cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lidija Motiejūnaitė
Biografija
1944 m. Kaune baigė Ritminės gimnastikos ir išraiškos šokio studiją (vadovė Danutė Marija Nasvytytė), 1955 m. – Vilniaus universiteto Teisės fakultetą. 1972 m. Lunačarskio valstybiniame teatrinio meno institute apgynė disertaciją „Marija Juozapaitytė ir Lietuvos baleto menas“, menotyros kandidatė.
1944–1950 m. šoko Kauno muzikinės komedijos teatre, 1952–1967 m. Lietuvos operos ir baleto teatro baleto artistė. Nuo 1952 m. vadovavo meno saviveiklos kolektyvams, 1964 m. Vilniuje įkūrė Respublikinių profsąjungų kultūros rūmų vaikų klasikinio šokio kolektyvą „Liepsnelė“ (čia baleto pradėjo mokytis Živilė Baikštytė, Neli Beliakaitė, Anželika Cholina, Eglė Špokaitė), iki 2001 m. jo vadovė. 1961–2001 m. dėstė Čiurlionio menų mokykloje. 1967–1971 m. – Vilniaus pedagoginio instituto, 1976–1979 m. – Vilniaus kultūros mokyklos dėstytoja. Sukūrė choreogr. kompozicijų pagal lietuvių (J. Pakalnio „Pasveikinimas“ 1978 m.) ir užsienio (A. Adamo „Baleto siuita“ 1983 m.) kompozitorių muziką. Parašė choreografijos teorijos, istorijos ir kritikos straipsnių.
Grinkiškis
Grinkiškis – miestelis Radviliškio rajono savivaldybėje, prie kelio, 10 km į pietvakarius nuo Baisogalos, 27 km į pietus nuo Radviliškio. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Miestelio plano struktūra radialinė, centre yra keturkampė aikštė. Stovi dvibokštė mūrinė Grinkiškio Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčia (pastatyta 1885 m., 1944 m. sudegė, 1947 m. atstatyta), Grinkiškio dvaras, yra Grinkiškio krašto išnykusių kaimų parkas, Grinkiškio kapinėse stovi du vertingi XIX a. pabaigos dievdirbio Vinco Svirskio kryžiai. Veikia biblioteka, paštas (LT-82034).
miniatiūra|left|Ūkis miniatiūra|left|Pagrindinė gatvė miniatiūra|left|Takas į Grinkiškio krašto išnykusių kaimų parką
Etimologija
Grinkiškis yra dvarininkinis vietovardis, kilęs nuo dvarininko Gregoriaus Griškio pavardės. Anksčiau miestelis buvo minimas ir kaip Grinkiškės.
Geografija
Miestelis įsikūręs Grinkiškio kalvagūbryje, 105–125 m virš jūros lygio. Pro miestelį teka Šušvė, stūkso Grinkiškio akmuo „su dubeniu“. Į pietus nuo miestelio telkšo Grinkiškio, Noručių ir Vaitiekūnų tvenkiniai.
Istorija
thumb|200px|left|Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės žemėlapyje pažymėtas Grijnkisloi
Grinkiškis minimas XV a., Grinkiškio dvaras ir miestelis apie 1554 m. Iki 1597 m. pastatyta bažnyčia, perstatyta po 1763 m. Grinkiškis pažymėtas 1613 m. LDK žemėlapyje. 1804–1864 m. veikė parapinė, nuo 1867 m. valdinė pradžios mokykla, nuo 1939 m. dviaukštė mūrinė, nuo 1943 m. progimnazija, nuo 1946 m. gimnazija, nuo 1949 m. vidurinė mokykla, nuo 1999 m. Grinkiškio Jono Poderio vidurinė mokykla.
Draudžiamąją lietuvių spaudą Grinkiškio apylinkėse platino knygnešys S. Malinauskas. 1885 m. įkurta vaistinė, 1893 m. ambulatorija. XIX–XX a. sandūroje Grinkiškis buvo Kauno apskrities miestelis ir dvaras, buvęs Krakių valsčiuje.
XX a. trečiame-ketvirtame dešimtmetyje veikė medicinos punktas, elektros stotis, pieninė. 1941 m. vokiečių okupacinės valdžios nurodymu sušaudyta apie 200 gyventojų, daugiausia žydų. Grinkiškis labai nukentėjo per II pasaulinį karą. 1944 m. gruodžio 15 d. jį buvo užėmę Lietuvos partizanai. 1950–1995 m. buvo tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.
1999 m. patvirtintas Grinkiškio herbas.
Žymūs žmonės
Grinkiškyje gimė:
Trajektorija
thumb|right|Trasuojamųjų zenitinių sviedinių ir kulkų trajektorijos. D. Britanijos laivai ginasi nuo Vokietijos aviacijos prie Normandijos pakrantės (1944 m.) thumb|right|Trajektorijos [[fazinis portretas|fazinio portreto tipo grafike]]
Trajektorija - linija, kuria juda taškas erdvėje.
Trajektorijos sąvoka naudojama: thumb|left|Fazinis portretas su populiacijų gausumo trajektorijomis pagal Lotkos-Voltera modelį
Garmiškė
Garmiškė – buvęs kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, apsemtas Kauno marių, dešiniajame Nemuno krante priešais Piliuoną.
Etimologija
Kaimo vardas – asmenvardinis vietovardis, kilęs nuo pavardės Garmus.
Istorija
Statant Kauno HE, apie 1960 m. kaimas buvo apsemtas. Neapsemta dalis kaimo priskirta Visginų kaimui.
Cheltenham Town FC
Cheltenham FC – Anglijos futbolo klubas iš Čeltnamo.
First Impressions of Earth
First Impressions of Earth yra trečiasis JAV indie rock grupės The Strokes studijinis albumas. Jis buvo išleistas 2006 sausio pradžioje (žiūrėti 2006 muzikoje), sekant pirmąjį disko singlą „Juicebox“ pasirodžiusį keliom savaitėm anksčiau. Beje tai pirmasis The Strokes darbas išleistas leidybinės firmos „Parental Advisory Label“.
Albumo dainos
Visos dainos sukurtos Juliano Casablancaso, išskyrus pažymėtąsias.
Lyrauodegiai
Paukščiai paplitę tik Australijos rytinės ir pietinės dalies atogrąžų miškuose.
Nuo viduržemio patinai demonstruoja savo plunksnas, iš vijoklių supina ritualines platformas ir, mėgdžiodami kitus garsus, galingai gieda. Giedodamas patinas užverčia tviskančią uodegą iki nugaros ir lėtai sukasi ratu.
Gentyje 2 rūšys:
Himalija (palydovas)
Himalija (Himalia) – penktas pagal dydį Jupiterio palydovas. Jo dydis siekia tik penkis procentus ketvirtojo pagal dydį, Europos.
Atradimas ir tyrimai
2000 m. gruodžio 19 d. palydovą nufotografavo link Saturno skriejęs erdvėlaivis Cassini-Huygens. Tačiau iš 4,4 mln. km atstumo daryta mažos raiškos nuotrauka nedavė jokių žinių apie Himalijos paviršių.
Pavadinimas
Šis palydovas pavadintas nimfos Himalijos, pagimdžiusios Dzeusui 3 sūnus, vardu.
Himalijos grupė
Tai didžiausias palydovas Himalijos palydovų grupėje, pavadintoje tuo pačiu vardu. Šios grupės palydovai turi panašias orbitas bei spalvines ypatybes todėl greičiausiai taip pat ir bendrą praeitį. Manoma jog grupė atsirado suirus Jupiterio pagautam asteroidui.
