cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dailusis čiuožimas 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse
Kvalifikacija
Po sėkmingo dalyvavimo pasaulio čempionate, teisę Lietuvai atstovauti dailiojo čiuožimo šokių ant ledo rungtyje gavo Katherine Copely ir Deividas Stagniūnas, bet dėl Dalios Grybauskaitės sprendimo Copely neskirti pilietybės, pora žaidynėse pasirodyti negalėjo. Gruzija, turėjusi du kelialapius į moterų varžybas, vieno atsisakė. Izraelis iškovojo papildomą kelialapį į moterų varžybas, bet jo atsisakė ir perleido Australijai.
Poros
Porų kategorijoje Rusijos sportininkai nuo 1964 m. pirmą sykį neiškovojo aukso medalio.
Naminis brėžius
Vorų patelės 6–10 mm ilgio, kūnas tamsus, blizgus, pilvelis apvalus, turi kelias blyškesnes dėmes. Patinai smulkesni, 4–6 mm ilgio, kūnas šviesesnis ir margesnis. Minta vabzdžiais, kuriuos gaudo voratinkliais.
Naminis brėžius vengia žmonių ir yra jiems nepavojingas, tačiau suspaustas gali gindamasis įkąsti.
Daugėdų koplyčia
'''Daugėdų Šv. Dvasios Nužengimo koplyčia''' – naujai pastatyta koplyčia Rietavo savivaldybėje, Daugėdų kaime, apie 9 km į šiaurę nuo Rietavo, 3 km į rytus nuo kelio. Daugėduose nėra bažnyčios, arčiausiai esanti – Rietave.
Kiekvieną ketvirtadienį joje meldžiasi būrelis vietos tikinčiųjų, o Sekminių išvakarėse, kai čia aukojamos mišios, žmonių susirenka tiek, kad visi čia sunkiai telpa. Koplyčia visada atvira, o daugėdiškiai neša į ją savo nuaustus šventųjų, popiežiaus paveikslus, statulėles, religinę literatūrą.
Istorija
Koplyčią pastatė nuosavoje sodyboje vietos gyventojai Birutė ir Povilas Griguolos mirus sūnui, sunkiai sirgusiam diabetu. Tuometinio parapijos klebono Egidijaus Jurgelevičiaus buvo pašventinta 2008 m. pavasarį, o po trejų metų – 2011-ųjų vasarį – iš Romos gautu dekretu šiai koplyčiai suteikti visuotiniai atlaidai. Telšių vyskupo Jono Borutos prašymu popiežius Benediktas XVI leido koplyčioje laikyti mišias, prieiti išpažinties, gauti komuniją.
Baltramurgio apylinkė
Baltramurgio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šilavoto valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Prienų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Naujosios Ūtos apylinkės.
Baltramurgis
Baltramurgis – buvęs kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Naujosios Ūtos.
Darius Pocevičius
Darius Pocevičius (g. 1968 m. gegužės 19 d.) – Lietuvos rašytojas, publicistas, vertėjas, ekonomistas.
Biografija
1985–1990 m. studijavo Vilniaus universitete (įgijo ekonomisto specialybę). 1990–1991 m. dirbo jaunesniuoju moksliniu bendradarbiu Lietuvos Mokslų akademijos Ekonomikos institute. 1991 m. buvo neetatiniu LR Seimo Sveikatos ir socialinių reikalų komisijos patarėju. 1991–1992 m. studijavo rinkodarą Frankfurto prie Maino Gėtės universitete. 1992–1994 m. studijavo Vilniaus universiteto Ekonomikos fakulteto doktorantūroje.
1993–1997 m. dirbo rinkodaros vadybininku AB „Ogmios centras“. 1997–2000 m. – AB „Ogmios centras“ rinkodaros skyriaus vadovas. Nuo 2000 m. – UAB „Reklamos naujienos“ direktorius. Nuo 2012 m. dirba ir leidykloje „Kitos knygos“.
2008 m. D. Pocevičius buvo vienas iš Laisvojo universiteto (LUNI) steigėjų. Nuo 2011 m. surengė daugiau nei 500 pažintinių kelionių po Vilnių ir jo apylinkes. Skaitė paskaitas apie Vilniaus istoriją ir reliktus Lietuvos dailės muziejuje, Lietuvos nacionaliniame muziejuje, Nacionalinėje dailės galerijoje, Vilniaus universitete, Laisvajame universitete.
Kūryba
Darius Pocevičius aktyviai rašė kultūrinėje spaudoje (leidiniuose „Šiaurės Atėnai“, „Literatūra ir menas“, „7 meno dienos“, „Metai“) – rašė esė, literatūros kritiką, poeziją, vertimus ir kt. 2004–2007 m. vienas iš „Castor & Pollux“ pseudonimu pasivadinusių autorių, skelbusių kontraversiškai vertinamas knygų apžvalgas savaitraštyje „Šiaurės Atėnai“.
2001–2003 m. buvo vienas iš festivalio „Literatūrinė sostinės žiema“ rengėjų bei organizatorių, poezijos almanachų „Žiemos žodžiai“ sudarytojų. Organizavo įvairias kultūrines akcijas.
Segmentas
miniatiūra|243x243px|Skritulio segmentas pažymėtas žalia spalva Geometrijoje skritulio segmentas (arba nuopjova) – skritulio dalis, apribota lanku ir jį jungiančia styga. Bet kuri styga dalija skritulį į du segmentus. Segmentas, apribotas skersmeniu, vadinamas pusskrituliu.
Formulės
Tegul R yra apskritimo spindulys,
Tada:
Lytinis sutrikimas
Lytinis sutrikimas – tam tikro pobūdžio lytinio pajėgumo sutrikimas. Vyrams dažniau sutrinka varpos sustandėjimas (erekcijos sutrikimas) ir sėklos išsiveržimas (priešlaikinė ejakuliacija), moterims – lytinis potraukis (frigidiškumas) ir pasitenkinimas (anorgazmija). Juos dažniausiai lemia psichikos ir emocijų pokyčiai, o pastaruosius – socialiniai-kultūriniai ir anatominiai-fiziologiniai veiksniai. Seksualinę disfunkciją gali sukelti stresas, bendras organizmo nuovargis, nerimas, kasdieninė rutina, konfliktinės aplinkybės ir kitos neigiamos emocijos.
Kirnupalis
Išteka į rytus nuo Lėbartų kaimo. Teka daugiausia laukais, prateka Lėbartų kapinių pakraščiu, įteka į Smeltalę 7,3 km nuo jos žiočių. Upelio vaga sureguliuota.
Gyvenvietės prie Kirnupalio: Lėbartai, Toleikiai.
Anot Aleksandro Vanago, upėvardis veikiausiai sietinas su liet. kirna „vandens išplauta medžio ar krūmo šaknis upės krante; krūmuota šlapia vieta; vieta, kur suvirtę medžiai, laužas, lūžtvė“, pr. kirno „krūmas“.
Skersabalio apylinkė
Skersabalio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Apskritimo lankas
miniatiūra|{{Legend|#FF0000|Apskritimo lankas b}}{{Legend|#0000FF|Apskritimo [[Styga (geometrija)|styga l}}{{Legend|#8f8|Centrinis kampas \alpha}}]] Apskritimo lankas – apskritimo dalis tarp dviejų jo taškų. Sujungus šiuos du taškus tiese gaunama apskritimo styga. Nuo taškų išvedus du spindulius r, tarp jų sudaromas kampas, vadinamas centriniu kampu.
Lygius lankus jungia vienodo ilgio stygos.
