cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ansel Adams
Biografija
Pirmosios A. Adamso nuotraukos buvo publikuotos 1921 m. 1940-aisiais pradėjo dirbti komerciniu fotografu ir juo dirbo iki 1970-ųjų. Pavyzdžiui, 1941 m. iš Vidaus reikalų ministerijos gavo užsakymą nufotografuoti nacionalinius parkus ir indėnų rezervatus. Iš to nepraturtėjo, tačiau gyvenimo pabaigoje jam pavyko praturtėti. Už vieną nuotraukų seriją jis susižėrė 25 milijonus JAV dolerių. Tai buvo 1941 m. padaryta nuotrauka „Mėnulio patekėjimas Hernandese, Naujojoje Meksikoje“. Jos 8x10 colių dydžio negatyvas laikomas vienu brangiausių pasaulyje. 2006 m. ji buvo parduota už 609 600 JAV dolerių „Sotheby's“ aukcione.
Paskutiniais savo gyvenimo metais nebedarė fotografijų, nes skundėsi silpnėjančia sveikata, bet užsiėmė senų nuotraukų ryškinimu. Pastaroji nuotrauka ir buvo viena iš anksčiau darytų tik vėliau išryškintų.
1974 m. A. Adamsas buvo surengęs asmeninę parodą Niujorko Metropoliteno meno muziejuje. Už viso gyvenimo nuopelnus saugant gamtą 1980-aisiais JAV prezidentas Džimis Karteris jį apdovanojo Laisvės medaliu – aukščiausiu nacionaliniu apdovanojimu. 1984 m. mirė, po kovos su vėžiu neatlaikė jo širdis.
Jack Carlin
Jack Carlin (g. 1997 m. balandžio 23 d. Peislyje, Škotijoje) – Jungtinės Karalystės dviratininkas, kuris specializuojasi treko rungtyse, olimpinis prizininkas.
Zavidzinentai
Zavidzinentai – kaimas šiaurės vakarų Baltarusijoje, 5 km į pietus nuo Svierių.
Jack Carlin
Biografija
2016 m. Carlin kartu su Didžiosios Britanijos nacionaline komanda pelnė du aukso medalius komandinio sprinto varžybose pasaulio taurės etapuose. Tais pačiais metais sportininkas pelnė savo pirmąjį Europos čempionatų medalį - sidabrą komandiniame sprinte.
Zavidzinentai
Istorija
XIX a. kaime buvo Nestoniškių valsčiaus centras.
Jack Carlin
Biografija
2018 m. pasaulio treko čempionate Carlin pelnė sidabrą komandinio sprinto varžybose. Vyrų individualaus sprinto rungtyje britas pasiekė finalą, kuriame nusileido tik australui Matthew Glaetzer ir pelnė sidabro medalį. Tais pačiais metais vykusiose Sandraugos žaidynėse dalyvaudamas Škotijos rinktinėje Carlin pelnė sidabro medalį.
Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse dviratininkas dalyvavo trijose rungtyje. Vyrų komandiniame sprinte kartu su Jason Kenny ir Ryan Owens pelnė sidabro medalius. Vyrų keirino varžybose Carlin liko 8-oje vietoje. Individualaus sprinto varžybose dviratininkas pelnė bronzos medalį.
Mialeškavičai
Mialeškavičai – agromiestelis pietų Baltarusijoje, 33 km į pietvakarius nuo Mozyriaus.
Istorija
XIX a. buvo dvaras ir kaimas, Mozyriaus apskrities Mialeškavičų valsčiaus centras.
Michalkai (Mozyrius)
Michalkai – kaimas pietų Baltarusijoje, 10 km į pietus nuo Mozyriaus. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo dvaras ir kaimas, Mozyriaus apskrities Michalkų valsčiaus centras.
Ana Upmalė
Ana Upmalė, (1897 m. birželio 11 d. Ratkūnų dvare, dab. Rokiškio rajonas – 1930 m. balandžio 6 d.) – pedagogė, Latvijos blaivybės sąjūdžio įkūrėja ir vadovė.
Biografija
Gimė Veinbergų šeimoje, Kauno gubernijos Ratkūnų dvare prie Neretos upės, kurios kitas krantas priklausė jau Kuršo gubernijai. Mokėsi Neretos kaimo mokykloje, vėliau – Neretos valsčiaus Kesterų parapijinėje mokykloje. Po kursų baigimo, nuo 1913 m. lankė Jeseno gimnaziją Rygoje. Prasidėjo Pirmasis pasaulinis karas ir šią mokyklą evakuavo į Sankt Peterburgą. Nors Ana Veinberga ir toliau lankė gimnaziją, bet įgyti brandos atestatą sutrukdė karo sunkumai.
Katharina Althaus
Katharina Althaus (g. 1996 m. gegužės 23 d. Oberstdorfe) – Vokietijos šuolių su slidėmis sportininkė, olimpinė prizininkė.
Biografija
2012 m. jaunumo žiemos olimpinėse žaidynėse iškovojo aukso ir sidabro medalius. Savo debiutinėse 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse sportininkė užėmė 23-ią vietą. 2015 m. pirmą kartą tapo pasaulio čempione mišrių rungčių varžybose.
Ana Upmalė
Biografija
Nuo 1920 m. dirbo pedagoginį darbą Ritės pradinėje mokykloje (prie Jėkabpilio). Matydama skaudžias alkoholio vartojimo pasekmes kaimiečių tarpe mokytoja ryžosi kovoti su šiuo blogiu: 1923 m. lapkričio 18 d. šioje mokykloje ji įkurė blaivybės organizaciją „Cerības pulcina“. Jos nariai – pradinių klasių mokiniai – pasirašydavo raštišką pasižadėjimą tapus suaugusiems niekada nevartoti alkoholio. Ši kukli inciatyva pasirodė patraukli ir netrukus panašūs mokinių rateliai atsiranda Kuldygoje, Liepojoje, Valmieroje ir kt. Susikūrusi bendranacionalinė organizacija jau 1927 m. jungė 20 000 narių, buvo priimti įstatai pagal Suomijos ir Didžiosios Britanijos antialkoholinių organizacijų pavyzdžius. Prie Latvijos Blaivybės sąjūdžio organizacijos „Cerības pulcina“ buvo steigiami orkestrai ir kiti saviveiklininkų kolektyvai, leidžiama spauda.
Katharina Althaus
Biografija
2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse pateko į finalą ir iškovojo sidabro medalį.
Ana Upmalė
Biografija
Ana Upmalė mirė sulaukusi vos trisdešimt dviejus metus, palaidota Rygos Rainio kapinėse.
Katharina Althaus
Biografija
2022 m. žiemos olimpiadoje Althaus nusileido tik slovėnei Urša Bogataj ir pelnė antrąjį olimpinį sidabro medalį.
Barbadoso parapijos
right
Barbadosas padalintas į 11 parapijų.
Istorija
1629 m. britų kolonistai Barbadose įsteigė 6 parapijas: 1645 m. buvo įkurtos dar 5 parapijos:
Radonica
thumb|Mirusiojo pagerbimas [[kapinėse prie kapo surengtomis vaišėmis]] Radonica ( – džiaugsmo diena,, ) – Rusijos stačiatikių bažnyčioje mirusiųjų atminimo diena, švenčiama antrąjį antradienį po stačiatikių Velykų arba, kai kuriose pietvakarių Rusijos vietose, antrąjį pirmadienį po stačiatikių Velykų.
