminklo teritorijos plotas 2,85 ha.
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Personų metodas
=Metodo taikymas= Personų metodas gali būtų taikomas bet kuriame projektavimo ar dizaino etape. Dažniausiai, personos yra sukuriamos projektavimo pradžioje, kad projektuotojai (dizaineriai, architektai, inžinierius ar kt.) turėtų teisingą supratimą apie produkto naudotojus.
Persona yra archetipas, kuris aprašymo, naudojimo scenarijų ir t. t. pagalba aprašo aktualias naudotojų grupes bei jų poreikius. Šis metodas paverčia rinkodarinę informaciją apie tikslinę auditoriją į keletą įsivaizduojamų naudotojų, kurie sukeltų empatiją kūrėjų komandai bei padėtų jiems suprasti ir įgyvendinti produkte naudotojų pagrindinius poreikius, lūkesčius ir t. t. Personoms sukurti reikalinga informacija gaunama iš apklausų, analitikos, vartotojų grįžtamojo ryšio, kitų tinkamumo metodų, interviu ir t. t.
=Privalumai= Anot Forrester, daug kompanijų, tarp kurių Ford Motor Company, Microsoft ar Staples naudoja personų metodą. Dažniausiai, literatūroje sutinkami privalumai:
Šalpė
Šalpė – vakarų Lietuvos upė Klaipėdos ir Šilutės rajonuose, kairysis Veiviržo intakas.
thumb|left|200px| Šalpė ir Pagraumenės malūno užtvankos liekanos miniatiūra|200px|left|Upėvardis ties [[Landžiai (Klaipėda)|Landžiais (Judrėnų sen.)]]
Prasideda 3 km į pietvakarius nuo Endriejavo. Iki santakos su Graumena teka į pietus ir pietvakarius, toliau iki žiočių – į šiaurės vakarus. Įteka į Veiviržą 31 km nuo jo žiočių, 3 km į pietvakarius nuo Veiviržėnų. Vidutinis nuolydis 232 cm/km.
2004 m. rugsėjo 8 d. Lietuvos respublikos vyriausybės nutarimu, visa Šalpės upė įtraukta į ekologiniu ir kultūriniu požiūriu vertingų upių sąrašą. Visoje Šalpės upėje Lietuvos respublikos įstatymų saugomi upėtakiai, šlakiai, paprastieji kūjagalviai, kirtikliai, srovinės aukšlės ir nėgės.
Manoma, kad upėvardis padarytas iš *Šal-upė, taigi, reikšmė būtų „šalta upė“.
Asia Argento
Aizija Ardžento (, g. 1975 m. rugsėjo 20 d. Roma) – Italijos aktorė, modelis, režisierė, scenarijų autorė ir dainininkė.
Biografija
left |thumb|140px| Asia Argento su tėvu Aizija gimė aktorės Daria Nicolodi ir žinomo kino režisieriaus Dario Argento šeimoje. Vaikystėje ji augo neturėdama draugų, buvo uždara ir linkusi į depresiją. Kartais dalyvaudavo savo tėvų profesinėje veikloje, o būdama 8 jau išleido savo poezijos knygą. Intravertiška mergina nebuvo artima su tėvais, o sulaukusi 14 pabėgo iš namų: „- Niekada neturėjau aktorinių ambicijų, vaidinau, kad sulaukčiau tėvo dėmesio. Prireikė daug laiko, kol jis mane pastebėjo: pradėjau būdama 9, ir jis pirmą kartą davė man vaidmenį, kai buvau 16. Jis tapo mano tėvu būdamas mano režisieriumi. Visada maniau, kad nėra protinga pasirinkti savo darbu stebėti save dideliame ekrane. Turėtų būti negerai su galva, kad norėtum būti kiekvieno mylimas. Tai tarsi būti prostitute ir dalintis intymumu su visais šiais žmonėmis“.
Pirmasis Aizijos vaidmuo kine buvo jai esant 9, režisieriaus Sergio Citti filme „Sogni e bisogni“. 1986 m. ji gavo nedidelį vaidmenį juostoje „Demons 2“, kurią prodiusavo ir parašė scenarijų jos tėvas. 1988 m. ji atliko pagrindinį vaidmenį juostoje „Zoo“.
1993 m. ji pirmą kartą vaidino tėvo režisuotame filme („Trauma“). Vėliau ji filmavosi dar dviejuose Dario Argento filmuose: „La sindrome di Stendhal“ ir „Il fantasma dell'opera“ 1996 ir 1998 m. right |thumb|140px Vis labiau įsitvirtindama kine, ji 2 kartus (1994 ir 1996 m.) buvo apdovanota David di Donatello prizu geriausios aktorės kategorijoje.
