cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Augustas III
Paveldimosios monarchijos klausimas
Augustas III, siekdamas, kad sostas atitiktų jo sūnui, siekė, kad karaliumi sūnus būtų išrinktas dar jam gyvam tebesant, taip pat būtų panaikintas liberum veto. Kiekvieną kartą keliant šį klausimą (1752, 1758, 1760 m.) atsirasdavo vis kitų kandidatų, sustiprėdavo balsai raginantys rinkti ne saksą, o ką nors iš savųjų, „patriotų“. Čartoriskiai norėjo karaliumi padaryti ką nors iš savo giminės, Branickis kėlė pats save ir pan. Visos kaimyninės valstybės ir net tolimoji Prancūzija buvo prieš bet kokias reformas ir karaliaus valdžios stiprinimą, nes tai reiškė ribojamas galimybes kištis į valstybės reikalus. Kilo net mintis detronizuoti Augustą III. Šią mintį galėjo palaikyti Čartoriskiai, kurie rėmėsi rusais, pakvietė jų kariuomenę į kraštą ir tikėjosi įvykdyti perversmą, tačiau karaliui mirus tie siekiai taip ir liko nerealizuoti. Tarp bajorų sklandė gandai, kad rusai norėtų pasiimti Kuršą ir Žemaitiją, o už tai karaliumi padarytų Adamą Čartoriskį.
Kuršas
Augustas III siekė Kuršą parūpinti savo sūnui Karoliui. Karolis buvo išrinktas valdovu 1758 m., nes Bühren buvo ištremtas ir nebuvo vilties, kad jis sugrįžtų. 1759 m. kovo mėnesį Karolis atvyko į Mintaują, tačiau įvykus permainoms Rusijoje Bühren grįžo ir Karolį išvijo (1763 m.). Visu tuo laikotarpiu Čartoriskiai buvo nusistatę prieš Karolio kandidatūrą.
Reformų sumanymai
Valstybės suirutės metu buvo bandymų vykdyti reformas, kurios rėmėsi platesniais visuomenės sluoksniais. Lotaringijoje gyvenantis buvęs karalius Leščinskis rašė raštus apie reformų būtinybę, iš jo dvaro išėjo būrelis jaunų aristokratų reformatorių. Iškilo ir tikras švietimo reformatorius kunigas pijoras Stanislovas Konarskis, polemizavęs su jėzuitais. Jis parengė politinių reformų planą, kuris rėmėsi istoriniais Lietuvos Lenkijos seiminio gyvenimo pagrindais. Be jo siekiai didinti kariuomenę, panaikinti liberum veto skambėjo ir iš kitų visuomenės veikėjų raštų. Reformatoriai kėlė ir baudžiavos panaikinimo klausimą.
Vedybos ir vaikai
thumb|Augusto III žmona Marija Jozefa 1719 m. rugpjūčio 20 d. Augustas vedė Austrijos kunigaikštytę Mariją Jozefą (1699–1757 m.), kuri buvo Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Jozefo I duktė. Vyriausias vaikystę pergyvenęs sūnus Frydrichas Kristianas vėliau paveldėjo Saksonijos elektoriaus sostą.
Alejandro Jodorowsky
Alechandras Chodorovskis (Alejandro Jodorowsky, g. 1929 m. vasario 17 d. Tokopiljoje, Čilėje) – Rusijos žydų išeivių sūnus, yra aktorius, režisierius, prodiuseris, kompozitorius, mimas, humoristinių knygų autorius ir psichoterapeutas. Geriausiai žinomas kaip keleto ezoterinio, siurrealaus ir šokiruojančio pobūdžio filmų kūrėjas ir humoristinių knygų autorius.
Kulto filmų kūrėjas kartą yra pasakęs: „Iš filmo aš laukiu ko dauguma amerikiečių tikisi iš psichodelinių narkotikų“. Jis taip pat yra New Age spiritualistas, ieškotojas, vienas iš pasaulyje gerai žinomų Taro kortų žinovų. Jodorowsky paskutiniu metu kuria psichoterapijos metodą, vadinamą „psichomagija“, kuris turėtų padėti gydyti vaikystėje patirtų psichologinių traumų padarinius. Pastaroji terapija pagrįsta tikėjimu, jog tam tikrų kūno judesių seka gali tiesiogiai įtakoti pasąmonę, atpalaiduodama ją nuo eilės traumų, kartais perduodamų iš kartos į kartą. Terapeutas nurodo judesių seką išstudijavęs paciento asmenybę ir jo giminės medį.
Meninė karjera
1962 kartu su Roland Topor ir Ferdinando Arrabal įkūrė Panikos judėjimą (Panic Movement). Taip pat dirbo su žymiais menininkais Marcel Marceu, Maurice Chevalier, H. R. Giger, Dan O'Bannon, Jean Giraud (Moebius). John Lennon buvo didelis Jodorowsky darbų gerbėjas, padėjęs pristatyti jo filmus įvairiose JAV peržiūrose.
2005 m. gruodžio 3 d., Gurteen pilyje, Kilsheelan’e nereliginėje santuokos ceremonijoje sutuokė savo bičiulį Marilyn Manson ir Dita Von Teese (tikras vardas: Heather Sweet). Manson pripažino, jog jo paties sceninė išvaizda gimė Jodorowsky įtakoje.
Režisieriaus karjera
Jodorowsky kartą pasakė, „dauguma režisierių stato filmus akimis, tuo tarpu aš juos statau savo kiaušais (cojones)“.
Pradėjęs karjerą Meksikoje, vėliau čia pastatė dauguma savo filmų, taip pat ir Fando y Lis (1968). Pastarasis filmas, debiutavęs Acapulco mieste, išgarsėjo dėl įsišėlusių riaušių.
El Topo (1970), mistinis vesternas, antrasis jo filmas, šiais laikais priskiriamas kultinio filmo klasikai. John Lennon ir Yoko Ono pasirūpino filmo išleidimu ir platinimu JAV.
Jodorowsky’io trečiąjį filmą, La Montaňa Sagrada („Šventas Kalnas“) (1973), pilnai finansavo John Lennon ir Yoko Ono. Filmo biudžetui buvo skirta $1,500,000 (JAV Dolerių), jis tuomet tapo brangiausiu Meksikoje išleistu filmu. Kalbama, kad tebuvo panaudota tik pusė skirtos sumos.
1975ais Jodorowsky pradėjo darbą su Frank Herbert'o adaptacija Dune (Kopos). Filme vaidinti buvo pakviesti – jo sūnus Brontis (Paul), Orson Welles – Baronas, Salvador Dalí – Imperatorius, Mick Jagger – Feyd Rautha, Alain Delon – Duncan Idaho, Geraldine Chaplin – Lady Jessica, Dan O'Bannon scenarijaus autorius, Chris Foss, Pink Floyd, H. R. Giger ir Jean Giraud (Moebius). Pinigai buvo išleisti filmui įpusėjus, Jodorowsky’io teigimu projektas nutrūko Hollywood'o „dėka“ dėl filmo „prancūziškumo“ (keistas pareiškimas, žinant jog Jodorowsky, būdamas natūralizuotas Prancūzijos pilietis, niekada savęs netapatino su konkrečia šalimi ar kultūra. Finansavimas ir jo prodiuseris buvo iš Prancūzijos: Jerome Seydoux). Projekto dalyviai tikina jog filmo scenografija vėliau buvo panaudota Star Wars. 9’o dešimtmečio pradžioje David Lynch sukūrė savo Dune versiją.
