cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vincentas Borisevičius
Biografija
1918 m. grįžo į Lietuvą ir iškart paskirtas Marijampolės gimnazijos kapelionu. 1922–1926 m. Seinų kunigų seminarijos profesorius, dėstė moralinę ir pastoralinę teologiją. 1926 m. atvyko į Telšius, o 1927 m. įsteigus Telšių kunigų seminariją, tapo jos rektoriumi.
1940 m. įšventintas vyskupu. Sovietams okupavus Lietuvą pasisakė prieš bažnyčios persekiojimą. 1946 m. suimtas, kalintas ir kankintas, galiausiai nuteistas mirti. 1946 m. lapkričio 18 d. sušaudytas ir užkastas Tuskulėnuose. 1999 m. rugsėjo mėn. vyskupo palaikai surasti ir perkelti į Telšių katedros kriptą.
Greičiai
Greičiais vadinama:
Teseraktas
thumb|250px|Teserakto projekcija trijų dimensijų erdvėje Teseraktas – keturmatė geometrinė figūra, sudaryta iš 8 kubų, 24 kvadratų, 32 briaunų, 16 viršūnių. Tai keturmatis kubo analogas.
Klaipėdos bažnyčios
thumb|[[Klaipėdos senamiestis|Klaipėdos senamiesčio nuotrauka, kurioje matomos senosios miesto bažnyčios, 20 a. 3–4 dešimtmetis]] Klaipėdoje stovi įvairūs religiniai pastatai. Kadangi mieste gyvena įvairius tikėjimus išpažįstančių žmonės, kurie religines apeigas atlieka tam tikruose pastatuose. Didžiausia tikinčiųjų gyventojų dalį sudaro katalikai 57,89 %, stačiatikiai 16,41 %, sentikiai 1,42 %, evangelikai liuteronai 1,21 % ir kiti 1,36 %.
Istorija
thumb|left|250px|[[Klaipėdos evangelikų baptistų bažnyčia seniausia iki šių dienų išlikusi Klaipėdos bažnyčia.]] Senojoje Klaipėdoje iki II pasaulinio karo veikė 15 bažnyčių (daugiausia – protestantiškų). Klaipėdos evangelikų baptistų bendruomenė įkurta 1841 m. Klaipėdoje gimęs Eduardas Grimas buvo pirmasis bendruomenės vadovas. Klaipėdos baptistų bendruomenę iš pradžių sudarė daugiausiai vokiečiai, nors jau po 10 metų į ją įsijungė ir vietos lietuviai. 1851 m., turėdama 234 narius, bendruomenė pasistatė pastatą pamaldoms, pastatą, kuris ir dabar priklauso baptistų bažnyčiai. Tai seniausias Europoje iki šiol veikiantis baptistų bažnyčios pastatas, nepaliestas ir didžiojo Klaipėdos gaisro metu. Taip pat tai seniausia iki šių dienų išlikusi Klaipėdos bažnyčia.
XX a. tarpukariu Klaipėdoje buvo nedidelė stačiatikių bendruomenė (30–40 tikinčiųjų). Ja rūpinosi šventikai iš Skuodo ir Viekšnių. Per II pasaulinį karą daugelis bažnyčių buvo sugriautos. thumb|right|180px|[[Klaipėdos Šv. Jono bažnyčia|Šv. Jono bažnyčia, nugriauta po II pasaulinio karo.]] Po karo mieste buvo apie 1000 stačiatikių, kurie 1945–1947 m. teikė prašymus pastatyti mieste cerkvę. Ir nors valdžia priešinosi, tačiau 1947 m. gruodį buvusioje liuteronų šventykloje kapinėse pašventinta Klaipėdos visų Rusijos Šventųjų cerkvė (šiuo pastatu dalijosi stačiatikiai ir protestantai). Sovietinės okupacijos metais likusios bažnyčios buvo paverstos sandėliais ir dirbtuvėmis. 1945–1988 m. Klaipėdos Kristaus Karaliaus bažnyčia buvo vienintelė katalikų bažnyčia uostamiestyje. Todėl apie 1960 m., tikintieji ėmė rinkti lėšas ir pradėjo statyti Marijos Taikos Karalienės bažnyčią, tačiau ilgainiui komunistai ją atėmė iš tikinčiųjų ir bažnyčią pavertė filharmonija. 1988 m. bažnyčia grąžinta tikintiesiems. 1989 m. atstatytas bokštas, nulietas 3 tonų varpas. JAV lietuviai pranciškonai dovanojo vargonus.
XX a. paskutiniame dešimtmetyje imtos statyti Šv. Kazimiero bažnyčia ir Šv. Juozapo Darbininko bažnyčia, dėl savo didelių mastų ilgai nebuvo iki galo baigtos statyti (apdailos darbai nebaigti). Šiandien Šv. Juozapo Darbininko bažnyčia jau yra baigta statyti, sutvarkyta aplinka. Klaipėdos Šv. kankinių Veros, Nadeždos ir Liubovės bei jų motinos Sofijos šventykla įrengta 1995 m. Šv. Andrejaus Rubliovo mokykloje. 2011 m. pradėta statyti Šv. Brunono Kverfurtiečio bažnyčia. 2012 m. pastatyta Klaipėdos Šv. Pranciškaus Asyžiečio koplyčia, kurią prižiūri broliai pranciškonai.
Bažnyčios
Dabar Klaipėdoje yra 5 pastatytos ir viena statoma katalikų bažnyčia:
3 stačiatikių cerkvės:
Sentikių cerkvė:
Kiti maldos namai
Taip pat yra Klaipėdos evangelikų liuteronų bažnyčia, Klaipėdos evangelikų baptistų bažnyčia, Klaipėdos naujoji apaštalų bažnyčia, Klaipėdos evangelijos koplyčia, Klaipėdos Šv. Pranciškaus Asyžiečio koplyčia.
Pelėdnagių botaninis draustinis
Pelėdnagių botaninis draustinis – savivaldybės botaninis draustinis vidurio Lietuvoje, Kėdainių rajone, Pelėdnagių seniūnijoje, į pietvakarius nuo Pelėdnagių.
Jakas (upė)
Jakas  – upė Peru ir Brazilijoje; vienas pagrindinių Puruso intakų (Amazonės baseinas). Prasideda Peru, Madre de Dioso departamente, netoli Čandleso ištakų. Teka į šiaurės rytus, Brazilijoje teka Akrės valstijos teritorija. Įteka į Purusą ties Boka do Jaku.
Didžiausi intakai: Makaua, Kaetė (abu dešinieji).
Upė teka pro Mamoadatės indėnų teritoriją, bei keletą gyvenviečių (Amapa, Kuritiba, San Pedro do Isas, San Žozė ir Sena Madureira).
Giedrius Surplys
Giedrius Surplys (g. 1980 m. gegužės 26 d. Plungėje) – Lietuvos politikas.
Biografija
2002–2004 m. baigė Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų instituto Europos studijas. 2003–2004 m. Birmingamo universitete įgijo tarptautinių studijų (diplomatijos) magistro laipsnį. 2003 m. dirbo UAB „Lietuvos žinios“, buvo pasaulio naujienų korespondentas.
2005–2008 m. dėstė Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademijoje.
2009 m. dirbo LR užsienio reikalų ministro patarėju. 2009–2012 m. buvo viešosios įstaigos „Morkus“ direktorius.
