cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šv. Pauliaus ligoninė
Istorija
Nors šiuolaikiniai pastatai datuojami XX a. pradžia, pati šv. Pauliaus ligoninė buvo įsteigta dar 1401 m., kai buvo apjungtos šešios viduramžių Barselonos gydyklos.
Keteringas
Istorija
Per miestą nuteistas Midlandso geležinkelis, o 1857 m. atidaryta Keteringo geležinkelio stotis. Vykdomi tiesioginiai reisai į Sent Penkro tarptautinę geležinkelio stotį.
Šv. Pauliaus ligoninė
Istorija
1991 m. ligoninė buvo apdovanota Katalonijos vyriausybės šv. Georgijaus kryžiumi. Ji veikė iki 2009 m. birželio mėn., po to buvo uždaryta pertvarkymui į kultūros centrą ir muziejų, kurie atvėrė duris 2014 m. Senuosiuose pastatuose įsikūrė meno mokykla Escola Massana, nacionalinė Katalonijos biblioteka. Naujai ligoninei netoliese pastatytas modernus pastatas.
Keteringas
Istorija
1897 m. atidaryta Keteringo ligoninė, kuri yra viena didžiausių ligoninių regione.
Antrojo pasaulinio karo laikotarpiu mieste įsikūrė JAV karinių oro pajėgų kareiviai.
Miestų partnerystė
Miestai, su kuriais Keteringas yra užmezgęs partnerystės ryšius:
Zygmunt Komorowski
thumb|Zygmunt Komorowski kapas Zigmuntas Leonas Komorovskis (1925 m. balandžio 11 d. Kavoliškyje, Lietuva – 1992 m. rugsėjo 27 d. Varšuvoje, Lenkija) – sociologas, antropologas, profesorius, diplomatas, poetas.
Biografija
Gimė 1925 m. balandžio 11 d. Kavoliškyje, dvarininkų Juliaus Komorovskio ir Magdalenos Gurskytės šeimoje. Baigė Poznanės universitete. 1943 m. įstojo į Armiją Krajovą, vėliau tapo Lenkijos Liaudies Respublikos kariuomenės karininku. Po karo dirbo Varšuvos universitete specializavosi Afrikos kultūros sociologijoje ir antropologijoje. 1991-1992 m. buvo Lenkijos ambasadoriumi Bukarešte. Mirė 1992 m. rugsėjo 27 d. Varšuvoje. 1995 m. gegužės 29 d. Kavoliškyje jo atminimui pastatytas koplytstulpis.
Alireza Faghani
Fagani tėvas taip pat buvo futbolo teisėjas. FIFA kategorijos teisėju tapo 2008 m., vos po metų teisėjavimo aukščiausioje Irano lygoje. 2009 m. teisėjavo AFC Prezidento taurės finale, 2014 m. pasaulio futbolo čempionato rungtynėse buvo ketvirtuoju teisėju. , teisėjavo 2015 m. klubų pasaulio taurėje. 2018 m. pasaulio futbolo čempionate teisėjavo ketveriose rungtynėse, taip pat ir rungtynėse dėl trečiosios vietos. 2019 m. emigravo į Australiją, tapo A-League teisėju.
Jurgiškių tvenkinys
Jurgiškių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Varėnos rajone, 4 km į pietryčius nuo Matuizų. Sudarytas užtvenkus Barono upelį (Duobupio intakas) 4,2 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,97 km, plotis – iki 0,43 km. Yra 2 salos (0,11 ha ir 0,02 ha). Altitudė 144,5 m. Krantai daugiausia žemi. Aplinkui stūkso Jurgiškių ir Žagarių miškai. Šiaurinėje pakrantėje įsikūręs Marijanavo kaimas.
Tvenkinys įrengtas 1985 m.
Sartupis
Sartupis – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 4 km nuo Kletiškės.
Katinka Hosszú
Katinka Hosu (Katinka Hosszú; g. 1989 m. gegužės 3 d.) – Vengrijos plaukikė, daugkartinė pasaulio rekordininkė ir olimpinė čempionė.
Nuo 2007 m. sportininkė pagerino 7 rungčių pasaulio rekordus. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse pirmą kartą tapo olimpine čempione.
Viarchovičai
Viarchòvičai – kaimas pietvakarių Baltarusijoje, 29 km į šiaurės vakarus nuo Kamianeco, pasienyje su Lenkija. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo miestelis, Brastos apskrities Viarchovičų valsčiaus centras.
Voiskaja
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Brastos apskrities Voiskajos valsčiaus centras.
Cultural y Deportiva Leonesa
Cultural y Deportiva Leonesa – Ispanijos futbolo klubas iš Leono.
Istorija
Klubas įkurtas 1923 m. rugpjūčio 5 d.
1955 m. pateko į elito divizioną, tačiau La Liga pirmenybėse išliko tik vieną sezoną.
Sent Džonas (Kanada)
Sent Džonas – miestas Kanados pietryčiuose prie Sent Džono upės; N. Bransviko provincijoje.
Istorija
Anksčiau čia gyveno mikmakai. Paskui šias žemes kolonizavo prancūzai. Po karų su Anglija teritorija atiteko britų karūnai ir kėlėsi škotai, airiai ir anglai.
Nuo 1840 iki 1860 m. mieste vyko riaušės tarp sektantų.
Miestas patyrė choleros protrūkį 1854 m., o 1877 m. kilo didelis gaisras, kuris sunaikino 40 proc. miesto, o 20 tūkstančiai gyventojų neteko namų.
Ursulos sesuo
Ursulos sesuo – 1978 m. Italijoje sukurtas erotinis trileris.
Siužetas
Po tėvo savižudybės seserys Dagmara ir Ursula apsistoja pajūrio viešbutyje, tikėdamos, kad permainos padės įveikti neviltį. Ypač prislėgta atrodo Ursula, kuri sapnuose retkarčiais regi tėvą.
Viešbutį valdo sutuoktiniai Robertas ir Vanesa, čia slapta vyksta prekyba narkotikais, o savininkai apgaudinėja vienas kitą. Atvykus seserims, netrukus įvykdomos kelios žmogžudystės, kurių aukomis tampa jaunos moterys.
Arano slėnis
Arano slėnis yra toliausiai į šiaurę nutolusi Katalonijos teritorija, vienintelė, esanti anapus (į šiaurę) nuo Pirėnų. Slėniu teka Garonos aukštupys, o šalia Garonos prasidedanti Nogera Paljaresos upė teka į pietus (Segrės intakas) ir priklauso Viduržemio jūros baseinui.
Be katalonų ir ispanų kalbų (oficialios Katalonijoje), Arano slėnyje dar oficiali yra oksitanų kalba (jos vietinė araniečių tarmė). 2001 m. 38,78 % slėnio gyventojų savo gimtąja kalba laikė ispanų, 34,19 % – araniečių, 19,45 % – katalonų.
Arano slėniui 1313 m. Aragono karalius Jokūbas II suteikė autonomiją, už araniečių pasirinkimą prisijungti prie Aragono, o ne prie Prancūzijos. 1834 m. įtrauktas panaikinus autonomiją į Ispanijos valstybę. 1944 m. spalio 19–27 d. Arano slėnį buvo užėmę Ispanijos komunistai, bandydami toliau veržtis į Franko valdomą Ispaniją.
Savivaldybės
Arano slėnį sudaro 9 savivaldybės (gyv. skaičius, 2014 m.):
Sasnuvka
Sasnuvka – viensėdis Širvintų rajono savivaldybėje, 14 km nuo Variekos, prie Spėros ežero.
Reidarfjorduras
Reidarfjorduras – miestas rytų Islandijoje, Austurlande. 1188 gyventojai (2016 m. duomenys). Priklauso Fjardabigdo savivaldybei.
