cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vytautas Povilas Jurkštas
Mokslinė veikla
Tyrė Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės kultūrinį (ir muzikinį) gyvenimą. Surinko Lietuvos kultūros, meno istorijos svarbių archyvinių dokumentų, sudarė teminę kartoteką. Lietuvoje ir užsienyje skaitė mokslinius pranešimus, paskaitas Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės muzikinio gyvenimo temomis, apie Vilniaus muzikinį gyvenimą, jame gyvenusius ir kūrusius kompozitorius. Parašė studijas apie kompozitorių M. Krečmerį, Lietuvos ir Čekijos muzikinius ryšius. Parengė ir išleido Ž. Liauksmino veikalą „Ars et praxis musica“ (1977 m.). Jo parengtus enciklopedinius straipsnius spausdino Muzikos enciklopedija, Visuotinė lietuvių enciklopedija, žinynai.
Sukaupė Lietuvos aviacijos istorijos archyvą, sovietinės okupacijos metais išsaugojo A. Gustaičio sukonstruotų lėktuvų ANBO brėžinius, dokumentinę medžiagą apie žuvusius lietuvių lakūnus, spausdintą lietuvių ir užsienio kalbomis. Archyvą saugo Kauno aviacijos muziejus. Lietuvos aviacijos sporto federacijos Aviacijos istorijos komiteto pirmininkas.
Jo sukauptą 216 medalių ir ženklelių kolekciją saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Žmona Ksavera Jurkštienė padovanojo 1999 m. 12 medalių, 2000 m. dar 26 medalius ir 182 ženklelius, skirtus Lietuvos dainų šventėms ir aviacijai, 8 medalius ji muziejui pardavė.
Susilaukė sūnaus Petro Jurkšto (1953 01 26) ir dukros Daivos Jurkštaitės (1954 04 10).
Mančiušėnai
Mančiušėnai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Gelvonų. Stūkso Mančiušėnų piliakalnis.
Istorija
Pokario metais apylinkėse veikė Didžiosios Kovos apygardos, "B" partizanų rinktinės Lietuvos partizanai.
Valiutų kursas
Pinigų keitimas
Pinigų keitimo punktai ar bankai nurodo, kiek nacionalinės valiutos reikės mokėti perkant ir kiek bus mokama parduodant vieną vienetą (jei kitų valstybių valiuta labai smulki, tai vietoje vieno vieneto nurodoma 100 ar daugiau vienetų) kitos valiutos. Kartais nurodoma ne nacionalinės valiutos vieno vieneto, o 100 ar dar daugiau vienetų kaina kitų valstybių valiutų atžvilgiu. Lietuvoje pinigų keitimu gali užsiimti tik bankai.
Valiutų kursai
Šiais laikais valstybės stengiasi reguliuoti savo valiutos kursus. Valstybės siekia išlaikyti savo valiutą stabilią ir savo gyventojų perkamąją galią, sumažinti savo valiutos kursą kitų valiutų atžvilgiu, sumažinti valstybėje gaminamų prekių kainas ir taip pakelti savo ūkio konkurencingumą.
Valiutų kursai klasifikuojami pagal įvairius kriterijus, kurių svarbiausias – kurso pastovumas. Kursai skirstomi į pastovius ir svyruojančius. Praktikoje labai sunku nustatyti, ar tai pastovus, ar svyruojantis kursas.
Galima išskirti keturias pastovaus kurso formas:
Saint Andrews FC
Pembruko „Saint Andrews“ – Maltos futbolo klubas iš Pembruko Sent Endruso priemiesčio.
Istorija
2022–2023 m. sezone rungtyniavo Challenge League (II) ir liko devintoje vietoje.
Panerių piliakalnis (reikšmės)
Sąvoka Panerių piliakalnis turi kelias reikšmes:
Sančas I
Sančas I (nužudytas 966 m. gruodžio mėn.) – Leono karalius, valdė nuo 956 m. lapkričio 13 d. iki 958 m. ir nuo 960 m. iki mirties.
Šeima
Karalius Sančas I buvo vedęs (ne vėliau 960 m. balandžio 26 d.) Terezę Anasures (m. po 997 m.), Monsono ir Kastilijos grafo Ansuro Fernandes ir Gontronos Nunjes dukterį. Vaikai:
Lukas Artimavičius
Lukas Artimavičius (g. 1994 m. rugpjūčio 12 d.) – Lietuvos nacionalinės futbolo rinktinės ir FK Jonava klubo gynėjas.
Karjera
Karjera prasidėjo FK Tauras Tauragė. Po to persikėlė į FK Atlantas Klaipėda. Dar vėliau FK Utenis.
Daugiau galimybių pasireikšti turėjo žaisdamas FC Stumbras.
2018 m. grįžo į FK Atlantas Klaipėda, tačiau klubui patekus į finansinę duobę nutraukė sutartį ir perėjo į FK Jonava.
Rinktinės
Žaidė už jaunimo rinktines (U-19 ir U-21).
Yra žaidęs už Lietuvos rinktinę. 2018 m. liepos 8 d. draugiškose rungtynėse (rezervinė komanda)	susitiko su Šri Lankos rinktine. Jose buvo užfiksuotos lygiosios. O antrose rungtynėse, įvykusiose 2018 m. liepos 11 d. Lietuvos B rinktinė nugalėjo varžovus 2-0, o įvarčiais pasižymėjo Laurynas Stonkus ir Lukas.
Pasiekimai
Su FC Stumbras
Trenerio karjera
2023 m. sausio mėn. įgijo UEFA B trenerio licenciją.
Macharcė
Macharcė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Plaskų valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurę nuo Plaskų, 22 km į šiaurės rytus nuo Augustavo ir 95 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Staraviešo rūmai
Staraviešo rūmai  – neogotikiniai rūmai esantys rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Vengruvo apskrityje, Livo valsčiuje, Staraviešo kaime.
Macharcė
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Staraviešo rūmai
Istorija
Manoma, kad pirmieji rūmai šioje vietoje buvo pastatyti XVI amžiuje. Seniausi žinomi istoriniai dokumentai apie čia stovėjusius rūmus siekia 1619 metus. Tuo metu rūmai priklausė LDK didikui Jonušui Radvilai I. Rūmai buvo mūriniai, trijų aukštų. 1655–1661 m. Jonušo Radvilos sūnus Boguslavas Radvila rūmus rekonstravo ir modernizavo.
1664 m. Boguslavas Radvila rūmus pardavė Jonui Kazimierui Krasinskiui. Vėliau rūmai priklausė Osolinskiams iki 1811 metų ir Jezerskams iki 1840 m., kai Marija Jezierska ištekėjo už Sergėjaus Golicino, kuris pradėjo rūmų rekonstrukciją, kurios metu rūmai įgavo iki dabar išlikusią neogotikinę išvaizdą. Rūmų interjeras buvo rekonstruojamas 1859–1862 metais. 1879 m. rūmai ir vėl atiteko Krasinskių šeimai. 1912 m. rūmus nusipirko Motiejus Radvila, kurio sūnus Pranciškus Radvila išbuvo rūmų valdytoju iki 1945 m., kai rūmai buvo nacionalizuoti. Po karo rūmuose veikė mokykla. 1966 m. rūmus perėmė Lenkijos nacionalinis bankas. 1972–1979 m. rūmai buvo restauruojami. Šiuo metu rūmuose veikia Lenkijos Nacionalinio Banko mokymų centras.