2012–2015 m. dirbo konsultantu Lietuvos Respublikos Prezidentės kanceliarijoje. 2005–2016 m. - vyresnysis komunikacijos vadovas VšĮ „Jungtinis techninis sekretoriatas“.
2017–2018 m. LR Vidaus reikalų viceministras.
2018–2019 m. LR žemės ūkio ministras.
2019–2020 m. LR ministro pirmininko patarėjas.
2020–2024 m. Seimo narys.
Rauda (Latvija)
Rauda – kaimas pietryčių Latvijoje, Aukštutinės Dauguvos savivaldybėje, Šėderės valsčiuje, 18 km į pietvakarius nuo Daugpilio, netoli sienos su Lietuva, 3,5 km į šiaurės rytus nuo Stelmužės. 22 gyventojai (2021 m.). Kelias į Stelmužę. Aplink kaimą dunkso miškai. Veikia internatinė mokykla.
Jupiteris (mitologija)
thumb|300px|Jupiteris Romėnų mitologijoje Jupiteris – dangaus, dienos šviesos, audros dievas. Vyriausias panteono dievas, Romos imperijos globėjas. Jupiterio atitikmuo graikų mitologijoje – Dzeusas, o etruskų – Tinia. Daugiausia vadinamas Jupiteriu Optimu Maksimu (Jupiter Optimus Maximus), kas reiškia Jupiteris aukščiausias ir didingiausias. Vardas kildinamas iš Jove ir pater („tėvas“).
Romėnų dievo Jupiterio vardu pavadintas didžiausia Saulės sistemos planeta.
Ignalinos atominė elektrinė
230px|right|frameless|[[Logo]]
– vienintelė Baltijos šalyse buvusi branduolinė jėgainė. Nuo 2010 vyksta eksploatacijos nutraukimo darbai.
Buvo viena galingesnių pasaulyje, įrašyta į Gineso rekordų knygą.
Pastatyta prie sienos su Baltarusija. IAE darbuotojams šalia pastatytas Visaginas.
Istorija
thumb|IAE maketas [[Energetikos ir technikos muziejus|energetikos muziejuje]] thumb|1988 m. Vilniaus protestuotojai prieš elektrinę thumb|2004 m.
Sovietmečiu
Galingiausia pasaulyje IAE statyta ne tik Lietuvos, bet ir buvusios Sovietų Sąjungos vientisos Šiaurės-Vakarų energetikos sistemos poreikiams. Planuoti 4 reaktoriai, pastatyti ir paleisti 2.
Statant IAE buvo nutiesta 142 km kelių, 50 km geležinkelio bėgių, 390 km ryšio, 334 km elektros energijos perdavimo bei 133 km kanalizacijos linijų, 164 km šilumos tinklų vamzdynų. Darbams sunaudota 3 544 000 m³ gelžbetonio konstrukcijų ir 76 480 t armatūros.
1986 m. dėl Černobylio avarijos (Černobylio atominėje elektrinėje irgi buvo RBMK reaktoriai), 1986 m. turėjęs įvykti IAE antrojo bloko paleidimas nukeltas į 1987 m..
Buvo suplanuoti ir 3–4 blokai. Po Černobylio, LTSR vyriausybė kreipėsi į TSRS vyriausybė ir IAE trečiojo bloko statyba buvo užkonservuota, o 1989 m. sustabdyta. 1987 m. birželio 2 d. SSKP partinės kontrolės komitetas pateikė išvadas dėl jėgainės statybos metu padarytų pažeidimų ir LKP CK kontrolės. 1988 m. rugsėjo 16-18 d. prie jėgainės Sąjūdžio iniciatyva surengta akcija „Gyvybės žiedas“ prieš trečiąjį bloką. 1988 m. rugsėjo 30 d. sovietų vidutinės mašinų pramonės ministerija paskelbė sutinkanti konservuoti šio bloko statybą, 1988 m. gruodžio 30 d. SSRS komisija patvirtino, kad trečiojo bloko statyti negalima.
1980–1989 m. leistas jėgainės laikraštis „Energetik“.
Atkūrus Nepriklausomybę
2008 m. spalio 12 d. su Seimo rinkimais vyko konsultacinio (patariamojo) pobūdžio referendumas dėl Ignalinos atominės elektrinės darbo pratęsimo. 88,58% dalyvavusiųjų pasisakė už Ignalinos AE darbo pratęsimą. Dėl nepakankamo referendume dalyvavusių rinkėjų skaičiaus (48,43%), referendumas laikomas neįvykusiu.
2008 m. IAE pagamino ~70% Lietuvai reikalingos elektros.
1983–2009 m. IAE pagaminta 307,9 mln. MWh elektros (pirmame bloke – 136,9 mln., antrame – 170,2 mln.), parduota – 279,8 mln. MWh.
Lietuvai vykdant stojimo į ES sutarties įsipareigojimus, elektros gamyba nutraukta. 2004 m. gruodžio 31 d. 20:02 išjungtas pirmas blokas, 2009 m. gruodžio 31 d. 22:54 sustabdytas antrasis. IAE tapo veiklą nutraukiančia, branduolinės energetikos objektą eksploatuojančia įmone.
Uždarymas
Atominės elektrinės eksploatacijos nutraukimas – paskutinis elektrinės egzistavimo etapas po to, kai ji buvo suprojektuota, pastatyta ir eksploatuota. Galutinis eksploatacijos nutraukimo tikslas – pasiekti būklę, kai teritorija nebekontroliuojama valstybinių priežiūros institucijų ir gali būti panaudota kitiems tikslams.
IAE eksploatacijos nutraukimo projektas apima abiejų blokų ir pagalbinių objektų eksploatacijos nutraukimą.
Išnagrinėti trys galimi išmontavimo strategijų variantai – nedelstinas išmontavimas, atidėtas išmontavimas ir saugi konservacija bei sarkofagas. 2002 m. lapkričio 26 d. Vyriausybė priėmė sprendimą dėl 1-ojo energijos bloko eksploatacijos nutraukimo nedelstino išmontavimo būdu, kad IAE eksploatacijos nutraukimas neturėtų sunkių socialinių, ekonominių, finansinių ir poveikio aplinkai pasekmių. Pasirenkant eksploatacijos nutraukimo būdą įtakos turėjo įvairūs veiksniai: ekonominiai, socialiniai, saugos aspektai, bei eksploatacijos nutraukimo darbų kitose branduolinėse elektrinėse vykdymo patirtis. Už nedelstiną išmontavimo būdą pasisakė ir IAE darbuotojai, kadangi atsiranda prielaidos didesniam socialiniam užimtumui – šiuo atveju yra pasitelkiami patyrę elektrinės specialistai, o vienas IAE uždarymo prioritetų – kuo daugiau darbų atlikti IAE personalo jėgomis.
Finansavimas
thumb|2011 m. [[Latvijos premjeras Valdis Dombrovskis ir Lietuvos premjeras Andrius Kubilius lankė IAE]]
ES pripažino, jog IAE eksploatacijos nutraukimas truks ilgiau, negu leido tuometinės finansinės perspektyvos, ir kad tai yra išskirtinė, Lietuvos dydžio ir ekonominio pajėgumo neatitinkanti finansinė našta. ES šalys paskelbė, kad būdamos solidarios su Lietuva, pasirengusios tęsti papildomą reikalingą Bendrijos paramą eksploatavimo nutraukimo pastangoms ir po Lietuvos įstojimo į ES.
