cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Algirdas Statkevičius
Biografija
Būdamas tremtyje prie Lenos, ant skiaučių ir tošių parašė eilių knygą „Balsas iš laisvės kapo“, kuri, slaptai pasiekusi Čikagą, 1984 m. ten išspausdinta. KGB nustačius straipsnių pogrindinėje spaudoje autorystę ir suradus jo knygos „Bendražmoniškumo manifestas“ rankraštį, prieštaravusį marksistinėms dogmoms, 1970 m. gegužės mėn. buvo suimtas ir nuteistas 12 m. kalėjimo. Kadangi SSKP slėpė politinių kalinių egzistavimą, A. Statkevičius patalpintas Lukiškių kalėjimo gydykloje, vėliau – su viešai skelbta „sunkia šizofrenijos forma“ Vasaros gatvės psichiatrinėje ligoninėje, iš kurios paleistas 1972 m.
Įsidarbinęs greitosios pagalbos stotyje vėl atnaujino ryšius su disidentais, platino Katalikų bažnyčios kroniką, 1976 m. įsijungė į Lietuvos laisvės lygą bei Lietuvos Helsinkio grupę. Nesitaikstė su esama santvarka, leido savo žurnalą „Šalin vergiją“, intensyviai kovojo prieš augantį lietuvių girtavimą. Buvo tarp pagarsėjusio 45 pabaltijiečių, pasirašiusių po kreipimusi į Jungtines Tautas ir Vakarų vyriausybes. Parengė 50 puslapių „Moralinį ultimatumą SSRS vyriausybei“, kuris buvo išsiųstas į Kremlių ir Vakarų vyriausybėms.
Aleksandrija (Kupiškis)
Aleksandrija – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Kupiškio, abipus kelio į Anykščius. Iš rytų pusės prieina Slavinčiškio miškas. Seniūnaitijos centras. Prie gyvenvietės yra Kupiškio geležinkelio stotis.
Algirdas Statkevičius
Biografija
KGB pripažintas pavojingu sovietinei sistemai ir tvarkai, 1980 m. vasario 14 d. buvo areštuotas ir priverstinai uždarytas į psichoneurologinę ligoninę Černiachovske, po trijų kankinimo metų perkeltas į „gydyklą“ Taškente, apkaltinus rankraščio „Žmogaus gebėjimas. Sofiokratija ir geodoroviniai jos pagrindai“ autoryste (išleista Čikagoje 1990 m.). Spaudžiant tarptautinei bendruomenei 1988 m. paleistas, tačiau ištremtas į JAV, kur skaitė paskaitas, parašė ir išleido knygą „Psichiatrijos inkvizicijos siautėjimas Lietuvoje“. JAV psichiatrų komisija jį pripažino absoliučiai sveiku.
Aleksandrija (Kupiškis)
Istorija
Kaimas įsikūrė viduryje Mirabelio dvaro žemėse ir čia tebuvo tik smuklė. Iš pradžių vadintas Bėda (pirmą kartą paminėtas 1788 m.) dėl neva žmones persekiojusių bėdų. Nuo 1898 m. minimas Aleksandrijos vardas.
Nuo 1919 m. priklausė Kupiškio valsčiaus Račiupėnų seniūnijai. Pokariu priklausė Skodinio kolūkiui.
1941 m. birželį šalia kaimo esančiame Girelės miške vokiečiai sušaudė apie 30 raudonųjų aktyvistų. Jiems atminti pastatytas paminklas. Pokariu Slavinčiškio miške trumpam įsikūrė sovietų kariuomenės tankų poligonas.
Algirdas Statkevičius
Biografija
1988–1990 m. organizavo parašų rinkimo akciją už Lietuvos laisvę ir per keturis mėnesius surinko didžiausią Gineso rekordų knygoje registruotą parašų kiekį po peticija (5 milijonai 177 tūkst.).
1989 m. grįžo į Lietuvą, LSSR Aukščiausiasis teismas jį reabilitavo. Atkovojus nepriklausomybę, 1999 m. apdovanotas Vyčio kryžiaus ordinu. 2005 m. išleido knygą „XXI amžiaus filosofija ir pasaulėžiūra“, kurioje rašė apie valstybės pareigūnų moralės trūkumą.
Arekiniai
thumb|right|260px|[[Katekinė areka (Areca catechu)]] thumb|right|260px|[[Gelsvasis dipsis (Dypsis lutescens)]] thumb|right|260px|[[Aliejinė kopūstpalmė (Euterpe oleracea)]] thumb|right|260px|Pinanga (Pinanga coronata) thumb|right|260px|Kariota (Caryota mitis) thumb|right|260px|[[Melsvoji butija (Butia capitata)]] Arekiniai, arba palminiai (Arecaceae) – augalų šeima, priklausanti vienaskilčių klasei. Šeimoje yra 202 gentys, apie 2700 rūšių. Didžioji dalis auga tropiniame, apie 130 rūšių – subtropiniame ir šiltame vidutinių platumų klimate.
Palminiai pasižymi didele įvairove. Dauguma geriausiai žinomų rūšių yra bešakiai, nuo kelių iki keliasdešimties metrų aukščio medžiai, viršūnėje turintys daug ilgų plunksniškų lapų, tačiau yra ir daugiastiebių, šakotų, į vijoklius panašių palmių. Vaisiai – kaulavaisiai, riešutai arba uogos. Dauginasi sėklomis, o dalis rūšių ir ūgliais.
Vaškinių palmių (Ceroxylon) genties rūšis – kokoros vaškinė palmė (Ceroxylon quindiuense) auga 3 000 m aukštyje – aukščiausioje altitudėje nei visi kiti palminiai. Taip pat tai aukščiausia ne tik tarp visų palmių, bet aukščiausia lelijainių (Liliopsida) klasės rūšis – užauganti iki 61 m aukščio.
96 m. pr. m. e.
'''96 m. pr. m. e.''' buvo keliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gytis Sirutavičius
Gytis Sirutavičius (g. 1983 m. sausio 5 d. Panevėžyje) – Lietuvos krepšininkas.
Karjera
G. Sirutavičius profesionalo karjerą pradėjo Panevėžio komandoje, kurioje praleido dvejus metus. Šioje komandoje krepšininkas netapo vienu iš pagrindinių žaidėjų, tad 2003–2004 m. sezoną žaidė vien tik LKSL lygos VPU universiteto komandoje, kitą sezoną G. Sirutavičius žaidė Pasvalio komandoje LKAL lygoje, joje krepšininkas pradėjo ir kitą sezoną, tačiau sezono viduryje grįžo į Panevėžio „Panevėžį“, o pasibaigus sezonui perėjo į Kėdainių „Nevėžį“. Nuo 2007 m. Gytis Sirutavičius rungtyniavo Marijampolės „Sūduvoje“.
2008 m. rugsėjo pabaigoje G. Sirutavičius pasirašė sutartį su Ukrainos „Poltavos“ komanda. 2009 m. lapkričio viduryje išvyko į Vengriją, Šalgotarjano „Wamsler SE“ komandą. 2010 m. rugsėjo 20 d. persikėlė į Rumuniją, Tirgu Murešo „Targu Mures“ komandą. 2011 m. sausio 5 d. paliko Rumunijos klubą.
Juodojo kaspino diena
Istorija
1939 m. rugpjūčio 23 d. Maskvoje Vokietijos užsienio reikalų ministras J. Ribentropas ir SSRS užsienio reikalų liaudies komisaras V. Molotovas pasirašė abiejų šalių nepuolimo paktą, kuris turėjo įtakos Antrojo pasaulinio karo pradžiai. Paktas panaikino ir Baltijos šalių, taip pat ir Lietuvos, nepriklausomybę. Papildomuose slaptuose protokoluose Estija ir Latvija buvo priskirtos SSRS, o Lietuva palikta Vokietijai. Rugsėjo 28 d. V. Molotovas ir J. Ribentropas pasirašė antrąjį Vidurio Europos padalijimo aktą, pagal kurį Lietuva atiduota SSRS.
