cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Styginiai instrumentai
Klasifikacija
Styginių instrumentų korpusas gali būti įvairių formų – stačiakampio (stalo boselis), trikampio (balalaika), elipsoido, laivelio (fidelis), skritulio (bandža), trapecijos (cimbolai), rutulio (kemanča), sparno (kanklės), kiaulės galvos (psalteriumas). Kaklelis gali būti tiesus (smuikas), lenktas, dvišakas (kai kurios liutnios). Kai kurie styginiai korpuso neturi.
Pagal garso virpesių sukėlimo būdą skirstoma į penkias grupes:
Pagal Hornbostelo-Zachso klasifikaciją styginiai skirstomi į turinčius rezonatorių muzikiniame lanke (smuikas ir dauguma Vakaruose atsiradusių styginių) ir neturinčius rezonatoriaus (pianinas ir klavesinas). Taip pat gausu tautinių styginių instrumentų, pavyzdžiui, lietuviams būdingos kanklės, latviams – kuoklės.
Istorija
Spėjama, kad styginiai instrumentai galėjo būti naudojami dar prieš 15 tūkst. m. – manoma, kad Prancūzijoje esančių Trijų brolių oloje aptiktame piešinyje pavaizduotas muzikinis lankas. Būtent iš muzikinio lanko kildinama styginių instrumentų grupė. Kadangi kiekviena styga išgaudavo skirtingą natą, laikui bėgant buvo pridėta daugiau stygų ir gautos Afrikos arfos, arfos ir lyros. Šie patobulinimai leido išgauti diadas ir akordus. Dar vėliau sekė instrumento lanko ištiesinimas – taip gautos liutnios.
Vienas seniausių lietuvių styginių instrumentų – kanklės. Pirmąkart kanklės minimos 1580 m. Jono Bretkūno „Biblijos“ vertimo rankraštyje. Manoma, kad XV a. galėjo į Užnemunę patekti per žemaičius, atsikėlusius iš senųjų kuršių žemių.
Ronuras
Ronuras  – upė Brazilijoje, Mato Groso valstijoje; kairysis Šingu intakas (Amazonės baseinas). Prasideda aukštumose į šiaurės vakarus nuo Paranatingos. Teka į šiaurę, šiaurės rytus per Brazilijos plokščiakalnį. Vaga labai vingiuota. Įteka į Šingu ties Fransa Morenos kaimu.
Didžiausi intakai: Fon den Štaineno upė (kairysis), Žatoba, Tamitatoala (dešinieji).
Baseinas retai apgyvendintas, daugiausia indėnų. Žemupys patenka į Šingu nacionalinį parką.
Vilkupė
Vilkupė (, nuo 1938 m. Dorfgraben) arba Vilka – upelis Rusijoje, Kaliningrado srityje, (Krasnoznamensko rajone); Įsruties baseine, Būdupės dešinysis intakas.
Prasideda laukuose prie buvusio Tulių kaimo, apie 3 km į šiaurės vakarus nuo Žemaitkiemių. Teka negyvenamomis vietovėmis šiaurės vakarų kryptimi, ties buvusiu Birkenfeldės dvaru įteka į Būdupę 9 km nuo jos žiočių. Vaga vietomis reguliuota.
Buvusios gyvenvietės prie Vilkupės: Tuliai, Plampai, Naujieji Tuliai, Birkenfeldė.
Kentauro Omega
Kentauro Omega, arba žinoma kaip NGC 5139 ir ω Cen – Paukščių tako galaktikos kamuolinis žvaigždžių spiečius, esantis Kentauro žvaigždyne.
thumb|200px|Kentauro Omegos kamuolinis žvaigždžių spiečius. 2011 m. nuotraukoje vaizdas apima apie 300 000 žvaigždžių. thumb|200px|Didelės raiškos centrinės spiečiaus dalies vaizdas naudojant [[Hablo kosminis teleskopas|HKT (2008 m.) ]] [[Vaizdas:Central Region Omega Centauri.jpg|thumb|200px|right|Daugiaspalvėje nuotraukoje (viršuje), padarytoje NASA/ESA Hablo kosminio teleskopo plačiakampia kamera 3, užfiksuotas centrinis milžiniško Kentauro Omegos žvaigždžių spiečiaus regionas. skaitykite daugiau...
Visos žvaigždės nuotraukoje juda atsitiktinėmis kryptimis tarsi bičių spiečius. Astronomai pasinaudojo išskirtine Hablo k.t. skiriamąja geba, kad 2002 ir 2006 m. išmatuotų žvaigždžių padėtis. Remdamiesi šiais matavimais, jie gali numatyti žvaigždžių judėjimą ateityje. Apatinėje iliustracijoje pavaizduotos būsimos žvaigždžių, kurios viršutiniame paveikslėlyje pažymėtos baltu langeliu, padėtys. Kiekviena juosta rodo žvaigždžių judėjimą per ateinančius 600 metų. Judėjimas tarp taškų atitinka 30 metų.]]
Apibūdinimas
Tai ryškiausias mūsų galaktikos kamuolinis spiečius, jo regimasis ryškis – 3,9.
Vidutinis atstumas telkinio branduolyje tarp bet kurių dviejų žvaigždžių yra maždaug 13 kartų mažesnis nei iki artimiausios mūsų Saulei kaimyninės Kentauro alfa žvaigždės. Jei kas nors gyventų šiame kamuoliniame žvaigždžių telkinyje, matytų jomis nusėtą dangų, kuris būtų maždaug 100 kartų šviesesnis už Žemės dangų.
Kentauro Omegos kai kurios žvaigždės 10-12 milijardų metų senumo, palyginimui Visatos amžius - 13,8 milijardų metų. Šis žvaigždžių telkinys labai skiriasi nuo daugumos kitų galaktikos kamuolinių spiečių, nes manoma, kad jis atsirado iš suardytos nykštukinės galaktikos branduolio.
NASA/EKA Hablo kosminio teleskopo pažangiąja tyrimų kamera gauti vaizdai ir Čilėje esančios Gemini observatorijos teleskopo "Gemini South" GMOS spektrografu gauti duomenys parodė, kad Omegos Kentauro centre yra vidutinės masės juodoji bedugnė, prilygstanti 40 000 Saulių masei.
Nežemiškos gyvybės galimybė
Kentauro Omegoje žvaigždės labiau panašios į mūsų Saulę, bet tarp jų yra daug raudonųjų nykštukių, ir šiek tiek masyvesnių žvaigždžių. Į mūsų Žemės panašiai gyvybei susiformuoti reikalingas spindulys prie šių žvaigždžių yra pusė astronominio vieneto, kitaip tariant, dvigubai mažesnis už atstumą tarp Žemės ir Saulės. Tačiau spiečiuje žvaigždės yra gerokai arčiau viena kitos, nei vidutiniškai galaktikoje, tad artimi žvaigždžių prasilenkimai yra gerokai dažnesni. Kentauro Omegoje žvaigždes vidutiniškai skiria mažiau nei 10 tūkstančių astronominių vienetų, ir kiekviena žvaigždė maždaug kas milijoną metų artimai prasilenkia su kaimyne žvaigžde. Tad toks labai artimas prasilenkimas tarp žvaigždžių destabilizuoja, paveikia planetų orbitas ir atmosferą. Todėl planetos esančios kamuoliniuose žvaigždžių spiečiuose yra nestabiliose zonose, tad ten atsirasti gyvybei galimybė labai menka. Bet nepaisant siaubingai dinamiškos Kentauro Omegos branduolio aplinkos, visgi negalima visiškai atmesti tinkamų gyvybei planetų egzistavimo šiame regione galimybės.
