cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gelgaudiškio pagrindinė mokykla
Istorija
1945 m. kovo mėn. pradinė mokykla reorganizuota į progimnaziją. Buvusiuose Komaro rūmuose mokėsi apie 100 mokinių, dirbo 9 mokytojai. Nuo 1949 m. rugsėjo 1 d. Gelgaudiškio progimnazija tapo septynmete mokykla ir veikė trijuose netipiniuose pastatuose. Buvusiuose Komaro rūmuose įsteigti vaikų namai, kurių auklėtiniai lankė septynmetę mokyklą. 1952 m. septynmetė perorganizuota į priaugančią vidurinę mokyklą ir dirbo jau keturiuose pastatuose. Buvo 10 klasių komplektų, stadionas, mokėsi 249 mokiniai.
Kas metai klasių komplektų ir mokinių skaičius augo. Teko rūpintis naujos mokyklos statyba. Ant kalno pradėta statyti 520 vietų vidurinė mokykla, bet respublikoje vietoje mokyklinio amžiaus vaikų namų pradėtos atidarinėti naujo tipo mokymo įstaigos – bendro lavinimo mokyklos-internatai. Taip naujame pastate įkurta mokykla-internatas, į kurį buvo suvežami našlaičiai iš įvairių Lietuvos rajonų, o vidurinė mokykla ir toliau liko dirbti pakalnėje, išsimėčiusi po visą miestelį. 1964–1966 m. ji dirbo net 7-se pastatuose. 1966 m. liepos 1 d. mokykla-internatas panaikintas, o jo patalpos (dabartinis pastatas) perduotas vidurinei mokyklai. Nuo 1976–1977 m. m. iki 1990–1991 m. m. mokykla dirbo kabinetine sistema. 1990 m. Gelgaudiškio melioratoriai padovanojo priestatą su didele sporto sale ir kitomis patalpomis. 2013 m. rugsėjo 1 d. Gelgaudiškio vidurinė mokykla reorganizuota į pagrindinę.
Kuveito tautinis olimpinis komitetas
Kuveito olimpinis komitetas (KUW) – nevyriausybinė sporto organizacija, prižiūrinti Kuveito sportinę veiklą ir atstovaujanti šaliai tarptautiniame olimpiniame komitete.
2010 m. sausio 1 d. tarptautinis olimpinis komitetas suspendavo Kuveito nacionalinio olimpinio komiteto veiklą, dėl tariamo vyriausybės kišimosi. Organizacija negavo jokio olimpinio finansavimo, bei šalies sportininkai ir teisėjai oficialiai negalėjo dalyvauti žaidynėse.
2010 m. vasaros jaunimo olimpinių žaidynių metu Singapūre šalies atstovai privalėjo dalyvauti kaip nepriklausomi sportininkai, todėl varžėsi ne su Kuveito nacionaline vėliava, o su olimpine vėliava.
2012 m. liepos 14 d. suspendavimas panaikintas ir šalis galėjo dalyvauti 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.
2015 m. spalį Tarptautinis olimpinis komitetas antrąsyk suspendavo Kuveito olimpinį komitetą. Šalies sportininkams ir teisėjams neleista dalyvauti žaidynėse, o šalyje neleista rengti olimpinių atrankos varžybų. 2015 m. Azijos sportinio šaudymo čempionato, kuris turėjo būti Azijos kvalifikacinis turnyras, iškovoti olimpiniai kelialapiai buvo neįskaityti nes čempionatas vyko Kuveite.
Santa Lusija (Urugvajus)
Santa Lusija  – miestas pietų Urugvajuje, Kaneloneso departamente, prie Santa Lusijos upės. 16,4 tūkst. gyventojų (2004 m.). Vystomas turizmas (pirmoji Urugvajaus gyvenvietė paskirta turizmui). Vyrauja XX a. pr. pastatai (viešbučiai, vilos, apartamentai), kuriuose atostogaudavo urugvajiečių buržuazija.
Clear as Day
Clear as Day – debiutinis amerikiečių kantri atlikėjo Scotty McCreery albumas, išleistas 2011 m. spalio 4 d. Nepaisant to, kad albumas susilaukė prastų kritikų įvertinimų, jis debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, per pirmą savaitę JAV pardavus 197 tūkstančius kopijų.
Rapalo taikos sutartis (1920)
thumb|Žemėlapis teritorinių pokyčių Venecija-Džulija pagal Rapallo sutartįRapalo taikos sutartis – sutartis tarp Italijos ir Serbų, kroatų ir slovėnų karalystės, sudaryta sprendžiant ginčą dėl kai kurių teritorijų Slovėnijoje ir Kroatijoje. Sutartis pasirašyta 1920 m. lapkričio 12 d. Rapalo miestelyje netoli Genujos.
Įtampa tarp Italijos bei Serbų, kroatų ir slovėnų karalystės atsirado baigiantis Pirmajam pasauliniam karui, kai iširo Austrijos-Vengrijos imperija, o Italija norėjo išplėsti savo ribas pagal Londono paktą.
Gvavjarė (upė)
Gvavjarė  – upė Kolumbijoje; Orinoko kairysis intakas. Prasideda Rytų Kordiljeroje, susiliejus Gvajabero ir Ariario upėms. Teka rytų, šiaurės rytų kryptimi pradžioje per Pardaos plokščiakalnį (kur sudaro 3 krioklius), vėliau – per Ljanoso lygumas bei Amazoniją. Įteka į Orinoką Venesuelos pasienyje, priešais San Fernando de Atabapo miestą. Vingiuota, skaidosi į protakas.
Rapalo taikos sutartis (1920)
Pagal sutartį Zadaras buvo aneksuotas Italijos, Rijeka turėjo tapti nepriklausomu miestu.
Sutartis galiojo iki 1924 m., kai buvo pasirašyta nauja Romos taikos sutartis, pagal kurią Rijeka buvo atiduota Italijai, o Sušakas atiteko Serbų, kroatų ir slovėnų karalystei.
Gvavjarė (upė)
Didžiausi intakai – Ariaris, Uva (kairieji), Inirida, Atabapas (dešinieji).
thumb|left|250px|Gvavjarė iš kosmoso ties Letisija
Prie Gvavjarės upės įsikūrę San Fernando de Atabapo, San Chose del Gvavjarės miestai.
Raudondvario tiltas
thumb|right|Ant tilto. Priekyje – Raudondvaris
Raudondvario tiltas (arba Kazio Veverskio tiltas) – gelžbetoninis tiltas per Nevėžį ties Raudondvariu, paskutinis per šią upę, valstybinės reikšmės krašto kelio 8,72 kilometre.
Istorija
Senasis tiltas per Nevėžį Raudondvaryje menamas nuo 1914 m., kai šioje vietoje dar veikė keltas. I pasaulinio karo metu vietoje veikiančio kelto pastatytas medinis tiltas, tačiau jis supuvo, ir 1928 m. buvo išardytas.
Vinco Stašelio tiltas
1930–1931 m. toje pačioje vietoje, dab. Nevėžio gatvės tęsinyje, ant betoninių atramų pastatytas geležinis tiltas. Tai buvo ilgiausias vieno tarpatramio (vienos angos) tiltas nepriklausomoje Lietuvoje – 106 m ilgio. Tiltą projektavo ir statė vokiečių firma Flender A.G. Tilto statyba kainavo apie 585 000 litų. 1931 m. lapkričio 14 d. 12 val. tiltas iškilmingai atidarytas ir pavadintas Vinco Stašelio vardu. V. Stašelis buvo Raudondvario šaulių būrio vadas, Netonių pradžios mokyklos vedėjas, žuvęs Klaipėdos sukilimo metu 1923 m.
