cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jolanta Damulienė
Biografija
2011 m. vasarą kandidatavo į laisvą Kauno apygardos teismo pirmininko vietą (kai Albertas Milinis pasitraukė po prezidentės D.Grybauskaitės pareikšto nepasitikėjimo). Per atranką ji užėmė pirmą vietą, surinkusi 72,2 balo (vertino Pretendentų į teisėjus atrankos komisija). Prezidentė Dalia Grybauskaitė į Kauno apygardos teismo pirmininko pareigas paskyrė Kaišiadorių rajono apylinkės teismo vadovą - nuo 2004 metų teisėju dirbantį Nerijų Meilutį (Pretendentų į teisėjus atrankos metu likusį antru - surinkusį 67,6 balo).
Fahman Abyan Club
2021 m. sezonas
Antrojoje grupėje Al-Ahli Club Sana'a buvo pirmi, o antrojoje vietoje – Al-Saqr.
Jolanta Damulienė
Biografija
Lietuvos teisėjų asociacijos, Lietuvos teisininkų draugijos narė.
Fahman Abyan Club
2021 m. sezonas
Pusfinaliuose susitiko Al Wahda San'a ir Al-Saqr. Al Wahda San'a nugalėjo varžovus rezultatu 4:0 ir pateko į finalą. Kitame pusfinalyje susitiko Al-Ahli Club Sana'a ir Fahman. pagrindinis rungtynių laikas baigėsi esant lygiam rezultatui 1:1. Baudinių serijos metu Fahman futbolininkai nugalėjo varžovus ir pateko į finalą.
Jolanta Damulienė
Biografija
Ištekėjusi. Vyras Damulis. Dukros Gabija ir Dovilė bei sūnus Vytautas.
Moka rusų, vokiečių kalbas. Gyvena ir dirba Jonavoje.
Fahman Abyan Club
2021 m. sezonas
Dėl čempionų titulo kovojo Al Wahda San'a ir Fahman. Pagrindinis laikas baigėsi be įvarčių 0:0. Buvo mušami 11 m. baudiniai. „Fahman“ klubo futbolininkai tapo čempionais.
Slovakijos futbolo varžybos 2023–2024 m.
Slovakijos futbolo varžybos 2023–2024 m.
Juistas
thumb|right|300px|Juisto sala Juistas  – sala bei savivaldybė Auricho rajone, Žemutinėje Saksonijoje, Vokietijoje. Viena iš septynių gyvenamų Rytų Fryzų salų, tarp Borkumo vakaruose, Memerto pietvakariuose bei Nordernėjaus rytuose. Pietiniai krantai skalaujami Vatų jūros, o šiauriniai Šiaurės jūros. Juistas yra 17 km ilgio ir 500 m iki 1 km pločio (priklausomai nuo potvynių ir atoslūgių lygio). Saloje įsikūrę du kaimai: Juistas ir Lugas. 1596 gyventojai (2015 m. duomenys). Pagrindinis pragyvenimo šaltinis yra turizmas.
Aukščiausi salos pastatai yra vandens bokštas, senasis viešbutis bei nenaudojamas švyturys. Paukščių migracijos metu, vakarinėje salos dalyje, smėlėtoje seklumoje pastebimi juodkrūčiai bėgikai, jūriniai sėjikai ir islandiniai bėgikai. Saloje yra nedidelis ežeras, kuris ilgainiui tapo gėlavandenis.
Sala pasiekiama lėktuvu arba keltu. Motorinėmis transporto priemonėmis naudojasi tik ugniagesiai, Vokietijos Raudonasis Kryžius bei daktarai. Traktorių naudojimui reikalingas leidimas. Saloje susisiekiama dviračio arba arklio ir karietos pagalba.
Tustlos kalnai
Tustlos kalnai apaugę drėgnaisiais atogrąžų miškais, kuriuose yra retų, endeminių augalų ir gyvūnų rūšių. Įsteigtas biosferos rezervatas.
Grankulla IFK
Grankulla IFK arba GrIFK – Suomijos futbolo klubas iš Kauniaineno. Švediškai šio miesto pavadinimas būtų Grankulla.
Europos iki 23 metų lengvosios atletikos čempionatas
Europos atletikos iki 23 metų čempionatas – kas dvejus metus vykstantis Europos šalių atletų iki 23 metų amžiaus žaidynės įvairiose atletikos šakose. Čempionatą rengia Europos lengvosios atletikos asociacija. 2009 m. čempionatas įvyko Kaune.
Taboras (Ignalina)
Taboras – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 4 km nuo Dūkštelių.
Gyventojai
miniatiūra|2021 m.
Tačilavas
Tačilavas – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 11 km nuo Maišiagalos.
Angelas Červenkovas
Angelas Červenkovas (g. 1964 m. birželio 10 d.) – buvęs Bulgarijos futbolininkas, futbolo treneris.
Biografija
Žaidė gynėju CSKA Sofia, Etar Veliko Tarnovo, FK Montana komandose, taip pat Bulgarijos rinktinėje, sužaidė penkis kartus.
Nuo 1991 m. iki 2001 m. dirbo CSKA jaunimo akademijoje. Pradėjo trenerio darbą PFK Černo More Varna klube (2001–2002 m.), PFC Minyor Bobov dol (2002–2003 m.), PFK CSKA Sofiâ trenerio padėjėjas (2003–2007 m.), 2007 m. balandį–birželį dirbo FBK Kaunas vyr. treneriu. Dirbo Heart of Midlothian klube nuo 2007 m. rugpjūčio iki 2009 m. ir PFK Liteks Loveč iki 2010 m. liepos mėnesio.
Tenzorinis procesorius
Tenzorinis procesorius ( arba TPU) – specialios paskirties integrinis grandynas, sukurtas išskirtinai kompiuterio mokymuisi.
Apžvalga
Apie tenzorinį procesorių buvo paskelbta 2016 m. gegužės mėn. Google I/O renginio metu, kai įmonė pranešė, kad TPU jų duomenų centruose buvo naudojamas daugiau nei metus. Pasak Google inžinieriaus Normano Jouppi, TPU ASIC yra montuojami į aušinimo įrenginio vietą, kuri telpa į standžiojo disko ertmę duomenų centro stove. Lustas buvo specialiai sukurtas Google TensorFlow sistemai - simbolinei matematinei bibliotekai, naudojamai mašininio mokymosi taikymams, kaip pavyzdžiui neuroninių tinklų mokymui. Tačiau „Google“ vis dar naudoja centrinius ir grafinius procesorius kitų tipų kompiuteriniam mokymuisi. Kiti mokymosi greitininmo dizainai atsiranda iš kitų tiekėjų yra labiau orientuoti į integruotų valdiklių ir robotikos rinkoms.
„Google“ pranešė, kad jos sukurtas tenzorių apdorojimo lustas buvo naudojamas Go žaidime žaidžiant AlphaGo prieš Lee Sedol.
Tadarava (Paparčiai)
Tadarava – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Paparčių.
Pašilingė (upė)
Pašilingė – nedidelis upelis pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, Merkinės seniūnijoje; Nemuno dešinysis intakas. Prasideda tarpumiškių progumoje tarp Rodukos ir Norulių kaimų. Pradžioje teka į vakarus per progumą, už kelio teka į šiaurės vakarus per Maksimų mišką. Įteka į Nemuną 421 km nuo jo žiočių, ties Pašilingės kaimu.
Upelio vaga daugiausia ištiesinta, žemupyje sudarytas mažas tvenkinėlis (priešgaisrinis telkinys).
Upėvardis Pašilingė̃ kilęs nuo kito upėvardžio Šiliñgė.
Lenkijos futbolo varžybos 2019–2020 m.
Lenkijos futbolo varžybos 2019–2020 m.