Gyvenvietė įsikūrusi to paties pavadinimo fjordo papėdėje. Reidarfjorduras apsuptas kalnų. Didžiausias – 972 m aukščio. Nuo XX a. pr. buvo svarbus žvejybos ir prekybos jūrų uostas. Reidarfjorduras yra strateginėje vietoje. Antrojo pasaulinio karo metu buvo svarbus sąjungininkų uostas. Senoje kareivinėje veikia karo muziejus.
Berlingtonas
Berlingtonas  – miestas Ontarijo provincijoje, Kanadoje, į vakarus nuo Toronto ir šiaurės vakarus nuo Ontarijo ežero. Yra įsikūręs Haltono savivaldybėje ir yra Didžiojo Toronto apylinkėse, sudaro Hamiltono metropoliją. Įkurtas 1874 m. Absoliuti dauguma gyventojų – anglakalbiai, taip pat šnekama prancūziškai, lenkiškai.
Dauguma gyventojų – anglai, škotai ir airiai, taip pat vokiečiai, prancūzai, italai, olandai, lenkai.
Ljivija
Ljivija  – miestelis Ispanijoje, šiaurės Katalonijoje, Cheronos provincijoje, Serdanijos komarkoje. Tai visiškas eksklavas, iš visų pusių supamas Prancūzijos. Nuo Ispanijos sienos Ljiviją skiria 1,6 km „koridorius“, priklausantis Prancūzijos Juro ir Buro-Madamo komunoms. Veikia muziejus (buvusioje XV a. vaistinėje), Šv. Marijos Angelų Karalienės bažnyčia, pilies liekanos, Bernato de So bokštas.
Velikaryta
Velikaryta – agromiestelis pietvakarių Baltarusijoje, 20 km į šiaurę nuo Malarytos. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo Brastos apskrities Velikarytos valsčiaus centras.
Kristupas Gžimultovskis
Kristupas Gžimultovskis (apie 1620–1687 gegužė) – ATR valstybinis veikėjas, Kališo pakamaris (1650–1656), Poznanės kaštelionas (1656–1679), Poznanės vaivada (1679–1687), Lenkijos diplomatas, rašytojas ir oratorius.
Biografija
Didžiosios Lenkijos bajorų Gžimultovskių giminės atstovas, herbo „Neczuja“ savininkas. Srodo kašteliono Stanislovo Gžimultovskio ir Katerinos Leščinskos sūnus.
1668 metais, po Jono II Kazimiero Vazos atsižadėjimo nuo sosto Kristupas Gžimultovskis palaikė Prancūzijos princo Liudviko Konde kandidatūrą. Už intrigas prieš naująjį Lenkijos karalių Mykolą Kaributą Višnioveckį buvo seimo teisiamas. Būdamas Jono Sobieskio šalininku, 1679 metais nuo jo gavo Poznanės vaivados pareigybę ir tapo ATR senatoriumi. 1680-ais metais Kristupas Gžimultovskis vadovavo Didžiosios Lenkijos opozicijai su pro habsburgiška orientacija.
Šeima
Buvo vedęs du kartus. Jo pirmoji žmona buvo Barbora Osovska. 1660 metais antrą kartą vedė Aleksandrą Sesiliją Leščinską, Karūnos pakanclerio Boguslavo Leščinskio (1612–1659) ir Anos Denhof (1620/1622-1651/1657) dukterį.
Aukštoji dailės mokykla prie Imperatoriškosios dailės akademijos
Aukštoji dailės mokykla prie Imperatoriškosios dailės akademijos  – aukštoji dailės mokykla, veikusi prie Sankt Peterburgo imperatoriškosios dailės akademijos nuo 1894 m. iki 1918 m.
Istorija ir struktūra
Aukštoji dailės mokykla atsirado įgyvendinus Imperatoriškosios dailės akademijos reformą 1893–1894 m. Reformos iniciatorius buvo akademijos viceprezidentas grafas Ivanas Tolstojus. Laikinoji chartija, patvirtinta 1893 m. pabaigoje, Dailės akademijoje išskyrė du padalinius: akademijos susirinkimą, kurį sudarė prezidentas, viceprezidentas, konferencijos sekretorius, 60 tikrųjų ir 20 garbės narių bei aukštąją valstybinę imperijos įstaigą, skirtą menui palaikyti, plėtoti ir skleisti Rusijoje, kurią valdė profesorių taryba, vadovaujama rektoriaus.
Pirmuoju aukštosios dailės mokyklos rektoriumi tapo Aleksandras Pomerancevas.
Abu padaliniai veikė Sankt Peterburge istoriniame Dailės akademijai priklausiusiame pastate, išsidėsčiusiame Universiteto krantinėje. Aukštojoje dailės mokykloje dirbti dėstytojais buvo pakviesti dailininkai iš Peredvižnikų draugijos. Šioje mokykloje buvo pakeista dėstymo programa: buvo panaikinta antikinio meno disciplina, panaikintas profesorių-vadovų institutas, numatytos laisvos temos konkursuose. Aukštojoje dailės mokykloje klases su budinčiais profesoriais pakeitė asmeninės pedagogų – vadovų dirbtuvės, kurias nuolat prižiūrėjo vadovaujantys mokytojai.
Į akademiją atėjo dirbti naujų profesorių, iš kurių išsiskyrė Ilja Repinas. Jam buvo įrengtos atskiros specialios dirbtuvės viršutiniame Peterburgo dailės akademijos aukšte. Kitų dirbtuvių vadovais buvo Vladimiras Makovskis, Ivanas Šiškinas, Archipas Kuindži, Aleksejus Kivšenko, Aleksandras Kiseliovas, Dmitrijus Kardovskis, Vasilijus Savinskis ir kt. Keitėsi ir meno dėstymo principai. Nors formalus seminarų suskirstymas pagal žanrą vis tiek buvo išsaugotas (pavyzdžiui, Iljos Repino dirbtuvės buvo laikomos istorinės tapybos dirbtuvėmis, Vladimiro Makovskio – žanro, Aleksejaus Kivšenko – batalinėmis, Archipo Kuindži ir Ivano Šiškino – peizažų tapybos), tačiau praktikoje tokios atskirties nebuvo. Kuindžis ir Makovskis piešė paveikslus istorinėmis temomis, o Repinas – portretus ir peizažus. Kai studentas pasirinkdavo dirbtuves, pagrindinis kriterijus buvo tas, kuris tapytojas buvo arčiau jo dvasios. Būtent mokytojo asmenybė lėmė ne tik dalykų spektrą, bet ir požiūrio į meną susiformavimą. Iljos Repino dirbtuvėse mokėsi iki 90 studentų.
Nuo XIX a. pabaigos Dailės akademijai buvo skiriama 72 626 rublių. Be mokymo proceso Dailės akademija organizuodavo periodines parodas. Prie Akademijos įsteigtas Dailės muziejus buvo atviras visuomenei.
Po 1917 metų
Panaikinus Dailės akademiją (1918 m. balandžio 13 d. Liaudies komisarų tarybos nutarimas), ši mokykla buvo pertvarkyta į nemokamą dailės mokyklą, kuri nuo 1918 m. spalio mėn. gavo pavadinimą: „Petrogrado valstybinės laisvojo meno dirbtuvės“ (SVOMAS). 1921 m. mokykla buvo pervadinta Aukštosiomis meno ir technikos dirbtuvėmis (ВХУТЕMAC). C1922 m. ši mokymo įstaiga buvo pavadinta Aukštuoju meno ir technikos institutu (ВХУТЕИН, ЛВХТИ).
