cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zakopanė
Geografinė padėtis
Su Zakopane ribojasi Bukovina Tatržanska rytuose, Košcielisko vakaruose ir Poroninas šiaurėje. Per pagrindinę Tatrų grandinę Zakopanė ribojasi su Slovakija pietuose.
Klimatas
Dėl savo padėties aukštai virš jūros lygio Zakopanei būdingos žemesnės temperatūros ir žymiai gausesni krituliai, ypač snygis, nei vietovėse lygumose ar pietinėje Tatrų pusėje. Vėjai, atnešantys drėgnas oro mases bei gausius kritulius (lietų ir sniegą) šiaurinėje ir vakarinėje Tatrų pusėje, pučia daugiausia iš šiaurės ir šiaurės vakarų žiemą. Jie vadinami "Orawski" vardu. Sausi ir šilti pietų vėjai kaip fenas pučia per pagrindinę Tatrų grandinę rudenį ir pavasarį. Jie vadinami "Halny" vardu. Žiema Zakopanės mieste trunka nuo lapkričio iki kovo pabaigos. Šilčiausias mėnuo paprastai yra liepa, o šalčiausias - vasaris.
Sportas
Zakopanėje vyksta kalnų slidinėjimo, biatlono ir Šuolių su slidėmis Pasaulio taurės varžybos.
Turizmas
Zakopanėje yra kalnų slidinėjimo bei pasivaikščiojimo po kalnus trasos. Zakopanėje gaminami vietiniai sūriai iš avių pieno. Zakopanės architektūros vyraujantis stilius kalnų eglės formos stilizuoti namai yra sukurti lietuvių architekto Stanislovo Vitkevičiaus ir vėliau tobulinti jo sūnaus.
Balkano velajatas
Balkano velajatas yra Turkmėnistano vakaruose, prie Kaspijos jūros. Ribojasi su Iranu, Kazachija, Uzbekija. Administracinis centras – Balkanabatas.
Geografija
Didžiąją velajato dalį užima Karakumų dykuma, vakaruose – Pakaspijo žemuma (su Kara Bogaz Golo įlanka) ir Krasnovodsko plynaukštė. Aukščiausia vieta – 1880 m (Did. Balkano kalnagūbris). Klimatas ryškiai kontinentinis. Vidutinė sausio temperatūra 0 °C, liepos 29 °C. Per metus iškrenta ~150 mm kritulių. Pagrindinės upės – Atrekas ir Sumbaras. Druskingos dykumos.
Gutenbergo projektas
Gutenbergo projektas (Project Gutenberg) – internetinė nemokama biblioteka. Projekto pradininkas – Michael Hart.
Balkano velajatas
Ekonomika
Naftos, dujų, miralbito gavyba. Naftos perdirbimo, chemijos, metalo apdirbimo, žvejybos pramonė. Drkinamoji žemdirbystė Atreko slėnyje. Šilko gamyba.
Skirstymas
Ahalo velajatą sudaro 6 rajonai ir 4 miestai:
Gutenbergo projektas
Projektas įkurtas 1971 metais ir pavadintas 15-to amžiaus vokiečių spaustuvininko Johano Gutenbergo garbei.
2021 metų gegužės mėn. duomenimis, bibliotekoje yra virš 60 000 knygų elektroniniu formatu. Naudojami tekstai iš viešos nuosavybės knygų, kurioms baigėsi autorinių teisių galiojimas arba kurios niekad nebuvo autorinės teisės objektas. Bibliotekoje yra ir autorinių tekstų, paskelbtų su autorių sutikimais.
2019 metais, dėl 20-čia metų pratęsto autorinių teisių galiojimo pabaigos, viešojon nuosavybėn perėjo 1923 metais paskelbti kūriniai, tarp kurių tokie garsūs, kaip Felikso Zalteno „Bembis“, ar Chalilio Džibrano „Pranašas“.
Kur įmanoma, Gutenbergo projekto leidiniai yra pateikiami kaip neformatuotas (ASCII) tekstas. Keletą metų diskutuojama apie XML naudojimą. Sunkiai redaguojami leidiniai (nors ir nepageidaujami) yra PDF formato, arba kitokio, jeigu yra redagavimo savanorių.
Daugiausia projekto leidinių yra anglų k., daug vokiečių, prancūzų, italų, ispanų, olandų, suomių ir kinų kalbomis.
Visi Gutenbergo projekto tekstai gali būti gauti ir platinami nemokamai, jei tik nenaudojamas prekinis ženklas.
Pozicija. Nuomonės
'''Pozicija. Nuomonės''' – savaitinis žurnalas, ėjęs nuo 1995 m. lapkričio mėn. Vilniuje.
Istorija
Leistas vietoje 1990–1995 m. leisto savaitraščio „Pozicija“. Leido UAB „Pozicija“. Tiražas 1995 m. – 3000 egz., 1997 m. – 1000 egz.
Vyriausiasis redaktorius Vytautas Budnikas, atsakingasis redaktorius A. Sungaila. Redaktorius Algirdas Kratulis, Jonas Tadas Teseckas.
Ljovisnos krioklys
thumb|250px|Ljovisnos krioklys
Ljovisnos krioklys ( „dulksnos krioklys“) – krioklys Venesueloje, Bolivaro valstijoje, Karoni upės žemupyje, netoli jos santakos su Orinoku. Tai vienas pagrindinių Puerto Ordaso miesto turistinių objektų. Aukščiau įrengta Mokegvos užtvanka sumažino krioklio srautą, tačiau atidarius užtvankos pralaidas kelis kartus per metus kriokliu teka didžiausias vandens srautas.
Rabarbaras
Šios genties augalai turi įvairių medžiagų, pasižyminčių gydomosiomis savybėmis. Lapuose yra gana daug oksalo rūgšties, mineralinių medžiagų, A ir C vitaminų ir kt. Šaknyse ir šakniastiebiuose yra tanidų. Gentyje 4 rūšys.
Lietuvoje auginamos šios rūšys:
Garo turbina
thumb|190px|Šiuolaikinės garo turbinos detalė
Garo turbina (, iš 'sūkurys') – energijos rūšies keitimo įtaisas, variklis, vandens garų termo-mechaninę plėtimosi energiją verčiantis į mechaninę − sukimo momentą. Tiesiogiai, be tarpinių grandžių (stūmoklio, švaistiklio), sukuria sukamąjį judėjimą.
Garo turbinų galia dažniausiai svyruoja tarp 0,5−500 MW, galingiausia pastatyta − 1200 MW. Šiluminėse elektrinėse garo turbinos sujungiamos su elektros generatoriumi. Taip pat naudojamos elektros generatoriams sukti laivuose.
Yra ir dujų turbinų, kuriose vietoje vandens garų išnaudojama dujų degimo reakcijos sukuriama termo-mechaninė energija. Dujų turbinos įrengiamos šiluminėse elektrinėse, turbosraigtiniuose lėktuvuose sraigtams sukti.
Džinso nestabilumas
Džinso nestabilumas – tarpžvaigždinių (aplinkžvaigždinių) debesų kolapso (susitraukimo) ir žvaigždėdaros priežastis. Traukimasis prasideda, kuomet debesį sudarančios medžiagos gravitacinės traukos jėgos viršija debesies dujų slėgį. Dėl tankio fliuktuacijų didėjimas nehomogeniniame tarpžvaigždinės medžiagos debesyje dėl vidinės gravitacijos atsiranda gravitacinis nestabilumas. Kai medžiagos sankaupa pasiekia tam tikrą masę, gniužulo viduje gravitacijos jėga viršija dujų slėgio sukeliamą pasipriešinimą. Tokie gniužulai tampa naujų žvaigždžių susidarymo centrais. Pavieniai Saulės masės gniužulai ima trauktis būdami 0,65 šm skersmens, o tai atitinka 10 000 molekulių/cm³ koncentraciją.
