cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sidabrinė gervė 2017
Sidabrinė gervė 2017 – dešimtoji lietuviško kino apdovanojimų „Sidabrinė gervė“ ceremonija, įvykusi 2017 m. birželio 13 d. Vilniuje, Kongresų rūmuose. Renginio tikslas buvo įvertinti ir pagerbti per metus labiausiai nusipelniusius kino kūrėjus ir jų kūrinius. Iškilmingos „Sidabrinės gervės“ statulėlių įteikimo ceremonijos metu paaiškėjo laureatai.
Naujovės 2017 m.: dėl geriausio dokumentinio filmo apdovanojimo pilnametražiai ir trumpametražiai filmai varžėsi toje pačioje kategorijoje, kadangi atrankos komisija sulaukė tik 3 trumpųjų dokumentinių filmų paraiškų; kita naujovė – bendros gamybos filmų vertinimas. Nominacijų skaičius: 17.
Nominacijos
Laimėtojai nurodyti paryškintu šriftu.
Bangladešo ir Lietuvos santykiai
Bangladešo ir Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Bangladešo ir Lietuvos.
Santykiai tarp Lietuvos ir Bangladešo siekia 1991 m. rugsėjo 7 d., kai Bangladešas pripažino Lietuvos nepriklausomybę. Diplomatiniai santykiai užmegzti 1992 m. lapkričio 2 d.
Abi šalys yra Jungtinių Tautų, kitų tarptautinių organizacijų narės.
Lietuvai Bangladeše atstovauja nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius, reziduojantis Indijoje, Bangladešui Lietuvoje – nepaprastoji ir įgaliotoji ambasadorė, reziduojanti Lenkijoje. Taip pat Vilniuje veikia Bangladešo garbės konsulatas, Dakoje – Lietuvos garbės konsulatas.
Lietuvoje 2021 m. pradžioje gyveno 53 Bangladešo piliečiai.
Pirmieji kontaktai
Nėra žinių apie Lietuvos ir Bangladešo santykius iki diplomatinių santykių užmezgimo.
Santykiai po 1991 m.
1991 m. rugsėjo 7 d. Bangladešas pirmasis iš Pietų Azijos šalių pripažino Lietuvos nepriklausomybę. Rugsėjo 9 d. Bangladešo ambasada Maskvoje atsiuntė telegramą, kurio informavo, kad Lietuva, Latvija ir Estija Bangladešo vyriausybės sprendimu pripažįstamos nepriklausomomis. Diplomatiniai santykiai tarp Lietuvos ir Bangladešo užmegzti 1992 m. lapkričio 2 d.
1997 m. Bangladešas akreditavo Lietuvai savo ambasadorių. Pirmieji šeši ar septyni paskirtieji Bangladešo ambasadoriai rezidavo Maskvoje (Rusija), vėlesni – Varšuvoje (Lenkija). Lietuva savo diplomatą Bangladešui akreditavo 2008 m. – juo tapo ministras patarėjas Albertas Algirdas Dambrauskas.
Jušanas
Žiemą Jušano viršukalnę paprastai dengia storas sniego sluoksnis, tad tai jam suteikia panašų į nefrito žvilgumą. 2009 m. Jušanas buvo vienas iš 28 finalininkų renkant Naujuosius septynis pasaulio gamtos stebuklus.
Monolatrija
Monolatrija (mono… + 🇬🇷 – 'garbinimas') – vienos dievybės garbinimas, neneigiant, kad egzistuoja ir kitos dievybės, garbinamos kitų genčių, tautų ir pan. Laikomas raidos tarpsniu tarp politeizmo ir monoteizmo. Nėra tapatus henoteizmui. Skirtingai nuo monolatrijos, monoteizmas neigia kitų dievų egzistavimą, o henoteizme garbinamas vienas dievas, neneigiant, kad kiti gali garbinti kitus dievus.
Bangladešo ir Lietuvos santykiai
Santykiai po 1991 m.
Pirmasis ministrų susitikimas įvyko 2011 m. liepos 1 d. – tuo metu Vilniuje organizuotuose Demokratijų bendrijos renginiuose dalyvavo ir Bangladešo užsienio reikalų ministrė Dipu Moni, vizito metu susitikdama su Lietuvos užsienio reikalų ministru Audroniumi Ažubaliu. Tais pačiais metais Lietuva Bangladešui akreditavo Indijoje reziduojantį ambasadorių.
2012 m. konsulu paskirtas verslininkas Mišalis Alis, tačiau pats garbės konsulatas Dakoje atidarytas vėliau, 2015 m. gegužės 18 d.
2018 m. rugpjūčio 31 d. Vilniuje surengtos pirmosios Lietuvos ir Bangladešo politinės konsultacijos, kurioms vadovavo Lietuvos užsienio reikalų viceministras Albinas Zananavičius ir Bangladešo užsienio reikalų ministerijos sekretorius dvišaliams santykiams Kamrulas Ahsanas.
2022 m. kovo mėn. Lietuva ketino Bangladešui skirti 444,6 tūkst. „Pfizer“ vakcinų prieš koronavirusą, tačiau sprendimą kovo 3 d. atšaukė po to, kai Bangladešas susilaikė balsuojant už JTO rezoliuciją, pasmerkusią Rusijos invaziją į Ukrainą. Toks Lietuvos vyriausybės poelgis buvo sukritikuotas užsienio spaudoje.
Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
2016 metais Dakoje įsikūręs Tarptautinis gimtosios kalbos institutas bendradarbiaudamas su Lietuvos ambasada Delyje ir Lietuvos garbės konsulu Bangladeše 1 tūkst. egzempliorių tiražu bengalų kalba išleido ambasadoriaus Alfonso Eidinto, profesorių Alfredo Bumblausko ir Antano Kulakausko bei istorijos daktaro Mindaugo Tamošaičio parengtą knygą „Lietuvos istorija“. Vertimas į bengalų kalbą – pirmasis toks Pietų Azijoje. 2016 m. kovo 10 d. Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo dienos išvakarėse, Dakoje vyko iškilmingas knygos pristatymas, kuriame dalyvavo Lietuvos kultūros ministras Šarūnas Birutis ir Bangladešo užsienio reikalų ministras Abdulas Hasanas Mahmudas Ali. Lietuvos kultūros ministro teigimu, „Bangladešo laisvės kova, kaip ir Lietuvos, kilo iš pasipriešinimo kalbinei priespaudai.“
Lietuvos aukštosiose mokyklose yra studijuojančų studentų iš Bangladešo.
Ekonominiai santykiai
2020 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Bangladešo siekė 8,32 mln. eurų, o Bangladešas buvo 94-a pagal prekybos apimtis Lietuvos prekybos partneris.
Prekybos balanse vyrauja eksportas iš Lietuvos į Bangladešą.
Pagal tiesioginių užsienio investicijų Lietuvoje dydį Bangladešas yra 74-as (investicijos siekia 60 tūkst. eurų). Tuo tarpu Lietuvos tiesioginių investicijų dydis Bangladeše užfiksuota nebuvo.
Pasiuntiniai Lietuvai
Pateikiamas nepilnas sąrašas
Monolatrija
Manoma, kad monolatrijos terminą pirmasis galėjo pavartoti Julius Wellhausen.
Teigiama, kad monolatrija būdingiausia Artimųjų Rytų tikėjimams. Monolatrijos apraiškų esama Senajame Testamente: iki Babilono nelaisvės (VI a. pr. m. e.) greta Jahvės kulto aptinkama ir kitų dievų garbinimo pėdsakų. Anot Gerd Theissen, monolatrijos laikotarpiu tuo, kad kitų tautų garbinami dievai egzistuoja, nebuvo abejojama, tačiau laikytasi nuostatos, jog izraelitai turį garbinti tik savo tautos dievą Jahvę.