Augustas (reikšmės)
Žodis Augustas gali reikšti:
Gali reikšti toponimą:
Kariuomenės laivas
350px|miniatiūra| A U.S. General G. O. „Squier“ klasės laivas Kariuomenės laivas  – laivas, skirtas gabenti kareivius taikos ar karo metu. Konstrukcijos požiūriu kariuomenės laivai yra įprastiniai laivai, neturintys specialios kareivių išlaipinimo įrangos, kokią turi desantiniai laivai, kurie gali išlaipinti karius tiesiai ant neparengto kranto. Kariuomenės laivai pakraunami kareiviais bei kroviniais uoste nuo prieplaukos arba iš mažesnių laivų (baržų, desantinių tenderių).
Istorija
Kariuomenę laivais perveždavo jau antikoje. Senovės Roma, pvz., kariuomenę Reine ir Dunojuje perveždavo specialiais nedideliais irklai ir burėmis varomais laivais navis lusoria.
Šiuolaikinių kariuomenės laivų istorija tokia pati ilga kaip ir keleivinių laivų, nes daugelis jūrinių tautų komercinius laivus panaudodavo kariniams poreikiams (juos nuomuodamos ar mobilizuodamos), jei jų karinio jūrų laivyno karo veiksmams nepakakdavo.
XIX a. kariniai laivynai dažnai užsakydavo civilinius vandenynų lainerius, o nuo XX a. pradžios juos ėmė dažyti pilkai ir apginkluoti. Jų greitis, civiliniame panaudojime svarbus kelionės trukmei mažinti, karo tarnyboje leisdavo išvengti povandeninių laivų ir antvandeninių kreiserių atakų. Laineris RMS „Olympic“ net sugebėjo taranuoti ir nuskandinti vokiečių povandeninį laivą U-103. Mažesnius ar senesnės konstrukcijos lainerius, kurių greitis buvo mažesnis, lydėdavo konvojaus palyda.
Daugelis didžiųjų jūrinių valstybių XIX a. pabaigoje ir XX a. pradžioje net subsidijuodavo civilinių laivų statybą, kad turėtų garantiją, kad karo metu pakaks kariuomenės laivų. D. Britanijos vyriausybė subsidijavo Cunard Line ir White Star Line kompanijų lainerių RMS „Mauretania“, RMS „Aquitania“, RMS „Olympic“, HMHS „Britannic“. Jie buvo naudojami kaip kariuomenės laivai ar laivai ligoninės.
RMS „Queen Mary“ ir RMS „Queen Elizabeth“ yra du žinomiausi laineriai, kurie Antrojo pasaulinio karo metais buvo naudojami karo tikslams. Perdaryti į kariuomenės laivus jiedu galėjo pervežti vienu reisu maždaug po 10 tūkst. kareivių.
Piontnica
Istorija
Nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. XIV a. kaime pastatyta medinė bažnyčia. 1407 m. įkurta Piontnicos Viešpaties Atsivertimo parapija. Nuo 1569 m. iki 1795 m. kaimas priklausė Abiejų Tautų respublikai. XIX a. buvo pastatyti Lomžos tvirtovės sistemai priklausantys Piontnicos fortai. Po II pasaulinio karo šiose vietovėse vyko didelis partizaninis pasipriešinimas prieš komunistinę valdžią.
Kariuomenės laivas
Žymėjimas
JAV specialių žymių nenaudoja, tad mobilizuotas kariuomenės laivas naudoja žymę USS (United States Ship 'Jungtinių valstijų laivas').
Istorija XX a. antroje pusėje
Šaltojo karo metais Jungtinėse Valstijose laineris SS „United States“ buvo suprojektuotas taip, kad karo atveju būtų lengvai įrengiamas kaip kariuomenės transportas.
Naujesnis D. Britanijos laineriai RMS „Queen Elizabeth 2“ ir SS „Canberra“ Folklandų karo metu buvo Karališkojo laivyno rekvizuoti britų kareiviams pervežti.
XX a. pabaigoje kareivius dideliais nuotoliais paprastai gabena karo transporto lėktuvais.
Vajakiškės
Vajakiškės – buvęs kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, dabartinių Rumšiškių vakariniame pakraštyje.
Istorija
Kaimas panaikintas 1961 m. dėl apsemto Rumšiškių miestelio perkėlimo į naują vietą ant kalno.
Ngaanyatjarra
Ngaanyatjarra yra Australijos aborigenų dialektų grupė Vakarų dykumos kultūrinėje grupėje. Ngaanya pažodžiui reiškia "tai", o tjarra reiškia "su", t. y. pavadinimas reiškia "tie, kurie 'tai' vadina ngaanya". Gretimos dialektų grupės vadinamos Ngaatjatjarra ("tai" vadinama ngaatja) bei Nyangatjatjarra (pagal nyangata).
Ngaanyatjarra dialektu kalbantys žmonės gyvena šiuose biogeografiniuose regionuose:
Vakarų dykumos kultūrinė grupė pasiskirsčiusi apie 600 tūkst. kv. km teritorijoje, kurioje yra daugiau nei 40 tokių dialektų grupių. Tarp jų yra Pitjantjatjara, Yankunytjatjara, Pintupi, Mardu ir kitos. Visos dialektų grupės priklauso bendrai Wati kalbai (arba Vakarų dykumos kalbai), tačiau ši kalba nėra standartinė, o susideda iš šių įvairių dialektų. "Wati" pažodžiui reiškia "iniciaciją praėjęs vyras" ir šis žodis lingvistų naudojamas šiai grupei apibūdinti, nes visuose dialektuose šis žodis turi tą pačią semantinę prasmę.
Vakarų dykumos aborigenai buvo tarp paskutiniųjų aborigenų grupių, kurios susidūrė su Vakarų pasauliu (neperspėję aborigenų britai jų gyvenamose teritorijose vykdė branduolinio ginklo bandymus). Šiuo metu daugelis jų gyvena žemės atsiimtose iš vyriausybės.
Omaguakai
Omaguakai arba humahuakai – išnykusi indėnų tauta, kuri senovėje gyveno šiaurės vakarų Argentinoje. Kultūros centras buvo Humahuakos slėnis (dab. Chuchujaus provincija). Jų gyvenamąjį plotą ribojo Grandės, Lavajeno, San Fransisko, Sentos, Irujos, Lipeo upės Chuchujaus ir Saltos provincijose, Bermechas ir Taricha Bolivijoje. Svarbiausi žinomi centrai buvo Tilkara ir Humahuaka.
Omaguakai pateko į Inkų kultūrinę įtaką, o XIV a. inkai ir aimarai užkariavo omaguakų žemes.
thumb|left|240px|Buvusi omaguakų tvirtovė [[Pukara de Tilkara]]
Šiaurėje, šiaurės rytuose omaguakai ribojosi su atakamenjais, taip pat greta gyveno chuchujai, oklojai, pularai, dar žinomi kaip diagitai, aravakai čane, huarpiai. Žinomiausias omaguakų vadas buvo Viltipokas, Tilkaros ir Purmamarkos kasikas, nuožmiai kovojęs prieš ispanus.
Prasidėjus ispanų kolonizacijai į šias žemes plūstelėjo gvaranių gentys, omaguakai galutinai sumišo su kitomis aplinkinėmis tautomis.
Simbolis
Simbolis ( ~ 'sumesti kartu') – daiktinis, vaizdinis ar garsinis ženklas turintis tradicinę reikšmę ir perteikiantis kokią nors sąvoką ar idėją.
Simbolio reikšmė konkrečiu atveju priklauso nuo konteksto ir disciplinos: gali būti nagrinėjama psichologinė, sisteminė, politinė, literatūrinė, matematinė, fizikinė ir kt. reikšmės.
