cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mutya Buena
Solo karjera
Antrasis singlas buvo daina „Song 4 Mutya (Out Of Control)“, tai jos duetas su „Groove Armada“. Daina pasiekė 8 vietą JK. Trečiasis singlas iš albumo buvo „Just a Little Bit“ kuris pasiekė tik 65. Buena daina su Amy Winehouse, buvo dainos „Be My Baby“ perdirbinys, dainuotas „The Ronettes“, pavadinimu „B Boy Baby“, kuris pasiekė tik 73 vietą tope UK top 75. Mutya debiutinis solo albumas „Real Girl“ buvo parduotas 100 000 kopijų tiražu. 2007 m. spalio 1 d. Buena buvo nominuota 2007 „Music of Black Origin“ (MOBO) apdovanojimuose.
2008 m. vasario 12 d. Mutya buvo išmesta iš savo įrašų kompanijos dėl žemo albumo „Real Girl“ pardavimų bei dėl dviejų singlų („Just a Little Bit“ ir „B Boy Baby“) žemų pardavimų.
Mutya šiuo metu dirba prie antrojo solo albumo, kuris turėtų pasirodyti 2009 metais.
Juodė
Juodė – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje.
Garvolino apskritis
Garvolino apskritis  – apskritis šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje. Apskrities centras įsikūręs Garvolino mieste. Apskritis šiaurėje ribojasi su Mazovijos Minsko apskritimi, šiaurės rytuose su Sedlcų, rytuose su Lukuvo, pietryčiuose su Rikų, pietuose su Kozenicės, vakaruose su Grujeco ir šiaurės vakaruose su Otvocko apskritimi. Apskrityje yra 14 valsčių.
Levenbergo-Markardo algoritmas
Levenbergo-Markardo algoritmas yra skaitinis funkcijos (dažniausiai netiesinės) minimizavimo problemos matematinis sprendimas virš funkcijos parametrų erdvės.
Garvolino apskritis
Gyventojai
Pagal 2009 m. gruodžio 31 d. surašymo duomenis:
Levenbergo-Markardo algoritmas
Ši minimizavimo problema iškyla mažiausių kvadratų kreivės apibrėžimo paieškoje (žiūrėkite: netiesinis programavimas).
Levenbergo-Markardo algoritmas (LMA) interpoliuoja tarp Gauso-Niutono algoritmo (GNA) ir gradientinio nuolydžio metodo. LMA yra labiau atsparus nei GNA. Tai reiškia, kad daugelyje atvejų jis suranda sprendimą, net jei pradžios taškas buvo labai toli nuo galutinio minimumo. Kitą vertus, gerai besielgiančioms funkcijoms ir su gerais pradiniais parametrais, LMA linkęs veikti šiek tiek lėčiau už GNA.
LMA yra labai populiarus kreivių funkcijų paieškos algoritmas; daugumoje programinės įrangos, kuri turi pagrindinius kreivių funkcijų radimo įrankius, realizuotas ir LMA.
Problema
Algoritmo pagrindinė užduotis yra mažiausių kvadratų apibrėžimo problema: turint aibę empirinių duomenų porų (ti, yi), optimizuoti modelio kreivės f(t|p) parametrus p taip, kad išvestinių kvadratų suma : pasidarytų mažiausia.
Sprendimas
Kaip ir kiti skaitiniai algoritmai, Levenbergo-Markardo algoritmas yra iteratyvi procedūra. Pradedant minimizaciją, vartotojas turi pateikti pradines reikšmes parametro vektoriui p, jas galima parinkti ir atsitiktinai. Bendru atveju standartinis pradinių duomenų apibrėžimas kaip pT=(1,1,…,1) suveiks gerai; kitais atvejais algoritmas konverguoja tik tada, kai parametrų vektorius jau yra sąlyginai arti galutinio sprendinio.
Kiekviename iteracijos žingsnyje parametro vektorius p  yra pakeičiamas naujai apskaičiuotu p + q. Siekiant nustatyti q , funkcijos fi( p+q ) yra aproksimuojamos pagal jų linearizacijas
kur J yra funkcijos f su parametru p Jakobianas.
Kedjet Idžilas
Kedjet Idžilas  – kalnas šiaurės vakarų Mauritanijoje, Tiris Zemuro vilajoje, netoli sienos su Vakarų Sachara. Kalnas stūkso Adraro plynaukštėje, jį iš rytų supa Zuerato miestas, o iš vakarinės pusės – Fderiko miestas. Kedjet Idžilo aukštis siekia 915  m virš jūros lygio (pagal kitus šaltinius – 905 m); tai aukščiausia viršukalnė šalyje. Per metus virš kalno iškrinta 63 mm kritulių.
Levenbergo-Markardo algoritmas
Sprendimas
Kvadratų sumos S minimume mes turime ∇qS = 0. Apskaičiavus lygties dešiniosios pusės išvestinę ir prilyginus ją nuliui, gauname:
Kedjet Idžilas
Kalnas sudarytas iš magnetito, suteikiančio jam melsvai pilką spalvą. Dėl magnetinio lauko kompasai šalia kalno neveikia. Kalno uolienose gausu geležies rūdos. Jos gavyba dar XX a. 4-ajame dešimtmetyje norėjo užsiimti prancūzai, kai ši teritorija jiems priklausė kaip Prancūzijos Vakarų Afrika. Tačiau įsiplieskus Antrajam pasauliniam karui, planų atsisakyta. Kasti rūdą 1952 m. ėmėsi kalnakasybos įmonė MIFERMA (Société des mines de fer de fer de Mauritanie). Iškasta geležies rūda traukiniais gabenama į Nuadibu miestą, kuris įsikūręs Atlanto vandenyno pakrantėje.
Levenbergo-Markardo algoritmas
Sprendimas
Jeigu gauto žingsnio ilgis arba kvadratų sumos redukcijos iki parametro vektoriaus p tampa trumpesnis už apibrėžtą minimumą, iteravimas nutraukiamas. Paskutinis parametro vektorius p yra laikomas sprendimu.
Vohinas
Vohinas  – kaimas Lenkijos rytuose, Vohino valsčiuje, Palenkės Radzino apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į rytus nuo Palenkės Radzino ir apie 58 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Liublino.
Istorija
1522 m. gyvenvietei suteiktos Magdeburgo teisės. 1537 m. kaime įkurta Vohino Šv. Onos parapija. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. XVI a. kaime savo dvarą įkūrė Ostapas Valavičius. 1870 m. iš gyvenvietės atimtos miesto teisės, tuo metu kaime buvo 254 namai ir gyveno 2145 žmonės, iš kurių 55% lenkai ir 44% žydai. XIX a. vietoje Vohino Senųjų žydų kapinių įkurtos Vohino Naujosios žydų kapinės.
Gervė gražuolėlė
Gervė gražuolėlė (Anthropoides virgo) – gervinių (Gruidae) šeimos migruojantis paukštis.
Kūnas 85-100 cm aukščio. Atstumas tarp išskėstų sparnų viršūnių – 155-180 cm. Danga kaip gervės.
Veisiasi Centrinėje Azijoje, Kipre, rytų Turkijoje. Žiemoti skrenda į Afriką ir Pietų Aziją.
thumb|left|210px|
Diktatūra (grupė)
Diktatūra – Lietuvos patriotinio roko/metalo grupė. Groti padėjo paskutiniajame XX a. dešimtmetyje. Pradžioje jų dainų tekstai buvo rasistiški, neonacistinės ideologijos, dalis apie skustagalvius ir futbolo fanus (ultras). Pirmieji grupės nariai buvo Slibinas, Kaminas ir Indėnas. Su šia sudėtimi „Diktatūra“ įrašė pirmus du albumus „Metas“ ir „TvarkOi!“. Vėliau grupės sudėtis keitėsi, tekstai tapo ne tokie radikalūs, o daugiau susieti su šalies istorija, kultūra, karu, tautos garbe.