Istoriniai stebėjimai
Pirmą kartą ją paminėjo Ptolemėjus, 150 m. pažymėdamas "Almageste", o 1603 m. Johanas Bayeris (Johann Bayer) savo "Uranometrijoje" ją pavadino Omega (ω). Kaip nežvaigždinį objektą, jį pirmą kartą 1677 m. nustatė Edmondas Halėjus (Edmond Halley). Škotų astronomas Džeimsas Dunlopas (James Dunlop) 1826 m. pirmą kartą ją aprašė kaip rutulinį žvaigždyną. Anglų astronomas Džonas Heršelis (John Herschel) 1830 m. pirmasis pripažino, kad tai yra žvaigždžių telkinys, o ne ūkas.
Mėgėjiškas stebėjimas
Švytėdama 3,9 regimuoju ryškumu, Omegos Kentauro žvaigždžių spiečiaus regimasis skersmuo užima šiek tiek didesnę - 36,3', dangaus dalį nei regimasis Mėnulio pilnaties dydis ir prie gerų stebėjimo sąlygų yra lengvai pastebima plika akimi iš pietų pusrutulio. Jis matomas aukštai danguje ir atrodo kaip blanki dėmė.
Omegos Kentauro deklinacija yra labai neigiama, -47°, tačiau jos viršūnė nuo 5° iki 10° virš horizonto yra pakankamai ryški, kad stebėtojai ir šiauriniame pusrutulyje gali ją pastebėti iš 38° šiaurės platumos, bet ne toliau kaip 40° šiaurės platuma - atitinkamai, nuo Lietuvos arčiausiai pietiniame Iberijos pusiasalyje, Sicilijos, Sardinijos salose, pietiniame Apeninų pusiasalyje, pietinėje ir vidurio Graikijoje, pietinėje ir vidurio Turkijoje, Pietų Kaukazo pietuose, Irano šiaurinėje dalyje, pietinėje Turkmėnijos dalyje. Kadangi vidutinėse platumose ji pakyla į nedidelį aukštį virš horizonto, Žemės atmosfera gali stipriai trukdyti stebėjimą. Geriausias metas stebėjimams šiauriniame pusrutulyje yra pavasaris, ypač gegužės-birželio mėnesiais, vakariniame danguje žiūrėti pietų krypties žemutiniame horizonte, bet tam reikia labai giedro ir tamsaus dangaus be rūko ar didelės šviesos taršos.
Anot kai kurių astronomų mėgėjų, Kentauro Omegoje galima visiškai atskirti žvaigždes, jei ji yra pakankamai aukštai virš horizonto, naudojant 100 mm teleskopą. Žvelgiant iš 40° laipsnių šiaurės platumos, patogiems stebėjimams reikėtų 125 mm skersmens objektyvu teleskopo.
Viltis (vaistinė)
Kauno vaistinė „Viltis“ (pradžioje „Kauno vaistinė nr. 63“, Kaunas, Laisvės al. 100) atsirado pirmame daugiabučio namo, projektuoto Jokūbo Pero ir pastatyto 1953 metais, aukšte. 5 aukštų namas yra tipiško tų metų stiliaus: monumentalaus mastelio, dekoruotas piliastrais, augalinės ornamentikos kapiteliais, vainikuojančiu karnizu. Pats namas buvo pastatytas vietoje Antrojo pasaulinio karo metu sugriauto dviejų aukštų namo (vėliau užstatytas ir trečias aukštas), kur tarpukario metais buvo įsikūrusios pašto, telegrafo ir telefono patalpos, o caro laikais (1865-1918) buvo Kauno gubernijos iždinė.
Šiam interjerui Antanas Kmieliauskas (1932–2019) nutapė didžiąją vaistinės puošmeną, freską „Viltis“. 1940 m. vaistinė buvo pervadinta „Kauno vaistine nr. 63“ (ankstesnis pavadinimas nežinomas). „Vilties“ vardas vaistinei buvo suteiktas 1982 metais. Pati vaistinė atidaryta 1925 metais ir per savo gyvavimo laiką tris kartus kraustėsi į įvairias patalpas Laisvės prospekte. Dabartinėse patalpose ji įsikūrė, pasak skirtingų šaltinių, 1958 arba 1967 m. Šiuo metu buvusioje vaistinės farmacijos laboratorijoje veikia arbatinė.
Rusijos Federacijos Federalinės saugumo tarnybos Konstitucinės santvarkos apsaugos ir kovos su terorizmu tarnyba
RF FSB Konstitucinės santvarkos apsaugos ir kovos su terorizmu tarnyba (Служба по защите конституционного строя и борьбе с терроризмом) originalo kalba trumpinama СЗКС и БТ - tarnybos veikla nukreipta į terorizmo užkardymą, darbą su religinėmis, tautinėmis ir kitomis visuomeninėmis organizacijomis.
Conor McGregor
Konoras Antonis Makgregoras (g. 1988 m. liepos 14 d. ) – profesionalus mišrių kovos menų (MMA) ir bokso kovotojas iš Airijos. Jis yra buvęs „Ultimate Fighting Championship“ (UFC) pusiau lengvo svorio (angl. featherweight) ir lengvo svorio (angl. lightweight) kategorijų čempionas.
Savo bokso debiute jį nugalėjo Floyd Mayweather Jaunesnysis. Jo dvikova su Khabib Nurmagomedov UFC 229 renginyje pritraukė 2.4 milijonus žmonių nusipirkti internetinį bilietą ir žiūrėti kovą tiesiogiai. Į šį renginį buvo parduota daugiausiai bilietų mišriųjų kovos menų renginių istorijoje. Jo bokso kova su Floyd Mayweather Jaunesniuoju pritraukė 4.3 milijonus žmonių nusipirkti internetinį bilietą ir žiūrėti kovą tiesiogiai. Į šį renginį parduotas bilietų kiekis tapo antru didžiausiu iš visų bokso renginių Šiaurės Amerikoje.
Asmeninis gyvenimas
Konoras Antonis Makgregoras gimė 1988 m. liepos 14 d., Krumline, Dubline ir yra Tony McGregor ir Marget McGregor sūnus. Jis užaugo Krumline ir lankė pradinę bei vidurinę mokyklas Coláiste de hÍde Talagte, kuriose pradėjo žaisti futbolą ir atrado savo pomėgį sportui. Jaunystėje jis žaidė Lourdes Celtic futbolo klubui. Būdamas 12 metų, jis pradėjo lankyti bokso treniruotes Krumlino bokso klube, kad galėtų apsisaugoti nuo patyčių ir pakelti pasitikėjimą savimi.
2006 m. Makgregoras su savo šeima išsikraustė į Lukaną, Dubliną ir pradėjo lankyti vidurinę mokyklą Coláiste Cois Life. Po to jis pradėjo santechniko pameistrystę. Būdamas Lukane, jis sutiko būsimą UFC kovotoją Tom Egan ir jie pradėjo treniruotis mišriuosius kovos menus kartu.
Konoras Makgregoras turi dvi seseris, kurių vardai yra Erin ir Aoife. Jo santykiai su dabartine sužadėtine Dee Devlin tęsiasi nuo 2008 m. Jų pirmasis vaikas, Conor Jack McGregor, gimė 2017 m. gegužės 5 d. Jų antras vaikas, Croia McGregor, gimė 2019 m. sausio 4 d. Makgregoras dažnai treniruojasi Mjölnir sporto klube, Reikjavike, kartu su kitu UFC kovotoju Gunnar Nelson. Jis yra pasakęs, jog netiki jokiais prietarais ir ritualais prieš kovas, nes jis tiki, jog tai yra „baimės išraiška“. Konoras Makgregoras yra katalikas.
Verslo įmonės ir partnerystės sutartys
Makgregoras turi sudaręs partnerystės sutartis su „Beats by Dre“, „Monster Energy“, „Reebok“ ir „Bud Light“. Iki 2017 m. jo partnerystės sutartys sudarė $7 milijonus. 2018 m. pradžioje jis pasirašė partnerystės sutartį su „Burger King“.