1941 m. birželio 23 d., prasidėjus II pasauliniam karui, tiltas susprogdintas ir daugiau neatstatytas. Dabar išlikę tilto fragmentai abipus upės. Buvęs tiltas neatsiejamas nuo grįsto akmenimis kelio, kurio fragmentai išlikę dabartinėse Nevėžio ir M. Valančiaus gatvėse. Akmeninis grindinys datuojamas XIX a. pab. – XX a. pr. Vinco Stašelio tiltą mena apie 11 m virš vandens lygio iškilusios betoninės atramos abejose upės pusėse. Senojo Raudondvario kelio atkarpa, esanti Nevėžio g. ir buvusio tilto liekanos dešiniajame upės krante yra įtraukti į Kultūros vertybių registrą (unik. kodas ).
Prie senojo tilto griuvėsių kairiajame krante (kelyje ) pastatyta atminimo lenta.
Rekonstrukcija
2008 m. pradėtas avarinės būklės dabartinio tilto Kauno–Jurbarko kelyje remontas. Nuo 2008 m. rugsėjo mėn. remontuojamu tiltu per Nevėžį buvo galima važiuoti tik viena eismo juosta. Eismą tiltu reguliavo šviesoforai. 2009 m. rugpjūčio mėn. baigtas pirmasis tilto remonto darbų etapas, eismas nukreiptas naujai pastatyta tilto dalimi. Senasis tiltas buvo nugriautas ir vietoj jo naujai pastatyta antroji tilto dalis. Išskyrus senąsias restauruotas atramas iš senojo tilto nieko nebeliko. 2010 m. gegužės 31 d. atidaryta antroji tilto eismo juosta.
Praplatintas tiltas yra 14,6 metro pločio, per jį taip pat nutiestas šaligatvis ir dviračių takas. Bendra projekto vertė siekė apie 25 mln. litų. Darbus atliko kelių ir tiltų statybos bendrovė „Kauno tiltai“.
2011 m. kovo 9 d. LR Vyriausybės nutarimu Raudondvario tiltui suteiktas žymaus rezistento, žuvusio tilto prieigose, Kazio Veverskio vardas, gegužės 15 d. atidengta atminimo lenta. Šalia senojo tilto griuvėsių kalavijo formos paminklu įamžinta rezistento žūties vieta.
Vidžemės aukštuma
Vidžemės aukštuma (Centrinė Vidžemės aukštuma) yra Latvijos viduryje, skiria Gaujos ir Dauguvos baseinus. Vidžemės aukštumoje yra aukščiausias Latvijos kalnas Gaizinkalnas (311 m). Aukštuma susidariusi iš moreninių nuogulų. Pasižymi miškingomis kalvomis ir ąžuolais.
Ernest Rutherford
Ernestas Rezerfordas ( 1871 m. rugpjūčio 30 d. Braitvoteris, N. Zelandija – 1937 m. spalio 17 d. Kembridžas, Anglija) – fizikas, vienas iš branduolinės fizikos pradininkų, Nobelio chemijos premijos laureatas.
Biografija
Gimė Naujojoje Zelandijoje.
Mokslininko garbei pavadintas cheminis elementas rezerfordis.
Audrius Ramonas
Audrius Ramonas (g. 1979 m. gruodžio 7 d.) – Lietuvos vartininkas, futbolo treneris.
Žaidėjo karjera
Komandos, kuriose žaidė: Vilniaus „Geležinis vilkas“, Vilniaus „Ardena“, Vilniaus „Polonija“, Marijampolės „Sūduva“.
Trenerio karjera
Baigęs karjerą ėmėsi trenerio veiklos: dirbo vartininkų treneriu „Sūduvos“ futbolo klube ir treniravo Lietuvos rinktinės vartininkus. Tarp 2003 ir 2019(?) m. buvo „Sūduvos“ futbolo klubo nariu.
2021 m. Valdas Ivanauskas buvo paskirtas Lietuvos nacionalinės rinktinės vyr. treneriu. Patvirtinti trys talkininkai: trenerio asistentas Tomas Ražanauskas, vartininkų treneris Audrius Ramonas bei fizinio rengimo treneris iš Vokietijos Thomas Klimmeck. Su treneriu ir jo štabu pasirašytos sutartys iki šio atrankos ciklo pabaigos.
2022 m. gruodžio 23 d. prisijungė prie Vilniaus „Žalgirio“ klubo trenerių štabo.
Rinktinės
2001 m. birželio 5 d. žaidė rungtynėse prieš Rumunijos U-21 rinktinę. Buvo kapitonu ir sužaidė visas rungtynes. Lietuviai nugalėjo rezultatu 1:0.
2001 m. rugsėjo 4 d. žaidė rungtynėse prieš Gruzijos U-21 rinktinę. Sužaidė visas rungtynes. Rungtynės vyko Gruzijoje ir lietuviai jose patyrė pralaimėjimą rezultatu 1:4.
Šnipaičių apylinkė
Šnipaičių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Betygalos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ariogalos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Ariogalos rajono Agelaičių apylinkės ir Tytuvėnų rajono Maižiškių apylinkės.
Niukomo paradoksas
Niukomo paradoksas – paradoksas, atsirandantis žaidime, kai vienas iš žaidėjų gali numatyti kito veiksmus.
Istorija
Pirmą kartą Niukomo paradoksą aprašė Viljamas Niukomas (William Newcomb), dirbęs Kalifornijos universiteto Lorenso Livermoro laboratorijoje. Tarp filosofų jį išplatino Robertas Nozikas (Robert Nozick) 1969 m. Straipsnis šia tema pasirodė Scientific American žurnale 1974 m.
Paradokso turinys
Du asmenys: Numatantis (N) ir Pasirenkantis (P), žaidžią tokį žaidimą:
Klausimas:
Jeigu N numatė teisingai, tai P išsirinks tik uždarytąją dėžutę ir laimės milijoną litų. Jei P paims abi dėžutes, uždarytoji dėžutė bus tuščia, o P išloš tik 1000 Lt. P nenori rizikuoti, kad gautų tik 1000 Lt. Taip galvodamas P turi visada rinktis uždarytąją dėžutę.
Tuo momentu, kai P pradeda rinktis, dėžučių vertė jau nustatyta. Uždarytosios dėžutės vertė jau nustatyta. Žaidėjo P akyse dėžučių vertė negali būti keičiama. Nepriklausomai nuo to, ar uždarytoji dėžutė pilna ar tuščia, P padidina savo šansus išlošti pasirinkdamas abi, nes gali pasiimti abiejų dėžučių turinį. Vadovaudamasis tokia logika, P turi visada pasirinkti abi dėžutes.
Žaidimų teorija neatsižvelgiant į laiko sugrąžinimą
Analizė iš žaidimų teorijos pozicijų yra akivaizdi. Jeigu P nori padidinti pajamas, o N padidinti numatymą, tai Nešo pusiausvyra nusistovės, nes P visada pasirinks abi dėžutes, taip pat N visada numatys tokį ėjimą. Galiausiai P visada gaus 1000 Lt, o N galės numatyti ateitį. Jei du žaidėjai pakartos partiją, tai greitai nusistovės tokia pusiausvyra.
Žaidimų teorija atsižvelgiant į laiko sugrąžinimą
Dabar pridedam papildomą sąlygą: N gali numatyti ateitį. Jis žino, o ne spėja, kas atsitiks. Kitaip sakant, N gali sugrąžinti laiką ir automatiškai užprogramuoja, kaip sudėti pinigus. P renkasi vieną ar abi dėžutes. Laikas automatiškai atsiunčia šitą informaciją anksčiau. Jei pasirinks vieną, automatiškai į antrą dėžutę bus įdėtas 1 000 000 Lt, jei bus pasirinktos abi dėžutės, į antrą dėžutę nieko įdėta nebus. Ką turi daryti P?
