cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Associated Press
Pagal dalinį kooperatyvo susitarimą su „The Associated Press“, dauguma naujienų organizacijų narių suteikia „AP“ automatinį leidimą platinti jų vietos naujienų pranešimus. Pavyzdžiui, kiekvieno „The Washington Post“ leidimo antrame puslapyje, viršuje prie laikraščio pavadinimo konstatuojama: „tik „The Associated Press“ turi teisę pakartotinai skelbti visus naujienų pranešimus, priskiriamus jai ar kitaip nurodytus šiame laikraštyje, bei visas spontaniškos kilmės vietos naujienas, publikuojamas šiame laikraštyje.“
thumb|left|225px|„Associated Press“ būstinė [[Niujorkas|Niujorke]] Straipsnių rašyme „AP“ naudoja „apverstos piramidės“ būdą, kuris leidžia rengti straipsnį taip, kad šis atitiktų turimą leidybos akiratį neprarasdamas esminės reikšmės ir naujienų informacijos.
Sumažinus ilgalaikės konkurentės – „United Press International“ – darbuotojų skaičių (ypač ženkliai 1993 m.), „AP“ tapo pagrindine nacionaline Jungtinių Valstijų naujienų agentūrą, nors „UPI“ dar teberengia ir skelbia kasdienius naujienų straipsnius ir nuotraukas. Kitos už JAV ribų stambios anglakalbės naujienų agentūros yra „Reuters“ ir „Agence France-Presse“.
Ivan Radeljić
Ivanas Radeličius (g. 1980 m. rugsėjo 14 d.) – buvęs Bosnijos ir Hercegovinos futbolininkas, rungtyniavęs Bosnijos ir Hercegovinos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2007–2009 m.
Stripūnų apylinkė
Stripūnų apylinkė (arba Tripūnų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Nemenčinės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Nemenčinės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Miškinių apylinkės ir Nemenčinės apylinkės.
Vykšiaus botaninis-zoologinis draustinis
Vykšiaus botaninis-zoologinis draustinis – savivaldybės gamtinis draustinis Lietuvoje, Varėnos rajone, 7 km į šiaurės rytus nuo Senosios Varėnos. Apima Vykšiaus ežerą ir iš jo ištekantį Vykšiaus upelį. Įsteigtas 2002 m.
Draustinyje saugoma natūrali Vykšiaus upelio vaga ir jo hidrologinis režimas, Vykšiaus ežeras su žemapelkiniu apypelkiu, šlapio miško biotopas, retų rūšių buveinės (auga šluotelinė viksva, pūkuotoji apuokė, miškinė monažolė). Vykšiaus ežere ir apyežerėse peri vandens paukščiai, bebrų užtvenktuose ruožuose – varlių ir rupūžių buveinės.
Panevėžio statybos trestas
Panevėžio statybos trestas (PST) – viena didžiausių Lietuvos statybos bendrovių, kurios akcijos nuo 2006 m. kotiruojamos „Nasdaq“ Vilniaus biržos oficialiajame prekybos sąraše.
Bendrovė įkurta 1957 metais. 1999 m. įmonė privatizuota, 49,9% įsigijo bendrovė „Panevėžio keliai“
Nuo 2010 m. PST išsiplėtė į Angliją ir Lenkiją. Nuo 2012 m. – į Švediją. PST vykdė veiklą Karaliaučiuje, bet 2015 pasitraukė iš Rusijos rinkos. 2017 m. bankrutavus filialui Švedijoje, įmonė pasitraukė iš Švedijos rinkos.
Pempės (Panevėžys)
Pempės – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Krekenavos, prie kelio. Stovi Pempių sentikių cerkvė.
Ledo šalis
Ledo šalis  – 2013 m. amerikiečių kompiuterinės animacijos muzikinė maginės fantastikos komedija, sukurta „Walt Disney Animation Studios“ ir platinta „Walt Disney Pictures“. Tai yra 53-asis animuotas pilnametražis filmas Walt Disney Animated Classics serijose. Filmas yra paremtas Hanso Kristiano Anderseno pasaka „Sniego karalienė“. Filme pasakojama istorija apie bebaimę princesę, kuri leidžiasi į kelionę kartu su nuotykių ieškančiu vaikinu, jo ištikimu elniu ir kalbančiu besmegeniu, tam, kad rastų savo seserį, kurios ledo galios užšaldė visą karalystę.
„Ledo šalies“ premjera įvyko 2013 m. lapkričio 19 d. „El Capitan“ teatre, o lapkričio 27 d. buvo išleista daugumoje kino teatrų. Lietuvoje premjera įvyko 2014 m. sausio 3 d. Filmas uždirbo 760 mln. JAV dolerių.
Lietuvoje
„Ledo šalies“ premjera Lietuvoje įvyko 2014 m. sausio 3 d. Lietuviškai filmą įgarsino:
Kudrių apylinkė
Kudrių apylinkė (arba Kūdrių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Luokės apylinkė
Luokės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos šiaurės vakaruose.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Luokės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Užvenčio rajonui. 1954 m. prijungta dalis Baltakiškės apylinkės, 1963 m. – Viekšnalių apylinkė ir Gaulėnų apylinkė, 1966 m. – dalis Biržuvėnų apylinkės.
Pempės (Zarasai)
Pempės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Jasų.
Gokulam Kerala FC
Istorija
Klubas įkurtas 2017 m. spalio 17 d. įkurtas klubas. Debiutavo I-League pirmenybėse 2017/18 m. sezone.
Turi ir vyrų ir moterų futbolo komandas. 2020/21 m. vyrų ekipa tapo šalies čempionais.
Sezonai
Šaltiniai:
Spalvinė gama
Tamsiai raudona ir auksinė spalvos.
Samavas (Molėtų r.)
left|120px
Richart Báez
(g. 1973 m. liepos 31 d.) – buvęs Paragvajaus futbolininkas, rungtyniavęs Paragvajaus rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1995–2002 m.
Samavas (Molėtų r.)
Samavas – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone, apie 9,5 km į vakarus nuo Labanoro, 0,8 km į šiaurę nuo Stirnių ežero, Labanoro regioniniame parke. Ežero ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,93 km, didžiausias plotis – 0,3 km. Altitudė 149,2 m. Krantai aukšti. Ežerą supa Poviliškio miškas.
Pietvakariuose iš Samavo į Stirnių ežerą (pro Galnakio II ir Galnakio I ežerus) teka upelis. Priklauso Žeimenos upės baseinui.
Apyežerė negyvenama.
Ežerėvardis Samãvas kildinamas nuo žodžių samana bei samėti („samanoti“).
Mažylė Šeba
Mažylė Šeba  – 1975 m. JAV sukurtas „blaxpliotation“ žanro trileris, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko aktorė Pem Gryr. Filmas, pasakojantis apie privačią detektyvę, kuri grįžta į gimtąjį miestelį, kad padėtų tėvui, reketuojamam parduoti savo parduotuvę, buvo paskutinis pagal aktorės sutartį su kompanija „American International Pictures“.
Naujojo Paguosčio valsčius
Naujojo Paguosčio valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės Baltarusijos teritorijoje. Centras – Naujasis Paguostis.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje. 1927 m. balandžio 1 d. prijungta dalis Čeresų valsčiaus.
Diržamenių telmologinis draustinis
Diržamenių telmologinis draustinis – valstybinis gamtinis draustinis Lietuvoje, Varėnos rajone, 5 km į šiaurės vakarus nuo Žilinų, tuojau į pietus nuo Diržamenių. Apima Diržamenių ežerą ir pelkę. Įsteigtas 2011 m.
