cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Andrius Bautronis
Biografija
2007-2018 m. dirbo istorijos mokytoju Ariogalos gimnazijoje, Juodaičių pagrindinėje mokykloje. 2016 m. įgijo mokytojo metodininko kvalifikaciją.
2009-2019 m. buvo Raseinių rajono kultūros centro meno vadovas, dirbantis Butkiškėje.
A. Bautronis, Tėvynės sąjungos – Lietuvos krikščionių demokratų partijos Raseinių skyriaus pirmininkas, 2019 m. buvo išrinktas Raseinių rajono savivaldybės meru. Jis antrajame rinkimų ture 55,50 proc. rinkėjų balsų prieš 42,81 proc. nugalėjo socialdemokratą Edmundą Jonylą.
Visuomeninė veikla
2014 m. dalyvavo projekte „Misija Sibiras“. 2015 m. tapo Lietuvos šaulių sąjungos Vytauto Didžiojo 2–osios rinktinės Ariogalos kuopos šaulių vadu. Nuo 2018 m. – Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos narys.
Mchiničai
Mchiničai – buvęs kaimas rytų Baltarusijoje, 17 km į pietvakarius nuo Krasnapolės.
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Čerykavo apskrities Mchiničų valsčiaus centras. Po Černobylio avarijos gyventojai iškeldinti, o kaimas panaikintas.
Vaikai iš Amerikos viešbučio
Vaikai iš „Amerikos“ viešbučio – 1990 m. LKS meninis filmas (drama. Trukmė – 89 min.
1991 m. dalyvavo 40-ojo Berlyno tarptautinio kino festivalio „Panoramos“ programoje. 1992 m. rodytas Upsalos kino festivalyje.
Siužetas
Filmo autoriai atskleidžia, kaip gyventa ne senoje, tačiau šiandieniniam jaunimui nebesuvokiamoje praeityje – tarybiniais metais, kai kiekviena svajonė galėjo baigtis milicijos skyriuje. Patys nekalčiausi dalykai – meilė muzikai ir vakaruose populiarių grupių įrašų klausymas ar rūbų bei šukuosenų madų vaikymasis buvo suvokiami kaip protestas prieš politinę sistemą.
1972 metai, Kaunas. Maža paauglių grupelė slapčia klausosi Liuksemburgo radijo, svajoja. Visi jie gyvena tame pačiame name, kuris anksčiau buvo viešbutis, vardu „Amerika“. Jų nekalta veikla susidomi KGB. Saugumo agentai slapčia perskaito vaikų laiškus, siųstus į Liuksemburgo radiją. Kartu su milicija jie išdrasko paauglių sambūrį.
Naujoji Jelnia (Krasnapolė)
Naujoji Jelnia – buvęs kaimas rytų Baltarusijoje, 14 km į pietryčius nuo Krasnapolės.
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Čerykavo apskrities Naujosios Jelnios valsčiaus centras. XX a. panaikintas.
Būda (Anykščiai)
Būda (arba Būdos) – buvęs kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Staškūniškio.
Safis
Safis  – Maroko miestas vakarinėje šalies dalyje, Atlanto vandenyno pakrantėje, 140 km į vakarus nuo Marakešo ir 100 km į šiaurę nuo Saviros. Safis yra Maroko Dukalo-Abdo regiono sostinė.
Ratuokliškio tvenkinys
left|120px
Ratuokliškio tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Rokiškio rajone, 8 km į pietus nuo Obelių. Sudarytas užtvenkus S-2 upelį (Sartų ežero intakas) 5 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,28 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 123,1 m. Krantai neaukšti, daugiausia apaugę mišku. Į pietryčius už 0,11 km telkšo Ratuokliškio ežeras. Aplinkui įsikūręs Mičiūnų kaimas. Vakarine pakrante eina kelias.
Safis
Istorija
1488 m. Safį užėmė portugalai ir iki 1541 m. miestas vadinosi Safimu.
1942 m. lapkričio 8 d. operacijos „Fakelas“ metu Safio uostas buvo vienas iš sąjungininkų išsilaipinimo vietų.
E-abzu
E-abzu – dievo Enkio šventykla, stovėjusi Eridu mieste. Šventyklos pavadinimas reiškia „Abzu namai“.
Šumerai Eridu laikė pirmuoju miestu, o jame stovėjusią E-abzu – seniausiąja šventove.
Šios šventyklos vietoje (dab. Abu Šahrainas) atlikti kasinėjimai parodė, kad pirmoji šventykla čia stovėjo jau V tūkst. pr. m. e.; vėlesnės šventyklos, pastatytos toje pačioje vietoje, pasižymėjo vis sudėtingesne architektūra. Pirmoji šventykla buvo nedidelė (ketvirtainiškos formos, ~3 m ilgio sienomis), nišoje priešais tarpdurį būta aukuro, prie kurio stovėjo stalelis atnašoms.
E-abzu minima tekste „Ninurtos kelionė į Eridu“. Šiame tekste pasakojama, kad Ninurta, apsilankęs Enkio šventykloje Eridu mieste, sugrįžta į savo šventyklą Nipūre. Tekste „Inana ir Enkis“ pasakojama, kaip Inana nužengia į E-abzu šventyklą, pagrobia Enkio galias ir sugrįžta į savo šventyklą Uruke. Teigiama, kad tiek viename, tiek kitame pasakojime E-abzu gali būti suprantama kaip Abzu – požeminių gėlųjų vandenų (Enkio viešpatijos) – simbolis.
Vincentas Šarkauskas
Vincentas Šarkauskas (g. 1999 m. rugpjūčio 11 d.) – Lietuvos futbolininkas, vartininkas.
FK Atlantas
Pirmasis debiutas A lygoje įvyko, kai atstovavo „Atlanto“ klubui. 2016 m. komandos garbę gynė du kartus. Per tą laiką prasileido du įvarčius.
2017 ir 2018 m. negavo progos pasireikšti A lygoje. Žaidė Atlantas B ekipoje Antroje lygoje.
FK Riteriai
2018 m. vasarą, kai „Atlantas“ pateko į finansinę duobę, tapo FK Riteriai nariu.
2019 m. A lygos sezone po pirmos sezono pusės buvo sužaidęs dvejas rungtynes, per kurias nepraleido įvarčio. Į Belgiją išvykus Švedkauskui, tapo pagrindiniu vartininku. 2019 m. A lygoje sužaidė septynias rungtynes. Kai prie FK Riteriai prisijungė Tadas Simaitis tapo antruoju vartininku ir užleido poziciją labiau patyrusiam vartų sargui.
2020 m. rugsėjo 8 d. pranešta, kad vartininkas paliko riterių ekipą.
Ispanija
2020 m. rugsėjo 24 d. pranešta, kad vartininkas karjerą tęs Ispanijoje, kur atstovaus CD Guijulelo.
FC Džiugas
2022 d. sausio 9 d. tapo žinoma, kad žaidėjas ir Telšių „Džiugas“ sudarė sutartį., kurios sąlygos nebuvo paviešintos.
2022 m. kovo 12 d. debiutavo A lygoje atstovaudamas „Džiugo“ klubui. Šiose rungtynėse pasižymėjo tuo, kad atmušė smūgį nuo vienuolikos metrų žymos.