IAE pirmojo ir antrojo bloko eksploatacijos nutraukimo programa finansuojama iš ES paramos IAE eksploatavimui nutraukti, Tarptautinio Ignalinos eksploatavimo nutraukimo rėmimo fondo, VĮ IAE eksploatavimo nutraukimo fondo, Lietuvos valstybės biudžeto skiriamų IAE regiono savivaldybėms specialiųjų tikslinių dotacijų, ministerijoms ir valstybės institucijoms, atsakingoms už programos vykdymą, patvirtintų bendrųjų asignavimų ir kitų šaltinių.
2000 m. birželio 20-21 d. Lietuvoje įvyko finansinių donorų, nusprendusių finansuoti IAE 1-ojo bloko eksploatavimo nutraukimo projektams įgyvendinti, tarptautinė konferencija. Joje dalyvavo Europos Komisijos, G-7 šalių, tarptautinių finansinių organizacijų atstovai. 2001 m. įsteigtas Tarptautinis Ignalinos atominės elektrinės eksploatavimo nutraukimo rėmimo fondas (TIENRF) administruojamas Europos rekonstrukcijos ir plėtros banko (ERPB). Fondas finansuoja ir/arba bendrai finansuoja pasirinktus eksploatavimo nutraukimo techninius projektus ir priemones energetikos sektoriuje, kurie yra svarbūs IAE galutiniam uždarymui.
IAE eksploatacijos nutraukimui 1999–2013 m. m. skirta 1,5885 mlrd. eurų. Lietuvos indėlis – 188,6 mln. eurų.
2011 m. pradžioje, rengiantis deryboms dėl sekančios finansinės perspektyvos, techninės sąnaudos, skirtos IAE eksploatacijos nutraukimui iki 2029 m., įvertintos 2011 m. kainomis. Kaštų padidėjimo prognozės buvo pateiktos, remiantis geriausiais prieinamais makroekonominiais rodikliais. Tarptautinių konsultantų parengtas Galutinis eksploatacijos nutraukimo planas bei gerokai į priekį pažengęs Greifsvaldo AE nedelsiamo išmontavimo procesas įrodo, kad apskaičiuotos išlaidos yra pagrįstos ir prasmingos. Lietuvos atveju darbų ir radioaktyviųjų atliekų apimtys ženkliai didesnės nei Greifswald‘o, o planuojama skirti IAE uždarymui suma mažesnė. Greifswald‘o kaštai jau sudaro 3.2 mlrd. eurų, IAE uždarymo kaštai sieks 2,93 mlrd. eurų.
Lietuvos indėlis Lietuvos indėlis į visą eksploatavimo nutraukimo procesą nuo 1999 m. iki 2029 m. sudarytų 12% IAE uždarymui reikalingų pinigų, 320 mln. eurų: Atsižvelgiant į netiesioginius Lietuvos padengiamus kaštus, nacionalinė finansavimo dalis yra didesnė, nei tikimasi iš panašios į Lietuvos ekonominės galios ES valstybių.
Bendra informacija
Ignalinos AE veikė kanalo tipo šiluminių neutronų vandens-grafito branduoliniai reaktoriai RBMK–1500. Tada jie buvo galingiausiais pasaulyje. Šiluminė elektrinės vieno bloko galia – 4800 MW (vėliau apribota iki 4200 MW), elektrinė galia – 1500 MW. RBMK reaktoriai buvo nesaugūs dėl savo nestabilumo žemame galios režime, teigiamo garo koeficiento, grafito galiukų slopinančiuose boro strypuose, lėtos stabdymo eigos. Reaktorius sukurtas spaudžiant penkmečio terminams, pasirenkant lengviausius (suderinamiausius su karine pramone), nesaugius dizaino sprendimus, dažnai naudojant brokuotas medžiagas, eksploatuojamas slepiant visas pirmtakų avarijas (pvz., 1957 m. Čeliabinsko-40 avarija „Majak“ gamykloje).
Kaip ir visose RBMK tipo reaktorius eksploatuojančiose elektrinėse, IAE naudota vieno kontūro šiluminė schema: į turbinas tiekiamas prisotintas 6,5 MPa slėgio garas, susidaro tiesiog reaktoriuje, verdant per jį pratekančiam lengvajam vandeniui, cirkuliuojančiam uždaru kontūru.
Kiekviename energobloke yra patalpos branduolinio kuro transportavimo sistemoms ir valdymo pultams. Bendra energoblokams – mašinų salė, patalpos dujoms valyti ir vandens paruošimo sistemos.
IAE nuo kitų elektrinių su RBMK reaktoriais skyrėsi ne tik didesne galia, bet ir tobulesniais techniniais sprendimais, didelio tūrio avarijų lokalizavimo sistema.
Reaktoriaus konstrukcija
Svarbiausia reaktoriaus konstrukcijos dalis – grafitinis klojinys su branduoliniu kuru, strypais-sugėrikliais ir gaubiančiomis jį metalo konstrukcijomis – įrengta betoninėje šachtoje. Vertikaliose grafitinio klojinio kolonose yra technologiniai kanalai su branduoliniu kuru, bei valdymo ir apsaugos sistemos kanalai. Klojinys įrengtas ant suvirintos metalinės konstrukcijos, besiremiančios į betoninį pagrindą. Iš viršaus klojinys perdengiamas viršutiniąja metaline konstrukcija, besiremiančia į biologinės apsaugos žiedinį vandens baką. Suvirintas cilindrinis gaubtas, gaubiantis klojinį, viršutinė ir apatinė reaktoriaus metalinės konstrukcijos sudaro hermetišką reaktoriaus ertmę.
Ji užpildyta helio ir azoto mišiniu, kad grafitas nesioksiduotų ir būtų geresnis šilumos perdavimas nuo grafito į technologinius kanalus. Numatyta galimybė keisti valdymo – apsaugos ir technologinius kanalus remontuojant, kai reaktorius sustabdytas ir atvėsęs. Technologiniai kanalai – vamzdžio konstrukcijos, kurios viršutinė ir apatinė dalys pagamintos iš korozijai atsparaus plieno, o vidurinė – iš cirkonio lydinio. Pjautiniai grafito žiedai kanaluose užtikrina šiluminį kontaktą su klojinio grafito blokais. Į technologinį kanalą ant pakabos įleidžiama šilumą išskirianti kasetė. Ji sudaryta iš dviejų rinklių, turinčių po 18 šilumą išskiriančių elementų, kurie yra hermetiški cirkonio lydinio vamzdeliai, užpildyti kuro tabletėmis iš urano dioksido. Šilumos agentas – vanduo – tiekiamas į kiekvieną technologinį kanalą iš apačios. Iš technologinio kanalo šilumos agentas garo vandens mišinio pavidalu patenka į separatorius. Šilumos apykaitai pagerinti ant viršutinės šilumą išskiriančios rinklės įrengtos grotelės – intensifikatoriai. Šilumą išskiriančios kasetės su išdegusiu kuru iškraunamos ir gabenamos į saugojimo vietą, o į jų vietą įstatomos naujos, veikiant reaktoriui, krovimo mašina, esančia centrinėje salėje. Reaktoriaus biologinei apsaugai naudojamas anglinis plienas, serpantino skalda ir gargždas, betonas, smėlis, vanduo.