Draustinyje saugomas aukštapelkinis raistas su natūraliomis buveinėmis (pelkiniai miškai, aktyvios aukštapelkės, tarpinės pelkės ir liūnai, natūralūs distrofiniai ežerai).
Apačių fortas Bronkse
Apačių fortas Bronkse  – 1981 m. JAV sukurtas kriminalinis filmas, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko aktorius Polas Njumanas.
Turinys
„Apačių fortas“ – tai policijos nuovada neramiame Bronkso rajone, kurioje patruliais dirba patyręs policininkas Merfis ir jo porininkas jaunasis Korelis. Tai vienintelė vieta rajone, kur netoliese esantys žmonės gali jaustis ramūs, tuo tarpu policininkai, žinodami kvartalo nusikaltėlių specifiką ir gyvenimo būdą, dažnai veikia savo nuožiūra.
Po to, kai gatvėje randami du nušauti policininkai, pasikeičia nuovados viršininkas. Naujasis vadovas pulkininkas imasi represinių veiksmų ir tuo išprovokuoja neramumus. Nuvykę malšinti riaušių Merfis su Koreliu pamato, kaip jų kolega Morganas tyčia numeta žmogų nuo stogo.
Prasideda tyrimas, tačiau neatsiranda liudininkų, nors pulkininkas įtaria, kad jo pavaldiniai kažką slepia. Labiausiai sąžinė graužia Merfį, kurio naujoji draugė medicinos sesuo Izabelė kaip paaiškėja, yra narkomanė. Merfis stengiasi ją palaikyti, netgi žada gauti narkotikų, tačiau šios tiekėjai, pamatę Izabelę su policininku, parduoda jai blogą dozę, nuo kurios ši miršta. Sužinojęs apie tai, Merfis nusprendžia tapti liudininku ir apkaltinti Morganą.
Pempiškis
Pempiškis – viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Kamajų.
Saul Martínez
(g. 1976 m. sausio 29 d.) – buvęs Hondūro futbolininkas, rungtyniavęs Hondūro rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2001–2009 m.
Elvira Bolgova
Elvira Bolgova (, g. 1975 m. gruodžio 28 d., Maskvoje) – Rusijos aktorė.
Biografija
1996 m. baigė M. S. Ščepkino vardo aukštąją teatro mokyklą. Kursiokais buvo Maratas Bašarovas ir Jegoras Barinovas.
1995 m. debiutavo kine, pasirodė filme „Bedugnė“. Sužibėjo Andrejaus Razenkovo ​​filme „Tikrų vyrų išbandymai“ (1998). Vėliau vaidino melodramoje „Retro trejetas“ (1998), veiksmo filme „Sibiro kurortai“ (1998), televizijos seriale „Grožio salonas“ (2000).
2004 m. buvo išleistas televizijos serialas „Dvynės“.
2011 m. suvaidino pagrindinį vaidmenį televizijos seriale „Nereikalingų žmonių sala“.
Pociūnų apylinkė (Nemenčinė)
Pociūnų apylinkė (arba Paciūnų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Paberžės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Nemenčinės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Visalaukės apylinkės.
Arliškių apylinkė
Arliškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Geidukonių telmologinis draustinis
Geidukonių telmologinis draustinis – valstybinis gamtinis draustinis Lietuvoje, Varėnos rajone, 2 km į rytus nuo Gudžių, tarp Geidukonių ir Babriškių kaimų. Apima Bedugnės ežerą ir Geidukonių pelkę. Įsteigtas 2011 m.
Draustinyje saugomas aukštapelkinis raistas su natūraliomis buveinėmis (pelkiniai miškai, degradavusios aukštapelkės, tarpinės pelkės ir liūnai, natūralūs distrofiniai ežerai).
Norulių paminklas partizanams
Norulių paminklas partizanams yra Varėnos rajono savivaldybės teritorijos vakarinėje dalyje, Noruliuose (Merkinės seniūnija), 57 m į vakarus nuo kelio, Liepų gatvės dešinėje pusėje.
Paminklas
Monumentas stačiakampio plano, trijų tarpsnių piramidės nupjauta viršūne pavidalo, pagrindiniu fasadu atsuktas rytus, t. y. link magistralinio kelio Vilnius–Gardinas. Cokolis ir piramidė – betoniniai, viršūnė – juodo šlifuoto akmens. Viršuje kyla metalinis kryželis išplatintais galais su Nukryžiuotojo figūra, iš viršaus pridengta dvišlaičio skardinio stogelio.
Nevarėnų apylinkė
Nevarėnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.
Norulių paminklas partizanams
Paminklas
left|thumb|200px|Bendras paminklo vaizdas iš šiaurės rytų pusės Pagrindinio fasado apačioje įbetonuota juodo akmens memorialinė plokštė su iškaltu užrašu: „ŽUVUSIŲ / NORULIŲ APYLINKĖSE / NUO SOVIETINIŲ OKUPANTŲ / IR JŲ TALKININKŲ KULKŲ / ATMINIMUI“. Centrinės fasado dalies viršuje įbetonuotas akmeninis Gediminaičių stulpų ženklas, o po juo – trys skirtingo dydžio ir skirtingos faktūros akmens plokštės su žuvusių partizanų vardais, pavardėmis, gimimo–žuvimo datomis ir slapyvardžiais: „JAKELIS MOTIEJUS / 1900-1944 / JAKELIS VINCAS / 1911-1947“, „DAINAVOS APYGARDOS PARTIZANŲ VADAS / GEN. RAMANAUSKAS ADOLFAS 1918-1957 VANAGAS“, „BAKANAUSKAI PETRAS 1919-1947 DIEDAS / VYTAUTAS 1922-1946 LUBINAS / BALČIUS JUOZAS 1919-1947 BALUTIS / ČAPLIKAI ADOLFAS 1923-1947 PAUKŠTIS / JURGIS 1923-1948 STRAZDAS / ČESNULEVIČIUS JUOZAS 1924-1946 VASARIS / IVANAUSKAS JONAS 1916-1948 RUGYS / JURKEVIČIUS BOLESLOVAS 1910-1947 PUTINAS / KUZMICKAS VLADAS IŠ LANKININKŲ 1920-1948“. Paminklo viršūnės plokštuma išvarpyta trijų kulkų, tarp kurių iškaltos trijų partizanų pavardės: „JONAS KLIMAS / VLADAS JANULYS / ALFONSAS JUZUKELIS / 1944.XII.17“.
Pietinio fasado sienoje įmūrytos trys, o šiauriniame fasade – dvi akmens plokštės su žuvusių partizanų pavardėmis. Pietų pusėje: „KRAUNELIS VYTAUTAS 1923-1948 ŽILVITIS / MILINAVIČIUS ANTANAS 1906-1949 BITINAS / VALENTUKEVIČIUS VYTAUTAS 1923-1949 ARAS“, „TĖVAS / IR / SŪNUS: / KLEOPAS KRAUNELIS 1895- BRIEDIS / STASYS KRAUNELIS 1927-1947 RAGAS / VLADAS LAUKEVIČIUS 1925- LAPELIS / IŠ ŽEIMIŲ“; šiaurės pusėje: „BEŽEMĖS VALSTIETĖS SŪNŪS: / JUOZAS STUČKA / PRANAS STUČKA“, „JUOZAS MILIAUSKAS / VLADAS KVARACIEJUS / 1945.VII“.
