cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dubrovicos kunigaikštystė
Istorija
Iki XII a. pabaigos kunigaikštystė vystėsi kaip Turovo-Pinsko žemės dalis. Ji pirmą kartą suformuota XII a. pabaigoje, kuomet Turovo Jurijus Jaroslavičius ją kaip dalinę kunigaikštystę davė valdyti savo sūnui Glebui. Šis minimas Kijevo kunigaikščio Sviatoslavo žygyje prieš polovcus. Jo įpėdinis Aleksandras 1223 m. minimas Kalkos mūšyje su mongolais, kur žuvo. 1240 m. Kryžiuočiai nusiaubė Dubrovicą ir žinios apie kunigaikštystę galutinai nutrūko.
Nuo XIV a. Dubrovica atiteko LDK, o Vytautas ją atidavė valdyti Jonui Alšėniškiui. Jis čia pradėjo Kunigaikščių Alšėniškių Dubrovickių giminė, kuri viešpatavo valstybėje.
XVI a. kunigaikštystė prijungta prie Trakų vaivadijos.
Kunigaikščiai
Ankstyvuoju laikotarpiu Dubrovicą valdė Riurikovičių Turovo atšakos atšaka, kurios pradininkas buvo Jaroslavas Jurjevičius. Žinomi tik du kunigaikščiai:
Liubaro mūšis
Liubaro mūšis – karinių susirėmimų seka, vykusi 1660 m. nuo rugsėjo 24 iki 27 d., tarp ATR, Vygovskio kazokų, Krymo totorių ir Maskvos didžiosios kunigaikštystės bei Zaporožės kazokų, Liubaro apylinkėse šiandienos Ukrainoje.
1106 m.
1106 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
NUTS:CY
NUTS:CY – Kipro suskirstymo į teritorinius statistinius vienetus sistema.
NUTS, pranc. Nomenclature des Unités Territoriales Statistiques, Teritorinių statistinių vienetų nomenklatūra – Europos Sąjungos unifikuota teritorijų skirstymo į regionus sistema, patvirtinta 2003 m. gegužės mėn. Europos Parlamento ir Tarybos Reglamentu (EB) Nr. 1059/2003, galiojančiu nuo 2003 m. liepos 1 d.
Kipras apima NUTS 1 (CY0), NUTS 2 (CY00) ir NUTS 3 (CY000) lygmenis, pastarasis į smulkesnius administracinius vienetus, apylinkes ir bendruomenes (δημοσ, κοινοτητα) toliau klasifikuojamas pagal Bendrijos Vietinių administracinių vienetų sistemą LAU.
Enrique Iglesias
Iglesijaus karjera prasidėjo, kai muzikos įrašų kompanija Fonovisa pavertė jį pačiu populiariausiu Lotynų Amerikos ir Amerikos latino muzikos rinkoje atlikėju, parduodančiu tuo metu daugiausiai ispaniškų albumų nei kas kitas. Dar prieš įžengiant į 2-ąjį tūkstantmetį, Enrique įsitvirtino anglų rinkoje, pasirašydamas unikalią daugialbuminę (multi - album) sutartį su Universal Music (dėl $48,000,000 sumos) ir Universal Music Latino (dėl jo ispaniškų albumų išleidimo) bei Interscope (dėl angliškų albumų išleidimo).
Iglesijus 5 kartus pasiekė 1 – ąsias Billboard topų vietas (anglų kalba) bei pasiekė rekordą: net 17 – kai jo ispaniškų singlų atsidūrus 1 – oje Billboard's Hot Latin Tracks vietoje. Šiuo metu Enrique jau yra pardavęs daugiau nei 41 mln. albumų, o tai reiškia, kad jis dabar yra visame pasaulyje daugiausiai albumų parduodantis ispanų muzikos atlikėjas.
"Enrique Iglesias" albumas
left|180px 1996- aisiais, jis išleido savo pirmąjį albumą (su ispaniškais subtitrais). Enrique Iglesias – tai buvo lengvojo roko (light rock) baladžių, taip pat tokių mega – hitų kaip „Si Tú Te Vas“, „Experiencia Religiosa“ ir kt. kolekcija. Albumas buvo parduotas pusės milijono tiražu jau pirmąją savaitę, kas buvo nebūdinga kita kalba nei anglų išleistam albumui.
Jo daina "Por Amarte" tapo temine telenovelės "Marisol" daina, tik šiek tiek buvo pakeisti žodžiai: vietoj "Por Amarte daria mi vida" (Dėl meilės tau, atiduočiau savo gyvenimą), telenovelėje buvo dainuojama "Por Amarte Marisol, moriria" (Dėl meilės Marisol, numirčiau). Taip pat buvo išleistas kompaktinis diskas su italų ir portugalų kalbomis įrašytomis dainų versijomis.
Penki išleisti šio albumo singlai ("Por Amarte"), "No Llores Por Mí", "Trapecista" akimirksniu užkaraliavo lotynų muzikos topus. Albumas užtikrino Iglesijui laimėjimą Best Latin Pop Performance (geriausias lotynų pop pasirodymas) nominacijoje.
„Vivir“ albumas
left|180px 1997- aisiais, Iglesijaus žvaigždė dar smarkiau pradėjo žibėti, išleidus albumą "Vivir" (To live), kas pagal tų metų albumų pardavimą įkėlė dainininką į anglų kalba dainuojančių muzikos superžvaigždžių gretas. Albume taip pat buvo įrašytas "Yazoo" dainos "Only You" koveris, kuris buvo išverstas į ispanų kalbą.
Primygtinai prašomas padainuoti didžiulėse arenose ir stadionuose, tą vasarą, Enrique, pasirodė dainuodamas kartu su Eltonu Džonu (Elton John), Briusu Sprinstynu (Bruce Springsteen) ir Biliu Džoeliu (Billy Joel) minioms žiūrovų 16 – oje šalių. Turas prasidėjo Odesoje, Teksase (Odessa, Texas), tęsėsi 3 naktis Meksikos (Mexico) Plaza de Toros, 2 naktis Estadio River Plate Argentinoje, kocertuojant daugiau nei 130 000 žiūrovų bei JAV – ose. Dauguma mano, kad tai buvęs didžiausias tų metų įvykis, kuriame dalyvavo neangliakalbis atlikėjas.
Trys singlai "Enamorado por Primera Vez", "Solo en Ti" ir "Miente" iš albumo "Vivir" atsidūrė pirmosiose latino topų vietose, kaip ir tos likusios albumo dainos ispanakalbių šalyse. Kartu su savo tėvu bei Luis miguel, Iglesias buvo nominuotas American Music Award kaip pirmasis Favorite Latin Artist (mylimiausias latino atlikėjas). Sklido gandai, kad jeigu šioje nominacijoje nelaimės vyresnysis Iglesijus, tai pastarasis (Chulijus) priešinsis tokiam verdiktui. Vis dėlto Enrique šįkart nusileido savo tėvui, bet apdovanojimuose sudainavo "Luvia Cae".
"Cosas del Amor" albumas
left|180px 1998 – aisiais, Iglesijus išleido savo trečiąjį albumą "Cosas del Amor" (Things of Love). Šiame brandesniame Iglesijaus albume buvo įtraukti tokie populiarūs singlai kaip "Esperanza" ir "Nunca Te Olvidaré",kurie įkopė į latino singlų topus bei įtvirtino Enriques pozicijas tarp latino muzikos atlikėjų.
Enrique laimėjo American Music Award  Favourite Latin Artist kategorijoje, nurungęs Ricky Martin ir Tigres del Norte. "Nunca te Olvidaré" taip pat tapo ispanų telenovelės tokiu pačiu pavadinimu (kaip ir daina) temine daina, o paskutiniojoje serijoje jis pats ją atliko.