Apskritimo lanko ilgio apskaičiavimas
Apskritimo lanko ilgis b su centriniu kampu \alpha (matuojamas laipsniais) ir spinduliu r apskaičiuojamas pagal formulę:
Lanką atitinkančio skritulio išpjovos (sektoriaus) plotas yra:
Matuojant centrinį kampą \alpha radianais, naudojamos formulės:
Esant kampui arba  gaunamos pilno apskritimo ilgio (perimetro) ir ploto formulės.
Stygos l ilgis gaunamas iš lanko ir spindulio santykio arba tiesiai iš centrinio kampo:
Juliusz Morawski
Julius Moravskis (1878 m. vasario 13 d. Radviliškyje, Rusijos imperija – 1928 m. lapkričio 12 d. Krokuvoje, Antroji Lenkijos Respublika) – gydytojas, psichiatras, neurologas.
Biografija
Gimė 1878 m. vasario 13 d. Radviliškyje. Studijavo mediciną Varšuvos universitete. Baigęs mokslus 1906 m. trumpai dirbo Lodzėje, vėliau išvyko į Kazanę. Po kiek laiko išvyko į Lozaną, kur dvejus metus buvo gydytojo Albert Mahaim asistentu, vėliau mokėsi Miunchene pas žinomą gydytoją Emil Kraepelin. Po to ketverius metus praktikavosi Vienoje. 1913 m. grįžo į Lodzę, o prasidėjus I pasauliniam karui tapo Rusijos imperijos kariuomenės karo lauko gydytoju. Dirbo Balstogėje, Daugpilyje, Varšuvoje, Maskvoje ir Caricine. Pasibagus karui tapo Gedeonovo ligoninės Smolensko srityje psichiatrijos skyriaus vadovu. 1921 m. grįžo į Lenkiją, 1922 m. pradėjo dirbti Krokuvoje. 1925 m. tapo Jogailos universiteto psichiatrijos ir neurologijos docentu. 1925-1928 m. buvo vienos iš Krokuvos psichiatrijos ligoninių direktoriumi. Parašė apie 30 mokslinių straipsnių ir knygų lenkų, vokiečių ir prancūzų kalbomis. Mirė 1928 m. lapkričio 12 d. Krokuvoje. Palaidotas Krokuvos Kobežino kapinėse.
Štamės perėjos nacionalinis parkas
Štamės perėjos nacionalinis parkas  – saugoma gamtos sritis šiaurės Albanijoje, 25 km į rytus nuo Krujės, kalnuotoje vietovėje aplink Štamės perėją. Įsteigtas 1996 m.
Parkas aprėpia žmogaus mažai paliestus kalnų kraštovaizdžius. Aukščiausios viršukalnės parke yra Likenitas (1724 m) bei Rjepatas ir Četkolė (1686 m). Kalnus dengia sengirės – daugiausia pušynai ir ąžuolynai. Miškuose sutinkami vilkai, lokiai, lapės, įvairūs paukščiai. Štamės perėjos nacionaliniame parke tryšta Karalienės Motinos šaltinis (Kroi i Nenës Mbretëreshë), pasižymintis itin tyru savo vandeniu. Pasakojama, kad šį vandenį gerdavusi Albanijos karališkoji šeima. Iš šio šaltinio gaunamas vanduo parduodamas su Qafshtama prekės ženklu. Parką kerta Krujės–Burelio kelias.
Komunistiniais metais kalnuose prie Štamės perėjos buvo įrengti bunkeriai, su požeminėmis ginklų saugyklomis. 1997 m. Albanijos suirutės metu civiliai įsilaužė į saugyklas ir sukėlė sprogimą, kurio metu žuvo 23 žmonės (daugiausia jaunuoliai iš gretimo Selištės kaimo).
Andrius Vasila
Andrius Vasila (Andrius Vanagaitis, Andrius Krokuvietis,, m. 1398 m. lapkričio 14 d.) – pirmasis Vilniaus vyskupas.
Biografija
thumb|left|150px|Lietuvos krikštas Pranciškonas. Gimė Mažojoje Lenkijoje, kilęs iš Vanago (Jastrzebiec) herbo bajorų. Politinę ir diplomatinę karjerą pradėjo Vengrijos karaliaus dvare kaip karalienės Elžbietos, karalaitės Jadvygos motinos nuodėmklausys. Nuo 1370 m. liepos 31 d. titulinis Šėrėto (Moldavija) vyskupas, 1376–1386 m. Gniezno arkivyskupo sufraganas. Po aukštaičių krikšto 1388 m. paskirtas Vilniaus vyskupu. Jo rūpesčiu pastatyta Vilniaus katedra, Šv. Martyno koplyčia Aukštutinėje pilyje, Ukmergės, Maišiagalos, Nemenčinės, Medininkų, Krevo, Obolcų, Ainos parapijų bažnyčios. Įkūrė Vilniaus katedros mokyklą, 1397 m. pranciškonų vienuolynus Lydoje ir Ašmenoje. Garsėjo kaip geras pamokslininkas.
Slovėnijos futbolo varžybos 1991–1992 m.
Slovėnijos futbolo varžybos 1991–1992 m.
Grietinėlės likeris
Grietinėlės likeris  – likeris, kurio sudėtyje svarbi grietinėlė.
Grietinėlės likerių pavyzdžiai:
Evora
Evora – miestas Portugalijoje, Alentežo regiono sostinė.
Geografija
Miestelis įsikūręs 130 kilometrų nuo Lisabonos, 280 kilometrų nuo Faro, 290 kilometrų nuo Portimauno, 410 kilometrų nuo Porto ir 65 kilometrų nuo Ispanijos pasienio.
Įžymybės
Evoroje yra romėnų šventykla, katedra bei iš žmonių kaulų padaryta Capela dos Ossos koplyčia. Ši koplyčia padaryta mažiausiai iš 5000 žmonių kaulų.
Istorija
Evoros kaulų koplyčia yra Šv. Pranciškaus bažnyčioje. Koplyčia pradėta statyti XV a. pabaigoje, o baigta XVI a. pradžioje. Virš koplyčios įėjimo arkos yra išgraviruoti žodžiai „Mes, kaulai gulintys čia, laukiame tavųjų“. Koplyčios tolimajame gale kabo du skeletai: vyro ir mažo vaiko. Yra sakoma, kad šie amžių senumo kūnai yra mirštančios žmonos ir mamos prakeiksmo aukos. Iš tėvo ir sūnaus padarys stebuklą ir ją išgydys, tačiau gydimas iš tikrųjų ją nužudė. Todėl mirdama ji prakeikė juos, kad jų kūnai niekada nenukristų nuo jų kaulų. Dabar ant kabančių kaulų toli gražu nėra likę kūno išskyrus keletą odos likučių.
Serbijos stačiatikių bažnyčia
thumb|250px|Serbijos stačiatikių bažnyčios vėliava thumb|250px|Serbijos stačiatikių bažnyčios vyskupijos thumb|250px|[[Šv. Savos katedra Belgrade]]
Serbijos stačiatikių bažnyčia  – viena iš autokefalinių Rytų krikščionių ortodoksų (stačiatikių) bažnyčių.
Autokefaliją Serbijos bažnyčia gavo 1219 m., vadovaujant šventajam Savai, kai susikūrė nepriklausoma Žičos arkivyskupija. Jos statusas XIV a. pakeltas iki patriarchato, kuris vėliau pavadintas Pečo patriarchatu. XVIII a. turkai patriarchatą panaikino. Šiuolaikinė Serbijos stačiatikių bažnyčia susikūrė 1920 m. suvienijus Karlovcų patriarchatą, Belgrado metropoliją ir Juodkalnijos metropoliją.