1989 Jodorowsky baigė Santa Sangre.
2000 Jodorowsky laimėjo Chicago Underground Film Festival Jack Smith Lifetime Achievement apdovanojimą. Jis pats apsilankė festivalyje, kuriame buvo parodyti jo filmai, tarp jų „El Topo“ ir „The Holy Mountain“. Pastarųjų filmų autorinės teisės priklauso Allen Klein'ui, JAV verslininkui, įrašų kompanijos savininkui. Anot festivalio direktoriaus Bryan Wendorf, buvo dvejota iki paskutinės minutės, ar renginys nebus nutrauktas staiga pasirodžius policijai.
2007 m. išsprendus autorinių teisių disputą su Allen Klein filmai El Topo ir The Holy Mountain išleisti DVD formate.
Buriavimas olimpinėse žaidynėse
thumb|[[Buriavimas 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.]] Buriavimas olimpinėse žaidynėse yra viena iš seniausių olimpinės programos sporto šakų. Į olimpines žaidynes buriavimas įtrauktas 1900 m.
Mostaganemas
Mostaganemas  – miestas Alžyro šiaurės vakaruose, prie Viduržemio jūros, į rytus nuo Orano; vilajos centras. 126,2 tūkst. gyventojų (2007). Aïn Sefra upė miestą dalija į dvi dalis: senamiestį šiaurės rytuose ir naujamiestį pietvakariuose. Išvystyta maisto, metalo, cemento pramonė.
Istorija
Miestas įkurtas XI amžiuje kaip Murustage, nors vietovė buvo apgyvendinta dar prieš mūsų erą (romėnų laikais vadinosi Cartenna). 1516 m. tapo Viduržemio jūros piratų centru, prekybos uostu. 1700 m. jau priklausė Osmanų imperijai, 1833 m. jį užėmė Prancūzija, čia įkūrusi garnizoną.
Piežchalai (Palenkės vaivadija)
Piežchalai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Vyškų valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Paberžinė (Biržai)
Paberžinė – viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Kučgalio, prie Pyvesos aukštupio ir Pandėlio–Kučgalio kelio (RK3616).
Istorija
1923 m. buvo 3 ūkiai. 1950–1992 m. Einorių kolūkio gyvenvietė.
Franz Moericke
Franz Moericke (1885 m. kovo 29 d. Apoldoje – 1956 m. gegužės 29 d. Nojenhagene) – Vokietijos komunistinio judėjimo veikėjas.
Biografija
1923–1924 m. Vokietijos komunistų partijos Rytų Prūsijos apygardos komiteto vadovas. 1925–1930 m. Prūsijos landtago, 1930–1932 m. Vokietijos Reichstago deputatas. 1928–1929 m. žurnalo „Balsas“ oficialus redaktorius ir leidėjas. 1933 m. kalintas. 1945–1952 m. Vokietijos laisvųjų profesinių sąjungų Brandenburgo organizacijos vadovas, vėliau laikraščio „Land und Forst“ vyriausiasis redaktorius.
Pušies mediena
thumb|right|250px|Paprastosios pušies mediena Pušies mediena – mediena gaminama iš pušų (Pinus) genties medžių ir priskiriama spygliuočių medžių medienai kaip ir eglė, kėnis, maumedis ar kukmedis. Europoje, praktiškai visa mediena šiuo pavadinimu gaunama iš paprastosios pušies (Pinus sylvestris). Taip pat yra ir kitų pušų rūšių, kurių mediena naudojama įvairiose srityse. Tarp tokių rūšių būtų kedrinė pušis (Pinus cembra), veimutinė pušis (Pinus strobus) ir vis dažniau, dėl atsparumo užterštam orui, auginama juodoji pušis (Pinus nigra).
Žymėjimas ir reikšmė
Pušies mediena į prekybą patenka labai skirtingais pavadinimais. Kai kurie iš jų sutampa su medžių pavadinimais, pvz., paprastoji pušis, miškinė pušis, smėlyninė pušis, baltoji pušis. Vokietijoje, Austrijoje ar Šveicarijoje parduodama mediena šiaurinė pušis, paprastai būna atvežta iš Skandinavijos ar Rusijos. Kiti pavadinimai nusakantys kilmę – lenkiška pušis ar prūsiška pušis.
Pušies mediena yra antroji pagal populiarumą (po eglės) Centrinėje Europoje. Lietuvoje pušynų užimami plotai sudaro 38 % visų miškų. Eglynai (20 %) yra tik trečioje vietoje po beržynų (22 %). Didžiausi pušynų masyvai driekiasi Dzūkijoje ir Aukštaitijoje. Europoje ir Šiaurės Azijoje pušis yra viena svarbiausių medžių rūšių miškininkystėje, dėl jos paplitimo ir plataus panaudojimo.
Savybės
thumb|left|200px|Paprastosios pušies skerspjūvis Dauguma pušų išaugina tiesius, aukštus, cilindro formos kamienus, bet jų forma gali priklausyti nuo augavietės regiono ir ekologinės būklės. Priklausomai nuo regiono kamienai gali būti kreivi arba šakoti, mediena gali būti skersasluoksniuota. Kamieno ilgis be šakų, esant optimalioms sąlygoms siekia 20 m, kai bendras medžio aukštis iki 48 m, skersmuo 0,4−0,6 m, kartais siekia 1 metrą. Gana nereiklios pušų rūšys auga labai greitai ir per metus gali užauginti 7,8 m³/ha medienos per metus. Medžiai kertami sulaukę 100−120 metų, aukštos kokybės medienai gauti kertamos daugiau nei 160 metų sulaukę pušys.
Pušies branduolio mediena pagal spalvą aiškiai skiriasi nuo balanos, skirtingai nei eglės ir kėnio. Balanos storis – 2−10 cm, spalva – gelsva arba rausvai balta, tuo tarpu branduolio spalva šviežiame pjūvyje – rausvai geltona ir bėgant laikui tamsėja iki rausvai rudos ar raudonai rudos spalvos. Rievės lengvai atskiriamos viena nuo kitos, o jų plotis apie 3 mm, nors jų plotis gali svyruoti nuo 1 mm iki 1 cm, priklausomai nuo augavietės. Senesnė mediena raudonai ruda ir tamsesnė nei jauna. Dervų kanalai labiau išsiskiria nei eglės ar maumedžio ir matomi plika akimi.
Pušies mediena yra vidutinio tankio – 520 kg/m³ esant 12−15 % drėgniui ir tai yra gana sunki mediena lyginant su kitais spygliuočiais. Mechaninės savybės, lyginant su egle, yra labai geros. Didėjant rievių pločiui didėja tankis, tuo tarpu mechaninės savybės mažėja. Tvirtumas ir nedidelis polinkis lenkiant taip pat yra teigiamos šios medienos savybės.
Pušies branduolio mediena pasižymi vidutiniu ar nežymiu atsparumu ardantiems medžio grybams. Tai reiškia, kad ji gali būti naudojama neapdirbta konstruojant laikančiąsias pastatų konstrukcijas kur galima drėgmė, tačiau be tiesioginio kontakto su žeme ar tiesioginių kritulių. Mediena yra gana atspari medgraužiams, tokiems kaip naminis ūsuotis ar naminis skaptukas. Balana, atvirkščiai, lengvai pažeidžiama medienos grybų ir vabzdžių, todėl naudojat išorėje reikia ją apdirbti specialiomis cheminės apsaugos medžiagomis. Drėgnai balanai, kurios drėgnis didesnis kaip 25 %, lengvai gali pakenkti medienos mėlis, kuris nekeičia mechaninių medienos savybių, bet gadina išorinį vaizdą ir gali įtakoti imlumą drėgmei. Be to grybelis, dėl kurio atsiranda medienos mėlis, gali pakenkti medienos dangai, tokiu būdu keldamas medienos irimo grėsmę.