"Enrique" albumas
left|180px 1999 – aisiais, Iglesijus pradėjo puikią karjerą anglų kalba atliekamos muzikos rinkoje. Dėka ir kitų panašaus stiliaus muzikos atlikėjų, įskaitant Ricky Martin, ši latino muzika įgavo milžinišką populiarumą visame pasaulyje. Iglesijaus įdainuotas muzikinis garso takelis Vilo Smito (Will Smith) filmo Wild Wild West, "Bailamos" tapo hitu #1. Po "Bailamos" sėkmės, keletas stambiausių muzikos įrašų firmų norėjo pasirašyti su Enrique sutartį. Pasirašęs daugiaalbuminę (multi - album) sutarį su Interscope Records, Iglesijus išleido pirmąjį pilną diską anglų kalba, Enrique. Užtruko 2 mėnesius įrašyti šį pop ir latino muzikos variacijų albumą, kuriame buvo įdainuota Could I Have This Kiss Forever duetu su Whitney Houston ir Bruce Springsteen Sad Eyes koveris. Antrasis albumo singlas  Be With You tapo antruoju jo hitu #1.
Paskutinis albumo singlas buvo daina You're My #1, perrašytas ir išleistas skirtingose vietose, įdainuotas su vietiniais atlikėjais – Alsou Rusijoje, Sandy & Junior Brazilijoje ir Valen Hsu Azijoje.
Mesjė 46
thumb|250px|M46 spiečius Mesjė 46 (M46, NGC 2437) – padrikasis spiečius, esantis Laivagalio žvaigždyne. Nuotolis iki jo yra 5400 šviesmečių. Regimasis ryškis – 6,0.
Enrique Iglesias
"Escape" albumas
left|180px 2001 Iglesijus pasirodė su albumu Escape. Tuomet kai daugumai latino atlikėjų kilo sunkumų dėl anglų kalba išleistų pirmųjų savo albumų pardavimų, Enrique, priešingai, sumanė išleisti jų dar daugiau. Pirmasis albumo singlas Hero tapo hitu #1 JK ir daugelyje kitų šalių.
Mesjė 46
Mesjė 46 skersmuo siekia ~30 šviesmečių. Manoma, kad šiame spiečiuje iš viso yra maždaug 500 žvaigždžių, apie 150 iš jų ryškis yra 10–13. Ryškiausios spiečiaus žvaigždės priklauso A0 spektrinei klasei.
Enrique Iglesias
"Escape" albumas
Escape – šiuo metu didžiausios sėkmės susilaukęs jo albumas. Singlai Escape ir Don't Turn Off the Lights tapo grojamiausiais radijo hitais, užimančiais aukščiausias topų vietas visoje Šiaurės Amerikoje ir kitur. Kita albumo versija buvo išleista tarptautiniu mastu, kurioje buvo tokie muzikiniai garso takeliai kaip mylimiausias Enriques Maybe ir duetas su Lionel Richie – To Love a Woman.
Albumo sėkmę Iglesijus užtikrino surengdamas koncertinį turą "One - Night Stand Tour", kurį sudarė 50 pasirodymų pilnose koncertų salėse 16 – oje šalių. Įskaitant Radio City Music Hall ir tris naktis trukusius pasirodymus Londono Royal Albert Hall, turas baigėsi Lia Manoliu Stadium Bukarešte, Rumunijoje. Koncertas buvo rodomas MTV Romania, kur pirmąkart buvo parodytas dainos Love to See You Cry video klipas.
Antrasis "Don't Turn Off the Lights" turas baigėsi 2002 vasarą, koncertuojant 2 naktis pilnutėlėje Madison Square Garden ir kitas dvi naktis Mexico's National Auditorium. Turas baigėsi pasirodymu Roberto Clemente Coliseumin San Chuane, Puerto Rike.
"Quizás" albumas
left|180px 2002 – aisiais Enrique grįždamas prie savo gimtosios ispanų kalbos, išleido 4 – ąjį albumą "Quizás" ("Turbūt" – ispanų kalba). Tai žymiai brandesnis nei kiti jo ispaniški albumai. Titulinė albumo daina – tai daina apie įtemptus Enriques santykius su savo žymiuoju tėvu.
"7" albumas
left|180px 2003 – iaisiais, Iglesijus išleido savo septintąjį albumą 7, kurį pats padėjo įrašyti. Įkvėptas 1980 – ųjų muzikos, jis įrašė dainą Roamer, kurią parašė kartu su savo draugu ir daugiamečiu gitaristu – Tony Bruno. Kompaktinėje plokštelėje buvo įrašyta Be Yourself – daina apie nepriklausomybę (priedainyje buvo dainuojama apie tai, kaip Iglesijaus tėvai netikėjo savo sūnaus sėkme muzikinėje karjeroje). Pirmasis albumo singlas – Addicted, kurį vėliau sekė dainos Not in Love remiksas, įrašytas kartu su Kelis.
Pristatydamas šį albumą, Iglesijus surengė savo didžiausią pasaulinį turą. Garsiai išreklamuotas turas prasidėjo 12 pasirodymų JAV bei tęsėsi keliose šalyse, kuriose jis prieš tai nė karto nebuvo koncertavęs, tokiose kaip Australija, Indija, Egiptas ir Singapūras bei turą užbaigė Pietų Afrikoje.
"Insomniac" albumas
left|180px 2007 birželio 12 d. Iglesijus išleido savo naująjį muzikinį albumą Insomniac. Pirmasis albumo singlas buvo Do You Know (Ping Pong Song). Jis pasiekė 2 – ąją vietą Bubbling Under Hot 100 Singles Chart topuose (Bubbling Under chart laikomas Billboard Hot 100 atmaina) prieš debiutuojant (hot shot) 33 vietoje oficialiuose singlų topuose (galiausiai atsidūręs 21 vietoje - tai didžiausias jo TOP 100 hitas, išleistas pastaruoju metu), daina taip pat pakilo Hot Latin Tracks topuose pakilo iš 49 į 1 poziciją. Albume randama toks hip hop stiliaus kūrinys Push, įrašytas su reperiu Lil Wayne bei nuotaikinga daina Ring My Bells, kurią Enrique įrašė Kalifornijoje, Los Andžele su dvejais savo mylimiausiais kompozitoriais - švedu Kristian Lundin bei Savan Kotecha. Į albumą įtrauktas ir Ringside dainos ''Tired of Being Sorry" koveris.
Enrique Iglesijus jau pilnai baigė savo naujojo albumo Insomniac pristatymo turą Los Andžele, pasirašydamas sutartį su Virgin Megastores.
Enriques pasirodymui MTV šou TRL jo vadybininkai pasirinko atlikti dainą Somebody's Me" vietoj klausytojų išliaupsinto Push''.
Įžymybės statusas
Enrique dalyvavo daugelyje renginių. Jis sudalyvavo Oprah Winfrey pokalbių šou, kuriame visų nuostabai pasiūlė vienai savo gerbėjai praleisti kartu dieną. Enrique taip pat dalyvavo Premios Juvented renginyje, kur finalinėje Diego Maradona šou televizijos transliacijos metu (Argentinoje) atliko keletą dainų. thumb|right| Iglesijus sudalyvavo daugelyje Tommy Hilfiger kvepalų "True Star Men" pristatymuose. Enrique ir nusifilmavo kvepalams skirtoje reklamoje, kur kaip teminė daina skambėjo jo naujausio albumo singlas Ring My Bell. Enrique taip pat pasirodė Extreme Makeover: Home Edition sezono finale, sudainuodamas Somebody’s Me, taip pat dainą iš naujausiojo albumo.