Nevarėnų apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Nevarėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Telšių rajonui. 1954 m. prijungta Dadotkų apylinkė, dalis Skaudučių apylinkės, dalis Petraičių apylinkės ir dalis Trimėsėdžio apylinkės, 1963 m. – Nerimdaičių apylinkė ir Mitkaičių apylinkė.
Norulių paminklas partizanams
Paminklas
left|thumb|200px|Paminklo nugarinio fasado vaizdas iš pietvakarių pusės Paminklo nugarinio fasado viršuje atkartoti Gediminaičių stulpai, o po jais įbetonuotos dvi stambaus grūdėtumo rusvo granito akmens plokštės su iškaltomis pavardėmis: „BAKANAUSKAI JUOZAS 1912-1946 / VLADAS 1917- / KLIMAŠAUSKAS STASYS 1925-1949 GENYS / KLIMAVIČIAI JONAS 1928-1949 KLEVAS / JUOZAS 1924- MILŽINAS / PAŠKAUSKAS VACLOVAS 1931-1949 VASARIS / VALANGEVIČIUS VACLOVAS 1933- LAKŪNAS / VINKEVIČIUS STASYS 1926-1949 JAUNUTIS / MAKARAVIČIUS VINCAS -1948 // KARSOKAI JONAS 1926-1947 ŠERMUKŠNIS / VLADAS 1928-1947 PERKŪNAS / KVARACIEJAI JONAS 1923-1947 VILKAS / JURGIS 1916-1945 ŽAIBAS / MILIAUSKAS VACLOVAS 1920-1946 LIŪTAS / PEČIONAITIS ALBINAS 1922-1945 SUVALKAS / SASNAUSKAS PETRAS 1924-1946 SMILGA / VITKAUSKAS BRONIUS 1920-1948 UPELIS / ŽURAULIA SILVESTRAS 1913-1947 LAKŪNAS“.
Paminklo aukštis – apie 2,5 m. Saugotinos teritorijos plotas – 25 m².
Paminklą juosia ažūrinė metalinė tvorelė, kurios centrinėje dalyje iš visų pusių pavaizduoti Gediminaičių stulpai.
Istorija
Paminklas pastatytas 1997 m. Skirtas Norulių apylinkėse 1944–1949 m. žuvusiems Nemuno (Pietų Lietuvos) partizanų srities Algirdo (nuo 1946 m. – Dainavos) apygardos partizanams ir 1957 m. Vilniuje sušaudytam Dainavos apygardos bei Pietų Lietuvos srities partizanų vadui Adolfui Ramanauskui–Vanagui (1918–1957) atminti.
FK Kaspij Aktau
Aktau „Kaspij“ – Kazachijos futbolo klubas iš Aktau.
Istorija
Klubas įkurtas 1962 m. 2020 m. žaidė Premjer lygoje, bet pirmenybės buvo sustabdytos dėl pandemijos. Ekipai grsia iškritimas iš elito diviziono.
Sezonai
GE (grupių etapas).
Miorų valsčius
Miorų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės Baltarusijos teritorijoje. Centras – Miorai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje. 1927 m. balandžio 1 d. prijungta dalis Čeresų valsčiaus.
Ilgininkų telmologinis draustinis
Ilgininkų telmologinis draustinis – valstybinis gamtinis draustinis Lietuvoje, Varėnos rajone, tarp Ilgininkų ir Kampų kaimų bei kelio ir Ilgio ežero. Apima Ilgininkų pelkę. Įsteigtas 1992 m.
Draustinyje saugomas Dzūkų ežeruotam moreniniam kalvynui būdingas paežerinių pelkių kompleksas.
Andriejiškė
Andriejiškė – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Bačkininkų, šiauriau kelio.
Nier: Automata
thumb|right|240px| „2B“ ir „9S“ androidai kovoja su priešiškomis mašinomis dykumoje Nier: Automata – 2017 m. fantastinis veiksmo RPG kompiuterinis žaidimas, skirtas „PlayStation 4“ ir PC „Windows“ sistemoms. 2018 m. adaptuotas „Xbox One“ konsolei. Sukurtas Japonijos „PlatinumGames“ studijos ir išleistas „Square Enix“.
„Nier: Automata“ yra vieno žaidėjo žaidžiamas žaidimas, kurio metu androidai-žmonės kovoja su Žemės planetą užgrobusiomis ateivių gyvomis mašinomis. Metacritic.com suvestinės duomenimis, žaidimą kritikai įvertino 88 balų iš 100 vidurkiu.
Siužetas
5012 m. į Žemės planetą įsiveržė priešiškų ateivių pajėgos, sudarytos iš gyvų mechanizmų. Negalėdami pasipriešinti karo metu likę gyvi žmonės pasitraukė į Mėnulį. 5204 m. jie organizavo kontrataką su androidų armija, tačiau jiems nepavyko įveikti ateivių mašinų. Norint pakreipti karo linkmę žmonių naudai, buvo įsteigtas elitinių androidų „YoRHa“ padalinys.
Žaidėjas pradeda valdyti kovos androidą, moteriško pavidalo „2B“, ginkluotą šaunamaisiais ginklais su droido pagalba kovoms iš atstumo ir kardais artimai kovai. „2B“ partneriu tampa vyriško pavidalo analizės androidas „9S“, kuris žaidimo metu seka paskui „2B“. Androidai vykdo misijas Žemės paviršiuje kovodami tiek su mažomis, tiek su milžiniškomis mašinomis, kurios atakuoja energijos sferomis ir spinduliais iš atstumo arba mechaninėmis priemonėmis iš arti. Priklausomai nuo žaidimo eigos įmanomos įvairios žaidimo siužeto pabaigos. Perėjus žaidimą atsiveria galimybė peržaisti žaidimą su androidu „9S“, kurio misija šiek tiek skiriasi eiga nuo „2B“ misijos. Žaidimo eigoje atsiveria galimybė vykdyti misijas su trečiuoju androidu „A2“.
Mechanika
Žaidimo veiksmas vyksta 3D kompiuterine grafika sukurtuose Žemės apleistuose miestuose, fabrikų aplinkoje. Androidai juda pėsčiomis ir privilioję laukinius žvėris (briedį, šerną) gali jodami judėti greitai. Kovose su mašinomis renkami pinigai ir įvairūs objektai, kyla herojų patirties lygiai. Kiekvieną androidą lydi jo ryšių skraidantis droidas, kuris padeda kovose ir judėjime − už droido užsikabinęs veikėjas gali trumpai skristi, atlikti šuolius. Žemės paviršiuje yra androidų-žmonių pasipriešinimo stovyklos, kuriose galima prekiauti ginklais, objektais, išklausyti įvairią NPC informaciją, priimti misijas. Dalis pokalbių pateikiami tik dialogo teksto languose.
Telšių apylinkė
Telšių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.
Nier: Automata
Mechanika
Žaidimas pasižymi nuolat besikeičiančiu režimu: paprastai veikėjai valdomi iš trečiojo asmens perspektyvos matant vaizdą iš už veikėjo nugaros 3D grafikos aplinkoje, tačiau žaidime yra daug sekcijų, kai režimas pervedamas į 2D šaudyklėms bei platformeriams būdingą režimą, kai veikėjai juda ir yra matomi iš šono arba iš viršaus dideliu atstumu. Įgijus įvairių mikroshemų jomis galima tobulinti ir keisti androidų sugebėjimus.
Telšių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta 1963 m. sausio 12 d. iš dalies Lauksodos apylinkės, dalies Viešvėnų apylinkės ir dalies Lieplaukės apylinkės.