Nuorodos
Muzikos pavyzdžiai:
Klibių atminimo ženklas partizanams
Klibių tipinis atminimo ženklas partizanams atminti – atminimo ženklas, esantis rytiniame Klaipėdos rajono savivaldybės teritorijos pakraštyje, Klibių kaimo (Endriejavo seniūnija) miške.
Paminklas
Ženklas betoninis, tipinis, trikampis stačiasienis, su Vyčio kryžiaus siluetu viršūnėje, įmontuotas į apskritą betoninį cokolį. Pagrindinėje ir šoninėse plokštumose yra įgilintas memorialinis tekstas: priekyje – „ŠIAME MIŠKE / 1953 03 17 / ŽUVO / KĘSTUČIO / APYGARDOS / BUTAGEIDŽIO / RINKTINĖS / PILIES BŪRIO / PARAMOS GRUPĖS / PARTIZANAI“; dešinėje – „KOSTAS GAILIUS / KLAJŪNAS / G. 1932 M. / VERONIKA / VENCKUTĖ-GAILIENĖ / G. 1924 M. / ALBINAS BALANDIS / GUMNAGIS / G. 1903 M“; kairėje – „DOMAS STRIAUKA / ŽVAINYS / G. 1929 M. / KAZYS STRIAUKA / ŽALGIRIS / G. 1931 M. / JUOZAS RUIGYS / G. 1933 M.“.
Paminklinės teritorijos plotas – 4 m². Tipinio atminimo ženklo aukštis – 1,6 m.
Istorija
Klibių kaimą juosiančiuose miškuose 1944 m. pabaigoje ėmė burtis Endriejavo ir Rietavo valsčių partizanai, priklausę Lietuvos laisvės armijos Žemaičių, vėliau – Lietuvos laisvės kovos sąjūdžio Kęstučio apygardai. 1953 m. kovo 17 d. MVD Rietavo rajono skyriaus stribai ir MVD kariuomenės kareiviai Klibių apylinkės miškuose vykdė karinę baudžiamąją operaciją, kurios metu tarp Klibių ir Kapstatų kaimų aptiko partizanų bunkerį. Per kautynes žuvo 6 Butigeidžio rinktinės Dariaus tėvūnijos Pilies būrio partizanai: Albinas Balandis (g. 1903 m.), Kostas Gailius (g. 1932 m.), Veronika Venckutė-Gailienė (g. 1924 m.), Juozas Ruigys (g. 1933 m.), Domas Striauka (g. 1929 m.) ir Kazys Striauka (g. 1931 m.).
Žuvusiems atminti 2008 m. spalio 8 d. Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centro lėšomis Klibių miške buvo pastatytas tipinis atminimo ženklas (autorius – dizaineris Romas Navickas, Vilnius).
Aleksandras Varlamovas (1801)
Aleksandras Varlamovas (Александр Егорович Варламов; 1801 m. Maskvoje – 1848 m. Sankt Peterburge) – rusų kompozitorius.
1819–1823 m. vadovavo chorui Hagoje. Grįžęs į gimtinę dirbo pedagogu Maskvoje ir Peterburge. Kūrė populiarias dainas, romansus. Sukūrė daugiau kaip 200 romansų.
Valdas Merkevičius
Biografija
1967 m. baigė Kalvarijos vidurinę mokyklą. 1975 m. baigė Kauno politechnikos institutą, medienos apdirbimo inžinierius.
1976–1979 m. Jūrės klijuotų konstrukcijų gamyklos cecho viršininkas, 1979–1985 m. Kazlų Rūdos BMDK cecho viršininkas, 1986–1990 m. Kazlų Rūdos specialiosios internatinės mokyklos mokytojas. 1995–2000 m. UAB „Girių Bizonas“ cecho viršininkas, 2000–2003 m. Kazlų Rūdos savivaldybės Kazlų Rūdos seniūnas, 2003 m. UAB „Statranga“ baldų gamybos vadovas, nuo 2007 m. Kazlų Rūdos savivaldybės mero pavaduotojas, nuo 2008 m. rugsėjo 10 d. meras.
2000–2003 m., 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Kazlų Rūdos savivaldybės tarybos narys.
Žilinčiškės (Varėna)
Žilinčiškės – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės rytus nuo Daugų, Dusmenų miškuose, prie kelio ; rytinė Žilinčiškių Alytaus rajone dalis. Yra viena sodyba.
Šaulys (žvaigždynas)
thumb|Šaulio žvaigždynas
Šaulys (Sagittarius, Sgr) – 15-as pagal dydį pietinio pusrutulio ryškus žvaigždynas Paukščių Take. Lietuvoje vasaros mėnesiais neaukštai pakylantis virš horizonto. Žvaigždyne yra mūsų Galaktikos centras (A Sgr, galbūt juodoji skylė), taip pat žiemos saulėgrįžos taškas.
Šumerai su šiuo žvaigždynu siejo karo dievą Nergalą. Babiloniečiams tai buvo dievas Pabilsagas (helenizmo laikais vaizduotas kaip kentauras, kai kada su skorpiono uodega). Arabai įžiūrėjo pulkelį stručių, atėjusių atsigerti iš dangiškos upės Paukščių Tako, egiptiečiai – liūtą, kinai – tigrą, indai – arklį. Žvaigždyne yra Lagūnos, Omegos ir Trišakio ūkai, kurie aiškiai matomi pro žiūronus.
Mitai
Senuosiuose žvaigždėlapiuose žvaigždynas vaizduojamas kaip kentauras šaunantis iš lanko, dažniausiai siejamas su Cheironu.
Zodiako ženklas
24px|left 9-asis Zodiako ženklas.
Gudaičiai (Šilalė)
Gudaičiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Palentinio.
Inkų keliai
Inkų keliai  – takų ir kelių sistema Pietų Amerikoje, Anduose, sukurta daugiausia Inkų imperijos klestėjimo laikotarpiu. Driekiasi per Peru, Bolivijos, Ekvadoro, Argentinos, Čilės teritorijas. Pasiekia 5000 m aukščio perėjas. Bendras kelių sistemos ilgis ~22 500 km. thumb|200px|left|Inkų keliai Kadangi senovės Peru nebuvo išrastas ratas, bei nebuvo jojamų gyvūnų judama buvo tik pėsčiomis. Kelių sistema visų pirma buvo naudojama palengvinti pašto perdavimą. Bėgikai, vadinami časki, valdovui perduodavo žinias, užšifruotas mazgų raštu – kipu. Taip pat nešulinių gyvūnų (lamų) pagalba būdavo gabenami kroviniai. Pakelėse būdavo įkurti poilsio ir maitinimosi postai. Šalia kaimų prie kelių kaimiečiai sodindavo vaismedžius, kad keliautojai galėtų pasistiprinti. Per upes, tarpeklius nutiesti inkų virviniai tiltai.
Okronglė
Okronglė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Jeleniavo valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į vakarus nuo Jeleniavo, apie 15 km į šiaurės vakarus nuo Suvalkų ir 122 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Inkų keliai
Tankiausias inkų kelių tinklas driekiasi aplink inkų sostinę Kuską. Iš čia keliai veda į Kitą ir Tukumaną. Didelė inkų kelių dalis yra sunykusi. Tačiau keliai, jungiantys senovinių inkų miestų (Maču Pikču, Oljantaintambo ir kt.) griuvėsius intensyviai naudojami turistų.