El Sero del Aripas
El Sero del Aripas  – aukščiausia vieta Trinidado ir Tobago valstybėje. Yra Trinidado salos šiaurinėje dalyje, Šiauriniame kalnagūbryje, į šiaurės rytus nuo Arimos. Aukštis – 940 m. Kalną dengia tropiniai miškai.
E262
E262 gali reikšti:
1423 m.
1423 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Panerių piliakalnis
Piečiau, už 0,2 km, stūkso Panerių piliakalnis II.
Antanas Spelskis
Antanas Spelskis (1918 m. spalio 16 d. Šiauliai – 1987 m. rugpjūčio 2 d. Železnovodskas, Rusija) – Lietuvos architektas, architektūros istorikas, habilituotas architektūros mokslų daktaras.
Biografija
1944 m. baigė Kauno universiteto Statybos fakultetą. 1968 m. habilituotas architektūros mokslų daktaras.
1946–1951 m. architektas Kaune. 1946–1971 m. Kauno universiteto, Kauno politechnikos instituto, Vilniaus dailės instituto dėstytojas, 1969 m. profesorius. Nuo 1970 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto dėstytojas, 1972–1987 m. Architektūros fakulteto dekanas.
Lietuvos architektų sąjungos narys.
Paskelbė apie 100 straipsnių urbanistikos ir architektūros istorijos klausimais.
Arcana
Peter Bjärgö taip pat kuria martial industrial projektą Sophia, bei sukūrė bendrą albumą su Gustaf Hildebrand.
Arcana kūrybai būdinga melancholiška, paslaptinga melodija, gilūs vokalai. Kartais naudojami viduramžiški, rytietiški muzikos instrumentai, ypač albume Le Serpent Rouge.
Kūdrinukiniai
Kūdrinukiniai (Lymnaeidae) – pilvakojų moliuskų (Gastropoda) šeima. Gyvūnas stambus, galva plati, kvėpavimo ir lyties anga dešinėje pusėje, ragučiai trikampiški. Kiautas dešininis, nuo kiaušinio iki verpstės pavidalo, su labiau ar mažiau prasiplėtusia anga ir paskutiniuoju apvijos apsisukimu.
Lietuvoje aptinkamos rūšys priklauso šioms gentims:
AXA
AXA – Prancūzijos tarptautinė draudimo grupė, įsikūrusi Paryžiuje. AXA grupės bendrovės teikia gyvybės draudimo bei kitų draudimo rūšių draudimo paslaugas.
Ji taip pat siūlo investicijų valdymo paslaugas. AXA draudimo milžinė savo veiklą skaido į penkias pagrindines sirtis: gyvybės draudimas, turto ir sveikatos draudimas, perdraudimas, turto valdymas bei kitos finansinės paslaugos. Ši grupė plačiai išsikerojusi Vakarų Europoje, šiaurės Amerikoje bei Ramiojo vandenyno pakrančių šalyse ir Viduriniuose Rytuose. Ji užima 9 vietą fortune tarptautinių bendrovių saraše įplaukų atžvilgiu.
Romualdas Grigas
Biografija
1954 m. baigė Joniškėlio žemės ūkio technikumą. 1959 m. Maskvos Timiriazevo žemės ūkio akademijoje baigė ekonomiką. 1959–1965 m. Bartkuškio (Širvintų rajonas) žemės ūkio technikumo steigėjas ir direktorius. 1960–1962 m. LSSR žemės ūkio ministerijos Kadrų rengimo valdybos vyr. inspektorius. 1965 m. Maskvoje baigė aspirantūrą ir apgynė ekonomikos mokslų kandidato laipsnį. 1965–1968 m. Aštriosios Kirsnos (Lazdijų rajonas) atraminio parodomojo ūkio direktorius. 1968–1970 m. LSSR MA Ekonomikos instituto vyr. mokslinis bendradarbis. 1970–1977 m. Istorijos instituto mokslo darbuotojas. 1977–1995 m. Filosofijos, sociologijos ir teisės instituto Valdymo sociologinių problemų skyriaus vadovas. 1978–1999 m. Vilniaus universiteto dėstytojas. 1980 m. Sociologinių tyrimų institute Maskvoje apgynė habilituoto mokslų daktaro laipsnį. Nuo 1988 m. profesorius.
1991 m. išrinktas LMA nariu ekspertu. 1995–2002 m. Filosofijos ir sociologijos instituto socialinės organizacijos skyriaus vadovas. Nuo 1995 m. Kauno technologijos universiteto, nuo 1996 m. Vilniaus pedagoginio universiteto, 1996–1999 m. Vytauto Didžiojo universiteto, 1998–2001 m. Lietuvos teisės universiteto dėstytojas. 1998 m. Tarptautinės informatizavimo akademijos prie Jungtinių Tautų narys. Nuo 2002 m. Socialinių tyrimų instituto bendradarbis. 2003 m. LMA narys korespondentas.
Žmona Zita, sūnūs Arvydas ir Eimantas.
Mokslinė veikla
Mokslinės veiklos kryptys: socialinė filosofija, socialinė antropologija, sociologija (socialinė organizacija, socialiniai procesai), lietuvių tautos socialinė organizacija ir jos sociodinamika. Sukūrė teorinio ir metodologinio pobūdžio sociologinių koncepcijų: socializacija ir kintančios jos struktūros šeimoje, socialinės įtampos laukai, kokybinių struktūrų metodas, tautos socioetnogenezė, civilizacinė negalia ir kitos.
Naudoris (Lazdijų r., Kapčiamiesčio sen.)
Naudoris – ežeras pietų Lietuvoje, Lazdijų rajone, Kapčiamiesčio seniūnijoje, apie 9 km į šiaurės vakarus nuo Kapčiamiesčio. Pietine dalimi protaka susijungia su Veisiejiumi. Ežeras gan apskritas, 0,67 km ilgio, 0,57 km pločio. Altitudė 111,2 m. Krantai žemi, daug kur pelkėti. Vakarinėje ir šiaurinėje pakrantėse stūkso miškeliai, kitur plyti pievos.
Šiaurėje į Naudorį įteka upelis iš Melešiškių ežerėlio. Su Veisiejumi susijungė dėl patvankos, kuri kilo 1956 m. patvenkus Niedos upę (Veisiejų tvenkinys).
Prie Naudorio yra Paveisiejų kaimas.
Vandenvardis Naudõris kildinamas iš žodžio *naudaras (< naujadaras „naujai išplėšta dirva“), nors galėtų būti ir iš žodžio nauda („pelnas, turtas“).
Šiaulių Juventos progimnazija
Šiaulių „Juventos“ progimnazija, iki 2000 m. Šiaulių 12-oji vidurinė mokykla, iki 2010 m. Šiaulių „Juventos“ vidurinė mokykla, iki 2011 m. Šiaulių „Juventos“ pagrindinė mokykla, Šiaulių „Juventos“ progimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo ir neformaliojo švietimo mokykla Šiaulių miesto centre, P. Višinskio g. 16, vykdanti pradinio ugdymo ir pagrindinio ugdymo I dalies, neformaliojo muzikinio ugdymo programas. Įstaigos kodas 190532139. Veikia pradinio ir pagrindinio lavinimo klasės.
Papildomas muzikinis išsilavinimas įgyjamas mokantis pasirinkto muzikos instrumento (fortepijonas, styginiai instrumentai, lietuvių liaudies instrumentai, akordeonas, pučiamieji instrumentai), muzikos rašto, kultūros pažinimo ir meninės praktikos.