Kuro perkrovimo sistema
Kuras perkraunamas krovimo mašina veikiant reaktoriui ir nemažinant jo galios. Krovimo mašinos pagrindinė dalis – skafandras su biologine apsauga, apskaičiuotas darbiniui slėgiui technologiniame kanale ir atliekantis šias funkcijas:
Mašina turi dvi tikslaus nutaikymo į technologinį kanalą sistemas: optinę-televizinę ir kontaktinę. Skafandras įrengtas ant tiltu judančio vežimėlio. Tiltas savo ruožtu bėgiais gali judėti išilgai centrinės salės. Mašina valdoma iš operatorinės, kuri yra už centrinės salės sienos.
Darbo eiga: po tikslaus nutaikymo į technologinį kanalą, mašina su juo susijungia, po to užsandarinamas mašinos tarpvamzdis su viršutine kanalo dalimi. Specialus mašinos griebtuvas susikabina su pakaba ir išhermetinamas technologinis kanalas. Įjungiamas kėlimo mechanizmas ir pakaba kartu su šilumą išskiriančia kasete visiškai įtraukiama į skafandrą. Po to į technologinį kanalą įstatoma pakaba su nauja šilumą išskiriančia kasete ir technologinis kanalas hermetinamas. Po hermetinimo kokybės kontrolės mašina atsiskiria nuo technologinio kanalo ir juda link naudotų kasečių priėmimo mazgo, kur jinai iškraunama.
Turbogeneratoriai
Kiekvienas elektrinės blokas turėjo dvi turbinas K-750-65/3000 su 800 MW galios generatoriais. Turbinos – vieno veleno, dvisrautės (vienas cilindras – aukšto slėgio ir keturi – žemo) su tarpiniu oro perkaitinimu. Rotoriaus sukimosi greitis – 3000 aps/min.
Generatoriai – trifaziai, 50 Hz dažnio, aušinami vandeniliu ir vandeniu, prijungti prie atvirosios elektros pastotės. Turbinos valdomos automatizuota sistema ASUT-750.
Elektrinės kontrolės ir valdymo sistema
Užtikrina pagrindinių technologinių įrengimų darbą ir stabilius parametrus.
Pagal funkcijas skirstoma į:
Elektrinės daugelio technologinių parametrų operatyvi kontrolė vyksta centralizuotai, padedant informacinei skaičiavimo sistemai. Operatyvią informaciją atspindi blokinio valdymo skydo monitoriai, savirašiai rodykliniai prietaisai, įvairios signalinės švieslentės ir indikatoriai, mnemoschemos, spausdinantys įrenginiai.
Elektrinė valdoma iš blokinio valdymo skydo. Operatorių darbui vadovauja ir jį koordinuoja elektrinės pamainos viršininkas arba jo pavaduotojas. Elektrinėje numatyta daugiapakopė technologinių įrenginių apsauga. Sutrikus technologinių įrenginių darbui, pradeda veikti įvairių kategorijų apsauga, kuri užtikrina reaktoriaus galios sumažėjimą iki saugaus lygio 2-4 %/s greičiu. Avarinė apsauga, sumažinanti reaktoriaus galią iki nulio, naudojama retai.
Reaktoriaus valdymo ir apsaugos sistema
Ši sistema kontroliuoja reaktoriaus darbą: reaktoriaus paleidimą, automatinį duoto galios lygio palaikymą, valdo energijos paskirstymą pagal reaktoriaus aktyviosios zonos spindulį ir aukštį, kompensuoja kuro trūkumą, reaktoriaus sustabdymą avarinių situacijų metu.
Šerdims aušinti naudojamas specialaus kontūro vanduo. 40 šerdžių naudojamos valdyti energijos paskirstymui pagal reaktoriaus aktyviosios zonos aukštį. 24 šerdys atlieka greitos avarinės apsaugos funkciją. Esant avarinei situacijai jos į aktyvią zoną įvedamos per 2,5 sekundės. Likusios šerdys unifikuotos ir naudojamos avarinei apsaugai, automatiniam reaktoriaus reikiamo lygio galios palaikymui, reaktoriaus aktyviosios zonos spindulių valdymui.
2004 m. IAE 2-ame bloke sumontuota antroji stabdymo sistema. Buvo išskirtos strypų grupės, kurios atlieka apsaugos funkcijas ir atlieka valdymo funkcijas. Šių grupių valdymo elektrinės grandinės yra visiškai atskirtos. Papildomai sumontuota atsarginė reaktoriaus išlaikymo pokritinėje būsenoje sistema, naudojanti skystą neutronų sugėriklį.
Reaktoriaus technologinės kontrolės sistema
Bloko operatorių personalui pateikia reikiamą informaciją ir ją įveda į valdymo ir apsaugos sistemą.
Skirstomos į šias funkcines dalis:
Informacijos-skaičiavimo sistemos komplekso struktūra – trijų lygių, turinti ESM SM-1M ir SM-2M, bei ryšio su objektu priemones. (informacija pasenusi)
Energijos išskyrimo kontrolės ir reguliavimo sistema apima energijos išskyrimo detektorius, kurie neinertiškai matuoja neutronų srauto tankį pagal reaktoriaus aktyviosios zonos spindulį ir aukštį bei informuoja apdorojimo aparatūrą. Šilumą išskiriančių rinklių apvalkalų hermetiškumo kontrolės sistema leidžia nustatyti konkretų technologinį kanalą, kuriame yra pažeista kuro rinklė. Tai yra įrengimas, kuriame sumontuoti scintiliaciniai gama-spektrometriniai jutikliai. Įrenginys juda viršutinių vandens-garo komunikacijų tarpvamzdinėje erdvėje ir skenuoja vamzdyną. Ši sistema leidžia ne tik nustatyti pažeistas kuro rinkles, bet ir įsitikinti, kad konkrečiame technologiniame kanale yra aušalo srautas.
Technologinių kanalų ir valdymo bei apsaugos kanalų sveikumo kontrolės sistema apima dujų temperatūros ir valdymo bei apsaugos sistemos drenažo kanalų temperatūros matavimo daviklius, santykinės drėgmės kontrolės daviklio ir įrengimų, kurie perpumpuoja dujas per aktyviąją zoną. Šilumos agento sunaudojimo reaktoriaus kanaluose kontrolės sistema apima technometrinius daviklius ir aparatūrą, kuri dažnuminį signalą keičia į analoginį. Reaktoriaus įrenginių temperatūros kontrolės sistema sudaryta iš karščiui atsparių kabelinių termoelektrinių keitiklių.
Panaudoto branduolinio kuro saugojimas
Svarbi IAE saugumo sritis – panaudoto branduolinio kuro (PBK) saugojimas. Nuo IAE eksploatavimo pradžios PBK saugotas vandenyje, specialiuose baseinuose, tose pačiose patalpose, kur reaktoriai. Tai buvo laikinas saugojimo būdas, tad paskelbtas tarptautinis konkursas PBK saugyklai įrengti. Jį laimėjo vokiška įmonė GNB. 1993 m. IAE ir GNB pasirašė sutartį (vertė ~30 mln. Vokietijos markių) dėl 20 CASTOR ir 40 CONSTOR tipo plieninių konteinerių PBK saugoti.
Tuščio konteinerio svoris – ~70 t, su PBK – ~84 t.
2020 m. vasario 24 d. į IAE aikštelę iš gamyklos pristatytas paskutinis panaudoto branduolinio kuro saugojimui skirtas konteineris.
