cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zbuinos valsčius
Administracinis suskirstymas
Bienduška, Denbnikai, Dobri Lasas, Dobri Laso Lešničuvka, Gavrichai, Gontažė, Jagloviecas, Jurkai, Kokoškai, Kuziai, Laskai, Novogrudas, Osoviecas, Osovieco Lešničuvka, Piankai, Piasutno Želazne, Piasutno Želazne Lešničuvka, Popiolkai, Poredai, Poredi Lešničuvka, Ruda Osoviecka, Sivikai, Sosnovai, Stanislavovas, Tabori Žimas, Vikas ir Zbuina.
Žalsvasis stagarinukas
Žalsvasis stagarinukas (Agapanthia villosoviridescens) – ūsuočių (Cerambycidae) šeimos vabalas. Kūnas 13 - 18 mm, ilgas, siauras, juodas. Antsparniai tankiai apaugę gelsvais ir pilkšvais plaukeliais, sudarančiais neryškų dėmėtą piešinį. Priešnugarėlė su trim išilginėm geltonom juostelėm.
Vabalai skraido birželio – rugsėjo mėnesiais.
Lervos vystosi žolinių augalų – skudučio, dagio, kurpelės, usnies, kamero, dilgėlių, barščių, žilės stiebuose.
Ribes malvaceum
Ribes malvaceum – agrastinių (Grossulariaceae) šeimos augalas. Jis yra būdingas Kalifornijai. Augalas paplitęs beveik 1500 m aukštyje nuo Žemutinės Kalifornijos iki San Francisko įlankos.
Mutacija
Mutacija ( 'pa(si)keitimas, permaina') – tai genetinės medžiagos pokytis. Mutacijos gali būti grįžtamas arba negrįžtamas chromosomų, genų ar nekoduojančios genetinės medžiagos pasikeitimas, perduodamas palikuonims, jei atsiranda gametose arba kūno dalyse, iš kurių nelytinio dauginimosi metu susidaro naujas organizmas. Mutacijos – labai svarbus evoliucijos veiksnys, nes žalingos mutacijos sumažina tikimybę mutacijos nešiotojui palikti palikuonis – taip iš populiacijos yra eliminuojama žalinga genetinė medžiaga.
Chromosomų sandaros pakitimai
Tai chromosomų dydžio, genų išsidėstymo chromosomos viduje kitimas, kai chromosomos DNR molekulėje nutrūksta ir vėl susijungia DNR grandinė.
Odilo Scherer
Odilas Šereris (, g. 1949 m. rugsėjo 21 d. Cerro Largo, Pietų Rio Grandės valst., Brazilijoje) – Katalikų Bažnyčios Romos kurijos kardinolas iš Brazilijos, San Paulo arkivyskupas. Kardinolas kunigas titulinėje bažnyčioje Sant’Andrea al Quirinale.
Vokiečių kilmės (iš motinos pusės) brazilas į vyskupu įšventintas 2001 m., o 2007 m. buvo pakeltas į kardinolus. Teologijos licenciato ir daktaro laipsnius gavo Romos Grigaliaus universitete, dirbo Toledo (Brazilija) vyskupijos seminarijos rektoriumi. 1994-2001 m. dirbo Vyskupų kongregacijoje.
Prieš 2013 m. konklavą laikytas vienu iš papabile kardinolų, realių kandidatų užimti popiežiaus sostą.
Meninis važiavimas dviračiu
thumb|160px|Atletų poros pasirodymas thumb|160px|Kaufmann’o 'Cycling Beauties' thumb|160px|Specializuotas triukams atlikti skirtas dviratis
Istorija
Pirmąjį neoficialų meninio važiavimo dviračiais pasaulio čempionatą 1888 m. surengė vokiečių kilmės amerikietis Nicholas Edward Kaufmann. Čempionatas daugiau buvo būdas pademonstruoti visuomenei jo atliekamus triukus važinėjant dviračiu.
1956 m. buvo surengtas pirmasis oficialus vyrų pasaulio čempionatas, o moterų – 1970 m.
Dviračiai
Meniniam važinėjimui naudojami dviračiai pagal savo tipą priklauso fiksuotų pavarų dviračiams. Priekinės ir galinės žvaigždučių perdavimo santykis yra parenkamas beveik vienas su vienu, tačiau priekinė (pedalų) žvaigždutė negali turėti mažiau dantų nei galinė. Ratai turi būti vienodo dydžio, o atstumas tarp jų nedidelis, kad būtų lengviau atlikti įvairius triukus, tokius kaip važiavimas į orą pakėlus priekinį ratą.
Rankenos savo forma panašios į išlenktas lenktyninių dviračių rankenas, kurios yra apverstos į viršų. Viršutinė horizontali rankenų dalis padengta neslidžia ir rankoms laikytis patogia medžiaga. Vairas gali apsisukti 360° kampu ir yra pritvirtintas prie horizontalaus prailginimo neturinčios ašies. Tokiu būdu tvirtinimo taškas atsiduria toje pačioje linijoje kaip ir vairo ašis. Todėl rankenų santykinė padėtis išlieka ta pati nepriklausomai nuo to, ar vairas apsuktas į priekį, ar atgal.
Pedalų peties ilgis nuo centro iki centro gali būti nuo 130 iki 170 mm.
Bravo muzikiniai apdovanojimai
Bravo muzikiniai apdovanojimai – 1994–2007 m. teikti kasmetiniai Lietuvos roko ir popmuzikos apdovanojimai, kuriuose būdavo paskelbiami geriausi Lietuvos roko ir popmuzikos darbai, atlikėjai, kompozitoriai, instrumentalistai, muzikiniai įvykiai ir padėkos už nuopelnus muzikos srityje. Laureatai buvo renkami vertinimo komisijos, sudaryta iš daugiau nei 60 narių: prodiuserių, laidų vedėjų, muzikologų, šou pasaulio atstovų ir kt.
Meninis važiavimas dviračiu
Važiavimo aikštelė
thumb|Važiavimo aikštelė
Bravo muzikiniai apdovanojimai
Apdovanojimų ceremonija paprastai vyko kiekvienų metų pavasarį, ceremoniją transliuodavo LNK televizija.
2006 metai
Tryliktoji ir paskutinė „Bravo“ apdovanojimų ceremonija įvyko 2007 m. kovo 15 dieną Vilniaus pramogų ir sporto centre „Forum Palace“. Renginio vedėjos – Asta Stašaitytė-Masalskienė ir Livija Gradauskienė. Renginio įrašą po poros dienų, kovo 17 dieną parodė LNK televizija.
Meninis važiavimas dviračiu
Važiavimo aikštelė
Meninio važiavimo dviračiu aikštelė yra medinio pagrindo. Jos matmenys būna nuo 9x12 metrų iki 11x14 metrų – didžiausias dydis naudojamas tarptautinėms rungtynėms rengti. Tokios pačios aikštelės naudojamos žaidžiant dviračių futbolą.
Bravo muzikiniai apdovanojimai
2005 metai
thumb|Daugiausiai nominacijų 2005 m. laimėjo [[Jurga Šeduikytė.]]
2006 m. vasario 25 d. Vilniaus Kongresų rūmuose vyko dvyliktieji Bravo muzikiniai apdovanojimai, kurių metu buvo apdovanoti geriausiais pripažinti 2005 metų popmuzikos grupės, vokalistai, prodiuseriai, albumai bei dainos. Bravo žvaigždes įteikė LT United, Stasys Povilaitis, K. Vitkus, M. Švėgžda fon Bekeris, A. Žebriūnas, R. Vyšniauskas, A. Valinskas, V. Pavilionienė bei G. Zdebskis.
