cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Taišanas (Sinbėjus)
Istorija
Teritorijoje XVIII–XIX a. įsikurdino naujakuriai iš žemyninės Kinijos. Pirmas gyvenvietei suteiktas pavadinimas buvo Sua ⁿ-kha, reiškiantis 'kalno papėdėje'. 1763 m. čia pastatyta Mingdži akademija, švietimo įstaiga, kurioje turtingų šeimų vaikai ruošdavosi oficialiems egzaminams. XX a. Taipėjuje prasidėjus industrializacijai, Taišanas išaugo į jo priemiestį.
Oksibijai
Oksibijai (Oxybii; ) – ligūrų gentis, gyvenusi Viduržemio jūros pakrantėje netoli Masilijos (dabartinis Marselis). Siena su ligūrais deciatais buvo į vakarus nuo Antibo ir į rytus nuo Julijaus Forumo (Forum Julii).
155 m. pr. m. e. oksibijai atakavo Masiliją, todėl jų sąjungininkai romėnai pasiuntė komisiją, sudarytą iš Flaminius, Popilius Laenas ir Lucius Pupius. Kai šie buvo užpulti oksibijų pakrantės mieste Egitnoje (Aegitna), romėnai pasiuntė konsulo Kvinto Opimijaus (Quintus Opimius) vadovaujamą kariuomenę, kuri sutriuškino oksibijus ir deciatus Egitnos mūšyje, už trijų kilometrų į šiaurę nuo Antibo.
Ilorinas
Ilorinas  – miestas vakarų Nigerijoje, vienas didžiausių šalies miestų. Kvaros valstijos sostinė. Transporto mazgas (plentai į Ibadaną, Kaduną, Kišį, Enugu). Prekybinis centras. Degtukų, cukraus, tabako gamyklos. Puodininkystės amatai. Veikia 4 universitetai, yra didžioji mečetė.
Vyraujanti tauta – jorubai.
Istorija
XIX a. buvo Ilorino emyrato sostine.
Badachoso apgula
Badachoso apgula, dar vadinama Trečiąja Badachoso apgula – susirėmimas tarp mieste buvusios prancūzų įgulos ir britų bei portugalų kariuomenės 1812 m. Pirėnų karo metu. Tai buvo vienas iš daugiausiai aukų pareikalavusių mūšių per Napoleono karus.
Apgula
Užėmęs Almeidos bei Rodrigo miestus, Velingtonas su armija patraukė į pietus link Badachoso. Šio miesto kontrolė užtikrintų saugų susisiekimą su Lisabona, pagrindine sąjungininkų operacijų baze pusiasalyje. Badachoso garizoną sudarė apie 5 000 prancūzų karių, vadovaujamų generolo Armand Philippon. Miestas buvo stipriai įtvirtintas, strateginiai taškai aplink sienas užlieti vandeniu ar užminuoti, perimetre įrengti bastionai. Badachosas šiame kare jau buvo sėkmingai atrėmęs dvi apgulas.
1812 m. kovo 17 d. nepaisydami liūčių, sąjungininkai pradėjo apgulą, apsupdami miestą ir išsikasdami tranšėjas. Sąjungininkų armiją sudarė apie 27 000 karių, maždaug penkis kart tiek, kiek turėjo prancūzai. Darbai dėl vėtrų ir liūčių ėjosi sunkiai. Kovo 19 d. prancūzai surengė netikėtą išpuolį su 40 kavaleristų ir 1 500 pėstininkų, sąjungininkai prarado apie 150 karių. Tarp sužeistųjų buvo ir seras Richard Fletcher, vyriausiasis inžinierius.
Kovo 25 d. sąjungininkai, patirdami didelius nuostolius – 50 žuvusiųjų, 150 sužeistų – užėmė Pikurinos fortą, miesto įtvirtinimų dalį. Tai leido jiems laisviau užsiimti apsiausties įtvirtinimų kasimu. Netrukus buvo įrengtos sunkiosios artilerijos baterijos, ir kovo 31 d. sąjungininkai pradėjo intensyvų miesto įtvirtinimų bombardavimą. Balandžio 5 d. miesto sienoje buvo pramušti du plyšiai, ir sąjungininkų kariai pasiruošė šturmuoti. Šturmas tačiau buvo atidėtas dar parai, kad būtų galima pramušti dar vieną plyšį. Sąjungininkus pasiekus žinioms, kad maršalas Jean-de-Dieu Soult žygiuoja su prancūzų armija atremti apgulos, balandžio 6 d. 22 val. prasidėjo skubus miesto šturmas.
Mūšio eiga
Prancūzai buvo pasiruošę šturmui ir, apie 19:30 pasibaigus artilerijos apšaudymams, iki 22 val. spėjo paspęsti įvairių spąstų būsimuose įsiveržimo keliuose prie sienos plyšių.
Prasidėjus šturmui, prancūzai apšaudė artėjančius sąjungininkus muškietomis, sukeldami didžiulius nuostolius. Puolimui priartėjus prie sienų, prancūzai pradėjo mėtyti improvizuotas bombas - parako statines su dagčiais, granatas, padegtus šiaudų ryšulius, turėjusius apšviesti teritoriją, akmenis. Didžiuliai nuostoliai sutrikdė sąjungininkų organizaciją, prasidėjo chaosas, dalis pajėgų pasiklydo ir užuot patekę į miestą kur turėjo surengti diversiją, prisijungė prie kitos grupės, turėjusios įsiveržti pro kitą plyšį sienoje pagrindiniam puolimui. Nuostoliai buvo tokie dideli, kad Velingtonas jau buvo pasiruošęs atšaukti puolimą, kai išgirdo, kad grupė karių užsiėmė placdarmą pilyje. Galiausiai prancūzai nebegalėjo ilgiau priešintis, ir generolas Philippon atsitraukė į San Kristobalo fortą šalimais. Kritus miestui, jis netrukus pasidavė sąjungininkams.
Pakalnis (Utenos r., Sudeikių sen.)
Pakalnis – ežerėlis Lietuvoje, Utenos rajone, 5,5 km į šiaurę nuo Utenos. Ežeras ovalo formos, ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,01 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 104,6 m. Krantai žemi, apaugę medžiais ir krūmais. Vakarinėje pakrantėje auga miškelis, kitose pakrantėse plyti pievos. Išteka upelis link vakarine pakrante tekančio Ožkabalių upelio (Lukno ežero baseinas). Ežerėlis užankantis. Šalia įsikūręs Sungailių kaimas.
Peter Nikolaus Brogmus
Peter Nikolaus Brogmus (1898 m. sausio 29 d. – 1979 m.) – Lietuvos generalinės srities vokiečių žandarmerijos vadas.
Biografija
Buvo žandarmerijos kapitonas, nuo 1941 m. rugsėjo 15 d. vokiečių žandarmerijos vadas Lietuvos generalinėje srityje. Nuo 1941 m. gruodžio 1 d. visi lietuvių savisaugos daliniai, išskyrus Vilniaus ir Kauno įgulas, perėjo į jo dispoziciją.
Dubontas
Dubontas  – upė Kanados šiaurėje, Šiaurės Vakarų teritorijoje ir Nunavute; Telono intakas. Upės ištakos yra 120 km į šiaurės rytus nuo Atabaskos ežero (Šiaurės Vakarų teritorijos).
Upės ilgis siekia 842 km, o baseino plotas – ~67 000 km². Upė išteka iš Laurentijos plokščiakalnio, iš pradžių teka į šiaurės rytus, prateka daugelį ežerų (didesni iš jų – Voldėjos, Vortonos, Dubonto). Staiga pasukusi į šiaurės vakarus, įteka į Teloną (ties Beverlio ežeru), priklausantį Hadsono įlankos baseinui.