1930 m. institutas buvo reorganizuotas į Proletarinių vaizduojamųjų menų institutą (ИНПИИ). Buvo panaikintas Architektūros fakultetas, jo studentai perkelti į Leningrado inžinerijos institutą (ЛИИКС). 1932 m. Proletarinių vaizduojamųjų menų institutas buvo pertvarkytas į Leningrado tapybos, skulptūros ir architektūros institutą, kuris 1944 m. buvo pavadintas Iljos Repino vardu. Šis pavadinimas išliko iki 1990-ųjų, kai mokymo įstaiga buvo pertvarkyta į Sankt Peterburgo valstybinį akademinį tapybos, skulptūros ir architektūros institutą, pavadintą I. E. Repino vardu.
Kanados ledo ritulio lyga
Kanados ledo ritulio lyga, sutr. CHL – Kanados ledo ritulio lyga, įkurta 1975 m. Lyga suskirstyta į tris pogrupius: Vakarų (22 komandos), Ontarijo (20) ir Kvebeko (18). Lygoje žaidžia žaidėjai tarp 16 ir 20 metų amžiaus, dažnai čia žaidėjus tobulintis siunčia NHL komandos.
Šiuo metu lygoje žaidžia 52 Kanados klubai ir aštuoni – Jungtinių Valstijų.
Komandos
Ontarijo
Kvebeko
Vakarų
Soidaurkroukuras
Soidaurkroukuras – miestas šiaurės Islandijoje. Didžiausia Vakarų Nordurlando gyvenvietė. 2546 gyventojai (2016 m. duomenys). Soidaurkroukuras yra svarbus regiono komercijos, paslaugų ir maisto pramonės centras.
Pagrindinės pramonės šakos: žvejyba, pieno gaminiai, lengvoji pramonė bei įvairios paslaugos.
Netoli gyvenvietės yra Soidaurkroukuro oro uostas. Skrydžiai nepastovūs. Artimiausias tarptautinis oro uostas yra Akureirio. Netoliese eina pagrindinė šalies magistralė.
Cardiff Met WFC
Istorija
suburta moterų ekipa, kuri rungtyniavo tuometinėje Velso moterų Premjer lygoje. Tapo čempionėmis.
Pastaruoju metu aukščiausiasis divizionas vadinamas Adran Premier.
Klubas atstovavo Velsui UEFA moterų čempionių lygoje.
UEFA varžybos
<...>
Saugoniai
Saugoniai – buvęs kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Alvito.
Didžioji Turna
Didžioji Turna – agromiestelis pietvakarių Baltarusijoje, 15 km į pietus nuo Kamianeco.
Sekmadienio meilužiai
Sekmadienio meilužiai – 1980 m. sukurta komedija, sudaryta iš 4 tarpusavyje nesusijusių epizodų. Kiekvieno jų veiksmas vyksta vis kitoje šalyje (Didžiojoje Britanijoje, Prancūzijoje, Italijoje ir JAV), o aktoriai ir epizodo režisierius yra iš tos šalies.
Saugoniai
Istorija
Alvito apylinkės Saugonių kaimas 1982 m. kovo 26 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.
Sekmadienio meilužiai
Filmo epizodai: „Anglo namai“, „Prancūziškas metodas“, „Skipis“ ir „Armando užrašų knygelė“.
Didžioji Turna
Istorija
XIX a. buvo buvo kaimas ir dvaras, Brastos apskrities Turnos valsčiaus centras.
Kauno Žalgiris 2013–14 m. sezonas
2013–2014 metų sezonas – 69-asis Kauno „Žalgiris“ krepšinio klubo sezonas. Komanda rungtyniavo LKL – pajėgiausioje šalies krepšinio lygoje ir Eurolygoje – pajėgiausiose Europos krepšinio pirmenybėse.
Statistika
LKL (Reguliarusis sezonas)
Gulšeš
Gulšeš – likimo deivės hetitų mitologijoje. Jų buveinė – požemio pasaulis. Manoma, kad tai hatų kilmės dievybės (kaip ir Telepinas bei Hašamilis). Gretinamos su Hanahana ir Dingir-Mahmeš deivių grupe.
Menčių II karjeras
Menčių II karjeras - karjero tvenkinys Lietuvoje, Akmenės rajone, 5,5 km į pietus nuo Naujosios Akmenės. Sudarytas išeksploatavus klintis ir prisipildžius vandeniui. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius - 0,8 km, plotis - iki 0,73 km. Altitudė 61,6 m. Krantai aukšti, statūs, šlaitai apaugę medžiais ir krūmynais. Pietrytinis krantas žemas ir pelkėtas. Kranto linija vingiuota, iš pietų yra giliai įsiterpęs pusiasalis. Vakarinėje pakrantėje plyti dirbami laukai, teka Drūktupis, kiek piečiau įsikūręs Menčių kaimas, į rytus auga miškas. Į pietryčius už 0,25 km telkšo Menčių karjeras. Pietine pakrante eina kelias. Tvenkinys nenutekantis, priklauso Dabikinės upės baseinui.
Gulšeš
Aptikta nemažai užkalbėjimų, kuriais šaukiamasi šių dievybių; tikėta, jog galėjusios veikti tiek žmonėms palankiai, tiek priešiškai. Gulšeš taip pat buvo siejamos su gimdymu, tikėta, kad lydinčios žmogų visą gyvenimą. Hetitai skyrė „gerąją“ ir „blogąją“ mirtį, pastaroji buvo suprantama kaip mirtis anksčiau laiko. Atsakomybė už jauno žmogaus mirtį galėjo būti priskiriama deivėms Gulšeš, tačiau paprastai tokia mirtis buvo suprantama kaip dievų atpildas už praeities poelgius.
Sylvia Plath
miniatiūra|Silvija Plat Sylvia Plath (1932 m. spalio 27 d. – 1963 m. vasario 11 d.) – XX a. amerikiečių poetė, novelistė, prozininkė ir esė rašytoja.
Karjera
Gimė Bostone, Masačusetso valstijoje. Jos tėvai buvo vokiečių kilmės. Savo kūrybą S. Plath pradėjo spausdinti aštuonerių metų. S. Plath buvo vadinama Amerikos literatūros viltimi, nes dar pradinėje mokykloje mergaitė pasižymėjo neeiliniais literatūriniais sugebėjimais, lengvai rašydavo rašinius ir nepriekaištingus atpasakojimus. Kembridžo universitetą ji baigė su pagyrimu. 1950 m. rugpjūtį žurnale „Seventeen“ pasirodė jos pirmoji trumputė istorija „Vasara daugiau neateis“.
Rašytoją jau nuo paauglystės nuolat kankindavo nerviniai priepuoliai. 1953 m. rugpjūčio 24 d. pirmą kartą bandė nusižudyti išgėrusi daug migdomųjų vaistų.
Sylvia Plath visą gyvenimą rašė dienoraštį. Aprašinėdavo juose savo gyvenimą, kupiną kasdieninės energijos, šviesių jausmų, apgalvodavo kiekvieną savo poelgį. Atsiminimų sąsiuviniai sudaro kūrybos pagrindą. Tai intymūs užrašai apie pačią autorę ir jos aplinką.
Asmeninis gyvenimas
1956 m. ištekėjo už anglų poeto Ted Hughes, susilaukė dviejų vaikų. Juos lydėjo finansinė sėkmė, šeimai nieko netrūko. S. Plath gydėsi psichiatrinėje ligoninėje, dažnai be pagrindo ji užsipuldavo vyrą, kartodavosi pavydo priepuoliai. Sužinojus, jog jos vyras flirtuoja su žvaigžde Alexandra Wevil, ji, būdama vos 30-ies, nusižudė.
Palikimas
Sylvios Plath kūrybą sudaro eilėraščiai, trumpos istorijos, romanas. Poezija perpinta XVII a. anglų filosofine metafizika, būties baime, erotikos motyvais. Mirtis poetei tampa savęs patikrinimu ir individualumo išraiška.