Žvelgiant iš sisteminės pusės, simbolis yra bendravimo, pranešimo ženklas: tai būdas grafiškai, raštu, gestais ar balsu perteikti abstraktesnę sąvoką, savybę ar žinutę.
Simbolis ar ženklas?
Neretai žodžiai „simbolis“ ir „ženklas“ naudojami kaip sinonimai, tačiau tarp jų yra esminis skirtumas: ženklas idėją vaizduoja pakankamai tiesiogiai ir akivaizdžiai, o simbolis turi gilesnę prasmę, gerokai turtingesnis asociacijomis sąlygotomis kultūros, konteksto, istorijos ar konkrečios asmenybės. K. G. Jungas nurodo, kad „ženklas yra visuomet mažiau nei idėja, kurią jis žymi, tuo tarpu simbolis visuomet išreiškia kažką daugiau, nei jo akivaizdi ir tiesioginė reikšmė“.
Simbolių panaudojimas
Simboliai naudojami beveik visur aplinkui – jų galime pamatyti eidami gatve, sutikti literatūros šaltiniuose, kasdienėje kalboje ir t. t. Dažniausiai net nepastebima, kad tai, ką naudojame yra simbolis. Pvz., žodžiai tam tikra prasme yra simboliai. Matematikoje taip pat naudojami simboliai – +, = ir kt. Simbolinę reikšmę įgavę beveik visi daiktai aplinkui: nuo saulės iki paprasto darbo stalo.
Simbolis senovės graikų kultūroje
Žodis simbolis kilo iš dviejų graikiškų žodžių šaknų: σύμ- (sym- 'kartu') + βολή (bole 'metimas'). Pirmą kartą panaudotas homeriškame himne, skirtame Hermiui. Jame Hermis, pamatęs vėžlį, ištaria συμβολον ηδη μοι 'džiaugsmo simbolis man'.
Paprastai aiškinama, kad tai buvęs techninis žodis, reiškiantis atminimo šukę: savo svečiui namų šeimininkas duodavo vadinamąją tessera hospitalis – jis perlauždavo šukę perpus, vieną dalį pasilikdavo sau, o kitą atiduodavo svečiui, idant jo palikuonis, vėl apsilankęs šiuose namuose, būtų atpažintas sudėjus į vieną šukės puseles. Tačiau bendrai šis žodis numano santykį tarp dalies ir visumos, pilnatvės. Antikiniuose tekstuose simboliu vadinamas kažkoks savaiminis esinys, nesusijęs su jokiu simbolizuojamu objektu arba apskritai nieko nesimbolizuojantis. Apie simbolį kaip apie priešingų tikrovės dėmenų junginį bei sintezę, o ne paprasčiausią emblemą, klasikinės antikos laikais kalba tik orfikų ir pitagorikų tekstai. Panašią simbolio sampratą probėgšmiais mini Aischilas, Euripidas, Aristotelis ir Empedoklis. Panašu, kad antikiniuose tekstuose daug kur kaip sinonimas simboliui vartojamas žodis sēma ("ženklas").
Citatos
„Mitologiniuose paveiksluose kalba simboliai, kurių esmės negalima perteikti jokia kita kalba“. (Filosofas Karlas Jaspersas ).
Dubingių kunigaikštystė
thumb|Herbas, 1547 m. Radviloms dovanotas [[Šventoji Romos imperija|Romos imperatoriaus]] thumb|280|Radvilų herbas „Ragai“ (Traby), [[:en:User:Mathiasrex|Motiejus Stepanavičius rekonstrukcija]] thumb|Tiškevičių herbas [[Lelija (herbas)|„Lelija“]] Dubingių kunigaikštystė – XVI a. vid.- XVIII a. gyvavusi Biržų-Dubingių šakos kunigaikščių Radvilų privati valda (didikų valstybė) Vilniaus vaivadijoje. Centras – Dubingių pilis, Dubingių dvaras, evangelikų reformatų bažnyčia.
Istorija
Dalį Dubingių valdų XV a. pab. iš Lietuvos didžiojo kunigaikščio gavo Mikalojus Radvilaitis. Jas paveldėjo Jurgis Radvila. 1528–1530 m. valdai priklausė 195 dūmai, tarp jų 37 – miestiečių, 10 – keliuočių, 9 – bajorų ir 60 – priklausomų žmonių. Valda pradėta vadinti Dubingių kunigaikštyste, kai 1547 m. Mikalojus Radvila Rudasis gavo Šventosios Romos imperijos kunigaikščio titulą ir ėmė tituluotis Biržų ir Dubingių kunigaikščiu. Dubingiai buvo viena svarbiausių jo tėvoninių valdų, esančių netoli Vilniaus.
Asvejos ežero apsuptoje Radvilų pilyje Dubingiuose 1547 m. pabaigoje – 1548 m. pradžioje gyveno jų pusseserė ir (po slaptų vedybų) valdovo Žygimanto Augusto žmona Barbora Radvilaitė. Ne taip, kaip kitos Radvilų valdos (pvz., Biržų kunigaikštystė), Dubingių kunigaikštystė būdavo tvarkoma daugiausia samdomų administratorių, netgi įkeičiama už skolas. 1583 m. Mikalojaus Radvilos Rudojo sūnus Mikalojus Radvila už 1500 kapų išpirko įkeistas Dubingių kunigaikštystės žemes, apie 150 valakų. Po jo Dubingių kunigaikštystę valdė Kristupas Radvila Perkūnas, vėliau Jonušas Radvila ir kiti. 1661 m. Boguslavas Radvila Dubingių kunigaikštystę išnuomojo savo kreditoriui J. Jaspersui. Vėliau ją valdė nuomininkai Mykolas Tyzenhauzas, Leonardas Pociejus, K. Puzyna, Jurgis Bialozaras, Ignas Bogušas, V. Gecevičius.
Dubingių kunigaikštystė buvo nualinta per XVII a. vid. ir XVIII a. pr. karus su švedais ir rusais. Pagal 1643 m. inventorių, Dubingių kunigaikštystę sudarė 19 nedidelių kaimų, pagal 1652 m. inventorių – 6 palivarkai, pagal 1768 m. inventorių liko 3 palivarkai – Dubingiai, Gaveikiai ir Našiškiai. XVII a. viduryje joje gyveno 175 žmonės, po 1700–1721 m. Šiaurės karo liko 154 gyventojai.
Miškų zonoje esančioje Dubingių kunigaikštystėje buvo plėtojami miško verslai, todėl gyventojai atlikdavo palyginti daug prievolių, susijusių su miško ūkiu bei verslais. 1808 m. Dubingių kunigaikštystę nupirkus Mykolui Tiškevičiui, tapo Tiškevičių ordinacija. Dubingių kunigaikštystė pažymėta 1613 m. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės žemėlapyje.
Inventoriai
Dubingių kunigaikštystės didesni kaimai 1643 m.
Dubingių kunigaikštystės palivarkai 1652 m.
1956 m. Nobelio premijos laureatai
1956 m. Nobelio premija skirta šiems asmenims:
Inhuman Rampage
Inhuman Rampage trečiasis amerikiečių metalo grupės DragonForce albumas, rinkoje pasirodęs 2006 sausio 9 d., o Šiaurės Amerikoje birželio 20 d., 2006.
1537 m.
1537 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Augutis
Augutis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Augutienė (ištekėjusi moteris) ir Augutytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Ščeglai (Saugviečiai)
Ščeglai (,, nuo 1938 m. liepos 16 d. Saugehnen, nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Černiachovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Kalužskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Įsruties apskrities kaimas. 1947–2008 m. Zagorskojės apylinkės kaimas.