Pavasarį patvinsta, o vasaros pabaigoje nusenka. Dubonto ežere, esančiame kiek į šiaurę nuo medžių ribos, ledas laikosi ir vasarą.
Upėvardis kildinamas iš indėnų čipevainų žodžio tobotua („vandens krantas“), o tai, kaip manoma, gali reikšti vandenį tarp kranto ir ledo vėlyvą pavasarį.
Hokudzanas
Hokudzanas (kunigamių kalba ふくざん Fukuuzan) – vienas iš trijų nepriklausomų politinių darinių (karalysčių), kontroliavusių Okinavos salą XIV–XV a., vadinamuoju Sandzano (trijų karalysčių) laikotarpiu. Minų dinastijos valdoma Kinija šalį vadino 山北 (Sanhoku japonų kalba).
1383 m. pradėjo mokėti duoklę Mingų valdomai Kinijai, o 1385 m. šalies valdovui suteikta teisė vadintis Hokudzano karaliumi.
Po Riukiu suvienijimo Hokudzanas tapo viena iš trijų pagrindinių prefektūrų, fu Riukiu karalystėje, neturėjusių administracinės funkcijos, o pilis perduota „saugoti“ salos suvienytojo sūnui.
Hokudzano valdovai
Visi Hokudzano valdovai priklausė Hanidžių dinastijai.
Rudynai
Rudynai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 9 km nuo Saugų.
Kanovos apygarda
Kanovos apygarda  – apygarda Jungtinėse Amerikos Valstijose, Vakarų Virdžinijos pietvakarinėje dalyje. Remiantis 2021 m. duomenimis, apygardoje gyveno 177 952 žmonės. Apygardos būstinė yra įsikūrusi Čarlstone, Vakarų Virdžinijos sostinėje.
Kanovos apygarda buvo įkurta 1789 m., atskyrus nuo Grinbrierio ir Montgomerio apygardų. Pavadinimas kilo iš Kanovos upės, tekančios pro Čarlstono miestą ir Vakarų Virdžinijos pietryčius.
Juan Martín del Potro
Chuanas Martinas del Potro (, g. 1988 m. rugsėjo 23 d.) – Argentinos tenisininkas, olimpietis.
Olimpinės žaidynės
Teniso turnyre 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse del Porto užėmė penktą vietą mišrių dvejetų varžybose, o vyrų vienetų rungtyje pelnė bronzos medalį.
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse pasiekė finalinį etapą ir pelnė sidabrą vyrų vienetų rungtyje.
Kinijos moterų futbolo rinktinė
Kinijos Liaudies Respublikos moterų futbolo rinktinė – Kinijai atstovaujanti nacionalinė moterų futbolo komanda, kurią kontroliuoja Kinijos futbolo asociacija. 1999 m. rinktinė užėmė antrąją vietą pasaulio taurėje.
Julija Aleksandrova
Julija Aleksandrova (, g. 1982 m. balandžio 14 d., Maskoje) – Rusijos aktorė.
Biografija
2004 m. debiutas kine įvyko epizodiniame studentės vaidmenyje filme „Tėtis“. Vėliau pasirodė atviroje dramoje „Visi mirs, bet aš liksiu“.
2013 m. Julija Aleksandrova suvaidino pagrindinį vaidmenį komedijoje "Kartu, kartu!", o jos herojė – laiminga nuotaka, svajojanti apie gražias vestuves jūros pakrantėje, tačiau kitaip galvoja giminaičiai.
Sokotas
Sokotas  – miestas šiaurės vakarų Nigerijoje, prie Sokoto upės (Nigerio intakas); Sokoto valstijos sostinė. Yra Sadiko Abubakaro III oro uostas, plentai į Zariją, Birnin Kebį, Agadesą. Maisto, cemento pramonė. Yra gyvulių skerdykla. Amatinė audinių gamyba, odos apdirbimas. Prekybinis centras (prekiaujama žemės riešutais, ryžiais, cukranendrėmis).
Julija Aleksandrova
Biografija
2015 m. atliko vaidmenį komedijoje „Geriausia diena“, kurios žvaigžde buvo Dmitrijus Nagijevas.
Sokotas
Gyventojų dauguma – hausai ir fulbiai.
Istorija
XIX a. miestas buvo Sokoto kalifato sostine.
Julija Aleksandrova
Biografija
2017 m. aktorė atliko Snieguolės Marinos vaidmenį komedijoje „Naujosios eglutės“.
2018 m. buvo išleistas filmas „Meilužės“, kuriame atliko vieną iš trijų pagrindinių vaidmenų kartu su aktorėmis Paulina Andrejeva, Aleksandra Bortič.
2018 m. Julija Aleksandrova ir Sergejus Burunovas vaidino sensacingame Leningrado grupės vaizdo klipe „Ne Paryžius“.
Taip pat 2018 m. buvo išleistas serialas „Paskambink DiCaprio“, filmas „Paskutinės Kalėdų eglutės“, juodoji komedija „Kiaulės metai“.
Intelektualus agentas
Dirbtiniame intelekte, intelektualus agentas (IA) – tai autonominis objektas, kuris aplinką stebi jutiklių (arba sensorių) pagalba ir veikia aplinką aktuatorių (arba vykdomųjų įrenginių) pagalba, ir kryptingai veikia siekdamas tikslų (t. y. jis yra racionalus agentas). Intelektualūs agentai taip pat gali mokytis arba panaudoti žinias tam, kad pasiektų savo tikslus. Jie gali būti labai paprasti arba labai sudėtingi, pavyzdžiui, intelektualiu agentu yra refleksinė mašina, tokia kaip termostatas, taip pat intelektualiu agentu yra žmogus, taip pat intelektualiu agentu yra bendruomenė žmonių, kurie dirba kartu, siekdami bendro tikslo.
Dovydiškio dvaro koplyčia
Dovydiškio dvaro sodybos koplyčia – buvusio Dovydiškio dvaro laidojimo koplyčia, stovinti Pakruojo rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Linkuvos, į šiaurės vakarus nuo kelio. Į ją veda apie 300 m nežymus keliukas atviru lauku. Dvarvietės kalvelė apaugusi medžiais, statinių nematyti.
XX a. pradžioje statyta mūrinė koplyčia 2015 m. buvo paskelbta vietinės reikšmės kultūros paveldo paminklu. 2018 m. balandžio mėn. duomenimis, dvarvietės parko tankmėje esantis objektas buvo apleistas, kelio nuorodomis nepažymėtas.
Istorija
XIX a. pradžioje Do­vy­diš­kių dva­ras priklausė bajorams Radenams (Reinhold vov Rahden). Prieš Pirmąjį pasaulinį karą Dovydiškis buvo vienas iš daugelio Karpio dvarų. Pagal Linkuvos mokytojos Felimonijos Mielienės (1927–2001) kraštotyros medžiagą, prieš Pirmąjį pasaulinį karą Dovydiškio dvarą valdęs dvarininkas Karpis pastatęs šią koplyčią. XX a. pradžioje statytoje istorizmo stiliaus evangelikų liuteronų koplyčioje buvęs altorius, didelis laidojimui skirtas rūsys, prieš Jonines suvažiuodavę daug svečių iš Latvijos, buvo meldžiamasi. Už koplyčios buvusios kapinaitės. Po Antrojo pasaulinio karo dvaro statiniuose įsikūrė ir juos suniokojo čia įkurtos įstaigos. Koplyčios viduje buvusios sakralinės vertybės buvo sunaikintos, joje įkurtas degalų sandėlis, nuo stogo numuštas kryžius.
2013 m. dvarvietės parkas pasikeitė neatpažįstamai. Jį nuo brūzgynų, savaiminių želdinių valyti ėmėsi verslininkas ir ūkininkas Romas Bartkevičius, pradėjęs rūpintis ir parke esančia koplyčia. Buvo iškirsti krūmokšniai nuo tako, vedančio į koplyčią.