Jušanas
Jušanas ir jį supantys kalnai priklauso Jušano kalnagūbriui, kuris patenka į Jušano nacionalinio parko teritoriją. Šis nacionalinis parkas yra didžiausias, aukščiausiai įsikūręs ir atokiausias iš visų Taivano saugomų teritorijų. Jame driekiasi didžiausias tyrlaukių ruožas Taivane, taip pat nacionalinis parkas vertingas savo nepaliestais miškais ir gyvūnijos įvairove, kuri apima daugelį endeminių rūšių.
Aukščiausias Jušano kalnų grandinės taškas yra Jušanas (3952 m). Tai taip pat aukščiausias geografinis taškas vakariniame Ramiojo vandenyno regione už Kamčiatkos pusiasalio. Kadaise Jušanas buvo po vandenyno paviršiumi ir iškilo į dabartinį aukštį, kuomet Eurazijos plokštė pasislinko po kaimynine Filipinų jūros plokšte.
Pirmasis į Jušano kalną 1898 m. įkopė vokiečių tyrinėtojas Karl Theodor Stöpel.
Asavai
Asavai – tai kaimai Baltarusijoje:
Leiciškiai (Kazlų Rūda)
Leiciškiai – buvęs kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, netoli Guobų.
Istorija
Guobų apylinkės Leiciškių kaimas panaikintas 1971 m. spalio 27 d.
Prusavičai
Prusavičai – kaimas šiaurės Baltarusijoje, 14 km į šiaurės rytus nuo Akalovos, prie Cnos upės.
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Barysavo apskrities Prusavičų valsčiaus centras.
Softbolas olimpinėse žaidynėse
Softbolo varžybos vasaros olimpinėse žaidynėse į oficialią žaidynių programą įtrauktos nuo 1996 m. Tradiciškai olimpiadoje vyksta tik moterų varžybos (vyrai varžosi beisbolo rungtyse). Tradiciškai varžybas dominuoja JAV ir Rytų Azijos šalys. Po 2008 m. olimpiados softbolas iš olimpinės programos pašalintas.
2020 m. į olimpines žaidynės vienam kartui įtrauktas softbolas.
Sahelis (Eritrėja)
Sahelis – buvęs Eritrėjos administracinis vienetas, provincija (1962–1993 m. – Eritrėjos provincijos avradža), egzistavusi iki 1996 m. Pavadinimą gavo nuo arabiško žodžio, reiškiančio "krantas".
Provinciją sukūrė italai, kuomet kolonizavo šiaurinės Eritrėjos teritorijas, atimdamai jas iš Egipto. Provincija apėmė dykumingas šiaurines Eritrėjos pakrantes su teritorija krašto gilumoje. Ji apėmė pusiau klajoklių tigrių, bedžų, arabų rašaidų (pajūryje) gyvenamas žemes. Provincija ribojosi su Barka vakaruose, Semharu ir Senhitu pietuose.
Ši provincija egzistavo daugiau nei šimtą metų, ir iš pradžių buvo Italijos Eritrėjos, vėliau Eritrėjos autonomijos dalis. 1962–1993 m. pačiai Eritrėjai tapus Etiopijos provincija, Sahelis buvo Eritrėjos provincijos avradža. 1996 m. provincija panaikinta, jos teritorijas priskiriant Šiaurinės Raudonosios jūros regionui.
Benjamin Jones
Benjamin Jones (1882 m. sausio 2 d. – 1963 m. rugpjūčio 20 d.) – Jungtinės Karalystės dviratininkas, olimpinis čempionas.
Biografija
1907 m. Jones laimėjo Britanijos nacionalinio čempiono titulus 1 mylios ir 5 mylių rungtyse.
Londone vykusiose ketvirtose moderniose 1908 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Jones dalyvavo dviračių treko varžybose. Vyrų individualaus sprinto varžybose britas finišo liniją kirto antras, bet medalio nepelnė, nes visi finalo dalyviai netilpo į nustatytą laiko limitą. Vyrų 20 km lenktynėse sportininkas iškovojo sidabro medalį. Vyrų 5000 m varžybose britas aplenkė visus varžovus ir tapo olimpiniu čempionu. Vyrų komandinėse persekiojimo lenktynėse kartu su Jungtinės Karalystės nacionaline rinktine finale nugalėjo Vokietijos rinktinę ir tapo olimpiniais čempionais.
1911–1914 m. Pietų Afrikos Respublikos čempionato nugalėtojas.
Konstantinas Zubovas
Konstantinas Zubovas (1940 m. rugsėjo 29 d., Kaune – 1971 m. liepos 2 d. Tian Šanis, Kirgizija) – Lietuvos architektas-inžinierius, alpinistas, alpinizmo instruktorius, Mikalojaus Konstantino Čiurlionio vaikaitis.
Biografija
1958 m. baigė Kauno vidurinę dailės mokyklą, 1964 m. – Politechnikos institutą, įgijo architekto-inžinieriaus specialybę. Dirbo Lietuvos žemės ūkio statybos projektavimo institute Kaune. Laisvalaikiu užsiėmė alpinizmu, buvo alpinizmo instruktorius.
Kirgizijos Tian Šanio kalnuose netoli alpinistų stovyklos Ala-Arča žuvusių alpinistų atminimui skirtose kapinaitėse 1972 m. pastatytas akmeninis koplytstulpis Konstantinui Zubovui atminti. Jį projektavo ir pastatė žmona, architektė Laima Zubovienė.
Tabasaranai
Tabasaranai (sav. табасаранар, тавасаранар) – Kaukazo tauta. Gyvena daugiausia pietų Dagestane – Tabasarano, Chivo, Derbento rajonuose; taip pat kituose respublikos rajonuose, Stavropolio krašte, Rostovo, Saratovo srityse, Čečėnijoje, Krasnodaro krašte. Keli šimtai gyvena Ukrainoje, Azerbaidžane, Vidurinėje Azijoje. Bendra populiacija – ~150 tūkst. žmonių. Šneka tabasaranų kalba, priklausančia šiaurės rytų Kaukazo kalboms. Išskiriamos dvi tarmės – šiaurės ir pietų (literatūrinė). Taip pat vartoja azerbaidžaniečių (Derbento raj.) ir lezginų (Chivo raj.) kalbas. Išpažįsta islamą (sunitai).
Istorija
Tabasaranai minimi nuo VII a. „Armėnų geografijoje“. Iki XIX a. tabasaranų žemėse buvo dvi kunigaikštystės, gausu kaimų sąjungų. XIX a. užkariauti Rusijos.
Verslai
Verčiasi žemės ūkiu (kviečiai, miežiai, rugiai, soros, kukurūzai, spelta kviečiai, žirniai, vaismedžiai, vaiskrūmiai, daržovės), gyvulininkyste (lygumose – galvijai, buivolai, kalnuose – avys). Tradiciniai amatai: kilimų gamyba, medienos apdirbimas, puodininkystė, audimas iš vilnos, lino, medvilnės; medžio ir akmens pjaustymas, kalvystė, odos apdirbimas, žičkų nėrimas. Pagrindiniai amatų centrai – Chučni, Arkitas, Tinitas, Ersi, Džuli, Churikas, Chanagas.
Buitis
Kalnų kaimai kupetiniai, terasiniai, priekalnių – laisvesni. Kalnuose kaimai įkurti įtvirtintose vietose, netinkamose žemdirbystei. Kiekviename kaime būdavo seniūnų sueigos namas (годекан), paprastai statytas greta kalvės. Namai akmeniniai, dviaukščiai, su didelėmis ložėmis, arkadomis, kabančiais balkonais. Stogas plokščias, kiemas vidinis. Daugelyje namų būta namų kertinio stulpo (мурхвал), puošto medžio raižiniais.
thumb|left|170px|Tabasaranas
Tabasaranams būdinga tradicinė kaukazietiška apranga: vyrai su marškiniais, kelnėmis, bešmetu, čerkese, burka, papacha, avikailio kailiniais, avalyne iš odos, gelumbės, veltinio, vilnos; moterys su tunikos pavidalo palaidine, plačiomis kelnėmis, galvos apdangalu (čuchta), sidabriniu ar sidabru siuvinėtu diržu, nešiojo daug papuošalų – sidabro kabučių, monetų girliandų, žiedų, apyrankių, segių ir kt. Vyrai nešiojo kinžalus.