Ptolemėjas II Filadelfas
Ptolemėjas II Filadelfas (gr. Πτολεμαῖος Φιλάδελφος, Ptolemaĩos Philádelphos" 309 m. pr. m. e. – 246 m. pr. m. e.) – Ptolemėjų dinastijos faraonas, valdęs Egiptą 283 m. pr. m. e. – 246 m. pr. m. e. Jo tėvai buvo Ptolemėjas I Soteras ir Berenikė I, o jį auklėjo Filitas Kosietis. Jis turėjo du pusiau brolius Ptolemėją Kerauną ir Meleagrą, kurie tapo Makedonijos karaliais (pirmasis 281 m. pr. m. e., o antrasis 279 m. pr. m. e.). Abu žuvo per galų invaziją 280–279 m. pr. m. e.
Jis valdė su tėvu apie 285–283 m. pr. m. e. ir turėjo didelius rūmus Aleksandrijoje.
Jam valdant Egiptas dažnai kariavo. Magas Kirėnietis pradėjo karą prieš Ptolemėją II 274 m. pr. m. e., o Antiochas I užpuolė Siriją po to. Po kelerių metų karo egiptiečių pergalės įtvirtino Egiptą kaip stipriausią jūrinę valstybę rytų Viduržemio jūroje. Ptolemėjo II valdžią pripažino Samotrakė, Kikladai, Likijos, Karijos, Pamfilijos uostai. Antigono II laivyno pergalė prieš egiptiečius prie Koso salos (tarp 258 m. pr. m. e. ir 256 m. pr. m. e.) tik trumpam sustabdė Ptolemėjo II viešpatavimą Egėjo jūroje. Per Antrąjį Sirijos karą Ptolemėjas II prarado daug Mažosios Azijos uostų ir išleido dukrą Berenikę už Antiocho II (apie 250 m. pr. m. e.).
Ptolemėjas II vedė Arsinę I, Lisimacho dukrą, su kuria susilaukė šių vaikų:
Po žmonos atsižadėjimo jis vedė savo tikrą seserį Arsinę II, Lisimacho našlę, kurios kraitis buvo valdos Egėjo pakrantėse.
Ptolemėjas turėjo keletą sugulovių. Su viena jų Bilistiche susilaukė sūnaus Ptolemėjo Andromacho . Kitos sugulovės Agatoklėja (?), Megaklio dukra Aglesė (?), taurių nešiotoja Kleino, Didymė, muzikantės Glaukė ir Mnesis, aktorė Myrtionė, fleitininkė Potinė ir Stratonikė.
Ptolemėjo II laikais rūmai klestėjo. Jis sudievino savo tėvus, žmoną-seserį po jos mirties 270 m. pr. m. e. Bibliotekininkas Telimachas, Teokritas ir kiti poetai šlovino Ptolemėjų giminę. Pasts Ptolemėjas II didino bibliotekos apimtis ir skatino mokslinius tyrinėjimus. Į Aleksandriją jis liepė siusti egzotiškus gyvūnus. Nors jis globojo graikišką kultūrą, perėmė egiptietiškos religijos principus, kad sutvirtintų savo kaip valdovo autoritetą.
Atropatena
Atropatena (🇬🇷) – senovės iranėnų karalystė, maždaug 323 m. pr. m. e. įkurta persų satrapo Atropato. Karalystė buvo įsikūrusi šiaurinėje dabartinio Irano dalyje ir Atropato įpėdinių buvo valdomos iki I mūsų eros amžiaus pradžios, kol juos pakeitė partų Aršakidų dinastija. 226 m. Atropatena buvo nukariauta sasanidų ir paversta marzbanu („margrafų“) valdoma provincija. Atropatena buvo vienintelis Irano regionas, kuriame zoroastrizmas išliko dominuojantis visą laiką nuo pat Achemenidų dinastijos pradžios iki arabų užkariavimo.
Barlė-Nasau
Barlė-Nasau – miestas ir savivaldybė pietų Nyderlanduose, Šiaurės Brabanto provincijoje, garsėjantis kaip pasienio punktas tarp Nyderlandų ir Belgijos su komplikuota valstybine siena, praeinančia per įvairius miesto kvartalus ir statinius. Palyginti nedideliame mieste yra daug nedidelių Belgijos eksklavų, kurių ribose kai kur yra ir atvirkštinių eksklavų, priklausančių Nyderlandams. 2017 m. duomenimis, čia gyveno 6,8 tūkst. žmonių. miniatiūra|220px|left|Barlė-Nasau topografija miniatiūra|220px|left|{{legend|yellow|Belgijos eksklavai (H). Nyderlandų dalys pažymėtos N}} miniatiūra|220px|left|Valstybinė siena prie gatvės kavinės
Atropatena
Pavadinimo kilmė
Strabono teigimu, Atropatenos vardas kilo iš Achemenidų imperijos didiko Atropato. Strabonas savo knygoje “Geografija” rašo, kad Medija buvusi padalinta į dvi dalis – Didžiąją Mediją su metropoliu Ekbatana ir Atropato Mediją, kurios pavadinimas kilęs iš didiko Atropato, kuris apsaugojęs šią šalį, priklausiusią Didžiajai Medijai, nuo tapimo Makedonijos dalimi. Tuo tarpu viduramžių Arabijos geografai pavadinimo kilmę aiškino kitaip – anot jų, pavadinimas susijęs su Adorbadoru, šventiko vardu, reiškiančiu „ugnies sergėtojas“.
Istorija
left|thumb|300x300px|Atropatenas ir kaimyninės valstybės II a. pr. m. e. 331 m. pr. m. e. įvyko Gaugamelų mūšis tarp Achmenidų valdovo Darijaus III ir Aleksandro Makedoniečio, kuriame Achmenidų pusėje kovoto Atropato armija. Mūšį laimėjus Aleksandro kariuomenei ir žlugus Achmenidų imperijai, Atropatas pareiškė lojalumą Aleksandrui. 328–327 m. pr. m. e. jis buvo Aleksandro paskirtas Medijos valdytoju. Po Aleksandro Makedoniečio mirties 323 m. pr. m. e. makedonų užkariautos žemės buvo padalintos tarp diadochų (Babilono padalijimas). Buvusi Achmenidų Medijos satropija buvo padalinta į dvi valstybes: Media Magna, arba Didžiąją, apėmusią pietinę dalį ir perduotą Peitonui, vienam iš Aleksandro apsaugininkų. Mažesnė dalis šiaurėje, kuri tuomet buvo Matieno satropija, tapo Atropateno Medija, o ja valdyti gavo Atropatas, buvęs Achmenidų Visos Medijos valdytojas. Tuo metu jis jau buvo susigiminiavęs su Perdiku, Aleksandro paskirtu regentu, – buvo jo uošvis. Neilgai trukus Atropatas atsisakė mokėti duoklę Seleukui ir paskelbė Atropateno Mediją nepriklausoma karalyste. Tačiau seleukidų valstybę valdant Antiochui III, šis valstybę užpuolė 223 m. pr. m. e. Seleukidams triumfuojant, Atropatenos karalius Artabazanas buvo priverstas pripažinti seleukidų viršenybę. Kita vertus, šalis išliko nominaliai nepriklausoma. 190 m. pr. m. e. seleukidai Magnezijos mūšio metu buvo sumušti romėnų, tuo metu bandžiusių plėsti savo valdas į rytus. Romėnų grėsmė vertė Atropateną ir Partą vienytis prieš bendrą priešą
38 m. pr. m. e. įvyko mūšis tarp romėnų ir partų, pasibaigęs romėnų pergalę. Po dvejų metų romėnų generolas Atonijus užpuolė vieną pagrindinių Atropatenos miestų, Fraspą. Tačiau miestas turėjo gerus gynybinius įtvirtinimus, tad romėnai puldami patyrė milžiniškų nuostolių (neteko apie 35 000 karių) ir turėjo atsitraukti. Vėliau Atropatena Romoje ieškodavo sąjungininko prieš Partą, nes pataroji norėjo Atropatenos žemes prisijungti. Dinastija, kurios pradininkas Atropatas, šalį valdė keletą šimtmečių; iš pradžių kaip nepriklausomą valstybę, po to – kaip aršakidų vasalė. Dar vėliau šalies valdymą perėmė aršakidai.
