cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mamoničių spaustuvė
Mamoničių spaustuvė – spaustuvė, 1574–1624 m. su 1577–1582 m. pertrauka veikusi Vilniuje. thumb|160px|1618 m. spaustuvėje išspausdinta Slavų gramatika
Veikla
Buvo įsikūrusi pirklių Lukos (m. 1606 m. spalio 19 d.), Kuzmos (m. 1607 m.) ir jo sūnaus Leono Mamoničių namuose ir išlaikoma jų lėšomis. 1582–1601 m. spaustuvei vadovavo Luka ir Kuzma, nuo 1601 m. – Leonas Mamoničius. Spaustuvininkais 1574–1576 m. dirbo iš Maskvos atvykę Piotras Mstislavecas, 1582 m. – Vasilijus Haraburda, 1582–1583 m. – Grinius Ivanovičius. Jie nuliejo šriftus. 1580 m. pradėjo naudoti kursyvines ir lotynų raides.
Pirmasis leidinys – Evangelijos (Četveroevangeli) išėjo 1575 m. 1586 m. spaustuvė gavo Stepono Batoro privilegiją bažnytine slavų, graikų, rusų kalbomis spausdinti religijos ir teisės knygas, platinti jas Abiejų Tautų Respublikoje be muito. Spausdino knygas Stačiatikių bažnyčiai ir mokyklai. Jos paplito Lietuvos Didžiojoje kunigaikštystėje, Rusijoje, pietinių slavų žemėse. Spausdino Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės teisės leidinius – 1588 m., 1592 m., 1594 m., 1614 m., 1619 m. Lietuvos Statutą, 1586 m., 1616 m., 1619 m., 1623 m. Lietuvos Vyriausiojo Tribunolo nuostatus, valdovų įsakus. Po 1596 m. Brastos bažnytinės unijos spausdino ir unitų literatūrą.
XVII a. pradžioje pirmąkart atskiromis knygomis pradėti leisti kalendoriai Stačiatikių bažnyčiai. XVII a. daugiausia spausdino knygų lenkų kalba. Iš viso Mamoničių spaustuvė išspausdino – 115 leidinių, iš jų 55 kirilika, 60 – lotynų rašmenimis. 1628 m. spaustuvės įrenginius perėmė unitų Bazilijonų spaustuvė.
FK Krasnodar
Istorija
Klubas įkurtas 2008 m. Nuo 2011–2012 m. sezono rungtyniavo Premjer lygoje. 2014–2015, 2018–2019, 2019–2020 m. iškovojo trečią vietą.
Sezonai
Šaltiniai:
Skurvydiškė
Skurvydiškė – kaimas centrinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 4 km į šiaurės rytus nuo Telšių.
Amė
Amė  – upė rytų Estijoje; Emajegio kairysis intakas. Išteka iš Kuremos ežero ties Palamuse. Teka į pietryčius, prateka Elisverės ežerą. Žemupyje pasuka į vakarus, įteka į Emajegį į šiaurės vakarus nuo Tartu.
Didesni intakai – Vara, Mudajegis.
Lendjelio kultūra
Lendjelio kultūra  – neolito archeologinė kultūra, ją austrų archeologas Osvaldas Menginas pavadino pagal XIX a. radinius Lengyeli vietovėje (Tolnos komitatas, Vengrija).
Arealas ir chronologija
Lendjelio kultūra apie 5000 m. pr. m. e. pakeitė Biuko kultūrą, o vėliau – ir Vakarų juostinės keramikos kultūros centrinį arealą. Iki 3400 m. pr. m. e. iš Dunojaus vidurupio baseino išplito šiauriau – į Vyslos, Elbės aukštupius. Lendjelio kultūrai priskiriamų gyvenviečių aptinkama dabartinėje Moravijoje (Čekija), Vakarų Vengrijoje, Vakarų Slovakijoje, Pietų Lenkijoje, t. p. gretimose Austrijos, Slovėnijos ir Kroatijos dalyse.
Bruožai
Lendjelio kultūros gyvenvietės didelės, kurtos upių terasose, įtvirtintos. Nemaža dalis jų apsaugota grioviais; Brančas prie Nitros, Hluboke Mašuvkai prie Znošmo (Moravija) ir Bylanai prie Kutna Horos (Bohemija) buvo apjuosti V raidės formos grioviais ir statinių tvoromis. Kartais gynybiniai įtvirtinimai buvo tik vienoje gyvenvietės pusėje. Žmonės gyveno stačiakampiuose iš molio drėbtose kelių patalpų pastatuose, vertėsi žemdirbyste ir gyvulininkyste, t. p. medžiokle ir žvejyba, rinko maistą. Darbo įrankius ir ginklus darė iš akmens, titnago ir kaulo. Mokėjo lydyti varį, iš jo gamino papuošalus, dažniausiai karolius.
Lendjelio kultūrai būdinga tapyta keramika – dvigubo kūgio formos, panašios į kriaušę vazos bei dubenys su aukšta kojele. Ankstyvoji keramika tapyta raudona, geltona ir balta spalvomis bei raižyta, vėlyvoji – gludinta. Plito amforos dvigubomis ąselėmis.
Mirusieji laidoti įvairiai: ankstyvuoju laikotarpiu kapinynuose nedeginti, kartais jų kūno dalys (rankos, kojos, galvos) atskirtos ir padėtos šalia, prie jų randama šerno ar kiaulės apatinis žandikaulis arba iltis, vėlyvuoju – nedeginti ir sudeginti kapinynuose, gyvenvietėse ar pilkapiuose. Pietų Lenkijoje aptinkama trikampių ir trapecinių pilkapių. Buvo grupinių kapų. Vyrų kapuose rasta akmeninių skaptų, akmeninių ir raginių kirvių, papuošalų iš kriauklių, kartais titnaginių gremžtukų ir strėlių antgalių, moterų kapuose – kaulinių apyrankių, gyvulių dantų vėrinių, kriauklelių ir varinių karolių vėrinių, kriauklelių juostų ir akmeninių karoliukų, dekoruotos keramikos, ochros, akmeninių plokštelių (manoma, ant jų maišyti dažai), girnų, simbolinių daiktų – deivių statulėlių, molinių namų modelių.
Germanas Titovas
Germanas Titovas (, 1935 m. rugsėjo 11 d. Altajaus krašte – 2000 m. rugsėjo 20 d. Maskvoje) – tarybinis kosmonautas, ketvirtasis Žemės žmogus, skridęs į kosmosą. Tarybų Sąjungos didvyris. Generolas pulkininkas.
Biografija
1953 m. baigė Nalobichos kaimo vidurinę mokyklą, 1955 m. – Kustanajaus karinės aviacijos pirminio lakūnų parengimo mokyklą, o 1957 m. – Novosibirsko karo lakūnų mokyklą. Tarnavo karinėse oro pajėgose Leningrade.
Nuo 1960 m. – kosmonautų būrio narys. Buvo pirmojo kosmonauto J.Gagarino skrydžio dubleris.
1961 m. rugpjūčio 6-7 d. kosminiu laivu „Vostok-2“ majoras G. Titovas per 25 valandas ir 18 minučių 17 kartų apskrido Žemę, nuskridęs virš 700 tūkstančių kilometrų ir sėkmingai nusileido Saratovo srityje.
Skrydžio metu G. Titovui dar nebuvo sukakę 26 metai. Jis iki šiol yra jauniausias į kosmosą skridęs žmogus.
1972–1973 m. dirbo TSRS Gynybos ministerijos Karinės paskirties kosminių aparatų valdymo centro viršininko pavaduotoju, vėliau iki 1991 m. buvo TSRS Gynybos ministerijos Vyriausiosios kosmoso valdybos viršininko pavaduotojas.