Tirgu Murešas
Tirgu Murešas  – miestas šiaurinėje Rumunijoje; apskrities centras. Išvystyta mašinų, chemijos, lengvoji pramonė.
Jurga Motiejūnaitė
Jurga Motiejūnaitė (g. 1961 m. rugsėjo 25 d. Kaunas) – Lietuvos botanikė, biomedicinos mokslų daktarė.
Vaclava Fleri
Vaclava Fleri (, 1888 m. rugsėjo 28 d. Vilnius – 1983 m. gegužės 10 d. Sopotas) – Lietuvos ir Lenkijos dailininkė.
Jurga Motiejūnaitė
Biografija
1984 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1990 m. biologijos mokslų kandidatė. Nuo 1984 m. dirba Botanikos institute, nuo 2003 m. Mikologijos laboratorijos vadovė. Nuo 2006 m. leidinio „Lietuvos grybai“ vyriausioji redaktorė, nuo 2007 m. Šiaurės šalių lichenologų draugijos komiteto narė, 2008-2012 m. Tarptautinės lichenologų asociacijos sekretorė.
Vaclava Fleri
Biografija
Tėvas Stanislovas Filibertas Fleris. 1907–1908 m. mokėsi Vilniaus piešimo mokykloje, Dailės skatinimo draugijos piešimo mokykloje, 1909–1917 m. – Imperatoriškojoje dailės akademijoje Sankt Peterburge, 1912–1915 m. pas N. Samokišą. 1918–1939 m. dirbo Vilniaus mokykloje „Świt“. Nuo 1945 m. gyveno Sopote, vadovavo parapijos bibliotekai, mokytojavo Gdanske.
Kūryba
Nutapė batalinių kompozicijų, portretų, religinės tematikos paveikslų. Iliustravo elementorių (A. Smoličiaus gramatiką „Aušrelė“ Zorka 1919 m.), kalendorių. Tušu ir plunksnele atliko eskizus A. Puškino, V. Sirokomlės kūrinių motyvais, kurie publikuoti XX a. pr. Vilniaus periodinėje spaudoje. Kūrybai būdingas tikslus nuotaikos, judesio perteikimas, lakoniški štricho ir kontūro deriniai, paryškintos detalės. 1909–1913 m. dalyvavo visose Vilniaus dailės draugijos pavasarinėse parodose, 1924 m. Dailiųjų amatų parodoje Vilniuje.
Jurga Motiejūnaitė
Mokslinė veikla
Mokslinės veiklos pagrindinės kryptys – kerpių paplitimas, įvairovė, taip pat grybų taksonomija ir ekologija. Paskelbė daugiau kaip 90 mokslinių straipsnių. Aprašė, su kitais, tris naujas grybų rūšis, iš anglų kalbos išvertė mokslo populiarinamųjų knygų.
Prielipinės
Prielipinės (Echeneidae) – ešeržuvių (Perciformes) būrio žuvų šeima, kuriai priklauso pelaginės šiltų jūrų žuvys. Skiriamasis požymis – savotiška pirmojo nugarinio peleko sandara. Jis virtęs prisisiurbiamuoju disku, kuriuo žuvis prilimpa prie kito plaukiančio gyvūno.
Šeimoje 4 gentys ir 8 rūšys.
Grubiškis (Vabalninkas)
Grubiškis – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Geidžiūnų.
Žibai
Žibai – buvęs kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 1911 m. kartu su Verdaine ir Šilokarčema sujungtas į vientisą Šilutės miestą. XX a. pradžioje per kaimą nutiestas siaurukas Šilutė-Kulėšai.
Istorija
Žibai minimi nuo 1540 m. Vėliau minimi 1796–1802 m. Šrioterio parengtame plane; juo buvo įvardyta ir XIX a. viduryje Šilokarčemos apskrityje įkurta kaimo bendruomenė. XIX a. viduryje Šilokarčemos apskrityje įsteigta Žibų kaimo bendruomenė 1874 m. buvo priskirta Šilokarčemos valsčiui, pateko į Verdainės parapiją.
1911 m. gegužės 24 d. Žibai prijungti prie Šilokarčemos kaimo bendruomenės.
Butėnas
Butėnas:
Taip pat žiūrėti:
Kaudetė
Kaudetė  – savivaldybė Ispanijoje, Albasetės provincijoje, Kastilijos ir La Mančos autonominiame regione. Populiacija – 10 163 žmonės (2015 m. duomenys). Savivaldybės plotas – 141,61 km². Nutolęs 105 km nuo provincijos administracinio centro – Albasetės.
Dubininkai
Dubininkai  – gyvenvietė Lenkijoje, (Geldapės pavietas, Varmijos Mozūrų vaivadija) 18 km į rytus nuo Geldapės. Pietryčiausia Mažosios Lietuvos gyvenvietė. 926 gyventojai (2006 m.)
Istorija
thumb|left|Dubininkai
1589 m. minimi Dubinincken. Miestelis kūrėsi prie kelio iš Geldapės į Romintos girią, jos pietiniame pakraštyje. Dubininkai iki XVIII a. pirmosios pusės didžiosios vokiečių kolonizacijos buvo kompaktiškai lietuvininkų gyvenamų apylinkių centras, Dubininkų parapija – viena piečiausių Mažojoje Lietuvoje. 1620 m. pastatyta pirmoji, 1904 m. jos vietoje – antroji evangelikų liuteronų bažnyčia, abi mūrinės.
Lietuviai
Iki XVIII a. dauguma parapijiečių buvo lietuvininkai, nemažai apsigyveno lenkų (mozūrų), nuo XVIII a. daugėjo vokiečių ir suvokietėjusių lietuvininkų bei lenkų. Pamaldos laikytos lietuvių, vokiečių ir lenkų kalbomis. Pagal oficialią statistiką, 1878 m. iš 5345 parapijiečių lietuviškai kalbėjo tik apie 500 žm. (9,4 %). Lietuviškai pamaldas nustota laikyti apie 1908 m., nes visi lietuvininkai jau kalbėjo vokiškai. Dėl po Antrojo pasaulinio karo įvykusių nacionalinės sudėties pakitimų (senieji gyventojai buvo iškeldinti) Dubininkuose ir apylinkėse gyvena beveik tik lenkai.
Vulgata
Vulgata ( – visuotinis, visiems prieinamas) – šv. Jeronimo atlikto Biblijos vertimo į lotynų kalbą pavadinimas.
Pirmą kartą Vulgata išspausdinta 1450 m.
Vulgatą kaip oficialų Biblijos vertimą pripažino visuotinis Tridento bažnytinis susirinkimas 1546 metais ir pripažino vieninteliu teisingu lotynišku vertimu, savo reikšme ir dieviškuoju įkvėpimu tolygiu originalui. Iš tiesų tame vertime buvo daugybė klaidų, atsiradusių dėl vertėjo kaltės ir dėl perrašinėtojų neatidumo. 1590, 1592, 1593, 1598 metais popiežiai stengėsi pašalinti klaidas, o 1598 metų leidimas buvo pripažintas galutiniu variantu, kurio nebegalima taisyti, nors ir jame liko daug žymių klaidų. Paskutinį kartą Vulgatos tekstas koreguotas 1907 m. popiežiaus Pijaus X paliepimu.
Pavestas popiežiaus Damazo I, šv. Jeronimas 382–406 m. išvertė Bibliją iš hebrajų bei aramėjų kalbų. Į šį vertimą buvo įtrauktos ir papildomos knygos, kurių nėra hebrajų Biblijoje. Jos vadinamos deuterokanoninėmis. Vulgata katalikų bažnyčioje tapo oficialiu Šventojo Rašto tekstu. Tokiu pripažįstamas iki šiol.