Ir vėl matematiškai paaiškinimas yra paprastas. Jei P pasirinks pirmą dėžutę, tai jos vertė bus 1000 Lt. Jei P pasirinks abi dėžutes, tai uždaryta bus tuščia ir laimikis bus 1000 Lt. Tokiu atveju pasirinkti pirmą yra racionaliausia.
Bet galime numatyti, kad rinktis abi dėžutes yra geriau. Kai P renkasi dėžutes, jų turinio keisti negalima, todėl antra dėžutė gali būti arba tuščia, arba pilna. Jei laikas praneš, kad P pasirinks ne pirmą dėžutę, o abi, tai N bus suklydęs. Ateities įvykiai negali būti praeities įvykių priežastis, todėl pasirinkti abi dėžutes yra geriau.
Filosofinis požiūris
Filosofai siūlo daug paradokso sprendimo būdų, kurie tiesioginės priežasties-pasekmės. Kai kurie teigė, racionalus asmuo išsirinks 2, iracionalus 1, tad šiame žaidime neracionalus žmogus laimi daugiau. Kiti teigė, kad esant laiko elementui nebus laisvos valios, o P padarys visada tai, kas jam skirta. Dar kita filosofų grupė patvirtino, kad paradoksas parodo negalimumą atspėti ateitį.
Permatoma dėžutė
Įsivaizduokime, kad uždaryta dėžutė padaryta iš stiklo. Ką dabar turi daryti P? Jei mato 1 000 000 Lt uždarytoje dėžutėje, gali išsirinkti abi dėžutes ir pasiimti visus pinigus. Jei pamatys uždarytą dėžutę tuščią, tai norėdamas padaryti kiaulystę N, išsirinks tik pirmą dėžutę, tokiu būdu įrodydamas žaidimo nereikšmingumą. Abiem atvejais veiksmai bus numatyti prieš numatymą. Prielaidos prieštaraus pačios sau.
Tokia forma Niukomo paradoksas bus lygus senelio paradoksas. Jeigu sugrįši laiku atgal ir nužudysi savo senelį, tai negalėsi gimti ir užmušti savo senelio.
Niukomo paradoksas su permatoma dėžute gali būti panaudotas įrodyti prielaidos prieštaravimui, kad visada galima žinoti ateitį (esant laisvai valiai).
Apaštalas Jokūbas jaunesnysis
Pagal tradiciją laikoma, kad Apaštalas Jokūbas jaunesnysis mirė kankinio mirtimi – buvo nukryžiuotas Ostrakino mieste žemutiniame Egipte.
Māris Verpakovskis
Māris Verpakovskis (Maris Verpakovskis, g. 1979 m. spalio 15 d.) – Latvijos vyrų futbolo rinktinės ir PAE Ergotelīs puolėjas. Jis Latvijos rinktinėje žaidė 86 rungtynes, įmušė 28 įvarčius.
Verpakovskis pasaulyje žinomas tapo 2003 m., kai 2004 m. Europos čempionato kvalifikaciniame turnyre per 10 rungtynių įmušė 6 įvarčius, tarp jų ir lemiamose varžybose prieš Vengrijos, Švedijos ir Turkijos rinktines. 2004 m. Europos čempionate Verpakovskis įmušė vienintelį rinktinės įvartį turnyre. Verpakovskis yra Latvijos vyrų futbolo rinktinės visų laikų rezultatyviausias futbolininkas, taip pat dukart (2003 ir 2004 m.) pripažintas geriausiu Latvijos metų futbolininku.
Liepājas Metalurgs
Mario Verpakovskio tėvas Ilmaras taip pat buvo žinomas Latvijos futbolininkas, todėl nestebina ir Mario pasirinkimas savo gyvenimą susieti su futbolu. Pradėjęs treniruotis gimtojoje Liepojoje, ir jau 1996 m. būdamas 16 metų debiutavo Latvijos čempionate komandos Liepājas Baltika sudėtyje, kuri 1997 m. persivadino į FHK Liepājas Metalurgs. Žaidžiant Metalurgo sudėtyje, Verpakovskį pastebėjo ir Latvijos rinktinės treneriai. Rinktinėje jis debiutavo 1999 m. birželį 2000 m. Europos čempionato kvalifikacinio turnyro rungtynėse Atėnuose prieš Graikijos rinktinę. Jau savo pirmosiose varžybose rinktinės gretose Maris pasižymėjo įvarčiu.
Skonto
2001 m. Verpakovskis perėjo į Latvijos komandą Skonto FC bei tapo lyderiu tiek klube, tiek rinktinėje. Skonto FC sudėtyje Verpakovskis triskart tapo Latvijos čempionu. Jo žvaigždžių valanda išmušė 2003 m. rudenį, kai po kelių svarbių įvarčių rinktinės gretose, Verpakovskis tapo nacionaliniu didvyriu, atvesdamas Latvijos rinktinę į 2004 m. Europos čempionatą.
Dinamo Kiev
Dėl puikaus pasirodymo rinktinėje Verpakovskiu susidomėjo keli geriausi Europos klubai, tačiau jis pasirašė 5 metų sutartį su Ukrainos superklubu Dynamo Kyiv ir 2004 m. tapo Ukrainos čempionu. 2004–2005 m. sezone Verpakovskis Dynamo klubo sudėtyje žaidė ir UEFA Čempionų lygoje ir įmušė įvartį į Real Madrid vartus.
Getafe
2006 m. lapkritį pasirodė gandai dėl Mario Verpakovskio perėjimo į Kroatijos futbolo klubą Dinamo Zagreb. Juo taip pat susidomėjo kitas Ukrainos futbolo klubas Dnepropetrovsko Dnipro. Galiausiai Maris buvo išnuomotas Ispanijos aukščiausiosios lygos klubui Getafe CF.
Inga Stepukonienė
Inga Stepukonienė (g. 1971 m. Garliavoje) – literatūrologė, kultūros istorikė, humanitarinių mokslų daktarė, pedagogė, vertėja.
Robert Soblen
Robertas Soblenas, Romanas Velis, Ruvelis Sobolevičius (1900 m. lapkričio 7 d. Vilkaviškyje, Rusijos imperija - 1962 m. rugsėjo 11 d. Londone, Jungtinė Karalystė) – Lietuvos žydų kilmės sovietų šnipas.
Inga Stepukonienė
Biografija
Mokslinių interesų sritys: lyginamoji literatūra, literatūrinė baltistika, lietuvių švietimo ir pedagogikos istorija, lietuvių spaudos istorija, lituanistikos pedagogika, regionistika.
Lytinis susijaudinimas
Lytinis susijaudinimas – tam tikra fiziologinė-psichologinė būsena, kuomet žmogus jaučiasi pasiruošęs sueičiai. Žmonėms, ne taip kaip gyvūnams, lytinis susijaudinimas yra nuo metų laiko nepriklausantis reiškinys. Esant tinkamai stimuliacijai, lytinis susijaudinimas baigiasi orgazmu, tačiau jis gali būti malonus pats savaime net ir nepasiekiant orgazmo. Tokio susijaudinimo metu smegenų limbinėje sistemoje vyksta sudėtingi fiziologiniai procesai.