Architektūra
Koplyčios statinys istorizmo stilistikos, kompaktinis, stačiakampio plano, 1 aukšto su pastoge ir laidojimo rūsiu, dvišlaičiu stogu. Lauko akmenų mūro sienos papuoštos smulkių akmenėlių mozaikos dekoru. Įrengtos tinkuoto plytų mūro rustuotos kampų mentės, pastogės ir frontonų karnizai, durų apvadai. Pamatas su lauko akmenų mūro cokoliu. Jame buvusių rūsio langelių angos užmūrytos.
Paliminis
Paliminis arba Liminas - ežeras Lietuvoje, Utenos rajone, 7,5 km į rytus nuo Utenos. Ežeras netaisyklingos V raidės formos, ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius-šiaurės rytus - 0,96 km, plotis - iki 0,34 km. Altitudė 155,4 m. Krantai daugiausia aukšti, apaugę medžiais ir krūmais. Pakrantės miškingos, tik vietomis įsiterpę pievos. Iš rytų prieina Dičiūnų miškas. Pietuose įteka upelis iš Ilgio ežero, o šiaurės vakaruose išteka upelis link Raudesos (Utenos tvenkinio intakas, Rašės baseinas). Prie ežero įsikūręs Paliminės kaimas. Vakarinė ežero dalis gausiai užžėlusi vandens augalija, yra plaukiojančių salų.
Dunaújváros PASE
Dunaújváros PASE – Vengrijos futbolo klubas iš Dunauivarošo.
Istorija
Klubas įkurtas 1998 m. Debiutavo 2014/2015 m. elito divizione, užėmė 15 vietą. Iškrito iš elito.
Jingė
Jingė (pe̍h-ōe-jī: Eng-ko) – vienas iš Sinbėjaus rajonų, esantis šiaurės vakarų Taivane.
Apylinkėse randama geros kokybės molio. Jingė garsėja 200 metų senumo keramikos tradicijomis, porceliano dirbiniais ir gausybe meno dirbtuvių bei krautuvėlių. Veikia muziejus, kuriame vaizduojami vietos keramikos dirbiniai.
Geografija
thumb|left|175px Jingė įsikūręs vakariniame Sinbėjaus pakrašty, prie Dahano upės kranto. Rytuose ir pietuose ribojasi su kaimyniniais Šulino ir Sansijos rajonais, šiaurėje ir vakaruose su Taojuanu. Rajono kraštovaizdis daugiausia kalvotas.
Istorija
Tikėtina, kad apie 1684 m. čia jau gyveno hakai, kurie specializavosi arbatos auginime. Teritorijoje XVIII a. įsikurdino naujakuriai iš žemyninės Kinijos (Guangdžou), kurie čia pradėjo verstis keramikos gamyba.
Marina Aleksandrova
Marina Aleksandrova (, g. 1982 m. rugpjūčio 29 d., Vengrijoje) – Rusijos aktorė.
Biografija
Gimė 1982 m. Kiškunmaišos mieste (Vengrija). Čia jos tėvas tarnavo sovietinėje kariuomenėje. Pirmuosius penkerius metus gyveno su tėvais Vengrijoje. Vėliau grįžo į Rusiją.
2000 m. debiutavo seriale „Imperijos griūtis“, įkūnijusi Piotro Stolypino dukrą.
2001 m. suvaidino Andrejaus Razenkovo ​​filme „Šiaurės pašvaistė“. 2002 m. tapo žinoma po vaidmens seriale „Azazel“.
2005 m. dar labiau išgarsėjo po serialo „Epochos žvaigždė“.
Vėliau aktorė atliko daugybę vaidmenų, iš kurių verta paminėti: „Viola Tarakanova“ (3 sezonai), „Tu esi mano laimė“, „Tiesa slepia melą“, „Aš tavęs niekam neatiduosiu“, „Paukščių takas“ ir daugelis kitų.
Rūdynė (Vilnius)
Rūdynė – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Savičiūnų.
Felix Dessler
Felix Dessler (Salek; ? – 1943 m. gruodis) – Vilniaus žydų geto žydų policijos viršininko J. Genso pavaduotojas.
Biografija
Felix Dessler buvo užverbuotas gestapo. Per savo agentus sekė Vilniaus geto pogrindinės organizacijos veiklą. Jis palaikė ryšius su vokiečių saugumo policijos ir SD žydų reikalų referentu Mureriu ir ypatingo būrio viršininku Weisu. Gestapo nurodymu atrinkdavo sušaudyti žydus ir retkarčiais pats asmeniškai dalyvaudavo akcijose. 1942 m. spalio 27 d. Ašmenoje dalyvavo sušaudant 406 žydus. Dalyvavo likviduojant Ašmenos, Švenčionių, Michališkių ir Suolų (Gudijoje) getus. Teigiama, kad gete jis turėjo didelę valdžią, jo ten labai bijojo.
Buvo slaptas Genso priešas. Yra duomenų, kad būtent jis vėliau organizavo Genso nužudymą. 1943 m. liepos 15 d. jo įsakymu buvo suimtas FPO (Fareinigte partizaner organizacje, pogrindinė antinacinio pasipriešinimo organizacija) vadas komunistas Icikas Vitenbergas. 1943 m. spalio mėn., gestapo būstinėje nužudžius Gensą, buvo paskirtas naujuoju Vilniaus geto valdytoju. Po šešių dienų pabėgo iš geto, pasiėmęs pinigus ir auksą, priklausiusius geto žydų bendruomenei.
Vokiečių sugautas ir 1943 m. gruodį sušaudytas.
Giedrius Subačius
Giedrius Subačius (g. 1960 m. balandžio 26 d. Kaune) – lietuvių kalbininkas, filologijos mokslų habilituoto daktaras, Lietuvių kalbos instituto direktorius.
Mokslinės veiklos pagrindinės sritys: senieji Lietuvos raštai, istorinė sociolingvistika, tekstologija, Europos bendrinių kalbų istorija.
Motown
Motown Records – amerikiečių muzikinių įrašų leidybinė kompanija, šiuo metu priklausanti „Universal Music Group“. 1958 m. birželio 7 d. kompaniją įkūrė Berry Gordy Jr. pavadinimu „Tamla Records“, o teisiškai registruota 1960 m. balandžio 14 d. pavadinimu „Motown Record Corporation“. Dviejų žodžių "motor" ir "town" derinys tapo savotiška pravarde Detroito (JAV) miestui, kuriame iš pradžių ir buvo įsikūrusi kompanija.
Giedrius Subačius
Biografija
1967 m. G. Subačius pradėjo mokytis Kauno 31-ąją vidurinėje mokykloje, kurią 1978 m. baigė. 1978 m. jis įstojo ir 1983 m. baigė Vilniaus universiteto lietuvių kalbos ir literatūros specialybę.
Motown
„Motown“ pasižymėjo svarbiu vaidmeniu skleidžiant segregacijos nepalaikančias idėjas populiarioje muzikoje ir iš esmės buvo afroamerikiečių kultūros dalis. Septintajame dešimtmetyje „Motown“ kartu su dukterinėmis firmomis (tarp jų „Tamla Motown“) pasižymėjo leidžiamais įrašais, kurių garsą sudarė vadinamasis Motown skambesys – soul muzika, atliekama pop muzikos pagrindu. Savo laiku tai buvo sėkmingiausia soul muzikos leidybinė kompanija, vienu metu turėjusi 61 mln. JAV dolerių grynosios vertės, kol ją 1988 m. nusipirko „MCA Records“. 1993 m. iš „MCA Records“ ją nusipirko „PolyGram“, kurią 1999 m. įsigijo šiuo metu leidybą valdanti „Universal Music Group“.