Išėjęs į atsargą vadovavo Rusijos kosmonautikos federacijai.
1962–1970 m. G.Titovas buvo TSRS Aukščiausiosios Tarybos deputatas, 1995–2000 m. – Rusijos Valstybės Dūmos deputatas nuo Komunistų partijos.
Palaidotas Novodevičės kapinėse Maskvoje.
G. Titovo vardu pavadintas krateris Mėnulyje, Rusijos karinių kosmoso pajėgų bandymų centras, licėjus Maskvos srities Krasnoznamensko mieste, sala Tonkino įlankoje, Barnaulo oro uostas bei aviakompanijos „Aeroflot“ keleivinis lėktuvas А-320.
Vantlaukis
Vantlaukis, Vandlaukis arba Zverevas (, nuo 1929 m. Wandlacken, 1945–1946 m. Вандлякен, nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Železnodorožno miesto gyvenvietės kaimas.
Istorija
Bartos žemės kaimo pavadinimas Vantlauks prūsiškos kilmės. 1351 m. minimas Wantlavke. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Girdavos apskrities dvaras, nuo 1874 m. valsčiaus centras, nuo 1930 m. Girdavos valsčiaus kaimas. Priklausė Asūnų parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Frydlando rajono, vėliau Pravdinsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Višniovojės apylinkės kaimas.
Karališkės (Trakai)
Karališkės – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Rūdiškių.
Anibaras
Anibaras – apygarda Nauru salos rytuose. Ribojasi su Ijuvu, Anabaru, Baičiu, Uabo, Niboku, Buada ir Menengu. Vakarinėje dalyje kasami fosfatai. Plotas – 3,1 km², 250 gyventojų.
Rapolas Valiukonis
Rapolas Valiukonis (1904 m. rugsėjo 5 d. Kamorūnuose, Varėnos valsčius – 1991 m. vasario 12 d. Vilniuje) – Lietuvos pedagogas, žurnalistas, redaktorius.
Biografija
Mokėsi Lietuvių švietimo draugijos „Rytas“ mokytojų seminarijoje. 1927–1939 m. dirbo mokytoju Trakų ir Lydos apskričių mokyklose. Bendradarbiavo laikraštyje „Valstiečių balsas“. 1944–1947 m. Švenčionių apskrities laikraščio „Už Tėvynę“ atsakingasis sekretorius, 1947–1949 m. redaktorius. 1949–1950 m. mokėsi žurnalistų kursuose prie TSKP CK Maskvoje. 1950–1951 m. – Šiaulių srities laikraščio „Raudonoji vėliava“ redaktorius, 1951–1953 m. – LKP Šiaulių srities komiteto Mokyklų skyriaus vedėjas. 1953–1965 m. laikraščio „Tarybinis mokytojas“ redaktorius. Daugiausia rašė kultūros, švietimo, mokyklų ir mokytojų darbo, visuomeninės veiklos klausimais.
San Mamés stadionas (2013 m.)
San Mamés stadionas – futbolo stadionas Bilbao, Ispanijoje. Stadionas pastatytas 2013 m. ir pakeitė senąjį San Mamés stadioną tuo pačiu pavadinimu. Į jį persikėlė ir Athletic Bilbao futbolo klubas.
2015 m. Abu Dabio Grand Prix
'''2015 m. Abu Dabio Grand Prix''' – 19-tos, paskutinės, 2015 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko lapkričio 27-29 dienomis Yas Island trasoje. Tai buvo septintos Abu Dabio GP lenktynės Formulės 1 istorijoje.
Kvalifikavijoje šeštą kart iš eilės sezone nugalėjo vokietis N. Rosberg. Jis nesunkiai laimėjo ir lenktynes. Jo komandos draugas, čempiono titulą užsitikrinęs dar Rusijos GP, finišavo antras. Trečią ir ketvirtą vietas užėmė Ferrari lenktynininkai K. Raikkonen ir S. Vettel.
Referendumas
Referendumas – visuotinis šalies, regiono ar valstybės piliečių apklausos būdas balsuojant dėl tam tikro klausimo patvirtinimo ar atmetimo. Referendumas gali būti rengiamas dėl konstitucijos pakeitimo ar patvirtinimo, išrinktojo atstovo atšaukimo, ar dėl kitų vidaus politikos klausimų. Referendumas dėl teritorinio apsisprendimo vadinamas plebiscitu.
Įvairiose šalyse referendumai rengiami nevienodai dažnai. Labiausiai referendumai paplitę Šveicarijoje, kur jais sprendžiama palyginus labai daug įvairių klausimų, taip pat Australijoje. Kitur jie rengiami retai, pavyzdžiui Airijoje referendumu vien keičiama konstitucija; kitokie referedumai gali būti rengiami tik išimtinėmis aplinkybėmis ir tokių dar nė karto nėra pasitaikę.
Lietuvoje
Lietuvos Respublikos konstitucijos 9 straipsnyje sakoma, kad „Svarbiausi Valstybės bei Tautos gyvenimo klausimai sprendžiami referendumu.“ Referendumo skelbimo ir vykdymo tvarką nustato įstatymas.
Referendumai gali būti skelbiami:
Paul Deussen
Paulas Doisenas (1845 m. sausio 7 d. – 1919 m. liepos 6 d.) – vokiečių filosofas ir indologas, Sanskrito specialistas. Domėjosi Vedanta, ypač Upanišadomis.
Jam stiprią įtaką padarė Arthuras Schopenhaueris. Buvo ilgametis Friedricho Nietzsche’s draugas. Artimai bendravo ir su Swami Vivekananda, XIX amžiaus Vedantos filosofu.
Badeno didžioji hercogystė
Badeno didžioji hercogystė buvo istorinė valstybė, egzistavusi 1806–1918 m. pietvakarių Vokietijoje, dešiniajame Reino krante, istoriniame Badeno regione.
Vakarinę ir pietinę sieną sudarė Reinas. Rytinėje pusėje iš trijų pusių ji supo Viurtembergo karalystę. Šiaurėje ši valstybė ribojosi su Bavarijos karalyste ir Heseno-Darmštato didžiąja hercogyste, vakaruose Reinas Badeną skyrė nuo Bavarijos Reino Palatinato ir Elzaso (dabartinėje Prancūzijoje), pietuose ribojosi su Šveicarija, o pietryčiuose su Hohencolernų-Zigmaringeno hercogyste.
Valstybės plotas buvo 15 071 km². Gyventojų buvo apie 1 mln. Apie pusę jų buvo katalikai, kiti – protestantai.
Istorija
Apie ankstesnę istoriją žr straipsnį Badenas
Badeno augimas
thumb|150px|left|Badeno valstybės augimas XIX a. pradžioje 1803-6 m. po Šventosios Romos imperijos panaikinimo iki tol buvusi labai maža Badeno markgrafystė teritoriškai labai išsiplėtė ir tapo didžiąja hercogyste. 1803 m. hercogas Karolis Fridrychas (1738–1811 m.) prarado žemes Reino kairiajame krante, tačiau už tai Napoleonas I jam kompensavo kitomis vokiečių žemėmis ir valstybės teritorija 1803–1810 m. padidėjo nuo 700 km² iki 15 000 km², o gyventojų nuo 190 000 iki 1 000 000. Prisidėjęs prie Reino sąjungos, hercogas gavo ir didžiojo kunigaikščio titulą.
Jo vaikaitis ir įpėdinis Karolis Liudvikas (m. 1818) vedė Napoleono įdukrą Stefaniją Beauharnais ir 1815 m. prisidėjo prie Vokietijos konfederacijos, 1818 m. išleido konstituciją. Tuo metu Badeno didžiosios hercogystės teritorija sutampa su viso Badeno regiono teritorija. Tuo metu visa Švabija buvo padalinta tarp trijų didelių valstybių, iš kurių viena buvo Badenas.