Grūžių apylinkė
Grūžių apylinkė (iki 1971 m. Gružių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Joniškėlio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Joniškėlio rajonui. 1954 m. prijungta Kriaušiškių apylinkė, 1963 m. – dalis Švobiškio apylinkės. 1971 m. sausio 27 d. patikslintas apylinkės pavadinimas. 1988 m. birželio 22 d. Grūžių apylinkė panaikinta, jos teritorija prijungta prie Joniškėlio apylinkės ir Vaškų apylinkės.
Zenonas Petras Adomaitis
Zenonas Petras Adomaitis (1945 m. balandžio 10 d. Stulgiuose, Kelmės rajone – 2016 m. liepos 1 d. ) – zootechnikas, Lietuvos ir Kelmės rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1958 m. baigė Gordų septynmetę mokyklą, 1963 m. baigė Tytuvėnų žemės ūkio technikumą, įgijo zootechniko specialybę. 1975 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademijos neakivaizdinio skyriaus Zootechnikos fakultetą.
Vliorė
Vliorė – miestas vakarinėje Albanijos dalyje, antrasis (po Duresio) pagal dydį ir svarbą šalies uostas, išsidėstęs Adrijos jūros Vliorės įlankos pakrantėje (11 m virš jūros lygio), netoli didžiausios Albanijos salos – Sazano. Dauguma gyventojų albanai, vyrauja musulmonų sunitų bendruomenės atstovai, yra nemažos katalikų, stačiatikių ir bektašių (islamo sekta) bendruomenės.
Zenonas Petras Adomaitis
Biografija
1963 m. Plungės rajono Jogaudų ir Raseinių rajono Sandravos kolūkių zootechnikas. 1963–1967 m. buvo pašauktas į armiją. Grįžęs, 1967–1973 m. Kelmės rajono kolūkio „Naujas kelias“ vyr. zootechnikas. 1973–1991 m. šio kolūkio pirmininkas.
1992–1996 m. Seimo narys.
Vliorė
Vliorė yra svarbus Albanijos susisiekimo mazgas, per kurį eina svarbūs plentas į Graikiją. Reguliariai kursuoja keltai į Italijos Brindizio ir Oranto uostus. Vliorė yra galutinis Duresio–Fierio–Vliorės ir Selenicės–Vliorės geležinkelių punktas.
Juodkošiai
Juodkošiai – buvęs kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, dešiniajame Nemuno krante priešais Guogus.
Vliorė
Istorija
thumb|right|300px|Vliorės bektašių centras
Zenonas Petras Adomaitis
Biografija
1973–1990 m. TSKP narys, 1990–2001 m. LDDP narys, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kelmės skyriaus narys. 1989–1991 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio dalyvis.
Vliorė
Istorija
Vliorė ir jos apylinkės yra vienos seniausiai apgyvendintų Albanijos vietų, pirmųjų gyventojų gyvenvietės liekanos datuojamos nuo akmens amžiaus laikotarpio. Šioje vietovėje taip pat gausiai randama ir kitų priešistorės – žalvario ir geležies amžiaus – gyvenviečių liekanų. Senovės laikais, prasidėjus indoeuropiečių migracijai, šioje vietoje apsigyveno ilyrų protėvių gentys. Nuo pat ankstyvosios antikos laikų, ši vietovė, kaip ir likusi Albanijos dalis, buvo smarkiai veikiama graikų kultūros.
Juodkošiai
Etimologija
Kaimo vardo kilmė neaiški.
Vliorė
Istorija
Vliorės ištakos prasideda antikos laikais, VI a. pr. m. e., kai graikų kolonistai įkūrė vieną pirmųjų savo kolonijų Adrijos jūros pakrantėje. To meto graikų kolonistų įkurtas miestas buvo žinomas Avlono vardu. Dabartinis miestas minimas daugelio antikos garsių geografų veikaluose: Klaudijaus Ptolemėjaus „Geografijoje“, Romos imperijos parengtame kelių atlase „Tabula Peutingeriana“, viduramžių Bizantijos geografo Hieroklio veikale „Synekdemos“.
Juodkošiai
Istorija
Kaimas panaikintas 1961 m., kadangi statant Kauno HE buvo apsemtas.
Vliorė
Istorija
Antikiniu laikotarpiu miesto teritorija ir jo apylinkės ilgą laiką priklausė to meto senovės valstybėms: Senovės Makedonijai, nuo II a. pr. m. e. Romos imperijai, kuriai valdant, miestas tapo vienu svarbiausiu Ilyrijos provincijos Naujojo Epyro (Epirus Nova) miestu. Nuo IV a. pabaigos, Romos imperijai suskilus į dvi valstybes, atiteko Bizantijai.
Clap Your Hands Say Yeah (2006 albumas)
Clap Your Hands Say Yeah yra debiutinis grupės Clap Your Hands Say Yeah albumas, savo jėgomis išleistas JAV 2005-aisiais ir perleistas Europoje 2006-ųjų sausio 23 d.
Vliorė
Istorija
Romos imperijai krikščionybę paskelbus valstybine religija, miestas tapo svarbiu vėlyvosios antikos ir ankstyvųjų viduramžių krikščionybės veiklos centrų. V a. miestas tapo vyskupijos centru, priklausiusiu Romos patriarchatui. VIII a. miesto piklausomybė atiteko Konstantinopolio patriarchato valdžiai.
Clap Your Hands Say Yeah (2006 albumas)
Albumo dainos
D. Britanijoje CD pasipildė šiomis dainomis:
Vliorė
Istorija
Nuo VI a. pabaigos į Balkanų regioną ėmus skverbtis slavams, palaipsniui ši vietovė buvo apgyvendinta slavų genčių – dabartinių makedonų ir bulgarų protėvių, tačiau nepasisant to, dauguma slavakalvių persikelėlių buvo asimiliuoti vietos graikų. Miestas išliko daugiatautis, kuriame kompaktiškai gyveno, graikai, slavai ir tuomet pakankamai gausi rumunams artima arumunų tauta.
Sidabravas
Sidabravas – miestelis Radviliškio rajono savivaldybėje, į pietryčius nuo Šeduvos. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Stovi Sidabravo Švč. Trejybės bažnyčia (pastatyta 1829 m.), veikia Sidabravo vidurinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-82010). Pro miestelį teka Kiršinas.
Vliorė
Istorija
thumb|left|300px|Vlioros karinės kapinės
Sidabravas
miniatiūra|200px|left|Naujasis riboženklis su miestelio herbu miniatiūra|200px|left|Pramogų centras
Vliorė
Istorija
Viduramžiais miestas buvo vienas iš svarbiausių Bizantijos miestų balkanų pusiasalyje. 1081 m. miestas kurį laiką buvo užimtas normanų; XI–XII a., miestas buvo svarbus Bizantijos atramos punktas, kovoje su normanų Sicilijos karalyste. 1204 m., ketvirtojo kryžiaus žygio metu kryžiuočiams užėmus Konstantinopolį, ir Bizantijai kurį laiką suskilus į kelias valstybes, miestas trumpam pateko Lotynų imperijos valdžion. 1205 m. miestas pateko Venecijos valdžion; Vliorė tapo katalikų vyskupo rezidencija. Vėliau miestas atititeko viduramžių Graikijos valstybei – Epyro Despotijai, dar vėliau – suvienytai Bizantijai.
Sidabravas
Etimologija
Liaudis pasakoja, kad bažnyčios fundatorius prieš mirtį lenkiškai ištarė: Szczodro odwdzięczył się Bogu („Dievui dosniai atsilyginau“). Vietiniai žmonės bekartodami šitą posakį vietovę praminė Ščodobrovas, o vėliau pervadino suprantamiau – Sidabravas.