Neseniai Iglesijus gyvai koncertavo Italijoje, Urugvajuje ir Izraelyje bei MTV organizuotame renginyje dainavo kartu su Paulina Rubio, taip pat baigė koncertuoti Valstijose. Ture "For the Fans Tour" jis pristatė savo senąjį repertuarą bei atliko naujausias ispaniškas ie angliškas dainas.
Dainų rašymas, prodiusavimas bei vaidyba
Kartu su dainų autoriumi Guy Chambers Enrique Iglesijus parašė pagrindinę dainą "Un Nuovo Giorno" pirmajam Andrea Bocelli pop albumui. Vėliau daina buvo išversta į anglų kalbą ir perdainuota buvusios Spice Girls narės Melanie C. Daina tapo didžiuliu hitu Europoje ir daugelyje šalių topuose užėmė pirmąją vietą. Iglesijus taip pat parašė dainą "The Way" American Idol dalyviui Clay Aiken (užėmė antrąją vietą) bei padėjo sukurti keturias dainas JK grupės The Hollies albumui. Enrique yra ne kartą minėjęs, kad pabaigus savo, kaip dainininko, karjerą, norėtų rašyti bei prodiusuoti dainas kitiems atlikėjams.
2000 - aisiais Iglesijus padėjo prodiusuoti Broadway miuziklą Four Guys Named Jose and Una Mujer Named Maria. thumb|left|180px|kadras iš filmo "Once upon a time in Mexico" Enrique taip pat domisi vaidyba, jis yra net suvaidinęs Lorenzą Robert Rodriguez kino juostoje Once Upon a Time in Mexico,kuriame vaidino tokie aktoriai kaip Antonio Banderas, Salma Hayek ir Johnny Depp.
Jis nusifilmavo ir ambicingoje Pepsi reklamoje, suvaidinęs žiaurų romėnų imperatorių. Reklamoje kartu su Enrique nusifilmavo ir Britney Spears, Pink, Beyonce Knowles.
Asmeninis gyvenimas
Enrique patvirtino, kad 2003 - ųjų rugpjūtį jam buvo pašalintas žymusis veido apgamas. Nuo 2002 metų iki šiol Enrique susitikinėja su žymia rusų tenisininke Anna Kournikova, su kuria susipažino savo muzikinio klipo Escape filmavimo metu. 2017 m. gruodį pora susilaukė dvynių.
Serafinas Laurynas Kušeliauskas
Serafinas Laurynas Kušeliauskas (1820 m. rugpjūčio 23 d. Šiauliai – 1889 m. rugsėjo 27 d. Sudargas) – Lietuvos vertėjas, leidėjas, knygnešys.
Biografija
Iš lenkų k. išvertė ir sukompiliavo religinių, didaktinių raštų, hagiografinių pasakojimų. Vienas ir su pagalbininkais parengė ir 1879–1889 m. išleido daugiau kaip 20 knygų, dauguma jų iki 1904 m. buvo kartojamos, kai kurios po keliolika ir keliasdešimt kartų. Spaudos draudimo metais jo knygos buvo skaitomos paprastų žmonių, prisidėjo prie jų religinio bei etinio ugdymo.
Gaidelis
thumb|right|250px|Gaidelio akmuo Neryje („aukštame“ vandenyje) nuo [[Drąseikiai (Kaunas)|Drąseikių pusės, 2012 m. liepa]] miniatiūra|250px|right|2015 m. kovas Gaidelis – riedulys Neries vagoje, Jonavos rajono Užusalių seniūnijoje, ties Krėslynų kaimu. Gaidelis kyšo arčiau dešiniojo upės kranto prie Drąseikių kaimo (Lapių sen., Kauno raj.). Respublikinės reikšmės geologijos paminklas nuo 1964 m., ir respublikinės reikšmės archeologijos paminklas nuo 1972 m. Didžiausias Lietuvos upių akmuo.
Padavimai
Padavimai, perduodami iš kartos į kartą apie Gaidelio akmenį lėmė objekto išlikimą bei vertinimą. Tarpukaryje Neries rieduliai buvo sprogdinami, o Gaidelio akmuo liko neliestas.
Sinonimai: Gaidelis, Gaidelio akmuo, Gaidys, Krėslynų akmuo.
Duomenys
Matmenys:
Geologija
Riedulio uoliena – amfibolitinis - biotitinis granitas, rudas su tamsiai pilkais ir juodais įtarpais, porfyriškas, gigantogrūdis, stambiagrūdis ir vidutingrūdis. Uolieną sudarantys mineralai: kalio feldšpatas, plagioklazas, kvarcas, biotitas, cirkonas, apatitas; kristalinių grūdelių dydžiai: kalio feldšpato – iki 15 mm, biotito – 3 mm, plagioklazo – <3 mm, kvarco – <2,5 mm; struktūra – porfyriška (mikroklinas), poikilitinė (plagioklazo, kvarco įaugimai kalio feldšpato kristaluose), įvairiagrūdė (gigantogrūdė, stambiagrūdė ir vidutingrūdė); tekstūra – masyvi.
Vardo kilmė
Vienas iš Gaidelio vardo kilmės padavimų byloja, kad senais laikais dešiniajame Neries krante gyvenęs žmogus, kuris laikydavęs daug gaidžių. Gaidžiai labai pešdavosi ir, bėgdami vienas nuo kito, užskrisdavo net ant akmens, kuris gulėjo Neries upėje. Žmonės pravardžiuodami sakydavo: „Ir vėl gaidelis“. Taip atsiradęs toks pavadinimas.
Jurgis Pranas Grabovskis
Jurgis Pranas Grabovskis (, 1756 m. Švenčionyse – po 1801 m. Italijoje) – vienas 1794 m. sukilimo vadų.
Tavaret
thumb|150px|Tavaret statula Londono muziejuje Egiptiečių mitologijoje Tauridė arba Tavaret – kūdikių, besilaukiančių moterų, sėkmės deivė. Ji buvo atsakinga už vaisingumą ir moterų apsaugojimą prieš ir po gimdymo. Jos vyras buvo Besas – malonumų dievas, namų globėjas.
Llista de personatges de la mitologia egípcia
Johannes Eckhart
Biografija
Ekhartas gimė kilnių žemvaldžių šeimoje, tačiau apie jo šeimą ir vaikystę beveik nieko nežinoma, išskyrus tai, kad jis lankė universitetą Paryžiuje. Johanas Ekhartas gimė Tiūringijoje, netoli Erfurto. Ekhartas – jo krikščioniškas vardas, pavardė – von Hochheim.
Sorbonoje apsigynė magistro laipsnį, nuo 1302 metų vadinamas Mokytoju Ekhartu. Po dešimtmečio jis vėl grįžo į Paryžių. Paryžiaus universitete jis buvo pirmasis dominikonas po Tomo Akviniečio, antrą kartą čia skaitęs paskaitų ciklą. 1310 m. vienuolijos kapitula paskyrė jį Saksonijos, kuriai priklausė 47 konventai ir daug moterų vienuolynų provinciolu. Taip pat jis aktyviai įsitraukė į mokytojo darbą, ypatingą šlovę jam pelnė pamokslai, pasakyti ir užrašyti liaudies kalba.
Vėliau jis buvo apkaltintas erezija, 1326 m. Kelno vyskupas įsakė jam iškelti inkvizicijos bylą. Po jo mirties, 1329 m. kovo 27 d. pasirodė popiežiaus bulė, pasmerkusi Ekhartą. Joje konstatuojama, kad Mokytojas Ekhartas prieš pat mirtį atšaukęs 28 tezes, kurios buvo pripažintos eretiškomis ar įtartinomis. Tačiau kaip tik šios tezės, sudarančios jo pasaulėvaizdžio pagrindą, lėmė, kad Ekhartas įsitvirtino mistikos, filosofijos ir kultūros istorijoje ir iki šiol tebėra įkvėpimo šaltinis.