Meninis važiavimas dviračiu
Važiavimo aikštelė
Laisvosios zonos plotis sudaro nuo 0,5 iki 2 metrų; visame jos perimetre negali būti jokių nejudančių objektų. Tarptautinėse varžybose naudojama dviejų metrų pločio laisvoji zona.
Bravo muzikiniai apdovanojimai
2004 metai
Vienuoliktą kartą Lietuvos roko ir pop muzikos apdovanojimai „Bravo 2004“ buvo įteikti 2005 m. vasario 19 d. Vilniaus pramogų ir sporto centre „Forum Palace“. Kaip ir anksčiau, ceremoniją rengė A.Valinsko firma, o jai padėjo Gyčio Daugėlos vadovaujama VŠĮ „Tikra produkcija“. Renginio režisierius – Ramūnas Rudokas.
2003 metai
Dešimtieji, jubiliejiniai Lietuvos roko ir pop muzikos apdovanojimai „Bravo 2003“ buvo įteikti 2004 m. vasario 27 d. Šį kartą ceremonija vėl sugrįžo į Vilnių ir vyko „Forum Palace“ rūmuose. Apdovanojimų ceremoniją vedė Arūnas Valinskas. Šventę organizavo A.Valinsko firma, o jai padėjo Gyčio Daugėlos vadovaujama VŠĮ „Tikra produkcija“. Beje, Lietuvos roko ir pop muzikos apdovanojimai „Bravo 2004“ LNK kanalu po metų pertraukos vėl transliuoti tiesiogiai.
Regimantas Ramonas
Regimantas Ramonas (g. 1945 m. sausio 14 d.) – inžinierius ekonomistas Lietuvos ir Biržų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1975 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, inžinierius ekonomistas.
1994–1995 m. Biržų rajono valdytojas, 1997–2003 m. Panevėžio apskrities viršininko administracijos Teritorijų planavimo ir priežiūros skyriaus Biržų rajono vyr. specialistas, Valstybinės teritorijų planavimo ir statybos inspekcijos tarnybos Vyr. inspektorius. 2003–2007 m. ir 2007–2011 m. Biržų rajono savivaldybės meras. Lietuvos savivaldybių asociacijos valdybos narys, žurnalo „Savivaldybių žinios“ redakcijos narys.
Bravo muzikiniai apdovanojimai
2001 metai
Septintą kartą Lietuvos roko ir pop muzikos apdovanojimai „Bravo 2001“ buvo įteikti 2002 m. balandžio 13 d. Vilniaus Kongresų rūmuose. Apdovanojimų ceremoniją vedė grupės „Bix“ lyderis Saulius Urbonavičius-Samas ir ekonomistė Elena Leontjeva. Šventę pirmą kartą organizavo Arūnas Valinskas, o jam padėjo Gyčio Daugėlos vadovaujamas Muzikos kultūros paramos fondas.
Regimantas Ramonas
Biografija
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Biržų rajono skyriaus narys, 2004–2011 m. skyriaus pirmininkas.
Bravo muzikiniai apdovanojimai
2000 metai
Šeštą kartą Lietuvos roko ir pop muzikos apdovanojimai „Bravo 2000“ buvo įteikti 2001 m. vasario 25 d. „Verslo centre 2000“ Vilniuje. Apdovanojimų ceremoniją organizavo televizijos laidos „Spaudos klubas“ vedėjas Audrius Siaurusevičius ir Jogaila Morkūnas.
1999 metai
Penktą kartą Lietuvos roko ir pop muzikos apdovanojimai „Bravo '99“ buvo įteikti 2000 m. vasario 20 d. Lietuvos nacionaliniame operos ir baleto teatre Vilniuje. Apdovanojimų ceremoniją vedė Asta Stašaitytė ir Marijonas Mikutavičius bei radijo ir televizijos laidų vedėjai Roseta Vingevičiūtė ir Viktoras Gerulaitis. Beje, šią ceremoniją tiesiogiai transliavo Baltijos televizija, ir tai buvo vienintelė „Bravo“ ceremonija, kurią rodė ne LNK kanalas.
Regimantas Ramonas
Biografija
1995–1997 m., 2000–2003 m. (LDDP), 2003–2007 m. (LSDP), 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Biržų rajono savivaldybės tarybos narys.
Bravo muzikiniai apdovanojimai
1997 metai
Ketvirtą kartą Lietuvos roko ir pop muzikos apdovanojimai „Bravo '97“ buvo įteikti Vilniaus jaunimo teatre 1998 m. vasario 28 d. Organizatorius Aurelijus Silkinis. Apdovanojimų ceremoniją vedė Marijonas Mikutavičius ir Martynas Starkus.
1996 metai
Trečią kartą Lietuvos roko ir pop muzikos apdovanojimai „Bravo '96“ buvo įteikti LNK televizijos studijoje Lapėse 1997 m. vasario 15 d. Organizatorius Aurelijus Silkinis. Apdovanojimų ceremoniją vedė Marijonas Mikutavičius.
Regimantas Ramonas
Biografija
Žmona Valė Ramonienė, vaikai Donatas, Gediminas.
Bravo muzikiniai apdovanojimai
1995 metai
Antrą kartą Lietuvos roko ir pop muzikos apdovanojimai „Bravo '95“ buvo įteikti LNK televizijos studijoje Lapėse 1996 m. sausio 20 d. Organizatorius Aurelijus Silkinis. Buvo įsteigtos 10 nominacijų, kurių gavėjus išrinko 25 asmenų komisija. Nominantai gavo statulėles ir diplomus. Apdovanojimų ceremoniją vedė Vytautas Kernagis.
851 m.
851 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Bravo muzikiniai apdovanojimai
1993 metai
Pirmą kartą Lietuvos roko ir pop muzikos apdovanojimai „Bravo '93“ buvo įteikti 1994 m. sausio 15 d. Mažosiose Lapėse, Kauno rajone, įsikūrusioje „LitPoliinter“ televizijoje. Pagrindinis organizatorius „LitPoliinter“ televizijos direktorius Aurelijus Silkinis. Buvo įsteigtos 9 nominacijos ir premijos po 1000 JAV dolerių, kurių steigėjas firmos „LitPoliinter“ vadovas Romas Bubnelis. Laimėtojus išrinko 21 nario komisija, kurią sudarė muzikinių, koncertinių firmų, radijo stočių, radijo ir televizijos laidų vedėjai, muzikantai, vadybininkai, prodiuseriai, kritikai ir žurnalistai. Apdovanojimų ceremoniją vedė Vytautas Kernagis.
Irena Povilavičiūtė
Irena Povilavičiūtė (1919 m. gegužės 3 d. Petrograde – 2004 m.) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė, partinė veikėja.
Biografija
1935 m. įstojo į LKJS, 1935–1937 m. vienos Rokiškio kuopelės sekretorė. 1937–1941 m. studijavo Kauno Vytauto Didžiojo universitete. 1941 m. Radijo komiteto redaktorė. 1942–1944 m. LLKJS CK instruktorė. 1945–1947 m. LKP(b) CK darbuotoja.