Dargaičiai (Plungė)
Dargaičiai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 8 km nuo Alsėdžių.
Kovo 11 d. akto moratoriumas
Kovo 11 d. akto moratoriumas – vienokio ar kitokio pobūdžio Lietuvos Respublikos nepriklausomybės paskelbimo akto ar teisinių pasekmių sustabdymas, svarstytas ir planuotas 1990 m.
1990 m. birželio 27 d. Michailas Gorbačiovas susitikime su Lietuvos atstovais pasiūlė jiems kokia nors forma pristabdyti kovo 11 d. akto galiojimą, žadėdamas tokiu atveju nutraukti blokadą ir pradėti derybas. Be to, ir prieš tai buvo pateikta panašių pasiūlymų. Moratoriumo autorius – LR teisingumo ministras prof. Pranas Kūris.
Moratoriumą skelbiančio nutarimo projektą 1990 m. birželio 16 d. raštu Lietuvos Aukščiausiajai Tarybai svarstyti Vyriausybės vardu pasiūlė Ministrė Pirmininkė Kazimira Prunskienė.
Paskelbimas
1990 m. birželio 29 d. Lietuvos Respublikos Aukščiausioji Taryba priėmė pareiškimą, pagal kurį buvo skelbiamas 100 dienų moratoriumas (sustabdant teisinius veiksmus, kylančius iš Akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo) nuo tarpvalstybinių derybų su TSRS pradžios. Aukščiausiosios Tarybos pirmininko Vytauto Landsbergio teigimu, toks moratoriumo paskelbimas turėjo keletą saugiklių. Pirma, pareiškimas turėjo mažesnę teisinę galią, negu būtų turėjęs nutarimas. Antra, moratoriumas buvo skelbiamas ribotam laikotarpiui, prasidedančiam ne paskelbimo momentu, o tik nuo derybų pradžios, ir tik nuo tarpvalstybinių derybų pradžios. Be to, tokių derybų tikslai turėjo būti fiksuoti atskiru protokolu, kuriam, patvirtindama, kad derybos yra tikros, turėtų būti pritarusi ir Lietuvos pusė. Savo ruožtu, tokios derybos turėjo savaime reikšti Lietuvos nepriklausomybės pripažinimą. Trečia, moratoriumas turėjo sustabdyti ne paties akto galiojimą, o tik iš jo kylančius teisinius veiksmus. Ketvirta, moratoriumas turėjo netekti galios, jei jį priėmusi Aukščiausioji Taryba negalėtų normaliai vykdyti savo funkcijų. Kitą dieną TSRS blokadą nutraukė.
Liepos 11 d. Aukščiausioji Taryba sudarė komisiją deryboms parengti, o rugpjūčio 21 d. – derybų delegaciją. Spalio 2 d. įvyko pirmasis susitikimas dėl derybų. Protokolas turėjo būti pasirašytas per antrąjį delegacijų susitikimą, bet dėl jo nebuvo sutarta.
Gruodžio 28 d. Aukščiausioji Taryba priėmė nutarimą, kuriame buvo atsisakyta protokolo reikalavimo. Taip pat juo buvo pataisytas birželio 29 d. pareiškimas. Vytauto Landsbergio teigimu, „iš jo galiojanti teliko preambulė, net be tarinio (!)“.
Moratoriumas taip pat buvo nagrinėtas Europos žmogaus teisių teismo byloje „Kuolelis, Bartosevičius ir Burokevičius prieš Lietuvą“, kurioje ieškovai (Juozas Kuolelis, Leonas Bartoševičius ir Mykolas Burokevičius) teigė, kad už jų veiklą negalėjo būti baudžiama, nes jos metu buvo priimtas Lietuvos nepriklausomybės moratoriumas. Lietuvos pusė teigė, kad moratoriumas taip ir neįsigaliojo, nes numatytos Lietuvos ir TSRS derybos neprasidėjo. 2008 m. vasario 19 d. teismas priėmė nuosprendį, pagal kurį ieškinį atmetė.
Beta amanitinas
thumb|200px|Beta amanitinas
Beta amanitinas, kitaip β amanitinas - ciklinis peptidas iš aštuonių aminorūgščių iš amatoksinų grupės. Šio toksino turi musmirės Amanita, pvz., žalsvoji musmirė (Amanita phalloides), smailiakepurė musmirė A. virosa ir A. bisporiga.
Jonas Tamulis (1950)
Jonas Tamulis (g. 1950 m. liepos 13 d. Kentriuose, Kelmės rajonas) – Lietuvos fotografas, kraštotyrininkas, muziejininkas.
Biografija
1974-1985 m. dalyvavo respublikinėse kraštotyros ekspedicijose. Lietuvių kalbos ir literatūros instituto Lietuvių tautosakos rankraštynui perdavė 7857 vnt. įvairių žanrų kūrinių. Daug fotonuotraukų ir negatyvų saugoma Šiaulių Aušros muziejuje, publikuota periodikoje, knygose ir kituose leidiniuose.
Skuodo paminklas Skirmanto kuopos partizanams
Paminklas prie Kardo rinktinės Skirmanto kuopos partizanų kapo yra šiaurės rytinėje Skuodo miesto teritorijos dalyje, 0,22 km į šiaurės vakarus nuo Vilniaus ir Mažeikių gatvių sankryžos, Skuodo II kapelių šiaurės vakarinėje dalyje.
Kapas
Kapas stačiakampio plano, pailgas rytų – vakarų kryptimi, 2,31 m ilgio ir 1,83 m pločio, apjuostas iš akmens skaldos ir betono nulieto bortelio. Jo vakariniame pakraštyje stovi iš smulkios akmens skaldos ir betono nulietas plokščias antkapinis paminklas, viršuje užsibaigiantis kryžiumi. Paminklo priekiniame fasade įmontuota vertikalaus stačiakampio formato juodo šlifuoto akmens atminimo lenta, kurioje iškalti Gedimino stulpai ir epitafija: „1947 ŽUVE / UŽ LIETUVOS / LAISVE / BAKŠTYS BRONIUS / APULSKIS VALIUS / PAULAUSKAS JONAS / LENKAUSKAI / TĖVAS IR SŪNUS“.
Paminklo aukštis – 1,99 m, plotis – 1,50 m, atminimo lentos dydis – 56 x 50 cm.
Teritorijos plotas – 4,5 m².
Istorija
1947 m. spalio 13 d. Kretingos apskrities Skuodo valsčiaus Sriauptų kaime partizanų rėmėjo Prano Lenkausko sodyboje MGB vidaus kariuomenės 273-ojo šaulių pulko kareiviai ir Skuodo stribai apsupo Žemaičių apygardos Kardo rinktinės Skirmanto (Skuodo) kuopos Viršilos būrio partizanus. Per susišaudymą žuvo būrio vadas Bronius Bakštys-Viršila (g. 1918 m.), partizanai Vincas Lenkauskas (g. 1928 m.), Jonas Paulauskas-Šnarys (g. 1927 m.) ir Antanas Vaitila (Vaidila). Partizanų rėmėjas Pranas Lenkauskas-Ąžuolas (g. 1900 m.) kautynių metu buvo sužeistas, suimtas ir kartu su kritusiais partizanais nugabentas į Skuodo valsčiaus stribų būstinę, kurioje tardant nukankintas. Jo ir žuvusių partizanų kūnus stribai slapta pakasė Skuodo miesto pakraštyje, Rūšupės kairiajame krante esančiose Skuodo II senosiose kapinėse, vad. Marų kapeliais.