Istorija
Mokykla įsteigta 1971 m. gegužės 1 d. Šiaulių miesto 12-oji vidurinė mokykla su sustiprintu muzikiniu lavinimu pirmą kartą duris atvėrė 1971 m. rugsėjo 1 d. 1999/2000 mokslo metais mokytojai išrinko naują pavadinimą ir ji tapo „Juventos“ vidurine mokykla.
Iki 8-ojo dešimtmečio pabaigos mokykla buvo eksperimentinė. Muzikos mokytojų veikla pamokinės bei meninės raiškos kolektyvuose visada buvo miesto, respublikos, užsienio mokslininkų, teoretikų-metodistų, muzikos mokytojų praktikų bei kitų suinteresuotų svečių dėmesyje. Mokytojai patys rengėsi muzikos kabinetus, permontavo stalus, gamino vaizdines priemones (klaviatūras, dermės laipsnių kopetėles, ritmines ir melodines lenteles), patys gamino skudučius, kaupė muzikos įrašus, sudarinėjo plokštelių kartotekas, dainų rinkinius 1-8 klasėms, prižiūrėjo ir taisė labai trapius ir netobulus, muzikavimui naudojamus mažus akordeonėlius. Ypač daug nuoširdaus darbo pareikalavo 225 ir 205 kabinetų su pakylomis, stacionarine įranga, įkūrimas.
1980 m. Maskvos centrinės TV režisierius Vladimiras Levinas, sukūrė dokumentinį filmą „Daina lieka su žmogumi“, kuriame panaudoti muzikos pamokų, vedamų mokytojų E. Motuzienės, J. Lyguto, fragmentai. 1982 m. tas pats režisierius sumontavo dar vieną dokumentinį filmą, skirtą užsienio turistams, apie Sovietų Sąjungos mokytojų darbą. Filmui medžiagą ruošė ir filmavo Leningrado kinematografai. Nuoširdžiu darbu ir gerais rezultatais mokyklos muzikos mokytojai įtikino Švietimo ministeriją, ir 9-ame dešimtmetyje panašaus profilio mokyklų atsirado ir kituose respublikos miestuose. Daugelyje jų naudojamasi E. Balčyčio metodika, mokymo programos sudaromos remiantis šiauliečių darbo patirtimi, darbo planais ir programomis.
Naskos piešiniai
Naskos piešiniai arba Naskos linijos – didžiuliai geoglifai (piešiniai ant žemės) Naskos dykumoje, Peru. Manoma, kad jie buvo sukurti Naskos kultūros žmonių tarp 200 m. pr. m. e. ir 600 m. e. Aptikta šimtai stilizuotų figūrų. Kadangi daugumą Naskos piešinių, kaip vientisus kompleksus, įmanoma atpažinti tik iš oro, jie tapo daugybės neatsakytų klausimų ir kontroversiškų teorijų šaltiniu. Mokslininkai nėra priėję vieningos šių reiškinių interpretacijos, tačiau yra linkę jiems priskirti religinę reikšmę.
Naskos piešinius sudaro šimtai detalių: nuo paprasčiausių linijų iki sudėtingų geometrinių formų bei piešinių: beždžionių, kolibrių, driežų, vorų, lamų, žuvų, ryklių arba orkų. Didžiausių figūrų skersmuo siekia 200 m. Figūros sudarytos pašalinus nuo žemės paviršiaus rausvus akmenis ir taip atidengiant šviesų paviršių. Naskos dykumai būdingas labai sausringas, pastovus klimatas, o regionas yra retai apgyvendintas, todėl piešiniai išliko iki šių dienų. Jų sukūrimo būdas ir paskirtis taip pat kartais yra siejama su ateiviais (senovės astronautų teorijos). Tiesa, profesorius Joe Nickell, naudodamas tik technologijas, kurios, manoma, tuo metu žmonėms buvo prieinamos, sugebėjo šiuos piešinius gan tiksliai atkartoti.
Nėra sutariama dėl Naskos linijų paskirties. Viena iš teorijų skelbia, kad Naskos kultūros žmonės piešinius darė dievams, žvelgiantiems iš dangaus. Vėliau pastebėta, kad dalis linijų žymi astronominius reiškinius (pvz., lygiadienius) ir galėjo būti naudojamos kaip observatorija. Johan Reinhard paskelbė teoriją, kad Naskos linijos tai šventi keliai, o piešiniai – tai skirtingų apeigų dievams vietos.
Apie Naskos linijų paskirtį taip pat sukurta ne viena egzotiška teorija: pavyzdžiui, kad tai aerodromai ir maginiai ženklai skirti ateiviams, kuriuos Naskos žmonės laikė dievais. Taip pat teigiama, kad Naskos žmonės negalėję sukurti tokių piešinių, nematydami rezultatų, todėl jie turėję išvystę skaidymo technologijas (Jim Woodmann šią teoriją bandė įrodyti iš vietinių medžiagų pasigaminęs oro balioną ir juo pakilęs virš dykumos).
Pirmasis apie kelias figūras, kurias galima stebėti ir nepakilus į orą, 1547 m. užsiminė konkistadorų metraštininkas Pedro de Cieza de León. Vėliau linijos buvo pastebėtos tik XX a. III deš., kai virš dykumos pradėjo skraidyti lėktuvai. Pirmasis mokslininkas, aprašęs Naskos piešinius 1927 m., buvo Toribio Mejia Xespe, Peru gydytojas ir antropologas. Sistemingas mokslinis figūrų tyrinėjimas buvo pradėtas vadovaujant Paul Kosok ir Maria Reiche. M. Reiche piešinių tyrinėjimus pradėjo 1946 m. ir iki pat savo mirties 1998 m. kovojo už piešinių apsaugojimą. Jos dėka 1995 m. Naskos piešiniai buvo įtraukti į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Astras
Astras (Aster) – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis. Pavadinimas iš graikų k. astrum – žvaigždė; graižo forma primena žvaigždutę. Daugiametės žolės su stačiu, šakotu stiebu, kartais su vienu žiedynstiebiu. Lapai pražanginiai, lygiakraščiai, dantyti arba karbuoti. Graižai įvairaus dydžio, pavieniai arba susitelkę į sudėtinius žiedynus. Žiedai balti, rausvi, raudoni, melsvi ir kt.
Gentyje apie 500 rūšių, paplitusių daugiausia Šiaurės Amerikoje, mažiau Pietų Amerikoje ir Afrikoje. Lietuvoje auginama darželiuose, viena rūšis savaiminė:
Mantromiškiai
Mantromiškiai – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 8 km nuo Markutiškių.
Maratas Izmailovas
Maratas Nailevičius Izmailovas (Марат Наилевич Измайлов; g. 1982 m. rugsėjo 21 d.) – totorių kilmės Rusijos futbolininkas, rungtyniauvęs saugo pozicijoje.
Žaidė „Lokomotyvo“ jaunimo komandose, o 2001 m. debiutavo pagrindinėje komandoje. Su klubu jis du kartus tapo šalies čempionu, buvo išrinktas 2001 m. geriausiu jaunuoju lygos žaidėju. 2007 m. jis buvo paskolintas Lisabonos „Sportingui“, o nuo 2008 m. tapo pastoviu jo nariu. 2013 m. sausio 9 d. pasirašė 2,5 m. kontraktą su FC Porto klubu.
Maratas Izmailovas Rusijos rinktinėje debiutavo 2001 m., žaidė 2002 m. pasaulio ir 2004 m. Europos čempionatuose. Vėliau keletą metų į rinktinę nebekviestas, bet vėliau pakviestas į 2012 m. Europos čempionatą.