Barlė-Nasau
Geografija
Jei pastatas stovi ant pačios sienos, jo adresas nustatomas pagal tai, kurioje pusėje yra pagrindinės įėjimo durys. Atvykėliams čia nesunku orientuotis, nes visoje teritorijoje ant grindinio yra aiškiai pažymėta valstybinė šalių siena, o skirtingoms šalims priklausančių pastatų numerių lentelės išsiskiria tik tai šaliai būdingu dizainu.
Atropatena
Istorija
Vėlyvuoju Partos laikotarpiu imperija ėmė silpti ir jai darėsi sunku išlaikyti vakarinę Irano dalį nuo antpuolių. Iranologo Turadžo Darjaė teigimu, būtent valdant partų monarchui Vologezui V dinastija prarado savo prestižą tarp kitų šalių. Atropateno gyventojai (tiek didikai, tiek valstiečiai) rėmė Sasanidų imperijos princą Ardaširą I jam kovojant prieš Vologezo V sūnų Artabaną IV. Manoma, kad Atropatenos didikai susivienijo su sasanidais tikėdamiesi tvirtos valstybės, kurios valdovas gebąs palaikyti tvarką. Tuo tarpu dvasininkija galėjo jaustis atstumta aršakidų, todėl veikiausiai taipogi palaikė sasanidus dėl jų paramos zoroastrizmui.
Barlė-Nasau
Istorija
Situacija, kai olandų Barlė-Nasau pusėje susidarė belgų Barlė-Hertogo dalys ir atvirkščiai, skaičiuoja šimtametę istoriją. Atskiri pastatai atsidūrė skirtingų šalių pusėse, kai pagal Nyderlandų įstatymus restoranai privalėdavo anksti užsidaryti. Tuomet jų šeimininkai, „uždarius“ įstaigą, įsigudrindavo pasislinkti ant valstybinės sienos, perstumdami staliukus į kitą valstybę. Tokia sudėtinga sienos linija susiklostė dėl skirtingos įstatymų leidybos ir daugiamečių sandėrių tarp Bredos valdovų ir Brabanto hercogų. Sieną 1843 m. patvirtino Mastrichto sutartis.
Atropatena
Valdovų sąrašas
Nepaisant to, kad Atropatena kelis šimtmečius buvo valdoma karalių, tik dalis jų vardų yra žinomi, o jų valdymo metai yra dar sunkiau identifikuojami. Lentelėje žemiau nurodyti žinomi valdovai ir apytiksli valdymo metų trukmė (daugeliu atveju tik konkretūs metai, kada žinoma apie valdymą).
Rataičycai
Rataičycai – kaimas pietvakarių Baltarusijoje, 18 km į pietvakarius nuo Kamianeco. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Brastos apskrities Rataičycų valsčiaus centras.
Afroditė (1982 filmas)
Afroditė – 1982 m. sukurta erotinė drama.
Tomislav Gomelt
Tomislavas Gomeltas (Tomislav Gomelt, g. 1995 m. sausio 7 d.) – futbolininkas iš Kroatijos, žaidžiantis Marijampolės „Sūduvoje“ saugo pozicijoje. Kitados atstovavo Kroatijos U-19 jaunimo rinktinei.
Afroditė (1982 filmas)
Siužetas
Pirmojo pasaulinio karo metai. Pasiturintis aristokratas Haris į jam priklausančią salą Prancūzijos pakrantėje atsiveža jauną ir naivią merginą Pauliną. Čia, saloje, prabangos apsuptyje, jis rengia teatralizuotus erotinius pasirodymus antikinės Graikijos mitų temomis, Paulinai skirdamas pagrindinį vaidmenį bei dėmesį. Tačiau mergina neįtaria, kad, naudodamasis ja, Haris drauge šnipinėja savo įtakingus svečius.
Tomislav Gomelt
Karjera
Futbolo pagrindų mokėsi gimtinėje, o 2013 m. persikėlė į Londono „Tottenham Hotspur“. Anglijos klube debiuto nesulaukė – buvo skolinamas Belgijos „Royal Antwerp“ ir Italijos „Bari“.
2015 m. tapo Bario klubo nariu, tačiau buvo paskolintas Rumunijos „Cluj“, kuriame žaidė du sezonus.
Radvaničai
Radvaničais vadinamos Baltarusijos gyvenvietės:
Tomislav Gomelt
Karjera
2017 m. grįžo į gimtinę ir sudarė sutartį su „Rijeka“.
2018 m. vasarą persikėlė į Rumuniją, kur atstovavo Bukarešto „Dinamo“ klubui.
2021 m. vasarą persikėlė į „ADO Den Haag“. 2021-aisiais „Eredivisie“ sužaidė 10 rungtynių, per kurias pasižymėjo pelnydamas vieną įvartį.
FK Sūduva
2022 m. kovo 6 d. oficialiai debiutavo „Sūduvos“ klubo gretose A lygos rungtynėse prieš „Šiaulių“ ekipą, kurios baigėsi nulinėmis lygiosiomis.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Truras (Kanada)
Truras  – miestas rytų Kanadoje, Naujojoje Škotijoje.
Istorija
Pradžioje dabartinio miesto vietoje gyveno indėnai mikmakai, vėliau čia pradėjo kurtis prancūzai (akadiečiai).
Saugūniškės (Dūkštos)
Saugūniškės – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 8 km nuo Dūkštų.
Didieji Radvaničai
Didieji Radvaničai – agromiestelis pietvakarių Baltarusijoje, 33 km į pietryčius nuo Bresto. Apylinkės centras. Kitame upės krante įsikūrę Mažieji Radvaničai.
Istorija
XIX a. buvo Cerkvės Radvaničų kaimas ir palivarkas, priklausę Brastos apskrities Radvaničų valsčiui.
Payment of Existence
Payment of Existence – trečiasis Norvegijos metalo muzikos grupės Communic studijinis albumas.
Kaip ir pirmieji du grupės albumai, „Payment Of Existence“, prodiusuotas Danijoje Jacob Hansen. Palyginti su ankstesniais, šiam albumui būdingas lėtesnis tempas, be to, daugiau girdimas Oddleif Stensland vokalas.
Space Oddity
„Space Oddity“ – daina, kurią parašė britų atlikėjas David Bowie. Ji buvo išleista 1969 m. liepos 11 d. 7 colių dydžio singlo plokštelės pavidalu. Tai viena žinomiausių jo dainų, yra įtraukta į „The Rock and Roll Hall of Fame's 500 Songs that Shaped Rock and Roll“ sąrašą.
Leidimas žudyti
Leidimas žudyti  – šešioliktasis filmas apie britų agentą 007 Džeimsą Bondą ir pirmasis, sukurtas ne pagal Iano Flemingo kūrinį. Taip pat filmas tapo pirmuoju serijoje, kuriam dėl smurto scenų buvo pritaikytas žiūrovų amžiaus ribojimas kino teatruose. Dėl to filmas sulaukė mažo populiarumo JAV, pagrindinio vaidmens atlikėjas Timothy Dalton nusprendė daugiau nebevaidinti Bondo.
Pagal jau sukurtą filmą romanas nebuvo rašomas nuo „Munreikerio“ pasirodymo 1979 metais. Pagal Richard Maibaum ir Michael G. Wilson scenarijų romaną parašė John Gardner.
Aktoriai
150px|thumb|left|Franzas Sanchezas 150px|thumb|left|MI6 vadovas M
Muzika
Muziką filmui sukūrė Michael Kamen, pakeitęs nuolatinį serijos kompozitorių Johną Barry dėl šio ligos.