Asta Gustaitienė
Išsilavinimas
1976–1987 m. mokėsi Šiaulių 14-ojoje vidurinėje mokykloje (dabar Lieporių gimnazija), 1988–1994 m. studijavo Šiaulių pedagoginiame institute lietuvių filologiją. 1994 m. apgynusi magistro darbą, skirtą poeto Marcelijaus Martinaičio kūrybai (vadovė doc. dr. Valerija Ramonaitė) įgijo literatūrologijos magistro laipsnį. 1996–2001 m. mokėsi Vytauto Didžiojo Universiteto doktorantūroje. 2001 m. Vytauto Didžiojo universitete apgynė daktaro disertaciją „Siužetiniai ir estetiniai lietuvių smulkiųjų žanrų prozos sąlyčiai ir giminingumas su Hanso Christiano Anderseno kūryba (XIX a. pab. – XX a. I pusė)“ (vadovas doc. dr. Silvestras Gaižiūnas).
Vincentas Šarkauskas
FC Džiugas
2022 m. gruodžio 29 d. pranešta, kad žaidėjas palieka klubą.
Asta Gustaitienė
Išsilavinimas
1995–1996, 1999 metais stažavosi Pietų Danijos universiteto Hanso Christiano Anderseno tyrinėjimų centre, stažuotės vadovas buvo garsus Hanso Christiano Anderseno tyrinėtojas profesorius Johanas de Mylius.
Vincentas Šarkauskas
DFK Dainava
2023 m. vasario mėn. pranešta, kad tapo „Dainavos“ klubo nariu.
Asta Gustaitienė
Karjera
Profesinių interesų sritys: šiuolaikinė lietuvių literatūra, literatūros teorija, literatūrinė antroponimika, Skandinavijos literatūra, literatūros filosofija, literatūros teologija, šiuolaikinė vaikų literatūra, lektologija.
Vincentas Šarkauskas
DFK Dainava
2023 m. kovo 4 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš „Hegelmann“ klubas. Varžovai palaužė dzūkus rezultatu 3;0.
Asta Gustaitienė
Karjera
A. Gustaitienė skaitė pranešimus tarptautinėse mokslinėse konferencijose Baltijos šalyse, Lenkijoje, Anglijoje, Norvegijoje, Danijoje, Meksikoje, Naujojoje Zelandijoje, aktyviai dalyvauja įvairiose projektinėse veiklose, yra literatūros vadovėlių 5 ir 6 klasei (serija „Atrask“) bendraautorė.
Vincentas Šarkauskas
DFK Dainava
Sutartis su Dzūkijos klubu galiojo iki 2023 m. liepos 1 d., o pasibaigus galiojimui, žaidėjas paliko „Dainavos“ klubą.
Asta Gustaitienė
Apdovanojimai
2012 m. paskirta Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerijos Vaikų literatūros premija už monografiją „Hansas Christianas Andersenas: pastangos (at)pažinti“.
Vincentas Šarkauskas
„Hegelmann“ klubas
2023 m. liepos 25 d. tapo žinoma, kad pasirašyta sutartis su Kauno rajono „Hegelmann“ klubu.
2023 m. rugpjūčio 7 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš FK Panevėžys. Rungtynės baigėsi lygiosiomis 2-2.
Francesco Gabbani
Francesco Gabbani (g. 1982 m. rugsėjo 9 d.) – Italijos dainų kūrėjas ir vokalistas. Plačiau žinomas tapo po pergalės naujokų kategorijoje 2016 m. Sanremo muzikos festivalyje su daina „Amen“. Dar po metų 2017 m. Sanremo muzikos festivalyje atlikėjas nugalėjo pagrindinėje kategorijoje su daina „Occidentali’s Karma“. Laimėjęs šį konkursą, atlikėjas gavo teisę atstovauti šaliai 2017 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse.
Vincentas Šarkauskas
Statistika
Spalvų reikšmės:
Francesco Gabbani
Po dviejų iš eilės pergalių Sanremo festivalyje jis tapo pirmuoju atlikėju, pasiekusiu šį pasiekimą.
2017 m. „Eurovizija“
Po pergalės 2017 m. Sanremo muzikos festivalyje italas gavo teisę atstovauti šaliai „Eurovizijoje“ Kijeve. F. Gabbani sutiko dalyvauti šiame konkurse su daina „Occidentali’s Karma“. Italija yra tarp 5 didžiųjų „Eurovizijos“ dalyvių, tad jų pasirodymas vyko iš karto finale 2017 m. gegužės 13 d. Finale užėmė 6-ą vietą.
Natalija Iščenko
Natalija Iščenko (, g. 1986 m. balandžio 6 d. Smolenske) – Rusijos dailiojo plaukimo sportininkė. Daugkartinė olimpinė, pasaulio ir Europos čempionė.
Vincentas Šarkauskas
Rinktinės
Atstovavo Lietuvos jaunimo iki 21 metų rinktinei.
2019 m. birželio 9 d. atstovavo Lietuvos U-21 rinktinei rungtynėse prieš Latviją. Vartininkas žaidė tik pirmame kėlinyje. Latvis Dmitrijs Zelenkovs pelnė du įvarčius (pirmasis krito 6 min., o antrasis 16 min.) Po pirmojo kėlinio V. Šarakauskas buvo pakeistas. Galutinis rungtynių rezultatas 2:0 latvių naudai.
Černiai (Anykščiai)
Černiai (arba Černaučizna) – buvęs kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 9 km į pietryčius nuo Debeikių.
1928 m. Černaučyznoje rastas Gudės lauko lobis.
Namu (atolas)
thumb|250px|Atolo palydovinė nuotrauka
Namu  – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Maršalo Salose, Raliko salų grandinės centrinėje dalyje. Atolas yra 62 km į pietryčius nuo Kvadžaleino atolo, tarp šių atolų į vakarus yra Libo sala.
Atolas netaisyklingos formos, ištęstas iš šiaurės vakarų į pietryčius. Koralinis rifas vakaruose vietomis pertrūkęs. Atolo žiedą sudaro 51 salelė; didžiausios: Madžkinas, Namu, Maė, Loenas. Bendras sausumos plotas – 6,27 km². Lagūna užima 397 km².
1568 m. atolą pasiekė ispanų jūrininkas Alvaras de Medanja. Saloms buvo duotas San Mateo vardas. XIX a. atole veikė vokiečių kopros prekybinis punktas.
1998 m. Namu atole gyveno 801 žmogus. Svarbiausios gyvenvietės yra Namu, Madžkino, Maės ir Loeno salelėse. Verčiamasi daugiausia kopros apdirbimu, žvejyba. Madžkine ir Lugarene (prie Loeno) yra lėktuvų tūpimo takai.
Mokas (Armėnija)
Mokas  – Didžiosios Armėnijos ašcharas (provincija) piečiau Vano ežero, Armėnijos Tauro kalnuose. Graikų ir romėnų autoriai ją vadino Moksoena. Nuo XVIII a. vadinamas Muksi
Aprašas
298–338 m. kraštą okupavo romėnai. 387 m. padalinus Didžiąją Armėniją, Mokas atsidūrė Persijai atitekusios Armėnijos dalyje. Moko teritorija buvo 2962 km²
Palužas I
Palužas I – kaimas rytų Baltarusijoje, 10 km į rytus nuo Krasnapolės.
Mokas (Armėnija)
Aprašas
Duomenys rodo, kad mokiečiai, būdami kalniečiai, kitų armėnų akyse turėjo blogą plėšikų reputaciją. Movsesas Chorenacis, rašydamas apie tai, kaip mitinis karalius Valaršakas įkūrė nachararijas, pagarbiai pasakojo apie įvairių nachararijų dinastijų pradininkus. O apie Moka rašė tokiais mažai pagarbiais žodžiais: „Pastebėjęs mokietį, vyrą iš Moko, kalavijais ginkluotos minios vadeivą, jis įsteigė ten nacharariją.“ Šis vertimas yra sušvelnintas, nes vertėjas žodį srika vertė kaip 'kalavijininkas', nors pripažįsta, kad šis žodis paprastai reiškia 'niekšas; driskius'.