Istorija ir reikšmė
thumb|left|200px|[[Rusijos stačiatikių bažnyčia|Rusijos stačiatikių žengimo į pragarą ir Adomo prisikėlimo ikona (XVI a.)]] Viena iš slavų, kaip ir daugelio senovės tautų, tradicija buvo pavasarį lankyti šeimos narių kapus ir kartu vaišintis. Po slavų atsivertimo į krikščionybę, šis paprotys buvo perimtas Rusijos stačiatikių bažnyčios kaip Radonicos šventė. Šventės pavadinimas kilo iš slaviško žodžio radost, reiškiančio džiaugsmą. Kijevo Rusioje vietinis šventės pavadinimas buvo Красная горка ( arba gražioji kalva).
Nors gali pasirodyti keista vadinti mirusiųjų atminimą „džiaugsmingu“, tačiau tai yra susiję su krikščioniškuoju įsitikinimu, kad vis dėlto Jėzus prisikėlė, todėl tikintiesiems tai teikia džiaugsmą ir viltį.
Nuo Didžiojo ketvirtadienio iki Atvelykio (vienuolikos dienų laikotarpiui), kaip ir kitais šventiniais laikotarpiais, Tipikonas draudžia atskiras maldas už išėjusiuosius (išskyrus laidotuvių, kurių negalima atidėti, metu). Todėl pirmoji galimybė po stačiatikių Velykų atminti mirusiuosius yra antrasis pirmadienis po Velykų. Vis dėlto, kadangi stačiatikių šalyse daugelis vienuolynų pirmadieniais laikosi pasninko, šventė dažniausiai yra švenčiama antradienį, kad visi galėtų pasivaišinti kiaušiniais.
Senovės tradicija
Mirusiųjų pasveikinimo su Jėzaus prisikėlimu praktika siekia senovės laikus. Teologas S. V. Bulgakovas užrašė:
Jonas Auksaburnis (345-407 m.) savo Homilijoje apie kapines ir kryžių taip pat liudija, kad jo laikais antrąjį antradienį po Velykų žmonės šventė džiaugsmingą mirusiųjų atminimo dieną.
Apeigos
thumb|175px|[[Danilovo vienuolynas|Danilovo vienuolyne, Maskvoje ant kapo paliktos žvakės ir Velykų margučiai]] Nors Tipikone šiai šventei nėra surašytos jokios šiai progai skirtos maldos už mirusiuosius, Radonicos atminai yra laikomi religiniu papročiu. Skirtingai nuo per metus stačiatikių bažnyčioje minimų „sielų šeštadienių“ (keli šeštadieniai skirti mirusiesiems atminti), Radonicos metu mišparų, rytmetinės maldos ir Dieviškosios liturgijos apeigos yra laikomos įprasta tvarka.
Šią dieną, po Dieviškosios liturgijos, kunigas bažnyčioje laiko atminimo pamaldas, po kurių jis palaimina tikinčiųjų atsineštus velykinius valgius. Tuomet dvasininkai su smilkalais ir žvakėmis kartu su tikinčiaisiais eina procesijoje su kryžiumi aplankyti tikinčiųjų kapų bažnyčių šventoriuose arba kapinėse. Kapinėse, kartu su įprastomis litanijomis mirusiesiems, yra giedamos velykinės giesmės.
Po apeigų, mirusiųjų draugai ir giminaičiai valgo velykinius valgius. Ant kapų taip pat yra įprasta padėti Velykų margutį – Kristaus grįžimo iš palaidojimo vietos simbolį – pasveikinant mirusiuosius tradiciniu velykiniu sveikinimu: „Kristus prisikėlė!“ Tai yra skirta tiek priminti tikintiesiems apie priskėlimą, tiek „paskelbti apie Kristaus prisikėlimą“ mirusiesiems.
Likimo lentelė
Likimo lentelė  – objektas Mesopotamijos mitologijoje, apibūdinamas kaip molinė dantiraščio lentelė, įspausta cilindriniais antspaudais. Ši lentelė drauge su me, karūna ir sostu užtikrino dievui Enliliui visatos valdovo poziciją. Dievybė, turinti šią lentelę, įgydavo galią nuspręsti likimus. Likimo lentelė buvo suprantama kaip tam tikras nekintamas teisinis dokumentas.
Mesopotamijos tekstuose minima, kad dievas likimo lentelę laiko rankoje arba prispaudęs prie krūtinės. Likimo lentelė įvardijama ir kosmine jungtimi, siejančia dangų ir požemio pasaulį. Vėlesniais laikais likimo lentelės raštininku imtas laikyti dievas Nabu.
Mituose
Šumerų poemoje „Ninurta ir vėžlys“ šią lentelę laiko ne Enlilis, o Enkis. Poemoje pasakojama apie tai, kaip paukščio pavidalo demonas Anzu pavogęs likimo lentelę. Apie tai pasakojama ir akadų poemoje apie Anzu. Enlilis buvo padaręs Anzu savo buveinės sergėtoju, tačiau Anzu Enlilį išdavęs ir, kol šis maudėsi, pavogęs likimo lentelę. Po ilgos kovos dievas Ninurta perrėžęs Anzu gerklę ir paėmęs likimo lentelę. Dagonas apie Ninurtos pergalę pranešęs dievų taryboje. Už tai, kad nugalėjęs Anzu, Ninurta taryboje gavęs svarbią vietą. Tuomet Enlilis pasiuntęs dievą pasiuntinį Birdu, kad šis paprašytų Ninurtos grąžinti likimo lentelę. Galiausiai Ninurta grąžinęs likimo lentelę tėvui Enliliui.
Kosmogoniniame babiloniečių epe „Enuma Eliš“ Tiamat likimo lentelę atiduoda Kingu. Mardukas įveikia Kingu, atima iš jo likimo lentelę bei pristato ją dangaus dievui Anu.
Petrolofisi SK
Istorija
Klubo ištakos siekia 1954 m.
Skarodnajė
Skaròdnajė – agromiestelis pietų Baltarusijoje, 33 km į pietvakarius nuo Jelsko. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Mozyriaus apskrities Skarodnajės valsčiaus centras.
Klaustalio senoji monetų kalykla
thumb|200px|Bendrabučio pastatas Klaustalio senoji monetų kalykla  – pastatas, esantis Vokietijos mieste Klaustalis-Celerfeldas, miesto dalis – Klaustalis. Nuo 1726 m. iki 1849 m. – monetų kalykla (tolesnė kalyklos būstinė – Hanoveris). Nuo 1950 m. – Klaustalio technikos universiteto bendrabutis (dabar- Klaustalio studentų tarnybos 1-asis studentų bendrabutis).
Tonežas
Tònežas – agromiestelis pietų Baltarusijoje, 46 km į vakarus nuo Lelčycų. Apylinkės centras.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 2003–2004 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 2003–2004 m.
2003–2004 m. Šiaurės Airijos futbolo taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
Paulius Klapatauskas
Paulius Klapatauskas (g. 1974 m. spalio 23 d. Vilniuje) – daugkartinis Lietuvos ir Europos Kiokušin karatė čempionas bei prizininkas, pasaulio čempionas, Kiokušin karatė mokyklos ir sporto klubo „Saulės ženklas” prezidentas.
Biografija
Gimė ir augo Vilniuje. Turi vyresnį brolį Marių. 1980–1992 m. mokėsi Vilniaus „Minties“ gimnazijoje (tada tai buvo 40-oji vidurinė mokykla). 1993–1997 m. studijavo Vilniaus universitete, verslo vadybą ir administravimą (bakalauras). 1997–1999 m. tęsė studijas Vilniaus universiteto Tarptautinėje verslo mokykloje, tarptautinę prekybą (magistras).
Treniravosi „Kanku“ karatė klube pas buvusį Lietuvos kiokušin karatė federacijos (LKKF) prezidentą Audrių Mikšį (Dabartinis LKKF prezidentas - Vidmantas Poškaitis). 2001 m. Vilniuje įkūrė Kiokušin karatė mokyklą „Saulės ženklas”.