1948–1951 m. Lietuvos kronikinių dokumentinių filmų kino studijos vyr. redaktorė, Politinės ir mokslinės literatūros leidyklos redakcijos vedėja. 1952–1965 m. žurnalo „Tarybinė moteris“ vyr. redaktorė. 1958–1964 m. LKP CK narė. 1965 m. baigė Vilniaus universitetą. 1965–1969 m. leidyklos „Vaga“ redaktorė. 1969 m. LSSR nusipelniusi kultūros veikėja.
Motinos pieno oligosacharidai
Motinos pieno oligosacharidai (MPO), dar vadinami motinos pieno glikanais – molekulės, priklausančios angliavandenių grupei, kurių dideli kiekiai aptinkami tik motinos piene.
Savybės
Skirtingai nei daugelis kitų komponentų randamų motinos piene, motinos pieno oligosacharidai nėra virškinami naujagimio organizme. Jie pasižymi prebiotiniu poveikiu ir yra mitybinė medžiaga kūdikio žarnyno bakterijoms – o ypač Bifidobakterijoms. Šių gerųjų bakterijų dominavimas kūdikio žarnyne mažina patogeninių bakterijų augimą, mažina pavojingų žarnyno infekcijų riziką.
Naujausi tyrimai nustatė, kad motinos pieno oligosacharidai mažina ir virusinių, bakterinių infekcijų riziką, bei mažiną viduriavimo bei kvėpavimo takų ligų riziką.
Apsauginė motinos pieno oligosacharidų funkcija aktyvuojama po kontakto su specifiniais bakterijų ar virusų patogenais. MPO prisijungia prie ląstelių glikanų receptorių esančių ant žarnyno ląstelių paviršiaus ir neleidžia virusams ar bakterijoms prie jų prisijungti ir tuo pačių apsaugo nuo žarnyno infekcijos. Mokslinių tyrimų metu buvo nustatyta, kad motinos pieno oligosacharidai yra panašūs glikanų receptoriams, todėl patogeniniai mikroorganizmai prisijungia prie jų, o ne prie žarnyno ląstelių. Tai mažina žarnyno infekcijų riziką. Motinos pieno oligosacharidai veikia ir kai kurias imuninės sistemos ląsteles, mažindami uždegimines reakcijas. Manoma, kad motinos pieno oligosacharidai gali mažinti nekrozuojančio enterokolito (NEC) išsivystymo riziką neišnešiotiems naujagimiams.
Kai kurie MPO metabolitai tiesiogiai veikia nervų sistemą ir smegenis, bei gali turėti įtakos vaiko tolimesniam vystymuisi. Kai kurie moksliniai tyrimai pažymi, kad motinos pieno oligosacharidai yra sialo rūgšties šaltinis kūdikio organizmui. Sialo rūgštis yra svarbus mitybinis komponentas vaiko smegenų ir kognityviniam vystymuisi.
MPO yra svarbus motinos pieno komponentas, jie gali būti panaudojami kaip papildas kūdikių maiste, skirtame nežindomiems kūdikiams.
Vystymasis
Eksperimentinių tyrimų metu nustatyta, kad MPO kaip žarnyno bakterijų prebiotinis anglies šaltinis yra labai selektyvūs, ypač Bifidobacterium longum infantis padermėms. B. infantis turi unikalius genus, tarp jų ir reguliuojančius glikozidazių aktyvumą. Dėka tokių unikalių genų MPO gali padėti vystytis ir kitoms bakterijoms.
Richard Lester
Ričardas Lesteris (, g. 1932 m. sausio 19 d. Filadelfija) – JAV ir Didžiosios Britanijos kino režisierius.
Biografija
1951 m. baigė psichologiją Pensilvanijos universitete. 1956 m. apsigyveno Didžiojoje Britanijoje.
Trumpametražiame filme „Bėgantis, šokinėjantis ir ramiai stovintis filmas“ (The Running, Jumping and Standing Still Film 1959 m.) išryškėjo jo ankstyviesiems filmams būdingi bruožai – fragmentiškas siužetas (triuku, komišku dialogu grindžiami nesusiję epizodai), fantasmagorija, juodasis humoras, neįprasti rakursai, pagreitintas ir sulėtintas filmavimas, dinamiškas montažas. Filmuose „Sunkios dienos vakaras“ (A Hard Day’s Night 1964 m.) ir „Gelbėk!“ (Help! 1965 m.) vienas pirmųjų pritaikė muzikinio vaizdo klipo estetiką (vaidino grupė „The Beatles“). Filme „Įgūdis ir kaip jį įgyti“ (The Knack and How to Get it 1965 m., Kanų kino festivalio prizas) perteikė septinto dešimtmečio jaunimo laisvą, miesčioniškas vertybes neigiantį gyvenimo būdą. Sukūrė antikarinę satyrą „Kaip aš laimėjau karą“ (How I Won the War 1967 m.), kurioje parodijuojamas ir karinio filmo žanras, antiutopiją „Gyvenamasis kambarys“ (The Bed Sitting Room, 1969 m., Berlyno kino festivalio prizas).
Vėlesniems filmams būdinga įvairių žanrų – vadinamųjų špagos ir apsiausto („Trys muškietininkai“ The Three Musketeers 1973 m.), vesterno („Bačas ir Sandansas: Ankstyvosios dienos“ Butch and Sundance: The Early Days 1979 m.), fantastinių („Supermenas II“ 1980 m., tęsinys „Supermenas III“ 1983 m.) filmų stilizacija.
Vakarų Saseksas
Vakarų Saseksas  – grafystė Pietryčių Anglijos regione, Anglijoje. Ribojasi su Rytų Saseksu, Hampšyru ir Sario grafyste. 1974 m. Vakarų Saseksas, po savivaldybių įstatymo tapo grafyste. Administracinis centras bei vienintelis grafystės miestas, turintis City statusą – Čičesteris. Kitos svarbesnės gyvenvietės: Krolis, Vortingas, Horšamas. Aukščiausia vieta yra Blakdauno kalva, iškilusi 280 metrus.
Odaliskė
thumb|300px|„Odaliskė“. [[Louis Courtat paveikslas]]
Odaliskė – moteris vergė osmaniškame hareme (sarajuje). Ji būdavo žmonų ir sugulovių mokinė arba padėjėja, galėjusi vėliau tapti viena iš sugulovių ar žmonų. Dauguma odaliskių priklausė sultoniškajam haremui.
Bendrinėje kalboje odaliskės terminas gali reikšti turtingo vyro meilužę.
Žodžio kilmė
Žodis į Europos kalbas pateko per prancūzų kalbą (odalisque) ir kildinamas iš  – „kambarinė“ ( – „kambarys“).
852 m.
852 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Kiaukai
Kiaukai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Tūbinių kaimo, abipus Noralio upelį. Centrinėje Kiaukų dalyje stovi atminimo paminklas čia žuvusiems partizanams: Stasei Irtmonaitei-Aušrelei ir jos broliui Aleksandrui Irtmonui-Geniui, tačiau čia žuvo ir dar du partizanai, kurių pavardės ant paminklo neiškaltos, tai – Stasys Šaltys ir Albinas Rupšlaukis.
Istorija
1562 metų Karšuvos valsčiaus inventoriuje minimas sodžius Gardava, ją sudarė Kiaukai, Paakmenis ir Pajėrubynis. 1821 metais kaime gyveno 262 katalikai, kitų religijų žmones neskaičiuoti, 1923 m. čia gyveno 263 gyventojai. Kiaukų dvaro rezidencija buvo valdoma bajorų Jankovskių ir Vembutų giminių. 1845 m. dvaro šeimininku tapo Jozefas Vembutas.