Pagrindinės dainos įrašui buvo kviečiamas Eric Clapton ir Vic Flick, kol galiausiai buvo pasirinkta Gladys Knight. Daina „Licence to Kill“ yra viena ilgiausių, kada nors skambėjusių filmuose apie Bondą.
Garso takelyje taip pat yra kūrinys „If You Asked Me To“, atliekamas Patti LaBelle. 1992 metais šios dainos naują versiją įrašė Celine Dion.
Išdykėlė Lola
Išdykėlė Lola – 1998 m. režisieriaus Tinto Brass sukurtas filmas.
Leidimas žudyti
Muzika
„MSN“ filmą pavadino vienu blogiausių serijoje, kartu su „Viso pasaulio negana“ ir „Žvilgsnis į žmogžudystę“. . Nepaisant to, režisierius Johnas Glenas filmą laiko sėkmingiausiu.
Išdykėlė Lola
Siužetas
Lola – jauna mergina, gyvenanti nedideliame miestelyje kartu su motina, našle Zaira. Ji susižadėjusi su jaunuoliu vardu Mazetis. Pastarasis įsitikinęs, kad mergina iki vestuvių privalo likti nekalta ir nors jųdviejų jungtuvės netrukus įvyks, Lola įvairiais būdais provokuoja jį suartėti, norėdama įsitikinti, ar jis bus geras meilužis.
Prybarava
Prybarava – kaimas pietvakarių Baltarusijoje, 62 km į pietus nuo Bresto.
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Brastos apskrities Prybaravos valsčiaus centras.
Sekvanai
Sekvanai (sequani) – galų gentis, gyvenusi Araro upės (dabartinė Sona) aukštupyje, Du upės slėnyje ir Juros kalnuose. Jų teritorija užėmė vėlesnę Franš-Kontę ir dalį Burgundijos.
Etimologija
Pavadinimas sequani yra romėnų priskirtas egzonimas, spėjama, pagrįstas panašiai skambėjusiu endonimu. Endonimas nėra žinomas. Pavadinimas sequani panašus į Cezario vartotą žodį Sequana (Sekvana), kurio Cezaris vadiną Seną. Tačiau sekvanai negyveno Senos baseine. Strabonas buvo pirmasis, spėjęs, kad upė Sekvana (Sena) tekėjo per sekvanų žemes, tačiau tai pagrįsta geografine klaida.
Vakarine sekvanų žemių riba buvusios Sonos upės prancūziškas pavadinimas kilęs iš kelt. Souconna ('Sona'). Romėnai šią upę vadino Arar. Viljamas Smitas buvo iškėlęs hipotezę, kad Sequani ir Souconna buvo susiję.
Istorija
Prieš Julijui Cezariui atvykstant į Galiją 71 m. pr. m. e. sekvanai palaikė arvernus prieš jų priešininkus edujus ir nusamdė Ariovisto vadovaujamus svebus, kad šie persikeltų per Reiną ir padėtų. Svebų pagalba padėjo sutriuškinti edujus, tačiau sekvanų padėtis pablogėjo, nes svebai užėmė trečdalį jų teritorijos ir grasino užimti dar trečdalį, versdami sekvanus į pusiau vergus.
Tada sekvanai kreipėsi į Cezarį, kuris 58 m.pr.m.e išstūmė germanus, bet tuo pačiu metu įpareigojo sekvanus atiduoti visa, ką jie buvo gavę iš edujų. Tai tiek supykdė sekvanus, kad šie prisijungė prie 52 m. pr. m. e. Vercingetorikso sukilimo ir kartu su juo patyrė pralaimėjimą Alezijos mūšyje.
Valdant Augustui rajonas, vadintas Sequania, buvo Belgijos Galijos dalis. Po Vitelijaus mirties 69 m. šio rajono gyventojai atsisakė prisidėti prie galų sukilimo prieš romėnus, suorganizuoto Gajaus Julijaus Civilio (Gaius Julius Civilis) ir Julijaus Sabino (Julius Sabinus). Jie išvarė Sabiną, įsibrovusį į jų teritoriją. Spėjama, kad šią pergalę žymi triumfo arka Vezontijuje (, dabar Bezansonas).
Diokletianas prijungė prie Sekvanijos Helveciją ir dalį Aukštutinės Germanijos, taip sukurdamas provinciją Provincia Maxima Sequanorum, o Vezontijus gavo pavadinimą Metropolis civitas Vesontiensium. Po 50 m. Galiją nuniokojo barbarai, Vezontijus buvo nusiaubtas (355 m.). Valdant Julianui Apostatui miestas atgavo savo svarbą kaip įtvirtintas miestas ir sugebėjo atlaikyti vandalų puolimą. Vėliau, kai Roma nebesugebėjo apsaugoti Galijos gyventojų, sekvanai tapo naujai susidariusios Burgundijos karalystės dalimi.
Išgalvoti segvanai
Rusų rašytojos Marijos Semionovos ciklo „Волкодав“ ('Vilksmaugis') pasaulyje yra segvanų gentys. Tiesa, šie segvanai labiau primena senovės skandinavus (vikingus). Pavadinimo sutapimas galbūt atsitiktinis.
Saugučiai
Saugučiai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Didžiųjų Šelvių.
Istorija
Juodupėnų apylinkės Saugučių kaimas 1982 m. kovo 26 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku. 2018 m. vėl atkurtas.
FC Barcelona B
FC Barcelona B – Ispanijos futbolo klubas iš Barselonos (Katalonija).
Istorija
Barcelona B ekipa suformuota 1970 m., kai susijungė CD Condal ir Atlètic Catalunya klubai, o naujas darinys buvo prijungtas prie FC Barcelona sistemos.
Pontypridd United (moterys)
„Pontypridd United“ – Velso futbolo klubas iš Ponteprido. Šis straipsnis apie klubo moterų ekipą, rungtyniavusią Velso moterų futbolo lygoje.
Istorija
Moterų ekipa nuo 2021–2022 m. sezono rungtyniavo stipriausioje Velso moterų futbolo lygoje.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo Ardan Premier ir liko penktoje vietoje.
2023–2024 m. sezone rungtyniavo aukščiausiame divizione – Ardan Premier.
Sezonai
Šaltinis:
Medna
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Brastos apskrities Mednos valsčiaus centras.
Miknaičiai (Joniškis)
Miknaičiai – buvęs kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Gaižaičių, pusiaukelėje tarp Juodeikių ir Žeimių, netoli kelio. Yra senosios Miknaičių kaimo kapinaitės. 2,5 km į pietvakarius telkšo Miknaičių ežeras.
Daržas
thumb|250px|Daržas
Jonas Cumftas
Jonas Cumftas (1864 m. lapkričio 29 d. Nemunėlio Radviliškyje, Rusijos imperija – 1929 m. vasario 27 d. Vilniuje, Antroji Lenkijos Respublika) – gydytojas okulistas.
Daržas
Daržas – palyginti nedidelis žemės plotas, skirtas auginti daržovėms, vaiskrūmiams, uogoms. Daržai paprastai įrengiami individualios sodybos plote, ypač kaimų, priemiesčių sodybose bei kolektyviniuose soduose. Kartais daržai būna ir neapstatytuose priemiesčių, kaimų pakraščių sklypuose.
Daržuose, priešingai nei dideliuose laukuose, naudojamas daugiausia rankų darbas, o ne technika. Daržas reikalauja nuolatinio prižiūrėjimo – laistymo, piktžolių ravėjimo.
Jonas Cumftas
Biografija
Dukra Wanda Czarnocka-Karpińska tapo sporto gydytoja.
Daržas
Lietuvoje daržuose paprastai auginamos bulvės, morkos, burokėliai, kopūstai, pupelės, žirniai, prieskoniniai augalai (svogūnai, česnakai, krapai, petražolės).