Karatė diržas: 5 danas.
Titulai
1996 m. absoliučios svorio kategorijos Pasaulio čempionate (Japonijoje) tapo vienu pirmųjų dalyviu iš Lietuvos, tačiau antroje kovoje pralaimėjo brazilui. 1997 m. pateko į geriausiųjų Pasaulio kovotojų dešimtuką.
Pasaulio čempionatas
2001 m. Pauliaus Klapatausko medalių kolekcija pasipildė aukso medaliu. Įveikęs būrį varžovų (pirmoje kovoje – vengrą, antroje – australą, trečioje – japoną) Vengrijos sostinėje Budapešte, Paulius Klapatauskas iškovojo pasaulio kiokušin karatė čempiono vardą, finale įveikęs tituluotą rusų sportininką Vitalij Kolodezni. Pasaulio čempionate vyko ir lentelių laužymo rungtis (japoniškai – tamesiwari), kurioje sulaužęs dvidešimt lentelių Paulius Klapatauskas iškovojo pirmąją vietą. Antrosios vietos laimėtojas atsiliko keturiomis lentelėmis. Lentelės buvo laužomos keturiais būdais: kumščiu (sulaužyta 4), delnu (sulaužyta 5), alkūne (sulaužyta 6), kulnu (sulaužyta 5).
Sportinės traumos
1999 m. Europos čempionate Kopenhagoje, pirmoje kovoje patyrė traumą – abiejų kelių kryžminių raiščių ir menisko plyšimas, šlaunikaulio dalies nuskilimas. 1999 m. pavasarį ir vasarą buvo atliktos dvi operacijos.
Visuomeninė veikla
Paulius Klapatauskas kartu su karatė mokyklos „Saulės ženklas” instruktoriais bei jaunaisiais kovotojais vedė karatė treniruotes Vilniaus „Atgajos“ specialiosios mokyklos mokiniams.
Knygos apie kiokušin karatė sportą „Kihon“ autorius 2009 m.
Kūno kultūros ir sporto departamente kartu su kitais tarptautinėse varžybose pergales iškovojusiais sportininkais jis apdovanotas medaliu už sporto pergales. Vėliau ir už Lietuvos rinktinės sportininkų paruošimą Europos ir Pasaulio čempionatams.
Klubas „Saulės ženklas“
Paulius Klapatauskas 2001 m. Vilniuje įkūrė kiokušin karatė klubą „Saulės ženklas“. Klubo treniruotės vyksta Karoliniškėse ir Pilaitėje.
Biatlonas 2014 m. žiemos paralimpinėse žaidynėse – Vyrų 7,5 km
2014 m. žiemos paralimpinių žaidynių vyrų 7,5 km biatlono rungtis vyks Lauros biatlono ir slidinėjimo komplekse šalia Krasnaja Polianos. Rungtynės vyks kovo 8 d., šeštadienį.
Bakırköyspor
Stambulo „Bakırköy“ – Turkijos futbolo klubas iš Stambulo.
Istorija
Klubo ištakoe siekia 1949 m. Rungtyniavo žemesniuose divizionuose.
1990 m. pateko į aukščiausią šalies lygą, bet joje įsitvirtinti nepavyko.
Ivenčiaus valsčius
Ivenčiaus valsčius (, ; iki XIX a. 8-ojo dešimtmečio Ivenčiaus-Starynkų valsčius, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Ivenčius.
Špuchilis
Špuchilis  – miestelis pietryčių Meksikoje, Kampečės valstijoje, Jukatano pusiasalio pietuose, 153 km į vakarus nuo Četumalio. Kalakmulio savivaldybės centras. Praeina kelias Viljahermosa–Četumalis. Yra keletas viešbučių, restoranų, vystomas turizmas. Apylinkėse gausu senovės majų archeologinių vietovių: Špuchilis, Bekanas, Hormigeras, Čaktunas, Čikana, kiek tolėliau – Kalakmulis. Veikia Špuchilio radijo stotis, transliuojanti programas ispanų, jukatekų ir čolų kalbomis.
Miestelio pavadinimas jukatekų kalba reiškia „katės uodega“ (pagal vietinių vijoklių rūšį).
Paukščių anatomija
thumb|250px|Paukščio sandara: 1 – [[snapas, 2 – galva, 3 – rainelė, 4 – vyzdys, 5 – mantija, 6 – peties plunksnos, 7 – mentikauliai, 8 – dengiamosios plunksnos, 9 – mažosios plasnojamosios plunksnos, 10 – pasturgalis, 11 – didžiosios plasnojamosios plunksnos, 12 – išeinamoji anga, 13 – šlaunis, 14 – kulnas, 15 – pastaibis, 16 – koja, 17 – blauzdikaulis, 18 – pilvas, 19 – šonas, 20 – krūtinė, 21 – gerklė, 22 – ūsai, 23 - ausys.]]
Paukščiai yra specializuota aukštesniųjų stuburinių grupė, prisitaikiusi skraidyti. Genetiškai paukščiai yra artimi ropliams ir laikomi progresyvia pastarųjų atšaka. Paukščių sudėtingesnė nervų sistema, greitesnė medžiagų apykaita, o kūno danga geriau sulaiko šilumą ar saugo nuo šalčio, jų veisimosi būdas taip pat tobulesnis.
Oda ir jos dariniai
thumb|left|100px|[[Pilkasis garnys|Pilkojo garnio plunksna.]] Paukščių oda plona ir sausa, dėl to skrydžio metu lengvai juda raumenys. Jai būdingi įvairūs raginiai dariniai, kurie formuojasi iš epidermio. Viršutinį ir apatinį paukščio žandus dengia raginė makštis, vadinama ramfoteka, iš kurios sudarytas snapas. Jo forma labai priklauso nuo maisto rūšies ir nuo maisto paėmimo būdo. Viršutinė dalis vadinama antsnapiu, apatinė – posnapiu. Antsnapio pamatas dažnai turi tam tikrą minkštą odelę, vadinamą vaškine (ceroma). Ji ryškiausia pas dieninius plėšriuosius paukščius. Raginė makštis nuolat atsinaujina – viršutiniai sluoksniai nusilukštena, o iš vidaus atauga nauji. Makšties spalva keičiasi pagal metų laikus, taip pat jauniklių ji kitos spalvos arba skiriasi patinų ir patelių, pavyzdžiui, varnėno snapas pavasarį geltonas, rudenį juosvas, juodojo strazdo patino snapas geltonas, patelės juosvas.
Daugelio paukščių pirštai, kurių turi 4, rečiau 3, su nagais – tai raginės ataugos. Pirštai kartu su pastaibiu dažniausiai turi raginį apdangalą, retai būna apaugę plunksnomis arba šereliais (pelėdos ir kiti). Raginis kojos apdangalas sudarytas iš žvynelių, kurie užeina kraštais vienas ant kito kaip žuvų žvynai (erelis žuvininkas), arba vietoje žvynelų būna daugiakampiai skydeliai, panašūs į tuos, kurie dengia roplių galvas. Plėšriųjų paukščių nagai būna dideli ir aštrūs, o medžiuose gyvenančių rūšių – plonesni ir ilgesni, nes tokiais nagais paukštis geriau išsilaiko ant šakų. Bėgiojančių paukščių, tokių kaip strutis, nagai platūs ir plokšti.