Pušies mediena yra lengvai pjaunama, obliuojama, frezuojama, suleidžiama ir kitaip apdirbama, nesunkiai sujungiama medvaržčiais, vinimis, lengvai klijuojama. Taip pat lengvai dažoma ir beicuojama, nors didelė dervų koncentracija gali neigiamai paveikti šiuos procesus.
Statybinė medžiaga
Pušies mediena prekyboje gali būti rąstų, pjautinės medienos ar lukšto pavidalu, be to, ji naudojama gaminant dirbtines medžiagas iš medžio, tokias kaip fanera ir medžio drožlių plokštė su dideliu pušies kiekiu. Kita sfera, kurioje naudojama pušies ir kitų spygliuočių mediena – popieriaus ir celiuliozės gamyba. Dėl ilgesnių, nei lapuočių medienos plaušų, pušies plaušai lengviau persisuka, o tai didina popieriaus tvirtumą.
Kaip statybinė ir konstrukcijų medžiaga pušis naudojama tiek vidaus, tiek išorės statybos darbuose. Ji naudojama namų stogų konstrukcijoms, apdailai, turėklams, laiptams, sienų karkasams, grindims, luboms, langams, durims ir vartams. Impregnuota pušis naudojama fasadų apdailai, terasų dangai ir kitiems tikslams, tokiems kaip vaikų žaislams, tvoroms, pavėsinėms ir kitiems tikslams sodybų ir gamtovaizdžio formavime. Taip pat gaminami stiebai, poliai, stulpai ir kiti lauko statybos gaminiai, ypatingai kalamieji ir atraminiai poliai, naudojami užtvankų, uostų statyboje ir kalnakasyboje. Be to, pušis naudojama pabėgių gamyboje.
Pušis naudojama gaminant baldus; naudojama kaip vientisi medienos elementai arba dirbtinė medžiaga vidinėms baldų detalėms ir kaip pagrindinė mediena nesudėtiniems baldams, lukštas naudojamas išoriniam dizainui. Ši mediena naudojama dėžių, padėklų, konteinerių, statinių ir kitų talpyklių gamybai. Medžio vata taip pat gaminama iš pušies medienos.
Kuras
Pušies mediena, kurios šiluminė vertė 1700 kWh/m³, yra vidutinio kaitrumo malka, iš jos gamina ir granulių ar briketų pavidalo kurą. Miško kirtime ir gamyboje susidarę pušinės atliekos naudojamos šiluminėse elektrinėse, kurios energiją gauna kūrendamos biologines atliekas.
Gimdymas
thumb|right|260px|
Gimdymas – placentinių žinduolių fiziologinis procesas, kurio metu vaisius iš gimdos yra išstumiamas į išorę. Taip pat išstumiami vaisiaus dangalai ir placenta.
Žmonės
Paprastai naujagimis gimsta 38–41 nėštumo savaitę (maždaug suėjus 9 nėštumo mėnesiams arba 280 dienų). Jeigu gimsta anksčiau – tai vadinama priešlaikiniu gimdymu, jeigu vėliau – užsitęsusiu nėštumu. Gimdymo terminas paprastai apskaičiuojamas pagal paskutinių mėnesinių datą.
Artėjančio gimdymo požymiai: 36-38 savaitę gimdos dugnas nusileidžia žemyn, likus kelioms dienoms iki gimdymo truputį sumažėja nėščiosios svoris. Gimda tampa labai jautri, net silpni dirgikliai gali sukelti jos susitraukimus. Prieš gimdymą gimdos kaklelis suminkštėja, sutrumpėja, truputį prasiveria, vaisius stipriau spaudžia dubens dugną, moteriai gali pasidaryti lengvesnis kvėpavimas. Gimdymo pradžia – pirmieji reguliarūs (ne rečiau kaip kas 10-15 min.) gimdos raumenų susitraukimai – sąrėmiai, kurie rodo gimdymo proceso pradžią. Gimdymas trunka apie 7–10 valandų. Jo eiga skirstoma į tris laikotarpius:
Dauguma moterų (apie 90 proc.) gimdymo metu jaučia skausmus. Skausmas malšinamas vaistais, arba moterys konsultacijose mokomos, kaip skausmo išvengti ar jį sumažinti. Gimdymas, kurio metu kūdikis gimsta ne įprastai, tačiau operacijos metu prapjaunant motinos pilvo ertmę, vadinama cezario pjūviu. Vėlyvose nėštumo stadijose patartina rečiau mylėtis siekiant nesukelti priešlaikinio gimdymo. Prieš pat gimdymą būtina laikytis kūno higienos.
Kūdikiai, gimę anksčiau ar vėliau nei įprastas terminas, būna kiek mažiau gyvybingi.
Petraičiai
Petraičiai – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Židikų. Yra kapinaitės.
Papilės herbas
Papilės herbas – vienas Papilės miestelio ir seniūnijos (Akmenės rajono savivaldybė) heraldikos atributų.
Aprašas
thumb|left|[[Papilės piliakalnis – pagrindinis herbo simbolis]]
Papilės piliakalnį imituojanti vingiuota linija skydą dalija į du laukus. Sidabrinėje galvoje – mėlyna aštuoniakampė žvaigždė, žalio lauko papėdėje – trys auksiniai statiniai.
Istorija
1999 m. gegužės 7 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 431. Herbo etalono autorius – dailininkas Saulius Bajorinas.
Paskutinis šūvis
Turinys
1974-jų liepą Italijoje paslaptingomis aplinkybėmis miršta keli aukštas pareigas užimantys pareigūnai, tačiau visais atvejais skelbiama oficiali priežastis – savižudybė.
Tuo pat metu nužudomas privatus detektyvas Kjerotis, o byla pavedama komisarui Solmi, jo padėjėjui Kaprarui bei tardytojui Mikelei Maninui, kurio nuomonė ir darbo metodai nuo komisaro skiriasi. Suimama įtariamoji – prostitutė Džulijana, pravarde Tunisietė, tačiau Solmis netiki, kad tai jos darbas. Jis išsiaiškina, kad Kjerotis buvo surinkęs kompromituojančią medžiagą, kurią ketino panaudoti šantažui, o mergina tapo liudininke. Policija paguldo ją į ligoninę, tačiau iš ten ją pagrobia. Džulijanai pavyksta pabėgti ir paskambinti komisarui, tačiau ją sugauna ir nužudo anksčiau negu atvyksta policija.
Tyrimas tęsiasi ir Solmis netrukus supranta aptikęs politinio sąmokslo ir valstybės perversmo pėdsakus, tačiau jame įsipainioję įvairių tarnybų atstovai ir politikai. Net spec. tarnybos vadovas Sperlis, kuris visokeriopai padeda Solmiui, pasirodo besąs vienas pagrindinių įtariamųjų. Jam duomenis rinkti padeda draugė, žurnalistė Marija, tačiau tiek tardytojai, tiek prokurorai nenusiteikę tęsti tyrimą. Į tardymo vietą gabenamam Sperliui padeda pabėgti paties Solmio padėjėjas Kaprara, tačiau vėliau jį nušauna.
Filmo pabaigoje Solmis ketina vykti į Sperlio apklausą, tačiau yra nušaunamas savo namų kieme.
2010 m. pasaulio futbolo čempionato atranka/Azija
Atranka vyksta penkiais etapais.
I etapas
Pirmame etape tarpusavyje susitiko silpnesnės Azijos zonos rinktinės.
II etapas
Antrame etape susitiko prasčiausius rezultatus parodę pirmojo etapo laimėtojai.
III etapas
Trečiame etape į grupes padalinti ankstesnių etapų laimėtojai ir Azijos zonos lyderės.