Debesies stabilumo sąlyga reikalauja hidrostatinės pusiausvyros: kur M_{d} yra debesies masė, p yra slėgis, G yra gravitacijos konstanta, r yra debesies spindulys. Pusiausvyra yra stabili, jei mažos tankio perturbacijos (trikdymai) nėra stiprinamos (t. y. atsitiktiniai sutankėjimai toliau nedidėja). Bendrai paėmus, debesis yra nestabilus, jei jis yra labai tankus ir masyvus arba labai šaltas (tuomet dujų slėgis neatlaiko gravitacinių jėgų).
Džinso masė
Džinso masė pavadinta vardu anglų fiziko Džeimso Džinso, kuris pirmasis išsamiai išnagrinėjo dujinio debesies gravitacinio kolapso procesą. Jis parodė, kad egzistuoja tam tikros sąlygos (kritinė masė), kurioms esant debesies dujų slėgis nebeatsveria gravitacinių jėgų ir prasideda traukimosi procesas. Jis išvedė formulę, surišančią šią masę su debesies tankiu ir temperatūra. Kuo didesnis tankis ir kuo mažesnė debesies temperatūra, tuo jis bus nestabilesnis ir ims trauktis.
Apytikslę Džinso masės vertę galima gauti ir iš paprastų samprotavimų. Tarkime turime sferinį R spindulio debesį, kurio masė yra M, o garso greitis jame c_s. Tarkime mes jį truputėlį suspaudžiame. Garso bangoms užtruktų
pereiti visą debesį mėginant atstatyti dujų slėgio balansą. Tuo pat metu gravitacinės jėgos mėgintų sutraukti debesį ir jei nebūtų pasipriešinimo tai įvyktų per laisvojo kritimo laiką:
Titas Masiulis
Titas Masiulis (1962 m. vasario 6 d. Kaune – 1991 m. sausio 13 d. Vilniuje) – viena iš Sausio 13-osios įvykių aukų, žuvo sausio 13 d. naktį, gindamas Lietuvos Respublikos laisvę ir nepriklausomybę.
Džinso nestabilumas
Džinso masė
Čia G gravitacinė konstanta, \rho dujų tankis. Dabar galima suprasti, kad jei garso sklidimo laikas yra mažesnis už laisvojo kritimo laiką, slėgio jėgos sugebės atstatyti pusiausvyrą. Tačiau jei (dujų) laisvojo kritimo laikas yra mažesnis už garso sklidimo laiką, gravitacinės jėgos laimi ir prasideda traukimasis (kolapsas). Taigi, gravitacinio kolapso sąlyga bus:
Titas Masiulis
Biografija
1969–1977 m. mokėsi Kauno 24-oje vidurinėje mokykloje, kurioje baigė aštuonias klases. 1977–1981 m. mokėsi Kauno politechnikume, baigė pramoninės ir civilinės statybos kursą, įgijo techniko-statybininko kvalifikaciją, gavo diplomą. 1981 m. paskirtas dirbti į Gražiškius (Vilkaviškio rajonas), tačiau tais pat metais, iki 1984 m., buvo pasiųstas tarnauti sovietiniame laivyne radistu.
Džinso nestabilumas
Džinso masė
Po nedidelių matematinių pertvarkymų galima gauti, jog Džinso masė yra apytiksliai lygi:
Titas Masiulis
Biografija
1984 m. pradėjo dirbti Kauno rajono „Pirmūno“ kolūkio statybos brigadoje. Tai buvo jo paskutinis darbas pagal specialybę. 1987 m. jis įsijungė į Kauno turistų klubą ir dalyvavo žygiuose po kalnus pietinėje Europoje ir Azijoje, aplankė įžymias Lietuvos vietas. Keliavo į Karpatų kalnus slidinėti.
Džinso nestabilumas
Džinso ilgis
Stabilumo kriterijus gali būti išreikštas ir ilgio terminais. Ši ilgio skalė yra vadinama Džinso ilgiu. Didesniuose nei Džinso ilgis atstumuose medžiaga bus nestabili (kolapsuos). Džinso ilgis apskaičiuojamas iš:
Originali Džinso išvesta formulė yra tokia:
kur k_B Bolcmano konstanta, T - debesies temperatūra, r - debesies spindulys, \mu vidutinė dalelės molio masė, G - gravitacinė konstanta, \rho - debesies tankis.
Nesunku matyti, kad \lambda_J=r kuomet t. y. debesies spindulys lygus Džinso ilgiui, kai vidutinė dalelės šiluminė energija lygi jos gravitacinei energijai (darbui, kurį ji atliktų, nukritusi į debesies centrą). Ties tuo ilgiu debesis nei traukiasi, nei plečiasi. Antraip debesis arba plečiasi ir vėsta arba traukiasi ir kaista tol, kol pasiekiama pusiausvyra.
Tiesa vėliau buvo surasta, kad originali Džinso analizė turėjo trūkumų. Išvesdamas savo formules jis tarė, kad kolapsuojantis debesis yra apsuptas begalinės pastovaus tankio stabilios aplinkos. Tačiau kaip jau buvo minėta, bet kokių didesnių matmenų nei Džinso ilgis dujų debesys bus nestabilūs. Taigi visa aplinka, supanti pasirinktą kolapsuojančią sritį irgi bus nestabili, kolapsuojanti. Dėl to gravitacinis kolapsas iš tiesų bus lėtesnis, nei kad sektų iš Džinso analizės.
Nuorodos
Longair, Malcolm S., "Galaxy Formation" 1998. Džinso ilgis
Orbitinis rezonansas
Orbitiniu rezonansu vadinamas reiškinys, kai du dangaus kūnai, besisukantys aplink trečiąjį, periodiškai gravitaciškai veikia vienas kitą, paprastai dėl to, kad jų orbitinių periodų santykis yra santykis tarp dviejų nedidelių sveikųjų skaičių. Pavyzdžiui, 2:3 orbitinis rezonansas tarp Plutono ir Neptūno reiškia, kad Plutonas aplink Saulę per tam tikrą laiko tarpą apsisuka 2 kartus, o Neptūnas – 3.
Orbitinis rezonansas žymiai sustiprina bendrą kūnų gravitacinę sąveiką. Dauguma atvejų tokia sąveika nėra stabili, t. y. abiejų kūnų judesio kiekio momentai ir orbitos kinta tol, kol rezonansas daugiau nebeegzistuoja. Tačiau kai kuriais atvejais rezonansinė sistema būna stabili ir save koreguojanti, pavyzdžiui, 1:2:4 rezonansas tarp Jupiterio palydovų Ganimedo, Europos ir Ijo, arba jau minėtas 2:3 rezonansas tarp Plutono ir Neptūno.
Atskiras atvejis yra 1:1 rezonansas tarp kūnų su panašių skersmenų orbitomis. Tokiu atveju didesni Saulės sistemos kūnai išvalo savo orbitų kaimynystę nuo ten esančių kūnų – toks elgesys šiuo metu yra dalis planetos apibrėžimo.