VII a. armėnų geografas Ananija Širakacis taip aprašė provinciją: „Mokas yra į rytus nuo Agdzniko, Tauro kalnų tarpekliuose. Turi 9 gavarus: 1. Išairas, 2. Mius-Išairas, 3. Išoc Gavaras, 4. Arvenic-Dzoras, 5. Midža, 6. Tikrasis Moksas, 7. Arkaic Gavaras, 8. Argastovitas, 9. Džermadzoras.“
Ruth Chepngetich
Rut Čepngetič (g. 1994 m. rugpjūčio 8 d.) – Kenijos lengvaatletė, kuri specializuojasi ilgų nuotolių bėgime. Pasaulio čempionė. 2019 m. pasiektas asmeninis rekordas maratone (2:17:08) buvo trečias greičiausias laikas istorijoje.
Biografija
2017 m. laimėjo Stambulo maratoną. 2018 m. pasaulio pusės maratono bėgimo čempionate užėmė 13 vietą bei pelnė sidabrą moterų komandinėje įskaitoje kartu su Kenijos nacionaline komanda. 2019 m. Dubajuje pasiektas asmeninis rekordas maratone (2:17:08) buvo trečias greičiausias laikas istorijoje. 2019 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionate pelnytas auksas maratono rungtyje.
Daunoriškės (Anykščiai)
Daunoriškės – buvęs viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Kavarsko.
Budapesti SC
Budapešto SC arba pilnu pavadinimu Budapesti Sport Club – buvęs Vengrijos futbolo klubas iš Budapešto.
Istorija
Klubas įkurtas 1900 m. Komanda išformuota 1905 m.
Ksantas (Turkija)
Ksantas (🇬🇷,, , lik. Arñna) – senovinis miestas Mažosios Azijos pusiasalio pietvakariuose, Ksanto upės pakrantėje, netoli Viduržemio jūros. Yra dabartinėje Turkijoje, Antalijos ile, prie Kynyko miestelio.
Ksantas yra senovės Likijos žemėje, įkurtas likiečių I tūkstm. pr. m. e. Ksantą 546 m. pr. m. e. nusiaubė persai. IV a. pr. m. e. miestą užkariavo Aleksandras Makedonietis, prasidėjo sparti helenizacija. Nuo 190 m. pr. m. e. įėjo į Likijos laisvųjų miestų sąjungą. 42 m. pr. m. e. Ksantą užėmė Bruto vadovaujami romėnai. Marko Antonijaus valdymo metu miestas atstatytas. Atėjus krikščionybei tapo vyskupijos centru, vėliau nunyko.
Ksantas yra svarbi archeologinė vietovė. Čia rasta daug įrašų, užrašytų menkai žinoma likiečių kalba. Tarp svarbiausių archeologinių Ksanto objektų yra Nereidės paminklas (Likijos laikotarpio skulptūrinis antkapis, dabar Britų muziejuje), bareljefais puoštas Pajavos kapas (Likijos laikotarpis, dabar Britų muziejuje), Harpijos kapas (archajinio graikų stiliaus antkapinis piliorius iš V a. pr. m. e.), Ksanto obeliskas (stela su įrašais likiečių ir graikų kalbomis), romėnų amfiteatras, graikų teatras ir kitų statinių griuvėsiai.
Vlada Čigireva
Vlada Čigireva (, g. 1994 m. gruodžio 18 d. Rostove prie Dono) – Rusijos dailiojo plaukimo sportininkė. Daugkartinė olimpinė, pasaulio ir Europos čempionė.
Biografija
2013 m. pasaulio čempionate pelnė trys aukso medalius. 2014 m. pirmą kartą tapo Europos čempione. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Čigireva kartu su Rusijos nacionaline komanda tapo olimpinėmis čempionėmis.
Iki 2020 m. rusė pelnė 11 pasaulio čempionės ir 3 Europos čempionės aukso medalių.
Beičių I tvenkinys
Beičių I tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Rokiškio rajone, 10 km į pietus nuo Rokiškio. Sudarytas užtvenkus Audros upę (Sartų ežero intakas, Šventosios upės baseinas) 11 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 2,03 km, plotis – iki 1,23 km. Altitudė 111,5 m. Pasroviui prasideda žuvininkystės ūkio tvenkiniai, priešsroviui iškart prasideda Beičių II tvenkinys. Tvenkinio krantai žemi, šiaurėje plačiai užpelkėję (Balų pelkė), apaugę mišku. Vakarinėje pakrantėje įsikūręs Kuosių kaimas ir stūkso Baušiškių piliakalnis. Rytinėje pakrantėje stūkso Beiciškio miškas, už jo įsikūręs Beičių kaimas.
Džabatas
thumb|250px|Salos palydovinė nuotrauka
Džabatas arba Džabvotas  – koralinė sala Ramiajame vandenyne, Maršalo Salose, Raliko salų grandinės centrinėje dalyje. Sala yra 12 km į šiaurės rytus nuo Ailinglaplapo atolo.
1565 m. salą pasiekė ispanų jūrininkas Alonsas de Areljanas.
1998 m. Džabato saloje gyveno 112 žmonių. Iki 1970 m. ji buvo dažniausiai negyvenama.
Žapūra (miestas)
Žapūra  – gyvenvietė ir savivaldybė šiaurės vakarų Brazilijoje, Amazonės valstijoje, 750 km į šiaurės vakarus nuo Manauso, 270 km nuo Tefės, prie Žapūros žemupio. Upinė prieplauka. Verčiamasi miškų kirtimu, žvejyba, ekoturizmu.
Savivaldybė
Žapūros savivaldybė (plotas 53 792 km²) turi mažiausiai gyventojų tarp visų Amazonės valstijos savivaldybių, be to, tai rečiausiai apgyvendinta Brazilijos savivaldybė. Jos teritorijoje yra Žuamio–Žapūros ekologinė stotis (įsteigta 1985 m.), Auati–Paranos išteklių rezervatas (nuo 2001 m.), dalis Aukštutinės Negro upės indėnų teritorijos.
Savivaldybės gyventojų skaičius – 1755 (2021 m.). Pagrindinės savivaldybės gyvenvietės 2010 m. buvo: Žapūra (3298 gyv.), Vila Bitenkūras (492), Akanauaė (367), San Žoze de Apaporisas (350), Žutai (208).
Istorija
1764 ir 1768 m. indėnų murų žemėse įkurtos kelios gyvenvietės – San Matijašas, Santo Antonio Mapiris ir San Žuakin do Makapiris. Po 1775 m. pradėjo steigtis katalikiškos misijos. Žapūra ėmė augti kaip gyvenvietė Tefės savivaldybėje (kuri XIX a. užėmė virš 500 tūkst. km²) plotą. Žapūros savivaldybė sudaryta 1955 m. 1981 m. nuo savivaldybės buvo trumpam atskirtas Vila Bitenkūras (netrukus vėl prijungtas).
2022 m. ataskaitoje įvertinta 14 savivaldybių sąraše pagal smurtinių nusikaltimų gausą.
Safura
Safura Elizade (g. 1992 m. rugsėjo 20 d., Baku, Azerbaidžane) – Azerbaidžano dainininkė, 2010 m. Eurovizijoje atstovavo Azerbaidžanui ir su daina „Drip Drop“ užėmė 5 vietą.
Biografija
Gimė 1992 m. rugsėjo 20 d. Baku. Safura kilus iš meniškos šeimos. Jos tėvas yra dailininkas, o mama yra dizainerė ir groja pianinu.
Dembuvka (Debeikiai)
Dembuvka – buvęs viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Debeikių.