Su šia kompanija dirbo tokie garsūs R&B bei soul muzikos atlikėjai kaip Marvin Gaye, Stevie Wonder, Michael Jackson, Lionel Richie, Brian McKnight, Erykah Badu, grupės „Smokey Robinson & the Miracles“, „The Supremes“, „Four Tops“, „Boyz II Men“ ir kiti.
Giedrius Subačius
Biografija
Baigus universitetą Zigmo Zinkevičiaus iniciatyva ir dėka (tuometinis Lietuvių kalbos katedros vedėjas) Giedrius Subačius buvo įdarbintas universiteto leistame „Mūsų kalbos“ žurnale (red. Aldonas Pupkis) vyr. laborantu. Lygia greta jis gavo valandų dėstyti. Dėstė Lietuvių kalbą rusakalbiams, kartais ir kalbos kultūrą.
Kaupiškių valsčius
Kaupiškių valsčius  – buvęs administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje, į pietus nuo Kybartų. Centras – Kaupiškiai.
Giedrius Subačius
Biografija
1999 m. liepos 7 d. Lietuvių kalbos ir Lietuvių literatūros ir tautosakos institutų mokslinėje taryboje kaip habilitacinį darbą apgynė monografiją „Žemaičių bendrinės kalbos idėjos: XIX amžiaus pradžia“ ir jam buvo suteiktas filologijos mokslų habilituoto daktaro vardas.
Kaupiškių valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas 1870 m. gegužės 31 d. – jį sudarė 17 kaimų iš Vištyčio valsčiaus, 6 kaimai iš Kybartų valsčiaus ir 4 kaimai iš Pajevonio valsčiaus. 1931 m. prijungtas prie Vištyčio valsčiaus. Dalis valsčiaus (Karklupėnų I ir II, Kylininkų, Šakių kaimai ir Navadolės dvaras) prijungti prie Pajevonio valsčiaus.
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 3 495 žmonės:
Gyvenvietės
Pagal pirmajį Lietuvos Respublikos visuotinį gyventojų 1923 m. rugsėjo 17 d. surašymą Kaupiškių valsčiuje buvo 29 gyvenvietės:
Giedrius Subačius
Biografija
Iki 1992 m. dirbo Vilniaus universiteto Baltų filologijos katedroje. Nuo 1992 m. su pertraukomis buvo vyresnysis mokslo darbuotojas Lietuvių kalbos institute, o nuo 1999 m. – vyriausiasis mokslo darbuotojas.
1989–1990 m. dar dėstė Poznanės ir Varšuvos universitetuose.
1994 m. pradėjo dirbti Ilinojaus universitete asistentu profesoriumi, o 2001 m. ten pat tapo asocijuotu profesoriumi.
1999 m. įkūrė „Archivum Lithuanicum“ žurnalą ir nuo to laiko eina redaktoriaus pareigas.
1995 m. apdovanotas S. Daukanto premija, 1999 m. – K. Būgos premija.
Paprastasis blužniapapartis
Paprastasis blužniapapartis (Athyrium filix-femina) – šertvūnų (Polypodiophyta) skyriaus papartinis augalas.
Sporofitas
Labai panašus į kelminį papartį, nuo kurio skiriasi ryškiau skiautėtais lapais ir pailgais sorais. Sorai išsidėsto abaksialinėje (apatinėje) lapo pusėje, juose išsidėsčiusias sporanges dengia skarelės dar vadinamos induzijomis. Sporangės turi skiauterę – specialiuotų ląstelių, kurių išorinė sienelė yra plonesnė už vidinę, juostą, skirtą atverti sporangę subrendus sporoms. Šio augalo sporos yra vadinamos izosporomis, nes yra vienodos. Sporifikuoja birželio–rugsėjo mėnesiais.
Stiebas – šakniestiebis – požeminis, apaugęs tamsiais žvyneliais. Lapai auga iš šakniastiebio, yra šviesiai žalios spalvos, 2–3 kartus plunksniškai skiautėti, iš pradžių būna sraigiškai susisukę ir išsitiesina augdami, išsidėsto piltuviškai. Lapkotis trumpas, apaugęs pavieniais žvyneliais. Dirvožemyje įsitvirtina pridėtinėmis šaknimis. Išauga iki 0,8 m aukščio, kartais didesni.
Gametofitas
Lytinės kartos individai – polaiškai išsivysto sudygus sporoms. Paprastojo blužniapaparčio gametofitai yra gniužuliški, širdiškos formos, antžeminiai, autotrofiniai ir dvilyčiai (anteridžiai ir archegonės išauga ant to paties individo, tačiau skirtingu metu vengiant savivaisos), prie substrato tvirtinasi rizoidais. Po apvaisinimo iš polaiškio išauga sprorofitas ir gyvenimo ciklas kartojasi iš naujo.
Augavietės
Auga šlaituose, įvairaus drėgnumo miškuose ir krūmynuose. Lietuvoje dažnas.
Panaudojimas
Paprastasis blužniapapartis tradicinėje medicinoje buvo naudojamas kaip antihelmintinė priemonė prieš askarides. Naudojamas floristikoje dėl dekoratyvumo.
Rudinės
Rudinės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Suvieko, prie Čičirio ežero įlankos kranto, tuoj už Suvieko fermų.
Apygarda (JAV)
miniatiūra|303x303px|[[Jungtinės Amerikos Valstijos|JAV apygardų žemėlapis]] Apygarda  – JAV administracinis vienetas, kurį sudaro geografinis regionas su konkrečiomis ribomis ir paprastai tam tikro lygio valdžia. Sąvoka „apygarda“ vartojama 48 valstijose, o Luizianoje ir Aliaskoje yra funkciniu požiūriu lygiaverčiai vienetai, atitinkamai vadinami parapijomis ir apylinkėmis.
Daugiausia gyventojų turinti Los Andželo apygarda (10 039 107 gyventojų) ir didžiausią plotą užimanti San Bernardino apygarda yra pietų Kalifornijoje.
Rudolf Slánský
Rudolfas Slanskis (, tikroji pavardė – Zalcmanas, 1901 m. liepos 31 d. dab. Pilzenas – 1952 m. gruodžio 3 d. Prahoje) – Čekoslovakijos valstybės ir komunistinio judėjimo veikėjas, žurnalistas.
Biografija
Gimė žydų šeimoje, baigė Prahos universitetą. 1921 m. buvo vienu iš Čekoslovakijos komunistų partijos įkūrėjų, 1929 m. tapo partijos vadovo Klemento Gotvaldo pavaduotoju. 1935–1938 m. buvo Čekoslovakijos Nacionalinio susirinkimo deputatu. Po Miuncheno sutarties įvykių pabėgo į SSRS.
Antrojo pasaulinio karo metais organizavo partizaninį judėjimą Slovakijoje. 1945 m. tapo ČSKP Generaliniu sekretoriumi. Buvo vienas iš komunistinio perversmo organizatorių 1948 m. Būdamas aršus stalinistas aktyviai bendradarbiavo su sovietinėmis specialiosiomis tarnybomis, organizavo masinį terorą prieš politinius oponentus. Per penkerius metus Čekoslovakijoje buvo nuteista virš 100 tūkst. žmonių, 233 asmenys nuteisti mirties bausme.