Vliorė
Istorija
1345 m. miestas atiteko serbams ir tapo tuometinės Serbijos karalystės dalimi, kol 1464 m. miestas buvo užgrobtas Osmanų imperijos kariuomenės. Valdant turkams pradėjo plisti islamas, miestas tapo kazos centru, priklausiusiu Janinos vilajetui ir Beračio sandžakui, mieste gyveno apie 10 tūkst. gyventojų, veikė katalikų parapija. 1690–1691 m. miestas trumpam priklausė Venecijai. 1851 m. miestas nukentėjo nuo žemės drebėjimo.
1912 m. pasibaigus Osmanų imperijos valdžiai miestas tapo naujai susikūrusios Albanijos valstybės dalimi ir pirmąja nepriklausomos Albanijos sostine. Prasidėjus I pasauliniam karui, 1914 m. miestą iki 1920 m. užėmė Italijos armija. Italai paliko šalį po Vliorės karo.
II pasalinio karo išvakarėse, 1939 m. Vliorė vėl buvo užimta Italijos. 1943 m. miestas buvo okupuotas hitlerinės Vokietijos karuomenės. Karo metu Sazano sala buvo svarbi Italijos ir Vokietijos povandeninių laivų bazė, dėl to sala ir miestas buvo smarkiai bombarduojami sąjungininkų aviacijos. 1944 m. Vliorė buvo išvaduota Albanijos komunistų partijos vadovaujamų partizanų.
Sidabravas
Istorija
1999 m. patvirtintas Sidabravo herbas.
Vliorė
Istorija
Komunistams atėjus į valdžią ir Albanijai užmegus draugiškus santykius su Tarybų Sąjunga, pagal dvišalę sutartį uostas buvo išnuomotas TSRS povandeniniam laivynui ir tapo vienintele Tarybų Sąjungos laivyno baze Viduržemio jūros regione, svarbiu atramos punktu galimo karo su NATO atveju. 7-ojo dešimtmečio pradžioje dėl kilusios ideologinės priešpriešos tarp TSRS ir Albanijos, Albanijos valdžios sprendimu karinė bazė buvo konfiskuota. Netekusi svarbaus atramos punkto, 1961 m. TSRS rimtai ruošėsi invazijai į Albaniją, tačiau prasidėjus Kubos krizei šie užmojai nebuvo įgyvendinti. Dėl 1968 metų TSRS invazijos į Čekoslovakiją ir baimės, kad panačūs įvykiai gali atsitikti ir su Albanija, komunistų sprendimu mieste ir jo apylinkėse buvo pastatyta didelis kaičius bunkerių.
Dėl po karo pradėtos industrializacijos miesto reikšmė dar labiau išaugo, miestas tapo vienu svarbiausių pramoninių, socialinių ir kultūrinių Albanijos centras. Miestas tapo svarbiausia Albanijos jūrų laivyno baze, buvusios Albanijos saugumo tarnybos Sigurimi veiklos baze.
Žlugus komunistiniam režimui ir nustojus veikti planinės ekonomikos dėsniams, Vliorė kaip ir kiti Albanijos miestai smarkiai nukentėjo nuo XX a. 10-ojo dešimtmečio pradžios ekonominės krizės. Tuo metu iš miesto tūkstančiai žmonių užgrobtais laivais nelegaliai kėlėsi į Italiją, tuo sukeldami imigracijos krizę kaimyninėje šalyje.
1997 m. žlugus Albanijos ekonomikai ir šaliai įklimpus į politinę, ekonominę ir socialinę krizę, mieste kilo patys smarkiausi neramumai šalyje, susirėmimų su policija, kurį laiką miestas buvo atsidūręs anarchijoje.
Šiuo metu miestas yra vienas svarbiausių narkotikų, ginklų ir nelegalų gabenimo į Vakarų Europą centras.
Architektūra ir archeologija
thumb|200px|Vliorės mečetė
Komunistinės didktatūros laikais pastatyta pagal tipinius projektus suprojektuotų daugiabučių gyvenamųjų namų, viešbučių, vilų. Dabartiniais laikais, pagerėjus ekonominei būklei, pastatyta naujų šiuolaikinių pastatų, mečečių, viešbučių.
Jonas Kriaučiūnas
Jonas Kriaučiūnas:
Ayala
Ayala − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Oljastros provincija
Oljastros provincija – Italijos provincija Sardinijoje. Oljastros provincija yra labiausiai kalnuota Sardinijoje. Tai taip pat mažiausia provincija pagal gyventojų skaičių su 58 tūkst. gyventojų. Provincija užima tokią pat sritį, kaip anksčiau užėmė Aguljastros judikatas.
Didžiausios savivaldybės yra:
Edward Smith-Stanley
Edvardas Smitas-Stenlis (1799 m. kovo 29 d. – 1869 m. spalio 23 d.) – buvo anglų įstatymų leidėjas, tris kartus Didžiosios Britanijos ministras pirmininkas, ilgiausiai iki šiol Konservatorių partijai vadovavęs politikas. Iki 1834 m. buvo žinomas kaip Edvardas Stenlis, o 1834-1851 m. kaip lordas Stenlis.
Biografija
Gimė turtingoje aristokratų šeimoje. Baigė privačią berniukų mokyklą – Etono koledžą, vėliau ir Oksfordo universiteto Kristaus bažnyčios koledžą. 1820 m. pirmą kartą išrinktas į Jungtinės Karalystės Parlamentą kaip Vigų partijos atstovas. 1830 m. Č. Grėjaus vyriausybėje paskirtas Vyriausiuoju sekretoriumi Airijos reikalams. 1833 m. paskirtas Valstybės sekretoriumi Karo ir kolonijų reikalams. Po to, kai tais pačiais metais Jungtinės Karalystės Vyriausybė patvirtino Airijos anglikonų bažnyčios reformą, 1834 m. pasitraukė iš užimamų pareigų, o vėliau ir iš Vigų partijos, prisijungdamas prie Konservatorių partijos. 1841 m. antrą kartą paskirtas Valstybės sekretoriumi Karo ir kolonijų reikalams. 1844 m. tapo Lordų rūmų nariu. 1852 m. vasarį pirmą kartą paskirtas Jungtinės Karalystės ministru pirmininku ir vadovavo mažumos vyriausybei iki tų metų gruodžio mėnesio. Po to, dar du kartus – 1858 m. ir 1866 m. buvo paskirtas ministru pirmininku, tačiau šioms vyriausybėms irgi trumpai vadovavo, atitinkamai vienerius ir dvejus metus. Stenlis yra vienas iš tik keturių Jungtinės Karalystės premjerų, ėjęs pareigas ministro pirmininko pareigas tris ar daugiau kartų atskirais laiko tarpais (ne iš eilės). Iš viso premjero pareigas E. Smitas-Stenlis ėjo kiek daugiau nei ketverius metus – mažiau nei dauguma kitų Didžiosios Britanijos ministrų pirmininkų.
Atminimo įamžinimas
E. Smitas-Stenliui atminti jo vardu pavadintas Folklandų salų administracinis centras Stenlis ir Stenlio miestelis Tasmanijos salos šiaurės vakaruose.
Vaizduojamojo meno muziejus (Budapeštas)
thumb|280px| Vaizduojamojo meno muziejus naktį iš paukščio skrydžio
Vaizduojamojo meno muziejus yra pagrindinis Vengrijos meno muziejus, kuriame sukaupta užsienio meno kolekcija. Įsikūręs Budapešte, Herojų aikštės 41 (Dózsa György út 41).