Latgališkoji Vikipedija
Latgališkoji Vikipedija  – Vikipedija latgalių tarme. Tai Vikimedijos fondo projektas.
Istorija
„Wikipedia“ latvių kalba buvo prieinama nuo 2003 m. vasaros.
2011 m. kovo 21 m. buvo sukurta latgališkoji Vikipedija su 440 iš inkubatoriaus perkeltų straipsnių.
2019 m. duomenimis, joje patalpinta per 900 straipsnių įvairiomis temomis.
1424 m.
1424 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Anglijos futbolo varžybos 1888–1889 m.
Anglijos futbolo varžybos 1888–1889 m.
Eksfiltracija
Eksfiltracija – asmenų ar padalinių pasitraukimas ar išgabenimas iš rajonų, kuriuos kontroliuoja priešas. Eksfiltracija gali būti pagrįsta slėpimusi ir gera maskuote, apgaule, netikėtumu.
Eksfiltracijai priešinga operacija vadinama infiltracija.
Darijo Srna
Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 2002 m. lapkričio 20 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur rungtynėse su įmušė įvartį.
Stalo teatras
VšĮ Stalo teatras – daiktų (objektų) teatras Lietuvoje; profesionalių Vilniaus menininkų trupė, gyvuojanti nuo 2004 m. Savo spektaklius rodo Menų spaustuvėje. Teatro spektakliuose personažai kuriami pasitelkus įvairius daiktus. Meninės idėjos perteikiamos lėlėmis tampančiais daiktais. Teatras savo spektakliuose naudoja gyvą muziką kaip spektaklio veiksmo įgarsinimą.
Trupė
Stalo teatro trupė rengia spektaktlius Lietuvoje bei užsienyje. 2014 metų rugpjūčio viduryje atstovavo Lietuvai Geteborge (Švedija) vykusioje Kultūros savaitėje. Aktoriai: Saulius Čėpla, Saulė Degutytė, Edita Zizaitė, Jurgita Orlovaitė, Jokūbas Vilius Tūras, Loreta Raškevičiūtė.
Pinigų kaina laike
Pinigų kaina laike arba pinigų kaina įvertinant laiko faktorių – koncepcija, paremta tuo, kad pinigai turi atnešti nuošimčius, pinigų vertė didesnė negu tos pačios sumos pinigų vertė ateityje.
Istorija
Pinigų kaina laike – viena iš fundamentalių finansinių reiškinių, išplėtotų Leonardo Fibonačio 1202 metais. Pinigų kaina laike pagrįsta prielaida, kad kiekvienas labiau norės gauti pinigus dabar, negu ateityje, jei viskas lieka vienodai. Dėl to kiekvienas, dėdamas indėlį į banką, reikalauja palūkanų (ir jas uždirba). Pinigai, gauti šiandien, vertesni daugiau, negu pinigai, gauti ateityje, galimų uždirbti palūkanų dydžiu. Jeigu 90 šiandieninių litų po 1 metų padidės iki 100 litų, tai 100 litų po metų kainuoja 90 litų dabar.
Pinigų kaina laike taip pat atsižvelgia ir į bankroto bei infliacijos riziką. 100 piniginių vienetų dabar – patikimas dalykas: juos galima naudoti nedelsiant. Po penkerių metų pinigai gali būti nieko neverti ar paprasčiausiai nesumokėti. Yra ir likutinė pinigų kaina laike, nekompensuojant už nesumokėjimą ir infliacijos riziką, kai paprasčiausiai pageidaujama pinigų dabar, o ne vėliau. Rinkos ekonomikoje vykdant finansines operacijas svarbiausia yra „Auksinė verslo taisyklė“:
Šio reiškinio tyrimas buvo svarbus formuojant pinigų kainos laike principą, kuris yra šiandieninės finansų vadybos kertinis akmuo. Taikant šį principą, šiandieninės įplaukos vertingesnės už būsimąsias.
Pasekmės
Iš pinigų kainos laike seka mažiausiai dvi pasekmės:
Frederic Leighton
thumb|right|200px| Frederikas Leitonas Frederikas Leitonas (, 1836–1896 m.) – vienas garsiausių XIX a. Anglijos akademinių tapytojų.
Biografija
Frederikas Leitonas gimė 1830 m. gruodžio 3 d. (kitu variantu − gruodžio 31) Skarboro mieste Jorkšyre. Jo tėvas buvo daktaras Frederic Septimus Leighton ir motina Augusta Susan Nash. 1832 m. šeima persikėlė į Londoną. Jaunystėje F. Leitonas daug keliavo su tėvais po Europą, 1842−1843 m. žiemą lankė užsiėmimus Berlyno dailės akademijoje, iki 1845 m. su šeima gyveno ir mokėsi dailės Miunchene. 1846 m. šeima persikėlė į Florenciją, kur F. Leitonas pradėjo studijuoti vietos dailės akademijoje. 1846 m. šeima įsigijo namą Frankfurte prie Maino, kur F. Leitonas mokėsi vietos valstybiniame dailės institute. 1848 m. dėl revoliucinių judėjimų šeima persikėlė į Briuselį, kur F. Leitonas įsteigė savo studiją. 1849 m. jis lankėsi Paryžiuje ir Londone, tapė portretus, užmezgė pažintis su įvairiais menininkais. 1850 m. šeima grįžo į Frankfurtą, kur F. Leitonas pratęsė studijas.
1852 m. šeima persikėlė į Bato miestą Anglijoje, dailininkas keliavo į Italiją. Pabuvojo Romoje, kur jo pažįstamais tapo daugelis mieste dirbusių menininkų, tarp kurių Viljamas Adolfas Bugro ir Žanas Leonas Žeromas, bei literatai Viljamas Tekerėjus, Žorž Sand, Robertas Brauningas. Romoje kurį laiką F. Leitonas buvo įsteigęs savo studiją, kurioje nutapė paveikslą „Čimabujės Madonos procesija“. Šis paveikslas 1855 m. buvo eksponuotas Londone ir sukėlė sensaciją. Kūrinį įsigijo karalienė Viktorija. F. Leitonas tapo vienu gerbiamiausių ir žinomiausių to meto Europos akademinių dailininkų. Jis įsteigė savo studiją 1858 m. ir nuo 1860 m. apsigyveno Londone. Dailininkas daug keliavo po Europą. 1869 m. jis tapo Britanijos karališkosios menų akademijos nariu, 1878 m. − jos prezidentu. Apie 1870 m. jo kūriniai tapo psichologiškai sudėtingais. 1878 m. jam buvo suteiktas riterio rangas (jis įgavo „sero“ titulą), 1888 m. − baroneto ir 1896 m., diena prieš savo mirtį − barono, pirmasis toks įvertinimas anglų menininkui. Frederikas Leitonas mirė bevaikis 1896 m. sausio 25 d. Londone. Jis yra sukūręs skulptūrų. Jo name Londone, Kensingtono ir Čelsio rajone, įsteigtas Leitono namo muziejus.
Šventaduonis
Šventaduonis – ežeras pietų Lietuvoje, Lazdijų rajone, apie 6 km į šiaurę nuo Kapčiamiesčio. Ežeras ovalo formos, ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,14 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 115,5 m. Šiaurvakarinis ir rytinis krantai aukštoki. Pietvakarinis ir šiaurrytinis krantai žemi, plačiai užpelkėję. Rytinėje pakrantėje auga miškelis. Šalia įsikūręs Mėčiūnų kaimas.