Istorija
Krikščionybė po Balkanus pradėjo plisti I a. Pagal bažnytinę tradiciją pirmieji krikščionių misionieriai Balkanuose buvo apaštalai Andriejus, Paulius ir jo mokinys Titas. Dabartiniame Kosove, tada – romėnų mieste Ulpianoje, II a. buvo nukankinti šventieji Floras ir Lauras bei apie 300 jų pasekėjų. Dabartiniame Serbijos mieste Niše 306 m. gimė Rytų Romos imperatorius Konstantinas Didysis, kuris krikščionybę padarė valstybine Romos imperijos religija. 395 m. atskyrus romėnų ir graikų apeigų bažnyčias, jų skiriamoji riba ėjo per Drinos upę, tad Serbija atsidūrė graikų krikščionybės įtakos srityje. VI–VII a. į Balkanus atsikėlę slavai iš graikų (Rytų Romos) priėmė krikščionybę.
Vyskupijų steigimas
Apie 870 m. dauguma Serbijos gyventojų jau buvo tapę krikščionimis. Apie IX–X a. pirmoji serbų vyskupija įsteigta Rase (netoli Novi Pazaro). X a. iš Bulgarijos į Serbiją plito kirilica bei slaviški religiniai tekstai.
1018 m. graikams (Rytų Romai) užkariavus Bulgariją, kaip liturginė kalba Balkanuose įsigalėjo graikų, o Ohride įsteigta arkivyskupija.
Serbijos arkivyskupystė
1219 m. Serbijoje įsteigta Žičos arkivyskupija. Serbijos stačiatikių bažnyčios įkūrimas siejamas su sūnumi Rastko Nemanjičiumi (Šv. Sava) ir jo tėvu Stefanu Nemanja (Šv. Steponu Miratekiu). Jiedu 1195 m. pasiekė Atono kalną ir ten priėmė vienuolių įžadus. Ten jiedu sukūrė serbų religinę bendruomenę, kurios ašimi tapo Hilandaro vienuolynas. 1207 m. Šv. Sava grįžo į Serbiją, Studenicos vienuolyną ir ėmėsi krikščionybės plėtros. Jo brolis Stefanas II tapo naujuoju Serbijos karaliumi. 1219 m. Šv. Savai suteiktos arkivyskupo regalijos, o Konstantinopolio patriarchas Manuelis I suteikė autokefaliją. Nuo to laiko Serbija gavo politinę ir religinę nepriklausomybę. Šv. Sava ėmėsi vienuolynų, vyskupijų steigimo, kovos prieš eretikais apšauktus bogomilus.
Serbijos patriarchatas
1253 m. arkivyskupas Arsenijus savo sostinę perkėlė iš Žičos į Pečą. Plečiantis Serbijos karalystei, augo ir Serbijos stačiatikių bažnyčios įtaka. Karaliui Stefanui Dušanui priėmus caro titulą, arkivyskupo titulas paaukštintas iki patriarcho. Savo ruožtu, vyskupai buvo paaukštinti iki metropolitų.
XV a. vid. Serbija buvo užkariauta Osmanų. Serbijos stačiatikių bažnyčia tęsė savo veiklą, bet 1463 m. mirus patriarchui Arsenijui II, naujas įpėdinis nebuvo išrinktas ir bažnyčia panaikinta, o jos nariai tapo Ekumeninio patriarchato globotiniais (jam priskirti visi Osmanų imperijos stačiatikiai). 1557 m. serbai patriarchatą atkūrė. Prasidėjus serbų sukilimams, turkai 1766 m. vėl uždraudė patriarchatą ir perdavė Ekumeninio patriarchato žinion.
Vengdami turkų spaudimo, daug stačiatikių bažnyčios veikėjų iš Osmanų imperijos kėlėsi į Habsburgų valdomą šiaurę. Serbų bažnyčios sostinė perkelta iš Pečo į Sremski Karlovicus (Voivodina), o 1848 m. Karlovicų metropolinatas tapo patriarchatu. Serbijai atgavus nepriklausomybę, 1879 m. atkurta autokefalinė Serbijos stačiatikių bažnyčia su būstine Belgrade, tačiau tuo pat metu tebeveikė Karlovicų patriarchatas Habsburgų žemėse. Po I pasaulinio karo susijungus serbų žemėmis, Karlovicų patriarchatas prisijungė prie Serbijos patriarchato. II pasaulinio karo metais vykstant kovoms tarp Serbijos ir Kroatijos, kroatų fašistinė valdžia įsteigė Kroatijos stačiatikių bažnyčią, prie kurios prisijungti buvo verčiami kroatų užkariauti serbai.
Šiuolaikinė istorija
Įkūrus socialistinę Jugoslaviją, Serbijos stačiatikių bažnyčia buvo prižiūrima, o jos veikla labai apribota. Vėliau Serbijos stačiatikių bažnyčia priešinosi Slobodano Miloševičiaus valdžiai ir rėmė serbų tautininkus. 1967 m. atskirta Makedonijos stačiatikių bažnyčia. 1993 m. bandyta įkurti Juodkalnijos stačiatikių bažnyčią. Daug Serbijos stačiatikių bažnyčios cerkvių ir vienuolynų sugriauta arba nuniokota per Balkanų karą (Kroatijoje, Bosnijoje ir Hercegovinoje) bei Kosovo karą. Serbijos stačiatikių bažnyčia Kosovą laiko savo ištakomis, židiniu (Pečo patrarchatas ir kt.), todėl vienareikšmiškai pasisako prieš Kosovo nepriklausomybę. Taip pat Serbijos stačiatikių bažnyčia nepripažįsta Makedonijos bei Juodkalnijos stačiatikių bažnyčių.
Serbijos stačiatikių bažnyčia padalinta į 1 patriarchinę vyskupiją, 4 metropolines vyskupijas (Dabaro ir Bosnijos, Juodkalnijos ir pakrančių, Zagrebo ir Liublianos, Australijos ir Naujosios Zelandijos), 35 vyskupijas bei autonominę Ochrido arkivyskupiją (ji padalinta į 1 metropolinę ir 6 paprastas vyskupijas).
Vest Brančas
Vest Brančas  – miestas JAV, pietinėje Mičigano valstijos dalyje. Ogemavo apygardos administracinis centras. Gyventojų 2 tūkst. (2010 m. duomenys).
Jan Tur
thumb|right|200px|Kapas Janas Turas (1875 m. rugpjūčio 25 d. Radviliškyje, Rusijos imperija – 1942 m. gegužės 8 d. Varšuvoje, Antroji Lenkijos Respublika) – mokslininkas, teratologas, embriologas.
Biografija
Gimė 1875 m. rugpjūčio 25 d. Radviliškyje. 1895-1899 m. studijavo fiziką-matematiką Varšuvos universitete. Studijas baigė aukso medaliu ir nuo 1899 m. iki 1915 m. buvo biologo Pavel Mitrofanov asistentu Varšuvos universitete. Stažavosi įvairiuose Prancūzijos miestuose, taip pat Saratove ir Helgolando saloje. 1907 m. tapo fiziologijos daktaru. Nuo 1919 m. iki II pasaulinio karo dirbo Lvovo universitete. Mirė 1942 m. gegužės 8 d. Varšuvoje. Palaidotas Varšuvos evangelikų reformatų kapinėse.