IV etapas
Ketvirtame etape trečio etapo nugalėtojos padalintos į 2 grupes po 5 komandas. Pirmas dvi vietas grupėse užėmusios komandos patenka į pasaulio čempionatą, o trečiąsias vietas užėmusios komandos žaidžia tarpusavyje. Jų nugalėtojas žaidžia su Okeanijos zonos nugalėtoju.
2001 Mars Odyssey
2001 Mars Odyssey – bepilotis erdvėlaivis, iki šiol sėkmingai skriejantis aplink Marsą. Pagrindinis misijos tikslas – spektrometrų ir kamerų pagalba ieškoti vandens pėdsakų ir stebėti vulkaninius procesus Marse. Buvo tikimasi, kad „2001 Mars Odyssey“ duomenys leis išsiaiškinti, ar kada nors Marse egzistavo gyvybė. Taip pat „2001 Mars Odyssey“ padeda į Žemę perduoti „Spirit“ ir „Opportunity“ teikiamą informaciją.
Bakčungbo
thumb|right|220px|Bakčungbo vieta Vietname 200px|thumb|right|[[Hujės rūmai]] Bakčungbo ( – „Šiaurės Centrinis regionas“) – regionas šiaurės vidurio Vietname. Jį sudaro 6 provincijos: Hatinio provincija, Ngeano provincija, Kvangbinio provincija, Kvangčio provincija, Tanhojos provincija ir Tuatieno-Hujės provincija.
Evangelija pagal Luką
Evangelija pagal Luką – viena iš keturių kanoninių evangelijų. Šios knygos pasakojimas prasideda ir baigiasi Jeruzalėje. Nemažai jos garsiausių pasakojimų susieta su paskutine Jėzaus kelione iš Galilėjos į Jeruzalę. Kita evangelisto Luko parašyta knyga (Apaštalų darbai) prasideda ir baigiasi Romoje. Taip susiklosto viena svarbiausių Luko temų: Jėzus pirmiausia ateina pas Dievo pažado paveldėtojus žydus, o kai šie jį atstumia, išgelbėjimas ateina visam pasauliui.
Turinys
Evangelijoje pagal Luką rašoma apie angelo apreiškimą Marijai, Jono Krikštytojo ir Jėzaus gimimus. Užrašytos Marijos, Zacharijo ir Simeono giesmės. Aprašyta Jono Krikštytojo veikla, Jėzaus Krikštas, genealogija ir gundymai, Jėzaus veikla Galilėjoje, stebuklai. Pasakojama apie Mortą ir Mariją, pateikiami gailestingojo samariečio, turtingo kvailio, didžiosios šventės, sūnaus palaidūno, fariziejaus ir muitininko palyginimai. Kalbama apie Jėzaus atsimainymą, kelionę į Jeruzalę. Aprašytas Jėzaus įžengimas į Jeruzalę, išdavystė, paskutinė vakarienė, Jėzaus suėmimas, nukryžiavimas, mirtis, palaidojimas ir prisikėlimas. Taip pat pasakojama apie prisikėlusio Jėzaus kelionę į Emausą.
Autorius ir parašymo laikas
Nuo seno tikėta, kad Evangelijos pagal Luką ir Apaštalų darbų autorius buvo nežydas gydytojas Lukas, lydėjęs apaštalą Paulių daugelyje jo kelionių. Evangelistas Lukas rašė žmogui vardu Teofilius (Lk 1,1). Kadangi Apaštalų darbų pabaigoje vaizduojamas Paulius Romos kalėjime, yra manančių, jog Evangelija pagal Luką ir Apaštalų darbai galėję būti pagrindu apaštalo gynybai kokiame nors teisme, įvykusiame maždaug 64 metais. Visgi to įrodyti neįmanoma, knyga galėjo būti parašyta bet kada tarp 60 ir 85 metų.
Walter Burley Griffin
thumb|Walter Burley Griffin ir Marion Mahony Griffin Valteris Berlis Grifinas (1876 m. lapkričio 24 d. – 1937 m. vasario 11 d.) buvo pasaulinio garso architektas. Jis labiausiai išgarsėjo Australijos projektais.
Biografija
Valteris Berlis Grifinis gimė Meivude (Ilinojus), mokėsi Ilinojaus universitete.
Žemuogė
Žemuogė (Fragaria) – erškėtinių (Rosaceae) šeimos augalų gentis. Šiai genčiai priklauso ir braškės. Lotyniškai fragum – žemuogė.
thumb|right|200px|[[Šlaitinė žemuogė|Šlaitinės žemuogės skiriamasis požymis – vainikėlis gelsvai baltas, lapai iš abiejų pusių su šilkiniais plaukeliais]] thumb|right|200px|[[Paprastoji žemuogė|Paprastosios žemuogės žiedai balti, lapai be plaukelių]] thumb|right|200px|[[Muskusinė braškė|Aukštosios žemuogės skiriamasis požymis – visi žiedkočiai apaugę pasišiaušusiais plaukeliais]]
Apibūdinimas
Augalai žoliniai su lapų skrotele bei ilgais antžeminiais šliaužiančiais ūgliais (palaipomis). Palaipos ties bambliais įsišaknija ir sudaro naujas skroteles, todėl augalai lengvai dauginasi. Žiedai išauga ant statesnių stiebų. Pamatiniai lapai trilapiai. Žiedynas iš kelių žiedų arba skėtiška kekė. Taurėlapiai 5. Vainiklapiai 5, balti. Vaisiukai riešutėlio pavidalo, kurie išsidėstę ant mėsingo žiedsosčio. Šis labai padidėja žiedui nužydėjus, tampa sultingu ir vadinamas uoga (tiksliau – netikroji uoga).
Žemuogės (Fragaria)
Žemuogių gentyje yra apie 19 savaiminių, natūralių rūšių, kitos 4 hibridinės rūšys bei dar daugiau veislių. Lietuvoje savaime auga 3 rūšys bei introdukuota 1 hibridinė rūšis, iš kurios išvesta ir auginama nemažai kultūrinių braškių veislių.
Žemuogių (Fragaria) hibridinės rūšys
Žmonių sukūrtos naujos žemuogių genties rūšys. Jos nuo natūralių žemuogių rūšių labiausiai skiriasi didelėmis uogomis.
Braškių (Fragaria) veislės
Išvesta daug kultūrinių veislių, kurios beveik visos braškių (Fragaria x ananassa) pagrindu. Lietuvoje auginama keletas braškių veislių, vienos populiaresnių yra: „Venta“, „Jaunė", „Zenga zengana“, „Festivalnaja“.
Paulavičai
Paulavičais (arba ''Pavlovičias) vadinamos gyvenvietės:
Pulšė
Pulšė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Vyškų valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 16 km į šiaurės vakarus nuo Bielsko ir apie 32 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. XVII a.-XVIII a. pastatyta kaimo kapinių koplyčia, kuri yra įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Broliai Raitai
Broliai Raitai – JAV išradėjai, aviacijos pradininkai, lakūnai. Orvilis Raitas (1871–1948) ir Vilberis Raitas (1867–1912)
Naudodamiesi O. Lilientalio ir kitų mokslininkų darbais, konstravo sklandytuvus. 1903 m. savo gamybos sklandytuve įrengė 9 kW vidaus degimo stūmoklinį variklį. 1903 m. gruodžio 17 d. tuo sklandytuvu nuskrido 260 m ir išsilaikė ore 59 sekundes.
Patobulinę šį lėktuvą, 1905–1909 m. keletą kartų skrido. Didžiausias nuotolis – 124 km, ilgiausia trukmė – 2 val. 20 min. 1909 m. Deitone įsteigė lėktuvų gamybos bendrovę ir lakūnų mokyklą.