Robert Soblen
Biografija
Prasidėjus II pasauliniam karui, 1941 m. su broliu ir likusiais šeimos nariais persikėlė gyventi į JAV. Leidimą išvykti į JAV jiems suteikė NKVD saugumo vadas Lavrentijus Berija, tačiau su sąlyga, kad broliai šnipinės JAV. Amerikoje šnipinėjo trockininkų judėjimą, taip pat siųsdavo į TSRS įvairius žvalgybos surinktus duomenis.
Inga Stepukonienė
Mokslines monografijos
Skaitė pranešimus Lietuvos ir tarptautinėse konferencijose užsienyje, surengė daugybę seminarų bei viešų paskaitų mokytojams ir plačiajai visuomenei.
Robert Soblen
Biografija
1957 m. kartu su broliu buvo suimti už šnipinėjimą prieš JAV. Brolius išdavė Holivudo režisierius Boris Morros, kuris pats anksčiau teikdavo pagalbą sovietų agentams, bet vėliau tapo FTB agentu. Soblenas prisipažino kaltu ir buvo nuteistas 7 metams kalėjimo. 1960 m. buvo papildomai apkaltintas, kad II pasaulinio karo metu teikdavo slaptus JAV duomenis TSRS saugumui bei 1950 m. atominių bombų bandymų aikštelių nuotraukas. Soblenas neigė kaltę. 1961 m. rugpjūčio 7 d. buvo nuteistas iki gyvos galvos.
Lytinis susijaudinimas
Lytinis susijaudinimas tam tikra prasme yra asmens būsena, kuriai būdingas noras pradėti lytinius santykius ir iškrauti lytinę įtampą. Tai pasireiškia anatominiais ir fiziologiniais pakitimais, nors kiekvienam žmogui būdinga individuali lytinio susijaudinimo dinamika.
Kartais lytinis susijaudinimas gali kilti be regimos priežasties ar išorinio dirgiklio – tiesiog veikiant lytinei įtampai. Jis kyla tuo lengviau, kuo didesnė lytinė įtampa, kurią iš esmės daug lemia ilgas lytinis susilaikymas. Pradėjus sueitį jau po pirmųjų frikcijų lytinis susijaudinimas sparčiai didėja ir greitai baigiasi orgazmu.
Robert Soblen
Biografija
Soblenas pateikė apeliaciją, o kadangi pats sirgo leukemija, tai kol vyko apeliacijos nagrinėjimas, buvo paleistas už užstatą. 1962 m. birželį apeliacija buvo atmesta. Sužinojęs, kad apeliacija buvo atmesta pabėgo į Izraelį, kur būdamas žydų tautybės pasiprašė Izraelio pilietybės, taip siekdamas išvengti ekstradicijos, tačiau Izraelis nesuteikė plietybės ir Sobleną deportavo. Skrendant į JAV, lėktuvas nusileido Londone, kur Soblenas persipjovė venas. Iš oro uosto buvo nuvežtas į ligoninę, kur paprašė politinio prieglobsčio Jungtinėje Karalystėje, tačiau prašymas buvo atmestas. Atėjus deportacijos dienai, 1962 m. rugsėjo 11 d. nusižudė perdozavęs tablečių.
Lytinis susijaudinimas
Kitos priežastys: galimo lytinio partnerio matymas (taip pat akių kontaktas), kvapas ir prisilietimas, taip pat erotinės fantazijos, pornografija.
Gonfalonė
Gonfalonė ( ar gonfalon) – ypatingos formos vėliava, kabinama ant skersinio. Laisvasis kraštas dažnai dvišakas ar turi kelias uodegas. Gonfalones pirmiausia ėmė naudoti viduramžių Italijos bendruomenės, vėliau amatininkų gildijos, korporacijos. Gonfalones ilgai naudojo įvairiose religinėse procesijose ir ceremonijose.
Tokią pačią išvaizdą kaip gonfalonės dažnai turi pulko vėliavos ir chorugvės.
Gonfalonėje dažnai atvaizduojamas herbas ar herbinis ženklas (badge), ji gali būti išmarginta įvairiais ornamentais.
Dabar gonfalonės plačiai naudojamos Italijoje. Kiekviena Italijos bendruomenė (komuna) turi savo gonfalonę, kurios ceremonijose dažnai pakeičia paprastas vėliavas.
Gonfalonės Ukrainoje
Panašias vėliavas ir panašiomis progomis naudoja ir Ukrainos municipalitetai. Ukrainiečių kalboje jos vadinamos штандарт, tačiau į anglų kalbą jie verčia kaip gonfalone.
Ukrainietiškos gonfalonės apačioje neturi uodegų. Dalis ukrainietiškų gonfalonių savo pakabinimo būdu visiškai atitinka itališkas gonfalones. Pvz., Odesos srities tarybos pirmininko gonfalonė ar Umanės (Умань) rajono tarybos pirmininko gonfalonė.
Kitos ukrainietiškos gonfalonės tvirtinamos ne prie † formos, o prie L formos koto skersinio. Pvz., Dubno rajono (Rovno sritis) gonfalonė.
Gonfalonės herbuose
Gonfalonės yra senas, viduramžių laikų simbolis, todėl spėjo papulti ir į herbus.
Aukštuojai
Aukštuojai – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Paparčių.
Izotropinė antena
Izotropinė antena – antena, vienodai visomis kryptimis visose plokštumose siunčianti arba priimanti elektromagnetinius virpesius. Tokios antenos stiprinimas yra 0 dBi. Izotropinės antenos teorinis modelis paprastai yra naudojamas palyginimui su kitų tipų antenų charakteristikomis.
Klabutka
Klabutka – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Kimbartiškės.
105 m.
105 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Nedatuoti
Mirtys
Nedatuota
Skiemonių seniūnija
Skiemonių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Anykščių rajono savivaldybės pietryčiuose.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 4 seniūnaitijos:
Šokolado triufelis
thumb|200px
Šokolado triufelis – šokolado konditerijos rūšis. Tradiciškai šokolado triufeliai gamina iš genažo gumulėlių, aplietų šokoladu ar apibarstytų cukraus pudra, kakavos milteliais arba kapotais pakepintais riešutais (paprastai lazdyno, migdolais ar kokoso). Šokolado triufeliai formuojami rutulio, kūgio arba išlenktos formos. Genažą gali pakeisti kiti įdarai: grietinėlė, ištirpintas šokoladas, karamelė, riešutai, uogos ar įvairūs saldūs vaisiai, nuga, irisas, mėtos, šokolado nuolaužos, zefyrai ir likeris, todėl lieka daug laisvės eksperimentuoti ir ieškoti naujų skonių.
106 m.
106 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Aukštuolė
Aukštuolė – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Bezdonių. Iš vakarų supa Nemenčinės miškai ir Tapelių pelkynai. Šiaurėje prieina Vilniaus–Bezdonių kelią, o pietuose persilieja su Vilkiškėmis.
Istorija
Seniau Aukštuolė buvo viensėdis, bet TSRS laikais peraugo į kolektyvinių sodų rajoną. Veikia SB „Vakaras“ ir SB „Aukštuolė“.
Saugailių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Betygalos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ariogalos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Agelaičių apylinkės ir Berteškių apylinkės.
Prieraslio valsčius
Prieraslio valsčius  – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje. Valsčiaus centras – Prieraslis. Ribojasi su Dūbininkų, Jeleniavo, Pilypavo ir Vižainio valsčiais bei Suvalkų miestu. Valsčius priklauso Prieraslio Švč. Mergelės Marijos parapijai.