Šiose kapinėse buvo pakastas ir 1947 m. rugsėjo mėn. tame pačiame Sriauptų kaime žuvęs Valius (Valerijonas) Apulskis-Gailenis (g. 1930 m.).
Apie 1990 m. žuvusiųjų užkasimo vietoje pastatytas antkapinis paminklas.
Saugotinas kultūros paveldo objektas.
Hanamakis
Istorija
Dabartinis miestas įkurtas 2006 m. sausio 1 d. senąjį Hanamakį sujungus su trimis miesteliais.
Miesto simboliai
Oficiali miesto gėlė – Leontopodium hayachinense, medis – japoninė magnolija, paukštis – uralinė pelėda.
97 m. pr. m. e.
'''97 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Tadžikijos futbolo supertaurė
Tadžikijos futbolo supertaurė  – trofėjus, dėl kurio varžosi Tadžikijos futbolo čempionai ir taurės laimėtojai.
Istorija
Rengiamos nuo 2010 m.
Istiklol Dušanbe trofėjų iškovojo vienuolika kartų. Paskutinį kartą 2022 m.
Formatas
Tai vienerios varžybos, kuriose nugalėtojas iškovoja supertaurę.
Jeigu čempionai iškovoja ir šalies futbolo taurę, tada į supertaurės rungtynes kviečiami vicečempionai (ankstesniais metais būdavo taurės finalininkai).
FK Internacionalas Vilnius
Vilniaus „Internacionalas“ – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.
Istorija
thumb|left|Senoji klubo emblema
Komanda įsikūrė prie Vilniaus regbio klubo.
Palavaninis raibasis ragasnapis
Palavaninis raibasis ragasnapis (Anthracoceros marchei) – ragasnapinių paukščių (Bucerotiformes) būrio, ragasnapinių (Bucerotidae) šeimos paukščių rūšis. Artimiausi jiems suluviniai raibieji ragasnapiai (Anthracoceros montani).
Endeminė rūšis paplitusi Filipinams priklausančioje Palavano ir mažesnėse gretimose salose. Jų mėgstamiausias biotopas - atogrąžų sengirės, kuriose gyvena sėsliai.
Kūno ilgis apie 70 cm, svoris apie 750 g. Plunksnų danga juoda, uodega balta. Snapas kreminės spalvos. Skleidžia žemą garsą, panašų į ‘kaauu’ ir ‘kreik’ - ‘kreik’.
Minta vaisiais, vabzdžiais ir smulkiais ropliais.
1762 m.
1762 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Čečėnų kalba
Kalba priklauso Šiaurės Kaukazo kalbų šeimos nachų šakai ir yra artima ingušų bei bacbų kalboms.
Tarmės
Čečėnų kalba turi daug gan skirtingų tarmių, patarmių ir šnektų: akchių, čiantų, čiabarlojų, mialchų, nochčmachachojų, orcchojų, šarojų, šuotojų, terlojų. Gruzijoje vartojama kistinų tarmė gerokai skiriasi nuo Rusijos čečėnų tarmių.
Fonetika
Kalba turi labai sudėtingą fonetinę sistemą: trumpieji, ilgieji, umliautiniai balsiai, dvibalsiai, tribalsiai, nazalizacija, yra apie 40-60 priebalsių.
Raštas
Pirmieji žinomi čečėniški užrašai surašyti gruzinu raštu. Nuo XVIII a. kalba pradėta užrašinėti arabų raštu. 1925–1938 m. galiojo lotyniška abėcėlė, o nuo 1938 m. – kirilica. 1992 m. Ičkerijos čečėnų respublika oficialiu raštu paskelbė lotynišką raidyną, tačiau šis projektas platesnio populiarumo nesulaukė.
Užsienio skola
thumb|300px|Valstybių užsienio skola 2005 m.
Užsienio skola – vyriausybės bendros skolos ir rezidentų nepadengtų skolų bei už jas nesumokėtų palūkanų dalis, prisiimta užsienio valiuta.
Lėšų tiekėjais šiuo atveju gali būti kitų šalių vyriausybės, finansų įstaigos, tokios kaip tarptautinis valiutos fondas ar pasaulio bankas bei komerciniai bankai ir namų ūkiai. Paprastai vyriausybės užsienio skolinių įsipareigojimus prisiima kartu su vidaus skolų įsipareigojimais.
DHK Latgale
DHK Latgale – Latvijos ledo ritulio lygos komanda, esanti Daugpilyje, Latvijoje.
Žaidėjai
{|
Olandų juodmargiai
Olandų juodmargiai – seniausia pieninių galvijų veislė pasaulyje. Šios veislės galvijai daugiau kaip 1000 metų gerinami tik grynuoju veisimu ir nekryžminami su kitomis veislėmis. Todėl labai pastoviai perduoda produktyviąsias ūkines savybes kitoms veislėms ir labai plačiai naudojami joms gerinti. Olandijos juodmargiai atskirais laikotarpiais gerokai skyrėsi savo išvaizda. XX a. pradžioje ir apie vidurį jie apibūdinami kaip stambūs, raumeningi, jų liemuo proporcingas, kojos neilgos, galva pailgėjusi, sausa, krūtinė gili ir plati, viršutinė nugaros linija tiesi, skeletas tvirtas, nestambus, oda plona, elastinga, padengta švelniais plaukais, tešmuo gerai išsivystęs, dažniausiai vonios formos. Karvių aukštis ties ketera – 130-132 cm. Ką tik atvesti veršeliai sveria 36-42 kg, suaugusios karvės – 550-650 kg, buliai – 800-1000 kg. Gerai įmitusių galvijų skerdienos išeiga – 54-56 %. Labiausiai paplitę tokios spalvos galvijai: juodas fonas, balta žvaigždė kaktoje, balta juosta per pečius ir juosmenį, balta papilvė, baltos žemiau kelių ir riešo sąnarių kojos ir balta uodegos šluotelė.
Dabar Olandijos selekcininkai savo juodmargėms sustambinti, jų kojoms pailginti ir pieningumui padidinti gana plačiai naudoja holšteinus.
Olandijos juodmargiai turėjo didelę įtaką pieninės galvijinkystės plėtojimui pasaulyje. Jie buvo panaudoti išvedant visas juodmargių veisles, taip pat ir Lietuvos. Grynaveislių Olandijos juodmargių dabar Lietuvoje likę nedaug. Ir šiandien Olandijos juodmargiai naudojami Lietuvos juodmargiams gerinti.
Jonas Statkus (1923)
Jonas Statkus (1923 m. kovo 15 d. Pagramantėje, Skuodo rajonas – 2003 m. kovo 14 d. Klaipėdoje, palaidotas Šačių kapinėse, Skuodo rajonas) – Lietuvos vargonininkas, chorvedys, pedagogas, kompozitorius.
Biografija
Gausioje ūkininko šeimoje buvo 17-asis vaikas. 1936 m. baigė Šačių pradžios mokyklą, 1938–1940 m. mokėsi Plinkšių žemės ūkio mokykloje, savarankiškai išmoko vargonuoti. 1943–1944 m. vargonininkavo Endriejave (Klaipėdos r.), 1944–1948 m. Šateikiuose (Plungės r.), visur turėjo subūręs didelius chorus. 1948–1951 m. choro dirigavimo mokėsi Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos muzikos mokykloje (dėst. Antanas Ilčiukas), domėjosi kompozicija, dainavo LSSR filharmonijos mišriajame chore, vadovavo avalynės kombinato mišriajam chorui – miesto chorų apžiūroje pelnė antrąją vietą, dalyvavo 1950 m. respublikinėje dainų šventėje.