Okronglė
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Katedralio kalnas (Argentina)
Katedralio kalnas  – viršukalnė Argentinoje, Rio Negro provincijoje, Nahuel Huapi nacionalinio parko teritorijoje, 19 km nuo Bariločės. Aukštis 2405 m.
Čia yra didžiausias Pietų Amerikoje slidinėjimo centras. Slidinėjimo takų ilgis >100 km. Taip pat svarbus turistinis centras. Nuo kalno atsiveria panoramos į Nahuel Huapi ežerą. Populiarūs žygiai.
Skyrius
Skyrius – mokslinės klasifikacijos rango taksonominė kategorija, analogiška tipui gyvūnų sistematikoje, žemesnė už karalystę ir aukštesnė už poskyrį bei klasę. Apima giminingas augalų klases ir gyvūnų tipus.
Samanūnų (Bryophyta) (neturinčių indų) skyriaus klasės
Induočiai Sporiniai induočiai :
Šertvūnai (Polypodiophyta) skyriaus klasės
Sėkliniai induočiai :
Gyvūnų skyriai
Gyvūnų skyriaus sąvoka vartojama retai, dažniau skirstoma į tipus:
Grybų skyriai
Skyriai:
Pirmuonių skyriai
Dumblių skyriai:
Gleivūnų (Myxomycota) skyrius (mikologai juos priskiria grybams)
Pirmuonių skyriai:
Mauritanijos herbas
Mauritanijos herbas – Mauritanijos Islamo Respublikos valstybinis simbolis. Sudaro emblema, paremta Mauritanijos vėliavos simbolika. Žaliame fone vaizduojamas geltonas pusmėnulis ir žvaigždė yra tradiciniai islamo simboliai. Taip pat pavaizduotos pagrindinės šalies maistinės kultūros – datulinis finikas ir sora. Emblemą supa užrašas arabų ir prancūzų kalbomis „Mauritanijos Islamo Respublika“.
Herbas, kaip ir vėliava, patvirtintas 1959 m. balandžio 1 d.
Aleksandras Varlamovas (1904)
Aleksandras Varlamovas (Александр Владимирович Варламов; 1904 m. birželio 28 d. Simbirske − 1990 m. rugpjūčio 20 d. Maskvoje) – rusų kompozitorius. Laikomas tarybinio džiazo pradininku. Sukūrė daugiau kaip 400 įvairių dainų ir estradinių melodijų.
Tupikas
Tupikas – gyvenvietė Rusijoje, Užbaikalės krašto rytuose, apie 100 km į šiaurę nuo Mogočios, prie Tungiro upės (Oliokmos intakas). Tungiro Oliokmos rajono centras. 1,0 tūkst. gyventojų (2005 m.). Keliu sujungtas su Mogočia ir Transsibiro geležinkeliu.
Marcinkonys
Marcinkonys – kaimas Varėnos rajono savivaldybės pietuose, 21 km į pietvakarius nuo Varėnos, prie Vilniaus–Marcinkonių geležinkelio, šalia Dorupio ir Grūdos upių, Dzūkijos nacionalinio parko teritorijoje. Seniūnijos centras, seniūnaitija. Yra Marcinkonių geležinkelio stotis. Veikia ambulatorija, vaistinė, biblioteka, paštas (LT-65027), kultūros namai, girininkija, etnografinis muziejus (etnokultūrinio ir gamtosauginio švietimo centras). Kaime susibūrusi humoro grupelė „Spanguolė“, etnografinis ansamblis.
Etimologija
Marcinkonys – asmenvardinis vietovardis, kilęs iš asmenvardžio Marcinkónis (plg. pavardės Marcìnka, Marciñkus).
Geografija
Tai vienas didžiausių pagal užimamą plotą kaimas Lietuvoje (143 ha). Kaimas apsuptas didelių miškų, tai vienas gyventojų verslo šaltinių. Drevėtos pušys – gamtos paminklai. Geležinkeliu susisiekia su Varėna bei Vilniumi, asfaltuotais keliais – su Druskininkais, Merkine ir Varėna, yra geležinkelio stotis. Kaimo apylinkėse yra žemyninės kopos, Girinio sveikatingumo takas (3,6 km), už 4 km į pietus – pažintinis takas po Čepkelių raistą.
Ostruvkų Šv. Stanislavo parapija
'''Ostruvkų Šv. Stanislavo parapija'''  – katalikų parapija, įkurta 1659 metais, Ostruvkų kaime. Parapija priklauso Sedlcų vyskupijos Palenkės Komaruvkos dekanatui. 1743 m. pastatyta dabartinė mūrinė parapijos bažnyčia.
Marcinkonys
Geografija
Marcinkonyse įsikūrusi Dzūkijos nacionalinio parko administracija ir informacinis centras (nuomoja dviračius, baidares), parko muziejus, Čepkelių gamtinio rezervato administracija (su rezervato gamtos ekspozicija-muziejumi), Etnografinis muziejus ir Tado Ivanausko zoologijos muziejaus filialas. Veikia užsienio ir šalies turistų pamėgti svečių namai „Ėglis“.
Istorija
thumb|left|Įvažiavimas nuo Druskininkų (Nasvyčio g.)
Marcinkonys pirmą kartą minimi 1604 m. Merkinės parapijos metrikų knygose. 1637 m. minima miško žvalgų gyvenvietė. 1770 m. čia kaip Merkinės filija pastatyta pirmoji Marcinkonių bažnyčia. 1777 m. įkurta parapija, ji veikė trumpai, atkurta 1921 m. Kaimas pradėjo augti XIX a. antrojoje pusėje, kai pro jį buvo nutiestas Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis ir pastatyta geležinkelio stotis, aplink Marcinkonių stotį išsiplėtė gyvenvietė, kuri XX a. antroje pusėje susijungė su kaimu. Dirbamos žemės buvo mažai, gyventojai vertėsi miško darbais, amatais, nuo XIX a. pabaigos rinko grybus ir spanguoles; surinktos gėrybės traukiniais buvo išvežamos ir į Sankt Peterburgą bei Varšuvą, dėl to Marcinkonyse apsigyveno žydų – prekybos tarpininkų. XIX a. pabaigoje Marcinkonys buvo kaimas Trakų apskrityje.
1912 m. įsteigta grybų džiovinimo įmonėlė. Nuo 1896 m. čia buvo platinama draudžiamoji spauda lietuvių kalba, dirbo daraktoriai. 1911 m. įkurtas Šv. Kazimiero draugijos skyrius. Per Pirmąjį pasaulinį karą 1915 m. vokiečių okupacinės administracijos nurodymu medienai išvežti nuo Marcinkonių iki Katros upės nutiestas siaurasis geležinkelis, kuris veikė iki XX a. vidurio.
Po I pasaulinio karo, kai pateko Lenkijos valdžion, kuriai priklausė 1920–1939 m. Gyventojai buvo persekiojami už lietuvybės puoselėjimą ir gynimą, neapsieita ir be aukų – Lenkijos pasienio kariuomenė ir policija 1920 m. nukankino kun. P. Raštutį, 1923 m. – dar 2 gyventojus. Labiausiai marcinkoniškius išgarsino lietuviški kryžiai (kaip valstybės herbe), kuriuos lietuviai statė, o lenkai viešai (kartais ir slapčia) griovė ir naikino. Toks kryžius buvo pastatytas Marcinkonyse 1933 m. pabaigoje. Policijos komendantas įsakė jį nugriauti, bet neatsirado žmonių, kurie padarytų tai net už lenkų siūlomus pinigus. Todėl kryžius sunaikintas tik pasamdžius darbininkus iš kitur. Po šio incidento kilo dideli neramumai, iškelta byla net pasiekė Lenkijos seimą. Veikė 2 (lenkų ir lietuvių) kooperatyvai.