Istorija
thumb|left|Teritorija priskirta Lietuvai pagal [[Lietuvos-Tarybų Rusijos taikos sutartis|1920 metų liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį]]
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII–XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Demografija
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2008 m. birželio 30 d. surinktus duomenis:
Administracinis suskirstymas
Ančia, Blenda, Bučkai, Ivaniškės, Kruškos, Kživulka, Lanovičių Dužė, Lanovičių Malė, Morgiai, Nova Pavluvka, Nova Prieraslis, Olšanka, Pravų Lasas, Prieraslis, Prieraslio Kolonija, Pželomka, Pžistainė, Rakuvekas, Romanuvka, Stara Pavluvka, Šmieciuchuvka, Verselė, Zažečė, Zusenkas.
Valsčiaus gamta
Dalis valsčiaus teritorijos yra Suvalkų kraštovaizdžio parke. Valsčiuje teka Blindės upė. Taip pat valsčiuje yra Jotvingių pilkapio draustinis.
Ežerai
Valsčiuje yra šie ežerai:
Aleksandr Sacharuk
Aleksandr Sacharuk (g. 1977 m. rugsėjo 24 d. Skaidiškėse, Vilniaus raj.) – Lietuvos teisininkas, politinis veikėjas, Seimo narys, buvęs policijos komisaras.
Rudimentas
thumb|Ši rūšis „plaukioja“ smėlyje judindama visą kūną, dėl to jai būdingos labai sutrumpėjusios galūnės Rudimentas – savo pirminę funkciją evoliucijos metu praradęs organas. 1893 m. Robert Wiedesheim paskelbė 86 žmogaus organų, kurių funkcijos buvo nežinomos, sąrašą. Teoriškai jie galėjo būti laikomi rudimentiniais, tai yra praradusiais savo funkciją evoliucijos metu.
Aleksandr Sacharuk
Biografija
Su tėvais persikėlė gyventi į Lentvarį, 1985 m. – į Pagirių kaimą. 1995 m. baigė Pagirių gimnaziją, pradėjo studijuoti Lietuvos policijos akademiją. 1999 m. teisės bakalauras, 2001 m. – teisės magistras. Nuo 2003 m. Vilniaus universitete (VU EF) studijuoja vadybą ir verslo administravimą.
Rudimentas
Šiais laikais rudimentinių organų sąrašas yra žymiai mažesnis ir labai diskutuotinas. Rudimentiniais organais laikomas, pvz., apendiksas ir protiniai dantys. Rudimentine reakcija laikomas odos pašiurpimas tam tikrose emocinėse būsenose. Manoma, kad tai išlikusi gyvūnų plaukų pašiaušimo reakcija pavojaus akivaizdoje siekiant atrodyti didesniems ir taip atbaidyti priešą.
Aleksandr Sacharuk
Biografija
Nuo 1996 m. Vilniaus rajono policijos komisariato policininkas, nuo 1997 m. iki 2000 m. Vilniaus rajono policijos komisariato kriminalinės policijos Organizuoto nusikalstamumo tyrimo grupės jaunesnysis inspektorius, nuo 2000 m. iki 2002 m. inspektorius. Nuo 2002 m. iki 2003 m. Lietuvos kriminalinės policijos biuro (LKPB) Organizuoto nusikalstamumo tyrimo tarybos 2-osios valdybos 3-iojo skyriaus vyresnysis inspektorius, 2003–2006 m. – komisaras inspektorius, 2006–2007 m. – komisaras, nuo 2007 m. (savo noru išėjęs iš tarnybos) – advokatas.
Rudimentas
Banginių kūne galima rasti rudimentines buvusių galūnių kaulų liekanas.
Organai tampa rudimentiniais, kai pakinta rūšies gyvenimo sąlygos ir jie tampa gyvybiškai nesvarbūs, arba kai juos pavaduoja kiti organai.
Aleksandr Sacharuk
Biografija
2008 m. spalio 12 d. daugiamandatėje apygardoje pagal Tautos prisikėlimo partijos sąrašą, kuriame buvo įrašytas 9 numeriu, išrinktas į LR Seimą 2008-2012 m. kadencijai. Nacionalinio saugumo ir gynybos komiteto narys (nuo 2008-11-20), Operatyvinės veiklos parlamentinės kontrolės komisijos narys (nuo 2008-11-20 iki 2008-11-24), pirmininkas (nuo 2008-11-25). Tautos prisikėlimo partijos frakcijos narys (nuo 2008-11-20), seniūno pavaduotojas (nuo 2008-12-09 iki 2009-09-09), frakcijos „Viena Lietuva" narys (nuo 2009-09-10), seniūnas (nuo 2010-01-19). Seniūnų sueigos narys (nuo 2010-01-21), Tarpparlamentinių ryšių su Bulgarijos Respublika grupės narys, Seimo delegacijos Vakarų Europos Sąjungos Asamblėjoje narys (nuo 2008-12-04).
2009 m. liepos 24 d. pašalintas iš Tautos prisikėlimo partijos (TPP) už partijos vardo žeminimą kaip pasitikėjimą praradęs partijos narys (taip pat pašalinti buvo Valdemaras Stančikas, Laimontas Dinius, Ligitas Kernagis).
Nuo 2006 m. gyvena su drauge Žyginta Blažyte. Dukra Auksė Blažytė (g. 2008 m.).
Balsavimo Seime skandalas
Pratęstos Seimo sesijos metu iš savo (Seimo nario) pulto plenarinėje posėdžių salėje net 13 kartų neleistinai balsavo už Liną Karalių (nedalyvavusį atitinkamų posėdžių metu). A. Sacharukas aiškinosi frakcijoje „radęs“ L. Karaliaus kortelę ir ją paėmęs, o balsavimo metu keliskart „susipainiojęs“ (pamatęs, kad balsavo ne savo kortele, pabalsuodavo dar ir savo). Iš pradžių Sacharukas teisinosi L. Karaliaus kortele balsavęs „norėdamas įsitikinti, ar tikrai parlamentaras gali savo kortele pasinaudoti tik sėdėdamas savo vietoje“, tačiau 2010 m. sausio 21 d. Seimo Etikos ir procedūrų komisijos (EPK) posėdyje jau teigė, esą jis „susipainiojęs tarp kortelių“. Savo veiksmais A. Sacharukas pažeidė Seimo Statutą ir politikų elgesio kodeksą. Dėl neteisėto elektroninės balsavimo kortelės panaudojimo ir balsavimo rezulatų klastojimo A. Sacharukas ir Linas Karalius gali būti pašalinti iš Seimo apkaltos tvarka (2010 m. sausio 20 d. TPP frakcija inicijavo atitinkamas procedūras).
Pontiac Torrent
Pontiac Torrent yra vidutinės klasės padidinto pravažumo automobilis, kurį gamina koncerno „General Motors“ dukterinė markė „Pontiac“. Automobilis 2005 metais buvo pristatytas Los Andželo tarptautinėje automobilių parodoje, kaip 2006 metų modelis, pakeisiantis ne itin sėkmingą Pontiac Aztek modelį. 2009 metais Torrent pakeitė GMC Terrain automobilis, kuris prekyboje pasirodė kaip 2010 metų modelis.
Aukštuolės
Aukštuolėmis vadinami kaimai:
Indonezijos herbas
thumb|right|Indonezijos herbas
Indonezijos herbas (vadinamas Garuda Pancasila) – Indonezijos nacionalinis simbolis.
Pagrindinė herbo dalis – Garuda (mitinis paukštis) su skydu ant krūtinės ir popieriaus ritiniu suspaustų Garudos kojomis. Skydo penkios emblemos simbolizuoja Pancasila, penki Indonezijos nacionalinės filosofijos principai. Garuda Pancasila buvo sukurtas sultono Hamido II ir 1950 m. vasario 11 d. buvo priimtas kaip nacionalinis herbas.