Būdingiausias paukščių raginis darinys – plunksnos. Jos paprastai dengia visą paukščio kūną, auga jos tik tam tikrose vietose – juostomis vadinamomis pterilijomis, tarp kurių yra beplunksnės juostos – apterijos. Toks netolygus plunksnų išsidėstymas palengvina raumenų darbą paukščiui skrendant. Plunksnos formuojasi dar paukščiui esant kiaušinyje. Gemale susidaro kaip gumburėlis, sudarytas iš mezodermos spenelio, kurį dengia storesnis epidermio ląstelių sluoksnis. Gumburėlis auga pasviręs atgal. Vėliau plunksnos užuomazgos pamatinė dalis grimzta į odą, o epidermio gaubtelis išsivysto į du skirtingus sluoksnius. Paviršinis sluoksnis tampa dygstančios plunksnos makštimi, o gilesnis – išilgai skaidosi į raginius virbalėlius. Mezodermos spenelis traukiasi. Išaugę virbalėliai praplėšia makšties viršunę ir šis darinys virsta gemaline pūkine plunksna. Ant šios plunksnos kotelio yra daug purių šakelių. Toks pūkinis apdangalas jauną paukštį saugo nuo šalčio ir jį gali nešioti keletą savaičių. Vėliau jaunikliams užauga kontūrinės plunksnos, jos formuojasi ant to paties spenelio po gemaliniu pūku, kurį vėliau išstumia. Viena iš šakelių auga greičiau ir virsta stiebu, o mažesnės šakelės lieka stiebo šonuose. Jaunikliai paprastai būna neryškių spalvų, patelės taip pat, tuo tarpu patinų šis apdaras gana spalvotas. Paukščio kūnas padengtas dengiamosiomis plunksnomis, saugančiomis nuo mechaninių pažeidimų. Jos taip pat svarbios kūno šilumai palaikyti. Plunksnos skirstomos į kontūrines, pūkines ir siūlines. Paukščiai taip pat turi supaprastėjusių plunksnų su redukuotomis vėtyklėmis – tai šereliai, išsidėstę žiočių kampuose prie šnervių ir akių. Plunksnos yra negyvas darinys, todėl jos susidėvi, išblunka ir keičiamos naujomis. Suaugę paukščiai šeriasi 1-3 kartus per metus, ypač pasibaigus veisimosi periodui.
Paukščiai turi tik dvi liaukas  – vieną ausies latake, o kitą antuodegyje vadinamą pasturgalinę liauką. Jos sekretu tepamos plunksnos, kad neįmirktų. Ši liauka ypač svarbi žąsiniams paukščiams, tuo tarpu vištinių, karvelių – sunykusi, o stručių ir einių – visai redukuota.
Skeletas ir raumenys
thumb|250px|Paukščio skeletas: 1 – kaukolė; 2 – kaklo slanksteliai; 3 – šakutė; 4 – karūnkaulis; 5 – kablinės ataugos; 6 – ketera; 7 – girnelė; 8 – čiurnikaulis; 9 – pirštas; 10 ir 11 – blauzdikauliai; 12 – šlaunikaulis; 13 – pubi; 14 – ischium; 15 – illium; 16 – uodegos slanksteliai; 17 – kaulinė plokštelė; 18 – jungtinis kryžmuo; 19 – mentė; 20 – juosmens slanksteliai; 21 – žastikaulis; 22 – alkūnkaulis; 23 – stipinkaulis; 24 – riešas; 25 – delnas; 26 – pirštai; 27 – pirmasis pirštas. Paukščių skeletas pritaikytas skraidymui, todėl daugelis kaulų pripildyti oro, o kaulų čiulpai išnykę. Kaulai sudaro 8-9 proc. paukščių kūno svorio (plg. kai kurių žinduolių rūšių kaulai sudaro 30 proc. kūno svorio).
Stuburas ties liemeniu nelankstus, tačiau labai lankstus kaklas, kurį sudaro 11-25 slanksteliai. Krūtinės slanksteliai tarpusavyje susinėrę nejudamai. Kaklo šonkaulių likučiai, išskyrus keletą paskutiniųjų, prieaugę prie slankstelių. Krūtinės šonkauliai su išsivysčiusiomis kablinėmis ataugomis, apatinėje dalyje prisitvirtinę prie plataus krūtinkaulio, kurio apačioje yra stambi ketera. Tokia šonkaulių sandara susijusi su kvėpavimu – tarpšonkauliniai raumenys keičia paukščio krūtinės ląstos apimtį. Prie keteros prisitvirtinę stambūs poriniai raumenys nuleidžiantys sparnus. Silpnesni poraktikauliniai raumenys sparnus pakelia. Tokios keteros neturi neskraidantys paukščiai (strutis, kiviai). Taip pat gerai išvystyti kaklo ir krūtinės raumenys.
Juosmens slanksteliai yra susilieję ir priaugę prie pirmų kryžmens slankstelių. Prie jų taip pat priaugę ir keli pirmieji uodeginiai slanksteliai. Šie suaugę slanksteliai sudaro (11-12) susiformuoja jungtinį kryžmenį, prie kurio šonų priaugę klubakauliai. Uodegą sudaro 6-9 laisvi slanksteliai. Jos gale yra į viršų nukreipta kaulinė plokštelė, kuri susidarė iš paskutinių suaugusių slankstelių. Prie jos prisitvirtina vairuojamosios plunksnos.
Kaukolės kaulai vientisi, be siūlių, su didelėmis akiduobėmis ir plona tarpakiduobine pertvara, išsipūtusia smegenine dėže. Didžioji pakaušio anga, neporinis krumplys ir ausinės kapsulės pasistūmė į apačią dėl padidėjusių paukščių smegenų. Priekinė kaukolės dalis virto bedančiu spanu. kuris sudarytas iš dviejų dalių: viršutinės – antsnapio ir apatinės – posnapio; abi jos padengtos ragine makštimi (rhamphotheca). Antspanis su kaukole jungiasi plonomis priešžandinių kaulų išaugomis ir plonais nosikauliais. Paukščiai turi antrinį kietąjį gomurį, susiformavusį suaugus priešžandinių kaulų, viršutinių žandikaulių gomurinių raukšlių vidiniams kraštams. Klausos kaulelis tėra vienas, kaip ir roplių. Poliežuvinis skeletas labai supaprastėjęs, sudarytas iš pailgo kūno ir dviejų ilgų ragučių.
Pečių juostą sudaro raktikauliai, varnakauliai ir mentės. Visi šie kaulai svarbūs kaip tvirta atrama sparnams. Sparno skeletas sudarytas pagal penkiapirštės galūnės planą. Tik išlikę trys pirštai, o kiti kaip ir laisvi riešo kaulai yra suaugę. Abu raktikauliai suaugę į šakutę. Karakoidai remiasi į krūtinkaulį, mentės ilgos ir siauros.
Paukščių dubuo sudarytas iš plačių klubakaulių, priaugusių prie slankstelių, kurie sudaro sudėtingą kryžkaulį. Ilgi gaktikauliai pakrypę atgal ir yra lygiagretūs sėdynkauliams. Tai prisitaikymas prie vaikščiojimo dviem kojomis. Dubuo atviras, nes gaktikauliai su sėdynkauliais nesusijungia. Tai susiję su kiaušinių dėjimu, kad lengviau galėtų jį praleisti su stambiu kietu kevalu.
Paukščių koja – tipiška užpakalinė penkiapirštė galūnė, tačiau labai pakitusi. Šlaunikaulis ir blauzdikaulis ilgi, šlaunies raumuo tvirtas. Šlaunis trumpa ir pakrypusi įstrižai į priekį, todėl kelio sąnarį dengia pluksnos. Blauzda gerokai ilgesnė. Šeivikaulis sunykęs ir priaugęs išilgai blauzdikaulio. Suaugę čiurnakauliai sudaro pastaibį. Pėda lankstosi blauzdos atžvilgiu kaip roplių, bet kitoje vietoje nei pas žinduolius – per čiurnos vidurį. Kojos dažniausiai keturpirštės, pirmasis pirštas atlenktas atgal.