Turtingumo koeficientas
Turtingumo koeficientas – pajamų ir išlaidų santykis per tam tikrą laiko tarpą. Skaičiuojama pagal formulę
Pvz.: Asmuo per 1 mėnesį uždirba 1000 Lt bei išleidžia 800 Lt. Tai reiškia, kad jo turtingumo koeficientas yra 1,25, todėl jo turtas auga. Jei išleidžia 2000 Lt, turtingumo koeficientas yra 0,5, o turtas turtas mažėja.
Norint geriau nustatyti žmogaus turtėjimo ar skurdimo tendencijas reikia lyginti jo pajamas ir išlaidas per ilgesnį periodą.
1425 m.
1425 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mastika (derva)
miniatiūra|thumb|right|250px|Mastikos gabalėliai Mastika – aromatinė derva, gaunama iš mastikinio medžio (Pistacia lentiscus), priklausančio pistacijų genčiai. Sakinant kamieną ar stambias šakas, išsiskiria klampus skystis, kuriam varvant iš žievėje padarytų pjūvių ir džiūnant saulės atokaitoje susiformuoja auksaspalviai permatomi mastikos gabalėliai. Tirpsta eteriniuose aliejuose, terpentine, spirite. Kramtant suminkštėja, pabąla. Tradiciškai gaminama Graikijos Chijo saloje, kur ši mastika dar vadinama „Chijo ašaromis“.
Naudojimas
miniatiūra|250px|left|Lašanti mastika
Mastika naudojama nuo antikos laikų tradicinėje medicinoje Graikijoje, Viduriniuosiuose Rytuose. Dabar ji paklausi parfumerijoje, kosmetikoje, maisto pramonėje (kramtomoji guma, ledai, prieskoniai, konservai), vaizduojamajame mene. Mastikos pagrindu gaminama rišančioji medžiaga mastiksas, vartojamas gaminant lakus, kurių pagalba imituojamas paveikslų rėmų paauksavimas. Medicinoje naudojama trauktinės pavidale plauti burnai ir dantenoms, taip pat kaip priemonė, tinkama žaizdų gydymui. Sukietėjusi mastika, kaip ir ladanas, bosvelijos derva, tinka smilkalams gaminti.
Mastika yra palyginti reta ir sudėtingai pagaminama natūrali žaliava. Todėl rinkoje pasirodo pigesni jos pakaitalai, parduodami kaip „mastika“ iš bosvelijos ar akacijos (gum arabic). Kiti medžiai, tokie kaip Terpentininė pistacija (Pistacia terebinthus arba Pistacia palaestina), taip pat gali išskirti dervą, panašią į mastiką. Kartais vietoje mastikos gali būti naudojami ir pušies ar migdolo sakai.
Senegalo demografija
thumb|300px|right|Senegalo demografija, 2005; Gyventojų skaičius tūkstančiais. Apie 70 % Senegalo populiacijos yra įsikūrusi žemės ūkio srityse. Žmonių tankis labai įvairus - nuo 77 gyv./km. vakarų centriniame regione iki 2 gyv./km. rytuose. Senegale gyvena apie 50.000 europiečių (daugiausia prancūzų), taip pat yra libaniečių ir vietnamiečių. Daug pačių senegaliečių gyvena Europoje - daugiausia Prancūzijoje, Italijoje ir Ispanijoje.
Migracijos lygis
0 migrantų/1,000 gyventojų (2000)
nuo gimimo
1.03 vyrų/moterų
iki 15 metų
1.01 vyrų/moterų
15-64 metų
0.92 vyrų/moterų
65 metų ir vyresni
1 vyrų/moterų
Visų gyventojų
0.96 vyrų/moterų (2000)
Kalbos
Senegal
Medinai (Jonava)
Medinai – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 3 km nuo Upninkų. Šalia eina Musninkų–Upninkų kelias.
Dotacija
Dotacija – valstybės ir savivaldybės institucijų, tarptautinių organizacijų ir fondų bei kitų trečiųjų asmenų finansinė ir materialinė parama konkrečiai veiklai. Dotacijoms taip pat priskiriamas ir nemokamai gautas turtas.
Dotacijų rūšys:
Mataičiai (reikšmės)
Mataičiais vadinami kaimai:
Ašmenos aukštuma
thumb|250px|[[Lietuva|Lietuvos fizinės geografijos žemėlapis]] thumb|Ašmenos aukštuma Baltarusijoje Ašmenos aukštuma − aukštuma, kuri tęsiasi nuo Vilniaus iki Vakarų Berezinos upės Baltarusijoje.
Šiaurėje ir vakaruose Ašmenos aukštuma ribojasi su Rytų Lietuvos žemumomis, pietvakariuose su Lydos (Eišiškių) plynaukšte. Jos aukštis siekia 180 m. Aukštumos dalis tarp Vilniaus ir Lietuvos − Baltarusijos sienos vadinama Medininkų aukštuma, kuri Vilnios ir Merkio aukštupių atskirta nuo Buivydžių (šiaurėje) ir Poškonių kalvyno (pietuose).
Aukščiausias taškas – Milidovskajos kalnas, Smurgainių rajone, prie Milidovščinos kaimo. Aukštis – 320 m virš jūros lygio.
Orisos istorija
Kalingos klestėjimas
Kalingos valstybė pirmą kartą paminėta VI a. pr. m. e. Ji minima kaip nepaliesta vedų kultūros šalis. Vietiniai gyventojai puoselėjo savitą religiją ir kultūrą. Tai buvo paskutinė karalystė, kurią prie savo imperijos prijungė Maurjų imperatorius Ašoka. Tas prijungimas pareikalavo daugybės karų ir aukų.
Yrant Maurjų imperijai III a. pr. m. e. pabaigoje, Kalinga atsiskyrė viena pirmųjų, čia į valdžią atėjus Mahamegavahanų dinastijai, kurios žymiausias valdovas Kharavela sukūrė tikrą imperiją, pasiekdamas ir Tamilakamą.
Kalingai nuo ankstyvų laikų buvo jūrinė tauta, daug keliavę. Jų dėka indijos kultūra sklido į Pietryčių Aziją, tokiu būdu formuojantis Indosferai.
Susiskaldymo laikotarpis
Apie VI a. Kalinga nusilpo. Kurį laiką ji priklausė Harša imperijai, o vėliau Orisos teritorija suskilo, čia susiformuojant daug smulkių valstybių. Čia valdė daugybė dinastijų.
Čalukjai ir Gangai
795 m. karalius Jajatis suvienijo Kalingą, Košalą ir Utkalą į vientisą imperiją. Vėliau Kalingą valdė Rytų Čalukjai iš Andhros, vėliau – Rytų Gangai (1076–1435). Pastarųjų valstymo metais ypač suklestėjo savita Orisos kultūra ir architektūros stilius.
Musulmonų valdymas
1568 m. baigėsi nepriklausoma Orisos istorija, kuomet Kalinga pralaimėjo Bengalijos sultonatui ir čia įsiveržė Karani dinastijos valdovas. 1576 m. kartu su Bengalija buvo prijungta prie Mogolų imperijos kaip Bengalijos subaho dalis. 1751 m. ją užėmė Maratų imperija.
Kolonijinis laikotarpis
1803 m., po Antrojo Maratų karo, Orisa buvo užimta britų ir tapo Britų Indijos dalimi. Iškovojus nepriklausomybę, 1950 m. Orisa tapo Indijos dalimi.