August McGregor
Prieš pat kovą prieš Floyd Mayweather Jaunesnyjį, Makgregoras paskelbė savo partnerystę su prekės ženklu August David. Naujasis prekės ženklas buvo pavadintas August McGregor ir jo siuvami vyriški modernūs kostiumai yra skirti tūkstantmečio kartos atstovams. August sutiko Makgregorą prieš 3 metus, o juos supažindino UFC prezidentas Dana White.
Proper No. Twelve Airiškas Viskis
2018 m. rugsėjį Makgregoras pristatė savo airišką viskį „Proper No. Twelve“ Airijai ir Jungtinėms Amerikos Valstijoms (JAV). Viskis yra taip pavadintas dėl to, kad Makgregoras užaugo Krumlino kaimynystėje Dublin 12. Makgregoras yra šios kompanijos įkūrėjas ir savininkas. 2018 m. gale teigė, jog jo prekės ženklo Proper No. Twelve jau buvo parduota „šimtai tūkstančių“ viskio butelių ir jis planavo papildyti atsargas Jungtinėse Amerikos Valstijose ir Airijoje iki 2018 metų gruodžio mėnesio. Makgregoras patvirtino, kad 2019 m. jis praplės viskio paskirstymą į Jungtinę Karalystę, Australiją, Naująją Zelandiją, Rusiją ir Kanadą.
Kontroversijos
thumb|250px|right|Policijos daryta Conor McGregor arešto nuotrauka Floridoje, 2019 m.
Vairavimo pažeidimai
2017 m. lapkritį Makgregoras prisipažino viršijęs greičio limitą Ratkule, Dublino grafystėje. Jam buvo skirta €400 bauda. 2018 m. lapkritį jis prisipažino viršijęs greičio limitą Kilyje, Kildero grafystėje ir jam buvo skirta €1000 bauda bei atimta teisė vairuoti šešiems mėnesiams.
Areštas Floridoje dėl vagystės
2019 m. kovo 11 d. Makgregoras buvo suimtas prie Fontainebleau viešbučio Majamio paplūdimyje, Floridoje dėl įvykusio ginčo tarp jo ir kito vyro, kurio metu Makgregoras paėmė vyro telefoną ir jį sudaužė. Makgregorui buvo iškelti kaltinimai dėl apiplėšimo ir nusikalstamų veiksmų. Makgregoras buvo sulaikytas ir laikomas areštinėje kelias valandas, kol už jį buvo sumokėtas $5000 užstatas. 2019 m. kovo 14 d. taip pat pasirodė naujienos, kad Makgregorui civilinį ieškinį iškėlė vyras, dalyvavęs šiame incidente. Balandžio 8 d. šį ieškinį vyras nutraukė. Gegužės 13 d., buvo atskleista, kad baudžiamoji byla Makgregorui buvo nutraukta po to, kai kaltintojo advokatas pareiškė, kad jo kliento Makgregoras atsiprašė ne teisme ir jis daugiau nebejaučia jokios grėsmės.
Užpuolimas Dublino bare
2019 m. rugpjūčio 15 d. „TMZ Sports“ pasidalino vaizdo įrašu, kuriame matoma, jog viename Dublino bare Makgregoras smūgiuoja kitam vyrui. Šis įvykis nutiko balandžio 6 d. ir iš pradžių buvo paskelbtas Airijos socialiniuose tinkluose, tačiau be vaizdo įrašo, kuriame matyti užpuolimas. Balandžio mėnesį Airijos policija teigė, kad jie pradeda ieškinį dėl šio įvykio. Makgregoras buvo apkaltintas užpuolimu ir pirmą kartą teisme pasirode 2019 m. spalio 11 d. Lapkričio 1 d. Makgregoras pripažino kaltę dėl užpuolimo ir jam buvo skirta €1000 bauda.
Kalaro kalnagūbris
thumb|240px|Kalaro kalnagūbris Kalaro upės pakrantėje
Kalaro kalnagūbris  – kalnagūbris Rusijoje, Sibire, daugiausia Užbaikalės krašte, patenka į Stano kalnyno sistemą. Ilgis – 350 ar 400 km, plotis 30–50 km. Būdingas aukštis 1800–2000 m, didžiausias – iki 2467 m (arba 2519 m; Skalistyj Goleco k.). Driekiasi nuo dešiniojo Vitimo kranto iki Oliokmos slėnio. Viduryje, ties Ingamakito ir Činos aukštupiais, susiduria su vakariniu Udokano kalnagūbrio galu.
Šėtoniškas sandėris (2000 filmas)
Šėtoniškas sandėris – JAV režisieriaus Haroldo Ramiso 2000 m. sukurta komedija, 1967 m. britų to paties pavadinimo juostos perdirbinys, pasakojantis apie vaikiną, pardavusį sielą velniui už 7 išpildytus norus.
Emausas
miniatiūra|„Vakarienė Emause“ (aut. [[Karavadžas, 1601)]]
Emausas  – senovinė gyvenvietė Judėjoje, paminėta Evangelijoje pagal Luką. Emauso vieta tiksliai nežinoma – buvo 11 ar 30 km į šiaurės vakarus nuo Jeruzalės. Priimta Emausą tapatinti su keliomis vietovėmis Izraelyje: Kulonije, al Kubeibe, Abu Ghošu, Amvasu. Vykdant archeologinius kasinėjimus, atrastos romėnų vilos, dviejų Bizantijos ir vienos kryžininkų laikų bažnyčių liekanos.
Lietuvoje biblinės vietovės vardu pavadinta Sudargo Emauso evangelikų liuteronų bažnyčia.
Istorija
Luko evangelijoje minima, kad Jėzus po savo mirties ir prisikėlimo pasirodė prieš du savo mokinius, jiems einant keliu į Emausą. Nurodytas Emauso ir Jeruzalės kelio 60 stadijų atstumas.
Keturiolikos maištas
thumb|200 px|right|Sankt Peterburgo „Dailininkų artelė” 1863-1864 m. iš kairės į dešinę: Bogdanas Venigas, Firsas Žuravliovas, Aleksandras Morozovas, Ivanas Kramskojus, Karlas (Kirilas) Lemochas, Alesandras Litovčenko, Konstantinas Makovskis, Nikolajus Dmitrijevas, Nikolajus Petrovas (stovi), Vasilijus Kreitanas, Michailas Peskovas, Nikolajus Šustovas, Aleksejus Korzuchinas, Aleksandras Grigorjevas.
Keturiolikos maištas – tai 1863 m. lapkričio 9 (21) d. įvykęs keturiolikos geriausių Peterburgo imperatoriškosios dailės akademijos absolventų skandalingas atsisakymas dalyvauti konkurse dėl didžiojo aukso medalio. Riaušėms vadovavo studentas Ivanas Nikolajevičius Kramskojus. Konkursas buvo paskirtas akademijos šimtosioms gyvavimo metinėms. Po šio atsisakymo sekė dailininkų išėjimas iš akademijos. Visa tai tapo pirmąja besiformuojančios nacionalinės realistinės tapybos mokyklos šalininkų demonstracija prieš klasikinę, akademinę vaizduojamojo meno kryptį XIX a.
Priešistorė
thumb|200 px|left|Sankt Peterburgo imperatoriškosios dailės akademijos aukso medalis
Sankt Peterburgo imperatoriškosios menų akademijos tradicinis didžiojo aukso medalio konkursas laimėtojams (ar laimėtojui) suteikdavo šešerių metų stipendiją (pensioną) tobulintis Italijoje. Teisę gauti pensioną paprastai įgydavo patys talentingiausi akademijos absolventai, kurie dar prieš konkursą buvo apdovanojami mažuoju akademijos aukso medaliu „Už tapybos (piešimo) pastangas”. Pensionierių, kaip ir visos Sankt Peterburgo dailės akademijos, finansavimas buvo Rusijos caro dvaro ministerijos žinioje. Akademijos pensionieriai gaudavo 1500 auksinių caro rublių per metus, kas sudarė beveik 6000 rublių asignacijomis.