Nervų sistema ir jutimo organai
thumb|250px|Paukščio akies sandara Paukščių gerai išsivysčiusios priekinės ir vidurinės smegenys bei smegenėlės. Gerai išsivysčiusi ir priekinių smegenų apatinė dalis – dryžuotieji kūnai. Stambūs vidurinių smegenų regėjimo gumburai padidėjusių smegenėlių nustumti į šonus. Nuo galvos smegenų atsišakoja 12 porų nervų.
Regos organai
Akys – svarbiausi orientacijos erdvėje organai. Turi apatinį ir viršutinį vokus bei mirksimąją membraną. Akys akiduobėse beveik nejuda. Tai kompensuojama dideliu kaklo lankstumu, pvz., pelėdos gali pasukti galvą 270 laipsnių kampu. Laisvai akis judinti gali tik pingvinai, kormoranai ir kai kurie kiti paukščiai. Paukščiai mato ne tik prieš save, bet ir kas yra šonuose bei iš dalies už jų. Nuo akies dugno į stiklakūnį įsiterpia atauga vadinama šukute (pectum), kurioje gausu kraujagyslių ir per ją maitinama tinklainė. Akies odeną palaiko žiedu išsidėsčiusios kremzlės arba kaulinės plokštelės. Daugeliui paukščių būdingas monokulinis regėjimas, o pelėdoms – binokulinis.
Klausos organai
Klausos organą sudaro vidurinė ir vidinė ausis, tuo tarpu išorinė ausis menkai išsivysčiusi, nes būgninė membrana yra tik negilioje įduboje. Abu Eustachijaus vamzdžiai atsiveria į ryklę bendra anga. Ypač svarbi klausa naktiniams paukščiams. Paukščiai, gyvenantys tamsiose grotose (guacharai, Collocalia) orientuojasi garsų dėka – skleidžia ultragarso impulsus ir gaudo grįžtantį jų aidą.
Uoslės, skonio ir lytėjimo organai
Uoslė išsivysčiusi silpnai. Gerą uoslę turi kiviai, jų snapo gale yra šnervės. Šie paukščiai aktyvūs naktį ir maisto ieško uosdami. Skonio organus sudaro žiočių gilumoje esantys skonio svogūnėliai. Be to, žiotyse ir prie pasturgalinės liaukos, kloakoje ir raumenyse yra lytėjimo kūnelių.
Virškinimo organai
thumb|250px|Balandžio anatomija. Virškinimo sistema: 3 – stemplė; 4 – gūžys, 8 – skrandžio raumeninis skilvis; 9 – dvylikapirštė žarna; 10 – kasa; 11 – plonoji žarna, 12 – storoji žarna, 13 – kloaka. Paukščių snapas yra viršutinio ir apatinio žandikaulio pailgėjimas. Snapą dengia raginė makštis (ramfoteka). Šiuolaikiniai paukščiai dantų neturi, jų snapo forma labai įvairi ir priklauso nuo mitybos. (pvz.: Antys turi snape į mažus spygliukus panašius į mažus dantukus, bet jie neturi nei šaknų nei kitų dantų požymių.Antys) Burnos ertmėje yra apragėjusiu galu liežuvis; čia atsiveria ir seilių liaukos. Žąsų ir ančių liežuvis mėsingas, o genių – laibas ir gali būti labai toli iškišamas. Kai kurių paukščių seilių liaukos gerai išsivysčiusios. Seilės gali būti naudojamos statant lizdą. Pavyzdžiui, salanganos visą lizdą padaro iš seilių. Paukščių stemplė apatinėje dalyje praplatėjusi ir vadinama gūžiu (lot. ingluvies). Jame laikomas prarytas, bet nepradėtas virškinti maistas. Dauginimosi periodu karvelių (patinų ir patelių) gūžio epitelis pastorėja, jo paviršinės ląstelės degeneruoja, virsta košele, vadinama „paukščių pienu“. Juo maitinami jaunikliai. Paukščiai maistą virškina 1-3 valandas, išmatos greit pašalinamos iš žarnyno, kad nesusidarytų bereikalingo balasto trukdančio skraidyti.
Skrandis
Skrandis sudarytas iš 2 dalių – liaukinės ir raumeninės. Liaukinėje dalyje išskiriamas liaukų sekretas, kuris pradeda virškinti maistą, o raumeninėje dalyje sutrinami grūdai, sėklos, nes jis išklotas ragine kutikula. Be to, čia būna prarytų akmenukų. Tokiame skrandyje kietas maistas sumalamas kaip girnomis. Iš skrandžio maistas patenka į plonąją žarną. Pradinė jos atkarpa vadinama dvylikapiršte žarna, į kurią atsiveria kasos ir kepenų latakai. Tarp plonosios ir storosios žarnos yra pora aklųjų ataugų. Jose bakterijos gamina vitaminus ir celiuliozę skaidančius fermentus. Storoji žarna trumpa, atsiveria į kloaką. Kloakos viršutinėje sienelėje yra aklina išauga fabricijaus maišelis, kuriame gaminamos limfinės ląstelės – limfocitai.
Kvėpavimo organai
kairėje|miniatiūra|239x239px|Karvelio kvėpavimo organų schema. Paukščių kvėpavimo sistema yra viena sudėtingiausių iš visų organizmų. Paukščiams būdingas „dvigubas kvėpavimas“, nes jie turi du pagrindinius kvėpavimo organus – nedidelius plaučius ir oro maišus. Paukščiui įkvepiant, apie 75 % oro patenka tiesiai į šiuos oro maišus, iškvepiant, šis oras patenka į plaučius. Todėl plaučiai gauna oro tiek įkvepiant, tiek iškvepiant.
Paukščių trachėja ilga, apatinėje dalyje (kur šakojasi į bronchus) yra tik jiems būdingos apatinės gerklos (syrinx). Tai balso organas. Jis turi sukaulėjusius trachėjos žiedus ir išorines bei vidines membranas. Susitraukinėjant gerklų raumenims, membranos įsitempia ir nuo iškvepiamo oro virpa skleisdamos garsą. Kai kurie paukščiai apatinių gerklų neturi (stručiai, gandrai, grifai).
Plaučiai
Plaučiai maži, neelastingi, priaugę prie krūtinės ląstos viršutinės dalies. Trachėja šakojasi į du bronchus, kurie patenka į atitinkamo plaučio apatinę dalį ir tęsiasi kaip pagrindinis bronchas (mezobronchas) per visą plautį. Nuo pagrindinio broncho atsišakoja antriniai bronchai, kurių dalis išsidėsto plaučio viršutinėje dalyje (ektobronchai), kiti apatinėje dalyje (entobronchai) ir dar keli – šonuose. Ekto- ir entobronchai jungiasi smulkesniais tretiniais bronchais (parabronchais). Nuo pastarųjų atsišakoja smulkiausi kvėpavimo takai – oriniai kapiliarai (bronchiolės). Jos šakojasi ir susipina į tankų tinklą. Oras tokiuose plaučiuose gali cirkuliuoti bet kuria kryptimi. Šis tinklas apipintas kraujo kapiliarų.
Oro maišai
Oro maišai tai pagrindinio ir kai kurių antrinių bronchų išsiplėtusios plonasienės dalys, kurios yra už plaučių ribos. Bendras jų tūris daug kartų didesnis už plaučių tūrį. Jie įsiterpia tarp vidaus organų ir po kai kuriais raumenimis, o maišų atšakos prasiskverbia net į daugelį kaulų. Oro maišai skirstomi į du kaklo, vieną tarpraktinį, du krūtininius ir du stambius pilvinius maišus. Skeleto pneumatizacijai svarbiausi tarpraktinis (pečių juostos, žastikaulio ir krūtinės ląstos srityje) ir pilviniai (dubens srityje) esantys maišai.