Zizanija
Zizanija (Zizania), dar žinoma kaip laukiniai ryžiai – miglinių šeimos vienamečių ir daugiamečių žolių gentis. Savaime paplitusi Šiaurės Amerikoje: nuo Didžiųjų ežerų ir Šv. Lauryno upės baseino palei Atlanto vandenyno pakrantę iki Meksikos įlankos. Taip pat Kinijoje. Kitur auginama arba užsisėjusi.
Stiebas 1,5–3 m aukščio. Žiedynas šluotelės pavidalo. Zizanija auga stovinčių arba lėtai tekančių vandens telkinių pakrantėse, sudaro sąžalynus.
Rūšys
Išskiriamos 4 zizanijų rūšys:
Lietuvoje 1936 m. pasėta vandeninė zizanija išnyko. 1972 m. Keleriškių tvenkinyje pasodinta plačialapė zizanija.
FC Bruno's Magpies
FC Bruno's Magpies – futbolo klubas iš Gibraltaro. Žaidžia Gibraltaro nacionalinėje lygoje.
Istorija
Klubo ištakos siekia 2013 m. Žaidė Antrame divizione.
Patarmė
Patarmė – tarmės smulkesnė teritorinė atmaina, pasižyminti savitais fonetiniais ar morfologiniais bruožais. Pavyzdžiui, lietuvių aukštaičių tarmė pagal dvigarsių an, am, en, em ir nosinių balsių ą, ę likimą skirstoma į vakarų, rytų ir pietų patarmes, lietuvių žemaičių tarmė pagal bendrinės kalbos dvibalsių uo, ie atitikmenis – į pietų, šiaurės ir vakarų (beveik išnykusi) patarmes. Terminą patarmė lietuvių tarmėtyroje pradėjo vartoti K. Jaunius. Patarmės dalijamos į šnektas.
Masačusetso įlankos kolonija
Masačusetso įlankos kolonija buvo XVII amžiaus anglų kolonija Šiaurės Amerikos rytiniame krante, Naujojoje Anglijoje. Kolonija buvo išsidėsčiusi aplink dabartinius Salemo ir Bostono miestus. 1691–1692 metais Masačusetso įlankos kolonija susivienijo su Plimuto kolonija, Meino provincija ir dar keliomis teritorijomis, ir tapo Masačusetso įlankos provincijos dalimi. Šios kolonijos teritorija yra vienos ir 50 JAV valstijų – Masačusetso, sudėtyje.
Jonavos rajono apylinkės prokuratūra
Vadovybė
Vyriausiasis prokuroras - Kęstutis Jogminas, vyriausiojo prokuroro pavaduotojas - Vitalijus Jaroščenka. Nuo 1991 m. iki 1994 m. Jonavos rajono apylinkės prokuratūros vyriausiasis prokuroras buvo Algimantas Valantinas (g. 1961 m.), LR generalinis prokuroras (nuo 2005 m.).
Vyriausias prokuroras - Vitalijus Jaroščenka, nuo 2011 m. kovo 1 d.
Greitosios medicinos pagalbos tarnyba
– lietuviška įstaiga, teikianti pirmąją pagalbą, vežanti pacientus į artimiausią ligoninę ir valdanti valstybinius greitosios pagalbos automobilius.
Istorija
2021–2023 m. įgyvendinus greitosios pagalbos pertvarką, atskiros 48 GMP stotys sujungtos į vieną tarnybą. Vieningai GMP tarnybai skirtos ES investicijos siekia ~50 mln. eurų.
2022 m. į GMP dispečerines gyventojai kreipėsi ~1 mln. kartų, atlikta >714 tūkst. išvykimų, ~678 tūkst. suteikta pirmoji pagalba.
Šventupis
Šventupis (arba Šventupys, Šventupė) gali reikšti:
Specialios paskirties integrinis grandynas
thumb|Specialios paskirties integriniai grandynai
Halikarnasas
Halikarnasas (🇬🇷,, kar. alos k̂arnos) – senovinis miestas, buvęs Mažosios Azijos pusiasalio pietvakariuose, prie Egėjo jūros Keramikos įlankos, istorinės Karijos srities pietvakariuose. Dabar buvusio miesto vieta patenka į Turkijos teritoriją (prie pat Bodrumo kurorto).
Istorija
Vietovardžio etimologija nežinoma, panašu, kad kilusi iš luvių ar karijų substrato. Sandas -καρνᾱσσός galimai susijęs su luvių ha+ra/i-ni-sà („tvirtovė“).
Nors jau mikėniškuoju laikotarpiu apylinkėse buvo gyvenama (rasta kapaviečių santalka), tačiau pats miestas įkurtas dorėnų, atsikėlusių iš Argolidės polio Troidzeno, apie 900 m. pr. m. e. Halikarnaso gyventojai savo mitiniu pirmtaku laikė Poseidono sūnų Antą. Miestas priklausė dorėnų 6 polių konfederacijai (heksapoliui), bet iš jos išmestas, kai Halikarnaso pilietis Agasiklas, laimėjęs Triopijos žaidynes, pasiėmė laimėjimą, užuot jį paskyręs Triopijos Apolonui.
334 m. pr. m. e. Halikarnasą po apgulties, nugalėjęs persų vietininkus, užėmė Aleksandras Makedonietis. Jam mirus, Halikarnasas 311 m. pr. m. e. atiteko Antigonui I Vienaakiui, vėliau – Lisimachui. 280–197 m. pr. m. e. miestas priklausė Ptolemajų dinastijos valdomam Egiptui, 129 m. pr. m. e. prijungtas prie romėnų Azijos provincijos. Po Aleksandro antpuolio miestas daugiau nebeatsigavo. Ciceronas aprašė jį esant praktiškai apleistą.
Vėliau čia ėmė kurtis krikščionys. Apie 1300 m. Halikarnaso vietoje ėmė augti turkų miestas Bodrumas.
Nuo XIX a. pradėti archeologiniai kasinėjimai (pradėjo Čarlzas Niutonas).
Tarp žymiausių šiame mieste gimusių žmonių yra istorikas Herodotas (~484 m. pr. m. e.), istorikas, retorikas Dionisijas Halikarnasietis (~60 m. pr. m. e.), retorikas, muzikas Aelijus Dionisijas.
Architektūra
Halikarnasas pastatytas pagal architekto Hipodamo Miletiečio planą. Išlikę miesto sienos vartų griuvėsiai, amfiteatras (abu IV a. pr. m. e.), Halikarnaso mauzoliejus (IV a. pr. m. e., vienas iš Septynių pasaulio stebuklų, vėliau apgriautas žemės drebėjimo), skirtas satrapui Mausolui. Mauzoliejaus liekanos panaudotos Šv. Petro pilies statybai (apie XV a.).
Tadauskai
Tadauskai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 15 km nuo Svėdasų.
Taduliškės
Taduliškės – buvęs kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Naujųjų Kietaviškių.
MKS Chojniczanka Chojnice
MKS Chojniczanka Chojnice - Lenkijos futbolo klubas iš Choinicių.
Istorija
Įkurtas 1930 metais. Nuo 2013–2014 m. žaidė Pirmoje lygoje (antra pakopa).
Po nesėkmingo 2019–2020 m. sezono perkelti į Antrą lygą (trečia pakopa).
Filip Dangubić
Filipas Dangubičius (Filip Dangubič; g. 1995 m. balandžio 5 d.) – Kraotijos futbolininkas, puolėjas.
Karjera
Karjerą pradėjo gimtinėje. Rungtyniavo Slovėnijos ir Rumunijos klubuose.
Kauno rajono „Hegelmann“
2022 m. gruodžio 22 d. pranešta, kad tapo FC Hegelmann nariu.
2023 m. kovo 14 d. pelnė įvartį rungtynėse prieš FA Šiauliai. Tuo metu varžovai pirmavo rezultatu 3:0, o Dangubičius pelnė garbės įvartį. Rungtynės baigėsi šiauliečių pergale 3:1.