Orbitinio rezonanso rūšys
Vidutinio judėjimo orbitinis rezonansas susidaro, kai dviejų kūnų sukimosi periodų santykis yra santykis tarp dviejų sveikųjų skaičių. Tai gali arba stabilizuoti, arba destabilizuoti orbitas. Orbitos stabilizuojasi, kai kūnai niekada nepriartėja arti vienas kito. Tokio rezonanso pavyzdžiai:
Mažų kūnų atveju daug labiau tikėtina, kad orbitinis rezonansas destabilizuos orbitas, pavyzdžiui, tokiu būdu susidarė Kirkvudo tarpai asteroidų žiede, Kasinio plyšys Saturno žieduose.
Sekuliarinis rezonansas atsitinka, kai sinchronizuojasi dviejų orbitų precesija. Mažas dangaus kūnas, esantis sekuliariniame rezonanse su didesniu, precesuos tokiu pačiu greičiu, kaip ir didesnis. Per ilgą laiko tarpą ši precesija pakeis mažojo kūno orbitos ekscentritetą ir posvyrį.
Orbitiniai rezonansai Saulės sistemoje
thumb|right|365px|Jupiterio palydovų orbitiniai rezonansai. Žr. tekste.
Tik kelios planetos ir didieji palydovai šiuo metu yra orbitiniame rezonanse:
Plutono orbitinis rezonansas
Plutono orbita yra keliose rezonansinėse būsenose su Neptūnu:
Viena iš šių rezonansų pasekmių yra tai, kad, Plutonui kertant Neptūno orbitą, tarp jų yra bent 30 AV atstumas.
Jupiterio ir Saturno rezonansas praeityje
Prieš maždaug 4 mlrd. metų Jupiteris ir Saturnas atsidūrė 2:1 santykio orbitiniame rezonanse – Saturnas apskriedavo aplink Saulę kartą per du Jupiterio apsisukimus. Manoma, kad dėl to Neptūnas buvo išsviestas iš savo ankstesnės vietos tarp Urano ir Saturno ir buvo išmestas toli link Koiperio žiedo.
Berlyno zoologijos sodas
thumb|right|Dramblių vartai – pagrindinis įėjimas į zoologijos sodą iš Budapešto gatvės thumb|right|Įėjimas į zoologijos sodą, apie 1900 m. Berlyno zoologijos sodas – vienas didžiausių zoologijos sodų Vokietijoje ir vienas turtingiausių pasaulyje pagal gyvūnų rūšis (apie 14 000 gyvūnų, 1500 rūšių). Yra Berlyne, užima 35 ha plotą. Berlyno zoologijos sodui taip pat priklauso muziejus – akvariumas, kuriame auginamos ir eksponuojamos ne tik žuvys, bet ir ropliai, vabzdžiai, bestuburiai ir kt.
Berlyne yra ir kitas zoologijos sodas – buvusioje rytinėje Berlyno miesto dalyje įsikūręs VDR laikų zoologijos sodas Tierpark, užimantis 160 ha, – Berlyno zoologijos sodo filialas.
Berlyno zoologijos sodas pasižymi tuo, kad gyvūnams skirtos didelės teritorijos, kur jie laksto beveik laisvi, nuo lankytojų neretai atskirti tik vandens grioviu. Paukščiams ir kitiems gyvūnams įrengti aptvarai yra labai erdvūs.
Berlyno zoologijos sodas laikomas viena lankomiausių turistų vietų Berlyno mieste – 2005 m. Berlyno zoologijos sodą aplankė 2,33 mln. žmonių.
Istorija
Nuo 1841 m. Berlyno zoologijos sodas yra akcinė bendrovė.
Pirmasis Vokietijoje ir devintasis zoologijos sodas Europoje buvo atidarytas 1844 m. rugpjūčio 1 d. Jo įkūrėjas ir pirmasis direktorius buvo prof. Martinas Lichtenšteinas, Humbolto Universiteto Berlyne zoologas.
1869 m. zoologijos sodo direktoriumi tapo Heinrich Bodinus. 1871 m. jo iniciatyva buvo įrengtas antilopių gardas, kuris dėl savo egzotinio stiliaus iš karto pritraukė daug lankytojų. Vėliau įrengti gardai drambliams, stručiams ir kitiems gyvūnams, zoologijos sode įrengti paviljonai ir restoranai lankytojams.
1888 m. zoologijos sodui vadovauti ėmė Ludwig Heck, kurio dėka į sodą atvežta dar daugiau įvairių rūšių gyvūnų – zoologijos sodas tuo metu jau prilygo Londono zoologijos sodui. thumb|right|Muziejus-akvariumas 1913 m. atidarytas muziejus – akvariumas.
Antrojo pasaulinio karo metais zoologijos sodas beveik visas buvo sugriautas. Iš 3715 gyvūnų išgyveno tik 91, iš jų du liūtai, dvi hienos, azijinio dramblio patinas, begemotas, dešimt karčiuotųjų pavianų, viena šimpanzė, vienas juodasis gandras ir vienas baltasis gandras.
1945–1956 m. zoologijos sodas buvo atstatomas, jam vadovavo Katharina Heinroth.
1956 m. vadovavimą perėmė Heinz-Georg Klös, kuris tęsė atstatymo darbus – buvo įrengti gardai beždžionėms, paviljonas įvairiems paukščiams, taip pat patalpos lokiams ir plėšriesiems gyvūnams. Tuo metu zoologijos sode taip pat pradėtos veisti retos ir nykstančios gyvūnų veislės: pavyzdžiui, juodasis raganosis ir Prževalskio arklys. Taip pat zoologijos sode buvo pastatyta gyvūnų skulptūrų bei stengiamasi atstatyti autentišką prieškarinę architektūrą (pavyzdžiui, Dramblių ir Liūtų vartus, žirafų gardą). Direktorius Heinz-Georg Klös įkūrė zoologijos mokyklą ir rūpinosi senųjų pastatų atstatymu.
Australijos himnas
„Advance Australia Fair“ („Pirmyn, Australija graži“) – oficialus nacionalinis Australijos himnas, sukurtas Peter Dodds McCormick. Daina pirmą kartą atlikta 1878, tačiau nacionaliniu valstybės himnu tapo tik 1984. Iki tol tai tebuvo patriotinė daina, taip pat naudojama kaip muzikinis skirtukas prieš žinias, transliuojamas Australian Broadcasting Commission. Renkant Australijos nacionalinį himną dainai „Advance Australia Fair“ teko susirungti su karališkuoju himnu ir tuometiniu „neoficialiu himnu“ „Waltzing Matilda“ („Šokanti Matilda“), kurias ji nugalėjo balsavimo keliu.
Palau vėliava
thumb|250px|right|[[Vaizdas:FIAV 111111.svg|23px Proporcijos: 3:5]] Palau vėliava – žydrame stačiakampio centre geltonas skritulys, kiek paslinktas link flagštoko.
Heraldinis blazonavimas (aprašymas): Azur fone Or skritulys.
Istorija
thumb|200px|JTO Palau globojamos teritorijos vėliava Salos priklausė taip vad. JTO globojamoms teritorijoms. Vėliava buvo panaši į dabartinę Europos Sąjungos vėliavą. Skyrėsi žvaigždučių kiekis ir spalva, be to, pačios vėliavos fono spalva priminė JTO vėliavos žydrą spalvą.
Kuriant vėliavą, kaip pagrindas, buvo pasiskolinta Japonijos vėliava.
1979 m. buvo surengtas vėliavų konkursas ir 1980 m. spalio 22 d. Blau Skebongo sukurta vėliava buvo išrinkta tapti valstybės vėliava. Vėliava adaptuota 1981 m. sausio 1 d.
Simbolika
Geltonas skritulys – mėnulio simbolis – reiškia tautos vienybę, taiką ir meilę. Mėlynas fonas simbolizuoja vandenyną, kuriame išsidėstęs salynas, ir nepriklausomybę.