Oro maišai naudojami kaip papildomi oro rezervuarai skrendant. Tupėdamas paukštis kvėpuoja keisdamas krūtinės ląstos tūrį. Šonkaulių raumenys ritmiškai didina arba mažina atstumą tarp krūtinkaulio ir stuburo. Taip išplečiami arba suspaudžiami oro maišai ir oras plaučiuose juda tai viena, tai kita kryptimi. Plasnojant periodiškai išplečiami arba suspaudžiami poraumeniniai maišai ir plaučiai vėdinami automatiškai. Oro maišai nardantiesm paukščiams leidžia ilgiau išbūti po vandeniu (pingvinams, narams). Suspausdami tai vieną, tai kitą maišą jie nekvėpuodami varinėja pro plaučius orą tol, kol suvartuoja deguonės atsargas. Iš oro maišų oras patenka ir į kaulus, todėl jie tampa lengvesni ir paukščiui lengviau pakilti į orą. Įsiterpę tarp raumenų jie mažina kūno dalių trynimąsi paukščiui skrendant. Taip pat svarbūs kūno temperatūros reguliacijai, nes paukščiai neturi prakaito liaukų.
Kraujotakos sistema
Kraujotakos sistema nedaug skiriasi nuo žinduolių ar roplių, bet yra prisitaikiusi skraidymui. Paukščių kraujotakos būdingiausias požymis – visiškai atsiskyrusios širdies dešinioji veninė ir kairioji arterinės pusės. Iš dviejų aortos lankų išliko tik dešinysis, kuris prasideda kairiajame skilvelyje. Galutinai susiformavo du kraujo apytakos ratai; arterinis ir veninis kraujas nesimaišo, todėl organai aprūpinami tik arteriniu krauju. Tai pagerina medžiagų apykaita, pagyvina organizmo gyvybingumą. Visų žinomų paukščių rūšių kūno temperatūra yra pastovi, ji yra aukštesnė, negu žinduolių. Vidutiniškai ji yra 42,2 laipsnio. Vandens paukščių kiek žemesnė – apie 39 laipsnius, o pingvinių ir kivių dar žemesnė. Smulkių žvirblinių kūno temperatūra kartais siekia 45 laipsnius. Paukščių jaunikliai iš pradžių nesugeba palaikyti aukštos temperatūros, todėl, kad galėtų normaliai vystytis, juos turi šildyti tėvai.
Lytiniai organai
Patelių funkcionuoja tik kairioji kiaušidė ir kairysis kiaušintakis. Todėl patelei lengviau produkuoti stambius kietu kevalu kiaušinius, kurie ilgai būna kiaušintakyje. Kai kurių plėšriųjų ir papūginių paukščių patelės turi ir dešiniuosius reprodukcinius organus. Kiaušidė šalia inksto, artėjant veisimosi laikotarpiui ji padidėja, nes bręstančiose kiaušialąstėse (oocituose) kaupiasi daug trynio. Oocitas (atsipalaidavęs iš kiaušidės atsiduria kiaušintakyje, čia po tam tikrų pakitimų oocito branduolyje virsta kiaušiniu ir apvaisinamas sermatozoido . Ilgame kiaušintakyje yra įvairių liaukų, kurios po apvaisnimo apgaubia kiaušialąstę pirma baltyminiu sluoksniu, po to dviem plonomis pergamentinėmis plėvelėmis. Tuomet kiaušinis patenka į išsiplėtusią raumeningą kiaušintakio dalį – gimdą, kurioje iš liaukų išskyrų susiformuoja kietas kiaušinio kevalo lukštas, kurį nudažo pigmentai. Susiformavęs kiaušinis patenka į kloaką, o iš ten į aplinką. Vištos kiaušinis kiaušintakiu slenka maždaug parą . Tuo tarpu karvelių per beveik dvi paras. Gegutė ir kai kurie kiti paukščiai gali sulaikyti kiaušinį kiaušintakyje iki tam tikro momento.
Metai (Donelaitis)
„Metai“ – Kristijono Donelaičio poema, parašyta apie 1760–1765 m. Sukurta kvantitatyviniu daktiliniu hegzametru, kuris būdingas senovės graikų ir lotynų poezijai.
„Metus“ pirmą kartą 1818 m. Karaliaučiuje išleido Liudvikas Rėza. Jis Donelaičio 4 metų laikų ciklo tekstą kiek patrumpino, paredagavo, sujungė į vieną kūrinį ir pavadino „Metais“. Publikavo kartu su vertimu į vokiečių kalbą ir dedikavo Vilhelmui fon Humboltui. Originalaus Donelaičio teksto išlikusios pirmosios dvi dalis, o visas tekstas žinomas iš J. Hohlfelto nuorašo. Šie tekstai saugomi Lietuvių literatūros ir tautosakos institute. Visą tekstą sudaro 2997 hegzametrai.
Donalaičio „Metai“ laikomi pirmuoju grožiniu lietuvių literatūros kūriniu, šis veikalas laikomas vienu didžiausių šedevrų, parašytų lietuvių kalba. Kūrinys išverstas į daugelį kalbų: vokiečių, anglų, rusų, suomių, čekų, baltarusių, bulgarų, vengrų, lenkų, latvių, japonų, jidiš, prancūzų, italų, gruzinų, esperanto. „Metus“ vertino tokie žinomi poetai, kaip Adomas Mickevičius, Johanas Volfgangas Gėtė.
Siužetas
„Metams“ būdinga krikščioniška protestantiška pasaulėjauta, ryškus didaktizmas – giriamas darbštumas, paklusnumas, dora, išpeikiama tinginystė, pasileidimas. Ugdoma tautinė savimonė, būrai raginami nepasiduoti vokiškoms naujovėms, skatinami išlaikyti savo kalbą ir papročius. Būrai Donelaičio skirstomi į viežlybuosius (dorus) ir nenaudėlius (nedorus). Viežlybieji būrai dori, darbštūs, sumanūs, tautiški: prie jų priklauso kaimo šaltyšius Pričkus, turtingas ūkininkas Krizas, jaunas energingas būras Enskys, mąstytojas Lauras, religingas, tautiškas būras Selmas. Nenaudėliams priskiriami apsileidę, tingūs, linkę peštis būrai: tinginys Slunkius, apsileidėlis Pelėda, girtuoklis Plaučiūnas, mušeika, ponus keikiantis Dočys. Viežlybieji būrai nedorėlius moko, moralizuoja, stengiasi atversti į doros kelią. Nedorumas matomas kaip sunkaus, vargingo gyvenimo pasekmė.
Iš viso „Metuose“ vardais paminėti 49 būrai ir būrės (34 vyrai ir 15 moterų). Plačiausiai pavaizduoti devyni būrai: gerieji Pričkus, Selmas, Lauras, Krizas ir nenaudėliai – Dočys, Plaučiūnas, Slunkius. Epizodiškai pasirodo ir būrės Pimė Dočienė, Jekė, Laurienė, Pakulienė. Ponų tarnai Diksas bei Milkus taip pat turi svarbų vaidmenį, nes įkūnija savo papročius išduodančius lietuvninkus. Ponai vardais nevadinami, veikia kaip beasmenis blogis.
Kontekstas
Donelaičio „Metai“ atspindi XVIII a. Vokietijos ir bendrai Europos literatūrines tendencijas: tuo metu vyravo tendencija imituoti senovės graikų ir romėnų stilistiką, vaizduoti kaimo žmonių gyvenimą, skleisti didaktines idėjas. Būdingi pietistinės liuteronybės idealai – paprastumas, kuklumas, darbštumas, pamaldumas iškeliami virš prabangios, aristokratiškos gyvensenos. Panašiai tuo metu rašė škotų poetas Džeimsas Tomsonas, šveicarų rašytojas Albrechtas fon Haleris, vokiečių poetai Evaldas Christianas fon Kleistas, Bartoldas Hainrichas Brokesas. Donelaitis kartu su Frydrichu Gotlybu Klopstoku pirmieji iš moderniųjų Europos autorių rašė klasikiniu hegzametru.