Dūdiškių šv. Mikalojaus sentikių cerkvė
Dūdiškių sentikių cerkvė – sentikių maldos namai Kaišiadorių rajone, Dūdiškių kaime.
Istorija
Dūdiškių sentikių bendruomenė susikūrė 1763 m. Pradžioje buvo fedosėjų šakos, vėliau (turbūt nuo XIX a. antros pusės) – pomorų. Kada pastatyta cerkvė nėra žinoma, vietiniai gyventojai pasakoja, kad ji stovėjusi dar caro laikais. 1937 m. pamaldas lankė 406 žmonės. 1941 m. maldos namai sudegė, o 1945 m. pastatyti nauji, akmeniniai. 1949 m. pamaldas lankė ~500 žmonių, sentikiai gyveno ne tik Dūdiškėse, bet ir Skarbiškėse, Dubniokuose, Zastenoke, Kubiliuose ir kt. Tarybiniais metais bendruomenė sunyko, dabar likę sentikiai meldžiasi Mūro Strėvininkuose.
Vietos sentikių bendruomenė savo pastangomis 2013 m. atliko apleistų maldos namų remontą: pakeitė stogą, bokštelyje pakabino du naujus Lietuvoje išlietus varpus, sutvarkė aplinką.
1426 m.
1426 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gūvainiai
Gūvainiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Drobūkščių, kairiajame Jūros upės krante. Kaime stūkso Gūvainių piliakalnis, saugomas Gūvainių akmuo.
Diakarbas
Diakárbas – sintetinis diuretikų grupės vaistas, sulfamidų darinys. Skatina natrio ir kalio katijonų hidrokarbonatų ir vandens išsiskyrimą iš organizmo, mažina akispūdį, slopina centrinės nervų sistemos veiklą. Geriamas tabletėmis gydant glaukomą, nuomarį.
Gūvainiai
Gyventojai
miniatiūra|220px|left|Riboženklis
Diakarbas
Vartojimas
Vartojant, reikia daryti pertraukas, nes organizme atsiranda acidozė, dėl kurios diakarbas tampa mažai veiklus arba visiškai neveiklus.
Olympique Lillois
Lilio „Olympique“ – buvęs Prancūzijos futbolo klubas iš Lilio.
Istorija
1944 m. sujungtas su Fives Lille komanda į naują klubą OSC Lille.
Vladas Drėma
Vladas Drėma (1910 m. gruodžio 3 d. Ryga – 1995 m. sausio 4 d. Vilnius) – Lietuvos dailės istorikas, muziejininkas, tapytojas, grafikas.
Biografija
Duktė Gražina Drėmaitė, sūnus Žvaigždras Drėma.
Kūryba
Nuo 1931 m. dalyvavo parodose. Individualias parodas surengė 1980 m. Lietuvos dailės muziejus ir 1981 m. M. K. Čiurlionio dailės muziejus. Kūryba daugiausia užsiėmė iki Antrojo pasaulinio karo ir karo metais. Ankstyvieji kūriniai – geometrinės formos, ryškios kontrastingos spalvos, stilizuotos buitinės scenos („Dailininkas“ 1928 m., „Skalbėja“ 1930 m.) ir futuristinės vizijos („Vilnius 2000-aisiais“ 1928 m.), kuriose taikė koliažą, fotomontažą.
Studijuodamas patyrė neoklasicizmo įtaką. Nuo ketvirtijo dešimtmečio daugiau dirbo grafikos srityje. Spalvoto linoraižinio technika sukūrė apibendrintų formų stilizuotų natiurmortų, medžio raižiniuose dažniausiai vaizdavo Vilniaus senamiestį („Pamaldusai Vilniaus miestas“, „Vilniaus gotikos fantazija“, abu 1937 m.). Peizažai realistiniai, detalaus piešimo, romantinės nuotaikos.
1936–1938 m. apipavidalino lietuvių poetų (J. Kėkšto, O. Miciūtės, A. Žukausko) knygų, kitų leidinių. Sukūrė plakatų, ekslibrisų, scenovaizdžių. Po Antrojo pasaulinio karo lietuvių ir lenkų spaudoje paskelbė straipsnių XVIII a. pab.- XIX a. dailės ir architektūros klausimais.
Parašė monografijų, studijų apie Vilniaus architektūrą, biografijų „Lenkų dailininkų žinynui“ (Słownik artystów polskich 6 t. 1971–1998 m.). Kūrinių yra Lietuvos dailės muziejuje, Nacionaliniame M. K. Čiurlionio muziejuje, privačiose kolekcijose Lietuvoje ir Lenkijoje.
Žvejybinis valas
thumb|right|Valas thumb|right|Valas Žvejybinis valas – žūklės įrankių komponentas, dirbtinis siūlas, kuris kabliuką, blizgę ar kitą panašų komponentą sieja su meškerykočiu (arba žvejybine rite).
Savybės
Anksčiau žūklėje žmonės naudojo ašutus (arklio uodegos plaukus) ar paprastą siūlą. Per pastaruosius kelerius dešimtmečius labai ištobulėjo dirbtinio valo gamybos technologijos. Šiuolaikiniai valai yra itin ploni ir atlaiko dideles apkrovas. Paprastai Europoje valo storis matuojamas milimetrais, o ilgis metrais, tačiau tai priklauso nuo gamintojo pateikiamų standartų ir gali svyruoti nuo 0,01 iki 0,80 milimetro storio bei nuo 20 iki 5000 metrų ilgio. Taip pat gaminami plaukiantys arba skęstantys valai.
Naudojimas
Gamintojai: Sufix, Colmic, Stroft, D.A.M., Berkley, Zebco, ir kt.
Saulutė
Saulutė (Bellis) – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis. Lotyniškai bellis – gražus. Vienmetės arba daugiametės žolės su lapų skrotele prie stiebo pamato. Lapai kastuviški arba atvirkščiai kiaušiniški. Graižai pavieniai.
Robertas Grigas
Robertas Grigas (g. 1960 m. kovo 2 d. Leipalingyje, Lazdijų rajonas) – Lietuvos kunigas, pasipriešinimo sovietiniam okupaciniam režimui dalyvis.
Biografija
1967–1978 m. mokėsi Leipalingio vidurinėje mokykloje. Nuo 1976 m. dalyvavo Eucharistijos bičiulių veikloje, blaivybės sąjūdyje. 1978–1982 m. Vilniaus pedagoginio instituto Užsienio kalbų fakultete studijavo vokiečių kalbą ir literatūrą. Su kitais leido ir platino žurnalą „Vytis“, bendradarbiavo Lietuvos katalikų bažnyčios kronikoje, laikraštyje „Aušra“, juos platino. 1982–1984 m. tarnavo SSRS kariuomenėje, viešai atsisakė duoti sovietinio kario priesaiką.
1985–1988 m. Kiauklių bažnyčios zakristijonas, studijavo pogrindinėje kunigų seminarijoje, 1987 m. gruodžio 7 d. slapta įšventintas kunigu. 1987 m. rugpjūčio 23 d. mitinge Vilniuje pasmerkė Molotovo-Ribentropo paktą. Už antisovietinę veiklą persekiotas. Nuo 1988 m. dalyvavo Sąjūdžio veikloje. 1989–1991 m. Labanoro, Kietaviškių kunigas (administratorius), Kaišiadorių vikaras. Per 1991 m. sausio 13 d. įvykius Parlamente aukojo Mišias. 1991–1992 m. Kauno kunigų seminarijos dvasios tėvas. Nuo 1997 m. Lietuvos „Caritas“ federacijos generalinis direktorius. Dirba sielovados darbą Ateitininkų federacijoje, bendradarbiauja katalikų spaudoje.