Aleksejus Makarovas
Aleksejus Makarovas (, g. 1972 m. vasario 15 d., Omske) – Rusijos teatro ir kino aktorius.
Biografija
Būdamas 14 metų nusprendė tapti aktoriumi. Baigęs mokyklą, bandė patekti į GITIS, bet pirmą kartą nepavyko. Dirbo bilietų pardavėju, krovėju, netgi buvo gaisrinės darbuotojas. Antru bandymu jis vis dėlto įstojo į GITIS, kurį baigė 1994 m.
Kine debiutavo 1995 m., suvaidinęs čigoną filme „Ant kampo prie patriarchų“. Pirmasis pagrindinis vaidmuo Aleksejui atiteko 2004 m. – veiksmo filme „Asmeninis numeris“, kuriame jis vaidino FSB majorą Aleksejų Smoliną. Po šio filmo pradėtas kviesti į pagrindinius vaidmenis. Filmavosi eilėje projektų: „Apie ką kalba vyrai“, „Pareigūnai“, „Teismas“, „Tylus Maskvos kiemas“, „Angelika“, „Caras“, „Ulano baladė“, „Reikalinga auklė“, „Majoro Baranovo asmens byla“, „Trys muškietininkai“, „2-oji rinkimų diena“.
Yousuf Karsh
thumb|Yousuf Karsh Yousuf Karsh, tikrasis vardas Howsep Karshian (1908 m. gruodžio 23 d. Mardine, Turkijoje – 2002 m. liepos 13 d. Bostone) – armėnų kilmės Kanados fotografas. Specializavosi portretuose.
Sambaris
Sambaris (dar samboris, sambariai, melstuvės) – senovės lietuvių šventė. Vienus sambarius švęsdavo piemenys, kitus – žemdirbiai.
Pavasariniai sambariai – piemenų šventė. Aukštaitijoje švęsta per Sekmines, Žemaitijoje – per Devintines. Jos metu piemenys, papuošę karvių ragus vainikais, atgindavo bandą anksčiau ir iš šeimininkų susirinkdavo vaišes. Tada laukuose keldavo iškylą, pasikviesdavo kerdžių, kartais ir bernus, šeimininkus, ten žaisdavo, dainuodavo, vaidindavo vestuves. Pavasariniai sambariai išnyko ~XX a. pr., kai kaimams išsiskirsčius į vienkiemius, nustota bendrai ganyti gyvulius.
Kiti sambariai susiję su žemdirbyste ir būdavo švenčiami kaip sėjos, pasėlių lankymo ir derliaus nuėmimo pabaigtuvės. Ta proga valstiečiai gamindavo sambarinį alų, jį aukodavo Žemynai, Žemėpačiui, vaišindavosi, linksmindavosi. XV a. sambarius, rengtus rudenį miškeliuose, aprašė Janas Dlugošas, sėjos sambarius mini kiti autoriai – Motiejus Strijkovskis, Jonas Lasickis, Matas Pretorijus. XIX a. sambarius dar mini Simonas Daukantas. Ši šventė taip pat išnyko XX a. pr.
Šventės pavadinimas reiškia „sunešimas, su(si)dėjimas“ (plg. „sunešta, surinkta“).
Šilinis dobilas
Šilinis dobilas (Trifolium medium) – dobilų (Trifolium) genties augalų rūšis. Paplitęs didžiojoje Europos dalyje, Kaukaze.
Šio daugiamečio augalo stiebas status, 15–50 cm aukščio. Lapai sudėtiniai, sudaryti iš 3 pailgų lapelių, išsidėsčiusių ant ilgokų lapkočių. Žiedynas – rausva galvutė. Žydi vasarą. Šilinis dobilas labai panašus į raudonąjį dobilą, bet skiriasi tuo, kad jo lapeliai siauresni, neturi balkšvų žymių.
Indian Arrows
– Indijos futbolo klubas iš Delio.
Istorija
Klubas įkurtas 2010 m. kaip AIFF XI. Netrukus pateko į I-League.
2011 m. birželio 15 d. pasikeitė pavadinimą ir tapo Pailan Arrows. Tačiau 2013 m. rugpjūčio mėn. klubas buvo pašalintas iš elito diviziono, nes klubo rėmėjai nebeišgalėjo išlaikyti klubo.
Pateko į 2017/18 m. I-League ir pasikeitė pavadinimą, bei tapo Indian Arrows FC.
Sezonai
Šaltiniai:
Spalvinė gama
Mėlyna ir balta spalvos.
1-asis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas
1-asis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas - tai individualios nuotolinės šachmatų varžybos vykdomos pagal ICCF taisykles. Čempionato pradžia 1960 balandžio 1, pabaiga – 1962 gruodžio 1. Su kiekvienu varžovu paštu buvo žaidžiamos dvi partijos, siunčiant ėjimus laiškais ar atvirlaiškiais.
Prizininkai
1-iojo Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionato nugalėtoju tapo Anicetas Uogelė (Šiauliai), surinkęs 10,5 taško iš 14-kos galimų. Tašku atsilikęs J. Sargūnas, iškovojo sidabro, o J. Daunys - bronzos medalį (9 tšk.). Abu iš Vilniaus.
Petrolina
Petrolina  – miestas šiaurės rytų Brazilijoje, Pernambuko vakaruose, kairiajame San Fransisko krante, priešais Žuazeirą (Bahijos valstija, jungia tiltas), 730 km į vakarus nuo Resifės. Yra oro, upių uostai, plentai į Salvadorą, Resifę, Fortalezą. Vystoma tekstilės, odos, chemijos, maisto (vaisių ir daržovių) pramonė. Prekyba žemės ūkio žaliavomis (mangais, vynuogėmis, gvajavomis, kokosais, bananais, arbūzais, melionais, pomidorais, svogūnais), veisiamos ožkos, avys, galvijai. Į vakarus nuo miesto įrengta Sobradinjo vandens jėgainė, sudarytas tvenkinys. Petrolinoje veikia Sertauno muziejus, pristatantis šiaurės rytų Brazilijos kaubojų gyvenimą ir istoriją. Stovi neogotikinė Jėzaus Švč. Širdies katedra (pastatyta 1929 m.).
Istorija
Petrolina pradėjo kurtis 1870 m., miesto teisės suteiktos 1895 m. Petrolina su Žuazeiru pradėjo sparčiai augti po to, kai 1982 m. pastatyta Sobradinjo užtvanka. Miestas tapo dideliu žemės ūkio centru.
Dikovina
Dikovina – buvęs kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Kackonių.
Kazachstano futbolo varžybos 2013 m.
Pirmasis etapas
🛡️ Pastabos.
Samantonių stovyklavietė
Samantonių stovyklavietė – archeologinė gyvenvietė Lietuvoje, Ukmergės rajone, Samantonių kaimo apylinkėse, Šventosios dešiniajame krante. Rasta mezolito, neolito ir žalvario amžiaus radinių.
Pietinėje pusėje rasta ankstyvojo mezolito gremžtukų, strėlių antgalių. Šiaurinėje pusėje rasta nemažai neolitinių titnago dirbinių – strėlių antgalių, gremžtukų, gramdukų, akmeninių kirvių, buožių dalių. Taip pat rastas žalvario amžiaus būstas: ovalus, 10x6 m matmenų, pastatytas iš karčių, sienos pintos iš šakų ir krėstos moliu, jo įėjimas buvęs šone, stogą rėmė du šulai, asloje rastos 3 židinių duobės su anglėtu smėliu ir keletas plokščių apdegusių akmenų. Be to, būste rasta keramikos šukių (keramika gaminta iš molio, maišyto su granitu). Indai buvę įvairių pavidalų (apskritas plokščias dubuo, siaurakaklė amfora, taurės, kibiro pavidalo).