1939–1940 m. kaimas buvo Baltarusijos TSR sudėtyje, 1940 m. rugpjūčio 3 d. atiteko Lietuvos TSR. 1941 m. rugsėjo mėn. nacių okupacinės valdžios įsakymu Marcinkonių miške netoli kaimo nužudyta apie 600 Marcinkonių ir Varėnos žydų. 1942 m. pavasarį įkurtas Marcinkonių getas. Po Antrojo pasaulinio karo Marcinkonių apylinkėse veikė Lietuvos partizanų Merkio rinktinės Marcinkonių batalionas; 1946 m. per jo kovotojų pasalą žuvo 3 Marcinkonių NKVD įgulos kareiviai ir 1 stribas. TSRS valdžia 1940–1941 m. ir 1944–1953 m. ištrėmė 103 Marcinkonių gyventojus.
1957 m. įkurtas Marcinkonių miškų ūkis, priklausęs Varėnos miškų ūkio gamybiniam susivienijimui, iki 1990 m. – Marcinkonių miškų ūkio centras. 1971 m. susikūrė Marcinkonių etnografinis ansamblis. 1991 m. įsteigus Dzūkijos nacionalini parką Marcinkonyse įsikūrė jo direkcija. Nuo XX a. pabaigos vėl suklestėjo miško gėrybių verslas. 2004 m. patvirtintas Marcinkonių herbas. XXI a. pradžioje pradėta plėtoti kaimo turizmą.
Architektūra
thumb|Etnografijos muziejus thumb|Marcinkonių muziejaus eksponatai
Pagal užimamą plotą vienas didžiausių kaimų Lietuvoje. Medinėje dvibokštėje neogotikinėje Šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčioje, pastatytoje apie 1880 m., yra paveikslų („Šv. Rokas“, apie 1710 m., „Šv. Barbora“, XVIII a., „Šv. Pranciškus“, XIX a. pradžia), medinė skulptūra „Nukryžiuotasis“, XIX a., žalvarinis varpas (1805 m., išliejo J. S. Vėneris), ant bažnyčios – geležinis kryžius (XX a. pirmoji pusė). Bažnyčios šventorius aptvertas akmenų mūro tvora su 14 Kryžiaus kelio stočių (XX a. pradžia); šventoriuje – medinė varpinė, medinis kryžius su geležies elementais (1933 m.).
Gyventojai
1838 m. Marcinkonyse buvo 37 kiemai.
Simoniškis II
Simoniškis II – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Šakarvos. Kaimas įsikūręs Aukštaitijos nacionaliniame parke, prie Jaurupės upelio, į rytus nuo Prūdo ežero.
Marcinkonys
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Simoniškis II
Istorija
Sovietmečiu priklausė Palūšės apylinkei.
Čepcos kultūra
Čepcos kultūra  – geležies amžiaus archeologinė kultūra, IX a. – XV a. paplitusi Prieuralėje (Rusija), Viatkos kairiojo intako Čepcos upės baseine. Pakeitė Polomės kultūrą.
Kultūra
Čepcos kultūrai būdingi piliakalniai su iki 3000 m² dydžio aikštelėmis ir neįtvirtintos gyvenvietės. Žmonės gyveno rentininės konstrukcijos pastatuose (nuo 5 x 5 iki 8 x 8 m dydžio), naudojo ūkinius statinius. Vertėsi žemdirbyste, gyvulininkyste, medžiokle, lydė geležį, varį, prekiavo su Pavolgio Bulgarija. Lipdė puodus plačia anga, puoštus sukiniu arba tinkliniu ornamentu.
Mirusiuosius laidojo karstuose su gausiomis įkapėmis, eilėmis, netoli gyvenviečių esančiuose kapinynuose, kapuose yra laidotuvių apeigose naudotos ugnies žymių – anglių, pelenų. Moterų kapuose rasta įvairių papuošalų, vyrų kapuose – kirvių, peilių, strėlių antgalių, ietigalių, žąslų, balnakilpių, ritualinių varinių ir medinių indų. Čepcos kultūrai būdingiausi dirbiniai – trikampio pagrindo barškantys pakabučiai ir lietos elipsinės skardelės su perskyrimu. Gyventojai – udmurtų protėviai.
Pasaulinis valdymas
Pasaulinis valdymas  – be aiškaus galios centro (poliarchiškai) vykstantis globalaus, regioninio, valstybinio ar vietinio lygio grupių bendradarbiavimas, kuriuo siekiama valdyti daugiau nei vienai valstybei įtaka darančius procesus, spręsti problemas. Jame dalyvauja ne tik aiškią struktūrą turinčios tarptautinės politinės ar ekonominės organizacijos (pavyzdžiui, Jungtinės Tautos, Pasaulio prekybos organizacija, Tarptautinis valiutos fondas), bet ir mažiau formalios grupės (G7, G20, Pasaulio Ekonomikos Forumas), NVO (WWF, Greenpeace, Oxfam), privatūs susivienijimai (Tarptautiniai prekybos rūmai), fondai, tarptautinės bendrovės ir kita. Pasaulinis valdymas pasižymi kompleksiškumu, grupių tarpusavio ryšių, veiklos sričių gausa (aplinkos apsauga, ekonomika, konfliktų ir humanitarinių krizių sprendimas, švietimas, ir t. t.). Jis siejamas su globalizacijos intensyvėjimu ir vertinamas kaip esantis savo pradinėse stadijose.
Čilės vėliava
thumb|250px|[[Vaizdas:FIAV 111111.svg|23px Čilės vėliava. Proporcijos: 2:3]]
Čilės vėliava – stačiakampis padalintas į dvi vienodo aukščio horizontalias juostas: viršutinė balta, apatinė raudona. Baltojoje, flagštoko pusėje, tokio paties aukščio kaip juosta, mėlynas kvadratas, kuriame balta penkiakampė žvaigždė.
Žvaigždė simbolizuoja siekius ir progresą, mėlyna spalva – dangų. Balta spalva reiškia sniegą, padengusį Andų viršūkalnes, raudona – kraują, pralietą už valstybės nepriklausomybę.
Vėliavą Čilės gyventojai privalo iškelti per Čilės nepriklausomybės dieną – rugsėjo 18 d.
Paprastasis startsakalis
Paprastasis startsakalis, arba Startsakalis (Falco columbarius) – sakalinių (Falconidae) šeimos plėšrus paukštis.
Išvaizda
Paprastasis startsakalis yra mažiausias iš Lietuvoje aptinkamų sakalinių rūšių. Jis gana trumpas, kresnas, sparnai gana trumpi. Patiną nuo visų mažesniųjų sakalų lengviausia atskirti iš tamsios juostos uodegos gale. Patelė nuo pelėsakalio patelės skiriasi tamsiai ruda kūno viršutine puse bei trumpesne uodega.
Patino kūno viršus melsvai pilkas su išilginiais dryžiais. Kakta ir skruostai balzgani, sprandas ryškiai rudas su išilginiais dryžiais. Plasnojamosios plunksnos juosvos, su baltomis skersinėmis dėmėmis vidinėse vėtyklėse. Uodega dryžuota, jos gale tamsi juosta su šviesiu kraštu. Kūno apačia balsva, ant krūtinės ir pilvo – pailgos juosvos dėmės. Snapas melsvas, vaškinė geltona. Kojos taip pat geltonos, nagai juodi. Akių rainelė ruda. Patelės kūno viršus rusvas su šviesiomis pilkomis dėmėmis. Pakaušis šviesiai rudas, kakta balsva. Kūno apačia rusvai balta, išilgai dėmėta. Jaunikliai panašūs į patelę, jų viršus rudesnis. Pūkinis apdaras trumpas, gelsvas, vėliay jis pailgėja, viršutinė pusė tampa rusvai pilka, apačia – šviesiai pilka.