1951 m. rugsėjo mėn. Maskvos nurodymu ir sankcionavus K. Gotvaldui, už „klaidingą kadrų politiką“ buvo pašalintas iš ČSKP Generalnio sekretoriaus pareigų, paskirtas Ministrų tarybos pirmininko pavaduotoju. Netrukus tardytojai paskelbė, kad R. Slanskis buvo „sionistinio sąmokslo vadovas. 1951 m. lapkričio mėn. į Prahą atvykęs Anastasas Mikojanas perdavė Stalino reikalavimą nedelsiant suimti R. Slanskį. Lapkričio 23 d. jis buvo suimtas, lapkričio 20-27 d. vyko vadinamasis „Slanskio procesas“, kuriame buvo teisiama 14 aukštas pareigas užimačių partinių funkcionierių (du čekai, slovakas ir 11 žydų tautybės žmonių). R. Slankis nuteistas mirties bausme ir pakartas kartu su dešimčia kitų proceso dalyvių. Paskutiniai jo žodžiai buvo: „Gavau, ko nusipelniau“. R. Slanskio palaidojimo vieta nežinoma. 1963 m. reabilituotas.
Papliauška
Papliauška (Sagittaria) – dumblialaiškiečių (Alismatales) eilės dumblialaiškinių (Alismataceae) šeimos augalų gentis. Paplitusi daugiausia Šiaurės ir Pietų Amerikoje, taip pat Eurazijoje, vidutinio ir tropinio klimato juostose.
Papliauškos – daugiausia daugiamečiai augalai. Žiedai balti arba švelniai rožiniai, sutelkti po tris į menturiškas kekes. Lapai skroteliniai, skirtingų formų. Dauginasi šakniagumbiais, kurie daugelio rūšių – valgomi. Juos maistui plačiai vartodavo Amerikos indėnai.
Rūšys
Gentyje yra apie 30 rūšių: ir kt.
Hakodatė
Hakodatė  – miestas šiaurės Japonijoje, Hokaido salos pietvakariuose; Ošimos subprefektūros administracinis centras. Svarbiausias salos uostas. Yra oro uostas, nutiestas povandeninis tunelis, kelto linija į Aomorį (Honšiū s.). Laivų, staklių gamybos, naftos perdirbimo, chemijos, cemento, žuvies konservų, medienos apdirbimo pramonė. Svarbus žvejybos uostas. Veikia Hakodatės universitetas. Yra XIX a. žvaigždiško plano Gorjokaku tvirtovė, rusų stačiatikių, anglikonų, katalikų bažnyčios.
Istorija
Hakodatės uostas įkurtas 1854 m. Tuo metu tai buvo svarbiausias Japonijos prekybinis ir diplomatinis taškas, čia kūrėsi kitų šalių misijos.
Aktuatorius
Aktuatorius (arba vykdomasis įrenginys) – mašinos komponentas, atsakingas už judėjimą arba mechanizmo ar sistemos kontroliavimą.
Aktuatoriui yra reikalingas valdymo signalas ir energijos šaltinis. Valdymo signalas yra santykinai mažos galios. Valdymo signalu gali būti elektrinė įtampa arba srovė, pneumatinis arba hidraulinis slėgis, gali būti ir žmogaus fizinė jėga. Tiekiamos energijos šaltiniu gali būti elektros srovė, hidraulinio skysčio slėgis arba pneumatinis slėgis. Aktuatorius į valdymo signalą reaguoja, energiją (iš energijos šaltinio) paversdamas į mechaninį judėjimą.
Aktuatorius – tai mechanizmas, kurio pagalba valdymo sistema daro poveikį aplinkai. Valdymo sistema gali būti paprasta (paprasta mechaninė arba elektroninė sistema), programinė įranga (pavyzdžiui, spausdintuvo tvarkyklė, roboto valdymo sistema), žmogaus kūnas arba bet kokia kitokia įvestis.
Hall & Oates
Daryl Hall ir John Oates (trumpiau žinomi kaip Hall & Oates) – amerikiečių poproko duetas, susiformavęs 1970 m. Filadelfijoje (JAV). Grupelės dainose daugiausiai skamba Daryl Hall vokalai, o John Oates skambina elektrine gitara ir atlieka pritariamuosius vokalus. Jiedu kuria dainas tiek kartu, tiek atskirai. Labiausiai išgarsėjo tarp 1970 ir 1990 metų, išleidę rokenrolo ir ritmenbliuzo suderintas dainas.
Nors grupė plačiajai auditorijai labiau žinoma „Hall & Oates“ pavadinimu, jos narys Daryl'as Hall'as kategoriškas dėl oficialaus pilno pavadinimo – judviejų albumų ir įrašų autoriai pažymėti kaip "Daryl Hall and John Oates" ir ne kitaip. Atlikėjai sulaukė populiarumo išleidę tokias pirmąsias Billboard Hot 100 topų vietas užėmusias dainas, kaip „Rich Girl“ (1977), „Kiss on My List“ (1980), „Private Eyes“ (1981), „I Can't Go For That (No Can Do)“ (1981), „Maneater“ (1982) ir „Out of Touch“ (1984).
Diskografija
Daryl Hall ir John Oates yra išleidę 18 studijinių albumų.
Ukmergės tiltas
Ukmergės tiltas – pagrindinis Ukmergės miesto automobilių transporto tiltas, kertantis Šventąją Vilniaus gatvėje, kelio 0,393 km. Jungia miesto  Užupį su Senamiesčiu. Nuo tilto atsiveria panorama į Ukmergės piliakalnį bei jo papėdėje stovinčią Švč. Dievo Motinos Užtarėjos sentikių cerkvę, Ukmergėlės slėnį. Aukščiau nuo šio tilto, prieš srovę, ties Ukmergės stadionu stūkso 1982 m. statybos gelžbetoninis pėsčiųjų tiltas (1 km), pasroviui – automobilių tiltas Vepriuose (17 km).
Vienintelis mieste, beveik centre stovintis automobilių tiltas per Šventąją yra intensyvaus eismo kelyje, todėl planuojama Ukmergėje statyti pietvakarinį aplinkkelį ir automobilių srautus mieste gerokai sumažinsiantį antrąjį tiltą per Šventąją. Statybos darbai numatyti 2022–2023 m. Dar 2004 m. buvo parengtas šio objekto techninis projektas, tačiau per praėjusį laiką pasikeitus eismo sąlygoms, tapo pasenusiu.
Tiltui kasmet atliekamas kosmetinis remontas (be kitų darbų, perdažomi senieji juodo metalo turėklai). Statinio kapitalinis remontas siejamas su miesto būsimo pietinio aplinkkelio ir kito tilto per Šventąją statybomis: uždarius tiltą remontui, laikinojo įrengimas kainuotų bene pusę naujojo tilto statybos kainos. Pasak miesto savivaldybės, eismo senajame tilte uždarymas pasiteisintų pastačius aplinkkelio tiltą.
Istorija
Per Šventosios upę stovėjo Pirmojo pasaulinio karo metais nutiestas medinis tiltas. Pirmiausia tiltą buvo pasistatę rusai, bet 1915 m. atsitraukdami iš Lietuvos jie statinį sudegino. Liko tik iš vandens kyšantys mediniai poliai. Juos panaudojo link Vilniaus judėjusi vokiečių kariuomenė, naują tiltą pastačiusi greitai, per du mėnesius. Į darbus buvo varomi Ukmergės gyventojai, kuriuos tik vokiečiai sugaudavo gatvėje. Medžiagų nešiojimui, padavimui buvo atvaryti rusų karo belaisviai.
1935 m. pavasarį buvo numatyta šį tiltą nugriauti ir toje vietoje statyti naują, gelžbetoninį 130 m ilgio tiltą. Šventosios upės krantai buvo „smiltiniai“, t. y. paplaunami, silpni, todėl vaga numatytoje vietoje buvo nepastovi, reikalaujanti priežiūros ir krantų sutvirtinimo. 1935 m. rugpjūtį pradėtas statyti gelžbetoninis 125 m ilgio ir 11 m pločio tiltas. Kol kas buvo nugriaunami per 20 stovėjusių ledlaužių, statomas pagalbinis tiltas. Pastarąjį pastačius buvo išmontuojamas senasis medinis tiltas. Prie darbų buvo užimti apie 30 darbininkų, vėliau jų skaičius didėjo iki 150. Lapkričio mėn. jau buvo pagaminti betoniniai stulpai naujam tiltui. Jį buvo numatyta pabaigti tik kitų metų vasarą.