Absoliutas
Kitaip nei šv. Tomas, kuris rėmėsi Aristoteliu, Ekhartas šliejosi prie neoplatoniškos tradicijos. Jis laikomas vienu įtakingiausių XIV a. šios srovės atstovu. Savo teoriją konstravo pradėdamas nuo Dievybės, kaip aukščiausios būties ir aukščiausio tobulumo, sąvokos. Tas Vienis yra ne tik už ir virš kūrinijos, bet ir virš bei už Dievo kaip asmens: jis yra ne-Dievas, ne-Dvasia ir ne-Asmuo.
Jis nesietinas su jokiu vaizdu ir jokiu asmeniu, jis jokiu aspektu nėra į ką nors panašus. Vienintelė Absoliuto apibrėžtis yra jokios apibrėžties nebuvimas, nes bet koks apibrėžimas būtų ir jo apribojimas, taigi pripažinimas tobulumo stygiaus, nes tobulumas – tai pilnatvė, nuo kurios neįmanoma nieko atimti ir prie kurios neįmanoma nieko pridėti.
Absoliutas, anot filosofo, įeina į žmogų, todėl jis yra religinio gyvenimo centras bei doros šaltinis. Krikščionybė – tai vidinė būsena, grynai interiorizuota tikrovė, o ne institucija ar formalizuotas įsakymų rinkinys. Žmogų sudaro tai, kas jis yra pats savyje, savo sieloje, o ne tai, kur gyvena ir kam yra pavaldus, kaip elgiasi ir ką veikia. Išoriniai dalykai yra beverčiai.
Tikėjimas
Lygiai taip ir išorinių paskatų nulemti veiksniai nepriartina prie Dievo ir yra negyvybingi. Tikrąją veiksmų vertę lemia išimtinai veikiančiojo intencijos: ne darbai mus pašventina, o mes turime juos pašventinti. Pasak Ekharto, tyros širdies žmogus Dievą visada turi savo širdyje. Tikrasis tikėjimas neturi nieko bendro su troškimu palenkti Dievą sau, viliantis jo palankumo, tarsi Jis būtų visokių gėrybių ekonomas.
Dievo ieškoma dėl jo paties. Jis mylimas nesuinteresuota, jokio atlygio nežadančia meile. Tą patį galima pasakyti ir apie gėrį, teisingumą ir tiesą.
Eišiškių sinagoga
thumb|Eišiškių sinagoga Eišiškių sinagoga – nebenaudojama žydų sinagoga Eišiškėse, Šalčininkų rajono savivaldybėje.
Istorija
Triaukštė sinagoga pastatyta 1765–1775 m. laikotarpiu. Sinagogos fasadą puošė liūtų laikomos dekalogo plokštės. Sinagoga turėjo baroko ir neoklasicizmo stiliaus bruožų. Šalia sinagogos buvo įrengta ir medinė žydų mokykla.
Dabartinė situacija
Išlikęs didžiosios sinagogos pastatas Sovietų sąjungos okupacijos metu naudotas kitoms paskirtims. Pakeistas sinagogos stogas, pastato tūris. Didžiosios sinagogos pastato liekanos, stūksančios Kaštonų g.7, 2017 m. įrašytos į Kultūros vertybių registrą.
Hoshi wo Katta Hi
Hoši vo Kata Hi – trumpametražis animacinis filmas, pagamintas „Studio Ghibli“ specialiai naudojimui „Ghibli“ muziejuje. Pagrindinė anime istorija sukurta Naohisa Inoue. Pažodžiui į anglų kalbą filmo pavadinimas verčiamas kaip The Day I Raised/Harvested a Star.
Siužetas
Filme pasakojama apie berniuką, kuris išsikrausto iš miesto į kaimą dirbti fermoje. Vieną dieną jam nuvykus parduoti daržovių į turgų, vežimas sulūžta. Nepažįstamas žmogus pasiūlo jam mainais į daržoves keistą sėklą.
Berniukas sutinka. Pasodinta sėkla pamažu išauga į miniatiūrinę planetą. Berniukas rūpinasi jos augimu, o planetoje pamažu susiformuoja atmosfera, orų sistema, gyvybė.
Galiausiai berniukas vėl grįžta į miestą, kur vėl sutinka nepažįstamąjį. Kartu jie paleidžia planetą į galaktiką, kurioje daug panašių planetų. Ten šios auga tol, kol tampa tikromis planetomis.
Batviniškės (Sužionys)
Batviniškės – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 6 km nuo Sužionių.
Tauridė
Tauridė gali reikšti:
Rigelis
thumb|left|250px|Dydžių skirtumas tarp [[Saulės ir Rigelio]] Rigelis (Rygelis, Beta Orionis, β Ori) – 6-a pagal ryškumą naktinio dangaus žvaigždė Oriono žvaigždyne (ryškiausia žvaigždyne). Žydra supermilžinė, nutolusi maždaug 700–900 šm (tikėtiniausias atstumas 770 šm). Su kitomis 5 žiemos dangaus žvaigždėmis (Kapela, Aldebaranas, Sirijus, Prokionas, Kastoras) sudaro beveik taisyklingą šešiakampį.
1998 m. žiemos olimpinės žaidynės
XVIII žiemos olimpinės žaidynės vyko 1998 m. vasario 7-22 dienomis Japonijos mieste Nagane. Šiose žaidynėse debiutavo moterų ledo ritulys, pirmą kartą po 1924 m. žaidynių buvo įtrauktas akmenslydis ir pirmą kartą olimpiniame sporte pasirodė snieglenčių sportas. Ledo ritulio varžybose pirmą kartą buvo suteikta teisė dalyvauti ir NHL žaidėjams.
Žaidynėse dalyvavo 73 šalys, 2 176 sportininkai, vyko 68 rungtys iš 7 sporto šakų.
Teisės rengti žaidynes rinkimai
Balsavimas dėl teisės surengti šias žaidynes vyko Birmingeme 1991 m. birželio 15 d. Paskutiniame balsavimo ture Naganas nugalėjo Solt Leik Sitį.
Rigelis
Rigelis priklauso Oriono asociacijai.
Trinarė sistema
Rigelis – trinarė žvaigždė: aplink pagrindinę žvaigždę skrieja dvinarė sistema (atstumas tarp Rigelio B ir Rigelio C – 28 a.v., jų regimasis ryškis po 7m), nutolusi per 2000 a.v..
1998 m. žiemos olimpinės žaidynės
Olimpinės rungtys ir medalių komplektai
Iškovoti medalių komplektai pagal rungtis:
Rigelis
Trinarė sistema
Rigelis – užtemdomoji žvaigždė, kurios ryškis kinta kas 25 paras.
1998 m. žiemos olimpinės žaidynės
Dalyvavusios šalys
Olimpiadoje dalyvavo 72 šalys, o pirmą kartą žiemos žaidynėse pasirodė Azerbaidžanas, Kenija, Makedonija, Urugvajus ir Venesuela. 400px|thumb|center|Dalyvavusios šalys
Šios 13 šalių užsiregistravo dalyvauti olimpiadoje, tačiau neatvyko.
Rigelis
Pavadinimas
Rigelis simbolizuoja kairiąją medžiotojo Oriono koją. Arab. k. „ar-rijl al-jabbār“ – „Galiūno koja“. Kiti pavadinimai:  Algebaras.
Kituose kataloguose – HD 34085, HR 1713.