Klestėjimas
1848 m. revoliucijos Vokietijoje metu Badenas buvo vienas iš revoliucionierių veiksmų centrų. 1849 m. tai buvo vienintelė Vokietijos valstybė trumpam tapusi respublika. Badenas dalyvavo 1870–1871 m. Prancūzijos-Prūsijos kare ir įėjo į Vokietijos imperijos sudėtį.
Pabaiga
Paskutinis didysis kunigaikštis Fridrychas II (1857–1918 m.) atsisakė sosto 1918 m. vokiečių revoliucijos metu. Badenas tapo respublika, Vokietijos Veimaro respublikos sudėtine dalimi.
Tumba (ežeras)
Tumba  – seklus ežeras Kongo Demokratinės Respublikos šiaurės vakaruose, Pusiaujo provincijoje. Ežero plotas kinta priklausomai nuo sezono, vidutiniškai ~ 500 km². Irebos kanalu ežeras jungiasi su Kongo upe. Tumbos ežeras turi gana didelę žuvų įvairovę ir yra svarbus vietos žvejams. Aplink ežerą esančiuose miškuose gyvena viena didžiausių etinių grupių šalyje – mongai.
Ežerą 1883 m. atrado žymus britų keliautojas Henris Mortonas Stenlis.
Eurochart Hot 100 Singles
European Hot 100 Singles – muzikos įrašų topas, kurį sukūrė žurnalas „Billboard“ ir „Music & Media“. Topas sukurtas 1984 m. Vietos tope paskirstomas pagal singlų pardavimus penkiolikoje Europos valstybių: Airijoje, Austrijoje, Belgijoje Danijoje, Italijoje, Jungtinėje Karalystėje, Ispanijoje, Nyderlanduose, Norvegijoje, Prancūzijoje, Suomijoje, Švedijoje, Šveicarijoje, Vokietijoje ir Vengrijoje.
Istorija
Pirmasis Eurochart kaip „Europarade“ paskelbtas 1976 m. TROS radijo pastangomis Nyderlanduose. Topas tada susidarė tik iš šešių valstybių (JK, BEL, FRA, DEU, NL, ESP). 1979 m. prie topo prisidėjo ITA ir DK, o 1980 m. AUT bei CH. 1983 m. IRL tapo vienuoliktąja nare, prisijungusia prie topo.
1984 m. Amsterdame „Music & Media“ topą pavadino „The Eurochart Hot 100“. O 1986 m. topas tapo muzikos TV šou kanale Music Box. Vedėjas buvo Erik de Zwart.
1986 m. sausį Eurochart tapo populiaresniu ir jį imtas publikuoti žurnale „Billboard“.
Eurochart (TOP 40) ketvirtadieniais 18 val. yra grojamas per European Hit Radio ir antradieniais 17 val. per Play Radio
Viktoras Mamontovas
Viktoras Mamontovas (1942 m. sausio 25 d. Archangelskas – 2005 m. kovo 4 d. Viena) – Lietuvos gydytojas rentgenologas ir radiologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras, vienas elektroradiografijos pradininkų Lietuvoje.
Biografija
Sūnus Andrius Mamontovas. 1965 m. baigė Archangelsko medicinos institutą. 1978 m. medicinos mokslų daktaras.
Indalselvenas
Indalis arba Indalselvenas (SV Indalsälven) – upė centrinėje Švedijoje, Jemtlando ir Vesternorlando lėnuose. Prasideda Skandinavijos kalnuose, netoli sienos su Norvegija. Teka Norlando plynaukšte į pietryčius, sudaro eilę krioklių ir slenksčių, prateka ežerų grandinę (Sturšiono ir kt.). Įteka į Baltijos jūros Botnijos įlanką ties Klingerfjerdenu, į šiaurę nuo Sundsvalio.
Viktoras Mamontovas
Biografija
1968–1970 m. dirbo gydytoju Vilniaus geležinkelininkų ligoninėje. 1970–1979 m. Lietuvos onkologijos centro vyresnysis mokslo darbuotojas, 1979–1989 m. Specialiųjų rentgenologinių tyrimų skyriaus vedėjas, 1989–2004 m. Radiologijos klinikos (iki 2000 m. Diagnostinės radiologijos klinika) vadovas, nuo 2004 m. – vyriausiasis mokslo darbuotojas; nuo 1989 m. profesorius. 1982 m. Saragosos universiteto (Ispanija) garbės dėstytojas, 1986 m. La Platos onkologijos centro (Argentina) garbės profesorius.
Sukūrė plaučių elektrorentgenotomoskenografijos, krūtinės ląstos panoraminės, gerklų pozityvinės elektroradiografijos ir kiti metodų. Išradimo autorius.
Indalselvenas
Ant Indalselveno įrengta 26 hidroelektrinių kaskada. Žemupys laivuojamas.
Feliksas Vaitkus
Feliksas Vaitkus (, 1907 m. birželio 20 d. Čikagoje, JAV – 1956 m. liepos 25 d. Vysbadene, Vokietija) – lietuvių kilmės JAV lakūnas, 1935 m. rugsėjo 21–22 d. lėktuvu Lituanica II (Lockheed L-5B Vega) perskridęs Atlanto vandenyną.
Biografija
thumb|left|F. Vaitkus šalia [[Lituanica II, 1935 m.]] thumb|left|Lituanica II skrydžiui per Atlantą 1936 m. atminti išleista oro pašto ženklų laida (3 ženklai) su F. Vaitkaus portretu ir skrydžio schema Gimė 1907 m. birželio 20 d. Čikagoje. Tėvas kilęs iš Lukošaičių kaimo (Gruzdžių seniūnija), motina Marija Stankevičiūtė gimusi Kaune
Mokėsi Čikagos universitete, Kalifornijos aviacijos mokykloje, kur baigė aviacijos kursus.
Tarnavo JAV KOP. 1931 m. išleistas į atsargą. Tais pačiais metais įsteigė aviacijos mokyklą Viskonsino valstijoje. Vedė „Kohler“ korporacijos inžinieriaus, aviacijos entuziasto Antono Brotz dukterį Martą.
1935 m. rugsėjo 21–22 d. lėktuvu Lockheed L-5B Vega (pavadintu Lituanica II) pakartojo Dariaus ir Girėno skrydį per Atlanto vandenyną. Pakilo iš Niujorko Floido Beneto Fyldo oro uosto, dėl gedimų nutūpė Balinrobo rajone (Airija), nors buvo numatyta nusileisti Kaune. Skrydžio trukmė apie 21 val. 30 min., nuskrista apie 5100 kilometrų.
Po skrydžio aplankė Lietuvą, kur buvo apdovanotas Vytauto Didžiojo III laipsnio ordinu. Aplankė tėvo tėviškę. Lapkričio 7 d. išvyko į Prancūziją, o iš ten laivu į JAV.
Vėliau baigė studijas Čikagos universitete (filosofijos bakalauro laipsnis), studijavo technologijos institute (lėktuvų konstravimo inžinieriaus diplomas).
1940 m. lapkričio 25 d. pašaukiamas į karinę tarnybą, paskirtas Sietlo mieste gaminamų karinių serijinių lėktuvų Boeing B-17 Flying Fortress ir Boeing B-29 Superfortress vyriausiuoju pilotu-bandytoju. Iki 1946 m. balandžio 11 d. išbandė daugiau kaip 1000 Boeing B-17 ir apie 100 Boeing B-29 karinių lėktuvų.
1946 m. sausio 2 d. suteiktas karinių oro pajėgų pulkininko leitenanto laipsnis. Vėliau, pasitraukus iš karinės tarnybos, dirbo Boeing firmoje inžinieriumi.