Nuo 1975 m. rašė (slapyvardžiai Rasūnas, Skaidrūnas, Rūtautas), savilaida leido ir nelegaliai platino eilėraščių rinkinius „Benamės svajos“ (išl. 1988 m.), „Kelias Lietuvon“, „Katakombų gėlės“, „Marijos ašara“, parašė atsiminimus apie armiją „Rekrūto atsiminimai“ (1993 m., 2 leid. 1999 m.).
Medsėdžiai (reikšmės)
Medsėdžiais vadinami kaimai:
Samanius
left|120px
Pavelas Pogrebniakas
Pavelas Viktorovičius Pogrebniakas (Павел Викторович Погребняк; g. 1983 m. lapkričio 8 d.) – Rusijos futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje.
Samanius
Samanius – ežeras pietų Lietuvoje, Lazdijų rajone, apie 7 km į šiaurę nuo Kapčiamiesčio. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,2 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 115,4 m. Rytinis krantas aukštas, kiti krantai žemi, pelkėti. Aplinkui plyti dirbami laukai. Ežerą iš pietų į šiaurę prateka upelis link Vainežerio ežero (Baltosios Ančios baseinas). Šalia įsikūrę Mėčiūnų ir Vainežerio kaimai.
Pavelas Pogrebniakas
Karjerą pradėjo 2002 m. Maskvos „Spartako“ klube, kurio jaunimo komandose ir treniravosi. Ten žaidė nedaug ir buvo skolinamas žemesnės lygos klubams. 2006 m. praleido sezoną Tomsko „Tomėje“, o kitais metais persikėlė į „Zenitą“. Šiame klube Pogrebniakas žaidė itin sėkmingai ir susilaukė užsienio klubų dėmesio. Jis persikėlė į Vokietiją, o vėliau į Angliją. „Fulhamo“ klube jis debiutavo 5 įvarčiais per 3 rungtynes.
Juozas Jurkūnas
Juozas Jurkūnas (1904 m. sausio 16 d. Paseiviai, Seivų kaimo dalis, Seinų apskritis – 1973 m. gruodžio 17 d. Los Andželas) – Lietuvos teisininkas, teisės daktaras, visuomenės veikėjas, vienas buriavimo sporto Lietuvoje pradininkų.
Biografija
1926 m. baigė Kauno suaugusiųjų gimnaziją. 1926–1928 m. studijavo Lietuvos universiteto Teisių fakultete, 1928–1931 m. Briuselio universitete. 1931 m. Briuselio universitete apgynė disertaciją „Klaipėdos uosto teisinis statutas“, jūrų teisės daktaras. 1933 m. baigė Kauno karo mokyklą.
Visuomeninė veikla
Skelbė straipsnius leidiniuose „Lietuvos aidas“, „Vairas“, „Jūra“ ir kt.
Amžini jausmai
Amžini jausmai – lietuviškas serialas, kurtas kompanijos „Videometra“.
2010 m. Sidabrinės gervės kino apdovanojimuose buvo nominuotas kategorijoje „Geriausias televizijos filmas“.
Siužetas
Po kraupios autoavarijos, kurioje buvo sužalotas verslininkas Andrius Žvinys, praėjo pusė metų. Dėl patirtų traumų vyro gyvenimas niekada nebebus toks kaip anksčiau. Tačiau sveikti jam padeda atsidavusi, bet išdavystės niekaip negalinti pamiršti Dovilė, iš Vokietijos sugrįžusi dukra Vytė ir, žinoma, brolis Steponas, kuriam vis dar nepavyksta atrasti savo gyvenimo aukso vidurio.
Ar broliai sugebės atskirti praeitį nuo dabarties, kai juos supa tos pačios žavios moterys? Kaip pirmagimį sekasi auginti be Miroslavo likusiai Rositai? Ar ji iš tiesų pamilsta prokurorą Viktorą? Kokios praeities paslaptys gaubia jo gyvenimą ir kas jį sieja su naujosiomis herojėmis – advokate Neringa ir Dovilės kolege Sniege?
Hohenradė
Hohenradė arba Vorobjovas (, nuo 1939 m. Groß Hohenrade, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Воробьёво) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Nizovjės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Karaliaučiaus apskrities, nuo 1939 m. Sembos apskrities dvaras. 1910 m. buvo 90 gyventojų. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kenigsbergo rajono, vėliau Gurjevsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Nizovjės apylinkės kaimas.
Naxxar Lions FC
Istorija
Klubo ištakos siekia 1920 m. Tai pirmasis futbolo klubas, kuris buvo įkurtas šalies šiaurėje.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo Challenge League (II) ir liko antrojoje vietoje. Po sezono buvo perkelti į stipriausią šalies lygą.
Milton Obote
Apolo Milton Obote (1925 m. gruodžio 28 d. – 2005 m. spalio 10 d.) – Ugandos socialistų politinis lyderis, kuris 1962 m. išvadavo Ugandą iš britų kolonijinės administracijos priklausomybės. Po šalies nepriklausomybės, nuo 1962 m. iki 1966 m. užėmė Ugandos ministro pirmininko pareigas, o nuo 1962 m. iki 1971 m. – Ugandos prezidento pareigas. 1971 m. jį nuvertė Idi Amin, tačiau, po Amino nuvertimo 1979 m., atgavo valdžią. Antrasis jo valdymo laikotarpis pasižymėjo represijoms ir civilių gyventojų žūtimis. Visa tai atvedė į Ugandos krūmynų karą.
Anglijos futbolo varžybos 1889–1890 m.
Anglijos futbolo varžybos 1889–1890 m.
AN-94
AN-94 (Nikonovo automatas, kartais – Abakanas, ) – rusiškas 5,45 mm kalibro automatas, sukonstruotas Genadijaus Nikonovo (Ižmašas).
Istorija
1981 m. buvo paskelbto konkurso Abakanas rezultatai. Dalyvavo dvylika automatų modelių. Perspektyviausiau pripažintas Genadijaus Nikonovo automatas AS.
1986 m. Nikonovo automatas buvo patobulintas ir buvo pavadintas ASM (АСМ, автомат со смещённым импульсом, модернизированный, automatas su delstiniu impulsu, modernizuotas).
1991 m. vyko valstybiniai bandymai Tamanės divizijoje. Jie patvirtino, kad Nikonovo automatas šaudant dvišūviais gerokai taiklesnis už AK-74 net šaudant iš nepatogių padėčių. Buvo rekomenduota automatą priimti į ginkluotę, bet ši procedūra užtruko.
1997 m. ASM gavo oficialų pavadinimą „5,45 mm Nikonovo automatas, 1994 m. modelis (AN-94)“ (5,45-мм автомат Никонова обр. 1994 г. (АН-94)) ir buvo priimtas ginkluotėn. Automatą vadino ir konkurso pavadinimu – Abakanas.
Pradžioje buvo manoma šiuo automatu perginkluoti visą armiją, bet Kalašnikovo automatai liko ginkluotėje. Priežastys dvejopos – tiek to meto ekonominiai sunkumai, tiek paties automato sudėtingumas.