Virtuvei būdingi augaliniai (iš grūdų, ankštinių, laukinių žolių), mėsiški, pieniški patiekalai. Tautinis patiekalas – chipkalas (su mėsa arba be), pagardintas rūgpieniu, česnakais, riešutais. Taip pat gamina pyragėlius su įvairiais įdarais, dolmą, koldūnus, plovą, košę, paukštienos patiekalus. Kepa duoną, iš pieno gamina rūgpienį, sviestą, varškę, sūrį, grietinę, airaną. Vartoja laukines ir namines uogas, vaisius, daržoves.
Papročiai
Tradicinė tabasaranų sankloda klaninė, tiek patrilinijinė, tiek matrilinijinė. Nuo XIX a. paplito mažoji šeima, bet iki XX a. dar būta didžiųjų šeimų, sudarytų iš 3 ar daugiau sutuoktinių porų. Kultūrai būdingas vaišingumas, paslaugumas, pagarba moterims, kraujo kerštas.
Tradicinė tabasaranų kultūra paveikta azerbaidžaniečių ir lezginų.
Barka (provincija)
Barka – buvęs Eritrėjos administracinis vienetas, provincija (1962–1993 m. – Eritrėjos provincijos avradža), egzistavusi iki 1996 m. Pavadinimą gavo nuo per jį tekančios upės - Barkos.
Freshfields Bruckhaus Deringer
Freshfields Bruckhaus Deringer LLP – tarptautinė teisinių paslaugų įmonė, vienijanti 2 500 advokatų. „Freshfields Bruckhaus Deringer“ turi ofisus 27 svarbiausių pasaulio finansų bei verslo centruose, 16 šalyse. Ji priklauso Magiškajam Ratui ir yra įsikūrusi Londone. „Freshfields Bruckhaus Deringer“ bendrovė yra viena iš didžiausių teisinių paslaugų įmonių pasaulyje pagal advokatų skaičių ir pajamų srautus. 2009-10 m. jos metinės įplaukos siekė £1,14 mlrd. svarų, o kiekvienam įmonės partneriui tenkantis pelnas buvo £1,4 mln. svarų.
Barka (provincija)
Provinciją sukūrė italai, kuomet kolonizavo šiaurinės Eritrėjos teritorijas, atimdamai jas iš Egipto. Tai buvo didžiausia šalies provincija, apėmusi pusiau klajoklių tigrių, bedžų, kunamų, narų gyvenamas žemes.
Ši provincija egzistavo daugiau nei šimtą metų, ir iš pradžių buvo Italijos Eritrėjos, vėliau Eritrėjos autonomijos dalis. 1962–1993 m. pačiai Eritrėjai tapus Etiopijos provincija, Barka buvo Eritrėjos provincijos avradža. 1993 m. iš Barkos pietinių dalių suformuota Gaš Setito provincija. 1996 m. provincija panaikinta, ją padalijant tarp Gaš Barkos ir Ansebos regionų.
Mionės tvenkinys
Geografinė padėtis
Mionės tvenkinys yra Arnsbergo miško parko šiaurinėje teritorijoje. Jis yra išsidriekęs pietinėje Vestfalijos aukštumų įlankoje ir driekiasi iš rytų į vakarus iki Mionės bendruomenės. Į tvenkinį įteka Mionės ir Hėvės upės.
thumb|left|250px|Mionės tvenkinio užtvanka
2021 m. Afrikos Tautų taurė
'''2021 m. Afrikos Tautų taurė''' – 33-asis Afrikos Tautų taurės turnyras, 2022 m. sausio 9–vasario 6 d. vykęs Kamerūne. Pradžioje čempionatą planuota rengti 2021 m. birželio–liepos mėnesiais, bet dėl nepalankių oro sąlygų Kamerūne vasarą, nusprestą datą perkelti į 2021 m. žiemą. Vėliau, dėl KOVID-19 pandemijos, turnyras perkeltas į kitus metus.
Čempionatą pirmą kartą laimėjo Senegalas, finale po baudinių serijos palaužęs daugkartinius čempionus egiptiečius.
Sausio 24 d., prieš prasidedant aštuntfinalio varžyboms tarp Kamerūno ir Komorų, Olembės stadione grūstyje žuvo 8 žmonės, ~50 sužalota.
Stadionai
Čempionatas vyko 5-se Kamerūno miestuose (6-se stadionuose).
Atranka
Atrankoje į Afrikos Tautų taurę dalyvavo 52 rinktinė – atrankoje dalyvauti atsisakė Eritrėja ir Somalis.
Patekusios komandos:
Viačeslavas Ivanovas (reikšmės)
Viačeslavas Ivanovas (Вячеслав Иванов) gali reikšti šiuos asmenis:
Slovakijos futbolo varžybos 2000–2001 m.
Slovakijos futbolo varžybos 2000–2001 m.
Jušano kalnagūbris
thumb|right|Palydovinė Jušano kalnagūbrio nuotrauka Jušano kalnagūbris – kalnų sistema vidurio pietų Taivane. Rytuose ribojasi su Čungjango kalnagūbriu, vakaruose nuo Ališano kalnagūbrio kalnus skiria Čišano upė. Jušano kalnagūbris yra vienas iš penkių pagrindinių Taivano kalnagūbrių.
Kalnagūbris savo forma primena kryžių, t. y. santykinai nedaug ištįsęs iš rytų į vakarus, o šiaurės–pietų kryptimi besitęsianti kalnų virtinė yra daug ilgesnė. Vietoje, kur susikerta abi šios kalnų grandinės, yra iškilęs Jušano kalnas, kurio aukštis siekia 3952 m virš jūros lygio. Dalis kalnagūbrio patenka į Jušano nacionalinio parko teritoriją.
Viršukalnės
Jušano kalnagūbryje yra 22 viršukalnės, viršijančios 3000 m aukštį. Žemiau pateikiamos 12 viršūnių, išvardintų Taivano viršukalnių 100-tuke (台灣百岳).
Paluknės geležinkelio stotelė
Paluknės geležinkelio stotelė – buvusi stotis Skuodo rajono savivaldybėje, Žirnikų kaime, 1 km į pietryčius nuo Luknių, prie Bajorų–Priekulės geležinkelio.
Istorija
Stotis pastatyta XX a. pradžioje. Paluknės stotyje buvo gaminamos skiedros stogams dengti. Buvo peronas.
Asavai (Dokšica)
Asavai – kaimas šiaurės Baltarusijoje, 14 km į pietryčius nuo Biahomlio.
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Barysavo apskrities Asavų valsčiaus centras.
Iliustruotoji istorija
„Iliustruotoji istorija“ – tarptautinis istorijos populiarinimo žurnalas. Straipsnius leidiniui rašo istorikai ir istorijos populiarinimo žurnalistai.
Straipsniai į lietuvių kalbą verčiami iš danų kalbos, daniškos žurnalo versijos. Žurnalo licencija priklauso Švedijos žiniasklaidos grupei „Bonnier“. Tiražas – 14 000 egzempliorių. Žurnalas leidžiamas Skandinavijos, Baltijos ir kt. šalyse.
2012–2020 m. Lietuvoje žurnalą leido Verslo žinios, tačiau jo leidybos atsisakė dėl patiriamų nuostolių. Nuo 2020 m. sausio šio žurnalo leidybą perėmė UAB Zubizu projects.