Prasidėjus Korėjos karui 1951 m. lapkričio 14 d. pašauktas į karinę tarnybą, tarnavo Northono aviacijos bazėje (Kalifornija). Vėliau perkeltas į Vysbadeną (Vakarų Vokietija).
Sigrid Undset
Sigrid Undset (Sigrida Undset, 1882 m. gegužės 20 d. Kalundborge, Danija – 1949 m. liepos 10 d. Lilenhameryje) – viena iškiliausių norvegų rašytojų, 1928 m. apdovanota Nobelio literatūros premija.
Biografija
Nuo 1930 m. kritikavo nacių režimą, todėl kilus Antrajam pasauliniam karui buvo priversta bėgti į JAV. JAV išbuvo iki karo pabaigos. Grįžusi į Norvegiją vertė savo JAV parašytas knygas anglų kalba į norvegų. 1949 metų liepos 10 d. mirė savo namuose Lilenhameryje.
Kūryba
S. Undset pirmieji kūrybiniai žingsniai prasidėjo novelių rašymu apie Oslo smulkiųjų miestiečių gyvenimą. Nors ir buvo didelės apimties novelių, tačiau jai šis žanras netapo būdingas. Romanuose gvildeno moters, šeimos problemas. Pagrindiniame savo kūrinyje – romane „Kristina Lauranso duktė“ – atskleidžia plačią viduramžių Norvegijos gyvenimo panoramą. 1925 m. perėjusi į katalikybę, daugiausia rašė moralės ir religijos temomis.
Animax
Animax – Japonijos palydovinės televizijos tinklas, transliuojantis anime programas.
Moriz Winternitz
Moricas Vinternicas (1863 m. gruodžio 23 d. – 1937 m. sausio 9 d.) – austrų indologas.
Animax
Kanalas taip pat transliuojamas Taivane, Indijoje, Pakistane, Pietų Korėjoje, Pietryčių Azijoje, Honkonge, Lotynų Amerikoje, Europoje (Vokietija, Rumunija, Vengrija, Čekija, Slovakija, Ispanija ir Portugalija), tinklą planuojama išplėsti. Tai pirmasis ir stambiausias 24 val. transliuojamas anime kanalas pasaulyje, turintis daugiau nei 89 mln. žiūrovų auditoriją, rodomas 62 šalyse ir daugiau nei 17 kalbų. Pavadinimas sudarytas iš žodžių anime (アニメ) ir max (マックス makkusu).
Moriz Winternitz
Biografija
Gimė Horne, Austrijoje. 1880–1886 studijavo Vienoje, kur gavo filosofijos daktaro laipsnį. Vėliau nuvyko į Oksfordą, kur padėjo Maksui Miuleriui išleisti Rigvedos vertimą į anglų kalbą. 1899 išvyko į Prahą kaip indologijos ir etnologijos docentas, kur po kelerių metų tapo profesoriumi.
Animax
Istorija
thumb|left|200px|„Animax“ tinklas 2012 m. Tinklas įkurtas „Sony“ korporacijos 1998 m. gegužės 20 d., transliacijos pradėtos tų pačių metų birželio 1 d. SKY PerfecTV! palydovu.
2007 m. Japonijoje pradėta teikti mobiliosios televizijos paslaugą, prieinamą ryšio operatoriaus „MOBAHO!“ abonentams, vėliau ir Australijoje, Kanadoje bei Lotynų Amerikoje. 2009 m. spalį pradėta transliuoti aukštos raiškos formatu.
Šinkansen
thumb|right|300px|Įvairių rūšių šinkansen traukiniai [[Nijigata|Nijigatos mieste.]] Šinkansen – Japonijoje esantis greitųjų traukinių geležinkelių tinklas. Pradėjo veikti 1964 m., šiuo metu jungia pagrindinius miestus Honšiu ir Kiūšiū salose. Bendras bėgių ilgis – beveik 2400 km, juo važiuojantys traukiniai pasiekia 240-300 km/h greitį. Šinkansen geležinkelių tinklas plečiamas ir tobulinamas: tiesiama linija į Hokaido salą, norima maksimalų greitį padidinti iki 320 km/h, o iki 2025 m. paleisti ir pirmuosius komercinius magnetinės levitacijos principu varomus traukinius (SCMaglev), kurių greitis viršytų 500 km/h.
Šinkansen padarė didelį teigiamą poveikį Japonijos ekonomikai, sutrumpindama kelionių laiką, įtakojo šalies visuomenę, kultūrą. Tai viena iš populiariausių transporto priemonių, ja kasmet pasinaudoja 140-150 mln. žmonių. Atsižvelgiant į Japonijoje įvykstančių gamtinių kataklizmų gausą, šinkansen traukiniuose įdiegtos įvairios saugumą užtikrinančios priemonės. Lig šiol nėra užfiksuotas nei vienas incidentas, kurio metu žūtų šių traukinių keleivis.
Kunigėliai
Kunigėliai – viensėdis Ukmergės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Žemaitkiemio.
Antoninianas
Antoninianus ėmė kaldinti 215 m. Karakalos valdymo metu. Moneta pavadinta pagal Karakalos vardą Marcus Aurelius Antoninus.
To meto antoninianas buvo į denarą panaši moneta, tačiau šiek tiek didesnė ir vaizdavusi imperatorių su spinduline karūna ant galvos, o ne su laurų vainiku, kaip kad ant denarų.
Dalyje antoninianų buvo pavaizduotos moteris (paprastai imperatoriaus žmona).
Įvesti antoninianai buvo prilyginti 2 denarams, bet pagal sidabro kiekį buvo lygūs tik 1,5 denaro. Tai sukėlė infliaciją – žmonės ėmė kaupti denarus, kurie turėjo daugiau sidabro, tuo tarpu tiek pirkėjai, tiek pardavėjai naująsias monetas laikė prastesnėmis, todėl pakėlė kainas. Ėmė išsibaigti sidabro atsargos, kadangi Romos imperija tuo metu nebeužkariavo naujų teritorijų, o kariams imperatoriams reikėjo pinigų kariuomenės algoms padidinti ir ištikimybei palaikyti. Todėl kiekviena vėlesnė antoninianų laida turėjo vis mažiau sidabro ir vis labiau didino infliaciją. Galieno laikais antoninianai buvo kaldinami iš prasto prabos sidabro. III a. gale antoninianai buvo kaldinami iš beveik grynos bronzos, kurią gaudavo iš perlydomų senų sestercijų ir panašių monetų. Kartais varinius ar bronzinius antoninianus padengdavo plonu sidabro sluoksniu.
Aureliano laikais antoninianas faktiškai tapo smulkia moneta grąžai, jo vertė buvo prilyginta 2 sestercijoms.
Antoninianų buvo nukaldinti didžiuliai kiekiai. Tuo metu daug kaldino ir antoninianų kopijų, kurių užrašai ir simbolika dažnai būdavo su klaidomis. Pavienės monetos buvo menkavertės, jų labai daug pamesdavo, todėl dabar šios monetos itin dažnai randamos.
Lobu
Intakai: Lesna ir Udriku. 10 km aukščiau žiočių Lobu suformuoja Joaveskio slenkstį. Vienintėlė didesnė gyvenvietė prie upės – Kadrina.
Antoninianas
Antoninianus baigė kaldinti III a. pabaigoje, kai imtasi pinigų reformų ir ėmė kursuoti sidabrinė moneta argentėjas.
Trip-hop
Trip-hop – muzikinis stilius, XX a. paskutiniame dešimtmetyje susikūręs Jungtinėje Karalystėje ir pasiekęs nemažo populiarumo. Savyje jungia hip hopo, džiazo, roko, dabo, soulo ir kitų stilių elementus. Trip hopo pradininkais laikomos iš Bristolio kilusios grupės „Massive Attack“ ir „Portishead“. Dėl to trip hop’as pradžioje vadintas Bristol Wave. Dabartinis terminas naudojamas nuo 1994 m.