Kiti akademijos studentai, gavę diplomus, kuriais jiems būdavo suteikiamas dailininko vardas, gaudavo teisę dirbti menų mokytojais (dėstytojais). Jie gaudavo valstybės tarnybos X rango – kolegijos sekretoriaus vardą. (Pagal 1722 m. Rangų lentelę kolegijos sekretorius buvo priskirtas IX ir X klasėms). Taip pat gaudavo 135 rublių metines pajamas.
Iš karto po temos paskelbimo konkurso dalyviai buvo uždaromi parai izoliuotose dirbtuvėse, kur jie per 24 valandas turėjo sugalvoti siužetą ir nupaišyti būsimo paveikslo eskizą. Eskizas buvo tvirtinamas Peterburgo imperatoriškosios dailės akademijos tarybos ir nebuvo keičiamas.
Akademijos 100-osioms metinėms carienė Jekaterina II patvirtino akademijos chartiją. Akademijos taryba nutarė pakeisti konkurso taisykles. Pagal naujas taisykles pretendentams buvo leista dalyvauti konkurse tik vieną kartą, žanro tapybos klasės studentai turėjo dalyvauti tuo pačiu metu kaip ir istorinės tapybos klasės, istorinės klasės tapytojams nebuvo suteikta teisė laisvai pasirinkti paveikslo siužetą. Vietoj privalomo siužeto konkurso dalyviai galėjo pavaizduoti paveiksle bet kokį jausmą (liūdesį, tėvynės ilgesį ir kt.) pagal duotą bendrą temą. Iš akademijos valdžios pusės, tai buvo rimtas žingsnis istorinės ir tuo laikotarpiu turinčios didesnį populiarumą žanro tapybos apjungimo link.
Peticijos padavimas
thumb|150 px|left| Peterburgo imperatoriškosios dailės akademijos studentas Ivanas Kramskojus (1860 m. fotografija)
Instrukcijas su naujosiomis konkurso taisyklėmis gavo keturiolika istorinės tapybos ir žanro tapybos absolventų, kuriems tuo metu jau buvo įteiktas mažasis akademijos aukso medalis: Bogdanas Venigas, Aleksandras Grigorjevas, Nikolajus Dmitrijevas, Firsas Žuravliovas, Piotras Zabolockis, Ivanas Kramskojus, Aleksejus Korzuchinas, Kirilas Lemochas, Aleksandras Litovčenko, Konstantinas Makovskis, Aleksandras Morozovas, Michailas Peskovas, Nikolajus Petrovas ir Nikolajus Šustovas.
Nusprendę, kad dėl naujų taisyklių žanro ir istorinės tematikos tapytojų padėtis nėra vienoda, konkurso dalyviai 1863 m. spalio 8 d. Dailės akademijos tarybai pateikė rašytinę peticiją suteikti jiems teisę laisvai pasirinkti siužetą, jeigu akademijos tarybos parinkta tema neatitiktų asmeninių dailininko polinkių. Taip pat prašymuose buvo abejojama konkurso dalyvių izoliavimo 24 valandoms tikslu, dirbant ties būsimo paveikslo eskizu.
Studentų peticija buvo apsvarstyta Dailės akademijos tarybos posėdyje, kuriame Tarybos nariai, pasipiktinę dėl konkurso dalyvių tokio įžūlaus poelgio, nusprendė atkurti ankstesnes taisykles ir paskirti visiems pareiškėjams – tiek istorinės tematikos, tiek žanro tapytojams – vieną siužetą biblijine arba antikine tematika. Tačiau pareiškėjams apie tai nebuvo pranešta, jų peticija buvo palikta be atsako.
Ivano Kramskojaus iniciatyva dalis konkurso dalyvių pateikė naują kolektyvinį laišką Dailės akademijos viceprezidentui kunigaikščiui Grigorijui Gagarinui. Raštą atsisakė pasirašyti studentai Konstantinas Makovskis ir Aleksandras Litovčenko. Naujoji peticija taip pat liko neatsakyta.
Maišto diena
thumb|150 px|right|Kunigaikščio Grigorijaus Gagarino portretas 1869 m. (autorius Aleksandras Miunsteris)
1863 m. lapkričio 9 (21) d. 10 val. visi penkiolika pretendentų buvo iškviesti į Dailės akademijos konferencijų salę, kur viceprezidentas kunigaikštis Grigorijus Gagarinas paskelbė konkurso siužetą iš skandinaviškų sakmių „Puota Valhaloje”. Soste dievas Odinas apsuptas dievų ir didvyrių, ant jo pečių du varnai. Danguje pro Valhalos rūmų arką matyti mėnulis, kurį vaikosi vilkai. Kitas konkurso sąlygas turėjo paskelbti akademijos tapybos bei skulptūros vadovas Fiodoras Bruni, tačiau jis to nespėjo padaryti, nes įgaliotas studentas Ivanas Kramskojus atsistojo ir perskaitė pranešimą:
Pasilikusysis buvo istorinės tapybos klasės studentas Piotras Zabolockis, pareiškęs, jog ketina dalyvauti konkurse. Akademijos taryba paskelbė Zabolockiui, jog konkursas, dalyvaujant tik vienam studentui, įvykti negali.
Vietoje pasilikusio Zabolockio prašymą išeiti iš Dailės akademijos padavė skulptorius Vasilijus Kreitanas, kuris taip pat buvo gavęs mažąjį aukso medalį. Tokiu būdu nuo konkurso atsisakė ir iš akademijos išėjo trylika dailininkų ir vienas skulptorius.
Pasekmės
Sovietinė istoriografija „keturiolikos maištą“ laikė demokratiškai mąstančių menininkų politine kalba, pasibaigusia dalyvių pašalinimu iš akademijos.
Iš tiesų apie neįvykusį konkursą buvo pranešta carui Aleksandrui II. Buvusius, akademiją metusius jos auklėtinius buvo pavesta sekti žandarmerijai. Tačiau skandalo dalyvių prašymai visgi buvo patenkinti. Išėjusiems iš akademijos buvo įteikti klasikinio II laipsnio dailininko diplomai. Buvę Dailės akademijos studentai suorganizavo pirmąją Rusijoje „Dailininkų artelę”, kuri susilaukė pasisekimo. Aštuoniems iš keturiolikos maišto dalyvių, tarp jų ir Ivanui Kramskojui, vėliau buvo suteiktas Peterburgo imperatoriškosios dailės akademijos akademiko vardas su valstybės patarėjo rangu.
Vienas iš maišto dalyvių Kirilas (Karlas) Lemochas vėliau tapo Rusijos caro Aleksandro III vaikų dailės mokytoju, tarp jų ir būsimo Rusijos caro Nikolajaus II.
Eritrėjos demografija
thumb|right|350px|Eritrėjos gyventojų sk. kitimas 1961-2003 m. thumb|350px|Gyventojų amžiaus piramidė
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie Eritrėjos demografiją.
Gyventojų skaičius: 5 939 484 (2011 m. apskaičiavimai)
Struktūra pagal amžių: Gyventojų amžiaus mediana:
Metinis populiacijos prieaugis: 2,472 % (2011 m. apsk.)
Gimstamumas: 32,8 gimimų/1000 gyv. per metus (2011 m. apsk.)
Mirtingumas: 8,08 mirčių/1000 gyv. per metus (2011 m. apsk.)
Miestuose gyvenančių žmonių procentas: 22 % (2010 m. apsk.)
Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas: 5,2 % (2010 m. apsk.)
Lyčių pasiskirstymas:
Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus: 41,33 mirusiųjų/1000 gimimų (2011 m. apsk.)
Vidutinė gyvenimo trukmė:
'''15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:'''
Tim Abromaitis
Timotis Džeimsas Abromaitis  (Timothy James Abromaitis, g. 1989 m. rugsėjo 17 d.) – lietuvių kilmės JAV krepšininkas.
2007–2012 m. rungtyniavo „Notre Dame“ universiteto „Fighting Irish“ komandoje. 2012 m. NBA naujokų biržoje nebuvo pašauktas, pasirašė sutartį su Vilerbano ASVEL, vidutiniškai pelnydamas 9,4 taškus ir atkovodamas 4,4 per rungtynes.
2019 m. liepos 8 d. Abromaitis pasirašė dvejų metų kontraktą su Sankt Peterburgo „Zenit“. Vėliau karjerą tęsė Ispanijoje.
Kišai (Šilėnų parapija)
Kišai, Kišiai (, nuo 1938 m. Senkendorf) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 16 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 15 km į pietryčius nuo Lazdynų.
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Kišų kaimo bendruomenė 1936 m. Minimi nuo 1660 m.1785 m. buvo karališkasis valstiečių kaimas su 6 ugniakurais, 1821 m. – valstiečių kaimas su 40 gyventojų. 1723-1818 m. priklausė Įsruties apskrities Grumbkaukaičių domenų valsčiui, 1818-1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Girėliškių valsčiui. Tikintieji iki 1793 m. priklausė Viliūnų, vėliau – Šilėnų evangelikų liuteronų parapijai. 1901 m. kaimo pakraščiu nutiestas siaurasis geležinkelis, įrengta stotelė. Po Antrojo pasaulinio karo kaimas išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.
Hedda Hopper
Biografija
1916 m. Heda Hoper debiutavo nebyliajame filme „Širdžių mūšis“ („The Battle of Hearts“). Per ateinančius 12 metų ji pasirodė daugiau kaip 120-yje filmų, daugiausia atlikdama aukštuomenės damų vaidmenis. XX a. 4-ojo dešimtmečio viduryje jos kino karjerai pradėjus smukti, H. Hoper nusprendė ieškoti naujų pajamų šaltinių, nes tuo metu ji jau buvo išsiskyrusi su vyru. H. Hoper gavo puikią galimybę, kai „Los Angeles Times“ jai pasiūlė vadovauti paskalų skilčiai „Hedos Hoper Holivudas“, kuri pradėta spausdinti 1938 m. vasarį. Kitais metais Dž. Kjukoro filme „Moterys“ („The Women“) ji vaidino paskalų apžvalgininkę. H. Hoper darė paskalų apžvalgininkės karjerą, dažnai susiremdama su kitu šios srities autoritetu – paskalų apžvalgininke Luela Parsons.
H. Hoper palaikė ryšius su politikais Dž. Makarčiu, H. Hjusu, R. Reiganu, Dž. E. Huveriu, V. R. Herstu. Norėdama įtikti V. R. Herstui, 1941 m. ji bandė užkirsti kelią O. Velso filmo „ Pilietis Keinas“ pasirodymui. H. Hoper aktyviai bendradarbiavo su Dž. Makarčiu ir R. Reiganu.
1939–1942 m. CBS, o 1950 m. – NBC kanalu H. Hoper vedė radijo laidą „Hedos Hoper šou“. 1960 m. specialiojoje H. Hoper vadovaujamoje televizijos laidoje „Hedos Hoper Holivudas“, kurią transliavo NBC, ji subūrė daug įžymybių; laidoje dalyvavo: L. Bol (sena H. Hoper draugė), F. Bušmenas, L. Mineli, Dž. Kasavetis, R. Kamingsas, M. Deivis (tai buvo paskutinis jos pasirodymas viešumoje), V. Disnėjus, Dž. Geinor, B. Houpas, H. Leng, E. Perkinsonas, D. Reinolds, Dž. Stiuartas ir G. Svenson.
H. Hoper mirė tą pačią dieną kaip ir Basteris Kytonas, su kuriuo ji vaidino filmuose „Pavogti brangakmeniai“ („The Stolen Jools“, 1931), „Kalbėk paprasčiau“ („Speak Easily“, 1932) ir garsiajame B. Vailderio filme „Saulėlydžio bulvaras“ („Sunset Boulevard“, 1950), kur ji vaidino save pačią.
Central Cee
Ouklis Nilas H. T. Cezaris-Su (Oakley Neil H. T. Caesar-Su, g. 1998 m. birželio 4 d.), geriau žinomas savo sceniniu slapyvardžiu Central Cee – anglų reperis ir dainų autorius iš Londono. Išgarsėjo 2020 m., išleidęs populiarumo susilaukusius singlus „Day in the Life“ ir „Loading“. Savo debiutinį dainų rinkinį („mixtape“) „Wild West“ išleido 2021 m. kovą, debiutavusį antrojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje. Antrasis dainų rinkinys „23“ išleistas 2022 m. vasarį ir pasiekė reitingo viršūnę.
Diskografija
Dainų rinkiniai
Tamitatoala
Tamitatoala arba Batovi (Rio Batovi) – upė Brazilijoje, Mato Groso valstijoje; dešinysis Ronuro intakas (Amazonės baseinas). Prasideda Azulo aukštumose kiek į šiaurę nuo Paranatingos. Teka į šiaurę siauru baseinu (tarp Žatobos ir Kurisevos upių) per Brazilijos plokščiakalnį. Vaga labai vingiuota. Įteka į Ronurą prie pat šio santakos su Šingu.
Baseinas retai apgyvendintas, daugiausia indėnų. Aukštupyje sudaryta Marišal Rondono indėnų teritorija, žemupys patenka į Šingu nacionalinį parką.
Para (valstija)
thumb|right|250px|Para. Bragansos miestas ir Kaetės upė Para  – valstija Brazilijoje, šalies šiaurinėje dalyje. Ribojasi su Gajana, Surinamu ir Amapos valstija šiaurėje, Maranjanu ir Tokantinsu – rytuose, Mato Grosu – pietuose ir Amazone – vakaruose. Šiaurės rytuose siekia Atlanto vandenyną. Para yra antra pagal dydį šalies valstija (po Amazonės). Valstijos sostinė – Belenas.
Geografija
Didžioji valstijos teritorijos dalis yra plokščioje Amazonės žemumoje. 58 % paviršiaus ploto neviršija 200 m aukščio. Didesnį nei 500 m aukštį pasiekia Karažaso, Kašimbo ir Akari aukštumos. Į Paros teritoriją įeina didžiausia upinės kilmės sala pasaulyje – Maražo. Valstijos paviršius tankiai išvagotas upių, per ją teka Amazonė, sudaranti didžiulę deltą, jos intakai Tapažosas, Tokantinsas, Šingu, Žari, Para.
Klimatas ekvatorinis; karštas ir drėgnas. Metinė oro temperatūra svyruoja tarp 25-30 °C, nėra sausringojo laikotarpio.
NŠ Mura
NŠ „Mura“ – Slovėnijos futbolo klubas iš Murska Sobotos.
Para (valstija)
Geografija
Paros paviršių dengia Amazonijos džiunglės. Vandenyno pakrantėje veši mangrovių sąžalynai.
NŠ Mura
Istorija
2005 m. buvo įkurtas ND Mura 05 klubas, tačiau 2012 m. komanda buvo išformuota, o klubas likviduotas.
NŠ Mura įkūrimas 2012 m.
2012 m. vasarą buvo įkurtas naujas klubas ir pavadintas NŠ Mura.