FK Napredak Kruševac
Kruševaco „Napredak“ – Serbijos futbolo klubas iš Kruševaco.
Jonas Statkus (1923)
Biografija
1952–1953 m. Druskininkų kultūros namų meno vadovas ir vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas. Kultūros namuose suorganizavo mišrųjį chorą, kuris chorų apžiūroje laimėjo antrąją vietą, dalyvavo Vilniaus srities dainų šventėje. 1953 m. surengė Druskininkų apylinkės pirmąją dainų šventę. Nuo 1953 m. rudens Vilniaus technologinio ir lengvosios pramonės technikumų chorų vadovas. Saugumo agentų buvo persekiojamas – vienai parai pasodintas į Lukiškių kalėjimą; buvo išlaikęs stojamuosius egzaminus į LSSR konservatoriją, bet mandatinės komisijos nepriimtas.
FK Napredak Kruševac
Istorija
Klubo ištakos siekia 1946 m. Kitados rungtyniavo Jugoslavijos, vėliau – Serbijos ir Juodkalnijos čempionate, o galutinai subyrėjus Jugoslavijai, žaidė Serbijos čempionate.
Jonas Statkus (1923)
Biografija
Nuo 1955 m. Klaipėdos 4-osios vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių mišriojo choro vadovas. Choruose dainuodavo iki 350 vaikų ir jaunimo. Didelį choristų būrį mokytojas parengė 1964 m. I respublikinei moksleivių dainų šventei Vilniuje. 1966–1970 m. mokytojavo Klaipėdos 12-ojoje vidurinėje mokykloje, vadovavo vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorams. Su mišriuoju choru 1967 m. Klaipėdos miesto chorų apžiūroje laimėjo pirmąją vietą, kelis chorus atvežė į 1969 m. respublikinę moksleivių meno ir sporto šventę Vilniuje. 1971–1974 m. buvo Klaipėdos miesto 51-ojo vaikų darželio muzikos vadovas. Daug metų vadovavo miesto muzikos mokytojų metodinei komisijai, dirigavo dainų šventėse, 1959 m. apdovanotas Liaudies švietimo žymūno ženkleliu. Tačiau nesutarė su miesto sovietine valdžia ir iš pedagoginės veiklos buvo išstumtas.
FK Napredak Kruševac
Istorija
2006–2007 m. sezono žaidė Pirmoje lygoje (II pakopa). Liko trečioje vietoje, tačiau pateko į stipriausią šalies lygą.
Nuo 2007–2008 m. sezono rungtyniavo Superlygoje. 2009–2010 m. sezone liko penkioliktoje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną.
Jonas Statkus (1923)
Biografija
Be pedagoginio darbo, 1959 m. suorganizavo Klaipėdos miesto švietimo darbuotojų dainų ir šokių liaudies ansamblį, kurį parengė 1960 m. respublikinei dainų šventei. 1960 m. suorganizavo „Žvejų“ ansamblį, vėliau išaugusį į „Pamario krašto" etnografinį ansamblį. Kolektyvas, gyvavęs iki 1974 m., buvo populiarus visame Klaipėdos krašte. 1969 m. subūrė Klaipėdos gelžbetoninių konstrukcijų gamyklos vyrų chorą ir apie penkerius metus jam kūrybiškai vadovavo, nemažai koncertavo, parengė 1970 m. respublikinei dainų šventei. 1961 m. moksleivių mišrųjį chorą suorganizavo Klaipėdos politechnikume.
FK Napredak Kruševac
Istorija
Tris sezonus praleido Pirmoje lygoje (II).
Jonas Statkus (1923)
Biografija
Nuolat jausdamas sovietinės valdžios persekiojimą, nuo 1975 m. pradėjo vargonininkauti ir vadovauti chorui Palangos bažnyčioje. Nuo 1979 m. vargonininkavo Telšių katedroje, kur subūrė net tris chorus: moterų, vyrų ir mišrųjį. 1985–1988 m. vargonininkavo ir vadovavo chorui Gargžduose, 1988–1989 m. Klaipėdos Marijos Taikos Karalienės bažnyčioje, suorganizavo didelį mišrųjį ir jaunimo chorą. 1993 m. pradėjo važinėti į Šačių (Skuodo rajonas) parapiją ir ten vargonininkauti.
FK Napredak Kruševac
Istorija
Nuo 2013–2014 m. sezono rungtyniavo Superlygoje. 2014–2015 m. liko keturiolikti ir iškrito į žemesnį divizioną.
Jonas Statkus (1923)
Biografija
Nuo 1995 m. buvo Klaipėdos pensininkų Pajūrio bendrijos „Bočiai" ansamblio meno vadovas. Su šiuo kolektyvu dalyvavo koncertuose, giedojo bažnyčiose. Buvo Žemaičių Šv. Cecilijos draugijos narys. Surinko daug medžiagos apie Kuršių neriją, užrašė lietuvių liaudies dainų, paskelbė straipsnių vietinėje ir respublikinėje spaudoje, su pedagogu Juozu Matučiu pirmieji pradėjo organizuoti Jūros šventes.
FK Napredak Kruševac
Istorija
2015–2016 m. sezoną praleido Pirmoje lygoje, tapo nugalėtojais ir po sezono buvo perkelti į aukštesnį divizioną.
Jonas Statkus (1923)
Biografija
J. Statkus buvo produktyvus kompozitorius, sukūręs per 200 įvairių kūrinių. Tai dainos suaugusiųjų, vaikų ir jaunimo chorams, solo ir duetų dainos, harmonizuotos liaudies dainos, giesmės, net 12 mišių, operos „Ryklė“, „Knygnešys“ ir „Niūrus likimas“, simfoninė poema „Kaukazo kalnuose", daug įvairių instrumentinių kūrinių. Dalį savo kūrinių buvo nusiuntęs į JAV – Juozo Žilevičiaus muzikologijos archyvui. 1992 m. gegužės 21 d. Klaipėdoje ir 1996 m. spalio 6 d. Šatėse surengti jo kūrybos autoriniai koncertai. Kai kurios jo dainos, giesmės ir mišios tapo populiarios ir atliekamos koncertų salėse bei bažnyčiose.
Dziudžaigou slėnis
Dziudžaigou slėnis (supaprastinta kinų: 九寨沟; tradicinė kinų: 九寨溝; pinyin: Jiǔzhàigōu; pažodžiui „Devynių kaimų slėnis“; tibetiečių: གཟི་རྩ་སྡེ་དགུ།, Wylie: gzi-rtsa sde-dgu, ZYPY: Sirza Degu) – gamtos rezervatas ir nacionalinis parkas pietų Kinijoje, Sičuano provincijoje.
Dziudžaigou slėnis priklauso Mino kalnams Tibeto kalnyno pakraštyje. Jo plotas 72 000 hektarų. Jis žinomas dėl terasinių krioklių, spalvingų ežerų ir snieguotų viršūnių. Slėnis yra 2–4,5 tūkst. metrų virš jūros lygio.
Dziudžaigou slėnis atsidūrė UNESCO Pasaulio paveldo sąraše 1992 m. ir Biosferos rezerve 1997 m. Jam suteikta V kategorija pagal Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos sistemą.