Proporcijos
thumb|200px Geltonas skritulys yra 3/5 vėliavos aukščio dydžio. Pagal horizontalę yra paslinktas link flagštoko ir nutolęs nuo jo per 2/3 savo dydžio.
Konstrukcija
Spalvų reikšmės Pantone spalvų sistemoje:
Spalvų reikšmės RGB spalvų sistemoje:
Australijos himnas
Istorija
„Advance Australia Fair“ XIX a. pabaigoje sukūrė Peter Dodds McCormick, po kūriniu pasirašęs kaip „Amicus“ (lot. draugas). Pirmą kartą dainą atliko Andrew Fairfax 1878 m. lapkričio 30 d. Neilgai trukus daina išpopuliarėjo ir 1901 m. sausio 1 d. Australijos Sandraugos inauguracijos proga ją choru traukė 10 tūkst. žmonių.
Net ir iki tapdama nacionaliniu Australijos himnu, daina buvo gan plačiai naudojama. II pasaulinio karo metu Australijos nacionalinis transliuotojas – Australian Broadcasting Commission – naudojo ją žinių anonsuose, taip pat ji dažnai būdavo grojama oficialių ceremonijų atidarymuose ir uždarymuose.
1973 m. Gough Whitlam vadovaujama Australijos vyriausybė nusprendė, kad valstybei reikia himno, kuris simbolizuotų Australiją kaip išskirtinę valstybę ir paskelbė konkursą tokiam himnui. Australijos menų taryba suorganizavo konkursą, kuris buvo pramintas „Australijos nacionalinio himno paieška“. Konkursas vyko dviem etapais: pirmuoju buvo ieškoma eilių, antruoju – muzikos. Kiekvieno etapo laimėtojui buvo paskirtas 5000 Australijos dolerių prizas. Tačiau nė vienas iš naujai pateiktų kūrinių nepasirodė vertas dėmesio, tad Australijos menų taryba rekomendavo rinkti nacionalinį himną iš „Advance Australia Fair“, „Waltzing Matilda“ ir „Song of Australia“.
Po apklausos (1974 m.), kurioje buvo apklausta 60 tūkst. Australijos gyventojų, paaiškėjo, kad populiariausia iš pasiūlytų dainų yra „Advance Australia Fair“.
1977 m. referendume „Advance Australia Fair“, surinkusi 43,6 % balsų, buvo išrinkta nacionaliniu himnu, įveikdama kitas tris pasiūlytas dainas: „Waltzing Matilda“ (28,5 % balsų), „Song of Australia“ (9.7 % balsų), ir tuomeninį nacionalinį himną „God Save the Queen“ (surinkusį 18.7 % balsų).
1984 m. balandžio 19 d. Bob Hawke vadovaujama Australijos vyriausybė paskelbė „Advance Australia Fair“ nacionaliniu valstybės himnu.
Eilės
Iš originalios „Advance Australia Fair“ versijos buvo išmesti antras, ketvirtas ir penktas posmai, nes jie pabrėžė britiškąjį Australijos paveldą ir Britanijos privalumus.
Taip pat buvo pakeistos trys eilutės, siekiant išvengti seksizmo:
Kritika
Nacionalinis himnas kartkartėmis vis sukelia diskusijas Australijoje, nes yra teigiančių, kad jo eilės ir muzika vidutiniški, neįdomūs, neįkvepiantys. Kiti kelia nepasitenkinimą, kad himnas „Advance Australia Fair“ nėra toks populiarus ir plačiai žinomas kaip kitos nacionalinės dainos, ypač „Waltzing Matilda“. Ypač kritikuojamas pirmame posme esantis žodis (neveikiamoji veiksmažodžio „to grid“, reiškiančio „apsupti, apglėbti“ forma) kaip mažai žinomas ir sunkiai suprantamas.
2000 m. Sidnėjuje vykusių Olimpinių žaidynių atidarymo metu tapo akivaizdu, kad didžiulė žiūrovų minia nemokėjo nacionalinio himno antrojo posmo, kurį sudainavo Julie Anthony.
Himno melodija yra išdėstyta labai plačiame diapazone, kas neišlavintam balsui sukelia sunkumų dainuojant.
Indinės kaulalūpės
Indinės kaulalūpės (Oxygaster) – karpinių (Cyprinidae) šeimos žuvų gentis.
Dotnuvos konurbacija
thumb|right|235px|Simbolinis ženklas, skiriantis Akademiją nuo Dotnuvos
Dotnuvos konurbacija – keleto stambių gyvenviečių susiliejimas Kėdainių rajone, Dotnuvos seniūnijoje. Sudaro 3 didelės gyvenvietės: Dotnuva, Akademija ir Vainotiškiai. Be to, šalia išsidėstę ir keli mažesni kaimai: Beržai, Dotnuvos GS, Aušra, Bokštai, Valinava, Siponiai, Šalčmiriai. Iš viso šioje konurbacijoje gyvena virš 2700 gyventojų (beveik pusė seniūnijos gyventojų). Konurbacija susidarė augant gyvenvietėms aplink Žemės Ūkio Akademiją (dabar institutas). Akademija ir Vainotiškiai iškilo tarybiniais metais, tuo tarpu kitose gyvenvietėse gyventojų skaičius padidėjo nežymiai.
Liuba (mamutas)
thumb|Liuba Liuba – apie 3-4 mėn. mamutė (Mammuthus primigenius), kuri žuvo prieš maždaug 37 000 m. ir kurios sušalęs kūnas 2007 m. gegužės mėn. buvo aptiktas Jamalo pusiasalyje (Rusija) amžiname įšale.
Mamutės kūną aptiko šiaurės elnių augintojas ir medžiotojas nencas Jurijus Chudis (Юрий Худи). Mamutę Liuba pavadino jos tyrinėtojai radėjo žmonos vardu.
Jaunutė mamutė (ji dar buvo žindoma pienu) sveria 50 kg, yra 85 cm aukščio ir 130 cm ilgio (nuo straublio iki uodegos), taigi, dydžiu atitinka stambų šunį.
Radimo metu mamutė buvo itin gerai išsilaikiusi. Jos akys ir straublys buvo sveiki, kūną dar dengė kailio likučiai. Mamutės kūnas buvo nuvežtas į Jikei universitetą Japonijoje tyrimams (tarp jų – kompiuterinei tomografijai), o vėliau vėl grįžo į Rusiją. Tiriant mamutę buvo sužinotas mamutų vidaus organų išsidėstymas. Jos kvėpavimo takuose ir virškinimo trakte aptikta daug dumblo, todėl manoma, kad ji nuskendo. Tikimasi, kad paėmus vidinių organų pavyzdžius ir juos atitirpinus bus galima tirti tų laikų mikroorganizmus ir bus galima nuskaityti šios mamutų rūšies genomą. Tikimasi tiriant oro likučius plaučiuose sužinoti ką nors naujo apie to meto Žemės atmosferą.
Nuorodos
Iliustracijos:
Pseudoskorpionai
Pseudoskorpionai (Pseudoscorpionida), liet. skarpónys – bestuburių gyvūnų būrys, priklausantis voragyvių klasei.
Sandara
Pseudoskorpionai yra maži, panašūs į skorpioną nariuotakojai. Ilgis svyruoja nuo 2 iki 8 mm. Jų kūnas plokščias, kriaušės pavidalo, padalintas į dvi dalis (galvakrūtinę ir pilvelį). Taip pat turi aštuonias penkių segmentų kojas ir paprastąsias akis. Kūno spalva įvairuoja nuo gelsvai rudos iki tamsiai rudos, su kontrastingomis žnyplių spalvomis. Pedipalpai labai ilgi ir žnypliški, labai primenantys skorpionų. Pilvelis trumpas ir užpakalinėje dalyje apvalainas, be uodegos ar kitokių ataugų.