Pirmojo skrydžio vietovę kasmet aplanko daugiau kaip pusė milijono žmonių. Pirmojo pakilimo vietą žymi šešiatonis granitas, o kopų papėdėje stovi brolių statytas angaras.
Skėtris
Skėtris (Phaius) – gegužraibinių (Ochidaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso dirvožemyje augančios ir kelios epifitinių orchidėjų rūšys.
Broliai Raitai
thumb|240px|Pirmasis skrydis|kairėje
Neoekspresionizmas
thumb|300px|[[Sidnėjus|Sidnėjaus operos teatras. Arch. J. Utzonas, 1973 m.]] Neoekspresionizmas (neo+ekspresionizmas) – XX a. II pusės moderniosios dailės ir architektūros kryptis, akcentuojanti meninę formą, ekspresionizmo atmaina.
Neoekspresionistinė architektūra
Neoekspresionistinė architektūra susiformavo po II pasaulinio karo kaip priešprieša asketiškam, monotoniškam ir racionaliam funkcionalizmui. Neoekspresionizmas susijęs su kitomis architektūros kryptimis: organine architektūra, brutalizmu, metabolizmu, iš dalies su neoklasicizmu.
Pastatai unikalūs, asimetriški, netaisyklingi, dinamiški, sudėtingo plano. Naudojamos metalinės, plonasienio gelžbetonio konstrukcijos, leidusios įgyvendinti bet kokią formą.
Skėtris
Natūraliai paplitę Afrikoje, Filipinuose, Ramiojo vandenyno salose. Auga ūksmingose vietose.
Neoekspresionizmas
Neoekspresionistinė architektūra
Neoekspresionizmas ypač atsispindi Brazilijos (Brazilija) architektūroje.
Žymiausi architektai
Oskaras Nymejeris (Oscar Niemeyer; Brazilija), Liusijo Košta (Lúcio Costa, Brazilija), Le Korbiuzjė (Le Corbusier; Prancūzija), Elielis Sarinenas (Eliel Saarinen; Suomija), Jornas Utsonas (Jørn Utzon; Danija), Anrė Jakobsenas (Arne Jacobsen; Danija), Alvaras Aaltas (Alvar Aalto; Danija), Ralfas Erskinas (Ralph Erskine; Švedija) ir kt.
Žymiausi dailininkai
{| width="70%"
Skėtris
Gentyje yra apie 20 rūšių.
Rostovo sritis
Rostovo sritis  – sritis pietryčių Rusijoje, Pietų federalinėje apygardoje. Srities plotas yra 100 800 km², o gyventojų skaičius 4 404 013 žmonės (2002)
Geografija
Rostovo sritis ribojasi su Ukraina, Volgogrado sritimi ir Voronežo sritimi, taip pat ribojasi su respublikomis, tokiomis kaip Kalmukija, su kraštais tokiais kaip Krasnodaru ir Stavropolio.
Didžiausi miestai (2007 m., tūkst. gyv.):
Gilaičiai
Gilaičiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 6 km į pietvakarius nuo Kužių. Gilaičių vakariniu pakraščiu teka Ventos intakas Vėkė, toliau į šiaurę Ringuvos intakas Amalė. Seniūnaitijos centras.
Istorija
thumb|left|Gilaičių senkapis
Uoliena
thumb|[[Granitas – tipiška uoliena]] Uoliena – vienalytės mineralinės sudėties mišinys, sudarantis vieną geologinį kūną, turintis specifinę struktūrą ir tekstūrą.
Uolienos pagal kilmę skirstomos į šiuos tipus:
Retkarčiais išskiriamas dar vienas uolienų tipas – meteoritai. Tai visatoje susidariusios uolienos, kurios nukrito ant Žemės paviršiaus.
Uolienų virsmai buvo aprašyti sukūrus vadinamą „uolienų ciklo“ modelį.
Magminės ir metamorfinės uolienos sudaro iki 90 % Žemės tūrio. Tačiau nuosėdinės uolienos dengia 75 % Žemės paviršiaus. Riba tarp uolienų tipų yra daugiau sąlyginė. Mokslas, nagrinėjantis uolienas, jų savybes, kilmę, sudėtį, vadinamas petrologija.
Visų trijų tipų uolienos dėl dūlėjimo, suslėgimo ir aukštos temperatūros ilgainiui virsta vis kitu tipu. Vienų uolienų virtimas kitomis vadinamas uolienų kaitos ciklu. Jis nesiliauja niekad.
Lietuvos uolienos
Lietuvos žemės paviršiuje dauguma uolienų yra nuosėdinės kilmės, kurias suklostė kvartero ledynmetis.
Žemutinio Naugardo sritis
Žemutinio Naugardo sritis (arba Nižnij Novgorodo sritis, ), anksčiau – Gorkio sritis – tai Rusijos Federacijos sritis, esanti Pavolgio federalinės apygardos sudėtyje, europinėje Rusijos dalyje. Administracinis centras yra Nižnij Novgorodas, kuriame gyvena 1,3 milijono gyventojų (4 pagal dydį Rusijos miestas). Visa sritis turi 3,5 milijono gyventojų.
Aukštutinės Upės padalinys
Aukštutinės Upės padalinys  – vienas iš Gambijos padalinių. Yra šalies rytinėje dalyje, abipus Gambijos upės, iš trijų pusių ribojasi su Senegalu. Administracinis centras – Bas Santa Su.
Žemutinio Naugardo sritis
Geografija
Žemutinio Naugardo sritis ribojasi su Kostromos sritimi, Kirovo sritimi, Marių Respublika, Čiuvašija, Mordovija, Riazanės sritimi, Vladimiro sritimi ir Ivanovo sritimi.
Aukštutinės Upės padalinys
Svarbesni miestai: Bas Santa Su, Gambisara, Sabi, Garovolas.
Žemutinio Naugardo sritis
Geografija
Sritis įsikūrusi europinėje Rusijos dalyje, Rytų Europos lygumos viduryje. Užima 76 900 km² plotą, iš kurių 41 proc. sudaro dirbama žemė, 48 proc. – miškai, 2 proc. – vandenys. Sritį į dvi dalis dalina didžiausia Europoje Volgos upė.
Aukštutinės Upės padalinys
Suskirstymas
Padalinys suskirstytas į 4 rajonus:
Žemutinio Naugardo sritis
Geografija
Dešiniakrantė Volgos atžvilgiu srities dalis aukštesnė (iki 247 m), o kairiakrantė dalis (Užvolgė) – žemuma. Per sritį teka Volgos intakai – Oka (su Tioša), Kerženecas, Sura (su Pjana, Alatyriu), Vetluga. Volgos slėnyje sudaryti Gorkio, Čeboksarų tvenkiniai.
Gyventojai
~94 % gyventojų – rusai, 1,3 % – totoriai, 0,6 % – mordviai (2010 m.). Miestų gyventojų – 79,8 % (2017 m.).
Sigitas Karbauskas
Biografija
1985 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas.
Seimo nario P. Gražulio padėjėjas – sekretorius. 1995–2011 m. S. Karbausko gamybinės įmonės savininkas, dėl joje įvykusio nelaimingo atsitikimo teistas už darbų saugos nesilaikymą. 2011 m. balandžio – rugsėjo mėn. Klaipėdos rajono savivaldybės meras.
Nuo 2011 m. Klaipėdos rajono savivaldybės tarybos narys.
Iki 2018 m. partijos Tvarka ir teisingumas Klaipėdos rajono skyriaus narys, skyriaus pirmininkas.
KS Burreli
Burelio KS – Albanijos futbolo klubas iš Burelio.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1952 m.