Para (valstija)
Gyventojai
Para yra viena rečiausiai gyvenamų šalies valstijų. Dauguma gyventojų susitelkę rytinėje pusėje – prie Amazonės deltos ir vandenyno. Vakarinė dalis gyvenama labai retai. Yra išlikę nemažai indėnų bendruomenių.
NŠ Mura
NŠ Mura įkūrimas 2012 m.
2017/2018 m. sezone debiutavo Antroje lygoje ir tapo nugalėtojais, tuo pačiu užsitikrino galimybę dalyvauti Pirmoje lygoje.
2020–2021 m. sezone tapo šalies čempionais ir iškovojo galimybę kovoti 2021/22 m. čempionų lygoje. Atranka klubui baigėsi po antrojo kvalifikacinio etapo ir jie turėjo galimybę žaisti Europos lygoje.
2021/22 m. Europos lygos trečiojo etapo atrankos pirmosios rungtynės Slovėnijoje, kurios įvyko 2021 m. rugpjūčio 5 d. tarp Vilniaus „Žalgirio“ ir „Mura“ ekipų baigėsi be įvarčių 0–0. Atsakomosios rungtynės vyko 2021 m. rugpjūčio 12 d. Vilniuje. Žalgiriečiai pralaimėjo minimaliu skirtumu 0:1 ir Slovėnų klubas pateko į grupių etapą. Lietuviams kovos Europos lygoje baigėsi.
Spalvinė gama
Juoda ir balta spalvos.
Maurice Benyovszky
Mauricijus Augustas Beniovskis (,, , krikštytas 1746 m. rugsėjo 20 d. Verbas, Slovakija – 1786 m. gegužės 24 d. Madagaskaras) – karininkas, keliautojas, memuaristas.
Biografija
Vengrų ar slovakų kilmės. Nuo 1778 m. grafas. Nuo 1767 m. gyveno Lenkijoje, 1768 m. prisidėjo prie Baro konfederacijos. 1770 m. Rusijos valdžios ištremtas į Kamčiatką. Ten surengė tremtinių maištą, užimtu laivu per Kurilus, Japoniją, Taivaną 1771 m. pasiekė Makao.
Nuo 1772 m. buvo Prancūzijos karaliaus Liudviko XV tarnyboje. 1773 m. užėmė Madagaskarą, vietos gyventojų 1776 m. paskelbtas valdovu. Prancūzijos valdžios įsakymu paliko salą, už tai tapo generolu majoru. Vadovaudamas su B. Franklino pagalba surengtai ekspedicijai 1785 m. grįžo į Madagaskarą, kur bandė sukurti savo valstybę. Žuvo per susirėmimą su prancūzais.
Soira
Soira arba Emba Soira – aukščiausia Eritrėjos kalnyno viršūnė, tuo pačiu ir aukščiausias Eritrėjos taškas. Aukštis – 3018 m. Stūkso Debubo administracinio regiono pietuose, 135 km į pietus nuo Asmaros. Pasiekiamas kalnų keliu iš Senafės.
Kalamazu
Kalamazu  – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, pietvakarių Mičigane, prie Kalamazu upės, ~240 km į vakarus nuo Detroito. Sudaro aglomeraciją su Portedžu ir Betl Kriku (0,53 mln. gyv., 2015 m.). Plentai į Detroitą, Čikagą, Grand Rapidsą, Saut Bendą. Vystoma mašinų ir metalo apdirbimo (robotų, automobilių dalių, medicininės ir chirurginės įrangos), popieriaus, chemijos (farmacijos, plastikų) pramonė, muzikos instrumenų gamyba. Veikia Vakarų Mičigano universitetas (įkurtas 1903 m.), Kalamazu (1833 m.), Nazareto (1924 m.) koledžai, menų institutas, automobilių, aviacijos istorijos, Kalamazu slėnio muziejai. Veikia simfoninis orkestras.
2010 m. 68,1 % miesto gyventojų buvo baltieji, 22,2 % – afroamerikiečiai, 1,7 % – azijiečiai, 6,4 % – lotynoamerikiečiai.
Istorija
XVIII–XIX a. vietovę lankė britų ir prancūzų kailių pirkliai. Kalamazu 1829 m. įkurtas viensėdis, kurį laiką vadintas Bronsonu. Miesto teisės suteiktos 1883 m. Suklestėjo kaip žemdirbystės, vėliau automobilių gamybos centras.
Suja Misu
Suja Misu  – upė Brazilijoje, Mato Groso valstijoje; dešinysis Šingu intakas (Amazonės baseinas). Prasideda Ronkadoro kalnuose, į vakarus nuo Ribeiraun Kaskaleiros. Teka į šiaurę, žemupyje į šiaurės vakarus per Brazilijos plokščiakalnį. Vaga labai vingiuota. Įteka į Šingu piečiau Diauaruno kaimo.
Didžiausias intakas – Paranaiba (kairysis).
Baseinas retai apgyvendintas, daugiausia indėnų. Žemupyje teka per Vavi indėnų teritoriją, Šingu nacionalinį parką.
Demokratų partija (Pietų Korėja, 2005)
Demokratų partija (, mindžu dang) buvo Pietų Korėjos politinė partija, egzistavusi nuo 2005 m. iki susijungimo su Naująja Jungtinių Demokratų partija 2008 m. Prieš tai ji buvo žinoma kaip Tūkstantmečio Demokratų partija (, sėčonnion mindžu dang) (2000–2005 m.) ir Nacionalinis Kongresas Už Naują Politiką (, sėdžongči gukmin hoiuy) (1995–2000 m.)
Istorija
Nacionalinis Kongresas Už Naują Politiką įsikūrė 1995 m., Kim Dedžiunui po pertraukos grįžus į politiką. Partija gerai pasirodė 1996 m. parlamento rinkimuose ir gavo 79 vietas, o po metų Kim Dedžiunas laimėjo prezidento rinkimus.
2000 m., po susijungimo su Naująja Žmonių partija, pavadinimas buvo pakeistas į Tūkstantmečio Demokratų partiją. Tų pačių metų parlamento rinkimai vėl buvo sėkmingi, laimėta 115 vietų, o 2002 metais vykusius prezidento rinkimus laimėjo partijos kandidatas No Mu Hionas (vėliau atsiskyręs ir įkūręs savo Mūsų Atvirąją partiją).
Sekantys 2004 m. parlamento rinkimai tūkstantmečio demokratams nebuvo sėkmingi, laimėtos tik 9 vietos.
2005 m. partija vėl pakeitė savo pavadinimą ir tapo žinoma kaip Demokratų partiją. Per 2007 m. prezidento rinkimus ji iškėlė savo kandidatą, tačiau jam nepavyko surinkti nei 1 % balsų.
2008 m. partija buvo prijungta prie Jungtinės Naujųjų Demokratų partijos ir suformuota nauja Jungtinių Demokratų partija.
Katarinenhofas (Pilkalnio apskritis)
Katarinenhofas – buvęs dvaras ir kaimo bendruomenė Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 23 km į pietvakarius nuo Pilkalnio, 15 km į šiaurės vakarus nuo Gumbinės, Čiulkinių girios pakraštyje.
Gyventojai
Be to, Birkenfeldės kaime 1905 m. gyveno 271, 1910 m. – 263 gyventojai, Kviečlaukių kaime 1905 m. gyveno 32, 1910 m. – 35 gyventojai.
Gaisrinis traukinys
miniatiūra|250px|right|Gaisrinis traukinys [[Pskovas|Pskove (Rusija)]] miniatiūra|250px|right|Gaisrinis traukinys Vokietijoje, skirtas panaudoti tunelių ir greitojo geležinkelio ruožose miniatiūra|250px|right|Gaisrinis traukinys ir ugniagesių komanda (Šveicarija) Gaisrinis traukinys – traukinys, sudarytas iš specialių vagonų ir cisternų, skirtas gaisrams gesinti lokomotyvuose bei vagonuose, geležinkelio infrastruktūros objektuose ar prie geležinkelio juostos. Jis sudarytas dažniausiai iš kelių vagonų, kuriuose įrengtos ugniagesių sargybos patalpos, gaisriniai siurbliai, kitos įrangos skyriai, keli vagonai-cisternos vandeniui, gesinimo putoms ir kitoms medžiagoms vežti.