2023 m. balandžio 28 d. pasižymėjo pelnydamas tris įvarčius A lygos rungtynėse prieš Marijampolės „Sūduvą“. Kauno rajono „Hegelmann“ klubas sutriuškino varžovus rezultatu 6:0.
2023 m. gegužės 27 d. pasižymėjo A lygos rungtynėse prieš FK Riteriai pelnydamas du įvarčius ir svariai prisidėjo prie pergalės rezultatu 4:0.
Statistika
Spalvų reikšmės:
IF Gnistan
IF Gnistan – Suomijos futbolo klubas iš Helsinkio.
Istorija
Klubas įkurtas 1926 m. Pastaraisiais metais žaidė trečios pakopos pirmenybėse.
2017 m. pateko į antros pakopos pirmenybes, tačiau liko paskutiniai ir iškrito į trečią pakopą.
Kauno kolegijos Medicinos fakultetas
Kauno kolegijos Medicinos fakultetas – vienas iš Kauno kolegijos  fakultetų, kuriame yra realizuojamos sveikatos mokslų krypčių studijos bei vykdomi  medicinos ir sveikatos mokslų taikomieji tyrimai.
Tres Sapotesas
Tres Sapotesas  – archeologinė vietovė Meksikoje, Verakruso valstijoje, vakarinėje Tustlos kalnų pašlaitėje, prie Huejapano upelio. Tai buvo vienas svarbiausių olmekų kultūros centrų (drauge su La Venta ir San Lorenso Tenočtitlanu).
Kauno kolegijos Medicinos fakultetas
Kauno kolegijos Medicinos fakulteto ištakos siekia 1920 m. profesoriaus Prano Mažylio įkurtos gailestingųjų seserų mokyklos laikus. Per 100 veiklos metų parengta virš 35 tūkst. sveikatos priežiūros ir socialinio darbo specialistų. Šiuo metu fakultete realizuojama 13 studijų programų, kasmet studijuoja apie 1 800 studentų ir dirba virš 180  dėstytojų.
Tres Sapotesas
Gyvenvietė įkurta II tūkstm. pr. m. e. pab., o iškilo viduriniajame vystymosi amžiuje (maždaug 900–800 m. pr. m. e.), žlungant San Lorenso Tenočtitlanui. Tuo metu čia taip pat tašytos olmekų akmeninės galvos (~1,5 m aukščio; mažesnės ir skirtingo braižo nei kituose olmekų miestuose). IV a. pr. m. e., nykstant klasikinei olmekų civilizacijai, Tres Sapotesas nesunyko, o toliau dar klestėjo keletą šimtmečių (vadinamasis epiolmekų laikotarpis). Tres Sapoteso keramika, skulptūros pamažu keitėsi nuo įprasto olmekams braižo, ėmė panašėti į Isapos meną. Epiolmekų laikotarpiu Tres Sapotese naudotas vadinamasis „sąsmaukos raštas“, panašus į majų ženklus, taip pat atsirado ilgojo skaičiavimo kalendoriaus įrašų.
thumb|left|240px|Svarbiausi olmekų miestai
Kauno kolegijos Medicinos fakultetas
Istorija
1932 m. įsteigtos Gailestingųjų seserų ir Valstybinė akušerių mokyklos.
Tres Sapotesas
Maždaug III a., iškilus klasikinei Verakruso kultūrai, Tres Sapotesas išliko srities centras, bet jo reikšmė palaipsniui menko. ~IX a. miestas buvo galutinai apleistas.
Tres Sapoteso radiniai (akmeninės galvos, stelos, skulptūros) saugomi Tres Sapoteso muziejuje.
Kauno kolegijos Medicinos fakultetas
Istorija
1941 m. įkurta Kauno medicinos seserų mokykla.
1946–1951 m. įsteigtos Respublikinė felčerių akušerių ir Medicinos seserų mokyklos, prie kurių veikė Felčerių-laborantų, Farmacininkų ir Dantų technikų mokyklos.
1958 m. apjungus anksčiau minėtas mokyklas buvo įkurta Respublikinė Kauno Medicinos mokykla.
1971 m. Respublikinei Kauno Medicinos mokyklai suteiktas Prano Mažylio vardas. Studijos vyko Centriniuose rūmuose (Papilio g. 9) ir II-uosiuose rūmuose (Muitinės g. 15).
1990 m. Kauno Prano Mažylio medicinos mokyklai pradėjo vadovauti dabartinis Medicinos fakulteto dekanas gydytojas Julius Dovydaitis.
1991 m. Kauno P. Mažylio medicinos mokyklos pavadinimas buvo pakeistas į pavadinimą Kauno aukštesnioji medicinos mokykla.
1994 m. Kauno aukštesnioji medicinos mokykla persikėlė iš patalpų Papilio g. 9 į renovuotą pastatą K. Petrausko g. 15. Tais pačiais metais naujose mokyklos patalpose įrengta tuo metu moderniausia Pabaltijo šalyse dantų technikos laboratorija.
Lietuvos lenkai
thumb|250px|Lietuvos lenkų eisena Lietuvos lenkai – lenkų tautinė mažuma Lietuvoje. Tai antra pagal dydį etninė grupė Lietuvoje ir didžiausia tautinė mažuma (2021 m. surašymo duomenimis – apie 183 tūkst. žmonių).
Kauno kolegijos Medicinos fakultetas
Istorija
2007 m. Medicinos ir Socialinių mokslų studijų centro pavadinimas buvo pakeistas į pavadinimą  Sveikatos priežiūros fakultetas.
2012 m. Sveikatos priežiūros fakulteto pavadinimas pakeistas į pavadinimą Kauno kolegijos Medicinos fakultetas.
Lietuvos lenkai
Demografija
2011 m. gyventojų surašymo duomenimis, Lietuvoje gyveno 200 317 lenkų (6,58 % visų Lietuvos gyventojų), daugiausia Šalčininkų rajono (77,8 % savivaldybės gyventojų), Vilniaus rajono (52,1 %), Trakų rajono (30,1 %), Vilniaus miesto (16,5 %) ir Švenčionių rajono (13,3 %) savivaldybėse. Taip pat lenkų bendruomenės gyvena Širvintų rajono (9,3 %), Visagino (9,3 %), Ignalinos rajono (7 %), Elektrėnų (7 %), Molėtų rajono (6,3 %), Varėnos rajono (6,3 %), Zarasų rajono (5 %), Druskininkų (3,4 %) savivaldybėse.
Kauno kolegijos Medicinos fakultetas
Katedros
Medicinos fakultete yra šios katedros:
Studijų programos
Šiuo metu Medicinos fakultete realizuojama 13 studijų programų. Kauno kolegijos Medicinos fakultete asmeniui, baigusiam vieną iš nuosekliųjų neuniversitetinių studijų programų, yra suteikiamas profesinio bakalauro laipsnis. Žemiau yra pateikiamas Kauno kolegijos Medicinos fakultete siūlomų studijų programų sąrašas.
Studijos / Praktika užsienyje
Kauno kolegijos Medicinos fakulteto studentai turi galimybę įgauti tarptautinės patirties  studijas ir praktiką atlikdami užsienyje įsikūrusiose aukštosiose mokyklose. Kauno kolegija dalyvauja dviejose studijų užsienyje programose  –  „Erasmus+“ ir „Nordplus“.
Lietuvos lenkai
Demografija
Absoliuti dauguma Lietuvos lenkų – Romos katalikai, nedidelė dalis – stačiatikiai.
thumb|left|250px|Tarpukario Lietuvos lenkų populiacija, apskaičiuota pagal 1921 m. Lenkijos gyventojų surašymą bei 1922 m. Lenkijos ir 1923 m. Lietuvos seimo rinkimus
Kauno kolegijos Medicinos fakultetas
Studijos / Praktika užsienyje
„Erasmus+“ programa studentams suteikia galimybę vykti į studijas ir praktiką 27-iose ES bei kitose  Europos šalyse. Programos studijų trukmė 2–12 mėn. pasirinktinai. Programos metu studentams yra suteikiama stipendija studijoms. Kauno kolegija „Erasmus+“ programoje dalyvauja nuo 1999 m.