Judamoji žnyplių dalis turi nuodų liauką ir lataką. Nuodai naudojami mažoms aukoms sugauti ir paralyžiuoti. Pseudoskorpionai nekanda. Tam, kad suvirškintų grobį, jie ant aukos užpila nedidelį kiekį ėdančio skysčio, tada nuryja suskystėjusias kūno dalis.
Pseudoskorpionai pina šilkinius siūlus iš liaukų žanduose kokonams, nerdamiesi ir šalto oro metu. Dar vienas juos su artimiausiais giminaičiais vorais siejantis bruožas yra tai, kad jie kvėpuoja pro kvėptukus (stigmas).
Paplitimas
Žinoma daugiau kaip 2000 pseudoskorpionų rūšių. Jie paplitę visame pasaulyje, net ir šaltuose regionuose, bet daugiausia ir įvairiausių rūšių gyvena tropiniuose ir subtropiniuose regionuose. Knyginis pseudoskorpionas (Chelifer cancroides) yra dažniausiai namuose randama rūšis. Kitos rūšys gyvena po medžių žieve, po lapais ir miško paklote, medžių drevėse, po akmenimis, olose, jūros pakrantėse ir tarp uolų plyšių.
Dauginimasis
thumb|250px|Knyginis pseudoskorpionas (Chelifer cancroides) Įmantraus ritualinio šokio metu pseudoskorpiono patinas nuveda patelę virš anksčiau ant žemės padėto spermatoforo. Patelė apvaisintus kiaušinius nešioja ant kybančio po pilveliu maišelio, o jaunikliai kurį laiką gyvena ant motinos. Vienos vados metu išsiperi apie du tuzinus jauniklių. Per metus gali būti ir ne viena vada.
Jaunikliai subręsta po trijų nėrimųsi, šis laikotarpis gali tęstis iki kelerių metų. Suaugę individai gyvena nuo 2 iki 3 metų. Jie aktyvūs šiltuoju metų laiku, žiemoja susisukę į šilkinius kokonus.
Nauda
Pseudoskorpionai paprastai naudingi žmonėms, nes jie medžioja kandžių ir kitokių kilimų kenkėjų lervas, šiengraužius, skruzdėles, erkes ir smulkias museles. Jie yra maži ir nekenksmingi, dėl jų dydžio retai matomi. Į namus dažniausiai patenka pernešami kitų didesnių vabzdžių ar su malkomis. Paprastai aptinkami vonioje ar skalbykloje, nes jie ieško drėgmės. Kartais randami po vabalų sparnais, kur minta erkėmis.
Gugolas
Gugolas – labai didelis skaičius 10100, kitaip sakant, vienetas su šimtu nulių. Vienas iš būdų pavaizduoti gugolo dydį – dauginti milijoną iš milijono 16 kartų, o gautą rezultatą padauginti iš tūkstančio. Terminas pirmą kartą buvo pavartotas 1938 metais devynmečio Miltono Sirotos (Milton Sirotta). Miltono dėdė, garsus amerikietis matematikas Edvardas Kasneris (Edward Kasner) išpopuliarino šį terminą, pavartodamas jį savo knygoje „Mathematics and the Imagination“. Populiariausia dabartinė užuomina į šį didžiulį skaičių – pasaulinė paieškos svetainė Google.
Gugolas neturi ypatingos reikšmės matematikoje (terminas keičiamas į „dešimt seksdecilijardų“), bet retkarčiais vartojamas, kai norima apibūdinti neįprastai didelius dydžius, pavyzdžiui, visų galimų skirtingų šachmatų žaidimų skaičių.
Gugolas gali būti užrašomas skirtingais būdais, pavyzdžiui:
Gugolpleksas
Po kiek laiko Miltonas sugalvojo naują terminą – „gugolpleksas“, kuriuo buvo apibūdintas „vienetas su tiek nulių, kol nusibos rašyti“. Jo dėdė Kasneris apibūdino terminą konkrečiau, nes, anot jo, „žmonės pavargsta skirtingu laiku“. Gugolpleksui buvo suteikta reikšmė – vienetas su gugolu nulių, kitaip tariant 1010 100
Michel Suleiman
Mišelis Suleimanas (ميشال سليمان Mīšāl Sulaymān, 1948 m. lapkričio 21 d.) - dabartinis Libano prezidentas. Prieš tampant prezidentu, nuo 1998 m. gruodžio mėnesio buvo Libano karinių pajėgų (LKP) vadas. Suleimanas laimėjo 2008 m. Libano prezidento rinkimus ir gegužės 25 d. tapo prezidentu.
Viešieji darbai
Darbo rinkos politikos priemonė
Viešieji darbai organizuojami siekiant suteikti galimybę darbo ieškantiems asmenims užsidirbti pragyvenimui būtinų lėšų ir sudaryti sąlygas laikinai įsidarbinti ekonominių sunkumų patiriančių įmonių darbuotojams. Viešieji darbai gali būti organizuojami šiems teritorinėje darbo biržoje įsiregistravusiesiems asmenims (LR užimtumo rėmimo įstatymo 28 str. 1 d.) :
Viešieji darbai organizuojami įmonėse, įstaigose, organizacijose ar kitose organizacinėse struktūrose (toliau – įmonės) laikino pobūdžio darbams, skirtiems padėti palaikyti ir (ar) plėtoti vietos bendruomenės socialinę infrastruktūrą, atlikti arba išsaugoti darbo vietas ekonominius sunkumus patiriančiose įmonėse Vyriausybės ar jos įgaliotos institucijos patvirtintame Aktyvios darbo rinkos politikos priemonių įgyvendinimo sąlygų ir tvarkos apraše nustatytomis sąlygomis ir tvarka.
Viešuosius darbus organizuoja teritorinės darbo biržos kartu su savivaldybėmis ir darbdaviais. Viešųjų darbų programą (projektus) rengia ir tvirtina savivaldybė arba teritorinė darbo birža (atitinkamai pagal finansavimą).
Austroneziečiai
thumb|Šiuolaikinis pasiskirstymas Austroneziečių kalbosAustroneziečiai – Indonezijos, Melanezijos, Polinezijos ir Madagaskaro tautų grupė, kurios tautos kalba austronezinėmis kalbomis, tačiau nesudaro kultūrinio ar rasinio vieneto.
Manoma, kad austronezinėmis kalbomis kalbančios tautos kilusios iš Taivano salos, į kurią jų protėviai persikėlė iš kontinentinės Azijos apie 10 000 - 6 000 m. pr. m. e.
Trolhetanas
Trolhetanas – pietvakarių Švedijos miestas, Vestra Jotalando provincijoje. Jis yra 80 km į šiaurę nuo Geteborgo. Miestas pastatytas Jotos upės vingyje, abiejuose upės krantuose.
Girelė (Molėtai)
Girelė – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Videniškių.
Kristalas
thumb|200px|Kvarco kristalas
thumb|200px|right|Didžiulis dirbtinis monokristalas auginamas Saint-Gobain
Kristalas – kietasis kūnas, turintis tvarkingą vidinę struktūrą. Jį sudaro tvarkingai susigrupavusios dalelės: atomai, jonai (krūvį turinčios dalelės) arba molekulės (atomų junginiai).