Gelžbetoninis tiltas buvo pastatytas 1936 m. Per Antrąjį pasaulinį karą 1944 m. pusė jo buvo sugriauta. Vėl atstatytas 1958 m. Paskutinį kartą kapitalinis statinio remontas atliktas 1995–1996 m. Tuomet eismas tiltu buvo uždarytas, jį nukreipus per laikinai pastatytą pontoninį tiltą. Jis buvo vienos eismo juostos, per upę nutiestas šalia remontuojamo tilto. Darbus atliko bendrovė „Ukmergės keliai“.
2014 m. tiltas perduotas Lietuvos automobilių kelių direkcijos žiniai.
2015 m. atlikta esminė tilto apžiūra. Bendra statinio būklė tuomet įvertinta patenkinamai, minėtos nusidėvėjusios kai kurios konstrukcijos, prietilčių būklė įvertinta geriau. 2018 m. AB „Kelių priežiūra“ atliko metinę tilto apžiūrą, kurios metu didelių tilto būklės pakitimų nepastebėta. Transporto eismas tiltu nebuvo ribojamas, nekėlė pavojaus eismo dalyviams.
Konstrukcija
Tiltas stovi plačiame upės slėnyje, turi 5 angas. Perdangos konstrukcija rėminė, su gelžbetonio sijomis, sujungtomis skersiniais ryšiais. Statinio ilgis – 136 m, važiuojamosios kelio dalies plotis – 7 m, eismo juostų – 2. Abiejose pusėse įrengti šalitilčiai pėstiesiems.
Citokinas
Citokinai – maži baltymai, kurie yra svarbūs ląstelių signalizacijai. Jų išsiskyrimas turi įtakos aplinkinėms ląstelėms. Citokinai dalyvauja autokrininėje signalizacijoje, parakrininėje signalizacijoje ir endokrininės sistemos signalizacijoje kaip imunomoduliatoriai. Jų skirtumai nuo hormonų vis dar yra tiriami. Citokinais gali būti chemokinai, interferonai, interleukinai, limfokinai. Citokinai gaminami įvairių ląstelių, įskaitant imunines ląsteles, pavyzdžiui, makrofagus, B limfocitus, T limfocitus, taip pat endotelio ląsteles, fibroblastus, ir įvairias stromos ląsteles; citokinai gali būti pagaminti daugiau nei iš vienos rūšies ląstelių.
Jie veikia per receptorius, ir yra ypač svarbūs imuninei sistemai; citokinai moduliuoja pusiausvyrą tarp humoralinės ir ląstelių pagrindo imuninės sistemos atsako, ir jie reguliuoja brendimo, augimo ir ypač ląstelių populiacijas. Kai kurie citokinai stiprina arba slopina kitų citokinų veiksmus.
Dotelų kalba
Dotelų kalba (डोटेली = Ḍoṭelī) – indoarijų kalba, paprastai laikoma vakarine nepalų kalbos tarme. Vartojama pačioje vakarinėje Nepalo dalyje, Dočio (Ḍoṭī) krašte. Labai panaši į kumaonų kalbą, vartojamą kaimyninėse Indijos srityse. Kalbančiųjų skaičius – apie 800 tūkst. žmonių. Dotelų kalba užrašoma devanagari raštu.
Išskiriamos 4 dotelų šnektos: baitadeli, badžhangi nepali, darčuli ir dotjali.
2015 m. dotelų kalba pripažinta kaip viena iš oficialių Nepalo kalbų.
Citokinas
Atradimas
Interferonas-alfa, interferonas I tipo, 1957 m., buvo nustatyti kaip baltymai, kuriuose įsiterpia virusų replikacijos. Interferono-γ veikla (vienintelis interferono II tipo klasės narys) buvo aprašyta, 1965 m.; tai buvo pirmasis nustatytas limfocitų mediatorius.
Papartiniai
Papartiniai augalai paplitę visame pasaulyje. Šiai šeimai priskiriama ~1700 rūšių, 36 gentys.
Citokinas
Atradimas
1969 m. Dudley Dumonde siūlomas terminas „lymphokine“ apibūdina baltymų išsiskyrimą iš limfocitų ir  baltymų, gautų iš makrofagų ir monocitų kultūra buvo vadinama „monokines“. Kai mokslininkai išsiaiškino daugiau, buvo suprasta, kad šie baltymai  buvo dalis platesnės klasės baltymų, dalyvaujančių savigynoje, ir turėtų būti vadinamas citokinais.
Skirtumas nuo hormonų
Paprastai hormonai cirkuliuoja 10-9 M koncentracija. Priešingai, kai kurie citokinai cirkuliuoja 10-12 M koncentracija, kuri gali padidėti iki 1000 kartų traumos ar infekcijos metu. Beveik visi citokinai, o ypač endo/epitelio ląstelės yra stiprūs gamintojai, priešingai, hormonai, pvz., insulinas, yra išskiriami iš atskirų liaukų. Tačiau reikia daugiau mokslinių tyrimų šioje srityje.
Papartiniai
Lietuvoje auga šios rūšys:
Aštriosios Kirsnos VII tvenkinys
Aštriosios Kirsnos VII tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Lazdijų rajone, 10,5 km į šiaurės vakarus nuo Lazdijų. Sudarytas užtvenkus Malamosios grabės upelį (Visgailės intakas, Kirsnos baseinas) 3,1 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 0,15 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 139 m. Pietinis krantas užpelkėjęs, tvenkinys labai užžėlęs vandens augmenija. Pasroviui už 0,1 km telkšo Aštriosios Kirsnos V tvenkinys, priešsroviui už 0,18 km ant užtvenkto bevardžio upelio yra Aštriosios Kirsnos VIII tvenkinys. Aplinkui plyti dirbami laukai, o vakarinėje pakrantėje įsikūręs Aštriosios Kirsnos kaimas.
Bodingtono aukso kasykla
Bodingtono aukso kasykla – aukso ir vario kasykla Vakarų Australijoje, 13 km į šiaurės vakarus nuo Bodingtono, apie 100 km į pietryčius nuo Perto; didžiausia Australijoje aukso kasykla. Nuo 2009 m. priklauso „Newmont“ korporacijai, kuri yra didžiausia aukso kasybos bendrovė pasaulyje. Kasyklą sudaro du atviri karjerai 21,2 ha plote. Gruntui kasti naudojami 4 ekskavatoriai, iškasta medžiaga išvežama 39 savivarčiais. Kasyklos pajėgumas – 235 tūkst. t uolienų per dieną. (p. 40)
2018 m. duomenimis kasyklos aukso rezervai buvo 12,35 mln. uncijų (350 t), vario – 1 230 mln. svarų (560 mln t). (p. 49, 51) 2018 m. kasykloje iškasta 709 tūkst. uncijų (20 t) aukso ir 77 mln. svarų (35 mln. t) vario. Pagal 2018 m. produkcijos apimtį aukso rezervų užteks iki 2036, vario – iki 2035 m.
Putnupys
Putnupys – upė Lietuvoje, Kėdainių rajono pietuose; dešinysis, paskutinis Šušvės intakas (Nevėžio baseinas). Prasideda Šaravų miške, 3 km į šiaurę nuo Skaistgirių. Teka į pietryčius lyguma; pradžioje mišku, vėliau – laukais. Įteka į Šušvę 1,2 km nuo jos žiočių, netoli Kampų I-ųjų.
Intakas – Slajus (kairysis).