„Nordplus“ studijų užsienyje programa studentams suteikia galimybę vykti į studijas ir praktiką  Šiaurės ir  Baltijos šalyse. Programos studijų trukmė 1–12 mėn. pasirinktinai. Programos metu studentams yra suteikiama stipendija studijoms.
Lietuvos lenkai
Istorija
XIII–XIV a. į Lietuvą patekdavo lenkų vergų, pagautų lietuvių grobiamųjų žygių metu. Visgi, gausiau lenkai ėmė kurtis XIV–XV a. Pradžioje tai buvo miestelėnai, dirbę karališkuosiuose teismuose, kunigaikščio kanceliarijoje, taip pat vienuoliai, prekybininkai, valdininkai. Vėliau atsirado lenkų žemvaldžių, gyventojai kėlėsi su šeimomis. Į LDK taip pat buvo priimami ir pabėgėliai lenkų valstiečiai, kurie paprastai įsikurdavo dar neįsisavintose teritorijose ir asimiliuodavosi su vietos lietuviais arba baltarusiais.
Augustas Šilius
Biografija
Mokytis pradėjo Kaune, gimnaziją baigė Smolenske (Rusija). Grįžęs į Lietuvą 1918 m. dirbo dirbtuvėse „Br. Šmidtai“, tai pat 1919 m. dirbo samdomu raštininku 1-ajame pėst. gūdų pulke. 1921 m. gruodžio 18 d. baigė Karo mokyklą (IV laida), suteiktas inžinerijos leitenanto laipsnis. 1922 m. sausio 6 d. paskirtas į Elektrotechnikos batalioną, birželio 4 d. paskirtas mokomosios kuopos būrio vadu ir technikos instruktoriumi. 1923 m. pavasarį išklausė radijo telegrafijos kursus. Nuo 1923 m. 1-os lauko radijo stoties viršininkas. 1923 m. nuo liepos 28 d. iki lapkričio 1 d. buvo pasiųstas į radijo kursus „Telefunken“ Berlyne ir Stokholme.
Lietuvos lenkai
Istorija
Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei ir Lenkijai 1569 m. sudarius federacinę Abiejų Tautų Respubliką, ėmė lenkėti ir Lietuvos bajorai. Vėliau, veikiant polonizacijos procesams, smarkiai lenkėjo Lietuvos aukštuomenė (XVIII a. Lietuvos bajorija jau buvo sulenkėjusi, lietuviškoji kultūra išliko tik tarp valstiečių ir dalies smulkiosios bajorijos), o XIX a. paspartėjo ir kitų sluoksnių lenkėjimas. XVIII a. pr. sulenkėjusi buvo visa Lietuvos bajorija – tiek lietuvių, tiek rusėnų, tiek vokiečių, tiek totorių kilmės. Svarbiausi valstiečių polonizacijos židiniai buvo dvaras, bažnyčia ir mokykla. XX a. pr. kilus lietuvių tautinei savimonei ir įkūrus Lietuvos Respubliką, polonizacija susilpnėjo, tačiau Lenkijos užimtame Vilniaus krašte išliko labai gaji. Vilniaus krašte buvo ribojamas švietimas lietuvių kalba, į kraštą keldinti lenkų karo veteranai. Anot Zigmo Zinkevičiaus, Lietuvos lenkai atsirado polonizuojant lietuvius. Anot Halinos Truskos, Vilniaus apylinkių kaimuose lietuvių kalba intensyviai pradėjo nykti XIX a. trečiame ketvirtyje. Jos tyrimo metu seni žmonės dar geriau ar prasčiau mokėję lietuviškai. Istoriko V. Klemenso teigimu, didelė dalis Lietuvos lenkų yra polonizuotų lietuvių bei baltarusių palikuonys.
Augustas Šilius
Biografija
1923 m. lapkričio 4 d. grįžęs komandiruotas į mokomąją kuopą, nuo 1924 m. ėjo ir radijo kuopos vado pavaduotojo pareigas. 1925 m. sausio 8 d. pakeltas į vyr. leitenantus. 1926 m. sausio 1 d. perkeltas į Technikos pulką, 1927 m. rugsėjo 3 d. – Ryšių batalioną. 1928 m. sausio 27 d. baigė Aukštųjų karininkų DLK Vytauto technikos skyrių (II laida). 1928 m. vasario 1 d. paskirtas radijo kuopos vadu. 1929 m. lapkričio 23 d. pakeltas į kapitonus, 1932 m. gegužės 24 d. – į majorus. 1935 m. kovo 1 d. paskirtas mokomosios kuopos vadu. 1937 m. baigė intendantų kursus. 1939 m. pakeitė pavardę į Šilius. 1941 m. vasarį paleistas į atsargą.
Nuo 1923 m. dalyvavo įvairiuose radijo stočių bandymuose, tame tarpe kilnojamos radijo stoties Kretingoje šaukiniu LIS. Bataliono technikos dirbtuvėse ir neetatinėje laboratorijoje prie radijo kuopos vykdė įvairius radijo bandymus. Taip pat aktyviai dalyvavo transmisijos (Aukštieji karininkų kursai) ir Alfonso Jurskio radijo kabineto (Aukštieji karo technikos kursai) laboratorijų veikloje. Radijo kuopai vadovaujant, bataliono technikos dirbtuvėse sumontuota maža nešiojama trumpų bangų stotelė RK1, buvo gauti geri rezultatai. Buvo vedęs. Apdovanotas Lietuvos nepriklausomybės medaliu (1928 m.), DLK Gedimino 4 laipsnio ordinu (1932 m.).
Lietuvos lenkai
Istorija
1919–1940 m. Lietuvos Respublikoje lenkų kultūrinei ir švietimo veiklai vadovavo organizacija Pochodnia – buvo 10 jai pavaldžių švietimo draugijų. Veikė įvairios lenkų profesinės, ekonominės, sporto organizacijos, studentų korporacija, buvo leidžiama spauda (Dzień Polski, Chata rodzinna ir kiti). 1937 m. Lietuvos Respublikoje veikė 4 lenkų gimnazijos, 44 pradinės mokyklos, 7 vaikų darželiai.
Augustas Šilius
Biografija
1941 m. repatrijavo į Vokietiją, įgijo radijo inžinieriaus kvalifikaciją, dirbo „Telefunken“ firmoje. 1949 m. išvyko į Braziliją, dirbo elektroinžinerijos srityje. Buvo aktyvus Brazilijos lietuvių bendruomenės narys.
Lietuvos lenkai
Istorija
Pasibaigus Antrajam pasauliniam karui, daug lenkų iš Lietuvos emigravo (1945–1948 m. ir 1955–1958 m. į Lenkiją repatrijavo 218 000 lenkų). LTSR veikė lenkiškos mokyklos (nors dauguma lenkų kalbėjo rusiškai ir vaikus leido į rusų mokyklas), leistas laikraštis Czerwony sztandar (nuo 1953 m., 1990 m. pervadintas į Kurier Wileński), transliuotos radijo laidos, veikė Vilniaus pedagoginio instituto Lenkų kalbos ir literatūros katedra (nuo 1961 m.).
Augustas Šilius
Visuomeninė veikla
Vienas iš Lietuvos karių radijo mėgėjų draugijos (1926–1934 m.) steigėjų bei jos sekretorius, vienas pirmųjų radijo mėgėjų Lietuvoje. Daug spausdino ryšių technikos klausimais. Išspausdino virš 30 straipsnių, daugiausia leidiniuose „Karys“, „Kardas“, „Mūsų žinynas“ ir kt. Išleista brošiūra „Lietuvos karių radio mėgėjų draugija“ (1928 m.) atsp. iš „Mūsų žinyno“. Pirmoji knyga: „Ryšių batalionas pirmasis dešimtmetis 1919–1929“ (1929 m.), toliau „Radio imtuvai“ (1929 m.), „Teleprinteriai“ (1935 m.), „Radijo technikos pagrindai“ (1939 m.). Nuo 1938 m. leidinio „Karo technikos dalių dvidešimtmetis 1919–1939“ redakcinės komisijos narys. Parašė ryšininkų skyrių knygai „Lietuvos ginkluotos pajėgos 1918–1940“ V. Statkus, 1986.