Kristalas susidaro iš tirpalų, aušinant išlydytą kietąją medžiagą, o šis susidarymo procesas vadinamas kristalizacija. Susidarant kristalui, jo atomai, jonai ar molekulės tvarkingai išsidėsto lygiagrečiomis eilėmis, kurių grupės sudaro kristalų gardeles. Gardelė lemia kristalo formą. Kai prie jos jungiasi daugiau atomų, jonų ar molekulių, kristalas auga. Taškai, kuriuose išsidėsčiusios struktūrinės dalelės, vadinama gardelės mazgais. Molekulinėje kristalinėje gardelėje molekules sieja Van der Valso jėga. Pats mažiausias tūris, tiksliai pasikartojantis visame kristale, vadinamas elementariąja gardele. Kristalą sudaro gardelių kombinacijos. Druska ir cukrus turbūt yra žinomiausios kristalinės medžiagos, bet, pavyzdžiui, molis ar plienas irgi susideda iš kristalų. Daugelio gamtinių medžiagų kristalinę sandarą sunku įžiūrėti, nes kristalai dažniausiai būna sulipę. Tokios iš daugelio kristalėlių sudarytos medžiagos yra vadinamos polikristalinėmis.
thumb|200 px|left|Atomai kristalinėje gardelėje dėl šiluminio judėjimo svyruoja tam tikrose ribose
Kristalų simetrijos elementai yra ašys, plokštumos ir centrai.
thumb|200 px|left|NaCl kristalo jonai Melsvas = Na+, Tamsiai žalias = Cl−
Panamos provincija
Panamos provincija  – provincija, esanti Panamos centrinėje ir rytinėje dalyje, Ramiojo vandenyno pakrantėje. Administracinis centras – šalies sostinė Panama.
Henry Way Kendall
Henris Kendalis ( 1926 m. gruodžio 9 d. Bostonas – 1999 m. vasario 15 d. Vakula Springso valstybinis parkas, Floridos valstija) – JAV fizikas, visuomenės veikėjas, Nobelio fizikos premijos laureatas.
Panamos provincija
1996 m. nuo provincijos atskirta Madugandi komarka.
Henry Way Kendall
Biografija
1950 m. baigė Amhersto koledžą. 1955 m. daktaras. 1956–1961 m. dėstė Stanfordo universitete, 1961–1999 m. Masačūsetso technologijos institute. 1967 m. profesorius.
Nuo 1960 m. JAV Gynybos departamento mokslininkų patarėjų grupės narys. 1969 m. įkurto Susirūpinusių mokslininkų sąjungos (Union of Concerned Scientists) vienas įkūrėjų, 1974–1999 m. vadovas.
The Incredible Machine
The Incredible Machine – penktasis studijinis amerikiečių kantri grupės „Sugarland“ albumas, išleistas 2010 m. spalio 19 d. Albumo singlas „Stuck Like Glue“ pasiekė antrąją vietą „Billboard“ kantri singlų reitinge. Nepaisant to, jog albumas nesulaukė kritikų pripažinimo, jis debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, per pirmąją pardavimų savaitę JAV pardavus 203 tūkstančius kopijų. Tai buvo antrasis grupės įrašas, pasiekęs šią viršūnę. 2011 m. sausio mėnesio duomenimis, JAV parduota virš milijono albumo kopijų ir albumas tapęs platininiu.
Dainų sąrašas
Visų dainų autoriai Kristian Bush ir Jennifer Nettles, išskyrus, kur išskirta.
Henry Way Kendall
Biografija
Mokslinių tyrimų svarbiausia sritis – elementariųjų dalelių fizika, karo technologijos. Tyrė netampriąją elektronų sklaidą deuteronais, kvantinės elektrodinamikos reliatyvistinius efektus, elektronų lyginumo pažaidą, eksperimentiškai įrodė, kad nukleonai susideda iš kvarkų.
1990 m. Nobelio fizikos premija kartu su Džeromu Friedmanu ir Ričardu Tailoru už novatoriškus giluminės neelastingos elektronų sklaidos nuo protonų ir neutrinų tyrimus, kuri turėjo didelę reikšmę kvarkų modelio fizikoje vystymui.
Mirė nuo kraujoplūdžio, fotografuodamas povandenines olas Vakulos Springso valstybiniame parke.
Panamos provincija
Geografija
Didžiąją dalį Panamos provincijos dengia džiunglės. Įsteigti Čiagreso, Altos de Kampanos, Kamino de Kruseso nacionaliniai parkai.
KF Adriatiku Mamurrasi
Mamuraso „Adriatiku“ – Albanijos futbolo klubas iš Mamuraso.
Panamos provincija
Administracinis suskirstymas
Provincija padalinta į 11 apygardų (skliaustuose – administracinis centras):
KF Adriatiku Mamurrasi
Istorija
Mieste radosi futbolo ekipa, kuri vadinosi Mamurrasi. Vëllazerimi pavadinimu buvo žinoma nuo 1991 m.
KF Adriatiku Mamurrasi pasivadino 2008 m.
2017 m. spalio 5 d. Albanijos futbolo taurės turnyre rezultatu 1:9 pralaimėjo Korčės „Skënderbeu“ ekipai.
2017 m. pabaigoje komanda buvo išformuota, anksčiau laiko pasitraukė iš pirmenybių.
Klibanarijai
thumb|right|300px|Sasanidų laikų bareljefas, kuro apačioje pavaizduotas sunkiai šarvuotas raitelis. Klibanarijai, klibanoforai ( 'stovyklos krosnies nešiotojas', iš 'stovyklos krosnis; metalinis ugniakuras') – Sasanidų imperijos, vėlyvosios Romos imperijos, Bizantijos sunkioji kavalerija. Panašiai kaip ir katafraktai klibanarijai dėvėdavo sunkius šarvus ir jodinėjo ant visiškai šarvuotų žirgų.
Klibanarijai buvo naudojami daugelio Rytų kraštų kariuomenėse. Pvz., Palmyros imperijos klibanarijai kovėsi prieš Romos kavaleriją Imės ir Emesos mūšiuose. Sasanidai naudojo klibanarijus savo vakarinėse armijose kovai su Rytų Romos imperija. Sasanidų klibanarijai buvo labiau šarvuoti, negu jų Bizantijos kolegos.
Šapuro II klibanarijus aprašė istorikas Amianas Marcelinas, buvęs romėnų štabo karininku, tarnavęs Konstancijaus II armijoje Persijoje:
Latvijos universitetas
thumb|right|200px||Latvijos universitetas XX a. pradžioje thumb|200px|Universitetinis miestelis (2019). Latvijos universitetas (latv. Latvijas Universitāte) – seniausias ir didžiausias Latvijos universitetas, įkurtas 1919 m. Rygoje. Sovietmečiu nuo Latvijos universiteto buvo atskirtas Rygos technikos universitetas. Šiuo metu Latvijos universitete mokosi apie 28 000 studentų.
Fakultetai
Universitete – 13 fakultetų:
Penzos sritis
Penzos sritis (rus. Пе́нзенская о́бласть, Penzenskaya oblast) – sritis Rusijos europinėje dalyje, Pavolgio federalinėje apygardoje. Sostinė Penza.
Plotas: 43 200 km². Gyventojų skaičius: 1 452 941 (2002 m.)
Laiko zona
Penzos sritis priklauso Maskvos Laiko Zonai (MSK/MSD). Pagal UTC žiemą – UTC +3, vasarą – UTC +4
Medžiolai
Medžiolai – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 3 km nuo Kazokiškių.