Trip-hop’ui būdingas lėtas tempas, tylus elektroninis ritmas (breikbytas), ryškios bosinės gitaros partijos, panašumas į garsus iš senų džiazo, soulo plokštelių, bendra liūdna, rami nuotaika, vokalui būdingas abejingumas, užtęsti garsai, šnabždesys.
Česlovas Mančinskas
Česlovas Mančinskas (g. 1940 m. balandžio 18 d. Birdekšniuose, Rimšės valsčius) – Lietuvos istorikas, habilituotas humanitarinių mokslų daktaras.
Biografija
Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę prisidėjo prie pirmosios aukštosios policijos mokyklos Lietuvoje kūrimo. 1990–2005 m. Lietuvos policijos akademijos (dab. Mykolo Romerio universitetas) dėstytojas, 1990–2000 m. Politologijos ir filosofijos, vėliau Filosofijos katedros vedėjas; nuo 1997 m. profesorius.
Žibuoklė
Žibuoklė  – vėdryninių (Ranunculaceae) šeimos augalų gentis.
thumb|200px|right|[[Transilvaninė žibuoklė (Hepatica transsilvanica)]]
Žibuoklės paplitusis Šiaurės pusrutulyje, dažniausiai vidutinių platumų klimato zonose.
Rūšys
Žibuoklių rūšių sąrašas:
Žibuoklės Lietuvoje
Lietuvoje savaime auga viena rūšis – triskiautė žibuoklė (Hepatica nobilis).
Avoriai
Avoriai (jorubų kalba: Awori) – jorubų tautos etninė subgrupė, gyvenanti Jorubalando (dabartinės Nigerijos pietvakarių dalis) pietvakariuose. Daugiausia jie koncentruojasi Lagoso ir Oguno valstijose. Jie sukūrė istorinę Avori karalystę.
Juos supa šios jorubų etninės subgrupės: egbai šiaurėje, idžebu rytuose, fonai (ne jorubai) vakaruose.
Istorija
Avoriai sukūrė to paties pavadinimo valstybę. Pasak legendų, Avoris buvo įkurtas žmonių grupės, kurie migravo iš Ifės miesto į pietus. Juos vedė Olofinas, pasiųstas Ifės karaliaus Oduduvos. Oduduva buvo davęs Olofinui lėkštę, kuri turėjo nuvesti žmones į tinkamą jiems gyventi vietą.
Iš pradžių lėkštė stabtelėjo toje vietoje, kur vėliau bus įkurta Abeokuta, bet po 17 dienų pajudėjo, o vėliau sustojo ten, kur dabar yra Oke-Ata. Taip lėkštė judėdavo ir sustodavo 17 dienų tarpsniais. Kai kur būsimieji avoriai palikdavo savo bendruomenes, ir iškildavo miestai. Ilgiausiai (17 x 17 = 289 dienas) lėkštė stovėjo toje vietoje, kur avorių protėviai įkūrė Išerio miestą. Tačiau po to pajudėjusi lėkštė pasiekė Gvinėjos įlanką, prie dabartinio Lagoso, ir nuskendo. Grįžus Olofinui pas savo žmones, šie paklausė Awo ti ri, kas reiškė "Kur lėkštė? ", ir tai davė pradžią avorių etnonimui.
Avoriai ilgai išliko nepriklausomi. Jų pajūrį XVII a. kolonizavo Benino karalystė, kuri įkūrė Eko uostą (dabartinis Lagosas). Vėliau, spaudžiami kaimynų egba iš šiaurės, avoriai buvo priversti perkelti sostinę į Otos miestą, kur jie išlaikė dalinę nepriklausomybę.
Karališkės (Ismonys)
Karališkės (arba Karalių Virtuvė) – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Ismonių.
Airijos futbolo sistema
Airijos futbolo pagrindinė kontroliuojanti organizacija – Airijos futbolo asociacija (Football Association of Ireland, FAI), kontroliuojanti Nacionalinę moterų futbolo asociaciją,, taip pat organizuojanti dviejų Airijos Nacionalinės lygos divizionų, asociacijos taurės (FAI Cup), lygos taurės (FAI League Cup), mėgėjų taurės (FAI Intermediate Cup) varžybas. Atskirų provincijų futbolo asociacijos organizuoja regionines lygas.
Airių futbolo asociacija (Irish Football Association, IFA) įkurta 1880 m. Belfaste. Ši organizacija jungė visos Airijos salos futbolo klubus, tačiau tik du klubai buvo ne iš Šiaurės Airijos. Po Airijos nepriklausomybės karo, 1921 m. įkurta Airijos Respublikos klubus vienijanti Airijos futbolo asociacija, nuo 1923 m. ji yra FIFA nare, nuo 1958 m. - UEFA narė. Moterų futbolo asociacija įkurta 1973 m., nuo 1990 m. ši organizacija tapo Airijos futbolo asociacijos dalimi.
Futbolo lygos organizuojamos piramidės principu:
Klubai
Airijos futbolo sistemoje žaidžiantys klubai dalyvauja šiuose turnyruose:
Nuo 2005 metų keturių Airijos klubų komandos kasmet varžosi su Šiaurės Airijos klubais Setanta taurės varžybose.
Dapkūniškiai
Dapkūniškiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, prie kelių ir. Seniūnaitijos centras. Veikia Balninkų mokyklos pradinio ugdymo skyrius, biblioteka.
Istorija
1654 m. Videniškių bažnyčios krikšto metrikų knygoje užrašytas Vilijočių kaime gyvenantis Jonas Dabkūnas, kurio asmenvardį neabejotinai galima sieti su Dapkūniškių kaimo vardu, atsiradusiu XVII a., galbūt po 1655–1660 m. nelaimių: karo ir maro. 1657 m. Alantos krikšto metrikų knygoje minimi Dapkūniškiai, 1658 m. – Dapkūnai.
XX a. viduryje buvo Dapkūniškių apylinkės centras.
Blokada
Blokada – veiksmai, kuriais siekiama izoliuoti valstybės teritoriją ar jos dalį, nutraukiant jos ryšius su išore ir siekiant, kad blokuojama valstybė ar jos dalis paklustų blokados rengėjų reikalavimams. Blokada gali būti siekiama palaužti blokuojamos teritorijos karinę ar ekonominę galią, karines pajėgas, neleisti priešiškai pusei permesti karines pajėgas į kitus rajonus, priversti blokuojamąjį objektą kapituliuoti. Blokados gali būti skirstomos pagal šiuos požymius:
Taikia blokada laikoma, kai jos imamasi, turint Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos ar kitos tarptautinės organizacijos rezoliuciją. Taikios blokados atveju nutraukiami blokuojamojo objekto ryšiai su išore, o tarp valstybių nėra karo padėties. Karinės blokados atveju, blokuojamojo objekto ryšiai su išore nutraukiami karinėmis priemonėmis ir tarp abiejų valstybių turi būti karo padėties stovis, apie jį pranešant trečiosioms valstybėms. Karinė blokada neturi trukdyti trečiosioms valstybėms susisiekti su kitomis neutraliomis teritorijomis.
Vienas pirmųjų gerai žinomų šiuolaikinės blokados atvejų vyko nuo 1806 m. iki 1814 m., kai Jungtinę Karalystę bandė blokuoti Napoleono pajėgos.
Karveliai (Šiauliai)
Karveliai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, 1,7 km į šiaurės rytus nuo Gruzdžių, Draskų miško pietvakariniame pakraštyje.