Urugvajaus vėliava
thumb|250px|right|[[Vaizdas:FIAV 111111.svg|23px Santykis: 2:3]] 200px|thumb|[[Vaizdas:FIAV historical.pngUrugvajaus vėliava (1828-1830)]] Valstybinė Urugvajaus vėliava (isp. Pabellón Nacional) naudojama nuo 1828 m. gruodžio 16 d. Iki 1830 m. liepos 12 d. turėjo 17 juostų, tačiau pagal naują įstatymą jų buvo sumažinta iki 9. Taip pat žydra spalva pakeista į mėlyną. Vėliavos dizainas sukurtas remiantis JAV vėliavos dizainu.
4 mėlynos ir 5 baltos juostos simbolizuoja pirmuosius nepriklausomus departamentus. Vėliavos kairiajame kampe – auksinė „Gegužės Saulė“, simbolizuojanti Gegužės Revoliuciją.
Vokietijos futbolo varžybos 1977–1978 m.
Vokietijos futbolo varžybos 1977–1978 m.
Loka (budizmas)
Loka – budizmo kosmologijos sąvoka, reiškianti „pasaulis“. Ji kilusi iš indų kosmologijos to paties pavadinimo sampratos. Kadangi, pasak nusistovėjusios Mahajanoje sistemos, pasaulį sudaro 6 lokai, budizmo kontekste terminas gali būti verčiamas kaip šeši pasauliai.
Lokai sudaro žemiausią iš trijų sferų – Kamadhatų (Troškimų sferą). Istoriškai seniausiose Budizmo formose egzistavo tik penki pasauliai. Ši pasaulėžiūra išlikusi Theravadoje. Mahajana, perimdama vietos tautų idėjas, pasiūlė šeštąjį pasaulį, esantį tarp devų ir žmonių. Vienu metu Kinijos budizme buvo daoizmo įtakoje įvestas nemirtingųjų pasaulis, o Tibeto budizme pasiūlytas asurų pasaulis. Pastaroji sistema yra paplitusi plačiausiai.
Lokų samprata grafiškai atvaizduojama schemose, vadinamose bhavačakra („gyvenimo ratas“).
Sąrašas
Loka samprata artimai susijusi su reinkarnacijos ir karmos sąvokomis. Atgimimas viename iš šešių pasaulių yra nulemtas būtybės karmos. Buvimas viename jų reiškia ir buvimą samsaroje.
Drebulinis raštenis
Drebulinis raštenis (Clytus arietis) – ūsuočių (Cerambycidae) šeimos vabalas. Kūnas 6,5 - 14 mm ilgio, juodas. Kojos rusvos. Antenos trumpos. Antsparniai su geltonais plaukuotais raiščiais. Panašus į vapsvą (mimikrija)
Vila Real de Santo Antonijus
Istorija
Miestas įkurtas po Lisabonos žemės drebėjimo 1755 m.
Baltys (Zarasų r., Dusetų sen.)
Baltys – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, Dusetų seniūnijoje, 5,5 km į šiaurės vakarus nuo Degučių. Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 1,04 km, plotis iki 0,25 km. Altitudė 159,6 m. Krantai gan aukšti; kranto linijos ilgis 2,54 km. Aplink ežerą stūkso Krakynės miškas, šiaurėje supa dirbami laukai. Suteka du bevardžiai upokšniai, o šiaurės vakaruose išteka upelis į Vencavėlio ežerą. Baltys priklauso Šventosios baseinui.
Vila Real de Santo Antonijus
Istorija
1774 m. gerokai prasiplėtė. Iš kitų Portugalijos miestų išsiskiria tuo, kad buvo statomas pagal reguliarųjį planą.
Baltys (Zarasų r., Dusetų sen.)
Palei šiaurės rytinį krantą eina Degučių-Dusetų kelias. Šiaurinėje pakrantėje įsikūręs Vencavų kaimas, rytinėje – Kunotų viensėdis. Pietrytinėje pakrantėje stūkso Vencavų piliakalnis.
Alkonost
Alkonost – folklorinio metalo grupė iš Rusijos, Naberežnyje Čelnų miesto (Tatarstanas). Susikūrė 1995 m. Savo pirmąjį demonstracinį albumą Shadows of Glory išleido 1997 m. Laikui bėgant grupės kūryba tobulėjo, plėtėsi gerbėjų ratas ir 2000 m. Alkonost įrašė pirmąjį studijinį albumą Songs of the Eternal Oak. 2007 m. surengė turą po Rytų ir Šiaurės Europos šalis.
Alkonost dainų tematika – senovė, pagonybė, slavų mitologija. Operinis moteriškas vokalas jungiamas su sunkiais vyriškais vokalais. Skambūs klavišinės muzikos ritmai ir folkloriniai motyvai jungiami su gitarų garsais.
Artėjanti Valhala
Artėjanti Valhala  – 2009 metų anglų kalba įgarsintas režisieriaus Nicolas Winding Refn filmas, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko danų aktorius Mads Mikkelsen. Filmo veiksmas vyksta 1000 mūsų eros metais Skandinavijoje. Karys vardu Vienaakis ir berniukas Are keliauja kartu su grupe krikščionių kryžiuočių, kad sudalyvautų Kryžiaus žygyje. Tačiau nuklydę patenka į Šiaurės Ameriką.
Visas filmas buvo filmuotas Škotijoje.
Šapališkiai
Šapališkiai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 1 km nuo Armeniškių.
Kovo 6
Kovo 6 yra 65-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 66-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 300 dienų.
Vardadieniai
Gerasimas – Norvilas – Raminta – Rozina – Rožė
Emaliuoti dirbiniai
thumb|[[Karolingai|Karolingų laikotarpio emalis]] Emaliuoti dirbiniai – archeologinių tyrimų metu randami žalvariniai dirbiniai, dengti emaliu.
Istorija
Emaliuoti dirbiniai pradėti gaminti 1 tūkstantmetyje pr. m. e. Egipte, Kretoje ir Mikėnuose, Kinijoje, Bizantijoje. Europoje paplito Romos imperijos laikais. II a. emaliuoti dirbiniai (papuošalai) iš jos provincijų pateko į baltų kraštus. Skiriami 2 emaliuotų dirbinių tipai: romėniškieji ir barbariškieji.
Romėniškieji emaliuoti dirbiniai – apskritos kiauraraštės, apskritos su tutuliu ir pasidabruotos su trikampe kojele segės. Barbariškieji emaliuoti dirbiniai – žirgo aprangos daiktai, geriamųjų ragų juostos, papuošalai, II a. – V a. gaminti baltų žemėse ir gretimuose kraštuose (dab. Vidurio Rusijoje, Ukrainoje – Vidurio Padnieprėje). Rasta III a. - IV a. žalvarinių ir pasidabruotų emaliuotų plokštelių. Dauguma tyrėjų svarbiausiais barbariškųjų dirbinių centrais laiko Mozūriją ir Baltijos rytinį pakraštį. Emaliuotus dirbinius nešiojo gentinė diduomenė.