Gyventojai
Septyni iš devynių tibetiečių kaimų vis dar gyvenami. Pagrindiniai Heye, Shuzheng ir Zechawa kaimai yra lankomi turistų, nes per juos eina kelias ir jo pakraštyje gyventojai parduoda suvenyrus, užkandžius, rankdarbius. Taip pat yra Rexi mažesniame Zarų slėnyje ir už Heye yra Jianpan, Panya ir Yana kaimai. Guodu ir Hejiao kaimai nebegyvenami.
2003 m. slėnyje gyveno apie 1000 žmonių, kurie sudarė 112 šeimų. Kadangi žemės ūkis uždraustas, gyventojai išsilaiko iš turizmo ir valstybės subsidijų.
thumb|centre|800px|Shuzheng kaimo panorama.
Milda Stenslerienė-Janušonytė
Milda Stenslerienė-Janušonytė (1916 m. rugpjūčio 24 d. Newarke, NJ – JAV), chorvedė ir kultūros veikėja.
Biografija
Nuo aštuonerių metų pradėjo mokytis skambinti pianinu, o 1932 ėmė dainuoti „Sietyno“ chore Newarke. Chorui tada vadovavo B. Šalinaitė, tapusi ir jos muzikos mokytoja. Baigusi koledžą, Milda nuo 18 metų pradėjo dirbti parduotuvėje, o vakarais pas B. Salinaitę mokėsi skambinti fortepijonu ir diriguoti jos studijoje Brooklyne, NY. „Sietyno“ chore atliko chorvedybos praktiką. 1950–1955 savarankiškai vadovavo „Sietyno“ chorui ir suorganizavo nemažai koncertų, dalyvavo tautiniuose renginiuose. Tačiau vaisingiausias M. Stenslerienės darbas buvo su JAV pagarsėjusiu „Aido“ mišriuoju choru Brooklyne. Šiam kolektyvui ji vadovavo nuo 1951 iki 1983 metų, kol išėjo į pensiją ir persikėlė gyventi į New Jersey. Nors jai vadovaujant choristų skaičius ir sumažėjo (35-25 dalyviai), „Aidas“ buvo labai gyvybingas kūrybinis kolektyvas, išvarė gan platų muzikinės kultūros barą. Koncertavo daugelyje JAV miestų ir miestelių, uoliai propagavo lietuvių kompozitorių dainas, pastatė septynias operetes ir kitokių muzikinių veikalų: 1951 P. Balevičiaus „Sudrumsta širdis“, 1952 muzikinis montažas „Gatvės šventė“, 1953 M. Petrausko operetė „Adomas ir Ieva“, 1955 S. Šimkaus baladė „Nugrimzdęs dvaras“ ir 1959 E. Kälmäno operetė „Silva“, 1958 R. Planquette’o komiška opera „Kornevilio varpai“, 1961 S. Gulak-Artemovskio operetė „Zaporožietis už Dunojaus“, 1970 J. Gaižausko operetė „Ramunė“ ir kt. Paminėtini „Aido“ jubiliejiniai koncertai, surengti su dainomis, šokiais ir vaidinimais. Tai 1952 m. gegužės 4 d. laikraščio „Laisvė“ salėje įvykęs choro 40-mečio minėjimo koncertas (parengtos net trys programos), 1958 m. gegužės 4 d. toje pačioje salėje surengtas choro 45-mečio koncertas – pirmoje dalyje parodyta R. Planquette’o komiška opera „Kornevilio varpai“, o antroje skambėjo lietuvių kompozitorių dainos. 1962 m. gegužės 20 d. surengtas „Aido“ kūrybinės veiklos 50-mečio jubiliejinis koncertas, o 1972 m. gegužės 7 d. Maspethe, NY, įvyko choro 60-mečio minėjimo koncertas, pavadintas „Lietuvos aidai“. Skambėjo dainos, arijos iš operų ir operečių. Paskutinį „Aido“ jubiliejinį koncertą M. Stenslerienė surengė 1982 m. rugpjūčio 29 d. kolektyvo kūrybinės veiklos 70-mečio proga. Choras buvo nuolatinis Lietuvių Meno sąjungos rengiamų festivalių dalyvis Čikagoje (1954), Brooklyne (1955), Floridoje (1969) ir kitur. M. Stenslerienė su „Aido“ grupe dalyvavo 1965 respublikinėje dainų šventėje Vilniuje, dirigavo jungtiniam chorui J. Bendoriaus harmonizuotą lietuvių liaudies dainą „Mergužėle lelijėle“. Choras koncertavo Druskininkuose ir Šventojoje. Dirigentė dalyvavo ir kitose respublikinėse dainų šventėse Vilniuje, bendravo su sostinės „Aido" vyrų choru ir jo vadovu prof. Algimantu Lopu.
Be chorų, M. Stenslerienė daug metų dirbo Lietuvių Meno sąjungoje, nuo 1954 buvo šios sąjungos sekretorė, vadovavo sąjungos rengtiems vasaros dvisavaitiniams kursams Worscesteryje, MA, daug rašė spaudoje įvairiais meno, literatūros ir muzikos klausimais, skaitė paskaitas. 1982 jai suteiktas Lietuvos nusipelniusios kultūros veikėjos garbės vardas.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Dargaudžiai
Dargaudžiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Šakynos.
98 m. pr. m. e.
'''98 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Šikutimis
Šikutimis – buvęs miestas pietiniame Kvebeke (Kanada), prie Sagenė upės. 110,2 tūkst. gyventojų (2007). Nutolęs 190 km į šiaurę nuo Kvebeko miesto. Geležinkelio mazgas. Verslo ir pramonės centras, glaudžiai susijęs Saguenay vandens jėgaine. Išvystyta popieriaus, baldų, aliuminio, odos, tekstilės pramonė. Yra didelė ligoninė, vyskupija (nuo 1878 m.), Kvebeko universiteto filialas.
Istorija
Įkurtas 1676 m. jėzuitų misijai ir kaip prekybos taškas. Po 1850 m. ėmė sparčiai vystytis dėl medienos pramonės. 1976 m. prijungta daug priemiesčių. 2002 m. sujungtas į Sagenė miestą.
Ignalinos Česlovo Kudabos gimnazija
Ignalinos Česlovo Kudabos gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Ignalinoje, Mokyklos g. 6, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 195472087.
Istorija
miniatiūra|250px|left
1946–1948 m. Ignalinoje veikė gimnazija, 1949 m. tapusi vidurine mokykla. 1996 m. Ignalinos Česlovo Kudabos vidurinei mokyklai kilo idėja atgaivinti gimnaziją. 1999 m. pradžioje Ignalinos Česlovo Kudabos vidurinės mokyklos mokytojai pradėjo rengti programas gimnazijai. 2000 m. mokykloje įsteigtos keturios pirmosios humanitarinio ir realinio profilio gimnazijos klasės, 2001 m. keturios gimnazijos klasės pradėjo mokytis naujojo pastato trečiame aukšte. 2002 m. liepos 15 d, Ignalinos rajono savivaldybės taryba Česlovo Kudabos vidurinę mokyklą reorganizavo į Česlovo Kudabos pagrindinę mokyklą ir Ignalinos rajono gimnaziją. 2002 m. rugsėjo 2 d. iškilmingai atidaryta Ignalinos rajono gimnazija. Kasmet į gimnazijos pirmąsias klases ateina virš 100 mokinių iš Ignalinos Česlovo Kudabos pagrindinės mokyklos bei kitų rajono mokyklų.
2008 m. rugsėjo 1 d. duomenimis, gimnazijoje mokėsi 483 1-4 klasių gimnazistai ir 41 suaugusiųjų mokymo klasių moksleivis, iš viso 524 mokiniai. Dirbo 55 mokytojai, iš jų 2 mokytojai ekspertai, 20 mokytojų metodininkų, 19 vyr. mokytojų. Buvo soc. pedagogas ir medikas.