Istorija
LDK laikais kaimo žemės priklausė Šiaulių ekonomijai. Nuo 1791 m. kaimas priklausė Šiaulių valsčiui, nuo 1897 m. – Gruzdžių valsčiaus Piktuižių seniūnijai, nuo 1918 m. – Šiaulių apskrities Gruzdžių valsčiui, nuo 1950 m. – Šiaulių rajono Gruzdžių apylinkės kaimas. 1953–1991 m. kaimo žemė priklausė Gruzdžių tarybiniam ūkiui.
Prancūzijos Togolandas
Prancūzijos Togolandas buvo Prancūzijos mandatinė teritorija Vakarų Afrikoje, vėliau tapusi Togo Respublika.
Mandatinė teritorija
thumb|left|Prancūzijos ir Britanijos Togolandas
1914 m. rugpjūčio 26 d. į Vokietijos Togolando protektoratą įsiveržė Prancūzijos ir Jungtinės Karalystės kariuomenės, kurios po penkių dienų kovų šalį užėmė. 1916 m. Togolandas buvo padalintas į prancūzų ir britų administruojamas zonas, o po karo Togolandas oficialiai tapo Tautų Lygos mandatine teritorija, administraciniais tikslais padalinta tarp Prancūzijos ir Jungtinės Karalystės.
Po Antrojo pasaulinio karo mandatinė teritorija tapo Jungtinių Tautų globojama teritorija, kurią administravo prancūzai.
Pagal 1955 m. statutą Prancūzijos Togolandas tapo autonomine respublika Prancūzijos sąjungoje, tačiau išlaikė savo kaip JT globojamos teritorijos statusą. Įstatymų leidžiamasis susirinkimas renkamas visuotiniu balsavimu turėjo ženklias galias vidaus politikoje, vykdomajai valdžiai atstovavo premjerministras, atskaitingas įstatymų leidžiamajai valdžiai. Šie pasikeitimai buvo įtvirtinti 1956 m. patvirtintoje konstitucijoje. 1956 m. rugsėjo 10 d. "Autonominės Togo Respublikos" premjeru tapo Nicolas Grunitzky. Tačiau dėl plebiscito metu vykusių pažeidimų 1958 m. įvyko visuotiniai rinkimai, kuriuos laimėjo Sylvanus Olympio. 1960 m. Togas tapo nepriklausoma valstybe.
Kontai (Kolno apskritis)
Kontai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Malų Plocko valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 13 km į pietus nuo Kolno ir apie 85 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaime yra dvi I pasaulinio karo vokiečių ir rusų kareivių kapinės, kurios yra įtrauktos į Palenkės vaivadijos saugomų istorinių paminklų sąrašą. Per kaimą eina vaivadijos kelias Nr. 25px|DW648.
FK Volga Nižnij Novgorod
Žemutinio Naugardo „Volga“ – Rusijos futbolo klubas iš Žemutinio Naugardo. 2011 m. debiutuoja aukščiausiojoje lygoje.
Istorija
Klubas įkurtas 1963 m. sujungus Torpedo Gorkij ir Raketa Gorkij komandas.
Komanda iširo 1984 m., tačiau atkurta 1998 m.
Dar kartą klubas išformuotas po 2016 m. sezono.
Pasiekimai
Šaltiniai:
Pandiverės aukštuma
thumb|250px|Pandiverės aukštuma nuo Ebaverės kalvos
Pandiverės aukštuma  – aukštuma šiaurės rytų Estijoje, Vakarų Viru ir Jervos apskrityse. Aukštis iki 166 m (Emumegio k.). Sudaryta daugiausia iš klinčių. Aukštumoje prasideda nemažai upių (Jegala, Pernu, Lobu, Peltsama, Kunda ir kt.), telkšo keletas ežerų. Daugiausia apaugusi miškais.
Robert Neddermeyer
Biografija
1924–1928 m. Vokietijos Reichstago, 1928–1933 m. Prūsijos landtago deputatas. 1929–1932 m. redagavo laikraštį „Dorfzeitung“. 1929–1933 m. žurnalo „Balsas“ ir 1930–1933 m. laikraščio „Unzer emes“ oficialus redaktorius ir leidėjas. 1933–1936 m. ir 1944 m. kalintas. 1945 m. Lėbenvaldės meras, 1945–1947 m. Niederbarnimo ir Barnau rajonų administratorius. 1947–1948 m. Potsdamo apygardos valstiečių kooperatyvo pirmininkas. 1948–1952 m. Brandenburgo landtago deputatas. 1952 m. Potsdamo miesto tarybos narys.
Petras Ancelis
Petras Ancelis (g. 1950 m. liepos 11 d. Zablatiškėse, Zarasų raj.) – Lietuvos teisininkas kriminalistas, penalprocesualistas (baudžiamojo proceso specialistas), MRU profesorius.
Biografija
1957–1961 m. mokėsi Mukulių pradinėje mokykloje, 1961–1965 m. Zarasų vidurinėje mokykloje, 1965–1967 m. Troškūnų profesinėje technikos mokykloje, 1968–1970 m. – neakivaizdiniu būdu Zarasų vidurinėje mokykloje, 1977 m. baigė Volgogrado aukštąją tardymo mokyklą. 1996 m. apgynė disertaciją „Ikiteisminio nusikaltimų tyrimo procesinės ir organizacinės problemos (lyginamosios teisėtyros studija)“, socialinių mokslų daktaras.
1968–1970 m. Zarasų kino direkcijos kino mechanikas, 1970–1972 m. tarnavo sovietinėje armijoje. Nuo 1977 m. Lietuvos TSR vidaus reikalų ministerijos Tardymo valdybos tardytojas, 1987–1988 m. ypatingai svarbių bylų vyresnysis tardytojas, 1989–1990 m. skyriaus viršininko pavaduotojas, 1991–1992 m. Tardymo departamento prie LR vidaus reikalų ministerijos direktoriaus pavaduotojas. Nuo 1992 m. Lietuvos policijos akademijos (iki 2000 m. Lietuvos policijos, Lietuvos teisės akademijos) dėstytojas, 1993–1994 m. MRU Teisės fakulteto Baudžiamojo proceso katedros vyr. asistentas, 1995–1997 m. magistro studijų viršininkas, nuo 1998 m. Policijos fakulteto dekanas, nuo 2008 m. vasario mėn. MRU Viešojo saugumo fakulteto Kriminalistikos ir baudžiamojo proceso katedros profesorius, katedros vedėjas.
Mokslinių interesų kryptys – baudžiamasis procesas (įrodymų teorija, ikiteisminio tyrimo problemos, procesinės formos, nukentėjusiojo asmens teisių apsauga. Dėstomi dalykai – Baudžiamojo proceso teisė, ikiteisminio tyrimo teorija ir praktika, nepilnamečių teisių apsauga, įrodymų teorija . Paskelbė per 25 mokslines publikacijas, publicistinius straipsnius laikraščiuose ir žurnaluose, pasisakė per radiją ir televiziją. Įkūrė Lietuvos nusikaltimų aukų rėmimo asociacijos įkūrėjas, jos tarybos pirmininkas (nuo 1998 m.). Nusipelnęs teisininkas (1987 m.).
Antanas Valiukėnas
Antanas Valiukėnas (1913 m. kovo 25 d. Taukeliai, Daugailių valsčius, Utenos apskritis – 1946 m. liepos 16 d. Nachodka, Rusija) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, vertėjas, rezistentas.
Biografija
Baigė Švėkšnos gimnaziją. 1931 m. lankė Vytauto Didžiojo universiteto Humanitarinių mokslų fakulteto filologijos skyrių. 1937-1939 m. studijavo Ciuricho universitete.