Popieriaus ritinys ir devizas
Garuda nagais suspaudusi laiko popieriaus ritinį, kuriame užrašytas nacionalinis Indonezijos devizas Bhinneka Tunggal lka. Tai senosios javiečių kalbos frazė, kuri reiškia „Nors ir suskilęs į gabalus, bet vienas“ (turima omenyje tai, kad Indonezija sudaryta iš daug gabalėlių, salų). Verčiant grubiai „Vienybė įvairume“.
Agrotikós Astīr PMAS
Salonikų „Agrotikós“ – Graikijos futbolo klubas iš Salonikų.
Istorija
Agrotikos Asteras buvo įkurtas graikų pabėgėlių iš Mažosios Azijos, kurie anksčiau gyveno Smyrnyje. Klubo įkūrimo idėją sugalvojo grupė paauglių, gyvenančių Salonikuose, o jiems talkino graikų armijos karininkas Dimitris Kodikakis.
2005–2006 m. buvo sėkmingiausias sezonas klubo istorijoje. „Agrotikos“ tapo „Gamma Ethniki“ nugalėtojais ir pirmą kartą istorijoje pasiekė paaukštinimą į „Beta Ethniki“. Komanda iškovojo daug pergalių didele persvara (5-1 prieš Kavalą, 6-0 prieš Polykastro, daug kartų laimėjo 4-0). vėlesniais metais kovojo dėl išlikimo antroje pakopoje, kol iškrito į trečią pakopą.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo Antrojoje Superlygoje.
Kristaus kančia
Kristaus kančia  – 2004 m. amerikiečių draminis filmas, režisuotas Melo Gibsono. Jame, remiantis evangelijomis ir kitais šaltiniais, vaizduojamas Jėzaus Kristaus teismas, kančia ir mirtis. Šis filmas susilaukė didelio ažiotažo. Be to, šiame filme vaidino daugiausia mažai žinomi italų aktoriai. Jis taip pat išsiskiria tuo, kad sukurtas originalo kalbomis (aramėjų ir lotynų) bei yra sėkmingiausias visų laikų neangliškas filmas. Filmas uždirbo 611,9 mln. JAV dolerių.
Siužetas
Filme vaizduojamos paskutinės Kristaus gyvenimo valandos, nuo agonijos sode iki nukryžiavimo. Pradžioje vaizduojamas Jėzus besimeldžiantis Getsimanijos sode, o jį gundo Šėtonas. Tuo tarpu Judas išduoda Jėzų, šis suimamas ir vedamas šventyklą. Fariziejai ir kiti susirinkusieji jį apkaltina šventvagyste ir nuveda pas Poncijų Pilotą, kad šis Jėzų nuteistų. Pilotas nemato priežasties teisti Jėzui ir perduoda šį reikalą Erodui. Galilėjos valdytojas taip pat nenori jo teisti, tad Jėzus atvedamas vėl pas Pilotą. Šis įsako Jėzų nuplakti, bet ir tai nepatenkina minios. Galiausiai Pilotas „nusiplauna rankas“ ir atiduoda Kristų žmonių valiai. Judas gailisi savo poelgio ir pasikaria. Toliau filme vaizduojama Kristaus kančios kelias į Kalvarijos kalną. Kartas nuo karto rodomi epizodai iš ankstesnio Jėzaus gyvenimo – vaikystės, jaunystės, jo pamokslų.
Pabaigoje vaizduojamas Kristaus nukryžiavimas. Po jo mirties dangus apsiniaukia bei įvyksta žemės drebėjimas, apgriaunantis žydų šventyklą. Filmas užbaigiamas Kristaus prisikėlimu.
Filmavimas
Filmas sukurtas Cinecittà studijoje Romoje, o filmuotas senoviniuose Italijos miestuose Materoje ir Krake. Filmavimo metu žaibas dusyk trenkė į režisieriaus asistentą Jan Michelini, antro trenksmo metu žaibas taip pat palietė ir Jėzaus vaidmenį atlikusį James Caviezel, tačiau nei vienas nenukentėjo.
Istoriškumas
Filmas „Kristaus kančia“ gan tiksliai atitinka evangelijose pateikiamą Jėzaus teismo ir nukryžiavimo versiją, tačiau režisierius įtraukė keletą neminimų epizodų – dažną Šėtono vaizdavimą, epizodą iš Jėzaus jaunystės kai šis dirbo dailide, pokalbį tarp Piloto ir Klaudijos apie žydų sukilimą. Kitas istoriškai abejotinas faktas yra tai, kad žydai ir romėnai tarpusavyje kalba tai lotyniškai, tai aramėjiškai, nors tuo tarpu Romos imperijos rytuose lingua franca buvo graikų kalba.
Kritika
Filmas kritikų įvertintas gan teigiamai, jį taip pat pozityviai sutiko dauguma krikščionių bendruomenių. Daugiausia kritikos filmas susilaukė dėl perdėto dėmesio smurtui ir žiaurumui, bei dėl tariamo antisemitizmo. Kritikai pastebėjo, kad filme labai akcentuojamos smurto scenos, pavyzdžiui, 10 minučių skiriama pavaizduoti Jėzaus nuplakimą, nors evangelijose apie tai vos užsimenama. Prieš antisemitizmą kovojančios organizacijos smarkiai sukritikavo filmą dėl, jų požiūriu, neigiamo žydų vaizdavimo, antisemitinių stereotipų skatinimo. Būtent dėl to nei viena JAV kino kompanija nesiėmė filmo platinimo.
UEFA mugių taurė 1962–1963 m.
UEFA mugių taurė 1962–1963 m. – penktasis UEFA mugių taurės turnyras. Prasidėjo 1962 m. rudenį. Taurę laimėjo klubas, finale nugalėjęs  klubą. Turnyras išplėstas nuo 28 iki 32 komandų.
Kristaus kančia
Apdovanojimai
Filmas taip pat buvo nominuotas 3 „Oskarams“ (už kinematografiją, makiažą ir garso takelį).
Kladninkai
Kladninkai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 6 km į rytus nuo Rokiškio, prie kelio. Šiauriau kaimo nutiesta geležinkelio linija Radviliškis–Daugpilis.
Antenos stiprinimas
miniatiūra|Parabolinė antena Antenos stiprinimas – dydis, nusakantis antenos kryptingumą ir elektrinį naudingumą. Šis dydis parodo kaip efektyviai antena siunčia ar priima elektromagnetinius virpesius tam tikra kryptimi. Matuojamas decibelais (dBi). Apskaičiuojamas dalinant antenos išspinduliuojamą galią per apibrėžtą plotą tam tikra kryptimi iš izotropinės antenos išspinduliuojamos galios per apibrėžtą plotą ta pačia kryptimi.
Celaeno
Graikų mitologijoje Celaeno (Kelaeno) vardu buvo vadinami keli personažai:
Grajauskų apylinkė
Grajauskų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Ariogalos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ariogalos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Ariogalos apylinkės.
Gabriel Tiacoh
Gabriel Tiacoh (1963 m. vasario 9 d. – 1992 m. balandžio 2 d.) buvęs lengvaatletis iš Dramblio Kaulo Kranto, kuris rungtyniavo 400 m bėgimo rungtyje. Geriausiai sportininkas žinomas kaip vienintelis savo šaliai pelnęs olimpinį medalį – 1984 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Los Andžele jis pelnė sidabro medalį.
Po ketverių metų 1988 m. jis vėl dalyvavo olimpiadoje, tačiau nepateko į finalinį bėgimą.
G. Tiacoh du kartus tapo Afrikos čempionu (1984 ir 1989 d.), dar du kartus laimėjo sidabrą ir 1986 m. pasiekė tuometinį žemyno rekordą – 44.30 s.