Kalnelio koplyčia
'''Kalnelio šv. Jono Krikštytojo koplyčia''' yra Joniškio rajone, Kalnelio kaimo kapinėse, 4 km į vakarus nuo Joniškio, netoli kelių ir  sankirtos. Ji stūkso kaimo kapinėse ant Kalnelio piliakalnio (unik. kodas ). Prie kapinių vartelių pastatytas informacinis stendas skelbia, jog tai Joniškio rajono sakralinio kelio objektas.
Istorija
miniatiūra|200px|left|Koplyčios prieigose
Pasak padavimų, gali būti pastatyta buvusioje senovės lietuvių tikybos šventoje vietoje - romuvoje. Koplyčia yra XIX a. pradžios liaudies architektūros statinys. 1939 m. koplyčia buvo suremontuota, pakeista dalis fasado konstrukcijų, pristatytas bokštelis, tačiau ši koplyčia yra išlaikiusi ir daug autentiškų elementų.
Architektūra
Koplyčia vienabokštė, sienos apkaltos horizontaliai, stogas dengtas skarda. Yra trys nesudėtingų formų altoriai. Koplyčios bokšte kabo vertingas varpas (unik. kodas ). Koplyčia labai šviesi, prieš kelerius metus vidus išdažytas.
Koplyčią supančiose kapinėse yra įdomių metalinių kryžių, mažai besikartojančiais elementais, tarp jų ir lietinis 1849 m. kryžius. Kaltinės kapaviečių tvorelės rodo aukštą kalvių meninį lygį.
Abramitai
Abramitai  – deistų religinė grupė, gyvavusi Bohemijoje XVIII a. Skelbėsi sekantys Abraomu prieš šio apipjaustymą. Tikėjo esant vieną Dievą, tačiau atmetė Trejybę, Kristaus nelaikė dievažmogiu, nepripažino gimtosios nuodėmės, amžinos bausmės už nuodėmę, sakramentų (vaikus praktiniais sumetimais krikštijo), šventė šeštadienį, nevalgė kiaulienos, apsiribojo Dešimt Dievo įsakymų ir „Tėve mūsų“ malda.
Žemaitkiemio II apylinkė
Žemaitkiemio II apylinkė (iki 1950 m. Žemaitkiemio apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Abramitai
Abramitai nesutiko būti priskirti nei krikščionims, nei judėjams, tad nebuvo įtraukti į imperatoriaus Juozapo II 1781 m. paskelbtą tolerancijos ediktą. Dėl to jie buvo priverstinai išsiųsti į įgulas, dislokuotas Vengrijos pasienyje. Kai kurie atsivertė į katalikybę, o likusieji negalėjo perduoti tikėjimo palikuonims.
Žemaitkiemio II apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šilavoto valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Prienų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Naujosios Ūtos apylinkės.
Red Hurley
Brian „Red“ Hurley (g. 1949 m. rugsėjo 11 d.) – Airijos dainininkas.
Muzikinę karjerą pradėjo 1969 metais, grupėje „The Colours“. 1974 m. pradėjo solinę karjerą. 1976 metais atstovavo Airijai „Eurovizijos“ dainų konkurse su daina „When“ (užėmė 10-ą vietą).
Kongo Respublikos moterų rankinio rinktinė
Kongo Respublikos moterų rankinio rinktinė – komanda, atstovaujanti Kongo Respublikai tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Kongo Respublikos rankinio federacija.
Privalomasis egzempliorius
Privalomasis egzempliorius – spausdinto leidinio arba kito dokumento egzempliorius, kurį leidėjas pagal įstatymą privalo pristatyti bibliotekoms ir kitoms valstybinėms organizacijoms fondų kaupimui, leidinių kontrolei, bibliografinei apskaitai ir saugojimui. Būna nemokami, apimantys beveik visus valstybėje ar tam tikroje teritorijoje išleistus leidinius, ir mokami, apimantys tik pačius vertingiausius leidinius. Privalomieji egzemplioriai gali būti spausdinti (knygos, periodiniai leidiniai, žemėlapiai ir kiti) ar kiti leidiniai (garso ir vaizdo įrašai, mikroformos, elektroniniai ištekliai ir kiti). Yra visos šalies privalomieji egzemplioriai ir atskirų jos teritorijų (apskričių, rajonų) bei žinybiniai (valstybinio valdymo šakų) privalomieji egzemplioriai.
Pirmieji privalomieji egzemplioriai įvesti 1537 m. Prancūzijos nacionalinėje bibliotekoje, 1588 m. – Rygos miesto bibliotekos (dabar Latvijos nacionalinė biblioteka) fondui komplektuoti, 1661 m. – Švedijoje, 1663 m. – Vokietijoje (Bavarijoje), 1710 m. – Anglijoje.
Lietuvoje
Lietuvoje pirmasis privalomasis egzempliorius paskirtas Vilniaus universiteto bibliotekai 1780 m. Nuo 1904 m. galiojo Rusijos įstatymas, pagal kurį Vilniaus viešajai bibliotekai buvo skiriamas Rusijos Šiaurės vakarų krašto leidinių privalomasis egzempliorius. Pagal Lietuvos Respublikos 1919 m. Spaudos įstatymą kiekviena leidykla privalėjo pristatyti apskrities viršininkui kiekvieno leidinio 8 egzempliorius, pagal 1936 m. Spaudos įstatymą – valdžios įstaigoms po 10 egzempliorių. Valdžios įstaigos juos paskirstydavo bibliotekoms ir knygynams. Sovietmečiu privalomųjų egzempliorių pristatymo ir paskirstymo tvarka dažnai keisdavosi.
Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, nuo 1993 m. bibliotekoms ir valdžios įstaigoms buvo skiriama 19 privalomųjų egzempliorių, vėliau penki: Lietuvos nacionalinei Martyno Mažvydo bibliotekai – du, Kauno apskrities viešąjai, Lietuvos mokslų akademijos Vrublevskių ir Vilniaus universiteto bibliotekoms – po vieną egzempliorių iš visų leidinių, kurių tiražas viršija 100 egzempliorių. Lietuvos aklųjų bibliotekai privalomas vienas aklųjų raštu spausdinto leidinio ir garsinio dokumento egzempliorius, Lietuvos technikos bibliotekai – vienas standartų, techninių reglamentų ir patentų egzempliorius. Lietuvos nacionalinė Martyno Mažvydo biblioteka kaupia ir saugo Elektroninių išteklių archyvą, kuriam elektroninių išteklių internete leidėjai taip pat pateikia po privalomąjį egzempliorių.
Molly Sterling
Molly Sterling (g. 1998 m. kovo 8 d. Puckane, Tipererio grafystė) – Airijos dainininkė ir dainų autorė.
2014 m. gegužės mėn. užėmė antrąją vietą TV3 televizijos konkurse All Ireland Schools’ Talent Search. Tų pačių metų lapkritį išleido debiutinį EP „Strands of Heart“.
2015 m. atstovavo Airijai Eurovizijos dainų konkurse Vienoje su daina „Playing with Numbers“.
Ingavangio apylinkė
Ingavangio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Enköpings SK
Enšiopingo SK – Švedijos futbolo klubas iš Enšiopingo.
Ingavangio apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šilavoto valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Prienų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Šilavoto apylinkės.
Enköpings SK
Istorija
1914 m. kovo 2 d. įkurtas klubas. 2003 m. dalyvavo elito diviziono kovose. Tai buvo vienintelis sezonas aukščiausioje lygoje. po to buvo kritimas į žemesnius divizionus.
Pastaruoju metu buvo nukritęs iki penktos pakopos.
Kudirkų apylinkė
Kudirkų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Klaudijus Šenferis
Klaudijus Šenferis (1885 m. birželio 7 d. Radviliškyje, Rusijos imperija – 1946 m. gegužės 18 d. Maskvoje, TSRS) – elektrotechnikas, akademikas.