Paplitimas
Eurazijoje paplitęs nuo Skandinavijos iki Beringo ir Ochotsko jūrų. Šiaurėje arealas siekia Kolos ir Jamalo pusiasalius, Obės žemupį, Jenisejaus ir Lenos žiotis, Kolymos vidurupį, Anadyrio baseiną. Pietuose paplitęs iki Amūro žemupio, Užbaikalės, Tian Šanio, centrinio Kazachstano, Riazanės, Maskvos sričių, Lietuvos. Gyvena Šiaurės Amerikoje, Britų, Islandijos, Farerų, Šantarų, Sachalino salose.
Žiemoja Kinijoje, Viduriniuosiuose Rytuose, Vakarų ir Pietų Europoje.
Lietuvoje startsakalis pastebimas retai, kartais čia peri. Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Biologija
Lietuvoje paprastojo startsakalio lizdų iki šiol rasta tik kultūriniame areale: pušynėliuose tarp dirbamų laukų, kur gausu žvirblinių paukščių. Gausiausia šių paukščių yra miškatundrėje. Veisiasi tundroje, stepėje, lizdus krauna ant žemės. Kartais apsigyvena ir miestuose. thumb|left|200px|Startsakalio kiaušinis Lizdavietėse triukšmingas. Puola varnas, suopius ir kranklius. Grobio tyko tupėdami medyje. Pastebėjęs auką, vejasi skrisdamas pažeme, o pasivijęs pakyla virš aukos ir smogia kojomis. Patinėlis patelei grobį perduoda ore arba nutūpęs ant šakos.
Perimvietės pastovios. Užima varnų, kranklių senus lizdus pušų viršūnėse keliolikos metrų aukštyje. Kartais atkovoja ir naujai statomus lizdus. Dėtyje paprastai būna 3–5 kiaušiniai, perimi apie 27 dienas. Perėdami startsakaliai būna gana tylūs. Jaunikliai lizde praleidžia apie mėnesį, o po to triukšmingai jį palieka. Netoli lizdo sakaliukai laikosi dar apie 40 dienų, galiausiai vyresnieji jaunikliai atsiskiria.
Medžioja dirvinius vieversius, margasparnes musinukes, kalviukus, devynbalses, kikilius, čiurlius. Medžioja kelių kilometrų areale nuo lizdo, pamiškėse, laukuose, pelkėse.
Reforma
Reforma ( 'atkūrimas, atstatymas') – valstybės ar organizacijos pertvarkymo procesas, dažnai pradedamas prispyrus reikalui. Reformų tikslas dažnai būna egzistuojančios valstybės, organizacijos, bendruomenės sustiprinimas ir sutvirtinimas, kuris, tikimasi, turi pagerinti situaciją visuomenėje (organizacijoje) - pagerinti gyvenimo lygį, sumažinti išlaidas, padidinti pajamas ir t. t.
Vohino Senosios žydų kapinės
Vohino Senosios žydų kapinės  – žydų kapinės Vohino kaime. Nėra tiksliai žinoma kada kapinės buvo įkurtos. XIX a. įkurtos Vohino Naujosios žydų kapinės. Per II pasaulinį karą kapinės buvo sunaikintos. Po karo kapinių vietoje pastatyti gyvenamieji namai.
Sebastiano del Piombo
thumb|right|180px| Sebastiano del Piombo portretas [[Giorgio Vasari biografijose]] Sebastianas del Piombas (arba Pjombas, it. Sebastiano del Piombo, tikr. Sebastiano Luciani, apie 1485–1547 gegužės 21 d.) – italų renesanso dailininkas iš Venecijos. Ankstyvojoje kūryboje dailininkas sekė Venecijos aukštojo renesanso stilistika, vėliau jo darbai tapo manieristiniais. Savo kūryboje Sebastianas apjungė Venecijos dailės mokyklos spalvinę techniką su romietiška piešimo tradicija.
Biografija
Sebastianas Lučianis gimė apie 1485 m. Venecijoje. Savo jaunystės karjerą Sebastianas pradėjo grodamas liutnia Venecijos aukštuomenei, po to susidomėjo daile ir tapo Giovanni Bellini mokiniu, tačiau jo darbuose labai jautėsi kito Bellini mokinio, Džordžonės, įtaka. Įmanoma, kad Sebastianas buvo ir Džordžonės mokiniu, ankstyvuosius jų darbus sunku atskirti. Pvz., „Saliamono teismas“ Ridolfi buvo priskiriamas Džordžonei, nors dabar labiau linkstama tikėti, kad tai Sebastiano darbas. Jis taip pat baigė Džordžonės paveikslą „Trys filosofai“. Svarbiausiu venecijietiško periodo darbu įvardijamas altorinė tapyba Šv. Jono Chrizostomo bažnyčioje. Iš ankstyvųjų darbų paminėtina „Salomėja“. thumb|left|300px| „Adonio mirtis“ (1512-13, [[Uficių galerija, Florencija)]] 1511 m. Sebastianas Sienos bankininko Agostino Chigi kvietimu persikėlė į Romą. Romoje Sebastianas bankininkui atliko darbus Farnezinos viloje padėdamas architektui Baldassare Peruzzi. Kartu viloje dirbo Rafaelis. Romos įtaka iškart pasijautė Sebastiano kūryboje, pvz., paveiksle „Adonio mirtis“ (1512, Uficių galerija) mikelandželiškos figūros įsuptos ticianiškų spalvų venecijietiškame peizaže. Giorgio Vasari teigimu, Sebastianas susidraugavo su Mikelandželu, kuris pasiūlė Sebastianui atlikti darbų pagal jo kompozicinius sumanymus ir piešinius. Esą Mikelandželas tuo norėjo pakenkti savo varžovo Rafaelio šlovei, kuris vargiai galėjo konkuruoti su Venecijos dailės mokyklos atstovu spalvos valdyme. Sebastianas atliko 4 tokius darbus, iš kurių garsiausias − paveikslas „Lozoriaus prikėlimas“ (1517-19, Nacionalinė Londono galerija). Kiti darbai, kuriuos greičiausiai irgi projektavo Mikelandželas – freskos „Kristaus nuplakimas ir apreiškimas“ San Pietro in Montorio bažnyčioje, bei „Pieta“ (dabar Viterbo valstybiniame muziejuje). Šiuose darbuose Sebastianas derino tai, ką išmoko Venecijoje, su romietiškos tradicijos piešimo technika. Spalvos tapo nebeharmoningos su piešiniu, scenose yra teatrališkumo, dailininko darbai įgijo manierizmo bruožų.
Po Rafaelio mirties 1520 m. Sebastianas nebeturėjo rimtų konkurentų Romoje dėl prestižinių užsakymu, jo užsakovais buvo popiežiai Adrianas VI, Klemensas VII, Paulius III. Dailininkas nutapė ir daug Romos aristokratų portretų, taip pat – Kristupo Kolumbo (šis nutapytas praėjus 13 metų po Kolumbo mirties ir atvaizdo tikrumas diskutuotinas). 1531 m. dailininkas išsikovojo popiežiaus antspaudų saugotojo pareigas ir nuo to gavo pravardę (it. piombo − švinas, antspaudai buvo švininiai ir kiekvienas toks saugotojas buvo praminamas del Piombo). Gyvenimo pabaigoje Sebastianas beveik nebeužsiėmė daile, o jo santykiai su Mikelandželu pašlijo pradėjus jam kištis į Mikelandželo freskos „Paskutinis teismas“ Siksto koplyčioje darbus. Sebastianas del Piombas mirė 1547 gegužės 21 d. Romoje. Palaidotas Santa Maria del Popolo bažnyčioje Romoje, palikimą nurodė išdalinti varguoliams.