Panaudotas branduolinis kuras CASTOR ir CONSTOR tipo konteineriuose gali būti saugomas 50 metų, po to ji reikėtų išgabenti į amžino laidojimo vietą (jos Lietuvoje numatyta).
Butrimonių šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
'''Butrimonių šv. arkangelo Mykolo bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Butrimonių kaime, 15 km į šiaurės rytus nuo Eišiškių. Pamaldos laikomos tik lenkų kalba.
Istorija
Baronas Jonas Šreteris Butrimonyse 1799 m. pastatė medinę bažnyčią. Ji buvo Benekainių parapijos filija. Bažnyčia 1890 m. atnaujinta. 1906 m. įkurta parapija. Kunigas Jonas Žemaitis 1904 m. pamokslus pradėjo sakyti lietuviškai. 1907 m. po pamaldų bažnyčioje lietuviškai giedojusius parapijiečius užpuolė lenkai. Kilo muštynės. Po to pamokslai lietuvių kalba nesakyti. 1937 m. pamaldos pradėtos laikyti ir lietuvių kalba. 1927 m. bažnyčia restauruota.
Klajoklinis nervas
thumb|210px\right|Klajoklinis nervas (nervus vagus) Klajoklinis nervas, arba nervas klajoklis – ilgiausias galvinis nervas. Tai 10-oji galvinių nervų pora. Jį sudaro juntamosios, motorinės ir parasimpatinės skaidulos. Juntamosios skaidulos inervuoja vidaus organus, motorinės – ryklės, minkštojo gomurio ir gerklų raumenis, parasimpatinės – vidaus organus: širdį, plaučius, virškinimo ir kitus organus.
Manantalio tvenkinys
Manantalio tvenkinio plotas siekia 477 km², tūris – 11,3 mlrd. m³. Ežero formavimasis išvarė 12 tūkst. žmonių ir užtvindė 120 km² miško. Potvynis baigėsi ties Bafingo ir Senegalo upėmis, sunaikindamas tradicinę žemdirbystę, kuri priklausė nuo sezoninio užtvinimo. Tvenkinys taip pat pasitarnauja: naudojamas aplinkinės žemės drėkinimui, puikus verslinės žvejybos šaltinis. Pati užtvanka elektra aprūpina didžiąją dalį regiono.
thumb|left|340px|Manantalio užtvanka
Anisimovas
Anisimovas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Heian laikotarpis
Heian laikotarpis  – Japonijos istorijos laikotarpis, buvęs maždaug nuo 794 iki 1185 m. Šiuo laikotarpiu buvo stipriai jaučiama budizmo, taoizmo ir Kinijos įtaka. Laikotarpis žymus menu, ypač poezija ir literatūra. Nors atrodė, kad šalį valdo imperatoriai, didžiausia valdžia buvo Fudživarų, kurie susiję per santuokas su imperatoriais, rankose. Pats žodis Heian (平安) reiškia „taika ir ramybė“.
Anisimovas
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Anisimovienė (ištekėjusi moteris) ir Anisimovaitė (mergautinė pavardė).
Heian laikotarpis
Istorija
Heian laikotarpio pradžia laikomas įvykis, kai sostinė imperatoriaus Kamu buvo perkelta iš Nagaoka-kyō į Heian-kyō. Laikotarpis laikomas Japonijos meno, kuriuo žavėjosi vėlyvesnės kartos, viršūne. Tuo metu iškilo samurajų klasė, kuri pradėjo feodalinį laikotarpį Japonijoje.
Nors nominaliai šalį valdė imperatorius, valdžia buvo Fudživarų rankose, kurie su kitais kilmingaisiais savo interesus provincijose gynė pasitelkdami karius, policiją, sargybinius. Karių klasė palaipsniui gavo vis daugiau privilegijų. 939 m. Taira no Masakado sukilo Hitačio žemėje ir beveik tuo metu Fudživara no Sumitomo sukilo vakaruose. Tačiau kariai neperėmė valdžios kaip buvo šiogūnatų atveju.
Anisimovas
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Heian laikotarpis
Istorija
Dėl didėjančios karių įtakos rūmuose kilo Hōgen sukilimas. Tuomet Taira no Kijomori atgaivino Fudživarų tradiciją paskirti anūką imperatoriumi ir valdyti kaip regentui. Tairos klanas valdė iki Gempei karo, kuris žymi šiogūnato pradžią. Kamakura laikotarpis prasidėjo 1185 m., kai Minamoto no Joritomo atėmė valdžią iš imperatorių ir įkūrė bakufu arba Kamakuros šiogūnatą.
Fudživarų regentystė
thumb|left|200px|Biodo-in Fenikso salė, pastatyta XI a. Kai imperatorius Kamu perkėlė sostinę į Kiotą, jis ne tik sustiprino imperatoriaus autoritetą, bet ir pagerino valdžios padėtį geopolitiškai. Nara buvo apleista tik po 70 metų iš dalies dėl vienuolio Domio ir budistinių institucijų stiprios įtakos pasaulietinei valdžiai. Kiotas buvo upe pasiekiamas iš jūros, o geri keliai vedė į rytines provincijas. Ankstyvasis Heian laikotarpis (784–967 m.) tęsė Naros laikotarpio tradicijas. Sostinė buvo perstatyta Kinijos Tangų dinastijos sostinės Čangano pavyzdžiu kaip ir Nara, tik padaryta didesne. Kamu stengėsi pagerinti naudojamą Tangų stiliaus administraciją. Sistema, vadinama ricurio turėjo atkurti Tangų imperiją Japonijoje, nepaisant „milžiniško išsivystymo skirtumo tarp abiejų šalių“. Nepaisant Taika-Taihō reformų nuosmukio, imperatoriaus valdžia buvo stipri ankstyvuoju Heian laikotarpiu. Dėl Kamu nenoro vykdyti drastinių reformų buvo išvengta ypač aštrios politinės kovos ir jis pripažįstamas vienu galingiausiu imperatoriumi Japonijos istorijoje.
Po Kamu mirties 806 m. ir kovos dėl sosto tarp jo sūnų buvo sukurtos dvi naujos pareigybės patobulinti Taika-Taihō administracinę sistemą. Imperatoriaus asmeninė kanceliarija užtikrino tiesioginį administracinių nutarimų tvarkymą, o Mettrolpolijos policijos departamentas pakeitė ceremoninius imperijos sargybos dalinius. Nos šios įstaigos laikinai sustiprino imperatoriaus valdžią, jas greitai pradėjo ignoruoti kaip ir kitas kiniško stiliaus įstaigas dar jų atsiradimo stadijoje. Kinijos įtaka baigėsi su paskutiniąja misija pas Tangus 838 m. Tuo metu Kinijoje buvo nuosmukis, o kinų budistų persekiojimai sumažino japonų pagarbą kiniškoms institucijoms.
Kaip Sogos klanas kontroliavo imperatorius VI a., Fudživaros IX a. susigiminiavo su imperatoriais, o vienas iš jų buvo imperatoriaus kanceliarijos galva. Kitas Fudživara tapo regentu (Sesšo) nepilnamečiui imperatoriui, bet buvo paskirtas dar vienas regentas (Kamparu). IX a. keli imperatoriai nesėkmingai bandė sutramdyti Fudživaras. Valdant imperatoriui Daigo (897–930 m.) Fudživarų regentystė buvo sustabdyta, nes jis valdė tiesiogiai.