Isaiah Rashad
Isaiah Rashad McClain (g. 1991 m. gegužės 16 d.) – amerikiečių dainininkas, reperis, dainų autorius ir įrašų prodiuseris, kilęs iš Čatanugos, Tenesio. Atlikėjas pajuto norą rimtai užsiimti muzika dar būdamas mokykloje, todėl būdamas dešimtokas, su draugais įrašinėjo savo kurtas dainas nešiojamuosiuose kompiuteriuose. Kitus kelerius metus jis praleido įrašinėdamas vietinėse įrašų studijose. Jo pirmas lūžis muzikos karjeroje buvo turai kartu su kitais žinomais reperiais, tokiais kaip Juicy J, Joey Badass ir Smoke DZA. Jis taip pat yra Čatanugos hiphopo kolektyvo „The House“ įkūrėjas kartu su kolega reperiu YGTUT.
Pasirašymas su TDE
2013 Kovą Rashadas susipažino su Digi+Phonics komandos nariu Dave Free, kuris pažinojo Anthony Tiffith, Kalifornijos nepriklausomą įrašų kompanijos Top Dawg Entertainment (TDE) savininką. Birželio 3 pradėjo sklisti gandai, jog I. Rashad taps TDE dalimi, kuriai priklausė tokie garsūs atlikėjai kaip Schoolboy Q, Kendrick Lamar, Ab-Soul ir Jay Rock. Rugsėjo 20, 2013, Top Dawg Entertainment Twitter'yje paskelbė jog Isiah Rashad tapo įrašų kompanijos dalimi.
Albumas 'Cilvia Demo'
TDE įrašų kompanijos pagalba 2014 metais sausio 28 dieną pasirodė pirmasis Isaiah McClain albumas - 'Cilvia Demo'. TDE per pirmą savaitę pardavė 8500 CD kopijų bei kartu albumas buvo nominuotas 40-tąja vieta JAV Billboard 200. Albume kartu pasirodė taip pat garsūs Top Dawg Entertainment nariai: SZA, Schoolboy Q and Jay Rock.
Albumas 'The Sun's Tirade'
Nuo 2014 metų kovo 1 dienos Rashad kartu su Schoolboy Q dalyvavo tarptautiniame trečiojo Schoolboy Q albumo pristatymo ture Oxymoron šitaip tapdamas vis populiaresniu. 2016 metų rugpjūčio mėnesį Rashad paskelbė pirmąjį singlą "Free Lunch" bei pranešė apie jo naują kuriamą albumą. Tais pačiais metais atlikėjas rugsėjo 2 išleido savo antrąjį albumą The Sun's Tirade. Šis albumas buvo žymiai sėkmingesnis, nei praeitas, nes jau pirmąją savaitę reperis sugebėjo parduoti 19,000 albumų, užimdamas 17 vietą JAV Billboard 200 2017 metų sausio mėnesį Rashad paskelbė primąjį savo turą po JAV Lil Sunny Tour, kuris susilaukė didelio susidomėjimo ir daug kur bilietai į jo koncertus buvo išparduoti.
Reitingas
Albumas The Sun's Tirade sulaukė didelio susidomėjimo, metų gale buvo įvertintas įvairių kompanijų.
Asmeninis gyvenimas
Reperis 2016 prisipažino, jog jis buvo priklausomas nuo alkoholio bei Xanax tablečių, kurios jam sukėlė  depresiją bei  nerimo priepuolius, šitaip vos neprarasdamas tris kartus TDE kontrakto. Jam pavyko atsikratyti savų priklausomybių tikslai bei noras tapti geresniu.
Putriškiai (Anykščiai)
Putriškiai – buvęs kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurę nuo Traupio.
Paliūnų ežeras
Paliūnų ežeras – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Lazdijų rajone, apie 7 km į pietvakarius nuo Seirijų, 0,3 km į pietryčius nuo Babrų ežero. Altitudė 124 m. Ežeras pailgo pavidalo. Ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus 0,78 km, plotis iki 0,6 km. Gylis siekia 13 m. Vakarinis ir pietrytinis krantai aukšti, kiti žemesni, kai kur supelkėję, daugiausia apaugę medžiais. Vakarinėje ir šiaurinėje pakrantėse auga miškeliai, kitur plyti pievos, dirbami laukai. Į Paliūnų ežerą suteka 5 upokšniai, šiaurėje išteka Sutrės upelis į Senkučio ežerą (Šešupės baseinas).
Rytiniame ežero krante įsikūręs Paliūnų kaimas, vakariniame – Prapuntų kaimas.
Boleslovas Dirmantas
miniatiūra|200px|right|Atminimo lenta Ukmergėje
Boleslovas Dirmantas (1882 m. rugsėjo 12 d. Raseiniuose – 1950 m. spalio 30 d. Rotenmiunsteryje, Vokietijoje) – Lietuvos advokatas, visuomenės ir politikos veikėjas, Ukmergės apskrities savivaldos organizatorius, pirmasis miesto burmistras.
Biografija
1904 m. baigė Šiaulių gimnaziją, 1911 m. – Peterburgo universiteto teisės fakultetą. Padirbęs vienerius metus teisinį darbą Peterburge, nuo 1913 m. buvo advokatu Ukmergėje.
Kornilovo žygis
1917 m. rugpjūtį, po Maskvos Valstybinio pasitarimo, Rusijos laikinoji vyriausybė gavo pranešimų, kad tiek dalis karininkų, tiek bolševikai, ruošia neramumus. Rugpjūčio 22 d. (rugsėjo 4 d. pagal Grigaliaus kalendorių) ministro pirmininko Aleksandro Kerenskio pavedimu į Kornilovo vadavietę Mogiliove atvyko Borisas Savnikovas, Karo ministerijos reikalų valdytojas. Jam buvo pavesta patikrinti gandus apie prieš laikinąją vyriausybę rengiamą sąmokslą bei tartis dėl Kornilovo pasiūlymų įgyvendinimo. Kornilovas su Savnikovu susitarė Petrograde, Petrogrado gubernijoje bei Kronštate įvesti karo padėtį, karo lauko teismus. Dėl to planuota į Petrogradą pasiųsti 3-ąjį kavalerijos korpusą.
Boleslovas Dirmantas
Biografija
1917 m. rugsėjo mėn. kaip Ukmergės atstovas dalyvavo Lietuvių konferencijoje Vilniuje, kur buvo svarstomos Lietuvos valstybės atkūrimo problemos, dalyvavo organizacinio komiteto darbe. 1917 m. įkūrė ir dvejus metus vadovavo Ukmergės „Saulės“ draugijos gimnazijai (vėliau tapusiai A. Smetonos gimnazija).
Kornilovo žygis
Be to, tarpininkauti tarp Kerenskio ir Kornilovo ėmėsi Vladimiras Lvovas, buvęs Švenčiausiojo Sinodo oberprokuroras. Rugpjūčio 22 d. (rugsėjo 4 d. pagal Grigaliaus kalendorių) jis susitiko su Kerenskiu ir pasiūlė sudaryti vyriausybę, į kurią įeitų Kornilovas. Rugpjūčio 24-25 d. (rugsėjo 6-7 d. pagal Grigaliaus kalendorių) Lvovas, prisistatęs Kerenskio patikėtiniu, susitiko su Kornilovu, kuris sutiko priimti diktatoriaus įgaliojimus, jei jam būtų pateiktas toks prašymas. Rugpjūčio 26 d. (rugsėjo 8 d. pagal Grigaliaus kalendorių) Lvovas, prisistatęs Kornilovo patikėtiniu, susitiko su Kerenskiu, bei pareiškė, jog Kornilovas reikalauja visos karinės ir civilinės valdžios bei visų ministrų atsistatydinimo. Kerenskis įsakė suimti Lvovą.
Semharas
Semharas – buvęs Eritrėjos administracinis vienetas, provincija (1962–1993 m. – Eritrėjos provincijos avradža), egzistavusi iki 1996 m.