Biografija
Gimė 1885 m. birželio 7 d. Radviliškyje geležinkeliečio mašinisto šeimoje. Dar būdamas vaikas su šeima išvyko į Rusiją, kur 1903 m. baigė Jekaterinodaro gimnaziją. 1904 m. įstojo į Varšuvos politechnikos institutą. 1905 m. prasidėjus revoliucijai grįžo į Maskvą, kur 1906 m. įstojo į mechanikos studijas Maskvos technikos universitete. 1910 m. pradėjo dirbti elektrotechnikos laboratorijoje. 1911-1912 m. išvyko tobulintis į Karlsrūję Vokietijos imperijoje. Grįžęs Maskvos technikos universitete pradėjo skaityti paskaitas, 1917 m. tapo profesoriumi. Po bolševikų revoliucijos aktyviai dalyvavo elektrotechnikos fakulteto kūrime. 1932 m. tapo TSRS mokslų akademijos nariu. Parašė kelis elektrotechnikos vadovėlius. 1940 m. apdovanotas Darbo raudonosios vėliavos ordinu, 1943 m. Stalino premijos laureatas, 1945 m. apdovanotas Lenino ordinu. Mirė 1946 m. gegužės 18 d. Maskvoje.
Martynas Gaubas
Martynas Gaubas (g. 1980 m. kovo 7 d. Radviliškyje) – lietuvių dailininkas, skulptorius, grafikas.
Biografija
Gimė 1980 m. kovo 7 d. Radviliškyje. 1999–2004 m. studijavo dailę - dizainą Šiaulių universitete. Nuo 2000 m. dalyvauja įvairiose parodose. Skulptorius jau sukūrė per 500 skulptūrų iš medžio, akmens, bronzos. Surengė jau apie 25 personalines parodas, dalyvavo daugiau kaip 70-yje grupinių parodų Lietuvoje ir užsienyje (Švedija, Danija, Suomija, Olandija, Vokietija, Lenkija, Latvija, Ukraina, Kinija). Užsienio galerijos "Gallery M" (Viena, Bratislava, Niujorkas), "Art gallery 21"(Ryga), "Gallery Salling" (Skive, Danija) menininką pristato pasaulinėse meno mugėse. 2006 m. gavo Šiaulių miesto savivaldybės stipendiją "Jaunajam menininkui". Jis yra pasaulio skulptorių tinklo „Sculpture network” ir Lietuvos dailininkų sąjungos narys.
1959 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
'''1959 m. Lietuvos šachmatų čempionatas''' – tai 26-asis Lietuvos vyrų ir 12-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.
Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas
26-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1959 m. balandžio 6–30 d.
Dalyviai
Čempionate dalyvavo 17 dalyvių: dešimt vilniečių, penki kauniečiai ir du klaipėdiečiai. Jame žaidė ir visi 1958 m. čempionato prizininkai.
Rezultatai
Vėl R. Cholmovui iššūkį metė Isakas Vistaneckis: abu surinko po 13 tšk. iš 15. Šį kartą mačas dėl pirmos vietos nebuvo žaidžiamas: pirmoji vieta atiteko Isakui Vistaneckiui dėl geresnių papildomų rodiklių (Bergerio). Jis, vienintelis nugalėjęs R. Cholmovą, nepralaimėjęs nei vienos partijos, 3-ią kartą tapo Lietuvos šachmatų čempionu.
Tabariškių koplyčia
Tabariškių Nukryžiuotojo Kristaus koplyčia stovi Tabariškių kaimo veikiančiose kapinėse, Turgelių seniūnijoje, Šalčininkų rajone, prie kelio, 0,9 km į vakarus nuo pasienio su Baltarusija.
1959 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
Rezultatai
V. Mikėnui (su vienu pralaimėjimu) atiteko bronzos medalis (12 tšk.). Jis pustaškiu aplenkė du pralaimėjimus turėjusį ir ketvirtoje vietoje likusį Jegorą Čiukajevą (11,5 tšk.). 5–6 vietomis pasidalijo Vytautas Baršauskas su Mečislovu Ostrausku (po 10 tšk.) Šie šachmatininkai vienodą rezultatą pasiekė skirtingais keliais: V. Baršauskas, pralaimėjęs dvi ir laimėjęs šešias, o M. Ostrauskas, pralaimėjęs penkias, bet laimėjęs devynias partijas.
Tabariškių koplyčia
Renovuota medinė koplyčia yra 2013–2014 m. įgyvendinto projekto „Medinis kultūros kelias“ objektas, kuriuo siekiama skatinti turizmą kaimo vietovėse. Ji įamžina buvusių Tabariškių savininkų Skarbek–Važinskių giminės, besirūpinusios šiomis žemėmis, vardus. Tabariškių šv. arkangelo Mykolo parapijoje stovinti koplyčia kultūros paminklo statuso neturi.
miniatiūra|250px|left|Renovuota koplyčia, 2016 m.
1959 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
Lietuvos moterų šachmatų čempionatas
Jame dalyvavo 12 šachmatininkių iš: šešios iš Vilniaus, 3 iš Kauno ir po vieną iš Klaipėdos ir Maišiagalos. Dalyvavo visos 1958 m. Lietuvos moterų čempionato prizininkės. Tarp debiutančių – N. Štendelytė vėliau ne kartą tapusi moterų šachmatų čempionato prizininke.
Čempionatas baigėsi Ninos Špikienės iš Kauno pergale (8 tšk. iš 10). Ji Lietuvos moterų šachmatų čempione tapo pirmą kartą. Praėjusių metų prizininkės, surinkusios po 7,5 taško, užėmė sekančias vietas: antrą – Marija Kartanaitė, trečią – Vilhelmina Kaušilaitė, ketvirtą - A. Steponaitytė.
Tabariškių koplyčia
Istorija
Istoriniuose šaltiniuose minima, kad koplyčia yra medinė, su prancūziška spyna, 14 alkūnių ilgio ir 5 alkūnių pločio, altoriuje – Nukryžiuotojo paveikslas, pastatyta 1794 m. Antonijaus Važinskio, pašventinta Tabariškių klebono Marko Rostiko.
Šalčininkų rajono savivaldybės pastangomis 2014 m. koplyčia buvo restauruota ir spalio 10 d. pašventinta Tabariškių klebono Valdemaro Ulčukevičiaus, praėjus 220 metų po pirmosios konsekracijos.
Tabariškių kapinių koplyčios renovacija vyko pagal programą „Leader“. Objektas buvo įtrauktas į renovuojamų objektų sąrašą kultūrinio turizmo maršrute „Medinė architektūra Vilniaus ir Šalčininkų rajonuose” ir po teigiamo paraiškos įvertinimo gavo lėšų iš ES struktūrinių fondų.
J.S. Bacho muzikos festivalis
J. S. Bacho muzikos festivalis – klasikinės muzikos festivalis Lietuvoje. Festivalis išaugo iš kiekvieną pavasarį rengiamų J. S. Bacho muzikos savaičių. Festivalis pirmą kartą surengtas 2007 m. (vokiečių kompozitoriaus J. S. Bacho garbei), 2 kartą - 2009 m.
Tikslai, koncertai, istorija
Festivalio tikslas - suteikti galimybę naujiems atlikėjams savo kūrybos ir įkvėpimo šaltinius realizuoti per senosios ir naujosios muzikos meno formas. Festivalio koncertai yra rengiami istorinėse Vilniaus senamiesčio erdvėse. Koncertų repertuaras apima nuo senosios muzikos iki šiuolaikinių kompozitorių kūrinių.