Safura
Biografija
Safura pirmą kartą ant scenos pasirodė būdama šešerių metų. Nuo tada dalyvavo daugelyje Azerbaidžano muzikinių konkursų. Laimėjo Azerbaidžane populiarų televizijos muzikinį konkursą „Naujoji žvaigždė“. Dainavo vaikų ansambliuose „Rytų žvaigždės“ ir „Lakštingalos“.
Baigusi muzikos mokyklą, groja smuiku, saksofonu ir pianinu.
2010 m. Eurovizija
2010 m. gegužės 1 d. pradėjo reklaminį turą, kurio metu koncertavo Nyderlanduose, Belgijoje, Šveicarijoje, Lenkijoje, Rusijoje, Ukrainoje ir Švedijoje.
Safura 2010 m. Eurovizijos antrame pusfinalyje užėmė 2-ą vietą, o finale – 5-tą.
Albumas „It’s My War“
Safura pasirašė 5 metų kontraktą su Švedijos įrašų kompanija „Zaphire Group“. Jos pirmasis albumas „It’s My War“ išėjo 2010 m. birželio 18 d. ir sėkmingai pardavinėjamas Europoje. Daina „Drip Drop“ buvo pirmas singlas šis šio albumo.
Krka
Krka gali reikšti:
Danijos šventės
Šiame straipsnyje yra pateiktos Danijos valstybinės šventės.
Ala Šiškina
Biografija
2009 m. pasaulio čempionate pelnė du aukso medalius. 2010 m. pirmą kartą tapo Europos čempione. 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Šiškina kartu su Rusijos nacionaline komanda tapo olimpinėmis čempionėmis. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse pelnė savo antrąjį olimpinį aukso medalį.
Iki 2020 m. rusė pelnė 14 pasaulio čempionės ir 5 Europos čempionės aukso medalių.
Marija Andziulytė-Ruginienė
thumb|260px|Lietuvių draugijos nariai išvykoje Friburgo apylinkėse. Pirmoje eilėje trečia iš kairės – Marija Andziulytė-Ruginienė Marija Andziulytė-Ruginienė (1896 m. gruodžio 6 d. Smalinyčios kaime, Paežerių valsčius (dab. Pilviškių seniūnija), Vilkaviškio apskritis – 1973 m. spalio 10 d. Kaune) – pirmoji istorijos mokslų daktarė moteris Lietuvoje.
Šeima
Marija Andziulytė-Ruginienė gimė Jono ir Uršulės Andziulių šeimoje. Uršulė buvo medicinos gydytojo Juozo Kauko sesuo. 1897 m. mirė, palikusi du vaikus: sūnų Vincą ir dukrą Mariją, kuriai tuo metu buvo tik vieneri. Pradžioje vaikus augino močiutė. Tačiau vėliau vaikais daugiausiai rūpinosi tėvas. Jonas Andziulis buvo to meto Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.
Išsilavinimas
1904 m. M. Andziulytė-Ruginienė pradėjo lankyti Paežerių mokyklą. 1907 m. įstojo į Marijampolės „Žiburio“ progimnaziją, kurioje mokėsi dvejus metus. 1909 m. persikėlė į Vilkaviškyje įkurtą mergaičių gimnaziją, kurią baigė 1914 m.
Kiškerenis
Kiškerenis  – kaimas centrinėje Moldovos dalyje, į šiaurę nuo šalies sostinės Kišiniovo.
Marija Andziulytė-Ruginienė
Išsilavinimas
Baigusi gimnaziją persikėlė į Maskvą ir pradėjo studijuoti Šaniavskio liaudies universitete, Istorijos-filologijos fakultete. 1916 m. persikėlė į Sankt Peterburgą ir toliau tęsė studijas. Studijų metais vakarinėje mokykloje dėstė lietuvių kalbą ir geografiją.
Dalyvavo įvairiuose lietuvių bendruomenės renginiuose. Juose rinkdavosi ne tik studentai, bet ir lietuviai inteligentai. Šiuose susibūrimuose ir kituose renginiuose ji sutiko Juozą Tumą-Vaižgantą, Stasį Šilingą, Petrą Leoną ir kitas žinomesnes asmenybes. Sankt Peterburge susipažino ir su Vincu Mykolaičiu-Putinu.
Kiškerenis
Istorija
Kaimas iki 1956 m. sausio 9 d. buvo Kiškerenio rajono centrine gyvenviete. Panaikinus Kiškarenio rajoną, kaimas buvo priskirtas Sindžerėjaus rajonui.
Nuo 1955 m. rugpjūčio 8 d. iki 1992 m. sausio 22 d. vadintas Lazo pavadinimu.
Marija Andziulytė-Ruginienė
Išsilavinimas
1918 m. pradėjo mokytis Fribūro universiteto istorijos filosofijos fakultete. Studijuojama įstojo į lietuvių studentų korporaciją. Nuo 1919 m. buvo jos vicepirmininkė. 1923 m. už disertaciją „Die Gründung des Bistums Samaiten“ („Apie Žemaičių christianizacijos pradžią“) gavo filosofijos daktarės laipsnį.
Gerai mokėjo lenkų, rusų, prancūzų, vokiečių ir lotynų kalbas.
Kiškerenis
Geografija
Kaimas yra 96 metrai virš jūros lygio.
Marija Andziulytė-Ruginienė
Pedagoginė ir mokslinė veikla
Ypač reikšminga jos veiklos kryptis buvo pedagoginis darbas. 1923 m. sugrįžusi iš Šveicarijos į Lietuvą, pradėjo dirbti Vilkaviškio „Žiburio“ gimnazijoje, kur vyresnių klasių mokiniams, tarp kurių buvo ir Salomėja Nėris, dėstė istoriją. Nuo 1923 m. iki 1926 m. dirbo mokytoja Lietuvos Moterų Kultūros draugijos mokytojų seminarijoje. Joje mokė istoriją ir pedagogiką. Vėliau buvo Kauno „Saulės“ mokytojų seminarijos direktorė. Nuo 1938 m. iki 1939 m. dėstė ir Ukmergės mokytojų seminarijoje.
Kita M. Andziulytės-Ruginienės darbo kryptis buvo mokslo populiarinimas. Prieš Antrajį pasaulinį karą iki sovietų okupacijos ji rašė Vaidilutės slapyvardžiu vidurinių amžių, Lietuvos istorijos, kultūros ir pedagogikos klausimais straipsnius į „Ateities“, „Moters“, „Draugijos“, „Kultūros“, „Naujosios Vaidilutės“, „Tautos mokyklos“, „Lietuvos mokyklos“ ir kitus leidinius.
Dalydavo Lietuvos Katalikų ir mokslo mėgėjų suvažiavimuose. Pirmajame jų suvažiavime, kuris vyko 1933 m. Kaune, ji skaitė pranešimą „Moters būklė viduriniais amžiais ir moterų emancipacija“. Pranešime pabrėžė lietuvių moterų vaidmenį išsaugojant lietuvių kalbą.
1936 m. spaudoje paskelbė savo papildytą ir išplėstą disertaciją. 1937 m. buvo išleista jos monografija „Žemaičių christianizacijos pradžia“.
Parašė dvi nedideles mokslines studijas ir pluoštą atsiminimų apie įžymius žmones, su kuriais jai teko bendrauti. Pirmoji jos studija „Trumpa vieno Lietuvos kampelio istorija“. Antroji studija „Pirmoji Lietuvos vidurinė mokykla su dėstoma lietuvių kalba“. Atsiminimai: „Trys susitikimai su Salomėja Nėrimi“, „Iš susitikimų su J. Tumu-Vaižgantu“, „V. Mykolaitis-Putinas Šveicarijoje“.