Bronislavas Bagdžius
Bronislavas Bagdžius (1928 m. sausio 2 d. Sokonyse, Alytaus apskrityje – 1964 m. birželio 2 d. Vilniuje) – gamtininkas, biologas – zoologas.
Biografija
Studijavo Vilniaus universitete, Gamtos fakultete.
Pasiekimai
1961 m. Vilniaus universiteto Gamtos fakulteto taryboje apgynė biologijos mokslų kandidato disertaciją „Kai kurių Lietuvos ežerų žuvys ir žuvininkystės išvystymo perspektyvos“.
Paskelbė apie 15 mokslinių darbų, metodinių rekomendacijų.
Litagros grupė
„Litagros” grupė – Lietuvos žemės ūkio verslo bendrovių ir įmonių grupė, viena didžiausių šios srities, įkurta 1991 m. Centrinė būstinė – Vilniuje, atstovybės visų rajonų savivaldybėse.
Veikla
„Litagros“ grupės veikla aprėpia tokias Lietuvos industrijos šakas kaip: augalininkystė, gyvulininkystė ir prekyba žemės ūkio žaliavomis. „Litagros” įmonės vykdo didmeninę ir mažmeninę prekybą, investuoja, vysto gamybinius pajėgumus, plečia paslaugų spektrą.
Dirba daugiau nei 900 darbuotojų, daugiau nei 70 % darbuotojų su aukštuoju išsilavinimu. Klientų skaičius – daugiau nei 9 000, Prekių asortimentas – 3000 pavadinimų, parduotuvės – 34-iuose rajonuose ir Latvijoje, antrinės bendrovės Latvijoje, Estijoje, Lenkijoje, Švedijoje.
UAB „Litagros chemija” didmena ir mažmena prekiauja grūdais, žemės ūkio chemija, trąšomis, sėklomis, preparatų skleidimo ir darbo saugos priemonėmis, veterinarijos preparatais, visaverčiais pašarais ir jų priedais.
Istorija
„Litagra“ įkurta 1991 m., 1993 m. įkurta UAB „Litagra“, prekiaujanti apsaugos priemonėmis ir medikamentais; 1996 m. įkurta UAB „Litagros chemija” ir atskirta prekyba žemės ūkio chemija nuo prekybos vaistais; 1999 m. įkurta UAB „Litagros mažmena”, į kurią iš UAB „Litagros chemija” perkeltas prekybos veterinariniais preparatais skyrius; 2000 m. – įmonė persikėlė į naujas modernias patalpas, 2000 m. įkurta UAB „Litagros farmacija“, nuo 2001 m. sausio mėn. perėmusi iš UAB „Litagra“ farmacinę veiklą.
Mačkovičės Šv. Kirilo ir Metodijaus cerkvė
'''Mačkovičės Šv. Kirilo ir Metodijaus cerkvė'''  – cerkvė, esanti Mačkovičės kaime. Cerkvė priklauso Mielniko Mergelės Marijos Gimimo parapijai. Cerkvė pastatyta 1995 metais.
Provokacija (1988 filmas)
Provokacija – 1988 m. Italijoje sukurta erotinė drama.
Turinys
Jauna moteris Vanesa, ištekėjusi už turtingo vyro, po šio mirties paveldi ne tik pinigus, bet ir pareigą rūpintis šio paauglėmis dukterimis Kiki ir Vivi. Visos trys gyvena saloje, į kurią Vanesa pasikviečia buvusį meilužį, dabar tapusį profesoriumi, kad šis užsiimtų merginų rengimu artėjantiems egzaminams. Nuotaikos saloje ir namuose ne pačios geriausios, nes merginos ir pamotė nemėgsta ir niekina vienos kitas. Tarp Vanesos ir profesoriaus vėl užsimezga intymus ryšys, sukeliantis Kiki ir Vivi pavydą. Merginos nusprendžia atsikratyti pamote ir užrakina šią pirtyje, tuo sukeldami šiai širdies smūgį. Vanesa miršta ir merginos gali netrukdomi džiaugtis jos meilužio draugija, tačiau šio širdis taip pat neatlaiko meilės žaidimų ir merginos lieka dviese, paveldėjusios visus tėvo pinigus...
Mitlanai
Mitlanai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, Biržų girios pietiniame pakraštyje, 8 km į šiaurės vakarus nuo Papilio, prie Kvetkų. Kaimo pakraščiu teka Senupis (Nemunėlio baseino upelis).
Istorija
Mitlanai Ukmergės pavieto Panemunio dvaro inventorių dokumentuose pirmą kartą paminėti 1609 m. 1923 m. buvo 13 ūkių. 1950-1959 m. M. Melnikaitės kolūkio, 1959-1975 m. Kvetkų tarybinio ūkio, 1975-1992 m. Kraštų tarybinio ūkio gyvenvietė.
Faustinas Cecerskis
Faustinas Cecerskis (, 1761 m. Varmė – 1832 m. Paparčiai) – OP, Lietuvos teologas, pedagogas, visuomenės veikėjas.
Biografija
Baigė Vilniaus universitetą, filosofijos ir teologijos daktaras. Nuo 1777 m. dominikonas. Dėstė Virbalio, Zabielų Valinčiuose (Vitebsko sr., Baltarusija), Rožanystoko (Palenkės vaivadija, Lenkija) dominikonų mokyklose. 1790-1797 m. Mažosios Lietuvos dominikonų provincijos prokuratorius. Dalyvavo 1794 m. sukilime. 1797 m. paskirtas dominikonų Vilniaus konvento prioru. Kaip naujo sąmokslo prieš carą dalyvis suimtas ir 1797 m. ištremtas į Daurijos kasyklas Užbaikalėje. Amnestuotas 1802 m. grįžo į Vilnių. 1809-1818 m. dominikonų prioras Zabieluose (Zabielų vienuolyne Valinčiuose) ir Rožanystoke, 1818-1824 m. provincijolas, dominikonų mokyklų vizitatorius.
Parašė atsiminimus apie tremtį (Pamiętnik, zawierający przygody, doznane na Sybirze w latach 1797-1801, išleista 1865 m.), vizitacijų dienoraštį (Dziennik wizytatora, išl. 1904 m., be autoriaus), tęsė Lietuvos dominikonų provincijos kroniką (Kronika domowa dominikanon prowincji litewskiej, neišspausdinta).
A Night at the Opera
„A Night at the Opera“ – ketvirtasis studijinis grupės „Queen“ albumas. Jis buvo įrašinėjamas 1975 m. rugpjūčio–lapkričio mėnesiais, o išleistas tų pačių metų lapkričio 21 d.
Albumas pasiekė aukščiausias iki tol „Queen“ vietas įvairių šalių topuose.
Dainų sąrašas
Pirma pusė
Antra pusė
Gustavas Bergmanis
Gustavas Bergmanis (,, 1749 m. Adažiai – 1814 m. Rūjiena) – latvių evangelikų liuteronų teologas, literatas, kalbininkas, etnologas, švietėjas.
Biografija
1763-1767 m. mokėsi Valmieros gimnazijoje, 1767-1770 m. studijavo Leipcigo universitete. 1771–1814 m. mokytojas ir kunigas Araišiuose (Vidžemės gubernija), Mazsalacoje ir Rūjienos saloje, kur 1785 m. įsteigė spaustuvę ir perspausdino Latvijos senovės raštijos darbų.
Domenico Modugno
200px|thumb|right|Domenico Modugno
Domenico Modugno ( 1928 m. sausio 9; m. –  1994 m. rugpjūčio 6 d.) – italų dainininkas ir kompozitorius.