Virgin Atlantic Airways
Virgin Atlantic Airways Limited (Virgin Atlantic) – Jungtinės Karalystės oro linijų bendrovė, priklausanti Richardo Bransono „Virgin Group“ įmonių grupei ir „Singapore Airlines“ bendrovei. Pastarajai bendrovei priklauso 49 % įmonės akcijų, o „Virgin Group“ įmonių grupei – 51 % akcijų.
„Virgin Atlantic“ garsėja kaip itin aukšto lygio oro bendrovė, ypač daug dėmesio skirianti keleivių komfortui. Ši oro linijų bendrovė skraido ilgų atstumų reisais iš Londono į Šiaurės Ameriką, Karibus, Afriką, Vidurio Rytų šalis, Aziją ir Australiją. Iš kitų stambių oro linijų bendrovių „Virgin Atlantic“ išsiskiria tuo, kad ji nevykdo jokių artimų skrydžių.
Kompanija turi CAA Type A licenciją – pagal ją įmonė gali vežti keleivius, krovinius ir pašto korespondenciją lėktuvais, kuriuose yra daugiau, nei 20 vietų. 2010 m. kompanija aptarnavo 5,3 milijonus keleivių ir pagal šį rezultatą tapo 8-tąja JK.
Istorija
1986 m. „Virgin Atlantic“ įsigijo dar vieną „Boeing 747“ lėktuvą ir pradėjo skrydžius į Majamį. Vėliau kasmet skrydžių skaičius vis augo: 1988 m. kompanija pradėjo skrydžius į Niujorką, 1989 m. – į Tokiją, 1990 m. – į Los Andželą, 1991 m. – į Bostoną ir 1992 m. – į Orlandą. 2000 m. kovą 49 % kompanijos akcijų buvo parduota „Singapore Airlines“. Kiti 51 % – liko „Virgin Atlantic“ rankose.
2002 m. birželio mėnesį bendrovė pradėjo naudoti antrą pasaulyje pagal skrydžių nuotolį keleivinį lėktuvą „Airbus A340“. Šį lėktuvą „Virgin Atlantic“ įsigijo pirmoji pasaulyje.
2005 m. spalio 31 d. kompanija savo lėktuvu skraidino 55 tonas humanitarinės pagalbos krovinį į žemės drebėjimo nuniokotą Pakistano sostinę Islamabadą.
2008 m. vasarį įmonė savanoriškai dalyvavo biodegalų bandymuose. „Virgin Atlantic“ skraidino vieną savo „Boeing 747“ lėktuvų iš Londono į Amsterdamą be keleivių ir su 20 % bendros galios, gaunamos iš biokuro. Kompanija paskelbė, kad ketina naudoti savo lėktuvuose biodegalus iš dumblių.
Žvėrinčius (Telšiai)
Žvėrinčius – nuo 1996 m. Ubiškės girininkijoje, prie Laukstėnų kaimo įrengtas 14,7 ha ploto miško aptvaras miško gyvūnams. Priklauso VĮ „Telšių miškų urėdija“. „Žvėrinčiaus“ įkūrėjas ir puoselėtojas − eigulys Petras Dabrišius.
Aydınspor
Aidino SK – Turkijos futbolo klubas iš Aidino.
Istorija
1966 m. vasario 23 d. įkurtas klubas.
1990 m. pateko į aukščiausią lygą, bet joje įsitvirtinti nepavyko.
Tris sezonus praleidę aukščiausioje šalies lygoje iškrito į žemesnius divizionus.
Mahahualis
Mahahualis  – kurortinis kaimelis pietryčių Meksikoje, Kintana Roo valstijoje, Karibų jūros pakrantėje. Įsikūręs Otono P. Blanko (Othón P. Blanco) savivaldybėje, „Majų krante“ (Costa Maya), 3 km nuo kruizinių laivų uosto. Yra švyturys. Vystomas turizmas: viešbučiai, restoranai, prekybos centrai. Apylinkėse yra Škalako ir Činčoros rifai, mėgiami povandeninių nardytojų. Populiari pramoga – sportinė žūklė.
Istorija
Iki XX a. pab. Mahahualis buvo mažas žvejų kaimas. Pastačius kruizinių laivų uostą Nuevo Mahahualį suklestėjo turizmas. 2007 m. kaimą nuniokojo uraganas „Dynas“.
Jason Kenny
Jason Kenny (g. 1988 m. kovo 23 d. Farnverte, Anglijoje) – Jungtinės Karalystės dviratininkas, kuris specializuojasi treko rungtyse, olimpinis čempionas.
Biografija
Savo debiutinėse 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Kenny pelnė sidabrą individualioje rungtyje bei auksą komandiniame sprinte.
Savo ketvirtose 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse dviratininkas dalyvavo trijose rungtyje. Vyrų komandiniame sprinte kartu su Jack Carlin ir Ryan Owens pelnė sidabro medalius. Vyrų sprinto varžybose Kenny liko 8-oje vietoje. Individualaus keirino varžybose dviratininkas pelnė aukso medalį.
Bekanas
Bekanas  – senovės majų miesto liekanos, esančios Meksikoje, Jukatano pusiasalio pietuose, Kampečės valstijoje, 8 km nuo Špuchilio miestelio. Bekano apylinkėse yra dar keletas senųjų majų miestų – Špuchilis, Kalakmulis, Čikana, Hormigeras, Rio Bekas.
Vietovė apgyvendinta ~V a. pr. m. e., o klestėjimą pasiekė VI–XI a. Tuo metu Bekanas buvo pietinio Jukatano sostinė, svarbus karinis centras. Vėliau miesto gyventojų skaičius ėmė mažėti, kol ~1450 m. buvo apleistas. Archeologai miestą atrado 1934 m. ir pavadino jukatekų žodžiu Becan, reiškiančiu „griova“, nes miestą supa dirbtinis griovys.
Bekane išlikę 10 pastatų (piramidžių) liekanos: tai buvę rūmai, šventyklos. Aukščiausia šventykla 32 m aukščio. Taip pat yra žaidimo kamuoliu aikštė.
1997 m. pasaulio moterų rankinio čempionatas
1997 m. pasaulio moterų rankinio čempionatas – 13-asis pasaulio moterų rankinio čempionatas, kuris vyko 1997 m. lapkričio 30 - gruodžio 14 dienomis Vokietijoje.
Čempionato nugalėtoja pirmą kartą tapo Danijos rinktinė. Čempionate dalyvavo rekordinis 24-ių rinktinių skaičius.
Vengrijos prezidentas
Kitos veiklos
Pagal Konstitucijos 12-tą straipsnį šalies prezidentas, vykdydamas savo pareigas, negali vykdyti „visuomeninės, politinės, ekonominės ar socialinės veiklos“. Jis taip pat negali užsiimti „jokia kita apmokama profesine veikla, išskyrus autorinių teisių saugoma veikla.“
Sąlygos kandidatams
Pagal Konstitucijos 10-tą straipsnį, prezidentu gali būti išrinktas bet kuris Vengrijos pilietis, sulaukęs 35-erių metų.
Rinkimų eiga
Prezidento rinkimai turi būti surengti likus 30-60 dienų iki dabartinio prezidento kadencijos pabaigos, arba per 30 dienų, jei prezidentas atsistatydina. Prezidento rinkimų datą paskiria Vengrijos parlamento pirmininkas. Konstitucija nustato, kad kandidatą „raštu turi pasiūlyti bent penktadalis parlamentarų.“ Pasiūlymai turi būti pateikiami parlamento pirmininkui prieš balsavimą. Pirmininkas gali iškelti vieną arba daugiau kandidatų.