Okupacinis laikotarpis
1941 m. M. Andziulytės-Ruginienės vyras Klemensas Ruginis buvo suimtas ir ištremtas į Sibirą. Iš ten sugrįžo tik 1956 m. Būdama tremtinio K. Ruginio žmona, M. Andziulytė-Ruginienė turėjo nutraukti mokslinę ir pedagoginę veiklą. Iš mokytojos pareigų ji buvo atleista ir toje pačioje gimnazijoje paskirta sekretore, kuria dirbo iki pensijos (1956 m.)
Mirtis
M. Andziulytė-Ruginienė mirė 1973 m. spalio 10 d. Kaune. Vykdant pedagogės mokslininkės valią, jos palaikai iš Kauno buvo perkelti į Paežerius (Vilkaviškio raj.) ir palaidoti greta motinos.
Beijing Guoan
– Kinijos futbolo klubas iš Pekino, kuris buvo įkurtas 1992 metais.
Istorija
Klubo ištakos siekia
Kiškerenis
Gyventojai
Pagal 2004 m. duomenis gyveno 4279 gyventojai. 2018 vyrai, 2261 moterys.
94 procentai gyventojų moldavai, esama ukrainiečių, bei rusų.
Starynka (Slauharadas)
Starýnka – buvęs kaimas rytų Baltarusijoje, į rytus nuo Slauharado, prie Jelnios upės.
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Čerykavo apskrities Starynkos valsčiaus centras. XX a. vietovė panaikinta.
Jucaičių apylinkė
Jucaičių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Kūtimų apylinkės, dalies Didkiemio apylinkės ir dalies Žąsino apylinkės. 1963 m. prijungta Pūtvės apylinkė. 1988 m. birželio 22 d. Jucaičių apylinkė prijungta prie Šilalės apylinkės.
Celijaus kalva
thumb|right|350px|Celijaus kalvos vaizdas nuo Aventino. Celijaus kalva  – viena iš septynių Romos kalvų, ant kurių išsidėstęs senovinis Romos centras.
Istorija
Kaip teigia romėnų autorius Varonas, kalva savo pavadinimą gavo nuo etruskų herojaus Celijaus Vibeno, kuris arba čia gyveno, arba buvo palaidotas. Manoma, kad ankstesnis kalvos pavadinimas buvo Kverkvetulanas (Querquetulanus mons) dėl čia augusios ąžuolų giraitės (lot. quercus). Valdant trečiajam Romos karaliui Tului Hostilijui ant Celijaus kalvos buvo priverstinai perkelti visi Albos Longos gyventojai.
Manoma, kad Romos miestas išsiplėtė ant Celijaus kalvos maždaug VII a., valdant karaliui Ankui Marcijui. Kalva visą laiką buvo žymių ir turtingų romėnų namų vieta. Didžioji kalvos dalis buvo už pomerijaus ribų, todėl čia buvo leidžiama statyti šventyklas svetimoms dievybėms.
thumb|left|Sudievintojo Klaudijaus šventykla (į kairę nuo Koliziejaus)
Imperijos laikais, kalvos dalyje, esančioje prieš Koliziejų, ant didžiulės platformos buvo pastatyta sudievinto imperatoriaus Klaudijaus šventykla.
II a. imperatorius Septimijus Severas Lateranų giminei priklausiusiose žemėse ant Celijaus kalvos įkūrė Imperatoriaus gvardijos kareivines (castra priora equitum singularium). Imperatoriui Konstantinui panaikinus šios gvardijos korpusą, kareivinių vietoje pastatyta pirmoji Romoje krikščionių bazilika, vėliau tapusi Laterano Šv. Jono arkikatedra bazilika.
Po Alariko Romos užėmimo 410 m. dauguma Celijaus kalvos pastatų smarkiai nukentėjo ir nebebuvo atstatyti. Taip palaipsniui kalva buvo apleista ir deurbanizuota. Daug amžių čia buvo įsikūrę įvairūs vienuolynai ir jų sodai.
Samatevičai
Samatevičai – buvęs kaimas rytų Baltarusijoje, 30 km į pietvakarius nuo Kasciukovičų.
Andras (Bahamų sala)
thumb|right|250px|Bahamų žemėlapis thumb|right|250px|Andro sala Andro sala − didžiausia Bahamų salyno sala. Administracinis centras − Andros Taunas (Andros Town).
Skirtingai nuo kitų Bahamų salų, Andro sala liko beveik nepaliesta statybų, skirtų turizmo infrastruktūrai gerinti. Saloje išgaunamas gėlas vanduo, kurio apie 26 m³ kiekvieną dieną pristatoma į Nasau. Andro saloje labai daug upių ir upelių su lietaus vandeniu, kuris kaupiasi daugybėje salos uolų. Saloje veisiasi virš 200 skirtingų paukščių rūšių.
Andro salą kasmet aplanko daug turistų. Iš viso pasaulio suvažiuoja žūklės entuziastai, povandeninio plaukiojimo mėgėjai. Saloje daug viešbučių ir kurortų.
Semnanas
Semnanas  – miestas Irane, 216 km į pietryčius nuo Teherano, Elburso kalnų pietinėje papėdėje; provincijos centras. Per Semnaną eina Teherano–Mašchado geležinkelis ir plentas, yra tarptautinis oro uostas. Vystoma mašinų ir įrengimų (autobusų, automobilių, dviračių), metalo apdirbimo (vamzdžių, profilių), statybinių medžiagų (cemento), chemijos (natrio karbonato), tekstilės, maisto pramonė, tradicinis kilimų audimas. Miesto apylinkėse yra gipso, ceolito, bentonito, geležies rūdos kasyklų, auga granatmedžių, medvilnės, graikinių riešutų, baklažanų, bulvių pasėliai. Veikia Semnano (įkurtas 1974 m.), medicinos mokslų universitetai, kitos aukštosios mokyklos.
Andras (Bahamų sala)
Istorija
1550 m. saloje išsilaipino ispanai, ieškodami vergų. Salą jie pavadino Espiritu Santo, ką išvertus iš ispanų kalbos, reiškia Šventosios Dvasios sala. Bet 1782 m. žemėlapyje ji taip pat vadinama San Andreaso sala. Manoma, kad dabartinis salos pavadinimas duotas sero Edmundo Androso, vadovavusio D. Britanijos karinėms pajėgoms Barbadose 1672 m., garbei.
1700 m. sala buvo okupuota piratų. XVIII a. saloje apsistojo lojalistai.
Semnanas
Mieste vyrauja persų etninis pogrupis semnaniai.
Istorija
Semnanas buvo žinomas Achemenidų laikais (558–336 pr. m. e.). Vėliau suklestėjo Partų imperijos laikais. 427 m. Semnaną sugriovė seldžiukai. Vėliau miestas nukentėjo nuo Abasidų valdymo ir mongolų antpuolių. Kadžarų laikais mieste pradėta plėtoti pramonė, pastatyta daug vertingų statinių.
Glodenio rajonas
Glodenio rajonas – vienas iš Moldovos administracinių vienetų, esantis šalies šiaurės vakaruose. Administracinis centras – Glodenis. 2012 m. duomenimis, rajone gyveno 61 400 gyventojų. Rajonas sudarytas iš vieno miesto, 16-os kaimų bei 18-os komunų.
Puerto Arika
Puerto Arika  – gyvenvietė pietryčių Kolumbijoje, Amazonės departamente, Peru pasienyje, kairiajame Putumajo krante, netoli Igara Paranos žiočių. Įsikūrusi 300 km į šiaurės vakarus nuo Letisijos, 240 km į šiaurės rytus nuo Ikitoso. Verčiamasi žvejyba, gyvulininkyste, žemės ūkiu (manijokų, bananų, kukurūzų, cukranendrių auginimu), turizmu. Yra karinė bazė.