2021 m. rugsėjį prie Ignalinos gimnazijos prijungta Ignalinos Česlovo Kudabos progimnazija, netrukus 2021 m. gimnazija pavadinta Česlovo Kudabos vardu.
Baudžiamojo proceso teisė
thumb|Įtariamojo [[apklausa XVII a.]] Baudžiamojo proceso teisė – visuma teisės normų, reguliuojančių ikiteisminių (kvotos, parengtinio tardymo), prokuratūros įstaigų ir pareigūnų ir teismo veiklą iškeliant, tiriant, nagrinėjant baudžiamąsias bylas ir vykdant nuosprendį.
Teisės šaltiniai
thumb|180px|[[Constitutio Criminalis Theresiana, 1768 m.]] Kontinentinės teisės valstybėse pagrindiniai baudžiamojo proceso teisės šaltiniai yra kodifikuoti įstatymai (kodeksai).
Viduramžiais (ir anksčiau) teisynai apjungdavo ne tik baudžiamojo proceso, bet ir baudžiamosios teisės normas.
Baudžiamojo proceso kodeksas
Žymūs Vokietijos baudžiamojo proceso kodeksas, Austrijos baudžiamojo proceso kodeksas, Rusijos Federacijos baudžiamojo proceso kodeksas ir kiti.
Baudžiamojo proceso teisės mokslas
Baudžiamojo proceso teisę tiria procesualistikos šaka – baudžiamoji procesualistika (baudžiamojo proceso teisės mokslas). Lietuvoje baudžiamojo proceso teisę tiria MRU Teisės fakulteto Baudžiamojo proceso teisės katedra (vedėja – doc. Rima Ažubalytė), VU Teisės fakultete – Baudžiamosios justicijos katedra (procesualistai doc. Gintaras Goda, doc. Pranas Kuconis, kiti mokslininkai).
Kobicha
Istorija
Miestas įkurtas 1906 m. generolo Enrique Cornejo ir pavadintas Bahía. 1908 m. įgijo Kobichos vardą pagal Bolivijos uostą prie Ramiojo vandenyno Kobichą (dab. Antofagasta), kurį užėmė Čilė. XX a. pr. svarbiausia ekonomikos šaka buvo kaučiuko gavyba. Vėliau šio paklausai sumenkus, Kobicha nuskurdo. Dabar daugiausia eksportuojami kastanijos riešutai.
Josip Šimunić
Josipas Šimuničius (g. 1978 m. vasario 18 d.) – futbolininkas, treneris, buvęs Kroatijos rinktinės gynėjas.
2011 m. rugpjūčio 31 d. pasirašė dvejų metų sutartį su NK Dinamo Zagreb klubu.
Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 2001 m. lapkričio 10 d., su rinktine žaidė visose trejose 2006 m. pasaulio čempionato rungtynėse. Varžybose prieš Australiją, Šimuničius per teisėjo Grehamo Polo aplaidumą gavo net 3 geltonas korteles, t. y., tik gavęs trečią kortelę buvo išsiųstas iš aikštės.
Vievio gimnazija
miniatiūra|250px|right
Elektrėnų savivaldybės Vievio gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Elektrėnų savivaldybėje, Vievyje, Šviesos g. 4A, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190669038.
Istorija
Vievio miestelyje mokykla įkurta 1864–1865 m. Buvo tik viena klasė, mokėsi 23 berniukai. Dirbusių mokytojų pavardės nėra žinomos. Nuo 1878 m. gruodžio 1 d. dirbo Emilija Leontjevna Biriukovič, baigusi Vilniaus dvasinę mokyklą. 1885–1898 m. Vievio liaudies mokykloje mokėsi 44 berniukai. 1898 m. mokytoja E. Biriukovič išvyko, pradėjo dirbti Dmitrijus Laščinskis, kuris mokė iki 1911 m. 1900–1901 m. jau mokėsi 71 mokinys, 13 mergaičių ir 58 berniukai. 1910–1911 m. įkurta dviklasė mokykla, mokėsi 151 moksleivis, dirbo du mokytojai. Mokykloje veikė biblioteka, buvo bendrabutis, kuriame gyveno 12 berniukų. Iki 1918 m. buvo mokoma tik rusų kalba. 1918–1936 m. jau veikė 4-ų skyrių pradinė mokykla. Mokyklos vedėjais dirbo J. Milančius, A. Baumilas, V. Buinevičius, V. Minkevičius. 1936 m. šalia medinių pastatų pastatyta mūrinė (dabar Vievio pradinės mokyklos patalpos). Buvo paskelbtas 7-14 amžiaus vaikų privalomas mokymas, bet mokyklą lankė tik 100 moksleivių. 1940–1941 m. mokėsi 150 moksleivių. Antrojo pasaulinio karo metais mokykla uždaryta.
1944–1945 m.m. mokėsi 165 moksleiviai, o į progimnazijos klases įstojo 102 moksleiviai. Progimnazijos direktore paskirta Marija Abromaitytė, o pradinės mokyklos – Jonas Cibulskas. Išleista pirmoji progimnazijos laida, 23 mokiniai. 1945–1946 m.m. pradinėse klasėse mokėsi 180 mokinių, progimnazijoje – 120. Įsteigiama pradinė mokykla dėstomaja rusų kalba. 1948–1949 m. pradinei mokyklai vadovauja Stasys Glekus, o progimnazijai – Jonas Cibulskas. 1949–1950 m. mokykla tapo vidurine. Atidaroma 8-ta klasė. Mokėsi 178 moksleiviai. 1950–1951 m. mokykla plėtėsi. Mokėsi 415 mokinių. Dirbo 18 mokytojų. 1952 m. įsteigiama 9-oji klasė. Išleista pirmoji abiturientų laida. 1953–1954 m. mokykloje – 533 moksleiviai, dirbo 9 mokytojai, 1954–1955 m. dirbo 34 mokytojai, mokėsi 530 mokinių. 1959–1960 m.m. mokėsi 487 moksleiviai, dirbo 40 mokytojų. Nuo 1960 iki 1968 m. moksleivių padaugėjo iki 857, dirbo 54 mokytojai, mokyklos chorai ir šokių būreliai nuolat dalyvavo respublikinėse Dainų šventėse, mokykloje veikė įvairūs būreliai, sporto sekcijos.
1969 m. mokėsi 1048 moksleiviai, 1977 m. – 1264 moksleiviai. Ir mokiniai, ir mokytojai aktyviai dalyvavo įvairiuose konkursuose, varžybose, vyko vakaronės su moksleiviais ir tėvais, vasarą leisdavo darbo ir poilsio stovyklose. Tačiau mokyklai trūko patalpų, todėl buvo nutarta pradėti statyti naują mokyklos pastatą. 1979 m. spalio 17 d. pradėta statyti 1280 vietų mokykla. Ją pastatė Kaišiadorių KMK-77. Pagerėjo darbo sąlygos: puikūs kabinetai, Aktų ir sporto salė, erdvi valgykla. Pasibaigė darbas dviem pamainomis. 1980 m. mokykloje dirbo 75 mokytojai, iš jų 56 su aukštuoju išsilavinimu. Buvo sutvarkyta mokyklos aplinka: išasfaltuoti takai, įrengti gėlynai, pastatytas šiltnamis. Mokslo metus baigė 1215 moksleivių. Įsteigta parengiamoji klasė. 1982 m. mokykloje dirbo 80 mokytojų, mokslo metų pabaigoje buvo 1162 mokiniai, mokyklą baigė 49 abiturientai, aštuonias klases baigė 126 mokiniai. 1984 m. mokykloje buvo sukomplektuotos 46 klasės – 1144 mok.