Ilgainiui Aizijos filmų repertuaras išsiplėtė jai pradėjus vaidinti juostose ir kitomis kalbomis: prancūzų (1994 m. filmas „La Reine Margot“) ir anglų (1998 m. „New Rose Hotel“ ir „B. Monkey“).
1994 m. ji išmėgino režisieriaus darbą, sukurdama trumpametražius filmus „Prospettive“ ir „A ritroso“. 1996 m. ji sukūrė pirmąjį dokumentinį filmą, o už antrąjį 1998 m. pelnė apdovanojimą Romoje vykusiame kino festivalyje.
2000 m. Aizija režisavo pirmąjį vaidybinį filmą „Purpurinė deivė“ pagal savo pačios scenarijų. Juostoje ji taip pat atliko ir pagrindinį vaidmenį.
Antrąjį filmą ji sukūrė JAV 2004 m. („The Heart Is Deceitful Above All Things“).
Sulaukusi teigiamų atsiliepimų, ji pradėjo vis daugiau rašyti, taip pat ir žurnalams („Dynamo“, „L‘Espresso“), o 1999 m. Italijoje buvo išleista jos pirmoji knyga.
2002 m. Aizija pasirodė filmuose „Raudona sirena“ ir XXX su Vin Diesel.
Susidomėjusi dainavimu, 2013 m. ji išleido debiutinį albumą (LP) „Total Entropy“.
2014 m. filmas „Incompresa“ dalyvavo Kanų kino festivalio programoje.
Be veiklos, susijusios su kinu, Aizija sukūrė prekės ženklą „Miss Sixty“ ir tapo didele grupės „Hondo Maclean“ gerbėja, po to, kai ši sukūrė jos vardu pavadintą dainą. Kūrinys taip patiko Aizijai, kad ši nusiuntė grupei savo paveikslą, kurį šie panaudojo albumo „Plans For a Better Day“ (EP) viršeliui (2003 m.). Be to, ji nusifilmavo grupių „Placebo“ („This Picture“), „Marilyn Manson“ ((s)AINT) ir keleto kitų atlikėjų vaizdo klipuose.
Asmeninis gyvenimas
right |thumb|140px| [[2005 m.]] Aktorė moka italų, anglų ir prancūzų kalbas.
2001 m. birželį Aizija su roko grupės „Bluvertigo“ nariu Marco Castoldi susilaukė dukters Anna Lou. Mergaitė buvo pavadinta jos pusseserės Annos Ceroli, žuvusios motociklo avarijoje, garbei.
2008 m. rugpjūčio 27 d. Aizija ištekėjo už režisieriaus Michele Civetta, su kuriuo po mažiau nei mėnesio susilaukė sūnaus Nicola Giovanni. Jiedu išsiskyrė 2013 m.
Vėliau Aizija susitikinėjo su kulinarinių TV laidų vedėju Anthony Bourdain, kuris 2018 m. birželį netikėtai nusižudė. Kaip galimas šio poelgio motyvas buvo minima ir Aizijos neištikimybė, mat prieš pat šį įvykį paparacai užfiksavo ją su kitu vyru.
2018 m. rugpjūčio mėnesį aktorius ir dainininkas Jimmy Bennett pareiškė, kad 2013 m., kuomet jam buvo 17, Aizija jį išprievartavo viename Kalifornijos viešbučių (jiedu kartu buvo vaidinę filme 2004 m.). Vėliau Bennettui už tylėjimą buvo sumokėta 380 tūkst. JAV dolerių, nors pati aktorė ir jos atstovai tai neigia.
Filmografija
right |thumb|140px right |thumb|140px| [[2016 m.]]
Apdovanojimai ir nominacijos
right|thumb|140px| 2013 m.
Sudotos pilkapynas
Sudotos pilkapynas – pilkapių sankaupa rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, Žeimenos kairiajame krante. Yra abipus Vilniaus–Daugpilio geležinkelio, ties Sudotos kaimu, į vakarus nuo Sudotos ežero. Valstybinės reikšmės archeologinis paminklas.
1934 m. Sudotos pilkapyną tyrinėjo Varšuvos universitetas (vad. Zofija Podkovinska). Radiniai saugomi Varšuvos archeologijos ir Lietuvos nacionaliniame muziejuose.
Šamberi
Šamberi − miestas Prancūzijos pietryčiuose, Alpėse; 55 km į šiaurę nuo Grenoblio. Savojos departamento administracinis centras.