J. S. Bacho muzikos festivalį inicijavo ir jo meniniu vadovu tapo profesorius Algirdas Vizgirda - kamerinės muzikos ansamblio „Musica humana“ vadovas (2006 m. už kūrybiškas iniciatyvas bei konceptualias koncertų programas Vizgirda pelnė Lietuvos nacionalinę kultūros ir meno premiją), festivalio programų turinio sudarytojas.
Kessler Edwards
Kesleris Donovanas Edvardsas (, g. ) – JAV krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Sakramento „Kings“ komandoje. Jis žaidė koledžo krepšinį Peperdaino universitete.
2023 m. vasario 8 d. Edvardsas ir pinigai buvo iškeisti į Sakramento „Kings“ mainais į David Michineau pašaukimo teises.
Leik Makvoris
Leik Makvoris – Naujajame Pietų Velse esantis Australijos miestas. Gyvenvietės pavadinimas kilęs nuo šalia esančio Makvorio ežero. Mieste vyrauja kalnakasybos industrija, vandens turizmas.
Istorija
1977 m. kovo 1 d. suteiktas savivaldybės statusas, o nuo 1984 m. rugsėjo 7 d. ir miesto teisės.
1982 m. atidaryta Eraring šiluminė jėgainė, kurioje deginama vietoje iškasta akmens anglis ir pagaminama 25 % Naujajam Pietų Velsui reikalingos elektros energijos.
Väsby IK FK
Vesbio IK FK – Švedijos futbolo klubas iš Uplands Vesbio.
Spalvinė gama
Žalia ir balta spalvos.
Benediktinas (likeris)
thumb|right|200px|Benediktinas Benediktinas  – Prancūzijoje gaminamas žolelių likeris, kurio gamyboje naudojami 27 augalai ir prieskoniai. Benediktinas taip pat gaminamas Lenkijoje ir Latvijoje. Iki 2015 m. buvo gaminamas ir Lietuvoje.
Benediktinas geriamas grynas su ledu arba iš jo gamina kokteilius.
Istorija
1510 m. benediktinų Fécamp vienuolyne (Normandija, Prancūzija) vienuolis Dom Bernardo Vincelli sukūrė aromatinio eliksyro receptą. Gėrimas buvo gaminamas vienuolyne, kol Didžiosios Prancūzijos revoliucijos metu vienuolynas buvo nusiaubtas, ir receptas prapuolė.
1863 m. Alexandre le Grand atkūrė receptą ir pradėjo gaminti gėrimą, kurio prekinis pavadinimas yra Bénédictine. Jo įkurta kompanija benediktiną gamina iki šiol.
Gamyba
Kai kurios benediktino žaliavos yra žinomos, tai kadagys, šafranas, arnika, melisa, arbatžolės, čiobrelis, Kalendra, gvazdikėliai, citrina, vanilė, apelsinų žievelės, medus ir cinamonas.
Gaminant benediktiną atliekamos kelios distiliacijos, o gauti distiliatai tam tikru būdu sumaišomi.
Benediktino buteliai būna pažymėti inicialais D.O.M. Tai santrumpa, reiškianti lotynišką frazę Deo Optimo Maximo (Deus 'dievas', Optimus 'geriausias', Maximo 'didžiausias'), kurią apytiksliai galima išversti kaip 'Dievui, geriausiam ir didžiausiam'.
Gėrimai iš benediktino
Kompanija gamina ir gėrimą „B & B“ (Bénédictine and Brandy 'Benediktinas ir brendis'), kuris yra benediktinas, praskiestas brendžiu. Šis gėrimas yra mažiau saldus nei pats benediktinas. „B & B“ buvo sukurtas XX a. 4-ąjį dešimtmetį, kai benediktino vartotojai ėmė maišyti benediktiną su brendžiu, kad išgauti sausesnį skonį. Tiek benediktinas, tiek „B & B“ yra 43 % alkoholio stiprumo.
1977 m. kompanija ėmė gaminti 30 % alkoholio stiprumo kavos likerį Café Bénédictine, kuris yra benediktino ir kito kavos skonio likerio mišinys.
Kompanija gamina ir Bénédictine Single Cask, kuris pilstomas į juodus butelius ir kuris pardavinėjamas tik Palais de la Bénédictine parduotvėje Fécamp’e.
Marijaus Alberto Kempeso stadionas
Estadio Mario Alberto Kempes, seniau vadintas Estadio Córdoba bei Estadio Olímpico Chateau Carreras – stadionas Argentinos mieste Kordoboje, Šato Kareraso kvartale.
Nors stadionas nėra namų aikštė jokiai Kordobos futbolo komandai, tačiau čia rengiamos daug žiūrovų sutraukiančios miesto komandų varžybos (tarptautinės varžybos, derbiai ir kt.).
Gunnilse IS
Geteborgo „Gunnilse“ – Švedijos futbolo klubas iš Geteborgo.
Klubo spalvinė gama
Klubo spalvos: raudona, mėlyna ir balta.
Lomeikiškių piliakalnis
Lomeikiškių piliakalnis arba Krasausko kalnas, taip pat Prancūzkapiai – piliakalnis, esantis Kėdainių rajone, Surviliškio sen., Lomeikiškių kaime, tarp kelio ir Nevėžio upės, apie 1,3 km į šiaurę (prieš srovę) nuo buvusio Kruosto hidroelektrinės tvenkinio užtvankos. Arčiausiai stūksantys piliakalniai: Vaidatonių (2 km), Kalnaberžės (3 km). Piliakalnis yra regioninės reikšmės archeologijos ir kraštovaizdžio paminklas, Kultūros vertybių registre įrašytas 1992 m. (unik. kodas ). Objekto archeologinė–paminklosauginė reikšmė vertinama nevienareikšmiškai. Lietuvos piliakalnių atlaso sudarytojų nuomone, Lomeikiškių piliakalnis neturėtų būti įvardijamas piliakalniu, nes tai greičiausiai yra smarkai suardyta kalva, kurios aplinkos archeologiniai tyrimai rezultatų nedavė.
Piliakalnis
Tai atskira kalva Nevėžio dešiniajame krante, jo slėnyje, iš pietų ir pietryčių pusės juosiama senvagės, iš vakarų – bevardžio upelio, iš šiaurės – negilios daubos. Kalva apardyta ariant, apaugusi lapuočiais medžiais ir krūmais (2014 m. duomenimis). Piliakalnio viršus ištęsto ovalo pavidalo, apie 40 m ilgio šiaurės-pietų kryptimi ir 10 m pločio. Šlaitai lėkšti ir vidutinio statumo, 4-6 m aukščio. Teritorija užima 8700 kv.m.
Archeologinių tyrimų istorija
Piliakalnis pažymėtas Petro Tarasenkos „Lietuvos archeologijos medžiagoje“ (Kaunas, 1928, p. 168). Žvalgymo ir kartografavimo medžiaga pateikta archeologinių ekspedicijų Kėdainių rajone ataskaitose 1968, 1975, 2003 m.
Pasak Kėdainių krašto muziejaus archeologo Algirdo Juknevičiaus, Lomeikiškių piliakalnis yra „vienas paslaptingiausių rajone“, tikimasi, kad piliakalnio tyrinėjimui ateityje bus skirta daugiau dėmesio.
Lomeikiškių piliakalnio, vad. Krasausko kalnu (5166, AR448), duomenys buvo tikslinami 2014 m. spalio 7 d. Kultūros paveldo taryboje, apibrėžiant teritorijos ribas ir nustatant regioninį reikšmingumo lygmenį.