1991–1992 m. Vievio vidurinėje mokykloje mokėsi 1149 mokiniai, pradėjo dirbti daug jaunų specialistų. Tęsėsi graži draugystė su vokiečiais iš Ekstertalio ir Kalletalio mokyklų, rengiami bendri projektai, mokyklą garsina merginų choras „Pušaitės“, moksleiviai dalyvauja „Dainų dainelės“ konkurse, pasiekiama neblogų rezultatų rajono ir respublikiniuose konkursuose, olimpiadose, mokyklą garsina sportininkai. 2001 m. mokyklą paliko mokytojai pensininkai. Į kolektyvą atėjo dirbti jauni specialistai. 2001–2002 m. mokykloje neliko pradinių klasių, nes buvo įsteigta Vievio pradinė mokykla. Mokykloje mokėsi 786 mokiniai, mokykloje dirbo 56 mokytojai. Nuo 5 klasės pagilintai mokoma vokiečių kalbos, o nuo 9 klasės – matematikos ir lietuvių kalbos. Tęsiamas profilinis mokymas, diegiami profiliavimo pradmenys. Mokyklą baigė pirmoji „profiliuotų“ laida, 47 moksleiviai. 2002–2003 m.m. 5-12 klasėse mokėsi 805 moksleiviai. mokyklą baigė 44 abiturientai. Sėkmingai tęsiamas profilinis mokymas. Atnaujintos skaityklos, kuriose mokiniai gali ruoštis pamokoms, pailsėti, sudarytos geros sąlygos dirbti bei ilsėtis ir mokytojams: suremontuotas mokytojų kambarys, įrengti lietuvių kalbos, tiksliųjų mokslų, užsienio kalbų metodikos kabinetai. Suremontuota valgykla, nupirkti nauji baldai. Mokykla dalyvauja SOKRATES projekte, todėl užmegzti santykiai su Čekijos mokyklomis, pasikeista delegacijomis, toliau bendradarbiaujama su Vokietijos mokyklomis. 2005 m. gegužės mėnesį mokykloje vyko vidurinio ugdymo programos akreditacija. Mokykloje teikiama socialinė pedagoginė pagalba. 2005 m. Vievio vidurinė mokykla pasiekė gimnazijos statusą.
Kazimieras Tiškevičius II
Kazimieras Tiškevičius (, po 1609 m. Logoiske -1649 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras, didikas, Lelijos herbo grafas, valstybės ir karinis veikėjas.
Biografija
Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės Logoisko šakos. Tėvas Jonas Eustachijus Tiškevičius Logoiskis. Motina Sofija Vyšniovecka. Broliai Jurgis Tiškevičius, Antanas Jonas Tiškevičius, Kristupas Tiškevičius, Felicijonas Tiškevičius.
Šeima
Pirmoji žmona Teofilė Tryzna. Sūnus Eustachijus Tiškevičius (Eustachy Tyszkiewicz), buvo vedęs Izabelą Danilovič, bet vaikų neturėjo. Duktė Ona Tiškevičiūtė (Anna Tyszkiewicz, jos vyras Jan Bohdan Stetkiewicz).
Ed Sheeran
Edward Christopher „Ed“ Sheeran (g. 1991 m. vasario 17 d.) – britų dainininkas, dainų autorius ir muzikantas. E. Sheeran 2008 m. persikėlė į Londoną, norėdamas pradėti savo muzikinę karjerą. Ten jis 2011 m. išleido savo pirmąjį EP „No. 5 Collaborations Project“. Jį pastebėjo tokie garsūs muzikantai, kaip Elton John bei Jamie Foxx. Neilgai trukus, E. Sheeran pasirašė kontraktą su „Asylum Records“ kompanija ir išleido pirmąjį solinį albumą „+“. Albumas susilaukė didžiulio pasisekimo visame pasaulyje. 2012 m. jo populiarumas tik augo, jis įrašė dainą kartu su Taylor Swift, rašė dainas grupei „One Direction“. 2014 m. birželį buvo išleistas antrasis studijinis albumas „x“, kuris taip pat tapo itin populiariu visame pasaulyje. Albumas pasiekė pirmąją vietą JAV ir Jungtinėje Karalystėje, taip pat buvo nominuotas metų albumo kategorijoje Grammy apdovanojimuose, tačiau nelaimėjo. Dabar jis koncertuoja visame pasaulyje.
Kazimieras Tiškevičius II
Šeima
Antroji žmona Ana Rogovska, su ja vaikų neturėjo.
Valstybės tarnyba
1640 m. Bresto pakamaris. Dudzko seniūnas.
Ed Sheeran
2018 m. susižadėjo su savo vaikystės drauge ir buvusia vidurinės mokyklos klasioke Cherry Seaborn. Ji yra dainos „Perfect" įkvėpėja. 2019 m. duomenimis, E. Sheeran visame pasaulyje yra pardavęs daugiau nei 150 milijonų įrašų.
Gioigiolis
Gioigioliu vadinami objektai Azerbaidžane:
Malaizinis raibasis ragasnapis
Malaizinis raibasis ragasnapis (Anthracoceros malayanus) – ragasnapinių paukščių (Bucerotiformes) būrio, ragasnapinių (Bucerotidae) šeimos paukščių rūšis.
Kūno ilgis 60-65 cm.
Paplitę Pietryčių Azijos Malakos pusiasalyje, Sumatros ir Borneo salose.
Obručevas (Vinkšnupėnai)
Obručevas (,, nuo 1938 m. liepos 16 d. Großwingen, Groß Wingen, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. ) – gyvenvietė Mažojoje Lietuvoje, Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Nemano rajone, 22 km į vakarus nuo Ragainės, 18 km į pietvakarius nuo Tilžės, nuo 2008 m. birželio 30 d. Žilino kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Lankos apskrities (1922–1945 m. Tilžės-Ragainės apskrities) kaimas. 1993–2008 m. Novo Kolchoznojė apylinkės kaimas.
Poul Nyrup Rasmussen
Poulas Niurupas Rasmusenas (Poul Nyrup Rasmussen, g. 1943 m. birželio 15 d. Esbjerge) – ekonomistas, Danijos ir Europos Sąjungos politinis veikėjas.
Biografija
1962 m. baigė Esbjergo gimnaziją, 1971 m. Kopenhagos universitetą, politikos mokslų kandidatas.
1971–1986 m. Danijos profsąjungų centro (LO) ekonomistas, 1981 m. direktorius. 1986 m. Pensijų fondo direktorius ir bendrovės „Lalandia invest“ prezidentas.
1987 m. Danijos socialdemokratų partijos (SFD) pirmininko pavaduotojas, 1988–2004 m. Folketingo (parlamento) narys, 1988–1992 m. prekybos ir pramonės komiteto pirmininkas. 1992–1993 m. ir 2001–2001 m. parlamento socialdemokratų frakcijos pirmininkas.
Nuo 1993 m. sausio 25 d. iki 2001 m. lapkričio 27 d. Danijos ministras pirmininkas. Jo vadovaujama vyriausybė įgyvendino daug socialinės ir lyčių lygybės programų. 2000 m. referendume Danija pasisakė prieš euro įvedimą. P.N.Rasmuseno valdymo pabaigoje SFD pirmąkart nuo 1920 m. neteko daugumos parlamente. Ministro pirmininko poste jį pakeitė bendrapavardis Andersas Fogas Rasmusenas.
2004 m. Europos Parlamento rinkimuose už jo kandidatūrą balsavo rekordinis 407 966 rinkėjų skaičius. 2004 m. išrinktas Europos socialistų partijos pirmininku.