Bucefalas
Bucefalas – Aleksandro Makedoniečio žirgas. Su juo Aleksandras keliavo ir kovėsi mūšiuose. Legenda pasakoja, kad savo žirgą Bucefalą Aleksandras sutvardė dar vaikystėje, prieš jį to niekas padaryti negalėjo. Šio žirgo garbei buvo įkurtas miestas Bucefalija.
Bornmutas
Bornmutas – miestas pietų Anglijoje, prie La Manšo. Išvystyta mašinų, parfumerijos pramonės. Klimatinis pajūrio kurortas.
Istorija
Įkurtas 1810 metais. 1870 m. nutiestas geležinkelis.
Girelė (Miežiškiai)
Girelė – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Miežiškių.
Stirakiniai
Stirakiniai (Styracaceae) – nedidelė žiedinių augalų šeima, priklausanti erikiečių (Ericales) eilei. Šeimai priklauso 11 genčių ir ~160 augalų rūšių. Auga daugiausia Šiaurės pusrutulio tropikuose ir subtropikuose.
Perlaakės plėšikės
Perlaakės plėšikės (Scopelarchidae) – gelmiažuvių (Aulopiformes) šeima. Dydis – iki 23 cm. Paplitusios Arkties, Atlanto, Ramiajame ir Indijos vandenynuose. Gyvena 500-1000 m gylyje. Plėšrios. Liežuvis su aštriais tvirtais dantimis. Šeimoje 4 gentys, 18 rūšių.
Užimtumo tarnyba
miniatiūra|kairėje|Buveinė
– viešojo administravimo įstaiga, organizuojanti užimtumo rėmimo politikos priemonių įgyvendinimą bedarbiams ir žmonėms, ieškantiems darbo.
Istorija
1991 m. kovo 1 d. įkurta Lietuvos darbo birža.
2018 m. spalio 1 d. ji tapo Užimtumo tarnyba.
Veikla
Biudžetinė įstaiga, išlaikoma iš Užimtumo fondo lėšų. Paslaugas teikia nemokamai.
Veiklą organizuoja, siekdama SADM kasmet nustatytų darbo rinkos politikos tikslų ir uždavinių bei vadovaudamasi moterų ir vyrų lygių galimybių bei nediskriminacijos principais.
Šalyje veikia 60 Užimtumo tarnybos skyrių ir 14 Regioninių karjeros centrų.
Uogrė
Uogrė, – miestas Latvijos centrinėje dalyje, dešiniajame Dauguvos krante, prie Uogrės upės žiočių į Dauguvos upę, 36 kilometrai į pietryčius nuo Rygos. Jis įsikūręs ant geležinkelio ir plento Ryga – Daugpilis, Uogrės savivaldybės administracinis centras. Mieste yra meno ir muzikos mokyklos.
Istorija
XIX amžiuje pradėjo kurtis kurortas. Miesto teises gavo 1928 metais.
Demografija
Uogrėje gyvena 26 238 žmonių (2008 m.), iš kurių 65 % yra latviai, 25 % – rusai, 4,2 % – baltarusiai, 1,9 % – ukrainiečiai ir 1,8 % – lenkai.
Miestai partneriai
Miestai, su kuriais Uogrė yra užmezgusi partnerystės ryšius:
Rygos technikos universitetas
Rygos technologijų universitetas (RTU;, anksčiau žinomas kaip Rygos politechnikos institutas) – universitetas Rygoje, Latvija.
Istorija
Įkurtas 1862 m. kaip Rygos politechnikos institutas ir buvo pirmasis tokio tipo institutas Rusijos imperijoje. I pasaulinio karo metu universitetas perkeltas į Maskvą. 1918 m. dalis universiteto grįžo atgal į Rygą ir įjungtas į naujai įsteigtą Latvijos universitetą.
Rygos politechnikos institutas atstatytas 1958 m., 1990 m. suteiktas dabartinis pavadinimas.
Naujoji Kaledonija
Naujoji Kaledonija  – salų grupė, esanti pietvakarių Ramiajame vandenyne, sui generis Prancūzijos užjūrio bendrija. Ji susideda iš Didžiosios salos (Grande Terre) ir grupės mažesnių salų, įskaitant Ištikimybės salas. Salos užima apie 18 575 km² plotą. Pagal 2011 m. duomenis Naujojoje Kaledonijoje gyvena apie 260 000 gyventojų. . Sostinė ir didžiausias miestas Numėja. Pagrindinė valiuta yra CFP frankas.
Istorija
Vakarų Ramusis vandenynas (Melanezija) pirmą kartą buvo apgyvendintas prieš maždaug 50 000 metų. Austroneziečiai į šias žemes atsikėlė vėliau. Skirtingų grupių žmonės, apsigyvenę Melanezijos salyne, žinomi Lapita vardu. Jie atvyko į Naująją Kaledoniją ir Lojalumo salas apie 1500 pr. m. e. Lapita buvo gerai įgudę jūrininkai bei žemdirbiai, darę įtaką didelei teritorijai Ramiajame vandenyne.
Maždaug XI a. atvyko polineziečiai, kurie susimaišė su vietiniais gyventojais.
Europiečiai Naująją Kaledoniją bei Lojalumo salas atrado XVIII a. 1774 m. Britų keliautojas Džeimsas Kukas pastebėjo Didžiąją salą ir pavadino ją Naująja Kaledonija. Pavadinimas kilo iš Škotijos aukštikalnių, į kurias buvo panašūs vietiniai kalnai. Kaledonija buvo populiari poetiniuose ir patriotiniuose škotų kūriniuose, terminologijoje (Dž. Kuko tėvas buvo škotas).
Naująja Kaledonija susidomėjo Britanijos bei Šiaurės Amerikos banginių medžiotojai ir santalmedžio prekiautojai. Europiečiai mainė alkoholį ir tabaką į būtiniausias sau prekes. Jie į salas atnešė ir naujų ligų: raupus, tymus, dizenteriją, gripą, sifilį ir raupsus. Nuo šių ligų žuvo nemažai vietinių gyventojų. Įtampa išaugo iki priešiškos ir 1849 m. Poume klanas nužudė ir suvalgė „Cutter“ įgulą.
Sumažėjus santalmedžio prekybai, atsirado nauja prekybos forma. Iš Naujosios Kaledonijos, Lojalumo salų, Vanuatu, Papua Naujosios Gvinėjos ir Saliamono salų darbui cukraus plantacijose Fidžyje ir Kvinslande buvo pavergiami žmonės. Prekyba žmonėmis baigėsi XX a. pr.
Pirmieji katalikų ir protestantų misionieriai atvyko XIX a. Jie turėjo didelę reikšmę vietinėje kultūroje. Jie reikalavo, kad žmonės vilkėtų drabužius, taip pat išnaikino daugumą vietinių tradicijų ir papročių.
thumb|left|270px|Vėžlių įlanka Pietų provincijoje Sala tapo prancūzų valda 1853 m., Napoleonui III bandant konkuruoti su britų kolonijomis Australijoje ir Naujojoje Zelandijoje. Sekdami britų pavyzdžiu, tarp 1854 ir 1922 m. prancūzai nusiuntė 22 tūkstančius nuteistųjų į pataisos kolonijas, buvusias pietvakarių pakrantėje. Baigiantis šiai kalinimų erai, į salas atvyko daug laisvų europiečių ir Azijos gyventojų. Vietinė kanakų populiacija dėl atneštų ligų bei rasinės diskriminacijos gerokai sumažėjo.