Pirmieji paminėjimai
Archeologinėje literatūroje piliakalnį pirmą kartą paminėjo piliakalnių tyrinėtojas Liudvikas Kšivickis (1859–1941). Jis žinių apie Lomeikiškių kaime bebaigiantį griūti piliakalnį gavo iš vietinių gyventojų pasakojimų. Vietos padavimas bylojo, jog šis piliakalnis yra išlikęs nuo žemaičių ir lietuvių tarpusavio kovų laikų. Remdamasis šia informacija, piliakalnį savo knygoje 1928 m. minėjo ir P. Tarasenka.
Valstybinės archeologinės komisijos (VAK) ataskaitoje piliakalnis buvo vadinamas Prancūzkapiais. Remiantis vietos gyventojų pasakojimais nurodyta, kad kalvoje esantys kapai su prancūzų kareivių palaikais likę nuo Napoleono karų. Kapuose esą yra likęs rūsys, kuriame paslėpti prancūzų armijos ginklai. VAK ataskaitoje taip pat pažymėta, kad kalva ir kapai labai apardyti, nes čia buvo kasamas žvyras. Iki 1934 m. kalva buvo ariama, arime neretai buvo aptinkama žmonių kaukolių.
1968–1989 m.
1968 m. piliakalnį žvalgė Lietuvos istorijos instituto archeologinė ekspedicija, kuriai vadovavo Adolfas Tautavičius. Konstatuota, kad čia galėjo būti ankstyvas piliakalnis.
Lietuvos TSR Kultūros ministerijos 1972 m. kovo 30 d. nutarimu Nr. 17 Lomeikiškių piliakalnis patvirtintas archeologijos paminklu.
Piliakalnį ir jo aplinką 1973, 1975 ir 1982 m. žvalgė MMT archeologai. Nustatyta, kad piliakalniu laikoma kalva viso labo tik kaimo kapinės, o Lomeikiškių piliakalnio vieta lokalizuota neteisingai. Tokiu būdu piliakalnis buvo įtrauktas į neaiškių archeologijos vertybių sąrašą, kurio paminklosauginei vertei nustatyti tikslinga atlikti nedidelės apimties archeologinius žvalgomuosius tyrimus.
1988 m. spalio mėn. buvo apibrėžta ir nužymėta piliakalnio teritorija (bendras plotas – 1,7, kurį sudarė pievos Lietuvos TSR Kultūros 0,7, miškas – 1,0). Čia buvo draudžiami bet kokie statybos, žemės ir žemės ūkio darbai, išskyrus pievų šienavimą (suderinta su „Kalnaberžės“ kolūkiu). Teritorijos ribų planą 1989 m. patvirtino Kultūros ministerijos Kapitalinės statybos, paminklų apsaugos ir restauravimo darbų valdyba.
2003 m.
Spėjamo piliakalnio Lomeikiškių kaime archeologinei–paminklosauginei vertei nustatyti 2003 m. buvo suorganizuoti archeologiniai žvalgomieji tyrinėjimai piliakalnyje ir jo aplinkoje. Šių tyrinėjimų metu pasirinktas maždaug 70x150 m dydžio plotas. Jame iki įžemio buvo ištirti 23 šurfai, kurių dydžiai buvo 1x1 ir 1x3 m. Iš viso buvo ištirtas 26 kv.m plotas. Taip pat buvo žvalgytos į vakarus ir šiaurę nuo spėjamo piliakalnio esančios gretimos aukštumos, maždaug 3 ha plotas. Tyrimais nustatyta, kad Lomeikiškių piliakalnyje kultūrinio sluoksnio nėra. 15–30 cm storio tamsiai pilkas sluoksnis su degėsiais užfiksuotas tik pietinėje ir šiaurinėje kalvos papėdėse. Sluoksnyje archeologinių radinių neaptikta.
Garniai (Kelmė)
Garniai – buvęs kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės rytus nuo Aunuvėnų.
Achille Devéria
Ašilis Deverija (1800 m. vasario 6 d. – 1857 m. gruodžio 23 d.) prancūzų dailininkas, litografas, žymių žmonių portretų autorius. Pirmasis panaudojo spalvotą litografiją.
Biografija
Gimė karinio jūrų laivyno tarnautojo šeimoje. Brolis Eugène Devéria ir 2 iš 6 jo vaikų (Théodule Devéria ir Gabriel Devéria) taip pat buvo dailininkai.
Jau būdamas 30 metų amžiaus buvo sėkmingas iliustratorius, išleidęs daug litografijų, taip pat paveikslus 1828 m. išleistam Gėtės „Faustui“. Taip pat piešė erotinio turinio paveikslus, grupinio sekso scenas.
Tuaka
miniatiūra|Tuakos butelis|150px Tuaka  – itališkas likeris,  kurį gamina Tuoni ir Canepa šeimos Livorne (Italija). Tai saldus auksinės rudos spalvos 35 % stiprumo likeris, kurio ingredientai yra brendis, apelsinų ir vanilės esencijos. Dominuojantis skonis – vanilės.
Andrejus Andrejevas
Andrejus Andrejevas (, 1895 m. spalio 30 d. Kuznecovo k. Smolensko gubernija – 1971 m. gruodžio 5 d. Maskvoje) – tarybinis partinis ir valstybės veikėjas, buvęs TSKP CK Politinio biuro narys.
Tuaka
Teigiama, kad receptas sukurtas dar Renesanso laikais. Legenda skelbia, kad jo kūrėjas buvo Lorenzo de' Medici.
Tuaka nuo XX a. 6-ojo dešimtmečio pardavinėjamas JAV gėrimų parduotuvėse.
Andrejus Andrejevas
Biografija
1927–1930 m. – VKP(b) Šiaurės Kaukazo krašto komiteto sekretorius. Nuo 1930 m. vadovavo VKP(b) Centrinei kontrolės komisijai, buvo TSRS darbininkų ir valstiečių inspekcijos liaudies komisaras ir TSRS Liaudies komisarų tarybos pirmininko pavaduotojas.
1931–1935 m. buvo TSRS susisiekimo liaudies komisaras. 1935–1946 m. – VKP(b) CK sekretorius, 1938–1945 m. kartu ir TSRS Aukščiausiosios Tarybos Sąjungos Tarybos pirmininkas.
1939–1952 m. vadovavo VKP(b) CK Partinės kontrolės komitetui. Dirbdamas šiose pareigose įgyvendino stalininę kadrų politiką, sankcionavo valstybės saugumo organų neteisėtus veiksmus. Nors į A. Andrejevą pagalbos kreipėsi daugybė represuotųjų ir jų šeimos narių, jis niekada nesiėmė padėti. .
1943–1946 m. buvo TSRS žemdirbystės liaudies komisaras, 1946–1953 m. TSRS Ministrų Tarybos pirmininko pavaduotojas. Po Stalino mirties A. Andrejevas, kaip aktyvus stalininių represijų organizatorių, neteko svarbių postų, 1957–1962 m. vadovavo TSRS-Kinijos draugystės draugijai.
TSRS Aukščiausiosios Tarybos 1–5 šaukimų deputatas. Nuo 1953 m. buvo TSRS Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo narys, o nuo 1962 m. – Prezidiumo patarėjas. TSKP CK narys nuo 1920 iki 1961 m., 1932–1952 m. – TSKP CK Politinio biuro narys.
Palaidotas Novodevičės kapinėse Maskvoje.
Girė
Girė – buvęs kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Aunuvėnų.
Bulgarijos moterų rankinio rinktinė
Bulgarijos moterų rankinio rinktinė – komanda, atstovaujanti Bulgarijai tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Bulgarijos rankinio federacija.