Apie muziejų
Muziejus įkurtas 1896 m. Pastatas pastatytas pagal architektų Albert Schickedanz ir Fülöp Herzogir projektus, atidarytas 1906 m. Muziejuje sukauptos Vengrijoje buvusios meno kolekcijos. Tarp kurių papuolė Budos pilies meno kūriniai, Zičių giminės ir kitų dovanotojų kolekcijos. Apie 700 darbų pateko iš Esterhazių kolekcijos. Didelę savo darbų kolekciją muziejuj padovanojo Viktoras Vazarelis. Muziejuje yra šie skyriai:
Paveikslų galerija
Muziejuje yra plati Europos dailės kolekcija, kurioje apžvelgiami dailės periodai nuo pat XIII a. italų protorenesanso, pradedant Duccio. Keletas žymiausių galerijos eksponatų:
Vytautas Mackevičius
Biografija
1923–1928 m. mokėsi Šiaulių mokytojų seminarijoje. 1928–1935 m. studijavo Kauno meno mokykloje pas Petrą Kalpoką ir Vladą Didžioką. Buvo kairiųjų pažiūrų, 1932 m. Lietuvos raudonosios pagalbos organizacijos narys, 1933–1935 m. LKP narys. 1934–1935 m. bendradarbiavo pogrindiniame satyros žurnale „Šluota“. 1938–1939 m. tobulinosi Aukštojoje nacionalinėje dailės mokykloje Paryžiuje.
1940–1941 m. Meno reikalų valdybos prie LSSR MT dailės skyriaus inspektorius, 1944–1951 m. valdybos vedėjas. 1945–1951 m. Vilniaus dailės instituto, 1951–1974 m. LSSR dailės instituto dėstytojas, nuo 1954 m. profesorius, 1953–1974 m. LSSR dailės instituto rektorius. 1956–1958 m. LSSR dailininkų sąjungos valdybos pirmininkas.
Mirė 1991 m., palaidotas Vilniaus Antakalnio kapinėse, Menininkų kalnelyje.
Kūryba
Nuo 1939 m. dalyvavo parodose, individualios parodos surengtos Vilniuje, Kaune ir Šiauliuose (1961 m.). Nutapė realistinių, apibendrintos formos figūrinių paveikslų, portretų, peizažų, natiurmortų, sukūrė knygų iliustracijų, politinių plakatų, karikatūrų. Ankstyviesiems peizažams („Tiltas per Seną“, „Paryžius. Lotynų kvartalas“, abu 1938 m.; „Vilnelės krantai“, 1943 m.; „Florencija“, 1957 m.) ir natiurmortams būdinga tapybiška maniera ir plenerinės tapybos principai.
Sovietinės okupacijos metais tapė politizuotus istorinio žanro paveikslus („Sušaudymas“, 1945 m.; „Partizanai“, 1946 m.; „1919 metai Lietuvoje“, 1957 m.), kurie pasižymėjo iliustratyvumu, pilkšvu koloritu, portretuose neišvengė laikotarpiui būdingo akademiškumo, oficialumo („Borisas Dauguvietis“, 1946 m.; „Jonas Kuzminskis“, 1955 m.). Sukūrė politinių plakatų, knygų iliustracijų, karikatūrų.
Vėlesnėje kūryboje išryškėjo sąlygiškumas, ekpresionizmo tendencijos, romantiška nuotaika, dekoratyvus plokštumų modeliavimas. Figūrinėse kompozicijose derinami realios ir sąlygiškos erdvės plotai („Apasionata“, 1969 m.), portretuose pabrėžiama asmens aplinka („Tapytojas Jonas Rustemas tarp savo studentų“, 1979 m.). Paveiksluose vyrauja sodrus šiltų tonų koloritas, platus, ekspresyvus potėpis.
Gilles Simon
Žilesas Simonas (g. 1984 m. gruodžio 27 d.) – profesionalus Prancūzijos tenisininkas, olimpietis. Per savo karjerą jau laimėjo šešis ATP titulus. Jo treneris yra prancūzas Tieris Tulasnas.
Imperialas (moneta)
thumb|right|1766 m. Rusijos imperijos imperialas (auksinė dešimtrublė) thumb|right|Naujasis 1897 m. Rusijos imperijos imperialas (auksinė penkiolikarublė)
Alksniai (Rokiškis)
Alksniai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Onuškio, Latvijos pasienyje, prie Apvaliojo ežero. Stūkso Alksnių piliakalnis. Praeina kelias.
Imperialas (moneta)
Imperialas (, iš 'imperinis') – Rusijos imperijos auksinė moneta, kaldinta 1755–1805 ir 1885–1917 m.
1755 m. imperialo nominalas buvo 10 rublių, jis buvo lygus 10 sidabrinių rublių. Buvo kaldinamas iš 900 prabos aukso. Imperialo masė – 12,9039 ± 0,018 g (aukso – 11,61 g), skersmuo – 24,384 mm.
1897 m. sausio 3 d. įsaku „Apie aukso monetų kaldinimą ir išleidimą į apyvartą“ (О чеканке и выпуске в обращение золотых монет) buvo imta perkaldinti senus imperialus (vietoj „10 rublių“ buvo užkalamas užrašas „15 rublių“) ir pusimperialius (vietoj „5 rubliai“ buvo užkalamas užrašas „7,5 rublio“). Tai parodė faktinę rublio devalvaciją vienu trečdaliu.
Akmenuotoji Tunguska
Didžiausi intakai: Tėtėrė, Čunia (dešinieji), Velmo (kairysis).
Upė užšąla nuo spalio pabaigos iki gegužės vidurio. Pavasario potvynis prasideda nuo gegužės pradžios aukštupyje iki liepos pradžios žemupyje. Upė laivuojama mažais laivais nuo Vanavaros (1146 km nuo žiočių), dideliais – nuo Baikito (571 km).
1908 m. Aukštutinės Tunguskos baseine įvyko Tunguskos incidentas.
Voliuntarizmas
Voliuntarizmas ( – „valia“) – idealistinės filosofijos srovė, kuri laiko valią pasaulio ir būties pradu. Voliuntarizmas – racionalizmo ir intelektualizmo priešybė. Augustino, Dunso Škoto filosofijoje esama voliuntarizmo pradmenų.
Bacon
Bacon − pavardė.
Voliuntarizmas
I. Kantas, pripažindamas praktinio proto pirmumą teorinio proto atžvilgiu, pabrėžė valios laisvės reikšmę doroviniam žmogaus elgesiui. J. Fichtės manymu, valia esanti asmenybės pagrindas, o valinga valia – absoliutus būties principas. Klasikinė vokiečių filosofija laikė, jog valia yra protingos prigimties. Savarankišką valios koncepciją sukūrė A. Šopenhaueris. Jo filosofijoje valios pirmumas intelekto ir būties atžvilgiu yra absoliutus. Valia laikoma neprotingu, betiksliu, aklu, chaotišku, iš esmės piktu pasaulio pradu, žmogaus elgsenos ir egzistencijos branduoliu. Intelektas tesąs valios įrankis, skirtas jos tikslams vykdyti. Šopenhauerio voliuntarizmas glaudžiai susijęs su pesimizmu, nes pasaulis, valdomas iracionalios valios, esąs beprasmiškas, iš esmės blogas, sunkiai pažįstamas ir valdomas.
Voliuntarizmą vystė E. Hartmanas, F. Nyčė, jis būdingas kai kurioms egzistencializmo atmainoms.
Bacon
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Lupenis
Lupenis – miestas vakarų Rumunijoje, 18 km nuo Petrošanio, Žiu upės slėnyje. Išvystyta angliakasyba.