Pirmieji nepriklausomybės reikalavimai prasidėjo 1985 m., daugiausiai agituojami Kanakų socialistinio nacionalinio išsilaisvinimo fronto (Front de Libération Nationale Kanak Socialiste; FLNKS). Kulminacija buvo pasiekta tuomet, kai nepriklausomybės kovotojai, reikalaudami laisvės, paėmė 27 įkaitus. Po kilusios nepasitenkinimo bangos 1988 m. buvo suteiktos autonominės teisės, o 1998 m. jos praplėstos. Dabar egzistuoja atskiras Kaledonijos gyventojų identitetas, atskiri oficialūs simboliai. 2018 m. lapkričio 4 d. 2018 m. Naujosios Kaledonijos nepriklausomybės referendume didesnė gyventojų dalis pasisakė prieš Naujosios Kaledonijos nepriklausomybę ir teritorija liko Prancūzijos dalimi.
Nuo 1986 m. Naujoji Kaledonija įrašyta į Jungtinių Tautų nesavarankiškai valdomų teritorijų sąrašą.
Politinė sistema
Kartu su Ramiojo vandenyno Prancūzijos Polinezijos teritorijomis bei Voliu ir Futūna, Naujoji Kaledonija yra Prancūzijos dalis. Jos oficialus statusas unikalus Prancūzijoje, ji stovi aukščiau už paprastą departamentą, bet dar nėra nepriklausoma valstybė. Kolonija ji buvo iki 1946 m., užjūrio teritorija nuo 1946 iki 1999 m.
Naujoji Kaledonija valdoma 54 narius turinčio kongreso, turinčio įstatymų leidybos teisę. Į jį visuotiniai rinkimai vyksta kas penkerius metus. Iš teritorijos taip pat deleguojami du parlamentarai ir du senatoriai į Prancūzijos parlamentą. Prancūziją Naujojoje Kaledonijoje atstovauja vyriausiasis komisaras.
Administracinis suskirstymas
Salynas yra suskirstytas į tris provincijas:
Provincijos suskirstytos į 33 komunas: Pojos komuna yra dvejose provincijose. Šiaurinė Pojos dalis su pagrindine gyvenviete ir dauguma gyventojų yra Šiaurės provincijoje, o pietinė dalis, kurioje 2009 m. gyveno vos 127 gyventojai, yra Pietų provincijos dalis. 400px|right
Be to, egzistuoja ir kanakų genčių teritorinis suskirstymas vadinamosiomis tradicinėmis sferomis (coutumières). Iš viso yra aštuoni šie regionai.
Geografija
Naujoji Kaledonija išsidėsčiusi pietvakarių Ramiajame vandenyne, apie 1200 km į rytus nuo Australijos ir 1500 km į šiaurės vakarus nuo Naujosios Zelandijos. Šiaurėje ir šiaurės rytuose ribojasi su Vanuatu, o rytuose su Fidžiu. Susideda iš pagrindinės Didžiosios salos ir grupės mažesnių salų: Belepo salynas į šiaurę, Ištikimybės salos į rytus, Pušų sala į pietus, Česterfildo salos ir Belona rifai į vakarus nuo jos.
Malajai
Malajai (MS melayu) – Pietryčių Azijos tauta, gyvenanti Malaizijoje, Brunėjuje, Indonezijoje ir kitose Malajų salyno valstybėse. Kalba malajų kalba, priklausančia malajų polineziečių grupei. Didžioji dauguma (99 %) malajiečių yra musulmonai (beveik visi sunitai), išliko animizmo, hinduizmo apraiškų.
Naujoji Kaledonija
Klimatas
Klimatas atogrąžų. Kritulių gausu ištisus metus, tačiau daugiausiai iškrenta vasaros mėnesiais (nuo gruodžio iki balandžio) dėl sezoninio pasatų vėjo iš rytų. Vidutinė temperatūra svyruoja apie 25 °C vasarą ir apie 20 °C žiemą.
Gamta
thumb|right|Kraštovaizdis Naujosios Kaledonijos pietuose|280px Naujojoje Kaledonijoje gyvena daug unikalių gyvūnų, paukščių ir augalų. Šios šalies įvairovė viename kvadratiniame kilometre didžiausia pasaulyje. Kai kurios augalų rūšys, gentys ar net šeimos yra būdingos tik šiai salai ir negali išgyventi niekur kitur. Salos biologinė įvairovė tokia plati dėl Didžiosios salos centrinio kalnyno, kuriame susikuria daug įvairių vietų, sausumos darinių su savu mikroklimatu, kur tam tikros endeminės rūšys gali klestėti.
Malajai
Istorija
Malajai suvaidino didžiulį vaidmenį Malajų salyno istorijoje. Tai buvo viena svarbiausių tautų greta javiečių, sundų, baliečių, bugių ir kt. Malajų istorinės sritys koncentravosi derlingose lygumose rytų Sumatroje ir Malakos pusiasalyje, kurie, apglėbę Malakos sąsiaurį, vieną iš nedaugelio įėjimų į Malajų salas, buvo labai svarbios strategiškai vietos. Čia ir formavosi malajų valstybės.
Naujoji Kaledonija
Augmenija
thumb|right|280px|[[Amborela, seniausias gyvas magnolijūnas pasaulyje]] thumb|right|[[Išlakioji araukarija Naujojoje Kaledonijoje|280px]] Prieš dešimtis milijonų metų Naujosios Kaledonijos sala atskilo nuo Gondvanos žemyno ir visa jos flora ir fauna tapo izoliuota nuo likusio pasaulio. Saloje evoliucionavo ne tik endeminės rūšys, bet ir gentys bei šeimos, būdingos tik šiam regionui.
Malajai
Migracija
Malajai dalyvavo austroneziečių tautų migracijoje. Spėjama, kad jų tauta susiformavo Borneo salos vakarinėje dalyje, iš kur jie apgyvendino rytų Sumatrą ir Malakos pusiasalį.
Naujoji Kaledonija
Augmenija
Naujojoje Kaledonijoje yra daug daugiau endeminių tropinių plikasėklių nei kituose panašiuose Žemės regionuose. Iš 44 vietinių plikasėklių rūšių 43 yra endeminės, viena jų – vienintelis pasaulyje žinomas parazitinis plikasėklis (Parasitaxus usta). Iš 35 vietinių araukarijų rūšių 13 Naujojoje Kaledonijoje yra endeminės. Taip pat Naujojoje Kaledonijoje auga seniausias magnolijūnas pasaulyje – Amborella, kuri yra visų magnolijūnų protėvis.
Malajai
Hinduistinės valstybės
Malajus, kontroliuojančius Malakos sąsiaurį, gana anksti pasiekdavo naujovės iš išorinio pasaulio, t. y. iš už salyno ribų.
Vilhelmas I
thumb|left|90px|Vilhelmo I monograma Vilhelmas I (Vilhelmas Frydrichas Ludvigas; 1797 m. kovo 22 d. Berlyne – 1888 m. kovo 9 d. Berlyne) – Prūsijos karalius ir nuo 1871 m. Vokietijos imperatorius.
Naujoji Kaledonija
Augmenija
Didžiausia pasaulyje išlikusi papartūnų rūšis Cyathea intermedia taip pat yra endeminė ir auga tik Naujojoje Kaledonijoje. Ši rūšis paplitus rūgščioje dirvoje ir rytinėje pakrantėje, dažniausiai pūdymuose, paauga apie vieną metrą per metus. Saloje auga ir kitų taurėpaparčių (Cyathea) genties rūšių, pavyzdžiui, Cyathea novae-caledoniae.
Naujoji Kaledonija yra vienas iš penkių planetos regionų, kuriame notofagas yra vietinė gentis; suskaičiuojamos 5 rūšys.