Nemenčinės kapinių koplyčia
2017 m. duomenimis, koplyčia suremontuota, jos vidinės patalpos tuščios, be religinio turinio interjero, nenaudojamos.
Architektūra
Statinys stačiakampio plano, vienanavis su trisiene apside vakariniame fasade ir varpo bokšteliu. Stogas dvišlaitis, apsidės – trišlaitis, bokštelio – keturšlaitis. Vienos navos su presbiterija rytinėje pusėje. Fasado trikampis frontonas, paremtas medinėmis kolonomis. Ant varpo bokštelio įtaisytas metalinis kryžius. Koplyčia medinė, gegninė, pamatas mūrinis.
Čado regionai
Čadas yra suskirstytas į 22 regionus.
Kiekvienas regionas suskirstytas į nuo 2 iki 4 departamentų (départments), išskyrus Ndžamenos miestą, kuris suskirstytas į 10 apskričių (arrondissements).
Istorija
Nuo nepriklausomybės 1960 m. iki 1999 m. Čadas buvo suskirstytas į 14 prefektūrų (préfectures). 1999 m. jos buvo pakeistos 28 departamentais. Šalies administracinis suskirstymas vėl pakeistas 2002 m., kai buvo sukurti 18 regionų (régions). 2008 m. buvo pridėti dar 4 regionai, taigi iš viso šiuo metu jų yra 22.
Regionai, įkurti 2008 m.
2008 m. vasario 19 d. buvo įkurti keturi nauji regionai:
Regionai (2008-dabar)
Čado regionai nuo 2008 m. vasario mėn., su gyventojų skaičiumi iš 2009 m. surašymo.
thumb|250px|Čado regionai 2008–dabar (skaičiai atitinka lentelę kairėje)
Gyvatvorė
thumb|250px|Neaukšta gyvatvorė
Gyvatvorė – tvora, sudaryta iš gyvų augalų (krūmų, medžių). Gyvatvorės dažnai naudojamos aptverti sodybas, parkus, laukus. Kadangi gyvatvorės gerai sulaiko triukšmą, dulkes, užstoja vaizdą į kiemą, jos ypač tinkamos sodybos ir gatvės ribos apželdinimui. Kartais gyvatvorėmis apsodinamos ištisos pakelės, ypač soduose. Gyvatvorės būna natūralios, arba formuojamos karpant.
Gyvatvorėms tinkami augalai: raugerškis, gudobelė, karagana, guoba, totorinis klevas, šunobelė, miškinė obelis, medlieva, buksmedis, tuja ir kt.
Mūšis dėl Hamburgerio aukštumos
Mūšis
Antrąją operacijos dieną 101-ojo JAV oro desanto divizijos batalionas priartėjo prie 937 aukštumos (vietinių gyventojų žinomos kaip Dong Ap Bia), kurią, kaip paaiškėjo, užėmė priešininkų vietnamiečių pajėgos. Pirmasis aukštumos puolimas nepavyko, susidūrus su stipriu pasipriešinimu. Tik vėliau tapo žinoma, kad Šiaurės Vietnamo armijos pulkas aukštumoje sukūrė daug gerai įtvirtintų pozicijų, sumaniai panaudojant kalno šlaitą ir reljefą. Antrasis puolimo bandymas taip pat buvo nesėkmingas. Po to vienintelis JAV batalionas beveik kasdien šturmuodavo priešo pulko užimtas aukštumas, tačiau patyręs nuostolių buvo priverstas kaskart trauktis. Tarp amerikiečių kareivių augo nepasitenkinimas divizijos vado, kuris ir toliau organizavo beprasmiškus išpuolius į strateginės vertės neturinčias aukštumas, veiksmais. Kareiviai tokį puolimą pavadino mėsainiu dėl didelio kiekio praradimų (analogija į mėsainių mėsą, faršą). Tik gegužės 20 d., gavusios pastiprinimą, JAV pajėgos sugebėjo prasibrauti į Dong Ap Bia viršūnę.
Sveino sala
thumb|250px|Sveino sala iš palydovo thumb|230px|Salos žemėlapis
Mūšis dėl Hamburgerio aukštumos
Pasekmės
Per dešimt dienų 46 JAV kariai žuvo, o 400 buvo sužeisti. Aukštumoje žuvo 633 Šiaurės Vietnamo karių. Dong Ap Bia viršukalnė iš tikrųjų neturėjo jokios strateginės vertės, o visos atakos prieš ją buvo organizuotos ne tam, kad būtų užimta pati aukštuma, o siekiant sunaikinti jame įsitvirtinusias dideles priešo pajėgas pagal 1965 m. JAV kariuomenės vadovybės patvirtintą strategiją.
Sveino sala
Sveino sala arba Olosega  – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Polinezijoje. Plotas – 1,865 km² (iš jų sausuma sudaro 1,508 km², lagūna – 0,358 km²). Atolas priskiriamas JAV valdos Amerikos Samoa žinion, nors kultūriškai priklauso Tokelau salynui.
Emese Szász
Emešė Sas (Emese Szász; 1982 m. rugsėjo 7 d. Budapešte) – Vengrijos fechtuotoja, kuri specializuojasi fechtavime špaga, olimpinė čempionė.
Sveino sala
Atolas mažas, 1,8 km ilgio ir 1,4 km pločio, sudarytas iš vienos salelės, uždaru žiedu juosiančios lagūną. Lagūna sekli, jos vanduo lengvai druskingas. Salą dengia kokospalmių giraitės ir tankūs tropinių augalų sąžalynai.
Mūšis dėl Hamburgerio aukštumos
Pasekmės
Mūšis išgarsėjo „Associated Press“ korespondento pranešimo, kuris apibūdino Amerikos kareivių nuovargį ir kartėlį po daugybės nesėkmingų išpuolių, dėka. Edvardo Kennedy vadovaujami kongreso vadovai pasmerkė tai, ką jie vadino amerikiečių gyvybių švaistymu.
Sveino sala
2010 m. Sveino saloje gyveno 17 gyventojų – kopros surinkėjų iš Tokelau. Jie gyvena atolo vakaruose esančiame Taulagos kaimelyje. XIX a. pietryčiuose įkurtas Etenos kaimas išnykęs. Yra ryšių centras, bažnyčia, mokykla, vandens surinkimo sistema. Seniau aplink atolą ėjo kelias, bet dabar jis nunykęs.
Pirmasis europietis, pasiekęs atolą, buvo Ispanijos keliautojas Pedras Fernandesas de Keirosas. Jis 1606 m. atolą pavadino Isla de la Gente Hermosa („Gražių žmonių sala“). Vėliau salos gyventojus užpuolė Fakaofo salos gyventojai – išžudė arba privertė pabėgti vyrus, o moteris pasiėmė su savimi. Vėliau fakaofiečiai bandė salą apgyvendinti, bet ji pasirodė nederlinga ir skurdi. 1841 m. Sveino sala gavo savo vardą pagal amerikiečių banginių medžioklės laivo kapitoną Viljamą Čouną Sveiną (William Chown Swain).
Emese Szász
Biografija
2005 m. Szász pelnė savo pirmąjį aukščiausio rango medalį – sidabrą komandiniame fechtavime špaga pasaulio čempionate. 2006 m. Turine vykusiame pasaulio čempionate vengrė pelnė pirmąjį individualų medalį – bronzą. 2008 m. sportininkė surinkusi pakankamai pasaulio reitingo taškų pateko į 2008 m. vasaros olimpines žaidynes. Pirmame rate Vengrijos atstovė įveikė fechtuotoją iš Alžyro, bet antrame rate pralaimėjo rusei Lyubov Shutova ir iš tolimesnės kovos pasitraukė. 2010 m. pasaulio čempionate iškovotas sidabro medalis asmeninėje rungtyje. 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse dėl aukšto pasaulio reitingo Szász iš karto startavo antrame ture, bet pralaimėjo pirmą kovą Pietų Korėjos atstovei Choi In-jeong ir iš varžybų pasitraukė. 2013 m. Europos čempionate pelnė dvi bronzas – asmeninėje ir komandinėje rungtyse. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse pirmą kartą pasiekė olimpinį finalą, kuriame nugalėjo italę Rossella Fiamingo ir tapo olimpine čempione.