Kornilovo žygis
Rugpjūčio 26 d. (rugsėjo 8 d. pagal Grigaliaus kalendorių) Kornilovas įsakė Aleksandro Krymovo pajėgoms žygiuoti į Petrogradą. Rugpjūčio 27 d. (rugsėjo 9 d. pagal Grigaliaus kalendorių) Kerenskis įsakė pajėgoms grįžti, pareiškė atleidžiąs Kornilovą bei prisiimąs Vyriausiojo kariuomenės vado pareigas sau. Rugpjūčio 28 d. (rugsėjo 10 d. pagal Grigaliaus kalendorių) Kornilovas įsakė žygį tęsti, pareiškęs, kad laikinoji vyriausybė surengė „didžią provokaciją“.
Boleslovas Dirmantas
Biografija
1944 m. emigravo į Vokietiją. Mirė Rotenmiunsteryje (Rottenmünster), kur ir buvo palaidotas.
1999 m. Ukmergėje, ant namo Kauno g. 20 atidengta memorialinė lenta su B. Dirmanto bareljefu (aut. skulpt. Mykolas Strioga). Šiame name jis gyveno 1918–1944 m.
Kornilovo žygis
Socialistinės partijos (kaip bolševikai, menševikai, eserai) palaikė laikinąją vyriausybę; Kornilovą palaikė kadetai, bet paramos nesuteikė (tik jų ministrai rugpjūčio 27 d. (rugsėjo 9 d. pagal Grigaliaus kalendorių) atsistatydino). Prieš Kornilovo pajėgas buvo mestos Petrogrado garnizono pajėgos, Baltijos jūros laivyno jūreiviai, Raudonoji gvardija. Rugpjūčio 28-29 d. (rugsėjo 10-11 d. pagal Grigaliaus kalendorių) Kornilovo pajėgos sustojo, nes socialistinių partijų suagituoti kareiviai atsisakė vykdyti įsakymus, prisidėjo geležinkelio darbininkų sabotažas ir neaiškumas dėl prieštaraujančių įsakymų.
Semharas
Provinciją sukūrė italai, kuomet kolonizavo šiaurinės Eritrėjos teritorijas, atimdami jas iš Egipto (1885 m. jie paėmė svarbiausią uostą - Masavą). Provincija apėmė dykumingas Eritrėjos pakrantes: arabų rašaidų gyvenamas žemes. Provincija ribojosi su Saheliu šiaurėje, Senhitu ir Hamasienu vakaruose, Akele Guzajumi pietuose.
Ši provincija egzistavo daugiau nei šimtą metų, ir iš pradžių buvo Italijos Eritrėjos, vėliau Eritrėjos autonomijos dalis. 1962–1993 m. pačiai Eritrėjai tapus Etiopijos provincija, Sahelis buvo Eritrėjos provincijos avradža. 1996 m. provincija panaikinta, jos teritorijas priskiriant Šiaurinės Raudonosios jūros regionui.
Kornilovo žygis
Bolševikams nuvertus laikinąją vyriausybę Kornilovo žygio dalyviai pabėgo iš kalėjimo, pasitraukė į Novočerkaską, ten organizavo Savanorių armiją, tapusią viena iš pirmųjų Baltųjų judėjimo jėgų Rusijos pilietiniame kare.
Telfsas
Telfsas – miestelis Insbruk Lando apskrityje, Tirolio žemėje, vakarų Austrijoje. Nutolęs 27 km į vakarus nuo Insbruko. Trečia pagal dydį Tirolio savivaldybė. 15 361 gyventojas (2016 m. sausio 1 d. duomenys). Miesto teisės suteiktos 1908 m.
Mscižas
Mscižas – agromiestelis šiaurės Baltarusijoje, 42 km į šiaurės vakarus nuo Barysavo. Apylinkės centras.
Žalakiškiai
Žalakiškiai – kaimas Raseinių rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Žaiginio. Pro kaimą eina kelias.
Mscižas
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Barysavo apskrities Mscižo valsčiaus centras.
Milča
Milča vadinamos gyvenvietės:
Strazdiškis (Anykščiai)
Strazdiškis – buvęs kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Leliūnų.
Slovakijos futbolo varžybos 1999–2000 m.
Slovakijos futbolo varžybos 1999–2000 m.
E-kur
E-kur – dievo Enlilio šventykla, stovėjusi Nipūro mieste. Jos pavadinimas reiškia „kalno namai“. Tai buvo svarbus Enlilio kulto centras (pats dievas Enlilis, be kitų epitetų, vadintas „didžiuoju kalnu“). E-kur šventykloje būta ir deivės Ninlilės (Enlilio sutuoktinės) šventosios vietos, kuri vadinta E-ki-ur.
Išlikusi šumerų poema, kurioje minima, kad šią šventyklą pastatydinęs pats dievas Enlilis. Mesopotamijos įrašuose E-kur kai kada įvardijama ir virve, jungiančia žemę bei dangų.
Aptiktas E-kur aprašantis šumerų himnas (ETCSL 4.80.4). Žinoma, kad ši šventykla jau egzistavo Akado imperijos laikais; vėliau ji buvo ne kartą perstatyta ar atnaujinta: II tūkst. pr. m. e. tą padarė Kasitų dinastijos valdovas Kadašman-Enlilis I/II (1374–1360 arba 1263–1255 m. pr. m. e.), o I tūkst. pr. m. e. – Asirijos valdovas Asarhadonas (680–669 m. pr. m. e.) bei Babilonijos valdovas Nabuchodonosaras II (604–562 m. pr. m. e.).
Greta E-kur šventyklos stovėjo Dur-an-ki („dangaus ir žemės jungtis“) zikuratas, pastatytas Trečiosios Ūro dinastijos pradininko Ur-Namu, valdžiusio 2168–2151 m. pr. m. e.
Milča (Vileika)
Milča – kaimas šiaurės Baltarusijoje, 10 km į šiaurės rytus nuo Dauginavos.
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Barysavo apskrities Milčos valsčiaus centras.
Garnjė rūmai
thumb|180px|Atidarymo ceremonija
Suešanas
Suešanas ( 'Sniego kalnas') – kalnas Taivane, pasienyje tarp Taidžongo miesto Hepingo rajono ir Miaoli apskrities miesto Tainano. Tai antras pagal aukštį kalnas Taivane ir Rytų Azijoje, siekiantis 3886 m aukštį virš jūros lygio. Stūkso Šeipos nacionaliniame parke, šiaurinėje Žongjango kalnagūbrio dalyje. Pagal kalną pavadintas Suešano kalnagūbris.
Garnjė rūmai
Garnjė rūmai (anksčiau ) – didžiausias operos ir baleto teatras pasaulyje, stovintis Paryžiuje, Prancūzijoje. Atidarytas 1875 m. sausio 5 d. Pavadintas architekto Šarlio Garnjė garbei. Vienas žymiausių Paryžiaus statinių.
Suešanas
thumb|200px|left|Kalno viršūnė XIX ir XX a. vakariečiams kalnas buvo žinomas Silvijos kalno pavadinimu. Valdant japonams, 1923 m., kalnui suteiktas Cugitakajamos (次高山) vardas, pažodžiui reiškiantis 'Antras aukščiausias kalnas', nes net tuomet Japonijos imperijoje aukštesnis buvo tik Jušanas, kuris taip pat yra Taivane. Abu šie kalnai aukščiu lenkia Fudžį. 1937 m. buvo numatyta kalną ir jo apylinkes įtraukti į Cugitakos-Taroko nacionalinį parką (次高タロコ国立公園).
Garnjė rūmai
Pastatytas Napoleono III prašymu. Teigiama, kad XIX a. viduryje, po pasikėsinimo senajame Operos teatre, išgąsdintas imperatorius liepė pastatyti naują teatrą, kuriame jis galėtų jaustis saugiai.