Nemunėlio-Apaščios geologinis draustinis
Nemunėlio-Apaščios geologinis draustinis − valstybinis geologinis draustinis Biržų rajone. Įkurtas 1960 m., plotas − 295 ha.
Studzianecas (Kasciukovičai)
Studzianecas – kaimas rytų Baltarusijoje, 5 km į pietus nuo Kasciukovičų.
Puerto Arika
Puerto Arika sudaro savivaldybėms nepriskirtą teritoriją (13 791 km²), kuri rečiausiai apgyvendinta visoje šalyje (0,075 žm./km²). Kitos didesnės gyvenvietės: Puerto Faraonas, Lago Grandė, Sabalojakas, Puerto Kartachena. Gyvena indėnai vitotai ir borai.
Nemunėlio-Apaščios geologinis draustinis
Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti viršutinio devono periodo dolomito ir mergelio atodangas Nemunėlio ir Apaščios upių atkarpose, slėnio terasų, upių vingių, požeminio vandens versmelių apsaugai. Draustinio teritorijoje saugomos karbonatinių uolienų atodangos, ovaliosios geldutės, paprastieji kūjagalviai, ūdros.
Studzianecas (Kasciukovičai)
Istorija
XIX a. buvo miestelis ir palivarkas, Čerykavo apskrities Studzianeco valsčiaus centras.
Glodenio rajonas
Geografija
Glodenio rajonas šiaurėje ribojasi su Raškaniu, rytuose su Belcio savivaldybe, pietuose su Feleščiu, vakaruose turi pasienio ruožą su Rumunija. Aukščiausias taškas, siekiantis 250 m, yra vakarinėje rajono dalyje.
Puerto Arika
thumb|left|230px|Puerto Arikos savivaldybėms nepriskirta teritorija departamento žemėlapyje
Nemunėlio-Apaščios geologinis draustinis
Nemunėlio−Apaščios draustinyje, Tabokinės kaime yra Nemunėlio dolomitinė atodanga. Iki 10 m aukščio Nemunėlio kranto atodanga driekiasi per 100 m. Apatinėje jos dalyje yra melsvai pilko molio, pilkšvo dolomito, mergelio, gelsvo dolomitmito, klinties, konglomerato ir brekčijos sluoksniai. Viršutiniame atodangos sluoksnyje iki 60 cm storio yra plokštėto kieto dolomito, vietomis atodanga per 4 m iškilusi iš kranto. Paviršiniuose Įstros svitos sluoksniuose yra 4−30 cm dydžio silicitų (titnagų) konkrecijų, limonito lizdų ir pirito drūzų, kalcito kristalų bei gyvūnų kiautelių atspaudų.
Puerto Arika
Istorija
Gyvenvietę Ramiojo vandenyno karo metu įkūrė perujiečiai pabėgėliai, atsikraustę iš Arikos apylinkių (dab. Čilė). 1922 m. Kolumbijai ir Peru pasirašius Salomono–Losano sutartį, vietovė atsidūrė Kolumbijos žinioje, tad perujiečiai vėl išsikėlė ir įkūrė kitą Puerto Ariką Peru (Loreto departamentas).
Nemunėlio-Apaščios geologinis draustinis
Šis draustinis įtrauktas į ES saugomų teritorijų tinklą Natura 2000.
Műegyetemi AFC
Műegyetemi AFC arba pilnu pavadinimu Műegyetemi Atlétikai és Football Club – buvęs Vengrijos futbolo klubas iš Budapešto.
Istorija
Klubas įkurtas 1897 m. Komanda dalyvavo 1901 m. aukščiausioje lygoje, bet po keturių rungtynių pasitraukė.
Dopingas
Dopingas – cheminės medžiagos, laikinai sustiprinančios fizinę, psichinę organizmo veiklą, įvairių organizmo funkcijų stimuliantai. Dopingas sporte yra draudžiamas. Pasaulyje dopingo kontrolę vykdo Pasaulinė antidopingo agentūra (WADA), Lietuvoje – VšĮ Lietuvos antidopingo agentūra.
Istorija
Įvairios narkotinės medžiagos, tokios kaip sintetiniai hormonai, didinantys sportininkų pajėgumą varžybose, nebuvo ribojami iki XX a. Tarptautinis olimpinis komitetas (TOK) sudarė pirminį draudžiamų preparatų sąrašą 1967 m. ir suorganizavo pirmuosius dopingo testus Paryžiaus ir Meksiko olimpinėse žaidynėse 1968 m. Praėjus 30–čiai metų, TOK iniciatyva buvo įkurta Pasaulinė antidopingo agentūra (WADA). Iki to meto atskirų šalių vyriausybės, sporto federacijos ir TOK skirtingai vertino ir taikė sankcijas už dopingo vartojimą. WADA nustatyti vieningi antidopingo standartai apjungė ir ėmė koordinuoti sporto organizacijų ir valdžios pastangas visame pasaulyje.
Dopingo klasės ir dopingo metodai
1989 m. balandžio mėn. TOK priėmė dopingo preparatų farmakologinių klasių ir dopingo metodų informacinį sąrašą. Jame dopingas skirstomas į stimuliantus, narkotikus, anabolinius steroidus, betablokatorius, diuretikus, baltyminius hormonus ir jų analogus. Dopingo metodai skirstomi į farmakologines, chemines ir fizines manipuliacijas bei kraujo dopingą. Kitos vaistinių preparatų klasės, kurių vartojimas ribojamas: alkoholis, marihuana, vietiniai anestetikai, kortikosteroidai.
Terapinio vartojimo išimtys
Nepaisant dopingo vartojimo draudimo sporte WADA nuo 2005 m. sausio 1 d. suteikia terapinio vartojimo išimtis (TVI), leidžiančias sportininkui vartoti vaistinius preparatus dėl gydytojų diagnozuotų sveikatos sutrikimų, kurių vartojimas be leidimo būtų laikomas dopingu.
Kai kurie atletai mano, kad tokia medicininė informacija turėtų būti viešai prieinama, idant nebūtų piktnaudžiaujama sistema, kiti klausia ar išvis turintiems sveikatos sutrikimų sportininkams galima dalyvauti varžybose. Dar kiti pasisako už TVI teisę. Jie mano, kad atletai galėtų turėti galimybę pašalinti sveikatos negalavimus kaip ir visi kiti paprasti žmonės.
2016 m. Rusijos kompiuterinių įsilaužėlių grupė „Fancy Bears“ ne kartą įsilaužė į WADA duomenų bazę ir pavogė daug konfidencialių duomenų apie sportininkų sveikatą. „''2016 m. olimpiniai medalininkai reguliariai vartojo draudžiamus preparatus, o tai pateisino sertifikatais, kad tai daroma gydymo tikslais. Kitais žodžiais tariant – jie gavo licenciją vartoti dopingą. Tai įrodymas, kad WADA ir JAV antidopingo agentūra yra korumpuotos''“, – „Fancy Bear“ rašė savo svetainėje. Manoma, kad tai buvo atsakas į sistemingo dopingo vartojimo Rusijoje skandalą.
Po to išaiškėjo, kad nemažai garsių atletų vartojo tokius vaistinius preparatus. Tarp jų Rafael Nadal, Mo Farah, Chris Froome, Serena Williams, Venus Williams ir kiti. Pavyzdžiui, JAV gimanstė Simon Biles laimėjusi keturis medalius pastarosiose olimpinėse žaidynėse vartojo vaistus (stimuliantus) dėl aktyvumo ir dėmesio sutrikimo (ADHD), pastarieji didina ištvermę ir budrumą. 2015 m. tokių TVI dėl ADHD sutrikimo buvo išduodama daugiausia JAV iš visų leistinų vaistų. Vaistai (gliukokortikoidai) nuo astmos, kurie gali prailginti treniruočių laiką ir paskatinti raumenų masės augimą, jeigu vartojami didelėmis dozėmis ir anabolinai agentai, kurie gali paskatinti raumenų masės augimą taip pat buvo dažnai naudojami tarp JAV atletų.