Lietuvos lenkai
Istorija
Prasidėjus Lietuvos nepriklausomybės sąjūdžiui, didelė dalis lenkų Lietuvos nepriklausomybės idėjai nepritarė, buvo iškelta mintis steigti Lenkų autonomiją.
Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę dauguma Lietuvos lenkų priėmė Lietuvos Respublikos pilietybę, suaktyvino tautinę veiklą, ėmė kurti draugijas, rūpintis kultūros, švietimo, gimtosios kalbos reikalais, puoselėti tradicijas. 1993 m. Vilniaus universitete įsteigta Lenkų filologijos katedra. Lietuvoje 1990/1991 veikė 44, 2003/2004 – 83 bendrojo lavinimo mokyklos lenkų dėstomąja kalba, jose mokėsi 13 813 mokinių. Be to, veikė 14 mišrių lietuvių ir lenkų, 18 rusų ir lenkų, 8 lietuvių, rusų ir lenkų mokyklos, jas lankė 6736 lenkų mokiniai. 2009 m. veikė 65, 2016 m. – 51 mokykla lenkų dėstomąja kalba ir 24 mišrios mokyklos, jose mokėsi 11 416 moksleivių.
Kultūra
Lietuvoje veikia apie 50 lenkų visuomeninių organizacijų (kultūros, švietimo, profesinių, religinių, labdaros ir kitų draugijų), didžiausia – Lietuvos lenkų sąjunga (nuo 1989 m. leidžia savaitraštį Nasza Gazeta). Lietuvos lenkai turi politinę partiją – Lietuvos lenkų rinkimų akciją–Krikščioniškų šeimų sąjungą. Leidžiami žurnalai Magazyn Wileński, Tygodnik Wileńszczyzny, Znad Wilii (taip pat radijo stotis Znad Wilii'').
Iš Lietuvos lenkų kilę žymūs žmonės: politikai – Juzefas Pilsudskis (Lenkijos maršalas), Gabrielius Narutavičius (Lenkijos prezidentas), Valdemaras Tomaševskis (europarlamentaras), Jaroslavas Narkevičius, Jaroslavas Neverovičius, Evelina Dobrovolska (ministrai), Marija Rekst (merė); rašytojai – Česlovas Milošas; dainininkai – Evelina Sašenko; dailininkai – Kanutas Ruseckas; vienuoliai – Faustina Kovalska; sportininkai – Darjušas Lavrinovičius, Kšyštofas Lavrinovičius, Marekas Blaževičius.
Taikūnai
Taikūnai – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Leipalingio. Kaimo turizmo sodyba „Silvestro dvaras“.
Alwida Antonina Bajor
Alvyda Antonina Bajor (Alwida Antonina Bajor, g. 1942 m. gegužės 30 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistė, publicistė, rašytoja, dramaturgė, vertėja.
Biografija
1960 m. baigė Vilniaus V. Sirokomlės vidurinę mokyklą, 1965 – Vilniaus pedagoginiame institute polonistiką. 1964–2000 m. dirbo dienraščio „Czerwony Sztandar“ (nuo 1990 m. „Kurier Wileński“) korespondentė., Literatūros ir meno skyriaus vedėja. 1991–1994 m. radijo „Vilniaus varpas“ laidų lenkų k. redaktorė. Nuo 1992 m. žurnalo „Magazyn Wileński“ nuolatinė bendraautorė.
Bendradarbiavo su periodiniais leidiniais „Lithuania“, „Kwartalnik Filmowy“, „Znad Wilii“, „Ateneum Wileńskie“, „Tygodnik Wileńszczyzny“, „Nasza Gazeta“, „Zesłaniec“, „Pro memoria“, „Veidas“, „Kinas“, „Katalikų pasaulis“, „7 meno dienos“. Lietuvos ir Lenkijos periodinėje spaudoje paskelbė per 2000 publikacijų, taip pat straipsnius Poznanės, Lodzės, Saitmaos (Japonija) universitetų moksliniuose leidiniuose, Lenkijos nacionalinio atminimo, Witkacy instituto parengtuose monografijose.
Lietuvių literatūros, poezijos ir dramaturgijos vertėja į lenkų kalbą, Vilniaus lenkų teatro grupių dramaturgė.
Ankstyvosios krikščionybės menas
Ankstyvosios krikščionybės menas − krikščioniškasis menas, sukurtas II a. pb−VI a. pr. Romos imperijos vakarinėje dalyje ir Italijoje. Tuo metu krikščioniškoji dailė ir architektūra menkai skyrėsi rytinėse ir vakarinėse Romos imperijos dalyse, tačiau rytinių dalių menas paprastai priskiriamas Bizantijos menui.
Apžvalga
Skulptūra ankstyvojoje krikščionybėje buvo antraeilės svarbos menas. Krikščionys neperėmė laisvai stovinčios, natūralaus žmogaus dydžio antikinės skulptūros tradicijos. Krikščioniškosios skulptūros pavyzdžiai pasirodė nuo III a. vidurio ant reikšmingesnių bendruomenės narių sarkofagų. Jų reljefai atkartojo katakombų tapybos temas ir sekė iš romėnų reljefinės skulptūros. Vienas iš šio meno pavyzdžių yra sarkofagas iš Romos Santa Maria Antiqua bažnyčios. Ankstyvieji krikščionys neturėjo savų maldų namų ir tikriausiai daugiausiai rinkdavosi privačiuose namuose, kurių maldos patalpos buvo dekoruotos krikščioniškomis temomis kaip Dura-Europose Sirijoje atrastoje buveinėje.
Konstantino I (valdė 324–337 m.) valdymo metu krikščionybė buvo pripažinta valstybine religija. Per trumpą laiką buvo pastatyta daug krikščionių bažnyčių Romoje bei Konstantinopolyje ir kituose svarbiuose imperijos miestuose. Bažnyčios modeliu tapo bazilikos tipo pastatai. Anksčiau bazilikos tarnavo kaip biržos, susirinkimų arba teismo salės. Ankstyvosios krikščionybės bazilikos − tai pailgi pastatai, visada besitęsiantys iš vakarų į rytus. Įėjimas paprastai iš vakarų pusės. Dvi kolonų eilės išilgai dalijo bažnyčią į tris dalis − navas. Vidurinė nava gerokai platesnė ir aukštesnė už šonines, jos viršutinėje dalyje − langai. Ši viršutinė, saulės apšviečiama dalis - svarbiausias bazilikos požymis. Langų buvo ir šoninių navų sienose. Rytinėje bažnyčios dalyje paprastai būdavo dar viena nava, statmena kitoms − transeptas. Jos išorinėje pusėje buvo išsikišusi pusapvalė niša altoriui − apsidė. Lubos plokščios arba jų visai nebuvo. Reikšmingiausiu krikščionių statiniu buvo senoji Šv. Petro bazilika (pastatyta 319−329 m., perstatyta XVI−XVII a.) Vatikano kalvoje Romoje, kuri žinoma iš piešinių. Ji buvo pastatyta virš Šv. Petro kapo, jos apsidė, neįprastai, buvo vakarų pusėje.
2017 m. pasaulio treko čempionatas
2017 m. pasaulio treko čempionatas – geriausių pasaulio dviračių treko sportininkų varžybos, vykusios 2017 m. balandžio 12 - balandžio 16 dienomis Honkonge.
Argus As III
Argus As III – šešių cilindrų, vienaeilis, vandeniu aušinamas 180 AG (130 kW) galios aviacinis vidaus degimo variklis, kurį Pirmojo pasaulinio karo metu suprojektavo ir 1916-1918 m. gamino Vokietijos Imperijos įmonė „Argus Motoren“.