Clarence Kingsbury
Clarence Kingsbury (1882 m. lapkričio 3 d. – 1949 m. kovo 4 d.) – Jungtinės Karalystės dviratininkas, olimpinis čempionas.
Biografija
1907 m. - 1912 m. Britanijos nacionalinis čempionas.
Londone vykusiose ketvirtose moderniose 1908 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Kingsbury dalyvavo dviračių treko varžybose. Vyrų individualaus sprinto varžybose britas dalyvavo finale, bet medalio nepelnė nes visi finalo dalyviai netilpo į nustatytą laiko limitą. Vyrų 20 km lenktynėse sportininkas iškovojo olimpinį aukso medalį. Vyrų 5000 m varžybose Kingsbury liko 5-oje vietoje. Vyrų komandinėse persekiojimo lenktynėse kartu su Jungtinės Karalystės nacionaline rinktine finale nugalėjo Vokietijos rinktinę ir tapo olimpiniais čempionais.
Liana Ruokytė Jonsson
Liana Ruokytė-Jonson (SV Liana Ruokytė-Jonsson, g. 1966 m. gegužės 10 d. Klaipėdoje) – kultūros diplomatė, vertėja ir aktorė. 2016–2018 m. – Lietuvos Respublikos kultūros ministrė.
Biografija
Daugiau negu du dešimtmečius skleidė Lietuvos kultūrą užsienyje: 1991 m. dirbo lietuviškų žinių laidų rengėja ir vedėja Baltijos šalių redakcijoje, Radio Sweden International, Švedijos nacionaliniame radijuje, Stokholme. Nuo 1992 iki 1999 m. dirbo Lietuvos Respublikos ambasadoje Švedijoje, kanceliarijos vedėja. 1999–2008 m. paskirta Lietuvos Respublikos kultūros atašė Švedijos karalystėje, Lietuvos Respublikos ambasadoje Stokholme, 2008–2012 m. Lietuvos Respublikos kultūros atašė Danijos karalystėje, Islandijos Respublikoje ir Norvegijos karalystėje, Lietuvos Respublikos ambasadoje Kopenhagoje.
Nuo 2012 m. Liana Ruokytė-Jonson grįžo į Lietuvą ir tapo Lietuvos kino centro Filmų sklaidos, informacijos ir paveldo skyriaus vedėja. Nuo 2016 m. – 2018 m LR kultūros ministrė. Nuo 2019 m. EKODA (Ekologinio dizaino asociacija) vykdančioji direktorė.
Projektai
Nuo dešimtojo dešimtmečio antrosios pusės Liana Ruokytė-Jonson inicijavo ir įgyvendino kartu su Lietuvos ir Šiaurės šalių kultūros institucijomis keletą sėkmingų stambių, valstybinės reikšmės Lietuvos-Šiaurės šalių kultūrinių mainų projektų. 1997–1998 m. Ruokytė Jonson vadovavo steigiant Baltijos kultūros centrą Haselbiu pilyje, Stokholme. 2002–2003 m. organizavo „Musical links: Sweden-Lithuania 2002–2003“ („Muzikos saitai: Švedija-Lietuva 2002–2003). 2005 m. prisidėjo rengiant Lithuania in Focus at the Gothenburg Book Fair 2005 („Lietuva – pagrindinė viešnia tarptautinėje Gioteborgo knygų mugėje 2005“), Švedijoje. Šis pristatymas susilaukė teigiamų įvertinimų Švedijos spaudoje.
2009 m. Ruokytė-Jonson inicijavo ir kartu su Lietuvos nacionaline filharmonija įgyvendino Lietuvos vardo 1000-mečiui pažymėti Šiaurės šalyse skirtą muzikinį projektą – Lietuvos kamerinio orkestro kartu su lietuvių kilmės žymiu smuikininku Julian Rachlin gastroles Šiaurės šalių garsiausiose koncertų salėse, o 2011 m. inicijavo, prodiusavo ir įgyvendino meninio-muzikinio projekto „Jūra miške“, skirto M. K. Čiurlionio 100-osioms mirties metinėms paminėti, pristatymą Danijoje (koncertų turas po Danijos miestus 2011 m). Kartu su Lietuvos dailės muziejumi Ruokytė-Jonson koordinavo bendrą su Švedija projektą-parodą Vilniuje „Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės istorinės vėliavos ir žemėlapiai“ UNESCO Pasaulio paveldo komiteto posėdžio Vilniuje metu ir tarpininkavo dėl Švedijoje saugomų istorinių trofėjų nemokamo paskolinimo Lietuvai, derintis su Švedijos nacionaliniu karo muziejum i ir Švedijos karo archyvu.
Būdama Lietuvos kino centro skyriaus vedėja, Ruokytė-Jonson 2015 m. kartu su Lietuvos oro uostų direktoriumi inicijavo ir įgyvendino projektą Vilniaus oro uoste laukiamojoje salėje „FilmBox LT“. Ši iniciatyva plačiai apžvelgta tarptautinėje spaudoje    Ruokytė Jonson aktyviai dalyvavo gerinant Lietuvos ir Lenkijos kultūros ryšius: 2015 m. inicijavo ir įgyvendino Lietuvos kino pasiekimų pristatymų programą „Lithuania in Focus 2015“ Lenkijoje. Taip pat 2015 m. inicijavo ir įgyvendino lietuvių-lenkų kino prodiuserių ekspediciją Baltijos jūra burlaiviu „Brabander“ iš Klaipėdos į Gdynę (plaukiantis koprodukcijų forumas).
Tarp kitų svarbių Ruokytės Jonson iniciatyvų yra lietuvių kino pasiekimų programos „Lithuanian Month“ pristatymas pasauliniame kultūros kanale „Eurochannel“ (13 lietuviškų filmų parodyta 87 šalyse, išverstų į 9 kalbas) bei kitos iniciatyvų kino srityje.
Brolis – Remigijus Ruokis, dainininkas, dainų autorius, režisierius, televizijos laidų prodiuseris.
Kita kultūrinė veikla
Nuo 2001 m. mėnesinio kultūros žurnalo „Kultūros barai“ redkolegijos narė, nuo 2003 m. – tarptautinio poezijos festivalio „Poetinis Druskininkų ruduo“ ekspertų komisijos narė.
Bendradarbiavo su Lietuvos kultūros savaitraščiais „Šiaurės Atėnai“, „Literatūra ir menas“, „7 meno dienos“, anksčiau – su dienraščio „Lietuvos Rytas“ kultūros priedu „Mūzų malūnas“, LRT ir kitais Lietuvos televizijos kanalais.
Vertimai
Greta kultūros vadybos ir kultūros diplomatinės veiklos, Ruokytė-Jonson aktyviai dalyvauja literatūros gyvenime kaip poleminių esė autorė ir vertėja.
Apdovanojimai
Liana Ruokytė-Jonson yra gavusi keletą reikšmingų apdovanojimų už nuopelnus stiprinant Lietuvos kultūros ryšius su užsienio šalimis bei indėlį į Lietuvos kultūros vystymą. 2015 m. įteiktas Švedijos karalystės Šiaurinės Žvaigždės I laipsnio ordinas už nuopelnus vystant Lietuvos-Švedijos kultūrinį bendradarbiavimą ir plečiant ryšius. 2015 m. Ruokytė Jonson nominuota „Metų kino moteris“ apdovanojimui, kurį kasmet skiria kino festivalis „Šeršėliafam“. 2005 m. įteiktas Lietuvos kino instituto įsteigtas apdovanojimas „LT tapatybės“ pagrindinis prizas ir premija už geriausią Lietuvos kultūros pristatymą užsienyje 2004 metais. 2005 m. įteiktas Lietuvos rašytojų sąjungos apdovanojimas „Metų vertėjas į užsienio kalbas“ už lietuvių poezijos vertimus į švedų kalbą.