Aleksandra Packevič
Aleksandra Packevič (, g. 1988 m. lapkričio 4 d. Maskvoje) – Rusijos dailiojo plaukimo sportininkė. Daugkartinė olimpinė, pasaulio ir Europos čempionė.
Biografija
2013 m. pasaulio čempionate pelnė tris aukso medalius. 2016 m. pirmą kartą tapo Europos čempione. 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Packevič kartu su Rusijos nacionaline komanda tapo olimpinėmis čempionėmis. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse pelnė savo antrąjį olimpinį aukso medalį.
Jonas Sutkus
Jonas Sutkus (1893 m. balandžio 15 d. Žemlaukis, Ilguvos valsčius, Šakių apskritis, Rusijos imperija – 1942 m. Sverdlovsko sritis, Rusija) – Lietuvos karinis, politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1910 m. baigė Kauno gimnaziją, 1916 m. Maskvos Aleksejaus karo mokyklą, 1923 m. – Vytauto Didžiojo karininkų kursus Kaune, 1925 m. – Prahos intendantų akademiją (Čekija).
1913–1914 m. dirbo liaudies mokytoju, o 1916–1918 m. tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje. Nuo 1919 m. Lietuvos kariuomenės pėstininkų pulko ryšių komandos viršininkas, karo mokyklos vyriausiasis instruktorius, Kauno karo mokyklos kuopos vadas, pėstininkų brigados štabo viršininkas, tiekimo skyriaus viršininko padėjėjas, karo butų skyriaus viršininko padėjėjas. Nuo 1926 m. kariuomenės intendantas, 1929–1937 m. kariuomenės tiekimo viršininkas. 1931 m. brigados generolas, 1937 m. divizijos generolas. Į atsargą išėjo generolo leitenanto laipsniu. 1939 m. kovo 28 d. – 1939 m. lapkričio 21 d. XX Jono Černiaus Ministrų kabinete finansų ministras.
Už karinę ir valstybinę veiklą apdovanotas:
1928 m. Kariuomenės kūrėjų-savanorių medaliu Nr.101
1928 m. DLK Gedimino 2-ojo laipsnio ordinu
1929 m. Latvijos Išsivadavimo karo 10-metčio medaliu
1930 m. Vytauto Didžiojo 3-ojo laipsnio ordinu
1932 m. Čekoslovakijos Baltojo liūto 2-ojo laipsnio ordinu su kardais
1934 m. Artimui pagalbon 1-ojo laipsnio kryžiumi
1936 m. Šaulių žvaigždės ordinu
1938 m. Vytauto Didžiojo 2-ojo laipsnio ordinu
1939 m. Šaulių žvaigždės medaliu
Lietuvių tautininkų sąjungos narys. 1941 m. birželio mėn. TSRS okupacinės valdžios suimtas, išvežtas į Sverdlovsko srities koncentracijos stovyklą Nr. 47. Mirė koncentracijos stovykloje Urale.
Rose Chelimo
Rouz Čelimo (g. 1989 m. liepos 12 d.) – Bahreinui atstovaujanti natūralizuota Kenijos lengvaatletė, kuri specializuojasi ilgų nuotolių bėgime. Pasaulio čempionė.
Biografija
2016 m. atstovavo Bahreinui 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, kuriose užėmė 8 vietą maratono rungtyje. 2017 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionate pelnė aukso medalį ir pirmą kartą tapo pasaulio čempione. 2018 m. Azijos žaidynėse pelnė aukso medalį. 2019 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionato sidabro medalio laimėtoja.
Kaltinėnų apylinkė
Kaltinėnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kaltinėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Varnių rajonui. 1954 m. prijungta Dirgėlų apylinkė ir dalis Šliužų apylinkės, 1963 m. – Bartašiškės apylinkė, Gardiškės apylinkė, dalis Paežerio apylinkės ir dalis Laumėnų apylinkės.
Pabėgimas iš Šoušenko
Pabėgimas iš Šoušenko – 1994 m. JAV draminis filmas, sukurtas remiantis Stephen King novelės „Rita Heivort ir pabėgimas iš Šoušenko“ motyvais. Filmo režisierius – Frank Darabont.
„Pabėgimas iš Šoušenko“ buvo nominuotas septyniose „Oskarų“ kategorijose, tarp kurių ir geriausio filmo, tačiau nelaimėjo nė vieno apdovanojimo.
Siužetas
Endis Diufrenas (akt. Tim Robbins) – nekalbus, tačiau ambicingas vyras, sėkmingai kopiantis bankininko karjeros laiptais. Tačiau santykiai su žmona jam klostosi ne taip sėkmingai – ji siekia skyrybų ir jau užmezgė romaną su kitu vyru. Po to, kai žmona kartu meilužiu buvo nušauti, Endžiui pareiškiami įtarimai dėl žmogžudystės. Negalėdamas įrodyti nekaltumo, jis yra nuteisiamas. Endžiui skiriamos dvi bausmės kalėti iki gyvos galvos Šoušenke,  viename iš prasčiausią reputaciją turinčių JAV kalėjimų. Šoušenko Endis nuo pat pradžių susiduria su gausybe problemų, be to, patiria „seserų“ gaujos smurtą. Endis taip pat susipažįsta su kaliniu, visų vadinamu Redu (akt. Morgan Freeman), abu greitai tampa gerais draugais.
Vėliau pasirodo naujas kalinys Tomis Viljamsas (akt. Gil Bellows), greitai susidraugaujantis su Endžiu ir Redu. Iš Tomio Endis išgirsta apie kalinį iš kito kalėjimo, prisipažinusį, kad jis įvykdė tą žmogžudystę, už kurią Endis buvo nuteistas. Šią žinią Endis perduoda Nortonui, kuris sureaguoja neigiamai ir skiria jam kalėti du mėnesius vienutėje. Paskui Nortonas įsako nužudyti Tomį ir viską sufabrikuoti taip, kad atrodytų, jog Tomis bandė pabėgti iš kalėjimo.
Endis papasakoja Redui apie planus nuvykti į Zihuatenecho kaimą Meksikoje, jei jam kada nors pavyktų ištrūkti iš kalėjimo. Redas tuo abejoja, tačiau pažada Endžiui nukakti prie ypatingojo medžio ir rasti laišką, paslėptą Endžio, jei tik išeitų į laisvę.
Filmo pabaigoje Endžiui pavyksta pabėgti iš kalėjimo tuneliu, kurį jis per 18 metų įsirengė sienoje. Jis pasinaudoja savo naująja tapatybe, susikurta kalėjime, ir papasakoja policijai apie pinigų plovimo aferas, vykdomas Šoušenke. Policijai atvykus suimti kalėjimo direktoriaus, šis nusižudo, siekdamas išvengti bausmės.
Galiausiai Redas paleidžiamas į laisvę ir suranda Endžio paslėptą laišką. Po to jis nuvyksta į Meksiką pas Endį, kur jiedu džiaugsmingai susitinka.
Marija Šuročkina
Marija Šuročkina (, g. 1995 m. birželio 30 d. Maskvoje) – Rusijos dailiojo plaukimo sportininkė. Daugkartinė olimpinė, pasaulio ir Europos čempionė.