Samantonių stovyklavietė 1940 m. tyrinėta Kauno kultūros muziejaus darbuotojų. Radiniai saugomi Kauno istorijos muziejuje.
Jolita Skablauskaitė
Jolita Skablauskaitė (1950 m. rugsėjo 20 d. Joniškio raj., Kuisiuose – 2018 m. kovo 10 d. Joniškyje) – lietuvių poetė, prozininkė, dailininkė.
Biografija
1976 m. baigė menotyrą Vilniaus dailės akademijoje. Kurį laiką dirbo Kaune, vėliau atsidėjo vien kūrybiniam darbui. Yra surengusi keletą parodų. Pirmoji knyga „Tik šviesūs paukščiai naktyje“ išėjo 1986 m., už ją autorė buvo apdovanota Antano Jonyno premija. Nuo 1987 m. – Lietuvos rašytojų sąjungos narė. 1998 m. už romaną „Mėnesienos skalikas“ apdovanota Žemaitės literatūrine premija.
Nuo 1987 m. gyveno Vilniuje, Skroblų gatvėje esančiame bendrabutyje. Vasaras leisdavo gimtinėje, kur ir parašė didžiąją dalį savo kūrinių. Mirė 2018 m. gimtajame Joniškyje. Ten ir palaidota.
thumb|240px|J. Skablauskaitės namas Kuisiuose
Kūrybos bruožai
Jolitos Skablauskaitės, Petro ir Povilo Dirgėlų apsakymų motyvais Algimantas Puipa sukūrė filmą „Žaibo nušviesti“ (1996 m.).
Jodų valsčius
Jodų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės Baltarusijos teritorijoje. Centras – Jodai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje. 1927 m. balandžio 1 d. dalis teritorijos perduota Perbrado valsčiui.
Gyliškė
Gyliškė – buvęs kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Kančiogino.
Sebastião Salgado
Biografija
Salgado yra UNICEF vertinamas fotožurnalistas. Savo darbais jis koncentruojasi į žmogų − dažniausiai pavargusį, melancholišką, pasyviai susitaikiusį ir nebeturintį pakankamai galios ir jėgų kovoti už save.
Gruzijos futbolo varžybos 2019 m.
Gruzijos futbolo varžybos 2019 m.
Sioni prieš Samtredia
-- --
Aragvi Dusheti prieš Guria
-- --
--
Kranachanas
250px|miniatiūra|dešinėje|Kranchanas Kranachanas  – tradicinis škotų desertas. Dabar paprastai daromas iš plaktos grietinėlės, viskio, medaus (tinkamiausias – viržių medus) ir šviežių aviečių, su kepintais avižiniais miltais, per naktį pamirkytais nedideliame kiekyje viskio.
Iš panašių ingredientų, bet be aviečių, daromas gėrimas Atholl brose.
Tradicinis būdas patiekti kranachaną būdavo padėti ant stalo lėkštes su kiekvienu ingredientu atskirai, kad kiekvienas asmuo pasidarytų kranachano variantą pagal savo skonį. Dabar aukštos desertinės stiklinės naudojamos tipiškam Kranachano patiekimui.
Pradžioje kranachanas buvo vasaros patiekalas, dažnai valgytas maždaug derliaus nuėmimo metu. Dabar labiau valgomas visus metus ir ypatingomis progomis. Patiekalo variantas yra ale-crowdie, sudarytas iš elio, melasos ir viskio su avižiniais miltais ir patiekiamas vestuvėse. Į jį įmaišydavo ir žiedą – kam žiedas papuldavo, to vestuvės, atseit, bus sekančios.
Receptas
Vienas tradicinis variantas: 85 g avižinių kruopelių (smeigtuko galvutės dydžio), 280 ml plakamosios grietinėlės, 35 ml (du šaukštai) viskio. Kruopelės skrudinamos įkaitintoje keptuvėje, po to nusijojamos, kad atskirti dulkes. Tada kruopelės per naktį mirkomos viskyje dedamos į plaktą grietinėlę, į mišinį įdedant dar šiek tiek viskio. Į stiklinės dugną įdedamos kelios aviečių uogos, o tada į stiklinę dedamas gautas mišinys.
Variacija – keletą aviečių sutrinti ir įmaišyti į mišinį. Naudojamo viskio kiekis parenkamas pagal asmeninį skonį, bet jis turi suteikti skonio atspalvį, o ne lemti deserto skonį.
FK Âssy Sajram
„Jasų“ futbolo klubas arba Sairamo „Âssy“ – Kazachijos futbolo klubas iš Sairamo (Šymkento priemiestis).
Istorija
Iki 2004 m. klubas žaidė Turkestane.
Ilgininkų botaninis-zoologinis draustinis
Ilgininkų botaninis-zoologinis draustinis – savivaldybės gamtinis draustinis Lietuvoje, Varėnos rajone, tarp Ilgininkų, Kampų ir Lydekininkų kaimų bei kelio. Apima Kampų pelkę. Įsteigtas 2002 m.
Draustinyje saugoma natūrali tarpinio tipo pelkė, derlingų mišriųjų miškų medynai su būdinga augalija ir gyvūnija. Čia peri juodieji gandrai, gervės, pilkosios meletos, ereliai rėksniai, sutinkama nemažai retų drugių rūšių.
Mehdi Benatia
Mehdis Aminas el Mutakis Benatija (, dar įvardijamas kaip Medhi Benatia; g. 1987 m. balandžio 30 d.) – Maroko futbolininkas, gynėjas. Kitados atstovavo Turino „Juventus“ ir Maroko vyrų futbolo rinktinei. Geriausias arabų šalių žaidėjas (2014 m.).
Karjera
Karjerą pradėjo Marseille klube, paskui buvo skolinamas Tours ir Lorient klubams.
2008 m. buvo parduotas Clermont klubui. Vėliau atstovao Udinese, Roma klubams.
2014 m. už 26 mln. eurų buvo parduotas Bayern Munich. 2016 m. buvo skolinamas Juventus, už metų parduotas.
Rinktinė
Nors gimė ir užaugo Prancūzijoje, bet dėl kilmės pasirinko Maroko pilietybę.
Nuo 2008 m. atstovavo šalies nacionalinei rinktinei, per 53 rungtynes pelnė 2 įvarčius. .
Zubački Kabao
Zubački Kabao  – viršukalnė vakarų Juodkalnijoje, aukščiausia Orjeno kalnų grandinėje. Aukštis – 1894 m. Sudaryta iš klinties. Nuo kalno galima išvysti Kotoro įlanką, Adrijos pakrantę, Skadaro ežerą, Durmitoro kalnus.
Peniankai (Anykščiai)
Peniankai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Šeimyniškių. Priklauso Pagirių seniūnaitijai (nuo 2009 m.). Šiaurinę kaimo dalį užima pramoniniai sodai. Priklauso Dabužių parapijai.
Archeologijos paminklas – Peniankų pilkapynas yra 2 km į rytus nuo Kavarsko–Anykščių kelio, netoli Šventosios ir Limenės santakos. Išliko 41 pilkapis. 1976 m. pilkapyną surado ir 3 pilkapius ištyrė Istorijos instituto archeologai. Pilkapių forma, sampilai, laidojimo papročiai būdingi I tūkstantmečio viduriui.