Prezidento rinkimuose galimi du turai, kuriuose parlamentarai balsuoja slaptai. Abu turai privalo būti surengti per dvi dienas iš eilės. Jei pirmajame ture kandidatas į prezidentus surenka daugiau nei du trečdalius balsų, jis yra laikomas išrinktu. Jei nė vienas kandidatas negauna reikalaujamos balsų daugumos, organizuojamas antrasis turas, kurio metu parlamentarai renkasi tarp dviejų kandidatų, pirmajame rinkimų ture surinkusių daugiausiai balsų.
Priesaika
Pagal Konstitucijos 11-to straipsnio šeštą dalį, Vengrijos prezidentas turi prisiekti prieš Vengrijos parlamentą.
Prisiekiama taip:
Kompetencijos ir privilegijos
Valstybės vadovas „siūlo ministrą pirmininką, teismo pirmininką ir vyriausiąjį prokurorą“. Prezidentas su „dar vieno vyriausybės nario parašu“ paskiria ministrus, Nacionalinio Vengrijos banko prezidentą, universitetų profesorius ir rektorius, generolus bei ambasadorius. Jis taip pat „įteikia apdovanojimus ir skiria titulus“. Vis dėlto, prezidentas gali atsisakyti paskirti tam tikrus asmenis, „jei yra neįvykdytos įstatymais numatytos sąlygos arba jei dėl tam tikrų priežasčių būtų sutrikdytas demokratinis valstybinių institucijų funkcionavimas“.
Taip pat, vyriausybei sutikus, valstybės vadovas gali „pasinaudoti malonės suteikimo teise“, „nuspręsti teritorijos organizavimo klausimus“ ir „pilietybės įgijimo ar atėmimo atvejus“.
Imunitetas ir nušalinimas iš pareigų
Įstatymais yra numatyta, kad „Respublikos prezidentas yra neliečiamas“. Dėl tos priežasties visos baudžiamosios bylos prieš prezidentą gali būti vykdomos tik pasibaigus jo kadencijai.
Vis dėlto, Konstitucijoje yra numatyta, kad prezidentas gali būti nušalintas, jei jis „sąmoningai pažeidžia pagrindinius šalies įstatymus, vykdydamas savo pareigas, arba jei nusikalstamą veiklą vykdo savo noru“. Tokiu atveju, nušalinimui turi pasiūlyti bent penktadalis parlamentarų.
Nušalinimo procedūra yra pradedama, jei slaptu balsavimu jai pritaria du trečdaliai parlamentarų. Jei nušalinimui yra pritarta, Konstitucinis Teismas nusprendžia, ar prezidentas turėtų būti atleistas nuo pareigų. Jei teismas pripažįsta prezidento kaltę, jis yra nušalinamas nuo pareigų.
Kadencijos nutraukimas
Pagal Konstituciją, Respublikos prezidento kadencija baigiasi:
Laikinas pareigų neatlikimas
Pagal Konstitucijos 14-tą straipsnį, jei Vengrijos prezidentas laikinai nesugeba vykdyti savo pareigų ir įgaliojimų, jo pareigas vykdo Nacionalinės asamblėjos pirmininkas.
Pagal Konstituciją, ar prezidentas iš tiesų laikinai negali atlikti pareigų, sprendžia Vengrijos parlamentas paties prezidento, vyriausybės arba Nacionalinės asamblėjos nario siūlymu.
Istorija
Žemiau pateikiamas Vengrijos prezidentų, ėjusių pareigas nuo 1989 m. iki dabar, sąrašas.
Partijos
SRC Alytus
Alytaus SRC – Lietuvos futbolo klubas iš Alytaus.
Istorija
Komanda įkurta sovietmečiu prie Alytaus sporto mokyklos. 2003 m. žaidė III lygoje, o 2004 m. pateko į II lygą. Tačiau po šio sezono buvo performuota į viešąją įstaigą ir iš varžybų pasitraukė.
2016
2016 m. Antros lygos, Pietų zonos pirmenybėse dalyvavo jungtinė DFK Dainava B ir SRC Alytus komanda.
Sezonai
Pastaba. 2016 m. LFF II lyga dalyvavo jungtinė DFK Dainava B ir SRC Alytus komanda.
Andrius Ryliškis
Andrius Ryliškis (1897 m. lapkričio 30 d. Malkavoje (dab. Mogiliavo sritis Baltarusijoje) – 1975 m. kovo 4 d. Garlande, Arkanzaso valstija, JAV) – Lietuvos pedagogas, Šaulių sąjungos aktyvistas.
Biografija
Gimė ir augo lietuvių kaime Baltarusijoje, į kurį iš Saldutiškio dvarui priklaususio kaimelio buvo priversti 1885 m. išsikelti jo seneliai. Radomlio katalikų parapijos klebonas išmokęs jį lietuviškai skaityti, palaikė tautinę dvasią.
Prasidėjo Pirmasis pasaulinis karas, 1916 m. A.Ryliškis mobilizuotas į carinės Rusijos kariuomenę. Buvo sužeistas, 1917 m. baigė praporščikų mokyklą. 1918 m. atsidūrė Darbininkų ir valstiečių Raudonojoje armijoje. Dėl patirtų sužeidimų į frontą nebebuvo siunčiamas, tarnavo daugiausiai Kaukaze. 1922 m. buvo demobilizuotas, išsirūpino Lietuvos pilietybę.
Antrojo pasaulinio karo pabaigoje A. Ryliškis pasitraukė į Vokietiją, o 1949 m. persikėlė į JAV, gyveno Čikagoje. 1974 m. išleido autobiografinę knygą „Fragmentai iš praeities miglų“.
Apsiaustas (reikšmės)
Apsiaustas gali reikšti:
Israel Isidor Elyashev
Israel Isidor Elyašev (1873 m. rugsėjo 13 d. Kaune – 1924 m. sausio 13 d. Kaune) – Lietuvos žydų kilmės neurologas, literatūros kritikas, vertėjas.
Biografija
Gimė rugsėjo 13 d. Kaune. Jaunystėje mokėsi pas rabiną Simcha Zissel Ziv Gruobinios ješivoje, tačiau buvo pašalintas. Išvyko mokytis į Šveicariją, vėliau studijavo mediciną ir biologiją Heidelbergo ir Berlyno universitetuose. Dirbdamas literatūros kritiku buvo pirmasis kritikas Lietuvos žydų spaudoje pristatęs rašytojus Sholem Aleichem, Mendele Mocher Sforim, Isaac Leib Peretz, Nahum Sokolow, Hayim Nahman Bialik ir Sholem Asch. Išvertė sionistų lyderio Theodor Herzl knygą Altneuland iš vokiečių į jidiš. Aktyviai dalyvavo sionistų veikloje, dalyvavo pirmajame sionistų kongrese 1897 m. Bazelyje. Mirė 1924 m. sausio 13 d. Kaune.
Stara Tura
Stara Tura  – miestelis Trenčyno krašte, vakarų Slovakijoje. Priklauso Nove Mesto prie Vaho apygardai. 9 107 gyventojai (2015 m. duomenys).
Miestelis įsikūręs kalvotoje vietovėje, netoli Mažųjų bei Baltųjų Karpatų. Nutolęs 11 km į vakarus nuo Novo Mesto prie Vahos, 12 km į rytus nuo Mijavos bei maždaug 99 km į šiaurę nuo Bratislavos.
Istorija
Pirmą kartą paminėtas 1392 m., kaip gyvenvietė priklausiusi Čachticės pilies teritorijai.