Bulvarinė spauda
Bulvarinė spauda ( – bulvaras, gatvės dalis; JAV dar vadinama geltonąja spauda) – periodiniai ir neperiodiniai leidiniai, skiriami nereikliems, neišlavinto skonio skaitytojams. Priklauso vadinamųjų pramoginių ledinių grupei.
Bulvarinėje spaudoje dažnai skelbiama nepatikrinta, neetiškais būdais surinkta, subjektyvi (informacija neatskirta nuo autoriaus vertinimų), kartais net melaginga, dažnai sensacinga informacija. Pagrindinis dėmesys skiriamas katastrofoms, kriminalams, skandalams, aferoms, paskaloms nušviesti.
Kilmė
thumb|200px|right|Geltonasis vaikis
Terminas atsirado XIX a. pabaigoje Amerikoje. 1895–1898 metais JAV intensyviai konkuravo du periodiniai leidiniai: Jozefo Pulicerio „New York World“ ir Viljamo Randolfo Hersto „New York Journal“. Kritikai abu juos peikė, kad jie, siekdami padidinti tiražus, kai kurias naujienas paversdavo sensacijomis. „The New York Press“, kalbėdamas apie šiuos du leidinius, pradėjo vartoti terminą „geltonojo vaikio žurnalistika“.
Jis kilo iš vieno tuo metu populiaraus komikso, kurio pagrindinis herojus buvo plikagalvis, kvailai besišypsantis, atlėpausis berniukas, dėvintis geltonus naktinius. Komikso piešiniuose jis vaizduojamas besitrainiojantis geto gatvėmis su panašiais į save veikėjais, dažniausiai irgi vaikais. Pagrindiniai „geltonojo vaikio“ žodžiai – skurdus geto žargonas, dažniausiai ant jo naktinių užrašytos frazės, pašiepiančios reklaminių stendų tekstus.
Posakis „geltonojo vaikio žurnalistika“ greitai sutrumpėjo iki „geltonoji žurnalistika“, o leidiniai, spausdinantys tokios žurnalistikos kūrinius, pradėti vadinti geltonąja spauda. Vėliau tokio tipo spauda gavo dar vieną pavadinimą – bulvarinė spauda.
Pastaroji atsirado XIX a. viduryje Prancūzijoje, kai Paryžiaus bulvaruose imta pardavinėti satyrinį savaitraštį „Le Figaro“ (1826 m.). XIX a. pabaigoje tokio pobūdžio leidinių atsirado Vokietijoje, Prancūzijoje, D. Britanijoje, kitose Europos valstybėse ir JAV. XX a. pasirodė paparacai, persekiojantys garsenybes, kad slapta nufotografuotų ar kitu būdu surinktų informaciją ir parduotų periodinei spaudai. XX a. pabaigoje pradėti leisti tabloid formato laikraščiai.
Raida Lietuvoje
Pirmuoju lietuvišku bulvariniu laikraščiu laikytinas savaitraštis „Saulė“, kurį 1888 m. Mahanoi Sityje (JAV) įsteigė ir redagavo Domininkas Tomas Bačkauskas. Lietuvoje tokio pobūdžio periodiniai leidiniai pasirodė XX a. trečiojo dešimtmečio pabaigoje. Vienas iš pirmųjų – 1928 m. kovą Kaune pradėjęs eiti iliustruotas savaitraštis „Sekmadienis“, kurį įsteigė ir redagavo Vincas Kemežys. Tais pačiais metais bulvarinio pobūdžio leidinys atsirado ir Šiauliuose – informacinis iliustruotas savaitraštis „Momentas“, redaguojamas Broniaus Buišo; vėliau jis vadinosi „Įdomus mūsų momentas“ ir ėjo iki 1940 metų. 1930 m. Kaune pradėjo eiti bulvarinio pobūdžio dienraštis „Tempo“, 1931 m. – žurnalas „Aš ir jūs“ bei „Aistros“, 1932 m. – savaitraštis „Lapas“ ir žurnalas „Laikas“, 1933 m. – dienraštis „Dešimt centų“, leistas iki 1940 m. Ketvirtajame dešimtmetyje beveik kasmet Kaune pasirodydavo bent vienas naujas bulvarinio pobūdžio leidinys, tačiau daugelis jų tuoj pat ir sustodavo. Kiek ilgėliau ėjo savaitraščiai „Šventadienis“, „Iliustruotas pasaulis“, „Vėliava“, dienraščiai „Telegramos“, „Laikas“.
Po 1940 m. bulvarinių laikraščių ir žurnalų Lietuvoje nebuvo. Apie 1990 m., laisvėjant spaudai, silpnėjant cenzūrai ir paskui ją visiškai panaikinus, įvairiuose Lietuvos miestuose pradėjo eiti ir bulvarinio pobūdžio leidiniai. 1989 m. Šiauliuose pasirodė laikraštis „Nelabai įdomus mūsų momentas“, Vilniuje – savaitraštis „Žvilgsnis“, Kaune 1990 m. – laikraštis „Sekmadienis“, kaip atkurtas 1928–1940 m. ėjęs savaitraštis, bei laikraštis „Europa“, leidęs daugybę bulvarinio ir erotinio pobūdžio priedų, kurių daugelis po 1991 m. tapo savarankiškais laikraščiais: „Dvidešimt kapeikų“, „Dvidešimt centų“, „Pro rakto skylutę“, „Vakaro skaitiniai“, „Klubas Liberalia“ ir kt. Vėliau Vilniuje, Kaune, bei Panevėžyje pradėti leisti bulvarinio bei erotinio pobūdžio periodiniai leidiniai „Dantis už dantį“, „Jonukas“, „Onutė“, „Kolibris“, „Vėl Jonis“, „Emanuela“, „Saldainiukas savaitgaliui“, „Anapus: siaubas ir kiti malonumai“, „Kruvinoji Merry“, „Neliūdėk!“, „Privatus seklys“, „Naglis“, „L.T.“. Nemažai bulvarinio pobūdžio laikraščių po kurio laiko sustojo arba juos pakeitė kiti. Dabar Lietuvoje eina „Vakaro žinios“.
Mažasis drebulenis
Mažasis drebulenis (Saperda populnea) – ūsuočių (Cerambycidae) šeimos vabalas. Kūnas 9 - 15 mm ilgio. Juodas, apaugęs pilkšvais ir gelsvais plaukeliais. Antsparniai su penkiom plaukuotomis gelsvomis arba rusvomis dėmelėmis, išsidėsčiusiomis netaisiklynga išligine eile.
Vabalai skraido gegužės – liepos mėnesiais.
Lietuvoje dažnas.
Anzelmas Kenterberietis
Anzelmas Kenterberietis (,, 1033 arba 1034–1109 m. balandžio 21 d.) – šventasis, vienas žymiausių viduramžių teologų ir filosofų, laikomas „scholastikos tėvu“.
A. Kenterberiečio filosofija
Jo požiūriu, tikėjimas reikalingas racionalaus supratimo. Nors tikėjimas visada yra atspirties taškas, o tikėjimo dogmų turinio negalima paneigti jokia protu paremta priežastimi, vis dėlto teisingas protas veda į tikėjimo tiesas. Todėl krikščionis irgi turėtų stengtis suprasti protu. A. Kenterberietis bando parodyti, kad krikščioniškojo mokslo turinius galima išvesti tiesiog iš proto argumentų, nesiremiant autoritetais – (Biblija, Bažnyčios tėvais).
Šv. Anzelmas filosofijos istorijoje labiausiai žinomas dėl to, kad, kaip paprastai manoma, veikale „Proslogionas“ pateikė vadinamąjį ontologinį Dievo buvimo įrodymą. Pagrindinė įrodymo mintis yra tokia: Dievas privalo iš tiesų egzistuoti, nes kitaip jis nebūtų tai, už ką nieko didesnio negalima pamąstyti. Jei Dievas iš tiesų neegzistuotų, tai jis nebebūtų tai, už ką nieko didesnio negalima pamąstyti.