Istorija
Konstantinas Klimčickas nuo XIX a. vidurio valdė gretimus Dabužių bei Peniankų dvarus. 1948 m. vasario 7 d. Peniankų kaime, Onos Jacevičienės namuose, buvo suimti ir įkalinti Algimanto apygardos vado adjutantas Povilas Žarskus-Darius (g. 1929 m.) ir Lokio būrio vadas Liudas Sudeikis-Klajūnas.
1949 m. kaimas buvo įjungtas į kolūkį „Tarybų Lietuva“, vėliau priklausė Anykščių sodininkystės tarybiniam ūkiui, Ažuožerių sodininkystės kolūkiui, kol 1992 m. ūkis iširo.
Jablonuvka
Jablonuvka – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Bačkininkų.
Krustališkė
Krustališkė – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Svirkų.
Pilvingio ornitologinis draustinis
Pilvingio ornitologinis draustinis – savivaldybės gamtinis draustinis Lietuvoje, Varėnos rajone, tarp Pilvingių ir Sukarepkos. Apima Pilvingio ežerą. Įsteigtas 2002 m.
Draustinyje saugomas pelkėjantis Pilvingio ežeras su pakrančių pelkynais. Šioje vietoje peri retos ir saugomos paukščių rūšys: didysis baublys, gulbė nebylė, nendrinė lingė, baltaskruostė žuvėdra (Lietuvoje labai reta), juodoji žuvėdra, rudagalvis kiras, juodasis gandras, pilkasis garnys ir kt.
Punjab FC
Pandžabo futbolo klubas, o angliškuose šaltiniuose žinomas kaip Punjab Football Club, o trumpai Punjab FC – Indijos futbolo klubas iš Čandigarho.
Istorija
Klubas įkurtas 2005 m. kaip futbolo akademija ir vadinosi Minerva Academy.
Pandžabo futbolo klubas (Punjab FC)
Klubas pasikeitė pavadinimą ir tapo Pandžabo futbolo klubu (Punjab Football Club). Šį pavadinimą ėmė naudoti visų amžiaus grupių ekipos.
Pliusų valsčius
Pliusų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės Baltarusijos teritorijoje. Centras – Pliusos.
Punjab FC
Sezonai
Šaltiniai:
Spalvinė gama
Žydra, mėlyna ir balta spalvos.
Pliusų valsčius
Istorija
thumb|left|160px|Valsčiaus būstinė tarpukaryje
Valsčius įkurtas po I pasaulinio karo ir priklausė Breslaujos apskričiai Lenkijoje.
Davit Mujiri
(g. 1978 m. sausio 2 d.) – buvęs Gruzijos futbolininkas, rungtyniavęs Gruzijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2003–2008 m.
Ilgelio botaninis-zoologinis draustinis
Ilgelio botaninis-zoologinis draustinis – savivaldybės gamtinis draustinis Lietuvoje, Varėnos rajone, 2 km į šiaurės rytus nuo Nedzingės. Apima Ilgelio ežerą ir jo apyežeres. Įsteigtas 2002 m.
Draustinyje saugoma natūrali ežero ekosistema su apyežerių tarpinio tipo pelkėmis. Ypač saugomos pievinių lingių perėjimo vietos.
Plaučių ventiliatorius
Plaučių ventiliatorius – kvėpuoti padedantis medicininis prietaisas, palengvintai pripildantis plaučius oro. Jis reikalingas ligoniams, kurie nebesugeba pakankamai gerai kvėpuoti patys. Taip atsitinka sergant sunkiomis plaučių ligomis, tame tarpe ir sunkiais COVID-19 atvejais. Kartais vadinamas „respiratoriumi“ bet taip dažnai vadinamas ir kitoks, orą filtruojantis aparatas.
alt=A machine with hoses and gauges on a wheeled cart|thumb|XX amžiaus viduryje naudotas plaučių ventiliatorius thumb|„Geležinis plautis“
Variantai
Žinomi penki tokių prietaisų variantai :
Istorija
Šiuolaikiniai plaučių ventiliatoriai yra sudėtingos, kompiuterių valdomos mašinos, tačiau galimi ir paprastesni prietaisai. Pirmieji, XVII amžiuje pasirodę ventiliatoriai buvo rankomis stumdomos dumplės. Jų nauda daug priklausė nuo mediko įgūdžių. Apie 1900 m. vokiečių gydytojas Heinric Dräger sukūrė prietaisą kuriame laikrodinis mechanizmas periodiškai, 12 kartų per minutę atidarydavo vožtuvą suspausto oro ar deguonies balionui. Suspaustas oras per kaukę būdavo pučiamas į ligonio plaučius. Kai vožtuvas užsidarydavo, medikas trumpam nuimdavo kaukę leisdamas ligoniui iškvėpti. Šis prietaisas buvo sėkmingas. Apie 1950 m. pasirodė „geležinis plautis“ – sandarus konteineris, į kurį talpinamas visas ligonis, išskyrus galvą. Praretinant orą konteineryje, ligonio krūtinė išsiplečia ir plaučiai įkvepia. Šie prietaisai buvo elektriniai, tačiau nesant elektros galimi naudoti ir rankomis. „Geležinis plautis“ buvo labai efektyvus, tačiau didelis ir nepatogus naudoti. Vėliau buvo pasiūlyti periodiškai krūtinės ląstą suspaudžiantys aparatai. 1932 m. taip pat buvo nustatyta, jog galima naudoti supamas lovas (galvą aukštyn – kojas aukštyn). Šiuo atveju plaučiams įkvėpti ir iškvėpti padeda priklausomai nuo padėties kintantis vidaus organų svorio slėgimas.
„Avarinės padėties“ ventiliatorius
thumb|right|[[Masačusetso technologijos institutas|Masačusetso technologijos instituto COVID-19 krizės metu sukurtas plaučių ventiliatorius. ]]
Epidemijos atveju, trūkstant įprastinių prietaisų, pasitelkiamos ir mažiau standartus atitinkančios mašinos. Kuriami specialūs brėžiniai, pagal kuriuos 3D spausdintuvas gali greitai ir automatiškai pagaminti visas reikalingas dalis. Reikalingą programinę įrangą siūlo atviro kodo projektai. Nors šių prietaisų dokumentacija ir testavimo apimtis gana prastai atitinka įprastus mokslinius ar medicininius standartus, COVID-19 pandemijos atveju Amerikoje buvo leista juos naudoti. Lietuvoje tokių ventiliatorių ėmėsi elektronikos gamintojas „Teltonika“.
Jei epidemijos metu įprastinių prietaisų pradeda trūkti, nesant jokio, mirties tikimybė ženkliai padidėja. Ventiliatorius ligoniui reikalingas gana ilgai (15 - 20 dienų). Epidemijos atveju tai gali prisidėti prie jų trūkumo.
Bijela Gora
thumb|250px|Borovi do [[kara Bijela Goroje]]
Bijela Gora  – karstinis plokščiakalnis Dinarų kalnuose, vakarų Juodkalnijoje, šiauriniame Orjeno pakraštyje. Būdingas aukštis 1200–1500 m. Aukščiausia vieta – Velika Jastrebica (1862 m). Kalnai smarkiai paveikti ledyninės erozijos, gausu trogų, nuobyrynų.
Būdingos aukštikalnių pievos bei europinių kėnių, juodųjų ir baltažievių pušų, bukų giraitės. Yra daug retų, saugomų augalų. Plokščiakalnyje gyvena elniai, šernai, kartais sutinkami rudieji lokiai ir kalnų ožiai.