Argus As III buvo sukurtas 1916 m. sausio mėn. Jo pagrindu tapo 1914 m. sukurti 150 ir 200 AG galios jūriniai varikliai, kurie buvo nesėkmingai siūlyti pritaikyti Vokietijos kariniam jūrų laivynui (vok. Kaiserliche Marine). Nors Argus As III į ginkluotę buvo priimtas 1916 m. pradžioje, tačiau tik 1917 m. pabaigoje pavyko pašalinti jo konstrukcines problemas, viena kurių buvo perkaitimas.
Naudojimas
As III buvo montuojamas į šiuos orlaivius:
Specifikacijos
miniatiūra|"Opel" gamintas Argus As.III
Taip pat skaitykite
Panašūs varikliai
NGC 7469
thumb|NGC 7469 (kairėje) ir IC 5283 galaktikos
NGC 7469 – spiralinė galaktika, esanti Pegaso žvaigždyne. Nuo Žemės nutolusi apie 220 mln. šviesmečių, skersmuo siekia 90 000 šviesmečių. NGC 7469 sąveikauja su mažesne IC 5283 galaktika.
Šios galaktikos centrinė sritis itin šviesi – tai vadinamasis aktyvusis galaktikos branduolys. NGC 7469 – viena iš geriausiai ištyrinėtų tokį branduolį turinčių galaktikų.
Galaktikai tyrinėti pasitelktas Džeimso Vebo kosminis teleskopas. Aptikta labai jaunų spiečių, kuriuose vyksta žvaigždėdara (anksčiau jų nebuvo pavykę užfiksuoti), karštų turbulentiškų molekulinių dujų kišenių; iš branduolio maždaug 6,4 mln. km/h greičiu sklinda labai jonizuotos mažo tankio atominės dujos.
Leonas Kiauleikis
Leonas Adomas Kiauleikis (1927 m. rugsėjo 13 d. Palangoje – 2009 m. spalio 10 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, publicistas, kolekcininkas.
Biografija
1945–1948 m. dirbo tarnautoju Klaipėdoje. 1949–1956 m. laikraščio „Tiesa“ korespondentas. 1956–1959 m. žurnalo „Šluota“ literatūrinis darbuotojas, 1959–1970 m. redaktoriaus pavaduotojas. 1971–1989 m. Vilniaus kuro aparatūros gamyklos laikraščio „Darbininko garbė“ redaktorius. 1989–1992 m. leido ir redagavo satyrinį leidinį „Kranklys“, kuriame buvo kritikuojama tuometinė valdžia ir Lietuvos nepriklausomybės siekis. 2005 m. remdamasi archyviniais dokumentais Liustracijos komisija nustatė, kad L. Kiauleikis veikė kaip KGB agentas „Vladas“. Palaidotas Palangos kapinėse.
Kūryba
Kūrybinį kelią pradėjo apybraižomis apie „socializmo statybą“ ir kolektyvizaciją („Į priekį“, 1956 m.). Vėliau reiškėsi kaip nesudėtingų fabulų feljetonistas, išleido apybraižų knygas, satyrinės poezijos rinkinius, prozos ir poezijos knygą, romaną.
Kolekcija
L. Kiauleikis pusę amžiaus rinko antikvarinius baldus, laikrodžius, indus, nedideles skulptūras, liustras ir kt. 2009 m. liepos mėn. jį ir jo žmoną Živilę sužalojo staiga nukritusios didžiojo kambario lubos. Tuo metu sudaužyta ir didelė laikrodžių kolekcija, kuri turėjo papuošti Valdovų rūmus.
Takniškiai
Takniškiai – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 6 km į rytus nuo Alytaus, prie kelio.
Emilis Pastoras
Emilis Pastoras – prancūzų sportininkas, treneris.
Biografija
Buvo boksininkas, krepšininkas, futbolininkas. II pasaulinio karo metu atsidūrė Lietuvoje. 1945 m. žaidė ir treniravo įvairiose Kauno komandose, 1945–1947 m. treniravo LTSR rinktinę.
Wagner (reikšmės)
Wagner gali reikšti:
Pakalbėkime apie moteris
Pakalbėkime apie moteris – 1964 m. sukurta komedija, režisieriaus Ettore Scola debiutinis darbas.
Juostą sudaro devynios atskiros istorijos, kuriose visose pagrindinį vaidmenį atlieka Vittorio Gassman.
Epiolmekų raštas
kairėje|miniatiūra|266x266px|La Mocharos stela su epiolmekų ženklais Epiolmekų raštas arba sąsmaukos raštas – ankstyva Mezoamerikos rašto atmaina, apie V a. pr. m. e. – V a. m. e. naudota Tehuantepeko sąsmaukoje gyvavusios vėlyvosios olmekų (epiolmekų) kultūros. Epiolmekų raštas savo sandara panašus į majų raštą – viena eilė vaizduoja logogramas, kita – priebalsius.
Su šiuo raštu rasta keletas paminklų: stela iš La Mocharos, statulėlė iš Tustlos kalnų, stela iš Tres Sapoteso, Teotihuakano braižo kaukė, keletas įrašų ant suirusių stelų iš Sero de las Mesaso, keletas ženklų ant keramikos duženų iš Čiapa de Korso.
La Mocharos stelą bandyta dešifruoti – Džonas Džastisonas ir Terensas Kaufmanas pasiūlė versiją, kad epiolmekų raštu užrašyta michių-sokių kalba. Visgi, jų pasiūlytas dešifravimas susilaukė nemažai kritikos.
Armagedono partija
Armagedono partija – tai speciali šachmatų partija, kai kada naudojama varžybose, kai dviem varžovams, surinkus po lygiai taškų, reikia nustatyti kuris iš jų vertesnis aukštesnės vietos. Ji žaidžiama po to, kai kiti vietos nustatymo būdai nedavė rezultato. Tai žaibo partija, kur baltiesiems skiriama daugiau laiko galvojimui nei juodiesiems, tačiau lygiųjų atvejų juodieji užima aukštesnę vietą. Partijos pavadinimas susietas su vietove, kurioje, pagal Naujojo Testamento Apreiškimo Jonui knygą, pasaulio pabaigoje vyks lemiamas blogio ir gėrio mūšis.
Istorija
Šachmatų turnyruose, surinkus vienodai taškų, vietų nustatymui žaidžiami papildomų partijų, pav. greitųjų, žaibo mačai, kurie kylant žaidimo lygiui, neretai baigiasi lygiosiomis. Neišaiškinus nugalėtojo, būdavo arba traukiami burtai, arba žaidimas tęsiamas iki pirmos pergalės. Tai užimdavo nemažai laiko. Tada ir gimė mintis rengti lemiamą partiją. Ji gavo pavadinimą „staigios mirties“ arba Armagedono partija.
Ši nugalėtojo išaiškinimo kraštutinė priemonė oficialiose šachmatų varžybose pradėta naudoti, kai FIDE ją įtraukė į 1998 m. Pasaulio šachmatų čempionato nuostatus. ir buvo naudojama iki 2006 m. Nuo 2007 m. ir 2011 m. Kandidatų mačuose, nuo 2005 m. - pasaulio taurės varžybose. ir kai kuriuose kituose turnyruose.
Naudojimas
Paprastai, prieš jos panaudojimą, išbandoma visa eilė kitų būdų, pavyzdžiui, žaidžiamos  dvi greitosios partijos (po 25 min. +15 sek.). Jei po jų lygu, žaidžiamos trumpesnės greitosios partijos (po 10 min.+ 10 sek.). jei ir dar lygu, žaidžiami dviejų partijų žaibo (po 5 min+ 5 sek.) partijų mačai. Jei lygu, iki 5 kartų kartojami žaibo mačai.