Lietuvoje
Lietuvoje rasta romėniškųjų ir barbariškųjų dirbinių, dengtų mėlynos, raudonos, žalios spalvos emaliu. Jų aptikta II a. – V a. kapuose Lietuvos vakarinėje dalyje (romėniškosios segės ir plokštelės, vietos meistrų apyrankės, apskritos kiauraraštės ir profiliuotos segės, žirgo kamanų apkalai), Žemaitijoje ir Vidurio Lietuvos šiaurinėje dalyje (romėniškosios segės trikampe kojele, plokščios segės, vietinės geriamųjų ragų juostos, trikampės kiauraraštės segės), Rytų, Pietryčių ir Vidurio Lietuvoje (vietinės pasaginės segės, maži ir dideli kabučiai, antkrūtininės juostos).
853 m.
853 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Novogrudo valsčius
thumb|right|250px|Lomžos apskrities valsčiai Novogrudo valsčius  – kaimo-miesto valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Lomžos apskrityje. Centras – Novogrudas. Ribojasi su Lomžos, Malų Plocko, Miastkovo ir Zbuinos valsčiais.
Istorija
Nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. valsčiaus šiaurinėje dalyje, į šiaurę nuo Narevo upės gyveno lietuviams artimos baltų gentys – jotvingiai ir galindai. Nuo XV a. šias vietoves pradėjo kolonizuoti mozūrai ir lenkai. Pietinėje valsčiaus dalyje nuo V a. pr. m. e. iki X a. gyveno jotvingių gentis. Nuo X a. iki 1526 m. priklausė Lenkijos karalystės Mazovijos kunigaikštystei. Nuo 1529 m. iki 1569 m. Liublino unijos Mazovijos vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, nuo 1837 m. iki 1866 m. Augustavo gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1870–1927 m. egzistavo iš miesto teises praradusio Novogrudo gyvenvietės sudarytas Novogrudo valsčius. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. ir 1944 m. priklausė Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Lomžos rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiajam reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai.
Paviršiaus struktūra
Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 100,98 km², iš kurių: Valsčius sudaro 7,46 % Lomžos apskrities.
Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2010 metais surinktus duomenis:
Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1348,6 zlotai.
Administracinis suskirstymas
Balikai, Chmielevas, Dzežgai, Grondai, Gžimalai, Jankovo Mlodzianovas, Jankovo Skarbovas, Kupnina, Montvica, Morgovnikai, Novogrudas, Ptakai, Servatkai, Slaviecas, Slavieco Dvorskai, Sulimai ir Šablakas.
Šilalės akmuo su dubeniu
Šilalės akmuo su dubeniu (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas -, senas registro kodas - M252, senas kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1719) – mitologinis akmuo pietvakarinėje Skuodo rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Šilalėje (Mosėdžio seniūnija), 0,27 km į pietryčius nuo Šakalės upelio, 0,22 km į vakarus nuo kelio Skuodas–Plungė.
Apibūdinimas
Akmuo netaisyklingo, puslankiu išlenkto ovalo pavidalo, 1,5 m ilgio, 1,3 m pločio ir 40–43 cm aukščio, nuožulniu paviršiumi. Siauresniojo galo viršutinės plokštumos krašte yra kiek netaisyklingos formos apskritas dubuo, kurio skersmuo 23–28 cm, o gylis – 8–14 cm.
Teritorijos plotas – 0,00013 ha.
0,13 km į šiaurės rytus stūkso penktasis pagal dydį Lietuvoje akmuo – Didysis kūlis, o 0,15 km – apeiginis akmuo su plokščiadugniu dubeniu, vad. Aukuru.
Istorija
Akmuo stūkso kalvelės, kurioje augo senas ąžuolynas ir iki XVII a. veikė pagonių šventykla, pietvakariniame pakraštyje, apsuptas pelkių, per kurias link kaimo vedė kūlgrinda. 1970 m. jį aptiko Mosėdžio akmenų muziejaus įkūrėjas Vaclovas Intas.
1988 m. paskelbtas respublikinės reikšmės archeologijos paminklu, 2003 m. įrašytas į kultūros vertybių registro mitologinių vietų sąrašą, 2005 m. pripažintas valstybės saugoma kultūros vertybe.
Tyrimai
1970 m. žvalgė Ignas Jablonskis, 1987 m. – Bronius Dakanis, Gintautas Zabiela, Algimantas Merkevičius, 1990 m. – Vykintas Vaitkevičius, 2001, 2006 m. – Julius Kanarskas, 2003 m. – Linas Tamulynas (Kultūros paveldo centras). 1970 m. aplinką tyrinėjo Vytautas Urbanavičius (Lietuvos mokslų akademijos Istorijos institutas).
Tyrinėjant aplinką kultūrinio sluoksnio pėdsakų ir archeologinių radinių nerasta.
Datuojamas I tūkstantmečiu.
Šakių ežeras
Šakių ežeras – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 5,5 km į pietryčius nuo Turmanto, 2 km į šiaurę nuo Drūkšių ežero. Ilgis iš šiaurės į pietus 1,22 km, plotis iki 0,73 km. Altitudė 146,3 m. Gylis siekia 3,8 m. Ežero dubuo sudėtingos kilmės, seklus. Ežero viduryje yra didoka (8,41 ha) miškinga sala. Krantai daugiausia neaukšti, supelkėję (ypač pietryčiuose - plyti ~ 20 ha dydžio Šakių pelkė), tik pietvakarinis krantas aukštas. Apyežerė miškinga (supa Tilžės miškas).
Į Šakių ežerą iš pelkių atiteka kanalas, taip pat išsrūva rytuose upelis link Drūkšių ežero intako D-3.
Prie Šakių ežero įsikūrę Šakių ir Zavisiškės kaimai.
Seinai (ežeras)
Seinų ežeras – ežeras Sūduvos aukštumoje, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Seinų apskrityje ir Seinų valsčiuje. Šalia ežero yra Seinų miestas ir Seinų Kolonijos kaimas. Per ežerą teka Seinos upė. Bendras ežero baseino plotas 218 km², iš kurių 6,1 km² Lietuvoje. Ežero pakrantėse dirbami laukai, pievos ir krūmai. Iš šiaurės vakarų į ežerą įteka Seinos upė. Mažesni ežero intakai yra Radziušekas, Griškancas ir bevardis intakas, kuris teka šalia kelio Suvalkai-Seinai.
Paradox Interactive
Paradox Interactive (anksčiau vadinosi Paradox Entertainment) – kompiuterinių žaidimų kūrimo ir leidybos bendrovė iš Švedijos, Stokholmo. Daugiausia garsi savo strateginiais žaidimais: „Europa Universalis“, „Hearts of Iron“ ir „Victoria“ serijomis. Išleido: „Knights of Honor“, „Galactic Civilizations II: Dread Lords“, „Rush for Berlin“, „Heart of Empire – Rome“, „Take Command: 2nd Manassas“, „Perimeter: Emperor’s Testament“, „Silent Heroes“, „Sword of the Stars“.
Clytus
Clytus – ūsuočių (Cerambycidae) vabalų gentis.
Lietuvoje gyvena viena rūšis - Clytus arietis
Sergej Piaseckij
Sergej Piaseckij (, 1901 m. balandžio 1 d. Liachavičų miestelyje – 1964 m. rugsėjo 12 d. Velse), vienas ryškiausių baltarusių kilmės Lenkijos rašytojų, politinis publicistas, žvalgybos karininkas, Armijos Krajovos karys. S. Piaseckij rašė apie gyvenimo realybę Lenkijos – TSRS pasienyje ir satyriškai išjuokdavo „liaudies demokratiją“.