Rugpjūčio 23-osios stadionas
Rugpjūčio 23-osios stadionas  – futbolo stadionas Argentinoje, San Salvador de Chuchujaus mieste. Daugiausia naudojamas futbolo varžyboms. Atidarytas 1973 m. Pavadintas Chuchujaus egzodo, vykusio 1812 m. rugpjūčio 23 d., garbei.
Šiame stadione namų rungtynes žaidžia pajėgiausias miesto klubas „Gimnasia y Esgrima de Jujuy“. Stadione vyko 2011 m. Copa América čempionato grupės varžybos, taip pat čia buvo surengtos kai kurios regbio rungtynės.
Bohemijos rapsodija (filmas)
Bohemijos rapsodija – 2018 m. biografinis draminis filmas apie legendinės britų roko grupės „Queen“ vokalistą Freddie Mercury. Filmą režisavo Bryan Singer, scenarijų rengė Anthony McCarten. Pagrindinį vaidmenį atliko Rami Malek, kuris vaidino Merkurį. Siekiant kuo geriau ir tiksliau perteikti istoriją, buvusios grupės nariai Brian May ir Roger Taylor taip pat talkino kuriant šį filmą. Filmo leidybą vykdė „20th Century Fox“, „Regency Enterprises“, „GK Films“ ir „Queen Films“. „Fox“ tapo platintoju. Siužetas pasakoja apie atlikėjo gyvenimą nuo tada, kai buvo suformuota grupė iki pat 1985 m. pasirodymo „Live Aid“ labdaringame koncerte.
Apie „Bohemijos rapsodijos“ filmo kūrimą buvo pranešta dar 2010 m. Pagrindinį vaidmenį ketinta skirti Sacha Baron Cohenui. Tačiau nesutapus tarpusavio interesams, 2013 m. jis paliko projektą. Planai dėl filmo kūrimo kelis metus buvo sustabdyti, iki 2016 m., kai pagrindiniu aktoriumi tapo Rami Malek. Nemažą dalį filmo režisavo Bryan Singer, tačiau vėliau buvo atleistas dėl aktyvumo stokos ir kivirčų su kolegomis, tad filmo režisavimą užbaigti teko Dexter Fletcher (jį norėta samdyti nuo pat filmo kūrimo pradžios).
Aktoriai
Apačioje pateikiamas žymesnių vaidmenų aktorių sąrašas:
Aktorius – vaidmuo
Alytaus rajono apylinkės teismas
Adresas: S. Dariaus ir S. Girėno g. 17, Alytus, LT-62503.
Ceramica Cleopatra FC
Istorija
Klubas buvo suformuotas 2007 m. Jis priklauso Cleopatra Group įkūrėjui Mohamed M. Abou El Enein.
2019–2020 m. sezone rungtyniavo Antrame divizione, B grupėje užėmė pirmą vietą ir pateko į Premjer lygą.
2020–2021 m. sezone debiutavo Premjer lygoje, o galutinėje ekipų rikiuotėje liko dešimti iš aštuoniolikos dalyvių.
2021–2022 m. sezone žaidė aukščiausioje šalies lygoje ir liko keturiolikti.
Sezonai
Šaltiniai:
Klubo pavadinimas, logotipas ir spalvos
Kleopatra – egiptiečių karalienė. Verslo grupė pasivadinusi Cleopatra Group valdo šį klubą.
Logotipas
Jame vaizduojama stilizuota karalienė Kleopatra.
Spalvinė gama
Klubas žaidžia rudos spalvos aprangomis: rudi marškinėliai, šortai bei kojinės. Šortai ir kojinės gali būti juodos spalvos.
Sudėtis
Atnaujinta: 2021 m. gruodžio 27 d.
Chiliarchas
Chiliarchas ( 'tūkstančio vadas') – karo vadas helenistinėje senovės Graikijoje, vadovavęs 1000 karių daliniui (apytiksliai atitinka dabartinį batalioną).
Šia pareigas Aleksandras Makedonietis įvedė pasiremdamas Achemenidų Persijos hazarapatish pareigomis. Chiliarcho pareigos buvo tiek karinės, tiek civilinės.
Aleksandras Makedonietis šias pareigas pirmiausia suteikė Hefestionui, o po Hefestiono mirties – Perdikui. Šis terminas buvo naudojamas ir vėlesniais laikais. Graikų rašytojai chiliarchais vadino romėnų legionų tribūnus. Bizantijoje terminas chiliarchas buvo taksiarcho bei drungarijaus (drungo vado) sinonimas.
Graikijos nepriklausomybės karo (1821–1832 m.) laikais chiliarcho laipsnis būdavo suteikiamas žymiems kapitonams, vadovavusiems nereguliariems būriams, kurie sudarė didžiumą to meto Graikijos kariuomenės.
Albaniškas vynas
thumb|Albaniško vyno vynuogių veislių paplitimas Albanijoje. Albaniškas vynas yra vynas, pagamintas Albanijoje. Pasižymi savitu saldumu. 2009 m. jo buvo pagaminta apie 17 500 tonų. Komunistinės santvarkos laikais, vynininkystės sritys Albanijoje užėmė apie 20 000 ha plotą.
Istorija
thumb|right|Mozaika [[Butrintas|Butrinto krikštykloje (VI a.)]] Albanija yra viena iš seniausiai Europoje vynuogininkystės tradicijas puoselėjančių šalių. Albanijos žemėse vynmedžiai augo jau ledynmečio laikotarpiu. Albanijoje rasta 4000–6000 metų senumo vynuogių sėklų. Senovės Romos rašytojas Plinijus Vyresnysis ilyrų vyną apibūdino kaip labai saldų ar aromatingą. Albanijoje vynuogės tradiciškai auginamos soduose, iš jų gaminamas vynas ir rakija.
Komunistinė Albanija ir dabartis
Vyno gamyba komunistinėje Albanijoje pasiekė savo viršūnę 1972 m. Tuo metu iš viso veikė 23 vyno fabrikai. Vynuogynų pasėliai šiais laikais pamažu plečiami, vyno gamybos apimtys auga.
Vyno sritys
thumb|Vynuogių rinkimas [[Beratis|Beratyje]] Albanija yra skirstoma į 4 vyno gamybos regionus:
Atraminių vektorių klasifikatorius
Atraminių vektorių klasifikatorius (ang. support vector machine, SVM) - sistemos mokymosi (machine learning) algoritmas skirtas klasifikuoti duomenims. Tai prižiūrimo mokymosi (supervised learning) metodas, kuomet siekiama suklasifikuoti jau pažymėtus (t. y. skirtingų, iš anksto žinomų klasių) duomenis.
Apibrėžimas
alt=|miniatiūra|243px|Klasifikavimas atraminiais vektoriais. Algoritmas maksimizuoja atstumą tarp punktyrinių linijų. Taškai, per kuriuos eina šios linijos vadinami atraminiais vektoriais. Atraminių vektorių klasifikatorius (AVK) siekia surasti tiesę (sprendimo ribą) tokią, kad atstumas nuo jos iki dviejų taškų (tiesių einančių per juos), priklausančių skirtingoms klasėms būtų didžiausias (esant daugiau matmenų ši tiesė pavirsta hiperplokštuma). Šie ypatingi taškai nusako vektorius, vadinamus atraminiais vektoriais, nes jie vieninteliai daro įtaką sprendimo ribai. Formaliai sprendimo riba nusakoma vektoriumi ir skaliaru b taip, jog galioja nelygybė
i-ajam duomenų taškui.