Martyniškė
Martyniškė – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Bačkininkų.
Samanis (Lazdijų r.)
Samanis – ežeras pietų Lietuvoje, Lazdijų rajone, apie 3,5 km į rytus nuo Veisiejų. Ežeras netaisyklingo pavidalo, daug įlankų. Ilgis iš šiaurės į pietus 0,8 km, plotis iki 0,62 km. Altitudė 121,2 m. Būdingi aukšti krantai, apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai.
Vandenvardis kilęs nuo žodžio samanos.
Upynos apylinkė (Telšiai)
Upynos apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Luokės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Užvenčio rajonui. 1954 m. prijungta Dirvonėnų apylinkė ir didžioji dalis Gintenių apylinkės, 1966 m. – dalis Biržuvėnų apylinkės.
Irfan Bachdim
(g. 1988 m. rugpjūčio 11 d.) – Indonezijos futbolininkas, rungtyniavęs Indonezijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2010–2014 m.
Kerngormo nacionalinis parkas
Kerngormo nacionalinis parkas – nacionalinis parkas, esantis šiaurės rytų Škotijoje, įkurtas 2003 m. Tai buvo antrasis iš dviejų Škotijos parlamento įsteigtų nacionalinių parkų po Loch Lomondo ir Trosachso nacionalinio parko, įsteigto 2002 m. Didžiausią parko plotą užima Kerngormo kalnų grandinė ir aplinkinės kalvos. Kerngormo nacionalinis parkas yra didžiausias nacionalinis Jungtinės Karalystės parkas. 2010 m. jis buvo išplėstas į Perto ir Kinroso sritį.
FK Akžajyk Oral
Istorija
Klubas įkurtas 1968 m. Tuo metu vadinosi „Uralecu“. Susikūrus nepriklausomai kazachų valstybei, klubas žaidė savo šalies futbolo sistemoje. Dėl rėmimo sutarčių dažnai kisdavo klubo pavadinimas. Žaidė arba aukščiausioje lygoje, arba kuriam laikui iškrisdavo į Pirmą lygą.
Kerngormo nacionalinis parkas
4 528 km² ploto nacionaliniame parke gyvena apie 18 000 žmonių. Didžiausios parko gyvenvietės yra Avimoras, Balateris, Breimaras ir Grantaunas prie Spėjaus. Turizmas sudaro apie 80 % šių gyvenviečių ekonomikos. 2019 m. duomenimis parkas sulaukė virš 2 mln. turistų. Dauguma lankytojų yra škotai, tuo tarpu 25 % lankytojų yra atvykę iš likusios Jungtinės Karalystės, o 21 % – iš kitų šalių.
Geografija
thumb|Dramokterio perėja yra pagrindinis kelias į nacionalinį parką iš pietinės jo pusės Kerngormo nacionalinis parkas užima 4 528 km² plotą ir apima Aberdynšyro, Morėjaus, Hailando, Anguso bei Perto ir Kinroso sritis. Nors parkas yra pavadintas Kerngormo kalnų grandinės vardu, o ji pati yra parko viduryje, ji sudaro tik dalį parko ploto. Parke taip pat yra ir kitos kalvų grandinės – Anguso Glensai ir Monalijo kalnai, bei žemumos – Stratspėjus ir aukštutinis Disaidas. Parke išteka trys pagrindinės Škotijos upės: Spėjus, Di ir Donas. Spėjus, kuri yra antra ilgiausia Škotijos upė, išteka Monalijo kalnuose, tuo tarpu Di ir Donas – Kerngormo kalnuose.
Pau Capell
Pau Capell (g. 1991 m. rugsėjo 10 d.) – Ispanijos ilgų nuotolių bėgikas, dalyvaujantis bekelės bėgimo varžybose. 2016 m. jis Pasaulio bekelės ultramaratonų taurėje užėmė galutinę 3-iąją vietą, o 2017 m. bendroje įskaitoje jis iškovojo 2-ąją vietą.
Kerngormo nacionalinis parkas
Geografija
Kerngormo kalnų grandinė susideda iš trijų pagrindinių plynaukščių, esančių maždaug 1000-1200 m aukštyje virš jūros lygio, o viršūnės siekia maždaug 1 300 m aukštį. Daugumoje viršūnių yra susiformavę torai – didelės, nieko neprilaikomos uolienų atodangos. Plynaukščių pakraščiuose dažniausiai yra susidarę statūs granito skardžiai, puikiai tinkantys slidinėjimui, laipiojimui uolomis bei ledu. Sniegas kalnuose laikosi visą žiemą, o sniego lopai aptinkami ir vasarą.
Pau Capell
Karjeros pasiekimai
Prestižiškiausi laimėjimai:
Kerngormo nacionalinis parkas
Geografija
Monalijo kalnai yra į šiaurę nuo Stratspėjaus. Šių kalnų plynaukštės aukštis siekia 700-950 m virš jūros lygio.
Per parką yra nutiesti du pagrindiniai transporto keliai: A9 automobilių kelias ir Highland Main Line geležinkelio linija, einantys per Dramokterio perėją bei jungiantys vakarinę ir šiaurinę parko dalis bei Perto ir Inverneso miestus. Highland Main Line yra vienintelė geležinkelio linija einanti per parką. Be A9 kelio, per parką yra nutiesti ir keli kiti automobilių keliai – A86, jungiantis Stratspėjų su Fort Viljamu, bei A93, jungiantis Disaidą su Pertu ir Aberdynu.
Geologija
Didžioji dalis Kerngormo nacionalinio parko uolų nusėdo maždaug prieš 600-800 milijonų metų buvusio Laurentijos žemyno pakraščiuose. Šios uolos labiausiai slinkosi ir metamorfavosi Kaledoninės kalnodaros, kuri vyko prieš maždaug 430-490 milijonų metų, metu. Prieš maždaug 470 milijonų metų įvykusi „Grampiano kalnodara“, kurios metu uolos pradėjo deformuotis, yra susijusi su vulkaninio lanko susidūrimu su Laurentija. Šis procesas truko apie 20 milijonų metų. Kiek vėliau Baltika taip pat susidūrė su Laurentija. Dėl to dabartinėje Kerngormo parko vietoje esančios uolos dar labiau susiglaudė ir susistūmė. Dėl susidariusių Didžiojo Gleno, Erichto-Leidono ir Glen Tilto sprūdžių, didelė karšto granito masė iškilo į žemės paviršių.
Kerngormo kalnų masyvas daugiausiai sudarytas iš granito. Šioje vietoje jis susidarė maždaug prieš 427 milijonus metų. Manoma, kad dabartinis Kerngormo kraštovaizdis pradėjo formuotis prieš 390 milijonų metų. Mokslininkai įrodė, kad šiuo metu paviršiuje esantis granitas buvo 4-7 km gylyje.
Išskyrus nedidelį senojo raudonojo smiltainio plotelį, nacionaliniame parke nėra jaunesnių uolienų. Dėl paskutiniųjų ledynmečių, parke esančios uolienos buvo veikiamos erozijos. Praėjus ledynmečiui, parke susidarė durpės ir nuošliaužos.