Aukštupys ir vidurupis sureguliuotas. Netoli žiočių įrengtas ~4,8 ha Putnupio tvenkinys. Pats žemupys patenka į Šušvės kraštovaizdžio draustinį.
Prie Putnupio įsikūrę kaimai: Būdai, Prapuoleniai, Kampai II, Kampai I.
Upėvardis kildinamas iš pavardės Putna (nors plg.  – „paukštis“).
thumb|left|250px|Putnupio tvenkinys ties Kampais
Vulfas Visockis
Vulfas Kolonimas Zeevas Visockis (1824 m. liepos 8 d. Žagarėje, Rusijos imperija – 1904 m. gegužės 24 d. Maskvoje, Rusijos imperija) – Lietuvos žydų kilmės verslininkas, filantropas, vienos seniausių arbatos pardavimo įmonės Wissotzky Tea įkūrėjas.
Biografija
Gimė 1824 m. liepos 8 d. Žagarėje. Ketverius metus mokėsi Valažino ješivoje. 1858 m. išvyko į Maskvą, kur įkūrė arbatos pardavimų įmonę ''В. Высоцкий и К°''. Suklestėjus prekybai buvo pramintas "Rusijos arbatos tėvu". 1903 m. Visockio įmonė apėmė 35% visos Rusijos imperijos arbatos pardavimų rinkos. Rėmė įvairias žydų bendrijas, organizacijas, spaudą ir žydus kurie vyko į Palestiną. 1884 m. dalyvavo vienoje iš pirmųjų sionistų konferencijų Katovicuose, kur buvo išrinktas į tarybą. Mirė 1904 m. gegužės 24 d. Maskvoje. Po jo mirties verslo valdymą perėmė sūnus Davidas Visockis.
Cušima (sala)
thumb|210px|Palydovinis Cušimos vaizdas thumb|210px|Salos padėtis
Cušima  – sala, esanti Korėjos sąsiauryje tarp Korėjos pusiasalio ir Japonijos salyno. Priklauso Japonijai, Nagasakio prefektūrai, nors į salą pretenzijas pareiškusi ir Pietų Korėja. Plotas – 708,7 km².
Cušimos sala yra 70 km ilgio, iki 15 km pločio. XVII–XIX a. sala per sąsmaukas perskirta kanalais, todėl dabar iš tiesų yra dvi salos – Kamidžima (Šiaurės Cušima) ir Šimodžima (Pietų Cušima). Be to, aplink išsibarstę ~100 smulkių salelių. Sala kalvota, yra neaukštų kalnų (aukštis iki 649 m, Jatatės k.). Būdingi plačialapių miškai, kultūriniai kraštovaizdžiai. Cušimoje auginami ryžiai, grūdiniai augalai, bulvės. Įsteigtas Iki-Cušimos kvazinacionalinis parkas.
2009 m. saloje gyveno 39 716 gyventojų. Pagrindinė gyvenvietė – Cušima. Verčiamasi žvejyba, turizmu, žemės ūkiu.
Senovėje čia buvo viena istorinių Japonijos žemių Cušimos žemė. 1861 m. rusai Cušimoje siekė įsteigti karinę bazę. 1905 m. gegužės 28 d. ties sala įvyko Cušimos mūšis tarp Rusijos ir Japonijos.
Deciatai
Deciatai (deciates; ) – ligūrų gentis, paskutinius kelis šimtmečius prieš mūsų erą gyvenusi dabartinio Antibo (Prancūzija) apylinkėse, į vakarus nuo Varo upės.
Deciatų teritorijos siena su oksibijais buvo į vakarus nuo Antibo ir į rytus nuo Forum Julii. . Deciatai savo teritorijoje turėjo miestą opidumą Deciatą (Deciatum), bet tai buvo ne būsimas Antibas.
Isardamo šachmatai
Isardamo šachmatai  – tai atvirkščia Madraso šachmatų atmaina. Figūros vaikšto, kerta pagal tradicinių šachmatų taisykles. Tik neleidžiami ėjimai ir pozicijos, kuriose figūros būtų pagal Madraso šachmatų sąlygas paralyžiuotos. Jeigu laukelis, kuriame stovi karalius, yra apgintas savos figūros, tai karaliaus puolimas tokia pačia figūra yra nelaikomas šachu.
Galima surišti šachuojančią figūrą tokiu būdu, kad kertant karalių jos pasitraukimas vestų prie figūrų paralyžiaus. Karalius gali eiti į laukelį, kuriame būtų toks šachas.
Isardamo šachmatų taisyklės dažniausiai naudojamos kuriant tiesioginius, sutarto mato, serijinius ar retrouždavinius.
Isardamo šachmatų nuostatos panaudojamos ne tik uždaviniuose sudarytuose tradicinėmis, bet ir su pasakiškomis figūromis. Dalyvauja konkursuose. Geriausi įtraukiami į FIDE albumus.
Užrašai
Kai uždaviniai sudaryti pagal pasakiškų šachmatų taisykles, tai, pagal kokias, pažymima naujos eilutės viduryjeː pav., Isardamo šachmatai.
Isardamo uždavinių istorija
Isardamo šachmatų taisykles 1988 m. pasiūlė olandų šachmatų kompozitorius F. H. von Meijenfeldas (Frederick Hendrick von Meyenfeld).
Isardamo uždaviniai
Nagrinėjant M. Ritirscho šachmatų uždavinį išryškėja Isardamo šachmatų ypatumai. Žaidimas vyksta, vengiant figūras paralyžiuojančių padėčių. Uždavinyje abu karalius atakuoja priešininko figūros, tačiau šacho jiems nėra, nes juos gina vienarūšės, kaip ir atakuojančios, figūros: karalių nukirtus, susidarytų vienarūšių figūrų paralyžius.
Pirmasis sprendinys. Matas juodiesiems galimas, aukštinant e pėstininką į bokštą ar valdovę, todėl būtina užstoti Rb2 veikimo įstrižainę. Bet po žirgo ėjimo į laukelį c3, juodiesiems atsiranda galimybė užstoti karalių ėjimu 2.Že4. Juodieji tai išsprendžia, paaukštindami pėstininką e į rikį. Dabar žirgas negali pajudėti, nes įvyktų rikių paralyžius.
Baltiesiems aukštinti pėstininką į bokštą laukelyje c negalima – dėl bokštų paralyžiaus. Aukštinimas į valdovę geresnis, nes juodųjų valdovė negalės savo karaliaus užstoti laukelyje e6: toks juodųjų ėjimas negalimas dėl valdovių paralyžiaus.
Antruoju ėjimu baltiesiems aukštinti e pėstininką į valdovę netinka, nes juodieji galėtų gintis ėjimu 3.g1V: pagal žaidimo sąlygas juodųjų valdovei, ginant karalių, nuo baltųjų valdovės jam šachas negresia. Todėl baltieji e pėstininką aukština į bokštą, kuris skelbia matą juodųjų karaliui.
Netiko vietoj ėjimo žirgu paeiti rikiu – '''1. Rc1, nes po ėjimo 2. e8B juodieji per atsidariusią statmeną turėtų gynybinį ėjimą 3. Bb3, po kurio, baltųjų bokšto šachas iš laukelio e8''' negaliotų.
Antrasis sprendinys. Jame situacija aiškesnė. Juodieji ėjimu 1.Žf2 užstoja įstrižainę, likviduodami galimą juodųjų gynybą nuo valdovės šacho ėjimu 3.g1V. Lieka neužstota Rb2 veikimo įstrižainė. Dėl to baltieji c pėstininką aukština į rikį 2.cxb8R apsisaugodami nuo galimo karaliaus užstojimo rikiu laukelyje e5: tai būtų paralyžius.