Praėjus keliems dešimtmečiams po Daigo mirties Fudživarų valdžia tapo absoliuti. Apie 1000 m. Fudživara no Mičinaga galėjo karūnuoti ar nuversti imperatorių kada panorėjęs. Tradiciniams pareigūnams buvo palikta mažai valdžios ir viską tvarkė Fudživarų klano privati administracija.
Samurajų iškilimas
Ankstyvuoju laikotarpiu, kai šaukimas į armiją būdavo kontroliuojamas rūmų, provincijos aristokratai neturėjo įtakos karo reikaluose. Tačiau 792 m. žlugus sistemai vietiniai didikai parūpindavo armijai karių. Šoenų savininkai turėjo žmonių, kai jie įgijo naujas karines technologijas (nauji treniravimo metodai, galingesni lankai, šarvai, arkliai ir kardai) ir susidūrė su blogėjančia padėtimi IX a., karinė tarnyba tapo neatsiejama šoeno dalimi. Ne tik šoenai, bet ir visuomeninės ir religinės institucijos suformavo sargybinių būrius. Palaipsniui provincijos aukštuomenė tapo nauju kariniu elitu, kuris rėmėsi kario (buši) ir samurajaus idealais.
Liveta Kazlauskienė
Biografija
Gyveno ir augo [ Tauragė [Taurai|Taurų]] kariniame miestelyje. 1971–1979 m. mokėsi Tauragės 1-ojoje vidurinėje mokykloje. 1984 m. Tauragės politechnikume baigė ŽŪE specialybę ( žemės ūkio elektrifikaciją). 1983–1985 m. Tauragės skaičiavimo mašinų elementų gamyklos kontrolierė.
Heian laikotarpis
Samurajų iškilimas
Maisto produkcijos nuosmukis, gyventojų gausėjimas, šeimų konfliktai dėl resursų sukėlė Fudživarų nuosmukį ir karinius neramumus X a. pabaigoje ir XI a. Galingieji klanai kovėsi tarpusavyje, savinosi žemes, įkurdavo savo režimus ir kitaip kėlė neramumus. thumb|right|300px|Dan-no-ura mūšio paveikslas, [[1185 m. balandžio 25 d. Genpei karas.]] Fudživaros kontroliavo sostą iki imperatoriaus Go-Sandžijo (1068–1073 m.) valdymo. Jis buvo pirmasis Japonijos imperatorius, kurio motina nebuvo Fudživara nuo IX a. Go-Sandžijas bandė atstatyti centrinę valdžią pats valdydamas šalį ir skelbdamas reformas, kurios apkarpė Fudživarų įtaką. Jis sukūrė pareigybę, kuri turėjo užsiimti dvarų dokumentų peržiūra ir legalizavimu. Dauguma šoenų nebuvo teisiškai sertifikuoti, tad daugelis kilmingų šeimų išsigando, kad praras savo žemes. Be to šis imperatorius sukūrė Inčo pareigybę: imperatorius atsistatydindavo savo įpėdinio naudai, pasilikdamas sau valdžią, kad grumtųsi su Fudživarų regentais.
Liveta Kazlauskienė
Biografija
1991–1994 m. Kauno koncertinės agentūros „Litart“ solistė. Nuo 1994 m. Lietuvos Pop estrados dainininkė, šeimyninio Livetos ir Petro Kazlauskų dueto vadybininkė, koncertų ir labdaros, paramos koncertų, bei renginių organizatorė. 1994 m. konkurso „Dainuoju Motinai Tėvynei“ laureatė.
Heian laikotarpis
Samurajų iškilimas
Inčo užpildė galios vakuumą, kurį paliko Fudživarų nuosmukis. Fudživaros išsaugojo savo visuomeninius postus, bet priimant sprendimus į juos nebebuvo kreipiamas dėmesys. Laikui bėgant daugumą Fudživarų buvo pakeisti, daugiausiai kylančio Minamoto klano nariais. Kai Fudživaros pradėjo nesutarti tarpusavyje ir suskilo į dvi frakcijas, inčo valdė šalį. 1086–1156 m. valdžia buvo inčo rankose, o karių kasta vis stiprėjo. Vyriausybėje dominavo karinė jėga, o ne pilietinis autoritetas.
Liveta Kazlauskienė
Biografija
2000–2004 m. Kauno rajono Karmėlavos seniūnijos tarybos narė, 2004–2007 m. tarybos pirmininkė. Nuo 2002 m. Karmėlavos bendruomenės „Židinys“ tarybos ir valdybos narė. Labdaros ir paramos fondo „Algojimas“ valdybos narė.
Heian laikotarpis
Samurajų iškilimas
Kova dėl sosto XII a. viduryje suteikė Fudživaros šansą sugrįžti į valdžią. Fudživara no Jorinaga palaikė atsistatydinusį imperatorių kruviname mūšyje 1156 m. prieš įpėdinį, kurį rėmė Taira ir Minamoto klanai (Hogen sukilimas). Galiausiai Fudživaros pralaimėjo, senoji valdžios sistema buvo pakeista, inčo tapo bejėgis, o kariai perėmė rūmų reikalus pakeisdami Japonijos istorijos tėkmę. 1159 m. susigrūmė Tairos ir Minamoto klanai (Heidži sukilimas) ir po to Tairos 20 metų valdė šalį. Tairos užsidarė rūmuose ir nekreipė dėmesio į provincijas. Galiausiai Minamoto no Joritomo sukilo prieš Tairas, kurie kontroliavo nepilnametį imperatorių Antoku (Genpei karas).
Budizmo plėtra
thumb|left|Danjogaranas [[Kojos kalnas|Kojos kalne. Tai Šingon sektos centras.]] thumb|220x220px|[[Samantabhadra|Bodisatva Fugen Enmei, XII a. piešinys ant šilko, vėlyvasis Heian laikotarpis.]] Budizmas pradėjo plisti Japonijoje Heian laikotarpiu per dvi ezoterines sektas: Tendai ir Šingon. Tendai atsirado Kinijoje ir pagrįsta Lotoso sutra, svarbiausia Mahajana budizmo sutra. Saičo perkėlė Tendai į Japoniją. Šingon yra į Japoniją perkelta kiniška Chen Yen mokykla, kurią į Japoniją atgabeno vienuolis Kūkai. Saičo ir Kūkai siekė sujungti valstybę ir religiją, užsitikrinti aukštuomenės paramą, dėl kurios atsirado nuomonė apie „aristokratišką budizmą“. Svarbi Tendai doktrinos dalis buvo, kad nušvitimą gali pasiekti „bet kuri būtybė“. Saičo taip pat siekė, kad Tendai vienuolių įšventinimas būtų nepriklausomas. Nusistovėjo artimi santykiai tarp Tendai šventyklos ant Hiei kalno ir imperatoriaus rūmų, kurie buvo to kalno šlaite įsikūrusioje naujojoje sostinėje. Todėl Tendai rodė didelę pagarbą imperatoriui ir tautai. Pats imperatorius Kamu buvo didelis Tendai patronas, o vėliau per kelis šimtmečius ši sekta tapo labai galinga. Kūkai darė įspūdį Kamu įpėdiniams ir kelioms japonų kartoms ne tik savo šventumu, bet ir poezija, kaligrafija, skulptūromis ir paveikslais. Šingon dėl „turtingų simbolių, ritualų ir mandalų“ dauk kam kėlė susižavėjimą.