Biografija
S. Piaseckij buvo neteisėtas neturtingo surusinto Lenkijos didiko Michailo Piaseckio ir Baltarusijos valstietės Klavdijos Kulakovič sūnus. Šeimoje buvo kalbama rusiškai. Jis baigė rusakalbių gimnaziją. Spalio revoliucija pakeitė jo gyvenimą – S. Piaseckij tapo antikomunistu ir, būdamas devyniolikos metų, prisijungė prie Baltarusijos antitarybinio, separatistinio judėjimo „Žaliasis ąžuolas“. 1920 m. įstojo į Lietuvos – Baltarusijos diviziją Lenkijos kariuomenėje. Dalyvavo Varšuvos mūšyje. Lenkijoje S. Piaseckij baigė karininkų kursus ir jį užverbavo karinė žvalgyba. Tačiau teigiama, kad, palikęs kariuomenę, jis Vilniuje užsiiminėjo čekių klastojimu, pornografijos gamyba. Vėliau jam buvo pavesta organizuoti rezidentų tinklą pasienyje, nes jis vienodai gerai kalbėjo lenkiškai, rusiškai, baltarusiškai. Todėl, S. Piaseckij persikelė į Rakovo miestelį, netoli Minsko, kuris pagal Rigos taikos sutartį tapo Lenkijos pasienio punktu ir faktiškai – kontrabandininkų sostine. Penkeris metus S. Piaseckij užsiėmė kontrabanda ir žvalgyba, vykdavo į Tarybinės Baltarusijos teritoriją. Tačiau jis įniko į kokaino vartojimą, tai buvo rimta bėda. Pasekoje dėl kelių skandalų Minske žvalgybininkai nusprendė nutraukti ryšius su S. Piaseckiu. Jau Lenkijoje S. Piaseckis organizavo nusikalstamą grupuotę: su buvusiais kontrabandininkais plėšė traukinius, kol buvo suimtas ir 1927 m. nuteistas 15 metų. Prasidėjus antrajam pasauliniam karui, S. Piaseckij atsidūrė Vilniuje, kur tapo antifašistinės organizacijos nariu, o vėliau dalyvavo formuojant Armiją Krajova Vilniaus krašte. Jam buvo pasiūlyta vadovauti ypatingam padaliniui, atsakingam už mirties bausmės vykdymą. S. Piaseckij organizavo žinomo Lenkijos emigracijos rašytojo Juzefo Mackievičias pabėgimą iš Vilniaus gestapo. 1946 m. S. Piaseckij emigruoja į Vakarus: iš pradžių – į Italiją, vėliau – į D. Britaniją. Iki savo mirties nuo vėžio jis rašė ir gyveno kukliai. Palaidotas Heistingse, D. Britanija.
Kūryba
Būtent kalėjime pasireiškė jo rašytojo gebėjimai. Pirmą romaną „Penktas etapas“ (1934) konfiskavo kalėjimo cenzūra. Tik autobiografinis romanas „Didžiosios Lokės meilužis“, kuriame autorius aprašė savo kontrabandisto gyvenimo laikotarpį, 1937 m. pateko už kalėjimo sienų ribų ir jis buvo išleistas. Šio romano dėka tuberkulioze sirgęs autorius ne tik patyrė pasaulinę sėkmę (per dvejus metus romanas buvo išverstas į 11 kalbų), bet ir Lenkijos prezidentas jam suteikė malonę. 1938 m. S. Piaseckij buvo nominuotas Nobelio literatūros premijai.
Bibliografija
Parašė 12 romanų, daugybę apsakymų, kinoscenarijų, publicistinių straipsnių. Pagal jo rašytus kūrinius nufilmuoti filmai ir televizijos serialai.
Novosadai (Hainuvkos apskritis)
Novosadai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Hainuvkos valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į šiaurės rytus nuo Hainuvkos ir apie 47 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės. Tai gatvinis kaimas. Kaime yra Novosadų geležinkelio stotis. Kaime gyvena rusėnai, podlašukų ir polešukų etninės grupės. Per kaimą eina vaivadijos kelias Nr. 25px|DW687 ir vaivadijos kelias Nr. 25px|DW685.
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas buvo paminėtas 1703 metais. 1786 m. kaime gyveno 93 žmonės, 1861 m. - 300, 1911 m. - 470 žmonės.
Rėčkai
Rėčkai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybės vidurio rytinėje dalyje, 1 km į rytus nuo Sidabravo, prie Palono upės (Sidabravo tvenkinio).
Generolas kapitonas
Generolas kapitonas  – aukštos vadovaujančios karinės pareigos.
Istorija
Generolo kapitono pareigos pasirodė XIV a. Tada generolas kapitonas būdavo kariuomenės ar laivyno vyriausiasis vadas. Manoma, kad tai galbūt buvo pirmas karinis laipsnis, kurio pavadinime buvo žodis generolas. Šis laipsnis buvo paplitęs XVI–XVII a., bet skirtingose šalyse reiškė kiek skirtingas pareigas. XVIII a. jis naudotas rečiau, generolus kapitonus ėmė keisti laipsniai generolas ir feldmaršalas. Pasibaigus Napoleono karams generolų kapitonų praktiškai nebeliko, išskyrus Ispaniją ir buvusias jos kolonijas.
Didžioji Britanija
Pirma kartą paminėtas XVI a. 2-ią dešimtmetį, tada generolas kapitonas buvo nuolatinis visos kariuomenės vyriausiasis vadas. XVII a. šios pareigos buvo dažnos, o XVIII a. generolais kapitonais buvo tik Marlboro hercogai (, 1702 m. ir 1714 m.) ir Ormondo hercogas (1711 m.).
Valdant Hanoverio dinastijai šis titulas buvo užmirštas, o paskutinį kartą buvo atgaivintas 1799 m., kai jį 1799 m. suteikė Jorko hercogui.
Generolo kapitono titulas dažnai būdavo susietas su valstybės galva kaip su ginkluotųjų pajėgų vadu. Taip generolais kapitonais maždaug iki XIX a. vidurio buvo Anglijos karaliai, taip pat – lordas protektorius Oliveris Kromvelis.
Nyderlandai
Mauricas van Nasau 1587 m. gavo titulus Sąjungos generolas kapitonas ir generolas admirolas, kurie, kaip ir štathalterio titulas, tapo paveldimi Orange-Nassau dinastijoje, kol 1786 m. juos panaikino Nyderlandų parlamentas.
Ispanijos armija
Iki Granados žlugimo 1492 m. šį titulą gavusiems karininkams turėdavo visiškai paklusti asmenys, pavaldūs karinei teisei tam tikrame regione. Šie karininkai taip pat veikdavo ir kaip regiono kariuomenės ir kitų karinių institucijų vadai. Einant laikui ši pareigybė susiliejo su aukščiausios civilinės valdžios tokiame regione pareigybe.
Generolo kapitono karinė pareigybė (regiono aukščiausias karinis teritorinis vadas) Ispanijoje išliko iki XX a. 9-to dešimtmečio pradžios.
XVII a. pabaigoje ar pačioje XVIII a. pradžioje Ispanijos kariuomenėje ir laivyne atsirado asmeninis generolo kapitono karinis laipsnis, kuris buvo aukščiausias Ispanijos karinių laipsnių sistemoje, panašiai kaip Prancūzijos maršalas. Ispanijos karaliai vilkėdavo karinę uniformą su generolo kapitono atskyrio ženklais. Vienas žinomų generolų kapitonų buvo Valeriano Weyler, kuris 1896–1897 m. buvo Kubos generalgubernatorius.