Sveino sala
Pradžioje Sveino saloje prancūzai ir Fakaofo gyventojai rinko kokosų aliejų, bet 1856 m. čia atsikraustė amerikietis Eli Hačisonas Dženingsas (Eli Hutchinson Jennings) su savo samojiete žmona ir pasiskelbė salos valdovu. Jis čia pradėjo kopros ruošimo verslą, priglausdavo perujiečių, gaudžiusių Tokelau gyventojus į vergiją, laivus. XX a. pr. dėl salos priklausomybės iškilo ginčai tarp Didžiosios Britanijos ir JAV. 1925 m. Sveino salą oficialiai aneksavo JAV (kaip Amerikos Samoa dalį) ir pripažino Dženingsų šeimą kaip jos savininkus. 1953 m. tokelaujiečių darbininkai kaip nuolatiniai salos gyventojai paskelbė salą savo valdą. Dženingsas juos išmetė, bet vėliau į šį reikalą įsikišo JAV ir užtikrino darbuotojų teises.
Į dienos šviesą
Į dienos šviesą  – penkioliktasis filmas apie britų slaptosios tarnybos agentą Džeimsą Bondą ir pirmasis, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko Timothy Dalton.
Sveino sala
1981 m. Tokelau valdos valdytoja Naujoji Zelandija pripažino JAV suverenitetą Sveino saloje, tačiau Tokelau savivaldos referendume 2006 m. Sveino sala įvardinta kaip Tokelau valda. 2005 m. Sveino salą nuniokojo uraganas. XXI a. pr. sala tebelieka privati Dženingsų šeimos valda, bet turi nebalsuojantį narį Amerikos Samoa taryboje.
Į dienos šviesą
Filmą prodiusavo Albert R. Broccoli, jo duktė Barbara Broccoli ir posūnis Michael G. Wilson, kuris kartu su Richard Maibaum sukūrė scenarijų. Džeimsas Bondas, tirdamas kelių MI6 agentų mirtį, susiduria su KGB generolais Puškinu ir Koskovu.
Pelkinė usnis
Aprašymas
thumb|left|Cirsium palustre piešinio reprodukcija iš švedų botaniko K. Lindmano knygos „Bilder ur Nordens Flora“ Dvimetis arba daugiametis augalas. Užauga iki 0,5–1,8 m, kartais 2 m aukščio. Stiebas rausvai rudas, sparnuotas, sparnai dygliuoti. Viršutinėje dalyje paprastai šakotas. Stiebo apačioje – tanki lapų skrotelė, toliau į viršų lapų mažai, jie smulkūs. Lapai lancetiški, 6–20 cm ilgio, 1–4 cm pločio, plunksniškai skiltėti arba suskaldyti, kraštai dantyti, su dygliais. Viršutinė pusė žalia, plika, apatinė pilkšva, apaugusi trumpais plaukeliais.
Žiedynas – graižas. Graižai stiebo ir šakų viršūnėse iki 1,5 cm skersmens, susitelkę po keletą į skėtiškas kekes. Žiedai vamzdiški, purpuriniai arba balti. Apyžiedžio lapai rausvi, smailūs, su šiek tiek atlenktais dygliais galuose. Žydi birželio–rugsėjo mėnesiais. Vaisius – pilkšvai rudas lukštavaisis. Sėklos prikibusios prie skristuko, išnešiojamos vėjo.
Į dienos šviesą
Filmas uždirbo 191,2 milijono dolerių ir buvo palankiai kritikų įvertintas už realistiškumą, o „The Washington Post“ Daltoną pavadino „geriausiu visų laikų Bondu“, nors filme ir buvo pasigesta humoro, tapusio įprastu Bondo vaidmenį atliekant Roger Moore.
Pelkinė usnis
Aprašymas
Medingas augalas, žiedai lankomi kamanių, bičių ir kitų vabzdžių.
Į dienos šviesą
Aktoriai
Buvęs modelis Maryam d’Abo, atliekanti violončelininkės Karos Milovy vaidmenį, pretendavo vaidinti Polą Ivanovą filme „Žvilgsnis į žmogžudystę“.
Pelkinė usnis
Paplitimas ir augavietės
Paplitusi Europoje ir Azijos vakariniuose pakraščiuose, introdukuota Kanadoje ir Jungtinėse Valstijose, kur laikoma invazine rūšimi. Auga pavieniais egzemplioriais ir grupėmis pelkėtose pievose, šlapiuose miškuose, pagrioviuose, šlapiose upių ir ežerų pakrantėse, durpynuose. Lietuvoje dažna.
Į dienos šviesą
Aktoriai
Pagal pradinį sumanymą generolas Koskovas turėjo būti generolu Gogoliu, tačiau pastarojo vaidmens atlikėjui Walteriui Gotelliui vaidmuo jau buvo pabodęs, todėl filme atsirado naujas personažas – generolas Puškinas. Gogolis epizodiškai pasirodo filmo pabaigoje jau kaip diplomatas ir tai paskutinis personažo pasirodymas filmų serijoje.
Filmas
150px|thumb|right|Džeimsas Bondas ir Kara Milovy 150px|thumb|right|Generolas Koskovas
Pasitraukus pagrindiniam Džeimso Bondo atlikėjui Rogeriui Moore, kandidatais užimti jo vietą buvo laikomi Timothy Daltonas, Samas Neilas, Pierce Brosnanas ir Lewis Collinsas. Kiti aktoriai, kurie buvo minimi kaip galimi kandidatai vaidinti Bondą buvo Melas Gibsonas, Markas Greenstreetas, Lambertas Wilsonas, Anthony Hamiltonas, Christopheris Lambertas, Findlay Lightas, Andrew Clarke‘as ir Seanas Beanas. Daltonas šiam vaidmeniui ju buvo kviečiamas 1968 metais, laikinai pasitraukus Seanui Connery, tačiau pats atsisakė dėl pernelyg jauno amžiaus.
Po nepavykusių derybų prodiuseriai vėl kreipėsi į Timothy Daltoną ir aktorius sutiko.
Muzika
Tai paskutinis filmas apie agentą 007, kuriam muziką sukūrė Johnas Barry.
Saulėniškė
Saulėniškė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Svirkų.
Naujasis Nemenčinės tiltas
Naujasis Nemenčinės tiltas – tiltas per Neries upę, esantis Vilniaus rajone, Nemenčinės miesto rytuose. Šiuo tiltu eina plentas. ~660 m pasroviui yra Senasis Nemenčinės tiltas.
Saugūniškės (Maišiagala)
Saugūniškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km nuo Maišiagalos. Kaimas yra šalia šioje apylinkėje populiaraus kelio Nr. 5259 (Sudervė – Paąžuoliai – Maišiagala). Saugūniškės yra užfiksuotos kaip šiauriausia bitinių antšeimio nario Tachytes panzeri paplitimo vieta.
Istorija
Vyskupas Ignotas Jokūbas Masalskis ir Teodora Sapiegienė 1782 m. Sudervėje pastatė bažnyčią. Jai paskirtas Saugūniškės kaimas ir palivarkas (prie Maišiagalos). Nuo 1797 m. iki 1820 m. bažnyčios vargonininku dirbo bajoras Simonas Baginavičius. Jam buvo išnuomotas ir Saugūniškės kaimas.