Gamta ir aplinkosauga
thumb|Inšo pelkės yra svarbi nacionalinio parko [[šlapynė]]
Kerngormo kalnams būdingas vertikalusis zoniškumas, o juose vyrauja alpinis klimatas. Kalnuose auga daug retų augalų, gyvena retos paukščių ir gyvūnų rūšys, pavyzdžiui, tundrinės žvyrės, morneliai, sniegstartės, kilnieji ereliai, baltagurkliai strazdai, škotinės žvyrės, škotiniai taurieji elniai ir baltieji kiškiai, taip pat vienintelė šiaurinių elnių banda Britų salose. Švedų kerdžiai bandą į Škotiją atvežė 1952 m. Nuo to laiko šiauriniai elniai laisvai ganosi Kerngormo kalnuose. Šiuo metu bandoje yra apie 150 šiaurinių elnių. Kai kurie iš jų yra gimę Škotijoje, o kai kurie yra atvežti iš Švedijos.
Nacionaliniame parke esančiuose slėniuose auga Kaledonijos miškas – vienas iš sengirės tipų, esančių Škotijoje. Miškas, kurį sudaro daugiausiai pušynai, tęsiasi nuo Fešio upės slėnio parko pietvakaruose iki Abernečio miško šiaurės rytinėje parko dalyje. Daugiau nei pusę išlikusio Kaledonijos miško yra parko teritorijoje. Kaledonijos miške gyvena kurtiniai, tetervinai, škotiniai kryžiasnapiai, pušiniai kryžiasnapiai ir europinės kuoduotosios zylės.
Pasaulinė gamtos apsaugos organizacija (, IUCN) nacionalinį parką įtraukė į V kategorijos saugomų teritorijų sąrašą. Pagal IUCN, V kategorijos saugoma teritorija yra saugoma teritorija, kurioje dėl žmogaus ir gamtos sąveikos laikui bėgant susikūrė išskirtinė teritorija, turinti reikšmingą ekologinę, biologinę, kultūrinę ir vaizdinę reikšmę. IUCN „nacionalinius parkus“ apibrėžia kaip teritorijas atitinkančias klasifikavimo sistemos II kategoriją. Vis dėlto, Škotijoje sričių, atitinkančių II kategorijos klasifikaciją, nėra dėl tūkstančius metų trukusios žmogaus veiklos, pavyzdžiui, žemės ūkio veiklos, istorinių miškų kirtimų, avių ir elnių ganymo ir plataus masto XX a. miško įveisimo, kurio metu buvo įvestos naujos medžių rūšys (daugiausiai pušūnai). Dėl žmogaus ūkinės veiklos dabartinis Kerngormo nacionalinio parko kraštovaizdis yra apibūdinamas kaip pusiau natūralus.
Nacionaliniame parke yra daugybė vietovių, kurios yra papildomai saugomos kitų gamtosaugos objektų. Parke yra 19 specialių saugomų teritorijų, 12 specialių apsaugos teritorijų ir 46 ypatingosios mokslinio domėjimosi vietos. Parke yra devyni Škotijos nacionaliniai gamtos draustiniai.
Istorija
thumb|Kerngormo nacionalinio parko plotas prieš parko išplėtimą 2010 m. Mintis, kad laukinės ar atokesnės Škotijos vietos turėtų tapti saugomomis teritorijomis, išpopuliarėjo jau XIX a. 1931 m. specialus komitetas pasiūlė įsteigti nacionalinį parką, kuris apimtų Kerngormo kalnus. Po Antrojo pasaulinio karo Anglijoje ir Velse buvo įkurta dešimt nacionalinių parkų. Tuo tarpu Škotijoje buvo įsteigtas komitetas nacionalinių parkų klausimui svarstyti. 1945 m. paskelbtame pranešime buvo siūloma steigti nacionalinius parkus penkiose vietovėse, iš kurių viena buvo Kerngormo kalnai. Šalies vyriausybė šias penkias vietoves pavadino „Nacionalinio parko vadovybės teritorijomis“, suteikdama vietinės valdžios institucijoms įgaliojimus priimti su teritorijomis susijusius sprendimus, kuriuos prieš priimant turėtų peržiūrėti šalies valdžia. Vis dėlto, šioms vietovėms nebuvo suteiktas nacionalinio parko statusas. 1981 m. „vadovybės teritorijos“ buvo pakeistos „vaizdingomis nacionalinėmis vietovėmis“, kurių šiuo metu šalyje yra 40. 1990 m. Škotijos kaimaviečių komisija parengė Škotijos kraštovaizdžio apsaugos ataskaitą, kurioje teigė, kad keturios Škotijos vietovės turėtų būti paskelbtos nacionaliniais parkais, o kiekviena iš šių teritorijų turėtų nepriklausomą planavimo valdybą, kuri padėtų išsaugoti vietovių paveldą. Nustatytos keturios vietovės iš esmės apėmė tas pačias penkias vietoves, pasiūlytas 1945 m. Viena iš šių vietovių taip pat buvo Kerngormo kalnai.
Nepaisant to, kad mintis Škotijoje įsteigti nacionalinius parkus gyvavo labai ilgai, šalyje nebuvo imtasi jokių veiksmų iki Škotijos parlamento įkūrimo 1999 m. Vienas pirmųjų teisės aktų, kuriuos priėmė parlamentas, buvo „Škotijos nacionalinių parkų įstatymas“, kuriame buvo pažymėti du dabartiniai Škotijoje esantys nacionaliniai parkai. Prieš įkuriant Kerngormo nacionalinį parką 2003 m., Škotijos parlamento kaimo plėtros komitetas konsultavosi su „Škotijos gamtos paveldu“ bei vietiniais gyventojais. Konsultacijų metu buvo aptartos naujojo parko administracinės ribos.
Įkūrus parką, daugelis vietinių bendruomenių teigė, jog didelis Perto ir Kinroso aukštumų plotas taip pat turėtų tapti parko dalimi. 2008 m. kovo 13 d. tuometinis Škotijos aplinkosaugos ministras Maiklas Raselas paskelbė, kad nacionalinis parkas bus išplėstas ir be tuometinės teritorijos apims Bler Atolo kaimelį bei Ši upės slėnį. Atitinkamai, 2010 m. spalio 4 d. parko teritorija buvo išplėsta. 2015 m. buvo panaikinta viduryje parko ėjusi 53 km 132 kV elektros perdavimo linija. Tuo tarpu kita atkarpa, einanti parko pakraščiu, buvo pagerinta iki 400 kV.
Lankytinos vietos ir pramogos
thumb|Di upės kriokliai, esantys netoli [[Breimaras|Breimaro]]
Parke esančiose gyvenvietėse turizmas sudaro didžiąją ekonomikos dalį. Maždaug 43 % parko gyventojų dirba turizmo sektoriuje. Skaičiuojama, kad kasmet parką aplanko apie 2 mln. turistų. Parko direkcija yra įsipareigojusi skatinti ekoturizmą. Kerngormo verslo partnerystei, skatinančiai tvarų turizmą, priklauso 350 privataus sektoriaus įmonių. 2017 m. pradžioje parkas buvo išrinktas vienu iš septynių geriausių ekoturizmo vietų Europoje ir buvo pavadintas „turistų, mėgstančių leisti laiką gryname ore, Meka“.
Populiariausios veiklos parke yra vaikščiojimas, važinėjimas dviračiu bei kalnų dviračiu, laipiojimas ir plaukimas baidarėmis. Parke taip pat yra 55 munrai (kalnai aukštesni nei 3 000 pėdų, t. y. 914 m) žmonėms, mėgstantiems žygius į kalnus. Per parką eina 107 km ilgio „Speisaido pėsčiųjų kelias“ bei 103 km „Keiterano pėsčiųjų takas“.