Biografija
2013 m. pasaulio čempionate pelnė tris aukso medalius. 2014 m. pirmą kartą tapo Europos čempione. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Šuročkina kartu su Rusijos nacionaline komanda tapo olimpinėmis čempionėmis.
Iki 2020 m. rusė pelnė 11 pasaulio čempionės ir 3 Europos čempionės aukso medalių.
Viskantas
Viskantas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Viskantienė (ištekėjusi moteris), Viskantaitė (mergautinė pavardė), Viskantė (neutrali forma).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Panašūs:
Žibininkų senovės gyvenvietė
Žibininkų senovės gyvenvietė (senas kultūros paminklų sąrašo Nr. IP2464A) – žalvario amžiaus gyvenvietė Kretingos rajono savivaldybės vakarinėje dalyje, Žibininkų kaime (Kretingos seniūnija), Dimitravo miške, Žibos dešiniajame krante.
Tyrimai
XX a. 4 dešimtmetyje Konstantinas Jablonskis kaime aptiko pora senovės gyvenvietės vietų.
Kalvoje prie Maro kapeliais vadinamų senųjų kaimo kapinių jis rado žalvario amžiaus stovyklavietei būdingų dirbinių: trikampį antgalį, dalį ietigalio, smulkių gremžtukų, gramdukų, retušuotų skelčių ir nuoskalų, gludintos akmeninės buožės gabalą, keramikos nežymiai brūkšniuotu ir lygiu paviršiumi.
Kitoje kalvoje, esančioje į rytus, Rūdaičių kaimo pusėje, aptiko taip pat žalvario amžiaus stovyklavietėms būdingų radinių: mažą gremžtuką, retušuotų skelčių, nuoskalų, įvairių dirbinėlių, gludintų titnaginių kirvelių gabalų, keramikos su grūsto granito priemaišomis.
1940 m. Žibininkuose lankėsi Vytauto Didžiojo kultūros muziejaus preparatorius-konservatorius Pranas Baleniūnas. Jis konstatavo, kad Jono Vilimo sklype vienoje iš kalvelių, esančių prie senųjų kaimo kapinių, kasant žemes 70-90 cm gylyje randama anglių, suodžių, primityvių puodų šukių, kurios galėtų priklausyti akmens amžiaus gyvenvietėms. 1987 m. teritoriją žvalgė Audronė Bliujienė (Lietuvos dailės muziejus), tyrinėjusi pamiškėje esančio smėlio karjero pakraščius.
1992 m. senovės gyvenviečių teritoriją nustatė Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (ekspedicijos vadovas Vilnius Morkūnas).
2000 m. žvalgomuosius archeologinius tyrinėjimus atliko Kretingos muziejaus ir Vilniaus universiteto archeologinė ekspedicija (tyrimų vadovas Julius Kanarskas). Saugomoje teritorijoje buvo ištirtas 20 m² plotas. Archeologinių radinių ar kultūrinio sluoksnio pėdsakų nerasta.
1993–2005 m. objektas buvo registruotas naujai išaiškinamų istorijos ir kultūros paminklų sąraše (IP2464A).
Guliverio kelionės
Guliverio kelionės arba Kelionės į tolimas pasaulio šalis Lemuelio Guliverio, pradžioje chirurgo, o paskui kelių laivų kapitono  – 1726 m. išleistas airių rašytojo ir dvasininko Džonatano Svifto satyrinis fantastinis romanas. Romaną sudaro keturios dalys, kuriose pasakojami laivo kapitono Lemuelio Guliverio nuotykiai liliputų, milžinų ir kitose šalyse. Romane pajuokiama tiek žmogaus prigimtis, tiek grožinės kelionių literatūros žanras. Tai geriausiai žinomas pilnametražis Svifto kūrinys ir anglų literatūros klasika. Sviftas teigė, kad „ Guliverio keliones“ parašė siekdamas „suerzinti“, o ne „pralinksminti“ pasaulį.
Knyga iškart sulaukė sėkmės. Anglų dramaturgo, Džonatano Svifto amžininko Džono Gėjaus žodžiais, romanas „yra visuotinai skaitomas – nuo ministrų kabineto tarybos iki lopšelio“. 2015 m. Robertas Makkrumas paskelbė 100 geriausių visų laikų romanų sąrašą, kuriame „Guliverio kelionės“ įvardintas „satyros šedevru“.
Knyga išversta į lietuvių kalbą (1947, 1957 ir 2010 m.) Romano pagrindu išleista bent 10 kino filmų, pirmasis jų - dar 1902 m., keli serialai ir radijo laidos.
Kultūrinė įtaka
Romanas padarė nemenką įtaką vėlesniems kūriniams. Būtent iš išgalvotos romano vienos iš salų (Liliputijos, ) anglų kalboje ėmė plisti žodis „liliputas“ (iš čia per kitas kalbas atkeliavo ir į lietuvių kalbą). Analogiškai kaip lietuvių kalboje, olandų ir čekų kalbose žodžiai Lilliputter ir lilipután reiškia neūžaugą (t. y., suaugusį žmogų, kurio ūgis žemesnis nei 130 cm. Kitas žodis, kurį anglų k. išplatino Dž. Sviftas šiuo savo romanu - yahoo (reiškia banditas, vagis).
1986 m. japonų animacinis filmas „Dangaus pilis Laputa“ salos pavadinimą pasiskolino būtent iš šio romano. Taip pat abidvi salos panašios tuo, kad kad jų technologiniu pranašumu siekta pasinaudoti politiniams tikslams.
Senosios Rusnės ornitologinis draustinis
Senosios Rusnės ornitologinis draustinis – saugoma gamtos teritorija (valstybinis draustinis) Pagėgių savivaldybėje, 8 km į vakarus nuo Pagėgių, 6 km į pietus nuo Rukų, Nemuno žemupio slėnyje. Apima senvaginius Senrusnės ir Sennemunės (dalį) ežerus.
Įsteigtas 2005 m., siekiant išsaugoti juodųjų žuvėdrų, griežlių bei migruojančių baltakakčių žąsų santalkų vietas. Ežerai sudaro natūralių eutrofinių ežerų su aštrių arba plūdžių bendrijomis buveinę.
Kašanai
Kašanai – kaimas rytų Baltarusijoje, 9 km į pietvakarius nuo Sialeco.
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Čerykavo apskrities Kašanų valsčiaus centras, vėliau priklausė Maliacičų valsčiui.
Changchun Yatai
– Kinijos futbolo klubas iš Čangčuno.
Jonas Švažas
Jonas Švažas (1925 m. liepos 5 d. Urvikiuose – 1976 m. gruodžio 14 d. Vilniuje) – dailininkas tapytojas, skulptorius.
Biografija
Mažeikių gimnazijoje lankė tapytojo akvarelisto Česlovo Kontrimo vadovaujamą meno būrelį. 1945 m. baigė Mažeikių gimnaziją. 1946 m. įstojo į Vilniaus dailės institutą (dab. Vilniaus dailės akademija), tačiau jį metė ir 1948 m. įstojo į Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institutą. Vėl sugrįžo į Vilnių ir 1953 m. baigė dailės institutą, 1953–1976 m. jame dėstė tapybą. Nuo 1965 m. docentas.
Parodose dalyvavo nuo 1953 m. Tapė temines kompozicijas, peizažus, kūrė pasteles, piešė. Jo kūryboje buvo ryškus polinkis į dekoratyvumą, apibendrintą formą, laisvą ir metaforišką tikrovės interpretaciją. Sukūrė apie 600 tapybos darbų, daugiau kaip 300 pastelių, apie 150 piešinių.
1975 m. Jonui Švažui suteiktas nusipelniusio meno veikėjo vardas. LTSR Valstybinės premijos laureatas.