Jaunystėje Domenico Modugno norėjo tapti aktoriumi. Po karinės tarnybos jis įsirašė į aktorių mokyklą ir greitai po to pradėjo vaidinti vaidybiniuose filmuose. Po vaidmens Il Mantello Rosso (1955)Modugno pradėjo dainuoti.
1958 m. su savo kurta daina Nel blu, dipinto di blu jis laimėjo Sanremo Festivalyje, vėliau dalyvavo Eurovizijos dainų konkurse. Nors čia užimta tik trečia vieta, daina, kuri labiau žinoma pavadinimu Volare, tapo labai visame pasaulyje populiari. Modugno gavo 1958 du Grammy apdovanojimus – metų dainos ir metų plokštelės.
1959 Modugno vėl dalyvauja Eurovizijoje. Su Piove jis užima 6 vietą. Ši daina vėliau kaip Ciao ciao bambina buvo prikelta sėkmei.
Su abiejomis dainomis jis laimėjo 1958 ir 1959 Sanremo Festivalį. Šias pergales jis galėjo 1962 su Addio addio ir 1966 su Dio come ti amo pakartoti.
1960 Modugno apkaltinamas, savo kūrinį Nel blu, dipinto di blu iš vienos operos nukopijavęs, tačiau teismas jį paskelbė nekaltu.
Kostionkų stovyklos
Kostionkų stovyklos arba Kostionkų-Borševo stovyklos – grupė vėlyvojo paleolito stovyklų Dono dešiniajame krante, į pietus nuo Voronežo, Kostionkų ir Borševo (arba Borščevo) kaimų teritorijoje.
Stovyklos
Kostionkų-Borševo stovyklos užima apie 10 km² plotą, kuriame surasta daugiau, kaip 60 stovyklų, datuojamų 38 000-13 000 m. pr. m. e. Tai ankstyviausias Rytų Europoje žinomas vėlyvojo paleolito archeologijos paminklas. Svarbiausio yra Kostionkų 1, 8, 9, 11, 12, 14, 17, 21 stovyklos, kai kurios jų turi po 4-5 kultūrinius sluoksnius, priskiriamus įvairioms archeologinėms kultūroms.
Kostionkų stovyklas 1879 m. atrado Ivanas Poliakovas. Nuo XIX a. pabaigos jos tiriamos (tyrė A. Spicynas, S. Zamiatninas, P. Jefimenko). Kai kuriose stovyklose rasta medinių antžeminių ir šiek tiek į žemę įleistų medinių būstų su židiniais viduryje liekanų. Kostionkų 4 ir 8 stovyklose nedideli būstai buvo statyti grupėmis. Kostionkų 9 stovykloje aptiktas ir ištirtas didelis apskritas, 9 m skersmens pastatas, statytas iš mamuto kaulų. Stovyklose rasta daug akmeninių ir kaulinių ginklų, meno dirbinių iš mamuto durklų ir akmens (moters, vadinamos Veneros ir žvėrių figūrėlių), kabučių iš pragręžtų žvėrių dantų. XX a. viduryje buvo aptikta mirusiųjų (palaidoti suriesti ar sėdintys) kapų, kurių ankstyviausi datuojami 38 000-33 000 m. pr. m. e. Šio laikotarpio palaidojimų Rytų Europoje daugiau nežinoma.
Gineitiškės
Gineitiškes aptarnauja 32 maršruto autobusas (st. Naujosios Gineitiškės).
Istorija
thumb|left|Bevardis ežerėlis thumb|left|Gineitiškės nuo Pašilaičių
Gineitiškės minimos 1500 m.
Mars Global Surveyor
Mars Global Surveyor – NASA kosminis zondas, skirtas Marso tyrinėjimams, paleistas 1996 m. lapkritį. Mars Global Surveyor buvo pirmas sėkmingas JAV į Marsą nuskridęs erdvėlaivis po beveik 20 metų pertraukos (paskutinis buvo Viking 2). Suplanuotą misiją jis baigė dar 2001 m., o veikė dar iki 2006 m. 2006 m. lapkričio 2 d. zondas nebeatsakė į radijo signalus. Silpni signalai buvo gauti tik praėjus 3 dienoms. Visi bandymai išgelbėti Mars Global Surveyor buvo bevaisiai. 2007 m. sausio mėnesį NASA oficialiai baigė beveik 10 metų trukusią Mars Global Surveyor misiją.
Vanduo Marse
thumb|300px|left|Galima vandens tėkmė Marse 2006 m. gruodžio 6 d. NASA paskelbė Mars Global Surveyor darytas dviejų kraterių (Terra Sirenum ir Centauri Montes) nuotraukas, kuriose matomas galimas vandens buvimas Marse.
Antanas Marcijonas
Antanas Marcijonas (g. 1938 m. lapkričio 30 d. Viliuose, Panemunėlio valsčius) – Lietuvos teisininkas, teisėtyrininkas, VU profesorius, socialinių mokslų daktaras.
Biografija
1958 m. baigė Rokiškio Panemunėlio vidurinę mokyklą. 1958–1963 m. studijavo VU Teisės fakultete (VU TF), baigė vienpakopes vientisąsias teisės studijas, įgijo teisininko kvalifikaciją. Nuo 1963 m. VU TF Valstybinės teisės katedros asistentas, nuo 1965 m. vyr. dėstytojas, nuo 1976 m. docentas. 1972 m. Maskvos universitete apgynė disertaciją „Teisinė faunos apsauga Lietuvos TSR“, teisės mokslų kandidatas. 1996 m. 2 savaites stažavosi Turino universitete (Italija).
1983–2003 m. VU TF Valstybinės teisės, 2003–2008 m. VU TF Konstitucinės ir administracinės teisės katedros vedėjas; nuo 2002 m. profesorius. VU TF Tarybos narys, mokslo darbų „Teisė“ redaktorių kolegijos narys. 2004–2012 m. Vyriausiosios rinkimų komisijos, 2004–2009 m. Vyriausiosios tarnybinės etikos komisijos narys.
Mokslinių darbų pagrindinės sritys – aplinkos teisinė apsauga (aplinkos teisė), mokesčių teisė. Parašė mokomųjų knygų aukštųjų mokyklų studentams.
Mart Siimann
Martas Sijmanas (, g. 1946 m. rugsėjo 21 d. Kilingi Nemėje) – estų politikas, sporto vadovas, buvęs Estijos Ministras pirmininkas.
Biografija
1971 m. įgijęs filologo – psichologo specialybę Tartu universitete, čia mokėsi aspirantūroje, dirbo vadybos ir mokslinio darbo organizavimo laboratorijoje, Filosofijos fakultete.
Nuo 1984 m. dirbo Estijos TSR Televizijos ir radijo komitete, 1987 m. tapo Estijos radijo direktoriumi, 1989 m. – Estijos televizijos ir radijo generaliniu direktoriumi. 1992–1995 m. buvo privataus TV kanalo RTV vadovas.
1995 m. išrinktas Riigikogu (Estijos parlamento) nariu, vadovavo Estijos koalicinei partijai. 1997–1999 m. buvo Estijos ministras pirmininkas.
Nuo 2001 m. – Estijos tautinio olimpinio komiteto prezidentas.
Goran Dragić
Goranas Dragičius (g. 1986 m. gegužės 20 d.) – slovėnų krepšininkas, rungtyniaujantis NBA „Brooklyn Nets“ komandoje.
Karjera
G. Dragičius profesionalo karjerą pradėjo būdamas 17 metų ir žaisdamas Slovėnijos 2D lygoje Liublianos klube „Ilirija Ljubljana“. 2004 m. jis pasirašė sutartį su Slovėnijos aukščiausioje lygoje žaidžiančia komanda „KD Slovan“. Po dvejų metų jis persikėlė į Ispaniją, kur jis žaidė klubuose „ACB club Baskonia“ ir „CB Murcia“. 2007 m. grįžo į Slovėniją žaisti klube „Olimpija Ljubljana“, kuris tapo slovėnų čempionais 2008 m.