Antrosios Ispanijos respublikos laikais 1931–1938 m. laipsnis buvo panaikintas, bet valdžią perėmęs Fransiskas Frankas laipsnį atstatė. Nuo 1999 m. laipsnis rezervuotas valdančiam monarchui.
Nuo laipsnio atkūrimo 1938 m. šį laipsnį turėjo tik F. Frankas, Agustín Muñoz Grandes (1956), Camilo Alonso Vega (1972), Chuanas Karlosas I (1975 m.).
Ispanijos laivynas
Ispanijos laivyne generolo kapitono titulas kito panašiai kaip ir kariuomenėje.
XVI ir XVII a. du pagrindiniai laivyno generolų kapitonų postai buvo 'vyriausiasis laivyno vadas Atlanto vandenyne' ir  'vyriausiasis laivyno vadas Viduržemio jūroje'.
XVI a. generolas kapitonas Ispanijos laivyne tapo specifine pareigybe. Karalius skirdavo generolą kapitoną vadovauti laivynui. Pagal dydį galeonų laivynas dažniausiai atitikdavo eskadrą, nes jame retai būdavo daugiau kaip dvylika galeonų, o kiti laivai – mažesni prekybiniai. Tokiam laivynui vadovaujantis generolas kapitonas turėdavo visišką jurisdikcinę valdžią. Antrasis laivyno vadas, kurį skirdavo generolas kapitonas, vadinosi 'admirolas', jis buvo atsakingas už laivyno navigaciją ir susijusius klausimus.
Ispanijoje 1939–1975 m. valdant nacionalistams laipsnį turėjo vienintelis žmogus – kaudiljas, generalisimas Fransiskas Frankas.
Prancūzija
Generolo kapitono karinis laipsnis retkarčiai buvo naudojamas ir Prancūzijoje. XVII a. ir XVIII a. pradžioje generolas kapitonas buvo laipsnis žemesnis už Prancūzijos maršalą ir aukštesnis už generolą leitenantą. Prancūzijos karalius tada buvo generolas kapitonas, o kariaujančiai kariuomenei vadovaudavo jo atstovai generolai leitenantai.
Bavarijos karalystė
Bavarijos karalystėje generolas kapitonas buvo karališkosios gvardijos hartšierų  vadas. Šias pareigas užimdavo aukšto rango karininkas.
D. Britanijos kariuomenė
Šiuolaikinėje D. Britanijos ir kai kurių Tautų Sandraugos šalių kariuomenėse generolais kapitonais dažnai vadina ceremoninį artilerijos korpuso vadovą. Pvz., D. Britanijos karalienė Elžbieta II dabar yra Garbingosios Artilerijos Kuopos, Karališkojo Artilerijos pulko  , Karališkosios Kanados Artilerijos  , Karališkosios Australijos Artilerijos  ir Karališkosios Naujosios Zelandijos Artilerijos  generolas kapitonas. Ji yra ir Karališkojo Naujosios Zelandijos Šarvuočių Korpuso generolas kapitonas.
Kitas generolas kapitonas vadovauja Karalienės Leibgvardijai Škotijoje – Karališkajai Lankininkų Kuopai. Dabar šias pareigas užima David Ogilvy, 13-tasis Airlie erlas.
D. Britanijos laivynas
Šiuo metu Karališkųjų jūrų pėstininkų ceremoninis vadovas yra generolas kapitonas princas Filipas.
Bolivija
Bolivijoje valstybės galva kadencijos metu kaip ginkluotųjų pajėgų vadovas turi generolo kapitono laipsnį ir garbės rangą, net jei yra civilis asmuo.
Čilė
Kai kariuomenės vyriausiasis vadas ir valstybės galva yra tas pats asmuo, jis gauna nuolatinį generolo kapitono rangą. Čilės istorijoje buvo trys tokie atvejai – Bernardo O’Higgins, Ramon Freire ir Augusto Pinochet Ugarte. Dabartiniai rinkimų nuostatai draudžia vyriausiajam vadui tapti prezidentu.
Ispanijos ginkluotosios pajėgos
Ispanijoje generolas kapitonas yra aukščiausias karinis rangas, nuo 1999 m. rezervuotas karaliui. NATO karinių laipsnių sistemoje šis rangas atitinka OF-11 lygį (iki 1999 m. – OF-10 lygį).
Kasey Keller
Kasey Keller (g. 1969 m. lapkričio 29 d.) – JAV futbolininkas, JAV rinktinės ir Seattle Sounders klubo vartininkas.
2008 m. rugsėjo 3 d. Kasey pasirašė sutartį su MLS Seatlo "Sounders" komanda. 2010 m. gruodžio 17 d. pratęsė sutartį dar vieneriems metams.
FK Sloga Jugomagnat Skopje
Skopjės „Sloga“ – Makedonijos futbolo klubas iš Skopjės.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1927 m.
2009 m. makedonijos futbole buvo skandalas, kai trys klubai buvo pašainti iš elito pirmenybių dėl rezultatų fiksinimo. Tarp pašalintų klubų buvo ir Sloga. Po to sekė klubo likvidacija.
Antonio Cañizares Llovera
Antonijas Lovera (, g. 1945 m. spalio 15 d. Utiel, Valensijos provinc., Ispanijoje) – Katalikų Bažnyčios Romos kurijos kardinolas iš Ispanijos. Dievo kulto ir sakramentų tvarkos kongregacijos prefektas. Kardinolas kunigas titulinėje bažnyčioje Basilica di San Pancrazio.
Studijavo Valensijos seminarijose, Salamankos Popiežiškajame universitete apsigynė teologijos daktaro laipsnį. Buvęs Ispanijos vyskupų konferencijos pirmininkas, Toledo arkivyskupas (2002–2008 m.).
Prieš 2013 m. konklavą laikytas vienu iš papabile kardinolų, realių kandidatų užimti popiežiaus sostą: pramintas „mažuoju Ratzingeriu“, gali būti artimas Pietų Europos, Lotynų Amerikos ir restauracinių nuotaikų kardinolams.
Lukštinis
Lukštinis tai:
FA Kilikia Erewan
Jerevano „Kilikia“ – buvęs Armėnijos futbolo klubas iš Jerevano.
Istorija
Klubas įkurtas 1992 m. kaip Armėnų visuotinė sporto sąjunga, priklausiusi partijai.
2011 m. pradžioje klubas dėl finansinių sunkumų pasitraukė iš aukščiausiosios lygos ir buvo išformuotas.
Sezonai
Šaltiniai:
Chromosomų mutacija
Galimi chromosomų mutacijų variantai:
1922 m.
1922 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Sausis Vasaris Kovas Balandis Gegužė Liepa Lapkritis Gruodis
Mirtys
Nedatuota
Įvykiai
Lapkritis
Nobelio premijos
Nobelio premijos laureatai:
Šneiderio kirmvabalis
Šneiderio kirmvabalis  (Boros schneideri) – kirmvabalių (Boridae) šeimos vabalas.
Kūnas 11-17 mm ilgio, juodai pilkos spalvos, blizgantis. Antsparniai švelniai taškuoti, su išilginėmis vagutėmis. Letenos raudonai rudos, antenos rudos.
Lervos vystosi po trūnijančia medžių žieve.
Lietuvoje reta rūšis. Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Lietuvos moterų krepšinio rinktinė
Lietuvos moterų krepšinio rinktinė – Lietuvos nacionalinė moterų krepšinio komanda. 1938 m. Europos pirmenybių sidabro medalininkė, 1997 m. Europos moterų krepšinio čempionato aukso medalių laimėtoja.