Sportininkas mirė Los Andžele 1992 m. nuo virusinio meningito.
Marmuro jūra
thumb|right|250px|Marmuro jūros žemėlapis thumb|right|250px|Marmuro jūra iš kosmoso
Marmuro jūra (turkiškai: Marmara Denizi, graikiškai: Θάλασσα του Μαρμαρά arba Προποντίδα) – vidinė jūra, sujungianti Juodąją jūrą su Egėjo jūra ir atskirianti Turkijos azijinę dalį nuo europinės. Ją su Juodąja jūra jungia Bosforo sąsiauris, dalinantis Stambulą į dvi dalis, o su Egėjo jūra - Dardanelai.
Marmuro jūroje yra dvi salų grupės: Princo salos ir Marmuro salos. Pastaroji salų grupė yra turtinga marmuru, nuo jos ir kilo marmuro pavadinimas.
Prejakuliatas
thumb|Prejakuliatas
Prejakuliatas ( – „prieš ejakuliaciją“; dar vadinamas Kuperio skysčiu) – skystis, kuris išsiskiria iš vyro varpos lytinio susijaudinimo metu. Šis skystis išsiskiria glamonių metu, taip pat gali ir sueities metu, prieš pat orgazmą (ejakuliaciją). Jis paruošia šlaplę sėklos praėjimui, neutralizuodamas šlapimo likučių pH. Taip pat jis sudrėkina apyvarpę palei varpos galvutę. Prejakuliatą išskiria bulbouretralinės liaukutės (Kuperio liaukos).
Ar prejakuliato užtenka apvaisinimui, kol kas nėra vienaprasmiško atsakymo. Nors jame ir yra spermos, tačiau nėra tiksliai nustatyta, ar joje esantys spermatozoidai pajėgūs apvaisinti kiaušialąstę. Tyrimai rodo, kad 17–37 proc. vyrų prejakuliatas turi judrių spermatozoidų.
Tikėjimo doktrinos kongregacija
miniatiūra|250px|right|Tikėjimo mokymo kongregacijos būstinė
Tikėjimo mokymo kongregacija – vienas iš Romos kurijos struktūrinių padalinių – kongregacija, anksčiau buvusi žinoma kaip Romos ir visuotinės inkvizicijos aukščiausioji šventoji kongregacija. Tai seniausia iš devynių Romos kurijos kongregacijų. Sukurta katalikų bažnyčios kovai su erezija, šiandien ji yra tarp aktyviausių pagrindinių Kurijos padalinių, prižiūri katalikybės doktriną. Istoriniame kontekste geriausiai ši kongregacija žinoma kaip Šventoji inkvizicijos tarnyba. Kongregacijos būstinė įsikūrusi Šventosios tarnybos rūmuose, šalia Vatikano miesto ribos. Kongregacijoje dirba patarėjų taryba, kurios veikloje dalyvauja kardinolai, vyskupai, kunigai, teologai, kanonų teisės specialistai.
Istorija
Kongregacijos įkūrėju 1542 m. laikomas popiežius Paulius III, paskelbęs Apaštališkąją konstituciją Licet ab initio. Kongregacijos vienintelis tikslas buvo „skleisti patikimą katalikų doktriną ir apginti tas krikščioniškąsias tradicines vertybes, kurios atsidūrė pavojuje dėl naujų ir nepriimtinų doktrinų“. Popiežiaus sukurta Romos ir visuotinės inkvizicijos aukščiausioji šventoji kongregacija, sudaryta iš kardinolų ir kitų dvasininkų, tarnavo kaip paskutinė teisminė instancija teisiamiems eretikams bei vaidino svarų indėlį kontrreformacijos judėjime.
Valdant popiežiui Pijui X, 1908 m. kongregacija oficialiai pavadinta Šventosios tarnybos aukščiausiąja šventąja kongregacija. Daugelyje katalikiškų kraštų neformaliai vadinta tiesiog Šventąja tarnyba. II Vatikano susirinkimo pabaigoje, 1965 m. gruodžio 7 d. ji tapo Tikėjimo doktrinos šventąja kongregacija. Netrukus po 1983 m. kanonų teisės kodekso įsigaliojimo pavadinime nebeliko žodžio „šventoji“ - ji tapo Tikėjimo doktrinos kongregacija.
Jonas Gocentas
Jonas Jurgis Gocentas (1897 m. gruodžio 23 d. Gardame – 1974 m. liepos 8 d. Klaipėdoje) – Lietuvos teisininkas, literatas, kraštotyrininkas, sakytojas, bibliofilas.
Biografija
Evangelikų liuteronų Gocentų giminė kilusi iš Naujosios bažnytkaimio (Pakalnės apskritis). XIX a. persikėlė į Paprūsę Didžiojoje Lietuvoje.
1920 m. Jonas J. Gocentas vienas pirmųjų nepriklausomybės kovų pašauktinių, kovėsi Giedraičių mūšyje su lenkais, iki 1922 m. pabaigos tarnavo Lietuvos kariuomenėje. Demobilizuotas dirbo Lietuvos geležinkelių valdyboje, 1923–1928 m. lankė Kauno suaugusiųjų gimnaziją, su J. Montvila leido mėnraštį „Spindulėlis“. 1928–1933 m. VDU studijavo teisę, 3 kartus buvo renkamas į studentų atstovybę, 1928–1933 m. priklausė Lietuvos moksleivių sąjungai „Varpas“ ir studentų „Varpo“ draugijai, 1932 m. buvo laikraščio „Lietuvos studentas“ redakcinės kolegijos narys.
1923 m. pradėjo rinkti ir publikuoti Paprūsės, Sūduvos ir Klaipėdos krašto tautosaką, dainas. Eilėraščius spausdino „Prūsų lietuvių balse“, „Lietuvos keleivyje“, „Trimite“, „Sandoroje“ (JAV). 1986 m. jie paskelbti knygoje „Kaip ąžuols drūts prie Nemunėlio“. Studentų, etninės kultūros, bažnytinio gyvenimo klausimais, kelionių po Vakarų Europą prisiminimus rašė į „Moksleivių varpus“, „Lietuvos studentą“, „Klaipėdos žinias“, „Lietuvos žinias“.
1933–1959 m. dirbo teisininku: 1946–1955 m. Klaipėdoje ir 1956–1959 m. Šilutėje. Po II pasaulinio karo rūpinosi bažnytinių pastatų atgavimu. Visą gyvenimą rinko knygas, ieškojo retų laikraščių komplektų, spaudos smulkmenų. Sukaupė Mažosios Lietuvos spaudinių kolekciją, kurios dalis 1949 m. sunaikinta, o savininkas pašalintas iš advokatų kolegijos. Dalyvavo 1955 m. evangelikų liuteronų bažnytiniame ginče, gynė Klaipėdos krašto parapijų interesus. Mirė 1974 m. liepos 8 d. Klaipėdoje, palaidotas Žemaičių Naumiestyje – antkapyje įrašyti žodžiai iš „Tėvė mūsų“: Tenusiduodie Tavo valia.