Filosofų diskusijos dėl šio įrodymo pagrįstumo vyksta iki šiol. Kai kurie šiuolaikiniai šv. Anzelmo tekstų tyrinėtojai mano, kad pats šv. Anzelmas vis dėlto nesiekė pateikti tokio įrodymo, – ontologinio įrodymo priskyrimas Anzelmui remiasi netinkama „Proslogiono“ interpretacija (žr.: Drazdauskas, S. 1996. „Įvadas“ // Anzelmas Kenterberietis „Proslogionas“, Vilnius, Aidai, 1996, p. 7-30).
Izraelio tautinis olimpinis komitetas
Istorija
Izraelio olimpinis komitetas suformuotas 1933 m. dar būnant Britų Palestino mandato sudėtyje. Tuo metu organizaciją kontroliavo žydų sportinė sąjunga Maccabi. Po šalies nepriklausomybės paskelbimo 1951 m. vėl atkurtas tautinis olimpinis komitetas. Po metų jį pripažino tarptautinis olimpinis komitetas. Tais pačiais metais šalis debiutavo olimpinėse žaidynėse.
Nuo 1952 m. Izraelio tautinis olimpinis komitetas delegavo savo atstovus į visas vasaros olimpines žaidynes, išskyrus 1980 m. vasaros olimpines žaidynėse, kurias boikotavo. Žemos olimpinėse žaidynėse šalis pirmą kartą pasirodė tik 1994 m. ir nuo to karto dalyvavo visose.
1954 m. - 1974 m. Izraelio tautinis olimpinis komitetas dalyvavo Azijos žaidynėse. Nuo 1981 m. Izraelis pasitraukė iš Azijos olimpinė tarybos. 1994 m. tapo pilna Europos olimpinių komitetų nare. Nuo 1995 m. Izraelis dalyvauja Europos jaunimo olimpiniame festivalyje.
Barankabermecha
Barankabermecha – miestas šiaurės rytų Kolumbijoje, Santandero departamente, prie Magdalenos upės, 75 m aukštyje, 110 km į vakarus nuo Bukaramangos. 208,5 tūkst. gyventojų.
Miestas įkurtas 1536 m. Iki pat 1922 m., kai apylinkėse buvo rasta nafta, Barankabermecha buvo maža gyvenvietė.
Svarbus naftos gavybos ir perdirbimo centras. Upių uostas. Žvejyba. Kukurūzų, bananų, jukos, kakavos auginimas.
Barankabermecha garsėja, kaip vienas pavojingiausių Kolumbijos miestų. Čia veikia pusiau militaristinės, teroristinės, narkomafijos grupuotės. Neretai grobiami žmonės, vyksta žudynės.
LBS buriavimo mokykla
Lietuvos buriuotojų sąjungos buriavimo mokykla – 1936–1937 m. Smiltynėje veikusi buriavimo mokykla.
Mokyklos įsteigimas
1936 m. liepos 1 d. mokyklą Smiltynėje įsteigė Lietuvos buriuotojų sąjunga. Mokyklos tikslas supažindinti jaunimą su jūrininkystės pagrindais, propaguoti buriavimą, ruošti buriuotojus ir jachtų vadus. Pilnas kursas, steigėjų sumanymu, turėjo užtrukti trejus metus. Kiekvieniems mokslo metams skirta sava klasė: pirmaisiais metais – vidaus plaukiojimo jachtų vadų kursas („A“ klasė), antraisiais metais – jūrų pakrantės plaukiojimo jachtų vadų kursas („B“ klasė), trečiaisiais metais – jūrų plaukiojimo jachtų vadų kursas („C“ klasė).
Mokykloje buvo kariška drausmė, auklėtiniai gyveno mokyklos patalpose. Už mokslą ir išlaikymą nustatytas 100 litų mokestis. Į mokyklą buvo priimami ne jaunesni kaip 16 metų amžiaus, turintys nemažesnį kaip 4 klasių išsilavinimą piliečiai, nepriklausomai nuo lyties.
Mokyklos reikmėms buvo nupirkta jachta „Žalčių karalienė“.
1936 m.
Mokyklos viršininku paskirtas Fricas Buntinas. Inspektorius – A. Patas, lektoriais: S. Dagys, Povilas Julius Labanauskas, Valteris Didžys, Fricas Buntinas, L. Serafinas, Kalvaitis.
Liepos 17 d. buriavimo mokyklą sukretė skaudi nelaimė. Du mokyklos kadetai, jūrų skautai Stasys Niemcinavičius ir Jurgis Garmus, išėję pasivaikščioti ant pietinio molo, buvo nublokšti bangos į jūrą ir ten nuskendo.
1937 m.
1937 m. mokyklos viršininku paskirtas Juozas Andžejauskas, mokyklos inspektorius – A. Patas, lektoriai – Valteris Didžys, Fricas Buntinas, Povilas Julius Labanauskas, S. Dagys, instruktoriai – Kalvaitis ir Bučys.
Mokykla darbą pradėjo birželio 27 d.
DjVu
DjVu – kompiuterinis failų formatas, skirtas saugoti grafinei informacijai. Dažniausiai DjVu formatu saugomi skanuoti dokumentai, knygos. DjVu naudojama vilnelių glaudinimo technologija, kurios pagalba galima suglaudinti grafinę informaciją neprarandant kokybės, suglaudinta informacija užima labai nedaug vietos, todėl šis formatas vis populiarėja internetiniuose puslapiuose.
DjVu formatą palaiko dauguma dokumentų peržiūros programų, pvz., Okular, Evince, SumatraPDF.
Spuogas
thumb|Spuogo sandara Spuogas – riebalų liaukų ir plauko maišelio lėtinis uždegimas. Yra paprastieji, arba jaunatviniai spuogai. Riebalų liaukos gamina medžiagas, apsaugančias odą ir plaukus.
Paprastųjų spuogų dažniausiai atsiranda lytinio brendimo laikotarpiu. Sergant šia odos liga atsiranda daugiau odos riebalų, kurie yra tąsesni. Liaukų ištekamieji latakai greitai užsikemša, ir juose kaupiasi nusilupusios raginio odos sluoksnio ląsteles, riebalai ir bakterijos. Oda darosi poringa, joje atsiranda daug inkštirų, prasideda odos uždegimas. Tuomet atsiranda raudonų mazgelių, kurių viduje yra pūslių. Skiriamos trys spuogų rūšys:
Pirmoji paprastųjų spuogų arba inkštirų rūšis yra keloidiniai (juodieji spuogai; riebalų liaukų latakų kamšteliai). Jų atsiranda, kai riebalų liaukos užkemša raginio odos sluoksnio ląsteles, ir riebalai nebegali patekti į odos paviršių. Taigi susidaro kamšteliai (juodieji ir baltieji spuogai). Juodojo spuogo viduje esanti tamsi dėmė atsiranda dėl to, kad į pusiau skystus odos riebalus patenka deguonies.
Baltųjų spuogų atsiranda užsikimšus riebalų liaukos latakui, tuomet liaukos viduje susidaro bakterijų židinys, kuris sukelia riebalų liaukos uždegimą. Netrukus toje vietoje susidaro pūslių, o galiausiai susiformuoja didelis skausmingas spuogas. Toks supūliavęs spuogas užgijęs palieka randą.
2012 m. Lietuvos Seimo rinkimai
'''2012 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai''' – 2012 m. spalio 14 ir 28 d. vykę šeštieji eiliniai Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai, kurių metu 2012–2016 m. kadencijai išrinktas 141 Seimo narys.