Liveta Kazlauskienė
Biografija
Sutuoktinis Petras Kazlauskas (g. 1956), duktė iš pirmos santuokos Ingrida Kazlauskaitė (g. 1983).
Heian laikotarpis
Literatūra
Nors rašytinė kinų kalba (Kanbun) liko oficialia Heian laikotarpio rūmų kalba, kana atsiradimas ir platus naudojimas lėmė japoniškos literatūros plėtrą. Nepaisant kelių naujų literatūros žanrų (novelė, esė) atsiradimo, raštingumas buvo įprastas tik rūmuose ir tarp vienuolių.
Šiuolaikinis Japonijos himnas (Kimi ga Yo) buvo sukurtas Heian laikotarpiu kaip ir Murasaki Šikibu Sakmė apie princą Gendži, viena pirmųjų novelių pasaulyje. Murasaki varžovė Sei Šonagon savo stebėjimus ir apmąstymus patarnaujant imperatorienei surašė Pagalvės knygoje apie 990 m., kuri atskleidė kasdienį sostinės gyvenimą. Heian laikotarpiu kūrė tokie poetai kaip Arivara no Narihira, Ono no Komači, Izumi Šikibu, Murasaki Šikibu, Saigio ir Fudživara no Teika. Žymi japonų poema Iroha (いろは), kurios autorystė neaiški, sukurta Heian laikotarpiu.
Grožis
Heian laikotarpiu grožis buvo „gero asmens“ sudedamoji dalis. Aristokratai vyrai ir moterys balino veidus ir dažė juodai dantis. Idealus rafinuotas vyras turėjo neryškius ūsus ir nežymią ožio barzdelę, o ideali moteris turėjo mažas raudonai dažytas lūpas, o antakiai būdavo nuskutami ir išraunami, o aukščiau kaktoje būdavo nubrėžiamos jų linijos.
Moterys augindavo ilgus blizgančius plaukus, o rafinuotųjų formalioje aprangoje būdavo „dvylikos sluoksnių drabužis“ (jūnihitoe), kurio sluoksnių skaičius būdavo įvairus. Kostiumus nulemdavo pareigybės ir metų laikai, o moterų drabužiai ypač sekė to mėnesio ar metų laiko gėlių spalvų kombinacijos sistemą.
Ekonomika
Nors Heian laikotarpis buvo nepaprastai taikus, bet teigiama, kad tuo metu Japonija nusilpo ekonomiškai, o skurdą patyrė visi neskaitant mažos grupės išrinktųjų. Ryžių laukų kontrolė buvo pagrindinis pajamų ir galios šaltinis tokioms šeimoms kaip Fudživaros. Heian laikotarpiu aristokratų „gerųjų žmonių“ (Yokibito) buvo apie 5 tūkst., o visoj šaly apie 5 mln. žmonių. Viena iš priežasčių kodėl samurajai perėmė valdžią buvo ta, kad kilmingieji buvo nekompetentingi valdant provincijas ir šalį. Apie 1000 m. valdžia nebežinojo kaip išleisti valiutą ir pinigai pradėjo dingti iš ekonomikos. Pinigus pakeitė ryžiai. Patikimo tarpininko ekonomikoje (pinigų) stygių netiesiogiai rodo to meto novelės. Pavyzdžiui, pasiuntiniams buvo atsilyginama tokiais naudingais daiktais kaip senas kimono, o ne mokama alga. Fudživaros taip pat nesugebėjo palaikyti reikiamų policijos pajėgų, tad keliuose siautėjo plėšikai. Tai irgi iliustruojama novelėse, kai pagrindiniai veikėjai bijo keliauti naktimis.
Šoen (feodų) sistema leido kilmingoms šeimoms sukaupti didelius turtus, o šie dažnai būdavo panaudojami meno ir kultūros plėtrai.
Redičas
Redičas – miestas vidurio vakarų Anglijoje, Vakarų Midlandso regione, į pietus nuo Birmingamo, prie Erou upės (Eivono intakas). Geležinkelio linija į Birmingamą. Forge Mill adatų muziejus, Bordesley abatija, Arrow Valley parkas.
Istorija
Viduramžiais Redičas garsėjo kaip adatų, o vėliau – kabliukų, žvejybos reikmenų gamybos centras.
Pažerys
Pažeriu vadinami kaimai Kelmės rajone:
Laukupėnai (Stalupėnų apskritis)
Laukupėnai arba Černiachovas (, nuo 1938 m. birželio 2 d. Erlenhagen, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Nesterovo rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Prigorodnojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Stalupėnų apskrities kaimas, nuo 1874 m. Puodžiūnų valsčiaus kaimas. Priklausė Pilupėnų parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Stalupėnų rajono, vėliau Nesterovo rajono, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Pokryškino apylinkės kaimas.
Atitraukiamasis nervas
Atitraukiamasis nervas|thumb|300px Atitraukiamasis nervas – galvinių nervų VI poros motorinis nervas. Prasideda tilto dangtyje. Skaidulos išeina į smegenų paviršių tarp tilto ir piramidės. Po to per akiduobės plyšį įeina į akiduobę ir inervuoja akies šoninį tiesųjį raumenį.
Rietavo valsčius
Rietavo valsčius (carmečiu Labardžių valsčius, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Rietavas, carmečiu – Labardžiai.
Istorija
Minimas nuo 1527 m., kai Rietavo valsčius (pavietas) priklausė Lietuvos didžiajam kunigaikščiui. 1589 m. jis atiteko Sapiegoms. 1667 m. paviete buvo 35 bajorų dūmai. XIX a. įkurtas Kauno gubernijoje Labardžių vardu. Po I pasaulinio karo valsčiui sugrąžintas Rietavo pavadinimas. 1949 m. gegužės 23 d. Baužiškės miške žuvo Pilies būrio partizanų. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Rietavo rajonui (13 apylinkių).
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 9501 žmogus:
Rokiškis (reikšmės)
Rokiškiu vadinama:
Gerhard Schröder
Gerhardas Šrioderis (1944 m. balandžio 7 d. Viorene, dab. Blombergo miesto dalis, Lipės apskritis) – Vokietijos politikas (SPD), 1998–2005 m. ėjęs kanclerio pareigas, visuomenės veikėjas, vadybininkas, teisininkas.
2000 m. birželio 7 d. viešėjo Lietuvoje.
Šeima
Gerhardas užaugo 5 vaikų darbininko šeimoje, turi įbrolį Lotarą Voselerį. Jo tėvas Fricas Šrioderis (g. 1912 m. rugsėjo 12 d.) buvo keliaujantis mugių darbininkas. 1944 m. spalį, būdamas 32 metų, jis žuvo Rumunijoje – kelis mėnesius prieš savo sūnaus Gerhardo gimimą.
Gerhardas buvo atleistas nuo privalomosios karo tarnybos, kadangi jis šeimoje buvo vienintelis sūnus vokiečio, žuvusio II Pasauliniame kare.
1914 m. Nobelio premijos laureatai
1914 m. Nobelio premija skirta šiems asmenims:
Gerhard Schröder
Mokslai ir darbas
1951–1958 m. baigė pagrindinę (tuo metu – liaudies Volksschule) mokyklą. Po to mokėsi profesinėje mokykloje, lygiagrečiai dirbo Lemgo miestelyje, laisvalaikiu neblogai žaidė futbolą „TuS Talle“ klube. 1961 m. G. Šrioderis sėkmingai baigė profesinį mokymą, išlaikė egzaminus ir tapo mažmeninės prekybos verslo organizatoriumi (Einzelhandelskaufmann). 1961–1963 m. G. Šrioderis dirbo pagalbiniu darbininku statybose bei tarnautoju įmonėje Getingene.