Gražina Bulovaitė-Malcevienė
Gražina Bulovaitė-Malcevienė (1950 m. gegužės 10 d. Rokiškyje – 1995 m. liepos 22 d. Klaipėdoje) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė, rašytoja.
Biografija
1976 m. Vilniaus universitete baigė žurnalistikos specialybę.
1976–1977 m. dirbo laikraščio „Banga“ redakcijoje. 1978–1985 m. gyveno ir dirbo Rusijoje. 1985 m. grižo i Lietuvą, dirbo laikraščių „Lietuvos jūreivis“, „Respublika“ redakcijose, 1991–1994 m. laikraščio „Darbininkų balsas“ redaktorė.
ESP
ESP gali reikšti:
Walther P22
Walther P22 – savitaisis 10-šūvis 5,6 mm pistoletas, gaminamas Carl Walther GmbH Sportwaffen, naudojantis šoninio dūžio .22 LR šovinius.
Naudojimas
Pistoletas turi gana silpną atatranką, todėl tinka naujokams supažindinti su pistoletais ir pradėti treniruotis šaudyti nebijant atatrankos. Šaulių ginklų mėgėjai laiko P22 nebrangiai kainuojančiu laisvalaikio šaudymo (pyškinimo, ) pistoletu, tinkamu treniruotėms, pramogai. Pistoletas turi įvairių priedų – šviesolaidinis taikiklis, lazerinis taikiklis (prijungiamas po vamzdžiu), teleskopinis taikiklis.
Konstrukcija
Išvaizda P22 primena Walther P99, bet yra ketvirčiu smulkesnis. Ryškiausias išorinis skirtumas yra dvipusė, nykščiu valdoma ant vamzdžio gaubto įtaisyta saugiklio svirtelė ir išorinis daužiklis (hammer).
P22 turi lieto plastiko rankeną ir korpusą. Metalinės korpuso dalys pagamintos iš lieto cinko lydinio, o vamzdis – plieninis. Spyna ir šovimo mechanizmo dalys yra lieto ar štampuoto plieno. thumb|left|250px|Walther P22 Target P22 parduodamas su 8,7 cm arba su 12,7 mm ilgio vamzdžiu. Ilgavamzdis variantas turi ant vamzdžio kompensacinį svorį, kuris palaiko balansą. P22 buvo taip sukonstruotas, kad jame būtų nesunku pakeisti vamzdžius, todėl neretai P22 parduodamas komplekte su abiejų ilgių vamzdžiais.
Parduodami P22 skiriasi plastikinės dalies spalvomis (juoda, alyvuogių, pilka, anglies pluošto). Skirtingai apdailinamas ir vamzdžio gaubtas, kuris gali būti su juodai matiniu, veidrodiškai nikeliuotu ar šveisto nerūdyjančio plieno išvaizdos paviršiumi.
P22 ir įstatymai
Kai kuriose šalyse (Australija, Kanada, Suomija, Nyderlandai) P22 su 8,7 cm ilgio vamzdžiu yra laikomi slepiamu šaulių ginklu, todėl juos neleidžia pardavinėti ir turėti kaip pramoginius ginklus. Dėl to šiose šalyse yra pardavinėjamas ilgavamzdis (12,7 cm) variantas Walther P22 Target.
Pistoletas Walther P22 Target buvo panaudotas Kauhajokio koledžo žudynėse.
Juodpėnai
Juodpėnai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės rytus nuo Šimonių, 15 km į rytus nuo Kupiškio, 10 km į pietus nuo Skapiškio. Seniūnaitijos centras, veikia Juodpėnų koplyčia. Yra paštas (LT-40009).
thumb|left|220px|Skulptūrinė kompozicija thumb|left|220px|Akmuo „Lietuvai 1000“ thumb|left|220px|Riboženklis kelyje
Etimologija
Iš pradžių vadintas Titulionimis, o dabartinį vardą gavo nuo Juodupės upelio (XVIII a. pradžioje taip ir vadintas) – vandenvardinis vietovardis.
Geografija
Per kaimą teka Kupos intakai Juodupė ir Didžiakarklis. Į pietryčius nuo Juodpėnų yra Kepurinės pelkė, botaninis zoologinis draustinis.
Kensingtono ovalas
Kensington Oval – atviro lauko stadionas Barbadoso saloje, pritaikytas kriketo varžyboms. Pastatytas 1882 m. į vakarus nuo šalies sostinės Bridžtauno. Tai vienas svarbiausių šalies sportinių statinių, vietinių dažnai vadinamas „kriketo Meka“.
Istorija
Kensington Oval stadione kriketo varžybos pradėtos 1882 m. Pirmosios tarptautinės varžybos įvyko 1895 m. Nuo 1930 m. vyksta tarptautinės kriketo tarybos varžybos. Pirmosios tokios sužaistos varžybos buvo tarp Vest Indijos ir Anglijos komandų. 2007 m. stadionas buvo įamžintas dviejuose Barbadoso pašto ženkluose. Tais pačiais metais stadione vyko ir pasaulio kriketo taurės šešerios varžybos ir finalas.
Juodpėnai
Istorija
1861–1915 m. priklausė Puponių valsčiaus Juodpėnų seniūnijai. Juodpėnai minimi XIX a. viduryje. XIX a. pagal gyventojų skaičių buvo didžiausias Kupiškio rajono kaimas. 1918 m. Juodpėnai labai nukentėjo nuo gaisro. 1949 m. lapkričio 20 d. įkurtas Juodpėnų kolūkis, 1950–1992 m. buvo kolūkio centrinė gyvenvietė.
Spaudos draudimo metais lietuvišką spaudą gabeno Kazimieras Spaičys ir Pranas Pastarnokas, kurie buvo įkūrę ir slaptą mokyklą. Daraktoriumi buvo Jonas Dubindris, taip pat platinęs lietuvišką spaudą. 1903 m. atidaryta mokykla, kuri 1921 m. perkelta į Marcelio Gudo namus Butėnų kaime. 1935 m. įsteigta pradžios mokykla, 1950–1967 m. septynmetė, aštuonmetė, dab. Adomynės mokyklos skyrius. 1952 m. įsteigta biblioteka, 1963 m. medicinos punktas. 1997 m. pastatyta koplyčia.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Severėnai
Severėnai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Palentinio, dešiniajame Raudžio upelio krante, prie pat Šilalės ir Kelmės rajonų bei Tauragės ir Šiaulių apskričių ribos. Severėnų seniūnaitijos centras yra Varsneliai.
Mistki Žimas
Mistki Žimas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Mazovijos Vysokio valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į pietus nuo Mazovijos Vysokio ir apie 50 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 28 namai ir 152 gyventojai. 1893 m. pastatytas pakelės kryžius. 1921 m. kaime buvo 39 namai ir 250 gyventojų, iš kurių 126 vyrai ir 124 moterys, 249 lenkai ir 1 gudas.
Škotijos futbolo varžybos 1916–1917 m.
Škotijos futbolo varžybos 1916–1917 m.
Leliūnų dvaras
Leliūnų dvaras – dvaras, buvęs Leliūnuose. Išlikę dvaro rūmai miestelio šiauriniame pakraštyje, Topolių g. 27. Yra seno parko pavienių medžių, du tvenkiniai.
Rūmų pastatas vieno aukšto, su rūsine dalimi, stačiakampio plano, rekonstruotas. Patalpos išdėstytos abiejose koridoriaus pusėse. Cokolinė pastato dalis sumūryta iš akmenų su skaldytų akmenų užpildu. Pirmas aukštas iš raudonų plytų. Kolūkių laikais dvare buvo įkurta Leliūnų kolūkio kontora, o šiuo metu dvaras priklauso privačiam savininkui.