Kartu su šiais rinkimais vyko referendumas dėl naujos atominės elektrinės statybos Lietuvos Respublikoje.
Rinkimų sistema
Seimas yra renkamas naudojant mišriąją rinkimų sistemą: 70 narių renkami proporcinio atstovavimo sistema pagal partijų sąrašus, kurie surenka mažiausiai 5 proc. atiduotų balsų (koalicijoms taikomas 7 proc. barjeras), likę 71 Seimo nariai – daugumos atstovavimo sistema (vienmandatėse apygardose) dviem turais. Pirmajame ture kandidatas išrenkamas, jei surenka daugiau nei pusę balsų. Jei rinkimuose dalyvauja mažiau nei 40 proc. rinkėjų, kandidatas turi surinkti bent 20 proc. visų rinkėjų balsų. Jei pirmame ture nei vienas kandidatas nesurenka reikiamo kiekio balsų, antrame ture rinkėjai renkasi iš dviejų, daugiausia balsų pirmajame ture surinkusių kandidatų.
Seimo nariais gali būti renkami Lietuvos Respublikos piliečiai, kurie nesusiję priesaika ar pasižadėjimu užsienio valstybei ir rinkimų dieną yra ne jaunesni kaip 25 metų bei nuolat gyvena Lietuvoje. Jais negali būti renkami asmenys, nebaigę atlikti bausmės pagal teismo paskirtą nuosprendį, taip pat asmenys, teismo pripažinti neveiksniais.
Situacija prieš rinkimus
2008 m. rinkimus laimėjo ir 45 vietas gavo Tėvynės sąjunga – Lietuvos krikščionys demokratai. Koaliciją jie formavo su Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžiu, Liberalų ir centro sąjunga bei Tautos prisikėlimo partija. Pastaroji 2010 m. suskilo, dalis jos atstovų įkūrė Krikščionių partiją, likusieji perėjo į Liberalų ir centro sąjunga.
Tėvynės sąjungos – Lietuvos krikščionių demokratų lyderis Andrius Kubilius buvo paskirtas Vyriausybės vadovu. Kadencijos pradžioje ekonomika patyrė didelį nuosmukį, teko imtis plačių taupymo priemonių, įskaitant išlaidų mažinimą ir didesnius mokesčius. Nepaisant priemonių nepopuliarumo ir dėl to kilusių visuomenės protestų, Andriaus Kubiliaus ministrų kabinetas tapo pirmąja Vyriausybe Lietuvos istorijoje, kuri išdirbo visą parlamento kadenciją.
Rinkimų pažeidimai ir rezultatų panaikinimas
Vienoje vienmandatėje rinkimų apygardoje – Zarasų–Visagino Nr. 52 – rinkimų rezultatai dėl šiurkščių Seimo rinkimų įstatymo pažeidimų, turėjusių įtakos rinkimų rezultatams, buvo pripažinti negaliojančiais.
Po rinkimų Seimas bei Prezidentė Dalia Grybauskaitė kreipėsi į Konstitucinį Teismą dėl galimų pažeidimų ir rezultatų teisėtumo. Teismas nusprendė, jog be Zarasų–Visagino apygardos rinkimuose buvo daug pažeidimų ir Biržų-Kupiškio apygardoje – joje rezultatai anuliuoti. Tokiu būdu šiuose rinkimuose išrinkti 139 Seimo nariai. Pakartotiniai rinkimai dviejose apygardose vyko 2013 m. kovo 3 d.
Apsingis
Apsingė arba Apsingis – ežeras Lietuvoje, Alytaus rajone, 18 km į pietus nuo Alytaus, 1 km į pietus nuo Makniūnų. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,82 km, plotis – iki 0,24 km. Altitudė 118,2 m. Vakarinis ir rytinis krantai aukšti, šiaurinis ir pietinis – žemi. Krantai ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Ežerą supa Makniūnų miškas, tik vakarinėje pakrantėje plyti dirbami laukai. Pietuose išteka Apsingės upė (Nemuno intakas). Šiaurės vakarinėje pakrantėje yra Makniūnų kaimo pietinė dalis.
2012 m. Lietuvos Seimo rinkimai
Pirmumo balsai
Daugiausia pirmumo balsų surinkę kandidatai:
Po rinkimų
Lietuvos socialdemokratų partija koaliciją formavo su Darbo partija ir partija „Tvarka ir teisingumas“. Prezidentė nurodė, kad nepriims Darbo partijos kaip koalicijos dalies dėl įtariamo sukčiavimo rinkimuose ir apgaulingo apskaitos tvarkymo. Kadenciją baigiantis Ministras Pirmininkas Andrius Kubilius Tėvynės sąjungą – Lietuvos krikščionis demokratus pristatė kaip alternatyvią koalicijos partnerę, kurią Algirdas Butkevičius, paskirtasis Ministras Pirmininkas, greitai atmetė.
Po ilgiausio Vyriausybės formavimo laikotarpio nepriklausomos Lietuvos istorijoje, gruodį buvo paskirtas Algirdo Butkevičiaus vadovaujamas ministrų kabinetas. Vyriausybė susidėjo iš Lietuvos socialdemokratų partijos, Darbo partijos, partijos „Tvarka ir teisingumas“ bei Lietuvos lenkų rinkimų akcijos. Prezidentė Grybauskaitė patvirtino Vyriausybę, nors iš pradžių ir atmetė visus Darbo partijos pasiūlytus ministrus.
Vilniaus miesto klinikinė ligoninė
thumb|2023 m. thumb|2023 m. thumb|2023 m.
Vilniaus miesto klinikinė ligoninė – didžiausia ligoninė Vilniuje.
Istorija
thumb|left|2014 m. thumb|left|Akušerijos ir ginekologijos bei Vaikų ligų klinikų pastatas (2014) 1958 m. pastatytas pirmasis korpusas. 1966 m. ligoninė išplėsta.
1978 m. pabaigoje į Respublikinę vaikų ligoninę iškelti Vaikų chirurgijos ir Vaikų traumatologijos–ortopedijos skyriai.
2004 m. prijungti Šv. Jokūbo ligoninės akušerijos, neonatologijos ir ginekologijos skyriai. 2005–2007 m. ligoninės pastatai rekonstruoti. 2011 m. prijungta Sapiegos ligoninė, o 2012 m. – Vilniaus universitetinė Antakalnio ligoninė, kuri tapo ligoninės Antakalnio filialu.
2020 m. dėl koronavirusinės ligos pandemijos ši ligoninė tapo atramine, pertvarkyta dalis patalpų.
Nove Lešne Bohaterai
Nove Lešne Bohaterai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Liepinės valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į šiaurės rytus nuo Liepinės, 38 km į rytus nuo Augustavo ir 80 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Pavadinimo kilmė
Tikėtina, kad kaimo pavadinimas kilęs nuo baltarusiško žodžio, kas išvertus iš gudų kalbos reiškia – „turtingas žmogus“. Kiti du pavadinime esantys žodžiai tikėtina yra kilę nuo žodžių Nowy ir Leśny, kas išvertus iš lenkų kalbos atitinkamai reiškia – „naujas“ ir „miškas“. Gudijos sienos pusėje yra kaimyninis kaimas Polnyja Bahatyry.
Graikijos futbolo varžybos 1956–1957 m.
Graikijos futbolo varžybos 1956–1957 m.
1107 m.
1107 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Elena Apolonija Masalskaitė
Elena Apolonija Masalskaitė - de Ligne - Potockienė (, 1763 m. vasario 9 d. – 1815 m. spalio 9 d. Paryžiuje, Prancūzija) – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės didikė, memuaristė.