1962–1964 m. baigė vakarinę mokyklą ir įgijo vidurinį išsilavinimą (Mittlere Reife). Abitūros egzaminus laikė 1964–1966 m. besimokydamas Suaugusiųjų švietimo kolegijoje Bylefelde ir tik po to gavo brandos atestatą. 1966–1971 m. Gerhardas Šrioderis studijavo teisę Getingeno universitete, 1971 m. išlaikė pirmąjį ir 1976 m. antrąjį valstybinius egzaminus (Staatsexamen).
Karjera
right|thumb|250px|Šrioderis ir [[Meksika|Meksikos prezidentas Visentė Foksas]] thumb|250px|Gerhardas Šrioderis ir [[George Walker Bush|Dž. Bušas]]
Politika
1998–2005 m. ėjo Vokietijos Vyriausybės vadovo pareigas, sprendė svarbiausius Vokietijos politikos klausimus ir formavo jos strategiją bei įgyvendinimą.
Verslas
2005 m. kancleris G. Šrioderis tapo Rusijos koncerno „Gazprom“ Stebėtojų tarybos pirmininku. Toks netikėtas karjeros posūkis labai nustebino tiek Vokietijos, ES, Europos Parlamento narius, tiek ir įvairių valstybių politikus bei žiniasklaidą. Ekskancleris, ilgą laiką derėjęsis dėl dujotiekio Baltijos jūros dugnu tiesimo, gavo aukštą (vadovaujamą) postą Rusijos energetikos sektoriuje: tapo stebėtojų tarybos pirmininku stambioje bendrovėje.
G. Šrioderio metinis atlyginimas – 250 000 eurų per metus. Kilus skandalui, tarptautinėje bei Vokietijos, ES narių žiniasklaidoje teigiama, kad V. Putino vadovaujamai Rusijai pavyko įsiūlyti netiesioginį kyšį vienam buvusiam svarbiausių ES šalių vadovų.
Rusijos žiniasklaida išplatino ironiškus vertinimus (pareiškimus), kad už tokią palyginti menką sumą (kokią gaus G. Šrioderis dirbdamas Rusijos koncerne) neįmanoma papirkti kad ir Rusijos dūmos deputato.
Konsultacinė veikla
Gerhardas Šrioderis taip pat dirba konsultantu Rotšildo investiciniame banke (Investmentbank Rothschild) bei Šveicarijos Ringier-Verlag leidykloje. Greta šios veiklos jis yra JAV PR agentūrų laisvai samdomas referentas bei kalbėtojas, už savo veiklą gaunantis autorinius honorarus.
Apdovanojimai
Gerhardui Šrioderiui 2006 05 23 Rygoje buvo paskirtas Didžiausios nesėkmės politikoje Murphy prizas – už tai, kad pasitraukęs iš Bundeskanclerio posto, politikas apsiėmė vadovauti europinio masto projektui – Šiaurės Europos dujotiekiui, ignuoruojant ES narių Lenkijos, Lietuvos, Latvijos ir Estijos interesus.
Anisimovienė
Anisimovienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Anisimovaitė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Anisimovas.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Simonas Berentas
Simonas Berentas (, 1585 m. Braunsbergas, dab. Branevas, Lenkija – 1649 m. gegužės 16 d. ten pat) – SJ, Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės kultūros veikėjas.
Biografija
Prūsų kilmės. Nuo 1600 m. jėzuitas. 1602-1611 m. mokėsi Vilniaus, Braunsbergo ir Nesvyžiaus kolegijose.
Braunsbergo kolegijoje 1614-1617 m. dėstė filosofiją, 1619-1621 m. Vilniaus akademijoje dėstė hebrajų kalbą, matematiką ir moralės teologiją. Garsėjo kaip pamokslininkas. Dirbo Lietuvos didžiojo kanclerio Albrechto Stanislovo Radvilos dvare (1626-1634 m. kapelionas), vėliau buvo karalaičio Aleksandro Karolio Vazos nuodėmklausiu. 1641-1646 m. popiežiaus seminarijos prefektas Braunsberge.
Braunsberge išleido anoniminius kūrinius: „Jėzaus vardo litanija“ ( 8 balsams, 1638 m.), „Palaimintosios Mergelės Marijos litanija“ (Litaniarium Lauretanarum de B. Virgine Maria… 8 balsams, 1639 m.); abu leidiniai dingę.
Simptomas
Simptomas - vienas atskiras medicininis kūno morfologinis, fiziologinis ar psichologinis požymis (ženklas), rodantis organizmo sutrikimą, patologinę būseną ar ligą. Tai gali būti vienas konkretus ligonio skundas kažkuo savo organizme.
Simptomų pavyzdžiai yra galvos skausmas, išbėrimas, pykinimas, galvos svaigimas ir kt.
Kai kuriuos simptomus gali sukelti labai daug skirtingų ligų (pvz., svaigulį), o kitus simptomus gali sukelti tik kelios ligos (pvz., apakimą kairiojoje matymo lauko pusėje).
Kartais, kai simptomo priežastis nežinoma ir nepavyksta išsiaiškinti jį sukeliančios ligos, pats sindromas neretai pavadinamas idiopatiniu sindromu ir išskiriamas kaip atskira liga, kuri gali būti vadinama, pvz., „idiopatiniu galvos skausmu“.
Neretai keli simptomai labai dažnai sutinkami kartu, tuomet toks simptomų kompleksas vadinamas simptomų kompleksu arba sindromu. Pvz., gripišką sindromą, būdingą kai kurioms infekcinėms ligoms, sudaro galvos skausmas, raumenų skausmas, padidėjusi temperatūra.
Kapsulė (vaistai)
thumb|right|Minkšto [[gelis|gelio kapsulės su menkių žuvų taukais]] thumb|Dviejų dalių kietos [[želatina|želatinos kapsulės]] miniatiūra Vaistų kapsulė  – vaistinio preparato forma, kai vienkartinė dozė yra kietame ar minkštame apvalkale. Kapsulės skirtos gerti ar įkišti į makštį ar tiesiąją žarną.
Kapsulės apvalkalas gaminamas iš želatinos ar kitų medžiagų. Į apvalkalą gali būti dar įdėta: Apvalkalas gali būti pažymėtas tam tikrais ženklais.
Apvalkalo cheminė sudėtis parenkama tokia, kad:
Kapsulės viduje gali būti kieta ar pastiška medžiaga, skystis.
Minkštosios kapsulės
Minkštosios kapsulės daromos iš želatinos. Jos paprastai užpildomos skysčiais ar pusiau skystomis medžiagomis. Dažniausiai tai aliejai (pvz., žuvų taukai) ar eteriniai aliejai, vaistinių preparatų ar vitaminų (A, D, E, F) aliejiniai tirpalai, emulsijos ar suspensijos aliejuose. Kartais naudojami hidrofiliniai tirpikliai.
Į minkštąsias kapsules dažniausiai dedami neskanūs geriamieji vaistai.
Gaminamos ir minkštosios kapsulės rektaliniam ir vaginaliniam vartojimui.