Juodieji aukština laukelyje f1 pėstininką į bokštą, atimdami iš žirgo galimybę dėl bokštų paralyžiaus užstoti nuo šacho karalių. Dabar baltieji gali aukštinti savo e pėstininką į valdovę, nes dėl paralyžiaus užstojimas juodųjų valdove yra negalimas. O pėstininko aukštinimas į bokštą netinka dėl juodųjų valdovės užstojimo.
Dar keletas uždavinių, kuriuose panaudotos Isardamo šachmatų taisyklės.
{|
Namibijos geografija
right|500px|thumb|Detalus Namibijos žemėlapis. right|200px|thumb|Palydovinis Namibijos atvaizdas thumb|Topografinis Namibijos žemėlapis
Vieta: Pietų Afrika, ribojasi su pietų Atlanto vandenynu, tarp Angolos ir Pietų Afrikos.
Geografinės koordinatės: -22°N, 17°W
Žemynas: Afrika.
Plotas:
visas: 825 418 km²
sausumos: 825 418 km²
vandens: 0 km²
Sausumos ribos:
visas: 3 824 km
besiribojančios šalys: Angola 1 376 km, Botsvana 1 360 km, Pietų Afrika 855 km, Zambija 233 km
Kranto ilgis: 1 572 km.
Klimatas: dykuma; karštas ir sausas oras, reti ir nepastovūs krituliai.
Vietovė: Daugiausia aukšta plynaukštė, palei jūra drėkiasi Namibijos dykuma, rytuose Kalahrio dykuma. Netoli šiaurinės sienos su Angola yra plotas kuris buvo priskirtas pasaulio laukinės gamtos fondo dalimi.
Aukščiausi ir žemiausi taškai:
žemiausias taškas: Atlanto vandenynas 0 m.
Gamtiniai ištekliai: deimantai, varis, uranas, auksas, švinas, alavas, litis, kadmis, cinkas, druska, vanadis, gamtinės dujos, vandens energija, žvejyba. Pastaba: įtariama, nafta, anglies ir geležies rūdos.
Žemės naudojimas
nuolatiniai javai: 0 % (1998, 1993)
miškai ir miškingos vietovės: 22 % (1993)
kita: 99.01 (1998), 31 % (1993)
Drėkinama žemė: 70 km² (1998), 60 km² (1993)
Natūralus pavojai: užsitęsę sausros periodai.
Svarstomos aplinkos problemos: apriboti gėlo vandens išteklius.
Rudmena
Rudmena – buvęs kaimas Kauno rajono savivaldybėje, į pietus nuo Neveronių, dešiniajame Nemuno krante prie Rudmenos upelio. Apsemtas Kauno marių.
Etimologija
Kaimo vardas kilęs iš upėvardžio Rudmena (dešinysis Nemuno intakas).
Istorija
1957 m. Rudmenos gyvenvietę tyrinėjo R. Rimantienė su ekspedicija. Kaimas išnyko apie 1960 m. statant Kauno HE, kai Kauno marios užsėmė visą gyvenvietę.
Fukujama
Fukujama  – miestas Japonijoje, Honšiū salos pietvakariuose, Hirošimos prefektūroje, prie Ašidos upės, į rytus nuo Hirošimos, pusiaukelėje iki Okajamos. Chemijos, mašinų gamybos (tame tarpe aviacijos), farmacijos pramonė, juodoji metalurgija. Veikia universitetas. Yra Mjoin budistų šventykla, XVII a. Fukujamos pilis, viduramžių Kusado Sengen miestelio rekonstrukcija. Netoliese yra Tomonuros žvejų miestelis su šventyklų kompleksu.
Atšaukimo kultūra
Atšaukimo kultūra, nutildymo kultūra, pašalinimo kultūra  (, nuo cancel – „atšaukti“) – reiškinys, kai dėl konkrečių veiksmų ar pasisakymų viešas žmogus ar organizacija patiria masinį gėdinimą ir puolimą socialiniuose tinkluose. Pašalinimo iš socialinės grupės forma, kuri gali būti atliekama internete, socialiniuose tinkluose arba gyvai. Tai tam tikra ostrakizmo forma, kai žmogus imamas sąmoningai ignoruoti iš viešosios erdvės. Dažniausiai tokias reputaciją griaunančias reakcijas sukelia nekorektiškas galios pozicijoje esančiųjų kalbėjimas apie pažeidžiamas visuomenės grupes, tačiau „atšaukimas“ gali grėsti ir už politines ar kitokias pažiūras.
Kultūra pasireiškia tuo, kad nustojama sekti ar remti žmones ar įmones po to, kai jie padarė ar pasakė ką nors kitiems nepriimtino ar įžeidžiančio, ypač jei tai liečia rasizmą ar žeidžia seksualines mažumas. Be to, socialiniuose tinkluose imama ieškoti informacija, kuri galėtų apjuodinti, pakenkti subjektams, kurie prieš tai yra pasisakę kažką visuomenei nepriimtino. Toks reiškinys gali būti taikomas ne tik dabartiniams gyviems žmonėms, bet net ir istorinėms asmenybėms dėl jų „negarbingo“ istorinio palikimo.
Igvasu nacionalinis parkas (Brazilija)
Igvasu nacionalinis parkas  – nacionalinis parkas pietų Brazilijoje, Paranos valstijoje, Argentinos pasienyje, 17 km nuo Foz do Iguasu miesto. Parkas skirtas apsaugoti Brazilijai priklausančią Igvasu krioklio dalį bei Atlanto miškų plotus.
Parkas pasižymi didele bioįvairove: užfiksuota 257 drugių, 45 žinduolių, 12 varliagyvių, 41 gyvačių, 8 driežų, 18 žuvų ir 200 paukščių rūšių.
Parkas įkurtas 1909 m. Igvasu nacionalinis parkas 1986 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą (2 metais vėliau nei Argentinai priklausantis Igvasu nacionalinis parkas).
Amerikos Samoa vėliava
thumb|200px|Amerikos Samoa vėliava. Proporcija 1:2
Amerikos Samoa vėliava – oficialus Jungtinių Amerikos Valstijų valdos, Amerikos Samoa, simbolis. Vėliava patvirtinta 1960 m. (iki tol naudota JAV vėliava).
Vėliavai būdingos tradicinės JAV ir Samoa spalvos. Amerikos Samoa vėliava naudoja tas pačias spalvas, kaip ir JAV vėliava: fonas tamsiai mėlynas, į jį iš dešinės įsiterpia baltas trikampis raudonais apvadais. Dešinėje pusėje pavaizduotas JAV nacionalinis paukštis – baltagalvis erelis (Samoa negyvena), laikantis auksaspalvius samojiečių kultūrinius simbolius – karo vėzdą uatogi ir musių vaikyklę fue. Pirmasis įnagis simbolizuoja vietos gyventojų galią, antrasis – išmintį.
Afganistano geografija
thumb|250px|Afganistano topografinis žemėlapis thumb|240px|Spin Gharo kalnagūbris Kabulo apylinkėse thumb|240px|Baktrijos dykuma [[Farjabo provincija|Farjabo provincijoje]] Afganistano geografija – Afganistano valstybės gamtinių sąlygų aprašymas.
Padėtis
Afganistanas įvardijamas kaip esantis Pietų Azijoje arba Centrinėje Azijoje. Tai 40–43 pagal dydį šalis pasaulyje ir 12 Azijoje. Šiaurėje ribojasi su Turkmėnija (804 km) ir Tadžikistanu (1357 km), šiaurės rytuose – su Kinija (91 km), rytuose ir pietuose – su Pakistanu (2670 km), vakaruose – su Iranu (921 km). Bendras sausumos sienų ilgis – 5987 km. Šiaurės rytuose yra ilgas sienos išsikišimas, žinomas kaip Vachano koridorius. Priėjimo prie jūros neturi (artimiausia vieta – Arabijos jūra už 480 km).