Istorija
Po metų 1998 m. pasaulio čempionate Vokietijoje Lietuvos rinktinė užėmė 8 vietą. 1999 m. Europos pirmenybėse komanda užėmė 6 vietą ir nepateko į 2000 m. Sidnėjaus olimpines žaidynes.
2001 m. Europos čempionate Prancūzijoje lietuvės pateko tarp keturių stipriausių komandų. Nors kovą dėl bronzos medalių pralaimėjo Ispanijos krepšininkėms, tačiau į pirmąjį penketuką patekusi komanda iškovojo kelialapį į 2002 m. Kinijoje vykusias pasaulio pirmenybes. Pasaulio čempionate lietuvės liko 11-os. Lietuvos rinktinė pasaulio čempionate sužaidė 8 rungtynes, iš kurių laimėjo tik trejas – prieš Taivaną, Kubą ir Jugoslaviją. Po čempionato LKF atsisakė iki tol rinktinei vadovavusio Vydo Gedvilo paslaugų.
2003 m. kovą Lietuvos krepšinio federacijos vykdomasis komitetas naujuoju Lietuvos moterų krepšinio rinktinės treneriu patvirtino Algirdą Paulauską. Nuo 1996 m. jis dirbo Lietuvos rinktinės vyriausiojo trenerio asistentu, tačiau iš šių pareigų buvo pasitraukęs po nesėkmingo pasaulio čempionato Kinijoje.
2005 m. 30-ojo Europos čempionato etape Turkijoje pralaimėjusi paskutiniąsias dvejas Europos moterų krepšinio čempionato rungtynes Lietuvos rinktinė liko 4-a, tačiau į gimtąją šalį grįžo su kelialapiu į 2006 m. Brazilijoje vyksiantį pasaulio čempionatą.
854 m.
854 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Lietuvos moterų krepšinio rinktinė
Istorija
2006 m. pasaulio moterų krepšinio čempionate Brazilijoje Lietuvos rinktinė varžybose dėl 5 vietos pralaimėjo Prancūzijos ekipai ir turnyre užėmė 6-ąją vietą, pakartodama geriausią pasiekimą 1998 m. pirmenybėse Vokietijoje. thumb|right|200px|Viena geriausių moterų krepšinio rinktinės žaidėjų ir buvusi rinktinės vyr. trenerė [[Jurgita Štreimikytė]] 2007 m. Europos krepšinio čempionato Italijoje rungtynėse dėl 5-os vietos Lietuvos nacionalinė moterų rinktinė triuškinamu rezultatu 54:93 pralaimėjo Čekijos komandai ir prarado galimybę atrankos varžybose kovoti dėl kelialapio į 2008 m. Pekino vasaros olimpines žaidynes.
Po čempionato vyriausiojo trenerio postą paliko nuo 2003 m. rinktinei vadovavęs A. Paulauskas. Populiarindamos moterų krepšinį, Lietuvos rinktinės žaidėjos ryžosi viešai apsinuoginti. „Lietuvos ryto“ priedo „Krepšinis“ viršelį ir kitus puslapius 2001 m. rugsėjo mėnesį papuošė meniškos keturių nuogų rinktinės žaidėjų – Agnės Abromaitės, Redos Aleliūnaitės, Linos Brazdeikytės bei Linos Dambrauskaitės fotografijos.
2007 m. Vilniuje šalia „Siemens arenos“ iškilusioje skulptūroje krepšiniui iškaltos krepšininkių Elenos Kubiliūnaitės-Garbačiauskienės, Onos Bartkevičiūtės-Butautienės, Jūratės Daktaraitės, Angelės Jankūnaitės-Rupšienės, Vidos Šulskytės-Beselienės, Jurgitos Štreimikytės-Virbickienės, Linos Dambrauskaitės, Irenos Baranauskaitės pavardės.
Lietuvos moterų rinktinė pateko į 2015 m. Europos čempionatą Vengrijoje ir Rumunijoje. Pagrindinis komandos tikslas buvo patekti į 2016 m. olimpiadą, vykusią Brazilijoje. Komanda sėkmingai pradėjo kovą ir antrame etape užėmė antrąją vietą. Tačiau pralaimėjimas Baltarusijai 66-68 ketvirtfinalyje palaidojo vilti patekti į olimpines žaidynes. Komanda galutinėje įskaitoje liko 8 vietoje.
2016 m. rinktinė FIBA reitinge užėmė 24 vietą.
Rinktinės sudėtis
Rinktinės sudėtis 2013 m. Europos čempionate.
'''Vyr. treneris'''
Legend:
Vokietijos futbolo varžybos 1978–1979 m.
Vokietijos futbolo varžybos 1978–1979 m.
Pakiršiniai
Pakiršiniai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybės vidurio rytinėje dalyje, 3 km į rytus nuo Sidabravo, prie Kiršino upės.
Europos Sąjungos institucijos
Europos Sąjungos sutarties (suvestinė redakcija) 13 straipsnis nurodo, jog Europos Sąjungos institucijos yra šios:
Hylotrupes
Hylotrupes – ūsuočių (Cerambycidae) vabalų gentis.
Lietuvoje gyvena viena rūšis - naminis ūsuotis (Hylotrupes bajulus).
Iemshaveno uostas
thumb Iemshaveno uostas  – Nyderlandų jūrų uostas Groningeno provincijoje
2011 m. uostas perkrovė 2,5 milijonų tonų krovinių. Iemshaveno uosto plotas – 1129 ha. Uostas oficialiai atidarytas 1973 m. Uoste planuojama įrengti suskystintų gamtinių dujų terminalą.
855 m.
855 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Rugsėjis
Le Kajus
Le Kajus (, kreol. Okay) – miestas Haičio pietvakariuose, į pietvakarius nuo Port o Prenso, įsikūręs Tiburono pusiasalyje, prie Karibų jūros; Pietų departamento centras. Plentas į Port o Prensą. Prekybos (išvežama mediena, odos, medvilnė, kava, cukrus, bananai) ir žvejybos uostas. Yra oro uostas. Išplėtota maisto (cukraus, romo, cigarų) pramonė. Le Kajaus apylinkėse auginamas tabakas, kavamedžiai, cukranendrės, bananai, vilnamedžiai, veisiami galvijai.
Istorija
1908 m. Le Kajus labai nukentėjo nuo gaisro, 1954 m. – nuo uragano.
Driada
Driada (Dryas) – erškėtinių (Rosaceae) augalų gentis. Lietuvoje retai sodybų gėlynuose auginama aštuonikė driada (Dryas octopetala). Augalas 2–10 cm aukščio. Žydi birželio – rugpjūčio mėn.
Jurgis Zablockis
Jurgis Zablockis (1510–1563 m.) – lietuvių giesmių vertėjas.
Gimė apie 1510 m. Zobalatyje (Baltarusija, Gardino sr., Varenavo r.). Studijavo Krokuvos, Vitenbergo, Karaliaučiaus universitetuose, mokė didikų vaikus. Išvertė giesmių, kurių dvi išspausdintos Mažvydo katekizme ir giesmyne. Jis mirė 1563 m. Tiubingene (Vokietija).
Pomianai
Pomianai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Barglavo valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurės vakarus nuo Barglavo, 16 km į pietvakarius nuo Augustavo ir 79 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.