Žmona – Danijos parlamento narė Lone Dybkjær.
Floresas
Floresas (indonez. Flores) – sala Indonezijoje, viena iš didžiausių, kalvočiausių Mažųjų Sundos salų. Salos ilgis yra 375 km, bet, kad ją pervažiuotum, reikia įveikti apie 700 km. Plotas 14 300 km². 1,6 mln. gyventojų (2003 m.). Priklauso Rytų Nusa Tengaros provincijai.
Salai pavadinimą davė portugalai: Cabo das Flores reiškia „gėlių kyšulys“. Sala yra viena iš nestabiliausių geologinių zonų pasaulyje. Čia yra 14 aktyvių vulkanų (aukščiausias ugnikalnis 2370 m, Poko Mandasavu); tik Javoje ir Sumatroje jų yra daugiau. Žemės drebėjimai čia vyksta kasmet. 1992 m. gruodžio mėn. įvyko 6,8 balų smūgis. Žuvo apie 3000 žmonių,o didelis Maumerės miestas buvo nušluotas.
Apie 85 % gyventojų krikščionys. Labuanbajo žvejų miestelis, esantis vakarinėje salos dalyje, yra patogi vieta sustoti keliaujant laivu iš Lomboko į Komodo, Rincą ir kitas salas. 2,5 km nuo miesto yra pakilimo laukas, iš čia galima išskristi į Lomboką ir Balį. Įdomiausia salos vieta – trys spalvotieji ežerai Kelimutu vulkano viršūnėje (1600 m). Didžiausio ežero spalva šviesiai žydra, antrasis ežeras žalias, o trečias – juodas. Ežerų spalva keičiasi.
Janina Barauskaitė
Janina Barauskaitė (g. 1937 m. sausio 10 d. Šaukėnuose, Šiaulių apskritis) – Lietuvos kalbininkė, pedagogė, humanitarinių mokslų daktarė.
Biografija
1956 m. baigė Šaukėnų vidurinę mokyklą, 1961 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą. 1963-1966 m. studijavo Lietuvių kalbos ir literatūros instituto aspirantūroje, humanitarinių mokslų daktarė.
Nuo 1966 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) dėstytoja, nuo 1974 m. docentė. Nagrinėja lietuvių kalbos stilistiką. Moksliniuose leidiniuose, periodikoje paskelbė kelias dešimtis straipsnių.
Lietuvių kalbos draugijos narė.
Platėjos mūšis
Platėjos mūšis – paskutinis svarbus sausumos mūšis, įvykęs per Antrąją persų invaziją į Graikiją. Jis įvyko 479 m. pr. m. e. netoli Platėjos miesto Bojotijoje tarp graikų miestų valstybių, tarp kurių buvo Sparta, Atėnai, Korintas ir Megara, bei Kserkso Persų imperijos.
Praėjusiais metais paties Kserkso vadovaujama armija laimėjo Termopilų ir Artemisijaus mūšius, užėmė Tesaliją, Bojotiją, Atiką. Tačiau graikų laivynas netikėtai laimėjo Salamino mūšį ir Peloponesas liko neužkariautas. Kserksas su dauguma armijos atsitraukė, o jo generolas Mardonijus liko susidoroti su likusiais graikais.
Dauguma persų buvo užspiesti savo stovykloje ir nužudyti. Sausumos armijos sunaikinimas, taip pat persų laivyno pralaimėjimas Mykalės mūšyje, teigiama, kad tą pačią dieną, užbaigė persų invaziją. Po šių įvykių graikai perėjo į puolimą. Nors Platėjos mūšis buvo lemiama pergalė, nei senovėje nei dabar jis nelaikomas labai svarbiu. Dėmesys tenka Atėnų pergalei Maratono mūšyje ir graikų pralaimėjimui Termopiluose.
Bėčionių piliakalnis
Bėčionių piliakalnis – piliakalnis Šalčininkų rajono savivaldybės teritorijoje, į vakarus nuo Bėčionių, Dieveniškių seniūnija, Dieveniškių istorinis regioninis parkas. Piliakalnis pasiekiamas iš plento pervažiavus Gaują pasukus į dešinę vakarų kryptimi ir pavažiavus 400 m, yra dešinėje šiaurėje. miniatiūra|240px|left|Piliakalnis 2016 m. gegužės mėn.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Gaujos dešiniajame krante. Aikštelė ovali, pailga rytų – vakarų kryptimi, 40x20 m dydžio. Šlaitai vidutinio statumo, nuo 4 m aukščio pietuose iki 17 m aukščio.
Piliakalnis apardytas bulviarūsių, dirvonuoja.
Tyrimai
1951 m. ir 1955 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas, 1968 m. – Mokslinė metodinė taryba. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 2,1 ha. Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 13900 m².
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Baltijos porteris
Baltijos porteris – iš angliško porterio kilęs tradicinis Baltijos jūros regiono šalių alus. Gaminamas Lietuvoje, Latvijoje, Estijoje, Lenkijoje, Rusijoje, Suomijoje, Švedijoje ir Ukrainoje. Šiuo metu didžiausias šio stiliaus asortimentas verdamas Lenkijoje.
Istorija
Iš pradžių taip vadintas eksportinis alaus variantas, kurį Anglijos porterio daryklos gamino Baltijos regionui. Dėl tolimo transportavimo alus virtas su didesniu alkoholio kiekiu (nuo 7,5 iki 9 % tūrio). Ilgainiui, mėgdžiojant anglišką porterį, panašaus tipo alus pradėtas virti vietoje derinantis prie vietos tradicijų ir skonio.
Savybės
Baltijos porteryje dominuoja salyklo derinio sukurti džiovintų vaisių, karamelės ir kavos poskoniai, ir tik labai silpnas apynių aromatas. Šio tamsaus alaus stiprumas dažniausiai būna tarp 7 ir 8,5%.
Dažniausiai gaminamas su apatinės fermentacijos (lagerio) mielėmis arba naudojama šalta fermentacija su elio mielėmis. Yra stipresnis ir mažiau deginto skonio nei angliškas porteris (naudojamos elio mielės ir aukštesnė fermentacijos temperatūra).
99 m. pr. m. e.
'''99 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Sportinis pokeris Lietuvoje
Sportinis pokeris Lietuvoje - jauna sporto šaka Lietuvoje.
Istorija
thumb|right|600px|[[Lietuvos sportinio pokerio federacija|Lietuvos sportinio pokerio federacijos logotipas]] 2010 m. balandžio 24 d. Vilniaus „Litexpo“ parodų rūmuose įvyko inauguracinis turnyras, kuriame dalyvavo arti 300 žaidėjų iš visos Lietuvos. Nugalėtoju tapo Viktoras Vainutis iš Vilniaus.
Lietuvos sportinio pokerio federacija
Lietuvos sportinio pokerio federacija (LSPF) - organizacija, koordinuojanti sportinio pokerio veiklą Lietuvoje bei vienijanti sportinio pokerio asociacijas ir klubus.
LSPF priklauso 7 regioninės asociacijos: Vilniaus sportinio pokerio asociacija, Kauno sportinio pokerio asociacija, Pajūrio pokerio klubas, Šiaulių sportinio pokerio asociacija „Full House“, Panevėžio, Druskininkų ir Alytaus sportinio pokerio asociacijos.
Klubai
right|thumb|250px||ŠSPA Full House svetainė www.pokeristai.lt Šiaulių sportinio pokerio asociacija „Full House" (ŠSPA „Full House") - oficialus sportinio pokerio klubas, kurio pagrindinė veikla yra organizuoti sportinio pokerio renginius.