2010 m. rugsėjo 22 d. pasirašė sutartį su „Phoenix Suns“ komanda. 2011 m. vasario 24 d. „Suns“ iškeitę G. Dragičių į klubą „Houston Rockets“. Tačiau jis po metų nusprendė grįžti į „Suns“.
G. Dragičius pirmą kartą pakviestas į Slovėnijos vyrų krepšinio rinktinę 2006 m. pasaulio krepšinio čempionate ir tada per 2007 m. Europos krepšinio čempionatą. Jo įtaka rinktinėje pradėjo augti per 2009 m. Europos krepšinio čempionatą ir 2010 m. pasaulio krepšinio čempionatą. G. Dragičiaus ir jo brolio Zorano pastangomis Slovėnijos rinktinė pasiekė penktą vietą 2014 m. pasaulio krepšinio čempionate.
2017 m. kartu su Slovėnijos rinktine tapo Europos čempionais. Išrinktas čempionato MVP.
Jonas Jasiukaitis
Jonas Jasiukaitis (1894 m. lapkričio 7 d. Kaune – 1976 m. sausio 2 d. Čikagoje, JAV) – Lietuvos inžinierius, architektas.
Biografija
1919–1921 m. studijavo Saratovo politechnikos institute. 1922 m. grįžo į Lietuvą. 1929 m. baigė statybos inžineriją Lietuvos universitete. 1922–1927 m. dirbo Krašto apsaugos ministerijos Karo butų valdyboje, 1927–1944 m. Žemės ūkio ministerijos statybos referentas. Dėstė Kauno aukštesniojoje technikos, Kėdainių aukštesniojoje kultūrtechnikų mokykloje, nuo 1938 m. Vytauto Didžiojo universitete. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, nuo 1949 m. gyveno JAV, Čikagoje.
Mocedades
thumb|right|200px|Mocedades (1973) thumb|right|200px|Mocedades Eurovizijos dainų konkurso scenoje Mocedades – Ispanijos grupė. 1973 m. su daina Eres Tú ji dalyvavo Eurovizijos dainų konkurse ir užėmė antrą vietą.
Samulki Dužė
Samulki Dužė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Vyškų valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 20 km į šiaurės vakarus nuo Bielsko ir apie 27 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Šalia kaimo teka Narevo upė. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1524 metais. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Vakarinis padalinys
Vakarinis padalinys  – vienas iš Gambijos padalinių. Yra šalies vakarinėje dalyje, į pietus nuo Gambijos upės, pietuose ribojasi su Senegalu, o vakaruose skalauja Atlanto vandenynas. Administracinis centras – Brikama.
Tautinė sudėtis: 45,3 % mandinkai, 11,4 % fulai, 5,8 % volofai, 27,1 % džolai, 1,2 % soninkai, 2,3 % sererai, 4 % mandžakai, ir kt.
Svarbesni miestai: Brikama, Laminas, Nema Kunku, Brufutas, Gundžūras, Sukuta.
Suskirstymas
Padalinys suskirstytas į 9 rajonus:
Ambrozijus Kontarinis
Ambrozijus Kontarinis (g. (?) Venecijoje – m. 1540 m. ten pat) – veneciejiečių diplomatas ir keliautojas. thumb|upright|Viaggio al signor Usun Hassan re di Persia, 1487
Stasys Vainoras (1909)
Biografija
1930 m. baigė Klaipėdos lietuvių gimnaziją, 1931–1934 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo ekonominius mokslus.
Nuo 1928 m. bendradarbiavo laikraščiuose „Lietuvos žinios“, „Lietuvos keleivis“, „Vakarai“, 1935–1940 m. – leidiniuose „Lietuvos aidas“, „Karys“, Ūkininko patarėjas, „Talka“, „Tautos ūkis“, „Trimitas“. 1935–1940 m. redagavo žurnalą „Jūra“ („Mūsų jūra“). 1940–1941 m. Kaune leisto žurnalo „Sodyba“ redaktoriaus padėjėjas, 1950–1951 m. laikraščio „Vienybė“ redaktoriaus padėjėjas Brukline. 1951–1964 m. laikraščio „Naujienos“ (Čikagoje) pasaulio žinių redaktorius.
Ambrozijus Kontarinis
Kilęs iš žinomos patricijų šeimos, 1474 m. su diplomatine misija buvo pasiųstas į Persiją, kur tarėsi dėl sąjungos prieš Osmanų imperiją sudarymo. Pakeliui lankėsi Austrijoje, Lietuvos didžiosios kunigaikštystės pietiniuose regionose: važiavo per Belgorodą, Lucką, Žitomirą ir Kijevą. Pastarojo miesto pilyje jį priėmė Lietuvos didžiojo kunigaikščio vietininkas Kijevo kunigaikštystėje Martynas Goštautas.
1475 m. galiausiai pasiekė Isfahaną, kur susitiko su kitu žinomu venecijiečių keliautoju Giosafat Barbaro. 1476 m. gavo paliepimą grįžti, atgal keliavo per Gruziją, Rusiją ir Lenkiją. Kelionė užtruko ilgai. 1477 m. jis dar aplankė Trakus, kur Lietuvos didžiojo kunigaikščio ir Lenkijos karaliaus Kazimiero Jogailaičio buvo pakviestas į puotą. Aprengtas purpriniais damasto rūbais Kontarinis į pilį buvo atvežtas šešių žirgų traukiama karieta. Galiausiai tais pačiais metais pasiekė gimtinę.
Apie šią kelionę paliko išsamų dienoraštį, kuris „Viaggio de misier Ambrogio С., ambassador al gran-signore Ussum-Cassan, re di Persia“ pavadinimu Venecijoje buvo išleistas 1486 m. Tai vertingas istorijos šaltinis apie viduramžių Europą ir šiaurinę Aziją.
Kamajėliai
Kamajėliai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, šalia kelio ir Šlapės miško, 5 km į pietryčius nuo Kamajų. Kamajėlių centre telkšo tvenkinys. Yra buvusi dvarvietė, išlikęs pradinės mokyklos pastatas.
Istorija
Į Sibirą ištrėmus Justiną Šutą ir išblaškius jo seseris, Kamajėlių palivarkas liko tuščias ir sunyko.
Šviesa (reikšmės)
Šviesa gali reikšti:
Spauda:
Kino filmai:
Taip pat:
Gintarai (Ukmergė)
Gintarai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje vakaruose, 1 km į šiaurės vakarus nuo Deltuvos. Vakariniu kaimo pakraščiu teka Armona.
Norwich City FC
Noridžo „City“ – Anglijos futbolo klubas iš Noridžo.
Šepečiažiočiai
Šepečiažiočiai (Ctenochaetus) – chirurgžuvinių (Acanthuridae) šeimos žuvų gentis. Paplitę tropiniuose Indijos ir Ramiojo vandenynų vandenyse.
Gentyje yra 9 rūšys:
thumb|left|230px|[[Auksažiedis šepečiažiotis (Ctenochaetus strigosus)]]
Šventelė (upė)
Šventelė – Dėmė – mažas upelis rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone; Žeimenos kairysis intakas. Atstumas nuo jos žiočių – 65,6 km. Baseino plotas 8,1 ha. Turi keletą bevardžių intakų, kiti – Rudelė (kairysis intakas) ir Šaminė (dešinys intakas). Teka pro Švento ir Telio ežerus. Prie jos įsikūrę Trebučių, Želabų, Senos Pašaminės, Vitalinos, bei Borovkos kaimai.