Bendradarbiavo leidiniuose „Lietuvos aidas“, „Vairas“ ir kt. 1932-1933 m. dirbo laikraščio „Studentų balsas“ redakcijoje, 1933-1935 m. žurnalo „Akademikas“ steigėjas ir pirmasis redaktorius, 1934-1935 m. žurnalo „Jaunoji karta“ redaktorius, 1939-1940 m. dirbo žurnalo „Vairas“ redakcijoje. 1940 m. birželio pabaigoje pasitraukė iš Lietuvos, Lietuvių aktyvistų fronto vienas steigėjų, kartu su pulkininku Kaziu Škirpa Berlyne dalyvavo organizuojant 1941 m. birželio sukilimą Lietuvoje. Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, grįžo į Lietuvą, antinacinio pogrindžio dalyvis, VLIK'o veikėjas. 1945 m. Tarybų Sąjungos saugumo areštuotas Berlyne, atvežtas į Vilnių, ištremtas į Rytų Sibirą.
1937 m. išvertė Prospero Merime „Kolombą“.
Vytautas Valionis
Vytautas Valionis (1939 m. gegužės 26 d. Papilyje – 1988 m. vasario 2 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas.
Biografija
Nuo 1957 m. dirbo Rokiškio rajono laikraščio „Po spalio vėliava“, Biržų rajono laikraščio „Raudonasis artojas“, Jonavos rajono laikraščio „Jonavos balsas“ redakcijose. 1985-1988 m. žurnalo „Kultūros barai“ kultūrinio švietimo skyriaus vedėjas, laikraščio „Komjaunimo tiesa“ atsakingasis sekretorius. Daugiausia rašė jaunimo gyvenimo, kultūros, socialiniais klausimais.
Nuo 1960 m. buvo Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.
Škotijos futbolo varžybos 1948–1949 m.
Škotijos futbolo varžybos 1948–1949 m.
Finalo rungtynės
---
Karališkiai (Kalvarija)
Karališkiai – kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 3 km nuo Kamšų.
Alfredas Anciūnas
Alfredas Anciūnas (g. 1934 m. sausio 1 d. Pajuodupėje, Biržų apskritis) – Lietuvos mechanikos inžinierius, habilituotas technologijos mokslų daktaras.
Biografija
1957 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1968 m. apgynė disertaciją „Technologijos šiaudams ir pelams "furažiro" tipo krautuvu – smulkintuvu surinkti Lietuvos TSR sąlygomis pagrindimas ir parengimas“, 1969 m. technikos mokslų kandidatas. 2002 m. Kauno technologijos universitete apgynė disertaciją „Vario junginiai anglies monoksido išsiskyrimo ir dujų valymo technologijose“, habilituotas technologijos mokslų daktaras.
Nuo 1959 m. dirbo Lietuvos žemės ūkio inžinerijos institute; 1978–1983 m. Galvijų fermų mechanizavimo, 1984–1991 m. Pašarų ruošimo sektoriaus vedėjas. Atsinaujinančios energijos tyrimus atliekančios grupės vadovas.
Darginiai
Darginiai – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 7 km į pietus nuo Kriukų, 13 km į rytus nuo Joniškio. Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka.
Kikvitas
Kikvitas  – miestas Kongo Demokratinės Respublikos vakarinėje dalyje, Kvilu provincijoje, prie Kvilu upės. Plentų mazgas, yra oro uostas. Maisto pramonė. Prekybinis centras. Kultūrinė bapendų sostinė, žinoma savo šokiais.
Istorija
1995 m. Kikvitas buvo vienas Ebolos epidemijos židinių.
Vitas Manelis
Vitas Manelis (1910 m. vasario 17 d. Miškinėliai, Šimonių valsčius – 1965 m. rugpjūčio 2 d. Čikaga) – Lietuvos agronomas ekonomistas, agronomijos daktaras.
Biografija
Sūnus Juozas Manelis. 1932 m. baigė Žemės ūkio akademiją. 1939 m. agronomijos daktaras.
Nuo 1932 m. Žemės ūkio akademijos dėstytojas, 1941–1944 m. prorektorius; nuo 1941 m. docentas. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1946–1948 m. Pabaltijo universiteto Pineberge prie Hamburgo profesorius ir Lietuvių sektoriaus rektorius. 1948 m. atvyko į JAV. 1949–1955 m. dirbo Čikagos universiteto Tyrimų institute. 1953 m. baigė Čikagos universitetą. 1956–1965 m. Mokslinių prietaisų įmonės vyriausiasis finansininkas.
Buvo aktyvus agronomų, ekonomistų, kooperatininkų organizacijų narys. Ekonomikos ir visuomeniniais klausimais rašė leidiniuose „Lietuvos aidas“, „Draugas“, „Žemės ūkis“ ir „Lietuva“. Paskelbė mokslinių straipsnių apie pieno perdirbimo bendroves Baltijos valstybėse ir žemės reformą.
Lee Woon-Jae
Li Vun Džia (Lee Woon-Jae; g. 1973 m. balandžio 26 d.) – buvęs Pietų Korėjos futbolo rinktinės vartininkas ir kapitonas.
Karjera
Žaidė 1994, 2002 m. pasaulio futbolo čempionatuose (pastarajame su rinktine užėmė 4 vietą). Dalyvavo ir 2006 m. pasaulio futbolo čempionate. 2010 m. rugpjūčio 6 d. paskelbė baigiantis karjerą nacionalinėje rinktinėje.
Dar 1992 m. su rinktine dalyvavo vasaros olimpinėse žaidynėse. Puikiai pasirodė 2002 m. pasaulio futbolo čempionate, kai baudinių serijoje su Ispanija atrėmė lemiamą Joaquín smūgį.
Kotryna Sobieskytė
Kotryna Sobieskytė, (1634 m. sausio 7 d. Zločive – 1694 m. rugsėjo 29 d. Varšuvoje) – karaliaus Jono Sobieskio sesuo. Vladislavo Dominyko Zaslavskio-Ostrogskio ir Mykolo Kazimiero Radvilos žmona.
Šeima
1650 m. ištekėjo už Vladislavo Dominyko Zaslavskio-Ostrogskio su kuriuo susilaukė Aleksandro Jonušo Zaslavskio ir Teofilijos Liudvikos Zaslavskos. 1658 m. birželio 13 d. ištekėjo už Mykolo Kazimiero Radvilos su kuriuo susilaukė Jurgio Juozapo Radvilos ir Karolio Stanislovo Radvilos.
Silva Jurkutė
Silva Jurkutė (g. 1955 m. rugsėjo 20 d. Veiviržėnuose) – lietuvių juvelyrė, tautodailininkė.
Biografija
Lietuvos tautodailininkų sąjungos (LTS) narė nuo 1980 m. Lietuvos tautodailės kūrėjų asociacijos (LTKA) narė nuo 2008 m. Parodose dalyvauja nuo 1986 m.
Linksmakalnis (viensėdis)
Linksmakalnis – buvęs viensėdis Ukmergės rajono savivaldybėje, 9 km nuo Žemaitkiemio.
Gintalai
Gintalai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Varnių. Seniūnaitijos centras. Į pietus nuo kaimo yra Varnių regioninis parkas.
Istorija
1954–1963 m. buvo Gintalų apylinkės centras. 1950–1992 m. kolūkio centrinė gyvenvietė.
Nevermind
Nevermind (angl. „Nesvarbu“) – antrasis grupės „Nirvana“ albumas, sulaukęs didelės sėkmės visame pasaulyje. Išleistas 1991 metų rugsėjo 24 dieną.