Istorija
Minimas XVII a. pradžioje. XVII a. priklausė Pomarneckiams, vėliau – Arcimavičiams. 1788 m. dvarininkas Juozas Pomarneckis pastatydino antrą medinę 12x28 m² ploto Leliūnų bažnyčią Šv.Juozapo garbei. 1793 m. įsteigta parapija, 1795 m. bažnyčiai dovanotas valakas žemės, vadinamos Starkiškiu. 1794 m. pradėtos rašyti metrikų knygos. Dvare, be gyvenamo namo, buvo koplyčia, klojimas, trys daržinės, svirnas, bravoras. Dvarui priklausė aštuonios Leliūnų kaimo šeimos.
Yra išlikęs 1775 m. balandžio 3 d. Vilkmergės pavieto Leliūnų dvaro inventorius, pagal kurį kiekvienas dvaro valstietis už pusvalakį žemės ėjo lažą po 3 dienas savaitėje, atlikdavo 6 didžiąsias prievartas (,,gvoltus“), ėjo sargybas, moterys dvare skalbdavo, sodindavo, ravėdavo daržus, kirpdavo avis, pririnkdavo ponams po 2 kapas grybų, po gorčių uogų, riešutų ir t. t. Jeigu kuris iš tų valstiečių daugiau kaip pusę sodybinio valako norėtų dirbti, tada dėl priimtinės žemės turėdavo pranešti dvarui ir mokėti pagal susitarimą. Nepakeldami skurdo ir priespaudos, valstiečiai tiek Leliūnuose, tiek ir aplinkiniuose dvaruose pavieniui arba grupėmis bruzdėjo, siekė panaikinti baudžiavą.
1865 m. Leliūnuose įkurta rusiška mokykla, o šalia jos Leliūnų dvaro savininkas Siziniauskas įsteigė lenkišką mokyklą. Tačiau jų nelankė didesnis skaičius mokinių, nes miestelio gyventojai ir apylinkės valstiečiai stengėsi savo vaikus išmokyti skaityti ir rašyti lietuviškai.
Atgavus Lietuvos nepriklausomybę, dvaro žemės buvo išdalintos nepriklausomybės kovų savanoriams ir dvaro kumečiams. Sovietmečiu čia buvo įsikūręs kolūkis.
Karūnuotoji gervė
Karūnuotoji gervė, arba juodakuodė gervė (Balearica pavonina) – gervinių (Gruidae) šeimos išnykstantis paukštis.
Paplitusi Afrikos savanose, Sacharos pietinėje dalyje. Lizdą suka drėgnesnėse vietose.
Minta vabdžiais, ropliais ir smulkiais žinduoliais.
thumb|left|210px|
Vasilijus I
Vasilijus I (1371 m. gruodžio 30 d. – 1425 m. vasario 27 d.) – Maskvos didysis kunigaikštis (nuo 1389 m.), Dmitrijaus Doniečio sūnus.
Vaikai
Vasilijus I Dimitraitis palaidotas Arkangelo sobore Maskvoje.
Tauras (žvaigždynas)
thumb|Tauro žvaigždynas
Tauras (Taurus, Tau) – 17-as pagal dydį šiaurinio pusrutulio ryškus žvaigždynas. Lietuvoje matomas žiemos mėnesiais. Galimas lietuviškas Tauro ir Vežėjo pavadinimas – Grėbėjos (V. Straižio interpretacija).
Tauro žvaigždyne yra didžiausias regimu plotu padrikasis spiečius Hiadės (aplink Aldebaraną; lietuviškas pavadinimas – Dievo Darželis) bei vienas gražiausių spiečių – Plejadės, arba Sietynas.
Mitai
Pagal vieną antikinės Graikijos mitų – Jautis yra balta karvė, kuria pasivertęs Dzeusas pagrobė Europą.
Zodiako ženklas
24px|left
2-asis Zodiako žvaigždynas.
Varsneliai
Varsneliai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Palentinio, dešiniajame Raudžio upelio krante. Severėnų seniūnaitijos centras.
Vohino Naujosios žydų kapinės
Vohino Naujosios žydų kapinės  – žydų kapinės Vohino kaime, ''ul. Parczewskiej'' gatvėje. Kapinės įkurtos XIX amžiuje. Kapinių plotas 0,5 ha. Kapinės neaptvertos, kapinėse išlikę apie 50 akmeninių antkapių.
Podvysokių Jelenevskiai
Podvysokių Jelenevskiai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Jeleniavo valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į vakarus nuo Jeleniavo, apie 16 km į šiaurę nuo Suvalkų ir 124 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Montanija
Montanija - gamtinė sritis Peru, sudaro Andų priekalnes į rytus nuo Ukajalio upės. Rytuose pereina į Amazonės lygumą. Būdingi pailgi kalnagūbriai, tarp jų Subandinė Kordiljera (aukštis 400-600 m), atskirti plačiais slėniais. Metinis kritulių kiekis siekia 3000 mm. Auga tankūs drėgnieji tropikų miškai.
Mokoviai
Mokoviai – Pietų Amerikos lygumose gyvenanti indėnų gentis, priklausanti gvajkurų grupei. Kalba matakų-gvajkurų kalboms priskiriama mokovių kalba.
Istorija
Iki XV a. mokovių gyvenamos teritorijos driekėsi į vakarus nuo abiponų, į rytus nuo lulų, dabartinės Argentinos Čiako ir Santjago del Estero provincijose. Iki ispanų kolonizacijos vertėsi medžiokle ir rankiojimu. Buvo itin karingi, prisijaukinę europiečių atgabentus arklius, plėšdavo kolonizatorių gyvenvietes. Vėliau jų žemėse pradėtos steigti jėzuitų misijos, bet XVIII a. panaikintos. Mokoviai pasitraukė į pietus, keliskart atakavo Santa Fė miestą.
Vokiečių jėzuitas Florián Paucke 1749 m. lankėsi mokovių gentyje ir aprašė jų papročius.
Skirstymas
XVII–XVIII a. mokoviai buvo skirstomi į šias gentis:
XVIII–XX a.
Dabartis
Tikrų mokovių Argentinoje išlikę nedaug, ~5000. Tačiau skaičiuojant su mokovių kilmės metisais – iki 40 tūkst. Mokovių kalba kalbančiųjų skaičius siekia 4500, dauguma kalba ispaniškai. Dabar gyvena daugiausia Santa Fė provincijoje: Rosarijuje, Venado Tuerte, Rekreo, Rekonkistoje, Melinkėje, Firmate, Kasildoje. Kolonija Doloreso gyvenvietėje ~90 % gyventojų yra mokoviai. Čiako provincijoje gyvena Čiako aborigenų kolonijoje.
Toyota Aygo
Toyota Aygo yra miesto automobilis parduodamas nuo 2005 metų. Visi Aygo yra surenkami naujoje TPCA (Toyota Peugeot Citroën Automobile) gamykloje, Kolin mieste, Čekijoje. Aygo buvo pirmą kartą pristatyta 2005 metais Ženevos auto parodoje.
Sprendimas gaminti šiuos automobilius buvo priimtas 2001 metų liepos 12 dieną, kai Toyota ir PSA grupės prezidentai nusprendė gaminti mažą automobilį pasidalinant projekto vystymo išlaidas. Šis projektas buvo pavadintas B-Zero. Peugeot 107 ir Citroën C1 yra tie patys automobiliai tik su pakeistu ženklu.