Biografija
Tėvui anksti mirus, ja rūpinosi dėdė, Vilniaus vyskupas Ignotas Jokūbas Masalskis. Užaugo Prancūzijoje, išlaikoma Abbaye-aux-Bois vienuolyno. Ištekėjusi gyveno Paryžiuje, Briuselyje, Vienoje. Palikusi vyrą ir dukrą, 1788 m. išvyko į Varšuvą, kurioje susipažino su Lenkijos karalystės pakamariu Vincentu Potockiu (1740–1825 m.). Vyrui 1792 m. mirus, išardė pirmąją V. Potockio santuoką ir ištekėjo už jo. Gyveno Potockių Kovaliuvkos dvare (Braclavo vaivadija), Sankt Peterburge, Broduose (Vakarų Ukraina), vėliau grįžo į Paryžių. Rašė dienoraščius ir prisiminimus, kurie XIX a. pab. Paryžiuje buvo publikuoti.
Valdos
1795 m. kovo 28 d. jai buvo perduota Telšių apskrityje buvusi dėdės Ignoto Jokūbo Masalskio Plungės ekonomija su Darbėnų, Grūšlaukės, Kretingos, Palangos, Plungės dvarais ir Tarvydų kaimu. Darbėnų ir Palangos dvarus, vykdydama dėdės testamentą, perleido pusbroliui, tetos Kotrynos Masalskytės-Niesiolovskos sūnui, generolui Pranciškui Ksaverui Niesiolovskiui, o Kretingos, Grūšlaukės, Plungės dvarus ir Tarvydų kaimą užrašė vyrui V. Potockiui.
Huajna Potosi
Huajna Potosi  – Andų viršukalnė šiaurės Bolivijoje, Realio Kordiljeroje, 25 km nuo La Paso. Aukštis 6088 m. Viršūnę dengia ledynas. Dėl nedidelio nuotolio nuo Bolivijos sostinės kalnas yra populiarus turistinis ir alpinizmo objektas.
Pirmieji į Huajna Potosi 1919 m. įkopė vokiečiai Rudolf Dienst ir Adolf Schulze. Kalnas laikomas vienu lengviausiai įkopiamų, iš viršijančių 6000 m aukštį.
Pavadinimas Huajna Potosi aimarų kalba reiškia „jaunas kalnas“.
Bišpilio piliakalnis
Jurbarko piliakalnis arba Bišpilio piliakalnis, dar vadintas Višpiliu, Viešpiliu – piliakalnis Jurbarko rajono savivaldybės teritorijoje, Jurbarko šiaurės vakarų pakraštyje, Imsrės kairiajame krante.
Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1960 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. Aikštelėje ir aukštumoje už pylimo rasta žiestos keramikos, lanko ir arbaleto strėlių antgalių, kitų radinių, datuojamų XI a.–XIV a. Radinius saugo Vytauto Didžiojo karo muziejus.
Istorija
Manoma, ant piliakalnio stovėjo medinė Kolainių pilis, XIII a. pabaigoje - XIV a. pradžioje priklausiusi Panemunių (Nemuno) gynybinei sistemai, 1291 m. sudeginta kryžiuočių. thumb|left|250px|Piliakalnio aikštelė Manoma, kad 3 km į pietvakarius nuo Mituvos žiočių 1259 m. buvo pastatyta Georgenburgo pilis, viena seniausių kryžiuočių pilių prie Nemuno, šie po 1260 m. Durbės mūšio ją apleido, lietuviai sugriovė. Maždaug tuo pat metu ant Jurbarko piliakalnio pilį pasistatė lietuviai. 1336 m. kryžiuočiai atnaujino Georgenburgo pilį, pavadino ją Jurgenburgu. Iki XV a. pradžios vyko lietuvių kovos su kryžiuočiais. 1403 m. Vytauto kariuomenė paskutinį kartą sudegino Jurgenburgo pilį. Po Žalgirio mūšio 1410 m. gyvenvietė pradėjo plėstis. Po 1422 m. Melno taikos nustačius Lietuvos ir Vokiečių ordino sieną miestelis atiteko Lietuvai, tapo jos pasienio punktu, svarbiu prekybos centru.
Alfonsas Čepauskas
Alfonsas Čepauskas (g. 1929 m. kovo 18 d. Gedgaudiškėje, Skaudvilės valsčius, Tauragės apskritis) – Lietuvos dailininkas grafikas, keliautojas, žurnalistas.
Biografija
1962 m. baigė Kauno S.Žuko taikomosios dailės technikumo (dabar Kauno kolegija J. Vienožinskio meno fakultetas) Poligrafijos skyrių.
Nuo 1962 m. žurnalo „Mokslas ir technika“ meninis redaktorius, 1973–1989 m. žurnalo „Mūsų sodai“ meninis redaktorius. Nuo 1978 m. kartu ir žurnalo „Statyba ir architektūra“ dailininkas. Sukūrė ir paskelbė kelis šimtus iliustracijų žurnaluose, iliustravo rašytojų kūrinių. Sukūrė per 1200 ekslibrisų, apie 300 estampų, keliasdešimt skaitlingų grafikos ciklų Lietuvos istorinėmis temomis: „Karšuvos poringė“, „Trapėnų kronikos“, „Išlikimo kelias“, „Lizdeika“, „Karšuvos mitas“ ir daugelį kitų atspindinčius individo būties, veiklos įprasminimo filosofinius pamąstymus: „Būties ženklai“, „Žemiškos interpretacijos“, „Gyvenimiškos atodangos“, „Genokavitacija“, „Troškimų saugykla“, „Siluetai“, „Simbiozė“ ir kt. Sukūrė plakatų, tapybos, asambliažų, fotokoliažų, instaliacijų, kamerinių medžio skulptūrų, mažosios metalo plastikos skulptūrėlių. Dalyvavo daugelyje užsienio šalių tarptautinių parodų. Surengė 55 asmenines ekslibrisų ir grafikos parodas Lietuvoje ir užsienyje. Tarptautiniuose konkursuose pelnė per penkiasdešimt įvairių apdovanojimų. Dvidešimt metų vadovaudamas „Lietuvos ekslibrisininkų“ klubui surengė apie šimtą vietinių ir tarptautinių parodų: „Vilnius-metropolis Lituanie“, „Gediminui-650“, "Sakralinis ekslibrisas", „Catechismus-450“, „Lietuvos mokyklai-600“, „Baltijos kelias '89“, „M. K. Čiurlioniui-125“, "Žalgiriui-600", „1863 sukilimas“,„M. K.Oginskiui-250“ ir daugelį kitų bei kitokių renginių. Sudarė keliasdešimt parodų katalogų, bibliografinių leidinių, publikavo straipsnius apie parodas, konkursus, kūrybą Lietuvos ir užsienio leidiniuose.
Skaudvilėje (Tauragės r.) atidaryta nuolatinė "Alfonso Čepausko dailės galerija", kurioje eksponuojama apie 550 meno kūrinių, autorinių ir kitokių leidinių.
Lietuvos žurnalistų sąjungos, Lietuvos dailininkų sąjungos ir Meno kūrėjų asociacijos narys. Lietuvos ekslibrisininkų klubo Garbės prezidentas, Tauragės garbės pilietis.
Organizavo pirmąsias sportinio turizmo didžiausio sudėtingumo keliones motociklais, 1975 m. vadovavo keliautojams, kurie pirmieji įveikė Kyzylkumų, Karakumų dykumas motociklais maršrutu Dušanbė-Samarkandas-Učkudukas-Chiva-Ašchabadas. Sukūrė apie keliones tapybos ciklą "Dykumose ir oazėse", fotokoliažų ciklą "Kelionių miražai", Išleido šešias knygutes "Septintasis malonumas: kelionės motociklu"