Civilinio proceso kodeksas
Civilinio proceso kodeksas – įstatymo galią turintis teisės normų, reguliuojančių civilinį procesą, rinkinys; teismo proceso teisynas, civilinio proceso teisės sąvadas, teisės kodeksas. Vieni seniausių kodeksų – Vokietijos civilinio proceso kodeksas (1879 m.), Austrijos civilinio proceso kodeksas. Lietuvoje galioja LR civilinio proceso kodeksas (priimtas 2002 m.). Jo pirmtakas – LTSR civilinio proceso kodeksas (1964 m.). Vienas naujesnių kontinentinės teisės valstybėse yra Rusijos Federacijos civilinio proceso kodeksas (įsigaliojo 2003 m.).
1957 m. Nobelio premijos laureatai
1957 m. Nobelio premija skirta šiems asmenims:
V.League 1
V.League 1 (Liga 1) – Vietnamo profesionalų futbolo lyga, oficialiai įkurta 2000 metais.
Lygos varžybas organizuoja Vietnamo futbolo federacija.
Istorija
2020 m. dalyvavo keturiolika komandų. Dėl pandemijos grėsmių iškilo eilė nesklandumų.
2021 m. sezonas prasidėjo kaip įprasta, bet po dvylikos turų dėl pandemijos čempionatas buvo nutrauktas.
Medsiurbiniai
Medsiurbiniai (Meliphagidae) – žvirblinių (Passeriformes) būrio paukščių šeima. Tai daugiausia nektaru ir vaisiais mintantys paukščiai, kurių būdingas šepetėlio formos liežuvis pritaikytas nektarui rinkti. Liežuviu nektaras laižomas iki 10 kartų per sekundę.
Medsiurbiniai yra įvairaus dydžio, blankių spalvų, patinai ir patelės panašūs, tačiau kai kurių rūšių plunksnos yra ryškesnių spalvų ir patinai skiriasi nuo patelių. Kai kurių šios šeimos rūšių paukščių veidinė dalis beplunksnė, bet jiems auga ūsai.
Gyvena miškingose vietose, nedaugelis rūšių nutupia maitintis ant žemės. Dažnai migruoja ieškodami žydinčių medžių.
Paplitę Papua Naujoje Gvinėjoje, Australijoje, Azijoje ir Ramiojo vandenyno salose. Žinomos 182 rūšys, priklausančios 42 gentims.
Juozapas Butleris
Juozapas Butleris (1710 m. – 1749 m.) – Vytogalos ir Kvietiškio seniūnas. 1740 m. finansavo Frampolio medinės bažnyčios statybas.
Šeima
Tėvas: Morkus Antanas Butleris, motina: Pranciška Ščiuka. Žmona: Teresa Urbanska. Vaikai: Ana Butler Vislocka ir Antonina Butler Opalinska.
Julijus Nepotas
Julijus Nepotas ( g. apie 430 m. – m. 480 m. balandžio 25, gegužės 9 arba birželio 22 d.) – Vakarų Romos imperijos imperatorius (474 m. – 475 m.)
Biografija
Dalmatijos vietininko Marcelino sūnėnas ir Bizantijos imperatorienės Verinos giminaitis. Po dėdės mirties nuo 468 m. savarankiško valdovo teisėmis valdė Dalmatiją. 474 m. Bizantijos rūmų paskelbtas Vakarų Romos imperijos imperatoriumi. Bizantiečių laivyno ir barbarų samdinių kariuomenės padedamas užėmė Romą, o jo varžovas Glikerijus pabėgo į Saloną ir įsišventino vyskupu.
475 m. kariuomenės vadas Orestas sukėlė maištą ir užėmė Raveną. Julijus Nepotas pabėgo į Saloną, o iš ten laivu į Dalmatiją, kurią valdė iki mirties, tituluodamasis save imperatoriumi. 480 m. nužudytas Glikerijaus pasiųstų žudikų.
Dusk and Summer
Dusk and Summer yra amerikiečių roko grupės Dashboard Confessional albumas išleistas 2006-ųjų birželio 27 d. su įrašų kompanija „Vagrant Records“. Pradžioje jis buvo prodiustuotas Daniel Lanois (U2, Bob Dylan), bet jo darbą pratesė ir užbaigė prodiuseris Don Gilmore (Linkin Park, Dashboard's Vindicated).
„Don't Wait“ tapo pirmuoju singlu pristatančiu albumą, išleistas gegužės mėn., 2006.
1538 m.
1538 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Palantas
Graikų mitologijoje Palanto vardu – keturi personažai.
Joniškėlio apylinkė
Joniškėlio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
ACB 2007–2008 m. sezonas
2007-2008 m. ACB sezonas – 52-asis Ispanijos krepšinio klubų varžybų sezonas.
Reguliarusis sezonas
R = sužaista rungtynių; L = laimėta rungtynių; P = pralaimėta rungtynių; Į.t. = įmesta taškų; P.t. = praleista taškų
Atkrintamosios varžybos
Pastaba: rašomas serijos rezultatas
Vila Velja
Vila Velja  – miestas pietryčių Brazilijoje, Espirito Sante, Atlanto vandenyno pakrantėje, tuoj į šiaurę nuo Vitorijos. Tai didžiausias ir seniausias valstijos miestas. Yra tiltas į Vitoriją, uostas. Maisto (ypač šokolado) pramonė. Turizmas. Veikia Homero Massena, geležinkelių muziejai, teatras. Yra XIX a. švyturys, Penjos konventas (1558 m.), Rožinio Mergelės bažnyčia (1573 m.).
Istorija
Gyvenvietė įkurta 1535 m. ir pavadinta Vila do Espírito Santo. Iki 1549 m. buvo Espirito Santo kapitonijos sostine, kol ši perkelta į Vitoriją.
Marcos Baghdatis
Markosas Bagdatis (g. 1985 m. birželio 17 d.) – profesionalus Kipro tenisininkas, olimpietis. Jis tapo žinomas po to, kai 2006 metų Australian Open turnyre pateko į finalą. Vėliau, tais pačiais metais, jis pateko į Vimbldono turnyro pusfinalį. Po šių dvejų laibai sėkmingų turnyrų, jis ATP reitinge pasiekė savo aukščiausiąją poziciją – 8.
Zodiako šviesa
right|thumb|260px|Zodiako šviesa
Zodiako šviesa – silpnas dangaus švytėjimas (platus kūgio formos šviesos puoštas nukreiptas į Žemę) ties horizontu vakaruose, užgesus vakaro prieblandai, ir rytuose prieš aušrą. Švytėjimas eina per Zodiako žvaigždynus ir platėja Saulės link. Saulei priešingoje ekliptikos dalyje matoma atošvaistė – difuziškai švytinti 10°x30° dydžio dėmė.
Zodiako šviesa kyla dėl Saulės spindulių sklaidos dulkėse, esančiose tarpplanetinėje erdvėje. Vidutinėse platumose ypač ryški sausio – kovo mėnesių vakarais, o rugsėjo – lapkričio mėnesių – rytais. Geriausiai Zodiako šviesa matoma netoli Žemės pusiaujo, nes ten ekliptika su horizontu sudaro didelį kampą.
1539 m.
1539 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Robigas
Romėnų mitologijoje Robigas – derlingumo dievas, kuris saugojo pasėlius nuo ligų. Buvo garbinamas kartu su savo sesere Robigo. Jam skirta šventė Robigalija buvo švenčiama balandžio 25 d.
Robigus
Kretingos miškų urėdija
miniatiūra|250px|right|Urėdijos būstinė
Kretingos miškų urėdija − viena iš 42 miškų urėdijų, turto patikėjimo teise valdanti, naudojanti valstybinius miškus, vykdanti juose kompleksinę miškų ūkio veiklą. Būstinė įsikūrusi Kretingoje, Savanorių g. 27.