MFK Utenis-Švenčionių SC
FK „Utenos Utenio“ ir Švenčionių Sporto centro jungtinė komanda – Lietuvos futbolo komanda iš Utenos ir Švenčionių. Moterų futbolo ekipa, dalyvaujanti Pirmos lygos pirmenybėse.
Gaisrinis traukinys
Sąstatas
Į gaisrinio traukinio sąstatą įeina kombinuota gaisro gesinimo sistema, kurią sudaro geležinkelio platforma su įranga, skirta gesinti gaisrams ir neutralizuoti skystas ir dujines nuodingas medžiagas atviruose ir uždaruose vagonuose bei geležinkelio sandėliuose. Gaisriniai traukiniai, atsižvelgiant į naudojamus riedmenis ir atitinkamas taktines bei technines charakteristikas, yra skirstomi į kategorijas:
MFK Utenis-Švenčionių SC
Istorija
Moterų komanda Utenoje buvo suburta 2018 m. (prieš Pirmos lygos pirmenybes). Dalyvavo Rytų regiono grupės atrankoje. 2019 m. pateko į moterų A lygą.
Gaisrinis traukinys
Sąstatas
Lietuvoje AB „Lietuvos geležinkeliai“ gaisriniai traukiniai priskiriami pagalbiniams traukiniams (kartu su avariniais traukiniais geležinkelių transporto įvykių padariniams likviduoti), dislokuojami Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje ir Šiauliuose.
MFK Utenis-Švenčionių SC
Istorija
2021 m. buvo suburta jungtinė Utenos Utenio ir Švenčionių Sporto centro ekipa, kuri debiutavo Pirmos lygos pirmenybėse.
Spalvinė gama
Mėlyna ir geltona spalvos.
Žaidėjų sudėtis
Atnaujinta: 2021 m. birželio 24 d.
23 (Central Cee albumas)
23 – antrasis anglų reperio Central Cee dainų rinkinys („mixtape“), išleistas 2022 m. vasario 25 d. Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje, tapdamas pirmuoju atlikėjo įrašu, pasiekusiu šią viršūnę.
Musa Ali
Musa Ali  – užgesęs ugnikalnis (stratovulkanas) šiaurės rytų Afrikoje, Eritrėjos, Etiopijos ir Džibučio teritorijose. Aukštis – 2028 m (aukščiausia vieta Džibutyje).
Baltarusijos futbolo varžybos 2014–2015 m.
Baltarusijos futbolo varžybos 2014–2015 m.
Lyderių grupė
Lyderių grupės klubai sužaidė tarpusavyje dar du ratus. Iš viso sužaisti 32 turai.
Šašmatai
Šašmatai (, iš chess 'šachmatai' + checkers 'šaškės') – loginis stalo žaidimas sugalvotas, Saliamono Golombo 1948 metais. Vienas iš labiausiai žinomų žaidimų, kurie gali būti laikomi šachmatų ir šaškių mišiniais.
Pakeitimas
Kai pėstininkas pasiekia paskutinę lentos eilutę, jo ėjimas baigiamas, ir pėstininkas gali būti pakeičiamas į karalių, rikį ar kupranugarį.
Pradinės padėtys
Juodiesiems priklauso pirmas ėjimas.
Pergalės sąlygos
Žaidėjas, kuris nukerta visus priešininko karalius, laimi žaidimą. Taip pat, jei žaidėjas yra pato pozicijoje (negali judėti) pralaimi žaidimą.
Jamburgas
Jamburgas  – pamaininė gyvenvietė (вахтовый посёлок) Nadymo rajone Jamalo Nencų autonominė apygardoje Rusijoje. Išsidėstęs prie Obės įlankos, 148,5 km į šiaurę nuo poliaračio, vyrauja subarktinis klimatas. Jungia geležinkelio linija su Naujuoju Urengojumi, yra laivų uostas.
Gyvenvietės pavadinimas kilęs iš Jamburgo milžiniško dujų telkinio, atrasto 1969 m. Pastatyta 1980-ųjų m. pradžioje kaip koncerno „Gazprom“ bazinė gyvenvietė pamaininėms darbuotojų brigadoms apgyvendinti, eksploatuojant dujų telkinį. Oficialiai gyvenvietės statusą įgavo 1984 m. Atvykstančių gyventojų (pamaininių darbuotojų) yra apie 6000, kurių dauguma dirba įmonėje „Gazprom dobyča Jamburg“ (Газпром добыча Ямбур) ar jos antrinėse kompanijose.
Pradiniame generaliniame plane buvo numatyta pastatyti 30 tūkst. gyventojų turintį miestą. Vėliau nutarta Jamburgą įkurti, remiantis panašių „aptarnaujančių“ gyvenviečių statybos pavyzdžiu Aliaskoje bei suomių patirtimi jas projektuojant ir statant.
Gyvenimo sąlygos
Laikinieji gyventojai atvyksta į Jamburgą nuo vieno iki dviejų mėnesių trukmės darbui, po to išvyksta atgal į „didžiąją žemę“ panašios trukmės poilsio. Čia vienu metu gyvena iki 6000 žmonių. Darbuotojams įrengti viešbučio ir bendrabučio tipo būstai su visais patogumais ir aptarnavimu: parduotuvės, sporto ir koncertų salės, bibliotekos, gydymo įstaigos.
Kulmo žemė
Kulmo žemė (prūs. Kulms,, ) – nedidelis istorinis regionas dabartinėje vidurio Lenkijoje, tarp Vyslos ir Druvinčios upių.
Apima šiaurės rytinę Kujavijos Pamario vaivadijos dalį (7 apskritis ir 2 miestus). Sostinė – Kulmas. Kiti svarbūs regiono miestai: Torūnė, Grudziondzas, Chelmža. Kulmo žemę supa šie istoriniai regionai: Pomerelija (šiaurės vakaruose), Prūsija (šiaurės vakaruose), Kujavija (vakaruose), Mazovija (rytuose) ir Dobrynės žemė (pietuose). Kai kuriais atvejais Kulmas gali būti priskiriamas vienam iš aplinkinių regionų.
Istorija
Dėl sudėtingos strateginės padėties Kulmo žemei būdinga labai permaininga istorija, artimai susijusi tiek su Prūsijos, tiek su Pomerelijos ir Mozūrijos raida. Kulmo žemė rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėta 1065 m. kai Lenkijos karalius Boleslovas II Drąsusis garantavo mokesčių privilegiją abatijai greta Mogilno. Dokumentuose Kulmas išvardintas greta kitų Mazovijos miestų. Žemė buvo apgyvendinta lechitų genčių. Čia persikėlė pas prūsus prieglobsčio ieškoję mozūrai. Vėliau juos nukariavo vakarų polianai. Kulmo žemė apkrikštyta XI a. thumb|200px|left|Kulmas tarp kitų prūsų žemių XIII a. Kulmas pažymėtas balta spalva, nes jau buvo užvaldytas teutonų Po Boleslovo III Kreivaburnio mirties 1137 m. teritorija tapo Lenkijai pavaldžios Mazovijos kunigaikštystės dalimi. Tačiau prūsai ir pamarėnai ten nuolat rengė karinius žygius į regioną. 1216 m. prūsai nuniokojo Kulmo miestą ir kurį laiką užvaldė žemę, todėl ji kartais laikoma viena iš 11 prūsų žemių. 1220 m. Mazovijos kunigaikštis Konradas su kitais lenkų kunigaikščiais surengė žygį atkariauti Kulmą. Žemė tapo lenkų ir prūsų mūšių laukas, daugelis gyventojų kraštą paliko.
Kadangi Mazoviją taip pat siaubė prūsai, Konradas 1230 m. Kulmo žemę atidavė Teutonų ordinui. Čia pradėjo keltis vokiečių kolonistai. Kulmas tapo pirmuoju teutonų valstybės centru ir placdarmu kovoms prieš prūsus. Regione vyko sparti germanizacija, dygo pilys, vietos gyventojus lenkus ir prūsus pakeitė vokiečių kolonistai.
Po Trylikos metų karo 1466 m. Kulmo žemė perėjo Lenkijos karūnai kaip Karališkosios Prūsijos dalis, sudaryta Kulmo vaivadija.
1772 m. pirmojo ATR padalijimo metu teritorija priskirta Prūsijos karalystei. Trumpam (1807–1815 m.) ji atiduota Varšuvos kunigaikštystei, o vėliau vėl grįžo Prūsijai: iš pradžių kaip Didžiosios Poznanės kunigaikštystės, o nuo 1817 – kaip Vakarų Prūsijos dalis. 1920 m. žemė vėl perėjo Lenkijai, ir pradėta krašto polonizacija. Per karą (1939-45 m.) ji priklausė Trečiajam Reichui, o nuo tada vėl valdomas Lenkijos.
Nigoris
thumb|right|200px|Nigoris - drumsta [[sakė]] Nigoris (nigori, 濁り酒?) - drumstos sakės rūšis. Kaip ir visos sakės nigoris daromas iš ryžių. Žodis nigori reiškia 'debesiškas', jis atspindi miglišką nigorio išvaizdą. Pasibaigus fermentacijai paprasto sakės yra filtruojamos, taip iš jų pašalinamos kietos ryžių grūdų dalelės. Tuo tarpu nigoris lieka nefiltruotas, kas ir suteikia jam būdingą išvaizdą.
Nigoris yra saldžiausia sakė, turinti vaisišką aromatą ir švelnų skonį, todėl nigoris tinka valgant aštriais prieskoniais pagardintą maistą ar geriamas kaip desertinis vynas. Prieš patiekiant nigorį jo butelis gerai suplakamas, kad gerai išsimaišytų drumzlės, ir nigoris įgautų tiek būdingą išvaizdą, tiek skonį.
Patariama nigorį patiekti gerai atvėsintą, nigorio butelis turėtų būti laikomas kibire su ledu. Kaip ir visas sakes, nigorį negalima laikyti atkimštą, tenka išgerti visą butelį, nes atidarytas jis oksiduojasi ir praranda savo gardį.
Javinis kūdrinis garnys
miniatiūra|Javinio kūdrinio garnio paplitimas
Javinis kūdrinis garnys ( Ardeola speciosa) – garninių (Ardeidae) šeimos paukštis. Gentyje yra du porūšiai:
Išvaizda
miniatiūra|Javinio kūdrinio garnio vestuvinis apdaras Smulkus garninis paukštis. Kūno ilgis 45 cm. Galva išmarginta žaliai rudais ir tamsiai geltonais dryžiais. Snapas geltonas, antsnapis  tamsesnis už posnapį. Snapo pamatas žydras. Plikos odos plotas tarp snapo ir akių yra žaliai geltonas. Rainelė geltona. Kaklas išmargintas rudai. Nugara žaliais ruda. Uodega ir sparnai balti. Kojos žaliai geltonos.
Veisimosi periodu keičia apdarą. Galva aukso geltonumo. Kuodas ilgas, gelsvai baltas. Snapas ryškiai geltonas, prie pat galiuko juodas žiedas, snapo pamatas žydras. Plikos odos plotas tarp snapo ir akių žalsvai geltonas. Rainelė oranžinė. Ištįsusios, pilkai melsvos nugaros plunksnos siekia uodegos galiuką. Sparnai balti, kai atsistoja juos uždengia juodos nugaros plunksnos. Kaklo apačia rudos spalvos, plunksnų viršūnės juodos. Šios plunksnos uždengia pilvą. Kojos geltonos.
Paplitimas
Paplitęs Kambodžoje, Indonezijoje, Malaizijoje, Mianmare, Filipinuose, Tailande, Vietname. Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos duomenimis rūšies apsaugos būklė susirūpinimo nekelia.
Biologija
Biotopas – ryžių laukai, užliejamos pievos, pelkės, tvenkiniai, ežerų pakrantės.
Minta žuvimi, vabzdžiais (žiogais, vabalais, skruzdėlėmis, termitais), varlėmis ir buožgalviais, vėžiagyviais. Medžioja dieną ir vakare, pavieniai. Grobio tyko stovėdamas žolėje, o taip pat lėtai vaikščiodamas
Veisiasi nedidelėse kolonijose, netoliese gali būti ir kitų paukščių (ibiškųjų garnių, mažųjų baltųjų garnių) kolonijų. Lizdus krauna medžiuose ir krūmuose, netoli raistų ar tvenkinių. Lizdą krauna iš šakų. Dėtyje 3 – 5 žaliai žydri kiaušiniai.
Kuldar Sikk
Kuldaras Sikas (Kuldar Sikk, g. 1979 m. birželio 20 d.) – automobilių sporto šturmanas iš Estijos. 2022 m. estas tapo Benedikto Vanago šturmanu ir planuoja dalyvauti 2023 m. Dakaro ralyje.
Karjera
K. Sikk savo šturmano karjerą pradėjo 1998 m.
2003 m. estas debiutavo WRC Monte Karlo ralyje su Suzuki Ignis automobiliu ir vairuotoju iš Estijos Urmo Aava.
2010 m. K. Sikk tapo kylančios Estijos ralio žvaigždės Ott Tänak šturmanu. Su juo 2012 m. Švedijos ralyje jie pelnė pirmąją pergalę etape. Dar po kelių etapų K. Sikk pasiekė savo pirmąjį ir paskutinį podiumą WRC etape, kai finišavo 3 vietoje Italijos ralyje.
Vėliau estas keitė komandas ir vairuotojus, o nuo 2018 m. dalyvavo jaunimo WRC čempionate su vairuotoju Ken Torn. Iki 2022 m. estas lenktyniavo su tautiečiu Gregor Jeets.
2021 m. estas prisijungė prie B. Vanago ir buvo teisėjų ekipažas Saremos ralyje. Kitais metais jie tas pačias funkcijas atliko Estijos ralyje.
Comiket
thumb|right|[[Cosplay, vaizduojantis įmantriai persirengusius gerbėjus 2005 m. „Comiket“ mugės metu]] Comiket, dar žinoma kaip Comic Market  – didžiausia pasaulyje doudžinši mugė, rengiama dukart per metus Ariakėje, Koto seniūnijoje (Tokijas, Japonija).
Konventas organizuojamas „pasidaryk pats“ principu, t. y. renginio organizatoriai yra patys japonų autoriai, platinantys savo mėgėjiškus kūrinius, paprastai žurnalus, manga arba romanus. Renginys per metus sutraukia daugiau kaip pusę milijono lankytojų.
Istorija
„Comiket“ 1975 m., dar besimokydamas Meidži universitete, įkūrė Yoshihiro Yonezawa, kartu su keletu draugų, tarp kurių buvo Teruo Harada ir Jun Aniwa. Jų siekis buvo išsiaiškinti, kokios yra manga komiksų galimybių ribos, bet tam įvairūs komerciniai, mainstream leidiniai, kaip terpė, po žurnalo „COM“ uždarymo pasirodė neįdomūs ir be iššūkių. „Comiket“ taip pat atstojo nemokamą „SF Taikai“ konvento versiją.