Aygo pradinė kaina yra 8 500 Eurų (31 140 litų Lietuvoje). Pagrindinis skirtumas tarp Aygo ir jos brolių yra vidaus įranga, ženkliukai, logotipai ir t. t. Planuotas pardavimų kiekis buvo 300 000 automobilių kasmet – 100 000 automobilių kiekvienam gamintojui. Pardavimai prasidėjo 2005 metų liepą. Automobilis parduodamas trijų ir penkių durų hečbeko kėbulu. Automobilis komplektuojamas su dviem skirtingais varikliais, 1,0 litro, trijų cilindrų 68 AG (51 kW) benzininiu ir 1,4 litro HDi dyzeliniu I4 54 AG (40 kW) varikliu. Aygo gavo keturių žvaigždučių EuroNCAP įvertinimą.
Kuro sąnaudos ir išmetamųjų dujų kiekis
Benzininis/ AYGO 3 ir 5-durų 1.0 VVT-i 5-laipsnių mechaninė ir M/M
Dyzelinis/ AYGO 3 ir 5-durų 1.4L Dyzelis 5-laipsnių mechaninė
Pažiezdris
Pažiezdris – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 1,5 km į šiaurės vakarus nuo Linkmenų. Kaimas įsikūręs Žiezdro ežero pakrantėje.
Istorija
Sovietmečiu priklausė Linkmenų apylinkei.
Vatikano vėliava
thumb|right|250px|[[Vaizdas:FIAV 111000.svg|20px Vatikano vėliava. Proporcijos: 1:1]]
Vatikano vėliava – Vatikano Miesto Valstybės simbolis, kvadrato formos audeklas padalintas į dvi vienodas vertikalias juostas: geltoną ir baltą. Ant baltos juostos – Popiežiaus emblema – Popiežiaus tiara ir du sukryžiuoti raktai (auksinis ir sidabrinis), perrišti raudona juosta.
Vėliava įteisinta 1929 m. birželio 7 d.
Vatikano vėliava yra viena iš dviejų valstybinių vėliavų (kartu su Šveicarijos vėliava), kurios visos kraštinės yra lygios (kvadratas).
Ciskodas
Ciskodas  – gyvenvietė Latvijoje, Rėzeknės savivaldybėje, Sakstagalio pagaste, 12 km į pietvakarius nuo Rėzeknės. Yra mūrinė katalikų bažnyčia, statyta 1900 m., medinė cerkvė.
Istorija
Kaimas minimas nuo 1593 m. Iki 1772 m. priklausė Abiejų Tautų Respublikai.
Lietuvių kalba
Krašte nuo seno gyventa lietuvių, jie save vadino lietuvininkais. Tai toliausiai į šiaurę nuo Lietuvos nutolusi lietuvių kalbos sala. Vietos lietuviai kalba rytų aukštaičių vilniškių tarme, iš dalies dzūkuoja. Šnektą 1911 m. nagrinėjo kalbininkai Kazimieras Būga ir Eduardas Volteris, 1925 m. – Petras Būtėnas, 1977 m. Kazimieras Garšva. K. Būga manė, kad lietuviai čia įsikūrė XII a.–XVI a. Daugiau jų atsikėlė XVII a., tai rodo daugybė lietuvių kilmės vietovardžių, pavardžių. Lietuviškuose Dieneliškių, Svedelių, Mažavaikių kaimuose po 1666 m. įsikūrė sentikiai rusai.
Daugiausia lietuvių būta palei kelią Daugpilis-Rezeknė – pleištas Kalupė-Silajaniai-Malinovka. 1851 m. Ciskodo parapijos 9 kaimų (Girnakaliai, Buodžiai, Kukučiai, Kurtiniai, Pilveliai ir kt.) 64 sodybose gyveno iki 400 lietuvių. 1977 m. lietuviškai kalbėjo 10, 1986 m. – du seniausi parapijiečiai.
Žilinėliai
Žilinėliai – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 12 km į šiaurės rytus nuo Varėnos, prie plento. Iš pietų prieina Žilinėlių miškas.
Istorija
Žilinėliai šaltiniuose minimi nuo XIV a.
XIX a. buvo Žilinėlių kaimas ir palivarkas Trakų apskrities Varėnos valsčiuje, Bartelių apylinkėje. 1850 m. – dvarininkų Žilinskių valda. Kaime 1925 m. įkurta pradinė mokykla.
Egipto vyrų futbolo rinktinė
Egipto vyrų futbolo rinktinė – Egiptui atstovaujanti futbolo komanda, administruojama Egipto futbolo asociacijos. Tai viena tituluočiausių Afrikos komandų. Egiptas – šešiskart Afrikos čempionas. Komanda taip pat laimėjo ar užėmė prizines vietas daugybėje kitų tarptautinių turnyrų. Egipto rinktinė – pirmoji Afrikos komanda, dalyvavusi pasaulio futbolo čempionate (1934 m.).
Rinktinė žinoma pravarde „faraonai“.
Ben Amera
thumb|right|275px|Ben Amera Ben Amera – granitinė uola Afrikoje. Didžiausias žemyno ir antras pagal dydį monolitas pasaulyje, po Uluru (Australija). Stūkso Mauritanijoje, netoli sienos su Vakarų Sachara, apie 150 km į šiaurę nuo Ataro miesto. Aukštis 633 m. Netoliese yra keletas kitų monolitų.
Žabnas
Žabnas – kaimas Lenkijos vakaruose, Brodnicos valsčiuje, Sremo paviete, Didžiosios Lenkijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 16 km į šiaurės vakarus nuo Sremo ir apie 28 km į pietus nuo vaivadijos sostinės Poznanės. Pro kaimą praeina Šv. Jokūbo kelias.
Uljanovskas
Uljanovskas – miestas Rusijoje, Uljanovsko srities administracinis centras ir Vladimiro Lenino gimtinė (mieste yra Lenino memiorialinis centras). Pramonės centras, gaminami „UAZ“ automobiliai, lėktuvai. Apylinkėse gajus turizmas.
Istorija
Įkurtas kaip tvirtovė 1648 m. caro Aleksejaus Michailovičiaus Romanovo įsaku. Iki 1924 m. vadintas Simbirsku. Miestas buvo pervardintas Vladimiro Lenino (Uljanovo) garbei.
Rutlandas
Rutlandas  – grafystė centrinėje Anglijoje. Šiaurėje ir vakaruose ribojasi su Lesteršyro grafyste, šiaurės rytuose su Linkolnšyro grafyste, pietryčiuose su Piterboru (Kembridžšyras) ir Nortamptonšyru.
Robbie Williams
Robertas Pyteris Williamsas (g. 1974 m. vasario 13 d.) – Anglijos dainininkas. Jo karjera prasidėjo vaikinų grupėje „Take That“ 1990 metais, 1995 jis paliko grupę ir pradėjo solo karjerą, po to kai su grupe pardavė 25 milijonus įrašų. Jo albumų pardavimai viršija 55 milijonus, singlų pardavimai viršija 17 milijonų. Williams pateko į Gineso rekordų knygą kai per vieną dieną pardavė daugiau nei 1.6 milijono bilietų į savo 2006 metų pasaulinį turą. Jis taip pat yra gavęs daugybę apdovanojimų, iš kurių 15 yra BRIT ir 6 ECHO apdovanojimai. 2004-aisiais jis buvo įtrauktas į Jungtinės Karalystės Muzikos Šlovės Alėją, po to kai buvo išrinktas geriausiu 90-ųjų atlikėju. R. Williamsas yra Jungtinės Karalystės atlikėjas daugiausiai kartų patekęs į muzikinių albumų seriją „Now That's What I Call Music!“. Šiuo metu jis į šią seriją yra patekęs 29 kartus (4 iš jų su grupe „Take That“). Jo pirmasis pasirodymas buvo su „Take That“ albume „Now 22“, o jo paskutinis pasirodymas buvo „Now 66“ su daina „She's Madonna“.