Kraštotyrinė veikla
Kraštotyros darbai publikuoti 1990 m. almanache „Ramuva“, 1995 m. knygoje „Lietuvininkų žodis“. Išleistas diplominis darbas „Žmogaus ir piliečio teisių raida“. Saugomi rankraščiai: „Gardamiškių dainos“ (1926 m.); Martyno Mažvydo bibliotekos rankraštyne (F-140) nuo 1989 m. saugomi rankraščiai „Mirties bausmė Lietuvoje“, kuris buvo parengtas apie 1932 m., ir 1959 m. sudarytas rankraštis „Surinkimininkai lietuvių pietistai“. Pastarajame darbe iškeliami surinkimininkų nuopelnai lietuvių kalbai, sąžinės svarba, aptariamos Klaipėdos krašto komplikuoto bažnytinio gyvenimo 1949–1959 m. sąlygos, įdėta šilutiškių surinkimininkų apie 1000 patarlių, priežodžių. Darbas vėliau buvo išplėtotas nuo ikikrikščioniškų laikų iki XX a. (papildžius ir išplėtus jį Bažnyčios istorijos bei papročių aprašymais, pietizmo plėtra XVIII a. Mažojoje Lietuvoje, jo poveikiu Didžiojoje Lietuvoje) ir pavadintas „Lietuvos evangeliškieji surinkimininkai“ (1971 m.).
Kiti rankraščiai: 1964 m. „Sakytojiškos kalbos“, šiame rinkinyje pateikiama 50 kalbų ir pamokslų, pasakytų 1954–1964 m., 1967 m. sudarytas „Rojaus darželis“, rinkinyje yra 120 redaguotų ir originalių giesmių. 1969 m. – eilėraščių rinktinė „Ateik ateik, pavasarėli“ ir 1969 m. – Gocentų giminės istorija „Autobiografija“ bei prisiminimai apie XX a. pr. lietuvininkų šventes.
Būdamas pensininku atsidėjo kraštotyriniam darbui. Kraštotyra skatino užrašyti ir paskutiniųjų Klaipėdos krašto lietuvininkų tikėjimo apraiškas – surinkimus ir jų vadovus sakytojus, jų istoriją. Atkreiptas dėmesys ir į religinę poeziją – giesmes. Paaiškėjo, kad jų kalba vietomis labai įdomi ir išlaikiusi senąsias kalbos formas, o tarpais beviltiškai pasenusi, apsunkusi svetimybėmis – mėgino galynėtis dalį jų redaguodamas.
Apdovanotas (1928) Lietuvos nepriklausomybės 10-mečio medaliu.
Plokščiai (Kretinga)
Plokščiai – kaimas šiaurinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 12 km į šiaurės rytus nuo Darbėnų, 5 km į šiaurės vakarus nuo Grūšlaukės, prie Darbos ištakų. Seniūnaitijos centras.
Tadas Poška
Tadas Poška (1921 m. gegužės 28 d. Jomantuose, Šilutės rajonas – 2001 m. gegužės 18 d. Telšiuose) – Lietuvos kunigas, monsinjoras.
Plokščiai (Kretinga)
Geografija
Kaimo žemes juosia Taško, Plokščių, Darbalių ir Mančių miškai. Pietvakariuose jos ribojasi su Darbalėmis, o pietryčiuose – su Mančiais. Per kaimą teka Juodupis, centrinėje dalyje išteka dešinysis Šlaveitos intakas Narmanšakė, o vakarinėje dalyje – Darba. Šiaurės vakariniu pakraščiu eina Kretingos–Skuodo geležinkelis, kaimą kerta kelias Darbalės–Mažonai.
Istorija
Prie Juodupio pirmieji gyventojai pasirodė priešistoriniais laikais. Apie tai liudija netoli Plokščių ąžuolo aptiktas apeiginis akmuo su dubeniu. Išlikusios senosios kapinės liudija, kad XVII–XVIII a. miškingoje Palangos seniūnijos žemėje susiformavo kaimas, kuris XIX a. žemėlapiuose žymimas kaip Pajuodupių bajorkaimis (Ок. Поюдупе). Vėliau jis pavadintas Plokščiais. Manoma, kad pavadinimas kilo iš asmenvardžio Plokštys daugiskaitinės formos.
Tadas Poška
Biografija
Mokėsi Švėkšnos gimnazijoje, Telšių kunigų seminarijoje (1940–1941 m. Kauno tarpdiecezinėje kunigų seminarijoje). 1943 m. pavasarį baigė kunigų seminariją ir gruodžio 8 d. Tauragės bažnyčioje vyskupo Vincento Borisevičiaus įšventintas kunigu.
Plokščiai (Kretinga)
Istorija
1923 m. kaime buvo 13 sodybų.
1945–1952 m. aplinkiniuose miškuose veikė Kardo rinktinės partizanai.
Tadas Poška
Biografija
Dirbo vikaru Tauragėje, Telšių katedroje, Švėkšnoje, Klaipėdoje; klebonu – Palangoje, Alsėdžiuose, Užventyje, Sedoje, Šilalėje. Susilpnėjus sveikatai, buvo altaristas Rietave. Po to dirbo klebonu Gardame, Žemaičių Naumiestyje, aptarnaudamas Degučius, Luokėje, aptarnaudamas Upyną, Telšiuose, Mažeikiuose, dėstytoju Telšių kunigų seminarijoje, dvasios tėvu Telšių mažojoje seminarijoje. Tuo pat metu ėjo dekano ir Telšių vyskupijos tribunolo oficiolo pareigas, buvo Kunigų tarybos narys ir konsultorius. 1993 m. spalio 8 d. popiežius Jonas Paulius II suteikė jam monsinjoro titulą.
Plokščiai (Kretinga)
Istorija
1949–1969 m. Plokščiai buvo Žemaičių žemės kolūkio centrinė gyvenvietė. Joje veikė biblioteka, kultūros namai, parduotuvė, Mančių pradinė mokykla. Ūkį prijungus prie Grūšlaukės kolūkio, Plokščiai tapo pagalbinė gyvenvietė, kurioje švietimo ir kultūros įstaigos netrukus uždarytos.
Nuo 2007 m. Darbėnų seniūnijos, Kretingos miškų urėdijos ir medžiotojų klubo „Lūšis“ iniciatyva gegužės pabaigoje prie senojo ąžuolo rengiama Plokščių kaimo bendruomenės šventė.
Tadas Poška
Biografija
Laisvalaikiu kūrė eilėraščius. Visi jo eilėraščiai ir juodraščiai sudėti į knygą „Mėnulio ašara žieduos“. Palaidotas Telšių Švč. M. Marijos Ėmimo į dangų bažnyčios šventoriuje.
107 m.
107 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Juozas Paplauskas
Juozas Paplauskas (1896 m. Janapolio dvare, dab. Alytaus rajonas – 1946 m.) – darbininkas, profsąjungų organizatorius, politinis veikėjas.
Biografija
Prasilavinęs savarankiškai. 1922 m. „Socialdemokrato“ reikalų vedėjas. 1923 m. gruodžio 28 – 29 d. LSDP XI suvažiavime ir 1925 m. XII suvažiavime išrinktas LSDP CK nariu. 1925 m. III Seimo narys. 1926–1927 m. Lietuvos profesinių sąjungų Centro biuro pirmininkas.
Po 1926 m. Krikščionių demokratų organizuoto valstybės perversmo buvo vienas iš pasipriešinimo diktatūrai šalininkų. 1927 m. rugsėjo 9 d. Alytuje plečkaitininkų pučo organizatorius. Nepasisekus sukilimui emigravo į Lenkiją. 1927 m. lapkričio 5 – 6 d. I emigrantų konferencijos Rygoje prezidiumo ir rezoliucijų komisijos narys. 1928 m. rugpjūčio 22 – 23 d. socialdemokratų – politinių emigrantų I konferencijoje Vilniuje ir 1929 m. rugsėjo 7 – 8 d. II konferencijoje išrinktas LSDOU Centro komiteto, (vėliau Vykdomojo komiteto) pirmininku. 1930 m. gruodžio 15 d.–16 d. III konferencijoje liko Vykdomojo komiteto nariu.