Vos išleistas albumas sulaukė daug didesnės sėkmės negu planavo Nirvana nariai ir prodiuseriai. Įtakingas žurnalas Rolling Stone albumą įvardijo kaip vieną iš geriausių muzikos istorijoje. O šio albumo dainos „Smells like teen spirit“ vaizdo klipą pripažino geriausiu visos roko muzikos video klipu. Albumas labai padidino grunge muzikos populiarumą ir padėjo išgarsėti kitoms šio žanro grupėms, tokioms kaip Pearl Jam ar Alice In Chains.
Alfredas Algirdas Jonušas
Alfredas Algirdas Jonušas (g. 1940 m. birželio 23 d. Telšiuose) – lietuvių juvelyras, tautodailininkas, kraštotyrininkas.
Biografija
1966 m. baigė Kauno politechnikos institutą. Dirbo Telšių taikomosios dailės technikumo mokomosiose dirbtuvėse, Kauno ir Klaipėdos kombinatuose „Dailė“. Nuo 1999 m. – Žemaičių muziejaus „Alka“ vyr. mokslinis bendradarbis.
1992-1993 m. dirbo juvelyru sidabro galerijoje Kautokeme (Norvegija).
2005 m. išrinktas Telšių miesto Garbės piliečiu.
Yra įkūręs žemaitišką-japonišką sodybą-muziejų.
Apdovanotas ordino "Už nuopelnus Lietuvai" sidabro medaliu.
Kūryba
Lietuvos tautodailininkų sąjungos (LTS) narys nuo 1970 m. Lietuvos tautodailės kūrėjų asociacijos (LTKA) narys nuo 2005  m. Aktyvus respublikinių ir tarptautinių parodų dalyvis. Surengė virš 17 autorinių kūrybos parodų Lietuvoje ir užsienyje.
Jo darbai buvo eksponuoti JAV, Latvijoje, Norvegijoje, Belgijoje, Prancūzijoje, Bangladeše, Vokietijoje. Menininko darbai padovanoti Romos Popiežiui Jonui Pauliui II, Prezidentui Algirdui Brazauskui, Graikijos premjero žmonai. Virš 50 autoriaus sukurtų juvelyrikos dirbinių įsigijo Lietuvos Gintaro muziejus.
1995-1996 m. jo darbų paroda surengta Colombus miesto (JAV) „Juodojo arklio“ galerijoje.
1998 m. dalyvavo Vašingtone vykusiame SMITHSONIAN festivalyje. Jo sukurti Baltųjų rūmų bei Kongreso (Kapitolijaus) gintaro bareljefai buvo perduoti saugoti į Baltuosius rūmus.
1998 m. Jonušo iš gintaro, sidabro ir stiklo sukurtas papuošalas buvo nupirktas aukcione, kuri vyko tarptautinėje gintaro papuošalų parodoje Vokietijoje, Ribnitz Damgarten muziejuje.
Karališkiai (Gelvonai)
Karališkiai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Gelvonų.
Vakarų Jorkšyras
Vakarų Jorkšyras  – metropolitinė grafystė esanti Jorkšyro ir Hamberio regione Anglijoje. Gyventojų skaičius, 2011 m. gyventojų surašymo duomenimis yra 2,2 milijono. Vakarų Jorkšyras tapo metropolitine grafyste 1974 m., po vietinės vyriausybės akto patvirtinimo.
Vakarų Jorkšyras, kuris neturi prieigos prie jūros, susideda iš penkių sričių ir ribojasi su Derbišyro pietuose, Didžiojo Mančesterio pietvakariuose, Lankašyro šiaurės vakaruose, Šiaurės Jorkšyro šiaurėje ir rytuose ir Pietų Jorkšyro pietryčiuose grafystėmis.
Grafystė užima 2 029 km² plotą.
Svarbiausi miestai: Lidsas, Bradfordas, Halifaksas, Hadersfildas, Veikfildas.
Arkanzasas
''Šis straipsnis yra apie JAV valstiją. Apie upę žiūrėkite: Arkanzasas (upė)''
Arkanzasas  – 25-oji JAV valstija, ja tapusi 1836 m. liepos 15 d. Sostinė – Litl Rokas. Plotas – 137,7 tūkst. km².
Harmonija (muzika)
Harmonija muzikoje – tai melodiją lydinčių garsų visuma. Tai faktinis arba numanomas klausos vienalaikiškumo ir akordų naudojimas bei analizė muzikoje. Kartais ji apibūdinama kaip „vertikalioji“ muzikos raiška, o melodija vadinama „horizontaliąja“. Dažnai harmonija yra kontrapunkto, polifonijos, kai kurių melodijos motyvų, grojamų vienąkart, rezultatas, kita vertus, harmonija gali kontroliuoti kontrapunktą. Ji papildo, pasodrina melodijos kuriamą nuotaiką, suteikia jai daug naujų spalvų ir atspalvių, naujų ritmų ir erdvės.
Arkanzasas
Istorija
Pagrindinis straipsnis: Arkanzaso istorija
Daržininkai (Vilkaviškis)
Daržininkai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, Šešupės kairiajame krante, 4 km į pietryčius nuo Kudirkos Naumiesčio, prie kelio. Seniūnaitijos centras. Yra Žaliosios mokyklos skyrius.
Arkanzasas
Didžiausi miestai
2010 m. duomenys
Harmonija (muzika)
Terminas
Žodis „harmonija“ ( harmonía 'santarvė, darna, proporcingumas') – tai darnus kelių kelių muzikinių tonų sąskambis. Sąvokos ištakos siekia Pitagoro laikus.
Istorinės harmonijos taisyklės
Kai kurios muzikos atlikimo, kompozicijos ir teorijos tradicijos turi konkrečias harmonijos taisykles. Tos taisyklės dažnai paremtos natūraliomis ypatybėmis, kaip Pitagoriškosios intonacijos sveikųjų skaičių santykiai (harmoningumas būdingas proporcijoms – arba numanomas, arba yra pačiose proporcijose) arba harmonikos ir rezonansas (harmoningumas būdingas garso kokybei) su leistinu aukščiu ir harmonija, įnešančiais grožį ir paprastumą šioms ypatybėms. Kitos tradicijos, pvz., lygiagrečios kvintos, tiesiog buvo skonio reikalas.
Nors harmonija išgaunama, kai dvi ar daugiau natų skamba tuo pat metu, įmanoma sukurti harmoniją ir iš vienos melodinės linijos. Daug kūrinių yra likę iš Baroko laikų styginių instrumentų solo partijoms, pvz., ten, kur akordai reti, bet ne ką prasčiau atskleidžia harmonijos pajautimą.
Arkanzasas
Geografija
Pagrindinis straipsnis: Arkanzaso geografija
Valstijos rytinę ir pietinę dalį užima Misisipės žemumos dalis. Šiaurės vakaruose paviršius kyla į Ozarko plynaukštę, vakaruose – į Uačitos kalnus. Klimatas drėgnas, subtropinis, vasaros ilgos ir karštos, žiemos švelnios. Per metus iškrinta iki 1300 mm kritulių, būna viesulų. Didžiausios upės: Misisipė, Arkanzasas. Ozarko plynaukštėje ir Uačitos kalnuose yra ežerų. Apie pusę Arkanzaso ploto dengia miškai, daugiausia pušynai ir ąžuolynai. Yra Hot Springso nacionalinis parkas.
Ekonomika
Pagrindinis straipsnis: Arkanzaso ekonomika
Nuo XIX a. plėtojusi žemės ūkio pramonę, dabar valstija įvairina savo pramonės asortimentą. Medvilnė yra svarbi žemės ūkio šaka, bet ją aplenkė sojų pupelės ir ryžiai. Arkanzasas tapo vienas iš pirmaujančių paukščių augintojų šalyje. Kalakutai, pieno produktai, katžuvė yra svarbūs valstijos ekonomikai.
Demografija
Pagrindinis straipsnis: Arkanzaso demografija