Arvydas Daunoravičius
Arvydas Daunoravičius (g. 1963 m. sausio 18 d. Vilniuje) – lietuvių diplomatas, valstybės tarnautojas. Lietuvos ambasadorius Egipte (nuo 2016 m. kovo mėn.).
Biografija
1986 m. baigęs Vilniaus universiteto Fizikos fakultetą dirbo LMA Puslaidininkių fizikos institute.
1991 m. pradėjo dirbti Užsienio reikalų ministerijoje, buvo Politikos departamento Amerikos šalių skyriaus trečiasis, antrasis, pirmasis sekretorius, 1994–1995 m. šiam skyriui vadovavo.
Nuo 1995 m. dirbo Lietuvos ambasadoje Belgijoje pirmuoju sekretoriumi, patarėju, o 1998–1999 m. buvo laikinasis reikalų patikėtinis.
2000–2003 m. - URM Antrojo dvišalių santykių departamento Rytų Europos ir Vidurinės Azijos šalių skyriaus vedėjas, vėliau - Rytų Europos ir Vidurinės Azijos departamento Rusijos skyriaus vedėjas.
2003–2008 m. buvo Lietuvos Respublikos generalinis konsulas Čikagoje (JAV).
2008–2009 m. - URM Globalios politikos departamento direktoriaus pavaduotojas, vėliau vadovavo Tautinių mažumų ir išeivijos departamentui prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės. Panaikinus šį departamentą 2010-2013 m. buvo URM Užsienio lietuvių departamento direktorius, vėliau - ambasadorius ypatingiems pavedimams.
Nuo 2016 m. kovo 1 d. – Lietuvos Respublikos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Egipto Arabų Respublikoje, Kataro valstybei, Kuveito valstybei, Jungtiniams Arabų Emyratams, Jordanijos Hašimitų Karalystei, Saudo Arabijos Karalystei ir Arabų lygai, nuo 2017 m. birželio 5 d. – ir Libano Respublikai.
2003 m. apdovanotas Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi.
Dailidžių apylinkė
Dailidžių apylinkė (arba Dailydžių apylinkė) sovietmečiu buvo:
Jurjeva (Smaliavičai)
Jurjeva – agromiestelis šiaurės Baltarusijoje, 20 km į šiaurę nuo Smaliavičų.
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Barysavo apskrities Jurjevos valsčiaus centras.
Choras (upė)
Choras  – upė Rusijoje, Chabarovsko krašto pietuose; Usūrio dešinysis intakas. Prasideda Sichote Alinio kalnų vakariniuose šlaituose. Pradžioje teka kalnų pašlaitėmis į pietus, paskui teka į vakarus Amūro žemupio žemuma. Įteka į Usūrį Kinijos pasienyje.
Didžiausi intakai: Matajus, Katenas, Kafenas, Čukenas, Čerenajus, Čujus, Sukpajus, Kabulis.
Upė vasaromis smarkiai ištvinsta. Vietinė laivyba 196 km nuo žiočių ruože. Didžiausia gyvenvietė prie upės – Choras.
Jurjeva
Jurjeva gali reikšti:
Akvitanijos kunigaikštystė
Akvitanijos kunigaikštystė − istorinė valstybė, egzistavusi IX–XV a. Iki XII a. apėmė dideles teritorijas vidurio Prancūzijoje, o nuo XIII a. (dar vadinama kaip Gijenos kunigaikštystė) daugiausia koncentravosi Gaskonėje ir aplinkinėse srityse.
Eleusino misterijos
Eleusino misterijos (🇬🇷) – senovės graikų ritualinis kultas, susiję su iniciacija. Prasidėjusios dar Mikėnų civilizacijos laikotarpiu (1600 m. pr. m. e.), ypač suvešėjo vėlyvojoje antikoje. Nuo VII a. pr. m. e. sudarė vieną iš Atėnų valstybinio kulto elementų. 392 m. Eleusinijas švęsti uždraudė Romos imperatorius Teodosijus I Didysis.
Šventės švęstos rudens derliaus nuėmimo metu, trukdavusios devynias dienas rugsėjo arba spalio mėnesiais (pagal mėnulio kalendorių). Rengtos Eleusine, kuriame, pasak mito, apsigyveno savo dukters Persefonės netekusi Demetra. Eleusinijos simbolizavo deivės liūdesį. Tikėta, kad švenčiant Eleusinijas užsimegzdavo ryšys su dievais, kurie žadėjo perduoti dieviškąsias galias pomirtiniame pasaulyje. Manoma, kad regėjimus sukeldavo enteogenų vartojimas.
Akvitanijos kunigaikštystė
Raida
Iki kunigaikštystės įsikūrimo jos teritorijas valdė Akvitanijos karalystė – daugiau ar mažiau nuo Frankų valstybės priklausoma valda, kurioje paskutinius amžius valdė Karolingų dinastijos atstovai. 835 m. nuo jos atskilusioje Puatu grafystėje grafu tapo Ranulfas I. 852 m. jis paskelbtas pirmuoju Akvitanijos kunigaikščiu. Tai buvo nominalus titulas, kurio turėtojas neturėjo nei žemių, nei sostinės. Šį titulą paprastai gaudavo galingiausias regiono grafas.
Tvirbutai
Tvirbutai – buvęs kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Ilguvos.
Akvitanijos kunigaikštystė
Raida
Akvitanijos kunigaikščio titulą užtvirtino Ranulfas II. Mirus karaliui Karoliui Storajam, Ranulfas palaikė karaliaus Gvido kandidatūrą, o 888 m. pats pasiskelbė Akvitanijos karaliumi. Tačiau jo palikuonys vėliau titulavosi tik kunigaikščiais.
Tvirbutai
Istorija
Minimi nuo 1537 m., iki 1922 m. buvo Ilguvos dvaro palivarkas. 1940 m. prijungti prie Ilguvos.
Akvitanijos kunigaikštystė
Raida
893 m. gretimos Overnės grafystės grafas Gijomas I užėmė Puatu ir tapo Akvitanijos kunigaikščiu. Šį titulą jo palikuonys išlaikė iki 927 m., kol buvęs Puatu grafas Ebalas neperėmė Puatu ir Overnės grafysčių, o kartu ir Akvitanijos. Ebalas jau valdė ir Limuzeną bei Beri. Ebalo stiprėjimas nedavė ramybės tuometiniam karaliui Rudolfui, kuri 932 m. Akvitanijos kunigaikščio titulą perdavė Tulūzos grafams (Ruergams).
Tik 962 m. Giljomas III susigrąžino titulą į Ranulfidų rankas, o jo palikuonims pavyko jį išlaikyti Puatu grafų rankose. Giljomas IV pradėjo atvirą karą su Vakarų Frankų karaliumi Hiugu Kapetu, o Giljomas V užtikrino kunigaikštystei taiką ir klestėjimą, pradėjo didelio masto statybas. Per vedybas jis įgijo ir Gaskonės kunigaikštystę. Ranulfidai buvo de facto nepriklausomi nuo Vakarų frankų karalystės šiaurėje, o jų interesai labiau koncentravosi ties pietinėmis kaimynėmis Ispanijoje.
Anglijos valdoma Akvitanija pamažu traukėsi, jos atskiras grafystes palaipsniui užimant Prancūzijos karaliams. Nuo XIII a. Akvitanija daugiausia koncentravosi Gaskonės regione, ir buvo pradėta vadinti iškraipytu pavadinimu Gijenė (, iš Akvitanijos pavadinimo Aguyenne). Ją, be Gaskonės, sudarė Perigoras, Limuzenas, Rueržas ir kitos feodalinės sritys. Prancūzijos karaliai formaliai neatsisakė Akvitanijos: nuo XIV a. vidurio Akvitanijos kunigaikščio titulą jie kelis kartus suteikė Dofinės srities lordams.