Ir jei po viso to vis dar lygu, žaidžiama Armagedono žaibo partija. Traukiami burtai ir žaidėjas, laimėjęs burtus, gali pasirinkti figūrų spalvą. Daugumoje turnyrų žaidėjas su baltomis figūromis gauna penkias minutes, o žaidėjas su juodomis figūromis - keturias minutes.
Talainiai
Talainiai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 12 km nuo Luokės.
Armagedono partija
Naudojimas
Kiti kiekvienam žaidėjui skiriamo laiko variantai yra: šešios prieš penkias minutes. ir dešimt prieš septynias minutes ). Laimėtojas patenka į kitą etapą (ar tampa čempionu). Lygiųjų atveju juodosiomis figūromis žaidęs žaidęs  patenka į kitą etapą (arba tampa nugalėtoju). Laiko, atlikus ėjimą, arba visai nepridedama, arba pridedamos  3 sek. nuo 61 ėjimo.
Kritika
Ši naujovė nebuvo visuotinai priimta: vieni sveikino, kiti, kaltindami neobjektyvumu, negailestingai kritikavo. Kai kurie žaidėjai, ypač aukščiausio lygio (rtg +2700), manė, kad Amargedono partiją juodosiomis figūromis žaidžiantis varžovas turi pranašumą, kadangi, tarp labai stiprių žaidėjų, dauguma partijų baigiasi lygiosiomis.
Vargas-Kalderonas, atlikęs tyrimus teigia, kad Amargedono partijos laiko kontrolės santykio įtaka priklauso nuo žaidėjo pajėgumo. Anot jo, santykis (4:5) aukščiausio lygio žaidėjams nėra idealus ir turėtų būti priderintas prie jų turimų reitingų. Jo nuomone teisingiausia laiko kontrolė juodiesiems būtų 3 min., o baltiesiems - 5 min.
Uspenka (Vievis)
Uspenka – buvęs kaimas Elektrėnų savivaldybėje, dabartinėje Vievio miesto teritorijoje į vakarus nuo miesto centro, vakariniame Vilniaus gatvės pakraštyje.
Istorija
XIX a. Uspenka buvo atskira gyvenvietė, čia buvo 11 kiemų, gyveno 86 žmonės, veikė stačiatikių cerkvės parapija, mokykla. Minima XX a. tarpukariu, vėliau prijungta prie Vievio miesto.
Muravjuvka
Muravjuvka (arba Muravinka) – buvęs kaimas Elektrėnų savivaldybėje, dabartinėje Vievio miesto teritorijoje į pietvakarius nuo miesto centro, šiaurės vakarinėje Vievio ežero pakrantėje ties Liepų gatve.
Istorija
XIX a. Muravjuvka buvo atskira gyvenvietė, kurioje 1877 m. buvo Vievio valsčiaus centras. Tuo metu čia buvo 12 kiemų, gyveno 93 žmonės. Vietovė priklausė Vievio dvarui. Minima XX a. tarpukariu, vėliau prijungta prie Vievio miesto.
Eismo reguliuotojas (filmas)
Eismo reguliuotojas – 1960 m. sukurta komedija.
Turinys
Bedarbis Otelo Čeletis gyvena kartu su senu tėvu, sūnumi, žmona ir jos broliu šiam priklausančiame bute. Otelo niekur nedirba, žmonos uždarbio neužtenka, todėl sūnus dažnai eina ne į mokyklą, o uždarbiauja mechaninėse dirbtuvėse. Vieną dieną šis išgelbėja mero sūnų ir vietoje padėkos paprašo rasti jo tėvui darbą. Meras parūpina jam kroviko vietą turguje, tačiau Otelo jis netenkina, todėl galiausiai gauna vietą minicipalinėje policijoje. Jis turi reguliuoti eismą, tačiau vis įsivelia į komiškas situacijas ir dažniausiai lieka kvailio vietoje. Kartą jis sustabdo greitį viršijusį ir darbą jam suteikusį merą, kurį nori bet kokia kaina nubausti. Jų ginčas netrukus tampa viešas ir pasiekia teismą, o monarchistų partija, susižavėjusi Otelo sąžiningumu, nusprendžia jį iškelti kandidatu kituose mero rinkimuose. Kai atrodo, kad Otelo pradėjo sektis, dabartinio mero komanda randa daugybę jo artimuosius kompromituojančių faktų, kuriuos pagrasina paviešinti.
Brutalizmas
thumb|300px|[[Vilniaus sporto rūmai]]
In dubio pro reo
[lot. abejojant – kaltinamojo viršus] – esminis teisės principas, visi neaiškumai ir netikslumai aiškinami kaltininko naudai.
Brutalizmas
Brutalizmas – architektūrinis stilius, klestėjęs XX a. 6–8-ajame dešimtmečiuose. Brutalizmo ištakos – XX a. pradžios modernizmas. Stiliaus pavadinimas kilęs iš prancūzų kalbos béton brut 'neapdorotas betonas'. Šiais žodžiais Le Corbusier apibūdino pastatų išorinio paviršiaus apdailos technologiją, kurią jis taikė daugumai savo paskutinio laikotarpio statinių. Pagal šį apibūdinimą britų architektūros kritikas Reyneris Banhamas pasiūlė terminą brutalizmas (pradžioje – naujasis brutalizmas), kad įvardytų naująjį architektūros stilių.
In dubio pro reo
Apkaltinamasis nuosprendis negali būti grindžiamas prielaidomis, teismo išvados turi būti pagrįstos įrodymais, neginčijamai patvirtinančiais kaltinamojo kaltę padarius nusikalstamą veiką ir kitas svarbias bylos aplinkybes.
Brutalizmas
Brutalizmas buvo populiarus administraciniuose, aukštuminės architektūros, prekybos centrų, viešosios paskirties pastatuose, švietimo įstaigose (ypač aukštosiose mokyklose). Daug brutalizmo pavyzdžių turima Britanijoje, Prancūzijoje, Vokietijoje, Japonijoje, JAV, Italijoje, Kanadoje, Brazilijoje, Filipinuose, Izraelyje ir Australijoje. Pastatai pasižymi stambiomis formomis, masyvumu (net jei nėra dideli), primena tvirtoves, vyrauja atviros betono konstrukcijos, „mūrinio brutalizmo“ atveju derinamos nedidelės plytos ir betonas. Viena iš mėgstamų brutalizmo konstrukcijų – apversta ir ant atramų pakelta laiptuota piramidė. Vienas ryškesnių brutalizmo pavyzdžių Lietuvoje – Vilniaus sporto rūmai.
In dubio pro reo
Būtent juo grindžiama nekaltumo prezumpcija, numatyta LR Konstitucijos 31 str. 1 d., EŽTK 6 str. 2 d. bei BPK 44 str. 6 d.). Šis teisės imperatyvas draudžia esant nepašalintoms abejonėms dėl reikšmingų bylai aplinkybių nuteisti kaltinamąjį.
Lietuvos teismų praktika ne kartą patvirtino taisyklę, kad visos abejonės ar ikiteisminio tyrimo duomenimis neparemtos prielaidos baudžiamojoje byloje turi būti vertinamos išimtinai įtariamojo ar kaltinamojo naudai, o nesurinkus pakankamai kaltę pagrindžiančių duomenų, bylą privalu nutraukti ar priimti išteisinamąjį nuosprendį.
Brutalizmas
Brutalizmo pastatų tvirtumas, patogumas ir paprasta priežiūra gali būti vertinami kaip jaunesniosios kartos atsakas į kai kurių XX a. 4-ojo ir 5-ojo dešimtmečių architektų lengvabūdišką, optimistišką ir nerūpestingą nuotaiką. R. Banhamas brutalizmą yra įvertinęs ne tiek kaip stilių, o labiau kaip architektų moralinės rimties išraišką. Žodis „brutalizmas” ne visada vartojamas kaip vienareikšmis architektūros terminas, patys architektai dažnai iš viso jo vengia. Visai neseniai kasdienėje kalboje brutalistiniais pradėti vadinti dideli ir nepopuliarūs XX a. pabaigos pastatai – čia brutalistinis pasakoma kaip epitetų atgrasus, grubus, brutalus sinonimas.