Istorija
Senovėje Šamberi vietoje buvo romėnų miestas Lemenkumas (Lemencum). XI a. miestas vadinosi Kamberiaku (Camberiacum). Nuo XII a. Šamberi tapo Savojos grafystės, o 1416−1563 m. kunigaikštystės sostine. 1792 m. ir iki 1815 m. Šamberi priklausė Prancūzijos respublikai ir buvo svarbiausias Monblano departamento miestas. Vienos kongreso nutarimu Šamberi buvo grąžintas Savojai. Nuo 1860 m. miestas priklauso Prancūzijai.
Iki 1578 m. Šamberi bažnyčioje buvo saugoma Turino drobulė, kuri 1532 m. nukentėjo per gaisrą šioje bažnyčioje − išsilydęs sidabras pradegino skyles viename kampe. 1534 metais vienuolės drobulę restauravo. 1578 m. drobulė buvo perduota Bažnyčiai ir nugabenta į Turiną, kur saugoma iki šių dienų.
Miestų partnerystė
Šamberi miestų partnerystės ryšiai sieja su šiais pasaulio miestais:
Užtvariniai aerostatai
Antrojo pasaulinio karo metais užtvarinius aerostatus plačiai naudojo kaip miestų, pramoninių rajonų, karinio laivyno bazių ir kitų svarbių objektų oro gynybos priemonę. Tokie aerostatai būdavo koncentriniais ratais išdėstyti apie ginamą teritoriją ar objektą. Ginamą objektą atakuojantys lėktuvai susidurdavo su aerostatus laikančiais lynais ar pačiais aerostatais, kurie susidūrimo metu mechaniškai pažeisdavo lėktuvą, arba būdavo pažeidžiami sprogstančių prie lyno pritaisytų specialių sprogmenų. Oro gynybos sistemoje naudojami aerostatai versdavo bombonešius aukštai pakilti, dėl ko šie nebegalėdavo taikliai bombarduoti.
Apsaugai nuo aerostatų lynų bombonešių sparnuose būdavo įtaisomi specialūs įtaisai lynams perkirsti:
Taip pat kai kurie lėktuvai naudojo paravanus − lynus, įtemptus nuo lėktuvo nosies iki sparnų galų. Jie nukreipdavo aerostatų lynus į šoną nuo lėktuvo. thumb|right|200px|Specializuota mašina užtvariniam aerostatui pervežti ir valdyti.
Antrasis pasaulinis karas
1938 m. buvo įkurta britų Karališkųjų oro pajėgų Balionų komanda (RAF Balloon Command), turėjusi saugoti miestus bei ypač svarbius objektus (pramonės įmones, uostus). Balionai turėjo ginti nuo pikiruojamųjų bombonešių, skraidančių iki 1500 m aukštyje, taip priversdami juos skristi aukščiau, kur zenitinės patrankos gali sutelkti ugnį. Zenitinės patrankos negali efektyviai taikytis į žemai greitai statmenai taikymo linijai skrendančius lėktuvus. 1940 m. komanda turėjo 1400 balionų, trečdalis jų buvo naudojami Londono apylinkėse.
Pranas Dovydaitis
Pranas Dovydaitis (1886 m. gruodžio 2 d. Runkiuose, Višakio Rūdos valsčius, Marijampolės apskritis – 1942 m. lapkričio 4 d. Sverdlovske, SSRS) – Lietuvos Nepriklausomybės Akto signataras, Ministras pirmininkas, teisininkas, filosofijos mokslų daktaras, profesorius, Lietuvos ateitininkų sąjungos vadovas, enciklopedistas, apie 40 periodinių leidinių redaktorius ir leidėjas.
Biografija
miniatiūra|kairėje|175px|Pranas Dovydaitis (1902 m.) miniatiūra|kairėje|175px|Pranas Dovydaitis – ministras pirmininkas 15 vaikų šeimoje buvo vyriausias sūnus. Brolis tautosakininkas Jurgis Dovydaitis. Mokėsi namuose, 1896–1899 m. žiemomis lankė Višakio Rūdos pradinę mokyklą. 1903 m. išlaikė egzaminus į V skyrių Pavyzdinėje mokykloje prie Veiverių mokytojų seminarijos. Ją baigęs ir išlaikęs stojamuosius egzaminus, 1904 m. priimtas į Veiverių mokytojų seminariją, kur 1905 m. iš II kurso pašalintas už dalyvavimą 1905–1906 m. įvykiuose.
1908 m. pavasarį eksternu išlaikė egzaminus Marijampolės gimnazijoje, o rudenį įstojo į Maskvos universiteto Teisės fakultetą, kurį baigė 1912 m. Vėl įstojo į to paties universiteto Istorijos-filologijos fakultetą, bet 1913 m. studijas nutraukė. 1911 m. vedė Marcelę Bucevičiūtę.