1453 m. Anglijai pralaimėjus Šimtametį karą, Akvitanijos kunigaikštystė galutinai panaikinta ir prijungta prie Prancūzijos karūnos.
Sandara
Akvitanijos kunigaikštystė buvo atskirų valstybėlių (grafysčių) mozaika. Ją sudarė šios valdos:
Kunigaikščiai
thumb|400px
Slovakijos futbolo varžybos 1998–1999 m.
Slovakijos futbolo varžybos 1998–1999 m.
Finalo rungtynės
-
Rezinos rajonas
Rezinos rajonas – vienas iš Moldovos administracinių vienetų, esantis šalies rytuose. Administracinis centras – Rezina. Taip pat yra 16 kaimų ir 24-ios komunos. 2012 m. duomenimis, rajone gyveno 52 300 gyventojų.
Geografija
Rezinos rajonas įsikūręs rytų centrinėje Moldovos dalyje. Šiaurėje ribojasi su Šoldeneščiu, rytuose su Ribnica, pietuose su Orhėju bei vakaruose su Teleneščiu.
Rajono rytinėje pusėje teka Dniestras. Yra du draustiniai: Saharna (670 ha) ir Tipova (430 ha).
Straupė
Straupė – kaimas Cėsių savivaldybėje, Latvijoje, Vidžemės regione.
Istorija
Prieš įkuriant kaimą ši vietovė buvo senovės Idumėjos dalis, gyvenama lyvių ir latgalių. XIV a. Straupės kaimas pradėjo kurtis aplink Lielstraupės pilį. Vėliau tapo prekybos centru, vokiškai vadinamu Roop, o 1374 m. gavo miesto privilegijas. XIV a. Straupė klestėjo kaip prekybinės Hanzos sąjungos dalis. Miestas buvo sugriautas per ATR–Švedijos karą (1600–1629 m.).
Straupė kaip svarbi gyvenvietė atgimė sovietmečiu, kai tapo kolūkio centru.
Pavadinimo kilmė
Gali būti, kad Straupės pavadinimas kilęs iš lyvių kalbos žodžio raupa, reiškiančio „tekantis vanduo“.
W. Somerset Maugham
Viljamas Somersetas Momas (, 1874 m. sausio 25 d. Paryžius, Prancūzija – 1965 m. gruodžio 16 d. Nica, Prancūzija) – anglų rašytojas, žinomas dėl savo pjesių, romanų ir apsakymų.
Biografija
Viljamas Somersetas Momas buvo anglų advokato, dirbusio klientams britams Paryžiuje, sūnus. Jo vyresnysis brolis buvo teisininkas Frederikas Momas (Frederic Maugham). V. Momo tėvai mirė, kai jis dar buvo vaikas. Kaip našlaitis, jaunystę praleido prižiūrimas pamaldaus dėdės ir internatinėse mokyklose. Kentėjo nuo mikčiojimo. Heidelbergo universitete studijavo vokiečių kalbą, literatūrą ir filosofiją, vėliau – mediciną Londono Karaliaus koledže. Nors traukė literatūra, V. Momas, daugiausia dėdės spaudžiamas, 1897 m. sėkmingai baigė medicinos studijas.
Švelniame pietų Prancūzijos klimate išsigydė plaučių džiovą, pasveikęs išsikėlė į Paryžių. 1907 m. komedija „Ponia Frederik“ („Lady Frederick“) jam atnešė pirmąją didelę sėkmę.
Pirmojo pasaulinio karo metais V. Momas dirbo britų slaptojoje tarnyboje MI6, pradžioje pareigas ėjo Italijoje, Šveicarijoje ir JAV. Iš ten 1917 m. buvo išsiųstas į Rusiją, kur britai bandė išlaikyti valdžioje laikinąją Aleksandro Kerenskio vyriausybę, kad Rusija liktų kariauti prieš Centrinių valstybių sąjungą. Tuo metu V. Momas taip pat buvo JAV slaptosios tarnybos informatorius. Nors V. Momas visos tarnybos svečiose šalyse metu buvo įtariamas kaip šnipas, jam buvo leista dirbti, matyt, atsižvelgiant į jo tarptautinę reputaciją. Tokiu būdu V. Momas susipažino su pagrindiniais ikirevoliuciniais Rusijos politikais ir parašė daug vertingų ataskaitų. 1917 m. žiemą grįžo į Jungtinę Karalystę.
Ši patirtis jį įkvėpė parašyti apsakymų rinkinį „Ašendenas, arba britų agentas“ („Ashenden: Or the British Agent“, 1927). Šis veikalas paveikė vėlesnius rašytojus, pavyzdžiui, Grehemą Gryną, Eriką Amblerį, Janą Flemingą ir Džoną le Karė. J. Flemingas labai žavėjosi V. Momu, laikydamas jį ir save „vieninteliais šiandienos rašytojais, rašančiais apie tokius dalykus, kurie žmonėms labai patinka: kortų žaidimus, pinigus, auksą ir pan.“ Kaip ir G. Grynas, V. Momas mėgo keliauti ir ši aistra buvo akivaizdi daugelyje jo romanų. Jo kelionės į Pietų jūras ir Tolimuosius Rytus atsispindėjo 1921 m. išleistame apsakymų rinkinyje „Lapo drebėjimas“ („The Trembling of a Leaf“). Apsakymuose – patrauklūs ir autentiški keliaujančio po užsienį anglo portretai, britų kolonijinio laikotarpio figūros, kurios jau buvo sutinkamos Dž. Konrado kūriniuose ir kurias V. Momas meistriškai pavaizdavo skeptiškai atitolusiu žvilgsniu.
1917 m. Naujajame Džersyje V. Momas vedė Sirę Barnardo (Syrie Barnardo), buvusią farmacijos verslininko Henrio Velkomo (Henry Wellcome) žmoną, Tomaso Džono Barnardo (Thomas John Barnardo) dukterį. Juodu susilaukė dukters Elizabetos (Elizabeth, 1915–1998). Santuoką slėgė kivirčai ir homoseksualūs V. Momo polinkiai. Tikrasis V. Momo partneris buvo jo sekretorius amerikietis Džeraldas Hakstonas (Gerald Haxton). Dž. Hakstonas turėjo blogą vardą. Vėliau V. Momas prisipažino: „Ketvirtadaliu buvau „normalus“ ir trimis ketvirtadaliais gėjus. Bet mėginau save įtikinti, kad yra atvirkščiai. Tai buvo didžiausia mano klaida.“ V. Momas su žmona išsiskyrė 1928 m., kitus 30 metų juodu kovojo dėl dukters auklėjimo ir pinigų.
Po skyrybų V. Momas išsikėlė į Prancūzijos Rivjerą. Kap Fera pusiasalyje netoli Nicos jis įsigijo Moresko vilą (Villa La Mauresque), anksčiau priklausiusią Belgijos karaliui Leopoldui II. Praturtintas puikia V. Momo meno kolekcija, šis namas labai išgarsėjo. Jis kruopščiai ir protingai planavo savo karjerą. 1933 m. nustojo rašyti pjeses, manydamas, jog būdamas 50 metų yra per senas, kad neatsiliktų nuo kintančių teatro pasaulio tendencijų. 1947 m. jis įsteigė Somerseto Momo apdovanojimą – literatūrinę premiją jauniesiems rašytojams. 1948 m. parašė savo paskutinį romaną „Katalina“, o 1959 m. liovėsi kūręs. Nuo 1950 m. buvo Amerikos meno ir literatūros akademijos garbės narys.
V. Momo sūnėnas Robinas Momas (Robin Maugham) irgi buvo sėkmingas rašytojas.
Vandens valymo filtras
Vandens valymo filtras, arba koštuvas – įrenginys, skirtas mechaniškai filtruoti vandenį.