FK Gorno Lisiče
Skopjės FK „Euromilk Gorno Lisiče“ – Makedonijos futbolo klubas iš Skopjės.
Istorija
Šis klubas įkurtas 1964 m. Gorno Lisičėje, Skopjės priemiestyje. Ne kartą keitė pavadinimus. Dar žinomas kaip FK Euromilk Gorno Lisiče, pagal savo rėmėją „Euromilk“.
Spalvinė gama
Mėlyna ir balta spalvos.
Memertas
thumb|right|300px|Memerto sala Memertas  – nedidelė sala Žemutinėje Saksonijoje, priklauso Rytų Fryzų saloms. Nutolusi į šiaurę nuo Vokietijos krantų ir į pietus nuo Juisto salos. Plotas – 5,2 km². Sala yra negyvenama, joje yra tik vienas namas, skirtas paukščių stebėjimui. Kartais iš aplinkinių salų atvyksta poilsiautojai. Memertas oficialiai yra saugoma teritorija (draustinis).
Olmekų raštas
Olmekų raštas – spėjamas olmekų civilizacijos raštas, rastas ant vadinamojo Kaskachalio bloko.
1999 m., tiesiant kelią, dabartiniame Meksikos Verakruso valstijos Lomas de Takamičapano kaime, esančiame buvusiose olmekų civilizacijos žemėse, rastas akmens luitas (11,5 kg, 36 cm × 21 cm × 13 cm) su jame išraižytais ženklais. Šis blokas rastas tarp kitų molinių šukių, priskiriamų senajai, San Lorenso Tenočtitlano laikotarpio olmekų civilizacijai.
thumb|left|200px|Kaskachalio bloko įrantai
Ant akmens pavaizduoti 62 įrantai (glifai), dalis jų primena ananasus, kukurūzus, gyvūnus, žuvis. Kiti ženklai – abstraktesnės geometrinės figūros, gniužulai. Šie ženklai neprimena jokių vėlesnių Mezoamerikos raštų – majų, epiolmekų ir kt., kurie būdavo rikiuojami į statmenas tieses. Jei pasitvirtintų, kad šie ženklai yra raštas, tai būtų seniausias žinomas raštas Amerikoje – datuojamas ~IX a. pr. m. e. Kaskachalio blokas aplenktų seniausius žinomus sapotekų įrašus iš V a. pr. m. e.
Dalis mokslininkų išreiškė abejones dėl Kaskachalio bloko įrašų, teigdami, kad pavaizduoti ženklai neprimena jokios vėlesnės rašto sistemos, o pats radinys rastas ir datuotas be archeologinio konteksto.
Vienoje olmekų archeologinėje vietovėje – San Andrese – taip pat rasta įrantų, kuriuos galima aiškinti kaip rašto ženklus.
Talkiškės
Talkiškės – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Dugnų.
Kopenhagos sutartis (1660)
Kopenhagos taika – taikos sutartis tarp Danijos ir Švedijos, sudaryta 1660 m. birželio 6 d. Kopenhagoje, kuria buvo užbaigtas 1658–1660 m. vykęs Danijos ir Švedijos karas.
Sutarties sąlygos
Pagal Kopenhagos taikos sutartį didele apimtimi buvo patvirtintоs 1658 m. sudarytos Roskildės taikos sąlygos. Didžiausių problemų sudarant naują taikos sutartį kilo dėl Bornholmo salos, kurios gyventojai 1658 m. buvo sukilę prieš Švedijos valdymą. Po derybų Bornholmas buvo grąžintas Danijai, o Trondheimo rajonas – Norvegijai. Buvo atšauktas Roskildės taikos draudimas nepraleisti pro Danijos sąsiaurius į Baltijos jūrą Švedijai priešiškų šalių laivų. Faktiškai Kopenhagos taikos sutartimi buvo nustatytos dabartinės Švedijos, Danijos ir Norvegijos valstybių sienos. Kopenhagos sutartimi buvo dar kartą patvirtintos Danijos ir Švedijos anksčiau sudarytos sutartys.
James Macpherson
Džeimsas Makfersonas (, arba Seumas Mac a' Phearsain, 1736 m. spalio 27 d. – 1796 m. vasario 17 d.) ​​– škotų rašytojas, poetas, literatūros kolekcininkas ir politikas, Osiano giesmių leidėjas.
Ankstyvasis gyvenimas ir išsilavinimas
Dž. Makfersonas gimė Rutveno gyvenvietėje, Kingusio parapijoje, Badenoche, Invernesšyre. Toje vietovėje gyventojai kalbėjo škotų gėlų kalba, tačiau netoli buvo britų armijos kareivinės. Kareivinės buvo įkurtos 1719 m., po jakobitų sukilimo. 1745 m., kai Dž. Makfersonui buvo devyneri, jo dėdė Juenas Makfersonas prisijungė prie jakobitų armijos žygio į pietus. Po Kulodeno mūšio Juenas Makfersonas devynerius metus turėjo slapstytis.
1752 m. Dž. Makfersonas pradėjo mokytis Karaliaus koledže Aberdyne, o po dvejų metų perėjo į Mariskalo koledžą (šios dvi institucijos vėliau susijungė į Aberdyno universitetą), kuriame studijavo Julijaus Cezario užrašus apie santykius tarp „primityvių“ germanų genčių ir „apsišvietusios“ Romos imperatoriškosios armijos. Taip pat manoma, kad 1755–1756 m. jis lankė teologijos paskaitas Edinburgo universitete. Savo studijų metais jis neva parašė daugiau nei 4000 eilėraščių eilučių. Kai kurie iš eilėraščių vėliau buvo išspausdinti. Populiariausias iš jų buvo 1758 m. išleistas „Kalnietis“ – šešių dalių epinė poema.
Škotų gėlų poezijos rinkimas
Škotų teoretikas Hju Bleras, kuris tvirtai tikėjo poemų autentiškumu, finansiškai parėmė Dž. Makfersoną, kad šis galėtų tęsti savo gėlų kalbos tyrinėjimus. 1760 m. rudenį Dž. Makfersonas išvyko į vakarų Invernesšyrą – į Skajaus, Šiaurės Juisto, Pietų Juisto ir Benbekjulos salas. Tariamai, Dž. Makfersonas rado rankraščius, kuriuos išvertė padedamas kapitono Morisono ir kunigo Galio. Vėliau jis surengė ekspediciją į Malo salą, kur teigė radęs kitus rankraščius.
Osiano giesmės
1761 m. Dž. Makfersonas paskelbė suradęs epą apie Fingalą (herojus pagrįstas airių mitologiniu didvyriu Finu mak Kumala), apdainuotą jo sūnaus Osiano (vardas kilęs iš airių Fino sūnaus Ošyno ), o gruodį išleido knygą „Fingalas, senovės epinė poema šešiose knygose, kartu su keletu kitų eilėraščių, kuriuos sukūrė Osianas, Fingalo sūnus, išverstas iš gėlų kalbos“. 1763 m. buvo išleista epinė poema „Temora“. 1765 m. Senovės poezijos fragmentai, Fingalas ir Temora buvo išleisti pavadinimu „Osiano giesmės“. Pats Fingalo arba Fionnghall vardas reiškia baltą nepažįstamąjį, kas atitinka senosios gėlų kalbos Fino vardo reikšmę.
Tolimesnė veikla
1764 m. Dž. Makfersonas buvo paskirtas kolonisto gubernatoriaus Džordžo Džonstono sekretoriumi Pensakoloje, Floridoje. Po dvejų metų jis grįžo į Didžiąją Britaniją ir, nepaisant kivirčo su Džonstonu, jam buvo leista pasilikti atlyginimą kaip pensijos dalį.