Nuo 1998 m. AN-94 mažomis serijomis gamina Iževsko mašinų gamykla. Dabar AN-94 yra ginkluotėje. Juo ginkluojami armijos ir vidaus kariuomenės profesionalių kareivių daliniai (kurių dalis veikia Čečėnijoje), kadangi automato naudotojai turi būti įgudę. Manoma, kad visa Rusijos armija nebus perginkuota šiais automatais.
Konstrukcija
Automatas AN-94 yra klasikinės schemos, dėtuvė yra prieš pistoletišką rankeną. AN-94 konstrukcija užtikrina uždelstą atatrankos impulsą – atatranka kiek sulaikoma, kad kulka spėtų išlėkti iš vamzdžio. Tokia konstrukcija paimta iš artilerijos.
Vamzdžio gale yra vamzdžio kompensatorius. Pagrindinis taikiklis dioptrinis, reguliuojamas.
Korpusas iš plieno ir smūgiams atsparaus plastiko. Buožė plastikinė, užlenkiama.
Šaudymo režimai
AN-94 šaudo trimis režimais:
Pirmojo šūvio metu šovimo mechanizmas ima judėti atgal. Tuo metu į šovinio lizdą iš specialios talpos įstumiamas šovinys ir iššaunamas. Kai šovimo mechanizmas pasiekia eigos galą ir šaulys pajunta atatranką, antroji kulka jau būna išlėkusi iš vamzdžio. Todėl šaudant dvišūviais automato vamzdis nenukrypsta nuo taikymo linijos. Perskaičiuotas dvišūvio dažnis yra 1800 šūv./min.
Šaudant paprastomis serijomis šovimo mechanizmas veikia įprastu būdu, vieno ciklo metu iššaunamas vienas šovinys (techninė šaudymo sparta – 600 šūv./min.). Šitaip šaudant atatranka nėra uždelsiama.
Priedai
Priedai:
Dėtuvės
Automatui tinka trijų rūšių dėtuvės:
Naudojimo ypatumai
Automatas labai taiklus, glaustai šaudo dvišūviais. Geras šaulys iš 100 m abiem kulkom pataiko į vieną tašką. Tai padidino automato kaunamąją ir šarvamušę gebas. Šaudant dvišūviais atatranka netrukdo, įmanoma šaudyti neįrėmus buožės į petį.
Šaudant serijomis AN-94 taiklumas toks pat kaip ir AK-74. Šaudant po vieną šūvį AN-94 taiklumas nežymiai didesnis už AK-74, kadangi jo taikymo linija ilgesnė.
Techniniai trūkumai:
Organizaciniai trūkumai:
AN-94 turi konkurentų, kurie labiau tinka masiniam perginklavimui. Vienas tokių automatų yra AEK-971, kuris trumpomis serijomis šaudo kiek prasčiau, negu AN-94, bet ilgomis serijomis šaudo taikliau, negu AK-74 ar AN-94, yra paprastesnis naudoti ir gaminti, pigesnis. Panašiomis savybėmis pasižymi ir modernizuoti Kalašnikovo automatai AK-107 ir AK-108.
Saulė Degutytė
Saulė Degutytė-Šiekštelienė (g. 1969 m. liepos 12 d. Alytuje) – Lietuvos režisierė, scenografė ir aktorė, netradicinės menininkų grupės „Stalo teatras“ įkūrėja (2004 m.), daiktų arba objektų teatro pradininkė Lietuvoje.
Biografija
1985–1988 m. lankė Kęstučio Adomaičio pantomimos studiją Kaune. 1989 metais Kauno J. Gruodžio aukštesniojoje muzikos mokykloje įgijo choro dirigentės specialybę. 1995 metais baigė aktorinio meistriškumo studijas Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje (Kurso vadovas Algirdas Latėnas).
1995–2002 m. vaidino „Vaidilos“ teatre. 2002–2010 m. Lietuvos vaikų ir jaunimo centre  „Nykštukų mokyklėlės“ teatro mokytoja, Dramos studijos vadovė. Nuo 2006 m. Vilniaus specialaus vaikų lopšelio-darželio „Žolynėlis“ Meninio ugdymo pedagogė.
Vaidino Valstybinio jaunimo teatro, Všį „Žalia varna“, VšĮ „Idioteatras“ spektakliuose, TV serialuose, filmuose. Rengia edukacinius projektus vaikams ir neįgaliesiems, veda seminarus bei kūrybines dirbtuves mokytojams. Pirmasis jos pastatytas spektaklis „Eglė žalčių karalienė“ tarptautiniame lėlių teatrų festivalyje (2005 metais) pelnę apdovanojimą už režisūrą ir buvo pripažintas geriausiu spektakliu. 2013 metais kaip režisierė pelnė „Auksinį scenos kryžių".
Gerulaitis
Gerulaitis:
Metamodelis
Metamodelis – modeliavimo kalbos modelis, kuriame apibrėžtos esminės kalbos savybės. Metamodelis turi būti tikslus išreikštinių darinių (angl. artifacts) ir taisyklių apibrėžimas, kuris reikalingas semantinių arba dalykinės srities modelių kūrimui. Metamodelį sudaro:
Kas yra metamodelis ir kam jis tinkamas?
thumb|right|Metamodelio loginys ryšys su modeliu ir realiu pasauliu
Toms pačioms problemoms spręsti dažniau naudojami tie patys modeliai. Tai reiškia, kad galima naudoti tą patį metamodelį. Galima teigti, jog metamodeliai unifikuoja naudojamas modeliavimo kalbas. Tuo pasinaudojus galima kurti galingus ir lanksčius projektavimo įrankius toms kalboms.
Metamodelis yra vienas iš metamodeliavimo veiklos rezultatų. Tai yra bandymas apibūdinti mus supantį pasaulį turint tam tikrą tikslą. Tai yra, metamodelis visada kuriamas tam tikram tikslui. Neverta naudoti metamodelio, nesuprantant kokiu tikslu jo autoriai jį sukūrė. Modelis niekada nebus idealiai tikslus. Tai tik aproksimacija, kurios sėkmė priklauso nuo to, kiek sėkmingas yra metamodelis. Modelis visada atitinka unikalų metamodelį. Tai pačiai dalykinei sričiai gali būti taikomi skirtingi modeliai, todėl ir metamodeliai skirsis. Iš to išplaukia, kad metamodelių priežiūra ir migracija yra svarbūs dalykai.
Į metamodelį galima žiūrėti iš trijų perspektyvų:
Duomenų inžinerijoje, sistemų inžinerijoje ir programų inžinerijoje metamodelių panaudojimas yra vis labiau rekomenduojamas. Tai yra visiškai priešinga klasikiniams programos kodo rašymo metodams. Inžinieriams modeliai leidžia lengviau kovoti su problemų sudėtingumu.
Vienas iš aktyviausių šiuo metu modeliais paremtos inžinerijos naudojamų metodų yra OMG pasiūlyta modelių architektūra. Šis būdas remiasi kalbos panaudojimu rašant metamodelius, vadinamus metaobjektų įranga arba MOF. Tipiniai metamodeliai pasiūlyti OMG yra UML, SysML, SPEM arba CWM. ISO taip pat pasiūlė standartinį metamodelį ISO/IEC 24744.
Metamodelio sandara
Kadangi į metamodelį galima žiūrėti kaip į kalbą, tai jį sudaro šios dalys:
Bendrai, metamodelio architektūra remiantis OMG MOF1.X gali būti tokia:
Kiekvienas žemesnis lygmuo yra aukštesnio lygmens egzempliorius.
Metamodelių panaudojimo atvejai
Pagrindiniai metamodelių panaudojimo atvejai: