cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Scuderia Ferrari
2008 m.
thumb|right|300px|[[2007 m. Formulės 1 sezonas|2007-ųjų sezono čempionas Kimi Raikkonenas su Ferrari]] Australijos GP kvalifikacijoje K. Raikkonen’o bolidas kentėjo nuo kuro spaudimo problemų, dėl kurių jis privalėjo startuoti iš 16 vietos. F. Massa kvalifikavosi 4, po Hamilton’o, Kubicos ir Kovalainen’o. Lenktynių pradžioje pirmame posūkyje išlėkė iš trasos ir apgadino savo bolidą. Dar vėliau Massa susidūrė su D. Coulthard’u ir vėl lankėsi techninio aptarnavimo zonoje. Po kelių ratų jis pasitraukė iš lenktynių dėl techninio gedimo. Tuo tarpu Raikkonen’as 54 rate taip pat nepasiekė finišo dėl techninių problemų, tačiau buvo klasifikuotas devintoje vietoje dėl 90 % įveiktos lenktynių distancijos. Po Barrichello diskvalifikacijos Raikkonen’as gavo vieną tašką už lenktynes. Tai buvo pats blogiausias Ferrari sezono startas nuo 1992 m.
Po savaitės vykusiose Malaizijos lenktynėse Ferrari pilotas Raikkonen’as sugebėjo lengvai pasiekti pergalę. Kvalifikacijoje pirmąją vietą pasiekė Massa, prieš Raikkonen'ą. Ferrari nesugebėjo laimėti dvigubos pergalės dėl įvykio 31 rate, kai Massos bolidas įstrigo žvyre ir jis nebegalėjo tęsti lenktynių.
Ispanijos GP metu toliau italų komanda demonstravo puikią formą. Antrąją pergalę sezone pelnė K. Raikkonen’as, o jo komandos draugas F. Massa buvo antras.
Po dviejų savaičių vykusiame Turkijos GP italų komandos nariai vėl triumfavo. Felipe Massa Turkijos trasoje trečius metus iš eilės pelnė pole poziciją ir laimėjo lenktynes, o jo komandos draugas Kimi Raikkonen’as buvo trečias.
Prancūzijos Grand Prix metu abu Ferrari bolidai rodė puikią formą – kvalifikacijoje pelnę pirmą eilę, abu pilotai pirmas vietas užėmė ir lenktynėse. Kvalifikacijoje laimėjęs Kimi Raikkonen’as lenktynėse turėjo problemų su savo bolidu, tad jį aplenkė komandos draugas Felipe Massa. Brazilui tai buvo trečia sezono pergalė, o suomiui tai buvo 5-tas finišas podiume per 9 lenktynes.
Vokietijoje vykusiose lenktynėse Ferrari forma smuko, Massa sugebėjo finišuoti trečias ir taip pasiekti podiumą šeštą kartą sezone, o Kimi Raikkonen’as turėjo bėdų su savo bolidu ir finišavo šeštoje vietoje. Po šio etapo Kimi Raikkonen’as ir Felipe Massa prarado lyderių pozicijas sezone – pirmu tapo Lewis Hamilton'as iš McLaren. Ferrari ekipa komandinėje įskaitoje išliko pirma.
Paskutinėse sezono lenktynėse Brazilijoje nugalėjo Felipe Massa, tačiau jo konkurentas čempionate Lewis Hamiltonas su McLaren sugebėjo finišuoti penktoje vietoje, o tai leido britui aplenkti brazilą vienu tašku ir tapti jauniausiu Formulės 1 čempionu. Scuderia Ferrari galutinėje įskaitoje tapo čempione, aplenkusi McLaren 21 tašku.
2009 m.
Dėl naujai pateiktų taisyklių bei užsitęsusios praėjusios sezono kovos dėl čempionų titulų Ferrari naujasis F60 automobilis nepasižymėjo greičiu viso sezono metu. Per pirmas tris lenktynes ekipa nesugebėjo pelnyti nei vieno taško, o pirmąjį finišą ant podiumo (trečiąją vietą) suomis K. Raikkonen’as pasiekė tik šeštose sezono lenktynėse Monake. F. Massa čia finišavo ketvirtas. Vėliau brazilas ėmė rodyti stabilesnius rezultatus už suomį, tačiau Vengrijos GP kvalifikacijos metu buvo sunkiai sužeistas į jo šalmą pataikius nuo kito automobilio atitrūkusios spyruoklės. Brazilas buvo išvežtas į ligoninę, kurį laiką praleido komos būsenoje ir šį sezoną į lenktynes nebesugrįžo.
Ekipa bandė surasti geriausią variantą, kuo pakeisti brazilą. Iš pradžių buvo planų į lenktynininko vietą sugrąžinti legendinį vokietį Michaelį Schumacherį, tačiau dėl kaklo skausmų jam treniruojantis vokietis negalėjo lenktyniauti. Į laisvą lenktynininko vietą Ferrari paskyrė ilgametį ekipos bandytoją italą Luca Badoerį. Jis per dvejas lenktynes nesugebėjo pasiekti gerų rezultatų (17 ir 14 vietos). Tuomet Ferrari iš Force India ekipos perpirko kitą italą Giancarlo Fisichella. Jis lenktyniavo likusias penkerias sezono lenktynes, tačiau taip pat nesugebėjo pelnyti nei vieno taško.
Tuo tarpu suomis K. Raikkonen’as per likusią sezono pusę sugebėjo kelis kartus pasiekti podiumą ir pelnyti vieną pergalę Belgijoje. Ferrari sezoną baigė surinkusi 70 taškų 4-oje vietoje. Šis rezultatas yra blogiausias italų ekipai per paskutinius 16 sezonų.
2010 m.
thumb|right|250px|Nuo [[2010 m. Formulės 1 sezonas|2010 iki 2014 m. sezono Ferrari ekipoje lenktyniavo ispanas Fernando Alonso]] Naujasis ekipos automobilis Ferrari F10 buvo pristatytas 2010 m. sausio 28 d. ekipos bazėje Maranelo mieste.
Pirmųjų lenktynių Bahreie kvalifikacijoje abu Ferrari lenktynininkai pateko į pirmąjį trejetą, o lenktynėse pelnė dvigubą pergalę – F. Alonso nugalėjo, F. Massa finišavo antras.
Antrose sezono lenktynėse Australijoje Ferrari taip pat pasirodė neblogai – F. Massa vėl užlipo ant podiumo (trečia vieta), F. Alonso finišavo iš karto už brazilo ketvirtoje vietoje.
Vėliau sezono viduryje ekipa finišuodavo taškų zonoje. Nuo Vokietijos GP F. Alonso pelnė 4 pergales ir dar tris kartus finišavo ant podiumo. Bendroje įskaitoje ispanas tik 4 taškais nusileido vokiečiui Sebastian Vettel. Felipe Massa bendroje įskaitoje liko šeštas.
2011 m.
2011 m. sezone antrus metus iš eilės komandai atstovavo ispanas Fernando Alonso ir brazilas Felipe Massa. Ekipos bandytojais dirbo italas Giancarlo Fisichella, prancūzas Jules Bianchi bei ispanas Marcas Gene.
Šio sezono ekipos automobilis buvo Ferrari 150° Italia, kuris pavadintas 150-osioms Italijos susivienijimo metinėms paminėti.
Sezono metu ekipa antrus metus iš eilės galutinėje įskaitoje liko 3 vietoje (375 taškai). Ispanas F. Alonso vienintelis ekipoje finišavo ant podiumo (penkios 2 vietos ir 3 trečiosios vietos) bei pelnyti vienintelę ekipos pergalę sezono metu Didžiojoje Britanijoje. Tuo tarpu brazilas F. Massa viso sezono metu nesugebėjo prilygti savo komandos draugui ir nė karto nefinišavo aukščiau penktosios vietos.
Po šio sezono F. Alonso atnaujino savo kontraktą su ekipa mažiausiai iki 2016 m.
2012 m.
2012 m. sezone trečius metus iš eilės komandai atstovavo ispanas Fernando Alonso ir brazilas Felipe Massa.
Šio sezono ekipos automobilis buvo Ferrari F2012, kurį ekipa pristatė vasario 3 dieną savo bazėje Maranele.
Ispanas sugebėjo pelnyti 3 pergales ir 10 kartų finišavo ant podiumo. Iki pat paskutinio etapo F. Alonso su S. Vettel kovojo dėl čempiono titulo. Pastarasis nugalėjo 3 taškais.
F. Massa sezone tik vieną kartą finišavo ant podiumo ir su 122 taškais liko 7 vietoje. Po sezono brazilas atnaujino savo sutartį su ekipa dar vienam sezonui.
2013 m.
thumb|right|250px|[[Fernando Alonso 2013 m. Malaizijos Grand Prix metu]] Šiais metais komandai 4-tus metus iš eilės atstovavo F. Massa ir F. Alonso. Sezono metu komandai pavyko pelnyti vos dvi pergales (abi pelnė ispanas). F. Alonso kovojo dėl čempiono titulo – per 19 lenktynių lenktynininkas finišavo 9 kartus ant podiumo. Tuo tarpu F. Massa viewną kartą finišavo 3 vietoje ir sezoną baigė 8 vietoje su 112 taškų.
2014 m.
Pasibaigus sezonui komandos vadovas vėl buvo pakeistas – M. Mattiacci pakeitė italas Maurizio Arrivabene, kuris nuo 1997 m. dirbo Philip Morris International ir palaikę glaudžius ryšius su italų ekipa per Marlboro prekės ženklą.
2015 m.
Naująjį automobilį, pavadintą „SF15-T“, komanda pristatė 2015 m. sausio 30 d.
Šiame sezone komanda pagerino ankstesnių sezonų rezultatus – S. Vettel pelnė 3 pergales ir dar 10 kartų finišavo ant podiumo, o K. Raikkonen pasiekė 3 finišus podiumo pozicijose. Komanda surinkusi 428 taškus užėmė 2 vietą.
2016 m.
2016 m. sezone komanda nesugebėjo pelnyti nei vienos pergalės, tačiau S. Vettel ir K. Raikkonen kartu pasiekė 11 podiumų ir komanda užėmė 3 vietą galutinėje įskaitoje.
2017 m.
thumb|right|250px|2017 m. Ferrari minėjo savo komandos 70 m. sukaktį ir specialiai išdažė bolidą šia proga. 2017 m. sezone komanda buvo konkurencinga ir kovojo dėl čempionų titulų. S. Vettel pelnė 5 pergales ir galutinėje įskaitoje nusileido tik čempionu tapusiam L. Hamiltonui.
2018 m.
2018 m. sezone komandoje liko tie patys lenktynininkai – K. Raikkonen ir S. Vettel. Kaip ir 2017 m., komandos lyderiu tapo S. Vettel, kuris pelnė 5 pergales. Tačiau to neužteko nugalėti L. Hamiltoną su Mercedes komanda.
2019 m.
2019 m. komanda į savo gretas vietoj K. Raikoneno pasikvietė jaunąjį Charles Leclerc iš Monako. Kartu su S. Vettel pilotai pelnė 3 pergales ir pasiekė dar 16 podiumų. Tai padėjo komandai užimti 2 vietą galutinėje įskaitoje.
2020 m.
2020 m. sezone Ferrari nebuvo konkurencingi ir sugebėjo finišuoti vos 3 kartus ant podiumo. Surinkusi 131 tašką komanda užėmė 6 vietą galutinėj įskaitoje – blogiausią rezultatą nuo 1980 m. sezono.
2021 m.
Po labai blogo 2020 m. sezono komanda sugebėjo sugrįžti į lyderių gretas ir 2020 m. sezone kovojo dėl 3 vietos su McLaren. Šiame sezone S. Vettelį pakeitė Carlos Sainz Jr.. Bendrai su C. Leclerc pilotai pasiekė 5 podiumus.
2022 m.
2022 m. sezone Formulė 1 pristatė nemažai techninių ir sportinių naujovių. Prie šių pakeitimų Ferrari prisitaikė ir jau pirmose lenktynėse Bahreine sugebėjo pelnyti pirmas dvi vietas. Šiais metais kompanija šventė 75 metų sukaktį nuo pirmojo italų automobilio, tad Formulės 1 sezone naudojo Ferrari F1-75 vardu pavadintą modelį.
Šiame sezone komanda turėjo konkurencingą automobilį, tačiau jis dažnai kentėjo nuo techninių gedimų, tad kovoti su „Red Bull“ komanda nepajėgė. Sezone „Scuderia Ferrari“ su 4 pergalėmis ir 16 finišų ant podiumo pelnė 554 taškus bei liko antroje vietoje.
2023 m.
Prieš 2023 m. sezoną italų komanda pakeitė vadovą – Mattia Binotto pakeitė prancūzas Frédéric Vasseur, anksčiau vadovavęs „Alfa Romeo Racing“ ekipai.
Variklių tiekimas
Ferrari visada gamindavo pati savo ekipai variklius ir dažnai tiekdavo juos kitoms komandoms. Italų gamintojos variklius naudojo Minardi (1991), Scuderia Italia SpA (1992–1993), Sauber (nuo 1997), Prost Grand Prix (2001), Red Bull Racing (2006), Spyker F1 (2007), Force India (2008), Scuderia Toro Rosso (2007–2013), Sauber (2010–2018) ir Marussia (2014–2015) komandos.
Nuo 2016 m. Ferrari variklius naudoja Haas, o nuo 2019 m. – Alfa Romeo ekipos.
Garsūs Ferrari pilotai
Komandai yra atstovavę tokie garsūs pilotai, kaip Juan Manuel Fangio, Alberto Ascari, Niki Lauda, Gilles Villeneuve, Alain Prost, Nigel Mansell, Jean Alesi ir Michael Schumacher, kurį nuo 2007 m. pakeitė suomis Kimis Raikonenas.
Čempionais su Ferrari yra tapę šie pilotai:
Rekordai
Ferrari komanda pasiekė didžiulę sėkmę Formulėje 1. Ferrari automobiliai ir pilotai taip pat yra laimėję Mille Miglia lenktynes 8, Targo Florio – 7, 24 val. Le Mano lenktynes 9 kartus. Formulėje 1 ekipa pasiekė praktiškai visus rekordus (iki 2019 m. pabaigos):
Taip pat skaitykite
Scuderia Ferrari Grand Prix rezultatai
LiveJournal
miniatiūra|„LiveJournal“ logotipas LiveJournal („gyvasis žurnalas“) – internetinių dienoraščių puslapis. „LiveJournal“ suteikia galimybę panašių interesų vartotojams rašyti savo dienoraščius jiems aktualia tema, užmegzti kontaktus su bendraminčiais, gimininga diskusijų forumams.
Tabalenkos apylinkė
Tabalenkos apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Žalsvoji žiovenė
Žalsvoji žiovenė (Chaenotheca chlorella) – brylūninių (Coniocybaceae) šeimos kerpių rūšis.
Aprašymas
Auga ant įvairių medžių (dažniau lapuočių) pūvančios stačių stuobrių ir drevių medienos natūralios kilmės, dažniausiai senuose ir drėgnuose miškuose. Neaptinkama jaunuose miškuose ir miškuose, iš kurių pašalinama negyva mediena. Kerpei būdingas grūdiškai karpotas, pilkai žalsvas žiauberiškas gniužulas ir 0,4 – 0,8 mm aukščio vaisiakūniai apoteciai, kurių kotelis juodas, o galvutė su geltona apnaša. Sporos rutuliškos ir pailgai elipsidinės. Panašiausia yra rudagalvė žiovenė (Chaenotheca phaeocephala), kuri auga ant medžių žievės ir ne tokiose pavėsingose vietose, o jos aukšliasporės būna tik rutuliškos. Labai dažnos auksagalvės žiovenės (Chaenotheca chrysocephala) apoteciai taip pat būna su geltona apnaša, tačiau jos gniužulas visada ryškiai geltonas, o ne pilkas.
Paplitimas
Kosmopolitinė rūšis, randama įvairiuose žemynuose (išskyrus Afriką) borealinėje ir vidutinių platumų zonose. Šiltesnio klimato juostuose – kalnuose.
Literatūra
Rašomavičius Valerijus, Lietuvos raudonoji knyga, Kaunas: „Lututė“, 2007. psl. 743. ISBN 978-9955-692-71-3
Valaitienė
Valaitienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Valaitaitė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Valaitas.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Sebentiškis
Sebentiškis – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 11 km į šiaurę nuo Biržų, prie kelio.
Istorija
Sebentiškio dvaro savininkas Liudomiras Krauzė mirė 1906 m. nepalikęs įpėdinių. Knygnešys Jurgis Bielinis bandė tarpininkauti, kad dvaro žemes nusipirktų buvę dvaro baudžiauninkai. Dvarą nupirko Antanas Chodkauskas, Sofijos Smetonienės tėvas.
1956–1992 m. kolūkio „Švyturys“ gyvenvietė.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Adrenogenitalinis sindromas
Adrenogenitalinis sutrikimas – lytinės diferenciacijos pokytis, atsirandantis dėl antinksčių gaminamo per didelio androgenų kiekio. Padidėjęs šių hormonų kiekis gali maskulinizuoti (t. y. suvyriškinti) vaisiaus, kurio genetinė ir gonadinė lytis yra moteriška, išorinius lytinius organus. Paprastai tai lemia vaisiaus ar motinos genetiniai defektai, dėl to blokuojama steroidų metabolizmo grandis, kurioje susidaro aldosteronas ir kortizolas. Kortizolo trūkumas intensyvina ACTH (Adrenokortikotrofinis hormonas) sekreciją, kuris savo ruožtu stimuliuoja steroidų metabolizmą antinksčiuose.
Maskulinizacijos lygis gali būti labai įvairus, bet maksimaliu atveju jis net gali nulemti lyties nustatymo gimus kūdikiui klaidą. Ši klaida gali išaiškėti tik prasidėjus moteriškai lytinei brandai.
Real Oviedo CF
Ovjedo „Real“ – Ispanijos futbolo klubas iš Ovjedo. Žaidžia Ispanijos antrojo lygmens lygoje (Segunda División).
Istorija
Klubas įkurtas 1926 m. Klubas 38 sezonus žaidė La Liga pirmenybėse, bet po 2000/2001 m. sezono iškrito į žemesnį divizioną.
Būta kritimų net į trečią lygą. Dabar žaidžia Segunda divizione.
World's Only Female Tribute to Iron Maiden
World’s Only Female Tribute to Iron Maiden – debiutinis heavy metal grupės The Iron Maidens albumas, išleistas 2005 metais JAV ir 2006 metais Japonijoje. Jame įrašytos Didžiosios Britanijos grupės Iron Maiden dainos, o albumo viršelį sukūrė Derekas Riggsas, kuris taip pat yra daugelio Iron Maiden albumų viršelių dailininkas.
Šikšnosparninės
Šikšnosparninės (Ogcocephalidae) – velniažuvių (Lophiiformes) šeima. Paplitusios Atlanto ir Indijos vandenynuose, taip pat Ramiojo vandenyno vakarinėje dalyje. Tai dorsoventraliai suplotos žuvys, kurios savo išvaizda panašios į rajas. Gyvena priedugnyje net iki 4000 m gylyje.
Vanagai (Klaipėda)
Vanagai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Agluonėnų. Seniūnaitijos centras. Stovi Vanagų evangelikų liuteronų bažnyčia (pastatyta 1909 m.), yra Vanagų kaimo etnografinės kapinės.
Jekabas Kazakas
Jekabas Kazakas (, 1895 m. vasario 18 d. Ryga – 1920 m. lapkričio 30 d. ten pat) – latvių tapytojas, grafikas.
Vanagai (Klaipėda)
Istorija
Kaimas XIX a. priklausė Priekulės parapijai. 1901 m. įsteigta atskira Vanagų parapija.
Palminės angys
Palminės angys (Bothriechis) – angių (Viperidae) šeimos roplių gentis.
Jekabas Kazakas
Biografija
1913–1915 mokėsi Rygos, 1915–1917 m. Penzos meno mokyklose. 1919 m. ekspresionistų grupuotės, Rygos menininkų grupuotės vienas įkūrėjų.
Palminės angys
Geografinis paplitimas
Paplitusios pietinėje Meksikoje (Oašakos valstijos pietryčiuose ir Čiapo valstijos šiaurinėse aukštumose), visoje Centrinėje Amerikoje, taip pat Kolumbijoje, vakarinėje Venesuelos dalyje, Ekvadore ir Peru šiaurėje.
Elgsena
Palminės angys gyvena medžiuose. Paprastai tos rūšys, kurios gyvena kalnuose daugiau nei 1500 m aukštyje, būna aktyvesnės dieną, o žemiau 1000 m – naktį. Gyvenančios vietovėse tarp 1000 ir 1500 m aukščio, gali būti aktyviomis bet kuriuo paros metu.
Rūšys
thumb|left|210px|[[Kabiauodegė palminė angis (Bothriechis schlegelii)]]
Graužis (Šipliškės)
Graužis  – ežeras šiaurės rytų Lenkijoje: Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje, Šipliškės valsčiuje. Plotas – 18,86 ha. Ežeras pailgas, išsidėstęs šiaurės-pietų kryptimi. Ant šiaurinio kranto stovi Naujųjų Graužių kaimas, ant pietinio – Senieji Graužai. Šalia ežero eina vietiniai keliai Mažasis Kaletnikas-Senieji Graužiai ir Mažasis Kaletnikas-Naujieji Graužiai. Krantai aukšti, dalinai apaugę alksniais. Ežere gausu biogeninių medžiagų, metų eigoje retai pristinga deguonies; vandenyje daug bestuburių ir dumblių.
Valantiejus
Valantiejus − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Valantiejienė (ištekėjusi moteris) ir Valantiejutė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Gvaranių kalbos
Gvaranių kalbos – tupių-gvaranių kalbų šeimos pošeimis. Jį sudaro nuo 4 iki 10 kalbų, vartojamų centrinėje Pietų Amerikoje.
Daugelis etninių grupių, kalbančių šiomis kalbomis save laiko gvaraniais, be to, kalbos tarpusavyje panašios, dėl to kyla skirstymo painiava.
Marija Ispanė
thumb|Marija Ispanė Marija Ispanė (1528 m. birželio 21 d., Madridas – 1603 m. vasario 26 d., Las-Deskalsasas-Realesas) – Ispanijos infantė, imperatoriaus Maksimilijono II žmona.
Biografija
Imperatoriaus Karolio V ir Izabelės Portugalės vyresnioji duktė. 1548 metais ištekėjo už savo pusbrolio Masimilijono. Tėvui prašant Marija su savo vyru buvo Ispanijos regentai jam nesant.
1552 metais jie grįžo į Vieną. Marija ir Maksimilijonas turėjo 16 vaikų.
Vaikai
thumb|left|200px|Imperatorius Maksimilijonas II su šeima. Džiuzepės Arčibaldo portretas apie 1553 metus
Gyvenimo aprašymas
Ji darė didelę įtaką savo sūnums, busimiems imperatoriams Rudolfui ir Matisui. Marija buvo pavydi katalikė ir dažnai nesutiko su savo tolerantiškesniu vyru. Po vyro mirties 1576 metais ji grįžo į ą 1582 metais. Grįžusi ji pasakė, kad labai laiminga gyventi šalyje, laisvoje nuo eretikų.
Pajieslio Švč. Mergelės Marijos Liūdinčiųjų Guodėjos bažnyčia
'''Pajieslio Švč. Mergelės Marijos, Liūdinčiųjų Guodėjos, bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Pajieslio kaime, 8 km į pietvakarius nuo Krakių, Jieslos (Šušvės kairiojo intako) dešiniajame krante. Liaudies architektūros formų.
Istorija
Bažnyčia statyta 1857 m., perstatyta 1913 m. Statybą fundavo Pašušvio dvarininkė Teodora Pilsudskienė (1811–1886).
Architektūra
Bažnyčios šventoriuje palaidota Jozefo Pilsudskio senelė Teodora Butlerytė-Pilsudska (1811–1886).
Anuliškės
Anuliškės – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Šalčininkų.
Lietuvos futbolo taurė 1991–1992 m.
Lietuvos futbolo taurė 1991–1992 m. – trečiasis nepriklausomos Lietuvos futbolo taurės turnyras, vykęs nuo 1991 m. rugpjūčio iki 1992 m. birželio. Turnyre dalyvavo pirmų dviejų lygų komandos.
Šešioliktfinalis
Be kovos į aštuntfinalį pateko Žalgiris Vilnius ir Lietuvos Makabi Vilnius (kaip dvi stipriausios paskutinio čempionato komandos).
Valatkienė
Valatkienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Valatkaitė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Valatkas.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Janas Jaskanis
Janas Jaskanis (, tikroji pavardė Jonas Jaskonis, g. 1932 m. liepos 19 d. Liublinas) – Lenkijos archeologas, baltistas.
Biografija
1955-1964 m. Balstogės archeologijos muziejaus konservatorius, 1965-1974 m. Balstogės vaivadijos archeologijos ir architektūros paminklų tyrimo ir konservavimo skyriaus vadovas. 1974-1980 m. Balstogės srities muziejaus, nuo 1980 m. Valstybinio archeologijos muziejaus direktorius.
Tęstinių leidinių „Rocznik Białostocki“ ir „Acta Baltico-Slavica“ redaktorius, nuo 2005 m. sekretorius.
Mokslinė veikla
Tyrimų svarbiausia sritis – baltų kultūra 1 tūkstantmetyje. Tiria jotvingių pilkapynus ir gyvenvietes, prūsų pilkapynus. Tirti: Eglinės piliakalnis.
Parengė spaudai A. Briuknerio knygą „Senoji Lietuva. Žmonės ir dievai“ (Starożytna Litwa : ludy i bogi: szkice historyczne i mitologiczne) 1979 m. naują leidimą.
Seimeniškių apylinkė
Seimeniškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Miroslavo valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Alytaus rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Laukinčių apylinkės ir Miroslavo apylinkės.
Sedlcų aukštuma
Sedlcų aukštuma - mezoreljefas esantis rytų Lenkijoje, Mazovijos ir Liublino vaivadijose. Šiaurės vakaruose ribojasi su Volomino lyguma, vakaruose su Vengruvo žemėjimu, pietuose su Lukuvo lyguma, rytuose ir šiaurėje su Palenkės Bugo kanjonu. Regiono plotas sudaro 2502 km². Žemiausia vieta yra 160 m aukštyje virš jūros lygio, o aukščiausia 200 m aukštyje virš jūros lygio. Didžiausi regiono miestai Sedlcos, Palenkės Sokoluvas ir Losicė.
Vachau
Slėnis tęsiasi nuo Melko iki Kremso miestų. Slėnio ilgis 30 km; gyvenamas nuo priešistorinių laikų. Slėnyje auginami abrikosai ir vynuogės. Tradicinė vyno gamyba.
2000 m. Vachau slėnis dėl savo istorinės, architektūrinės reikšmės įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Pietinė Palenkės žemuma
Pietinė Palenkės žemuma - makroregionas esantis rytų Lenkijoje, Mazovijos ir Liublino vaivadijose. priklausantis Šiaurinės Europos žemumos, Vidurinės Lenkijos žemumai. Aukščiausia vieta 223 metrų aukštyje virš jūros lygio. Šiaurėje ribojasi su Vakarinio Bugo upe, vakaruose su Vyslos upe, pietuose su Liublino aukštumomis, rytuose su Vakarų Polese ir šiaurėje su Šiaurine Palenkės žemuma. Didžiausi regione esantys miestai yra Sedlcos, Palenkės Biala, Mazovijos Minskas, Lukuvas, Palenkės Sokoluvas, Palenkės Radzinas ir Lubartuvas.
Raštuotasis vėžlys
Raštuotasis vėžlys (Trachemys scripta) – balinių vėžlių (Emydidae) šeimos vėžlys.
thumb|left|210px|[[Geltonpilvis raštuotasis vėžlys (Trachemys scripta scripta)]] thumb|left|210px|[[Kamberlendo raštuotasis vėžlys (Trachemys scripta troostii)]]
Porūšiai
Taip pat gamtoje aptinkami Trachemys scripta elegans × Trachemys scripta scripta hibridai.
Paplitimas pasaulyje
Savaime gyvenantys aptinkami Šiaurės Amerikos žemyne (JAV pietryčiuose).
Paplitimas Lietuvoje
Raštuotojo vėžlio porūšis - raudonausis raštuotasis vėžlys (Trachemys scripta elegans) yra invazinė rūšis Lietuvoje.
Keitelė
Keitelė  – ežeras vidurio Suomijoje, Vidurio Suomijos regione, 99 m aukštyje virš jūros lygio, devintas pagal dydį šalyje. Gylis iki 64 m. Ežeras sudarytas iš trijų dalių: Yle Keitelės, Ala Keitelės ir Keski Keitelės. Krantai žemi, apaugę miškais. Yra salų, didžiausios – Pengetsalas, Jurvansalas ir Luotolansaris. Vanduo skaidrus ir švarus.
Prie Keielės įsikūrusios gyvenvietės: Enekoskis, Sumiainenas, Suolahtis, Vitasaris.
Aleuritas
طمي Silt Schluff Silt fa:خاک لای Limon (roche) Silt シルト Silt Silt Silt Silte Ил Silt Đất bùn
Kaisakos
thumb|right|260px|[[Geltonžandė kaisaka (Bothrops asper)]] thumb|right|260px|[[Baltauodegė kaisaka (Bothrops leucurus)]]
Kaisakos (Bothrops) – angių (Viperidae) šeimos nuodingų roplių gentis. Paplitusios Centrinėje ir Pietų Amerikoje.
ZIL-131
thumb|right|Zil-131 ZIL-131 – TSRS Lichačiovo gamyklos gamybos visureigis sunkvežimis. Pagrindinė paskirtis – įvairios karinės įrangos ir karių gabenimas.
ZIL-131 bazėje buvo gaminami įvairios paskirties specialūs automobiliai.
Lietuvoje
Anksčiau ZIL-131 buvo naudojami kaip miškovežiai, geologinės įrangos, elektros stulpų statymo ir kitai paskirčiai. Dabartiniu metu mūsų šalyje daugiausiai sutinkami gaisriniai automobiliai ZIL-131: autocisternos-AC 40(131), autokopėčios (AL-30), siurblinės stotys (PS-110) ir kt.
Lietuvos kariuomenėje ZIL-131, greta GAZ-66 šiuo metu naudoja tik KASP.
Salmija
Salmija  – miestas Kuveite, 12 km į pietryčius nuo Kuveito miesto, Havalio muchafazoje. Vienas didžiausių šalies miestų ir prekybos centrų. ~150 tūkst. gyventojų.
Mieste gyvena daug imigrantų iš Indijos, Pakistano, kitų arabų šalių. Maisto, tekstilės pramonė, juvelyrinė gamyba, amatai. Yra daug prekybinių centrų, klubų, pramogų centrų.
Santa Kruso departamentas
Santa Kruso departamentas  – vienas iš devynių Bolivijos administracinių vienetų, esantis šalies rytuose. Tai – didžiausias plotu Bolivijos departamentas. Departamento sostinė – Santa Krus de la Siera.
Pavadinimo kilmė
Departamento pavadinimas kilęs iš sostinės Santa Krus de la Siera, susijęs su misionierių šventojo kryžiaus egzaltavimo švente (isp. Exaltación de la Santa Cruz).
Vėliavos reikšmė
Departamento vėliavos spalvos turi šias reikšmes: žalia spalva simbolizuoja augimą ir viltį, o balta spalva reiškia tyrumą ir kilnumą.
Istorija
XX a. pabaigoje-XXI a. pradžioje kai kurių provincijų gyventojai pareiškė norą atsiskirti ir sukurti naują Čikitoso ir Gvarajoso departamentą su sostine San Jose de Chiquitos.
2008 m. kovo mėnesį Santa Kruso departamente įvyko referendumas dėl regiono autonomijos. Daliniai rezultatai (oficialiaisuskaičiuoti 22 % biuleteniai) parodė, kad 82 % balsavusiųjų palaiko departamento autonomiją, tačiau Bolivijos prezidentas Evo Morales paskelbė neoficialaus referendumo rezultatus negaliojančiais.
Geografija
Geografiškai departamentas padalintas į tokias zonas: kalnyną, priklausantį Andų kalnų grandinei, vakarinėje dalyje, centrines lygumas ir savanas šiaurinėje dalyje. Rytinėje departamento dalyje yra Čikitoso kalnai, kurių vidutinis aukštis 600 metrų. Andų kalnynas departamente greitai žemėja. Svarbiausios viršūnės: El Bosque, Altares, San Marcos, Abapó, Los Corrales, Amboró, San Rafael, Las Juntas, Los Volcanes ir Mataracu. Čikitoso kalnynas prasideda Prekambro arba Brazilijos skydu, kuriame yra didelės kvarco kristalų, aukso, geležies ir kitų mineralų atsargos. Šiuose kalnuose prie Puerto Suareso (isp. Puerto Suárez) miesto yra Mutuno regionas (isp. El Mutún arba Serrania Mutún), kuriame yra didžiausios pasaulyje geležies rūdos atsargos
Hidrografija
Santa Kruso departamentas priklauso dviem baseinams: Amazonės ir La Platos upių baseinams. Pagrindinės Amazonės baseino upės: Chore, Víbora, Ichilo, Palometillas, Zapecos de Concepción, Negro, San Luis, San Martín ir Tarbo; La Platos baseinui priklauso šios upės: San Rafael, Bamburral, Negro, Jordán, Soruco, Santo Corazón, La Cal, San Miguel. Taip pat departamente yra ir ežerų: Uberaga, Cáceres, La Gaiba, Mandiore, Concepción ir lagūnų: Santa Rosa, Jesús de los Vitones, Calderina ir Marfil.
Pupšių–Meškių miškai
thumb|250px|Kalakutiškės miško pakraščiai prie Pelaičių
Santa Kruso departamentas
Klimatas
Klimatas Santa Kruso departamente priklauso nuo geografinės zonos. Vakariniame regione klimatas kinta nuo šalto iki vidutinio, kalnų papėdėse – nuo vidutinio iki šilto, o lygumoms būdingas šiltas klimatas. Vidutinė metinė temperatūra 18-24 °C. Žiemos sezoną galimi temperatūrų svyravimai dėl šalto vėjo iš šiaurės, vadinamo surazos. Vidutinis metinis kritulių kiekis svyruoja nuo 588 mm per metus šiaurinėje dalyje iki 1700 mm lygumose.
Pupšių–Meškių miškai
Pupšių-Meškių miškai – miškų masyvas Lietuvoje, Rietavo savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Rietavo. Priklauso Rietavo miškų urėdijai (Rietavo girininkijai). Apima 17,5 km² plotą.
Santa Kruso departamentas
Provincijos
thumb|300px|Santa Kruso departamento suskirstymas į provincijas Departamentas padalintas į 15 provincijų, 47 savivaldybių ir 144 kantonus. Departamento provincijos:
Pupšių–Meškių miškai
Masyvą sudaro Pupšių, Meškių, Žadvainų, Kalakutiškės miškai. Paviršius banguotas. Dirvožemiai – velėniniai jauriniai glėjiški ir velėniniai glėjiniai priemoliai bei priesmėliai. Miškų pietrytiniu pakraščiu teka Jūra, o per miškus – jos intakai: Letausas (su Vedega, Paparstu, Kliete), Rindė (su Gerupiu).
Santa Kruso departamentas
Demografija
Paskutinį penkiasdešimtmetį Santa Kruso departamento gyventojų skaičius smarkiai augo, dalinai ir dėl valstybės vykdomos gyventojų perkeldimo iš skurdžių Altiplano žemių į derlingas žemumas politikos. 1950–2001 m. gyventojų skaičius padidėjo aštuonis kartus ir šiuo metu departamentas gyventojų skaičiumi yra antras pagal dydį šalyje. Departamento gyventojų skaičius sudaro 23,79 % visų Bolivijos gyventojų. Iš jų 76,16 % gyventojų gyvena miestuose ir 23,84 % gyvena kaimuose.
Pupšių–Meškių miškai
Medynai:
Santa Kruso departamentas
Demografija
Departamento indėnų etninės grupės: gvarajai, sirionai, čikitanai, čamakokai, samukai, potorerai, janaigvai, isosenjai, čirigvanai, tapietai ir jurakariai. Pagal 2001 metų surašymo duomenis 16,95 % vyresnių nei 15 metų gyventojų priklauso kečujams, 20,49 % priskiria save kitoms indėnų tautoms, tarp jų aimarams, gvaraniams, chiquitanos, mojeño. 62,56 % gyventojų nepriklauso jokioms indėnų tautoms.
Pupšių–Meškių miškai
Jaunuolynai sudaro 23 % medynų, pusamžiai medžiai 40 %, pribręstantys 21 %, brandūs 16 %.
Santa Kruso departamentas
Ekonomika
Pagrindinės departamento ekonominės veiklos – žemės ūkis ir miškininkystė. Santa Kruso departamente išauginama 45% visos Bolivijos žemės ūkio produkcijos. Auginamos grūdinės kultūros: sojos, kviečiai, rugiai, kukurūzai, tropiniuose reginuose auginami bananai, ryžiai, kava, cukranendrės, tabakas. Užsiimama gyvulininkyste, auginami arkliai, kiaulės, ožkos. Apdirbimo pramonėje taip pat vyrauja žemės ūkio produktų apdirbimas, departamente pagaminama 40% šalies žemės ūkio produktų. Gaminami cukrus, tabakas, mediena, taip pat avalynė, dirbiniai iš medžio. Yra tekstilės pramonė. Departamente kasamas auksas, geležis, randama nafta, gamtinės dujos. Mutuno regione yra didžiausios pasaulyje geležies rūdos atsargos. Naftos gavyba sudaro 14,28%, gamtinių dujų – 20,98% visos šalies produkcijos.
Pupšių–Meškių miškai
Miškuose gyvena elniai, briedžiai, stirnos, šernai, lapės, kiškiai, usūriniai šunys, voverės, kiaunės, slankos, jerubės.
Santa Kruso departamentas
Ekonomika
Pagrindinės departamento eksporto prekė: soja ir jos produktai. Taip pat eksportuojama daug medienos ir jos gaminių, baldai, metalų rūda, maisto produktai, gamtinės dujos. Pagrindinės eksporto šalys: Brazilija, Venesuela, Kolumbija. Daugiausia importuojami įvairūs pramonės gaminiai, pagrindinė importo šalys Brazilija ir Čilė. Santa Kruso departamentas sukuria 28,92% Bolivijos BVP.
Pupšių–Meškių miškai
Pupšių-Meškių miškus kerta kelias. Miškuose ir aplink įsikūrę kaimai: Meškiai, Pupšiai, Spraudis, Žadvainai, Šiurnokai, Kalakutiškė, Pelaičiai.
Kėdainių herbas
Kėdainių herbas – Kėdainių miesto ir rajono heraldinis atributas.
Santa Kruso departamentas
Turizmas
thumb|300px|80 m aukščio Arkoirio krioklys nacionaliniame Noelio Kempff Merkado parke Santa Kruso departamentas turi daug aukščiausios kokybės turistinių išteklių. Į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą yra įtraukti trys departamento objektai:
Labynkyras
Labynkyras  – ežeras Rusijoje, Sibire, rytų Jakutijoje, Oimiakono uluse, 105 km į pietus nuo Tomtoro. Telkšo 1020 m aukštyje virš jūros lygio, Sordono plynaukštėje, Indigirkos aukštupio baseine. Išsidriekęs iš šiaurės į pietus 14,3 km, plotis iki 4,14 km. Vidutinis ežero gylis 52,6 m, tačiau dugne yra lovys, kurio gylis siekia ~75-80 m. Vandens skaidrumas iki 10 m. Vanduo šaltas, karščiausiomis vasaros dienomis neviršija 9 °C. Krantai šiaurėje akmenuoti, žvirgždingi, centre – skardingi, pietuose – lėkšti.
Pasak vietinių jakutų pasakojimų, ežere (ar gretimame Voroto ežere) gyvena Labynkyro siaubūnas. Šią legendą išgarsino 1953 m. prie Labynykaro lankęsis geologas V. Tverdochlebovas, aprašęs padarą. Ežerą tyrė kelios tyrėjų ekspedicijos, bet nerado jokių neįprastų gyvūnų.
Kėdainių herbas
Istorija
Kėdainiai iki XIX a. buvo privatus miestas ir turėjo net kelis herbus. Kai miestas priklausė Kiškoms, Zigmantas Vaza suteikė Magdeburgo teises ir herbą (1590 m. balandžio 15 d.) – mėlyname skydo lauke sidabrinė pasaga su trimis auksiniais kryžiais. Viduryje pasagos dvi lašišos.
Vedus kunigaikščiui Kristupui Radvilai Oną Kiškaitę herbas buvo pakeistas. 1627 m. atsirado nuskeltas herbo skydas. Auksiniame lauke juodas erelio sparnas su koja, mėlyname pasaga su kryžiais. Tokį herbą 1648 m. balandžio 28 d. patvirtino valdovas Vladislovas Vaza.
Juodas erelio sparnas su koja yra dalis kunigaikštiškojo Radvilų herbo, o pasaga – Kiškų ir dalis pirmojo Kėdainių herbo.
XX a. susigražinus miesto herbą, šis buvo klaidingai perpieštas iš išlikusių XIX a. dokumentų. Tuomet erelio sparnas ir pasaga buvo skirtinguose laukuose ir nesujungti erelio koja. Toks klaidingas herbas buvo pasiūlytas ir 1969 m., kuris po poros metų buvo panaikintas.
Atkurtą Kėdainių herbą (dailininkas A. Tarabilda) patvirtino Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumas 1991 m. rugpjūčio 30 d.
Thornton Wilder
thumb|250px
Torntonas Vailderis (, 1897 m. balandžio 17 d. – 1975 m. gruodžio 7 d.) – amerikiečių rašytojas ir dramaturgas. Tris kartus apdovanotas Pulicerio premija už romaną Šventojo karaliaus Liudviko tiltas, pjeses Mūsų miestelis ir Per plauką nuo pražūties. Už knygą Aštuntoji diena apdovanotas Nacionaline knygų premija.
Biografija
Gimė Madisone, Viskonsino valstijoje, JAV. Aštuonerius vaikystės metus praleido Kinijoje, kur jo tėvas dirbo JAV konsulu. Per Pirmąjį pasaulinį karą savanoriškai įstojo į pakrančių artilerijos dalinį. 1920 m. baigė bakalauro studijas Jeilio universitete, priklausė universiteto literatų organizacijai. 1926 m. Prinstono universitete baigė prancūzų kalbos magistro studijas. Save visų pirma laikė mokytoju, ir tik tuomet rašytoju. Dėstė poeziją ir literatūrą Čikagos, Harvardo, Prinstono ir kituose Amerikos universitetuose. Per Antrąjį pasaulinį karą priklausė JAV ginkluotosioms oro pajėgoms, pelnė ne vieną apdovanojimą. Mirė sulaukęs 78 metų Hamdene, Konektikuto valstijoje.
Pagal šio rašytojo pjeses Gytis Padegimas Lietuvoje pastatyti keturi spektakliai: Mūsų miestelis (1982 m.), Ilga Kalėdų vakarienė (1991 m.), Per plauką nuo žūties (1993 m.) ir Naktinio traukinio vagonas „Hajavata“ (1999 m.).
Valimantaitis
Valimantaitis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Valimantaitienė (ištekėjusi moteris) ir Valimantaitytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Vanagiai
Vanagiai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 2 km nuo Žemaičių Naumiesčio. Stūkso Vanagių piliakalnis.
Yield
„Yield“ yra penktasis amerikiečių alternatyvaus roko grupės „Pearl Jam“ albumas, išleistas 1998 m. vasario 3 d. Albume skambanti muzika priminė grupės ankstyvasias dienas, kadangi dainos skambėjo kaip tikros roko dainos ir jos buvo sukurtos daugiau bendradarbiaujant visai grupei, o ne pasikliaujant vien Eddie Vedder.
Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo antrojoje „Billboard 200“ topo vietoje. Nors, kaip ir prieš tai išleistas „No Code,“ albumas greitai pradėjo kristi vietomis žemyn, jo kopijų buvo parduota daugiau. Grupė šį albumą daug daugiau reklamavo – sugrįžo į normalų koncertavimo grafiką ir net išleido vaizdo klipą dainai „Do the Evolution“. Albumas JAV yra tapęs platininiu. Tai – paskutinis grupės albumas, kuriame groja grupės būgnininkas Jack Irons, kuris paliko grupę turo metu.
Įrašymas
Albumas buvo įrašytas Sietle 1997 m. Albumui prodiusuoti grupė pasirinko prodiuserį Brendan O’Brien, kuris dirbo su trim ankstesniais grupės albumais. Tai buvo paskutinis albumas, kurį jis prodiusavo iki 2008 m., kai jis remiksavo grupės debiutinį albumą „Ten“ bei prodiusavo 2009 m. išleistą albumą „Backspacer“.
Muzika ir žodžiai
Albume skambanti muzika primena grupės ankstyvąją kūrybą, kadangi grupė nusprendė kurti dainas, kurias būtų galima klausyti lengviau. Dainos derino trankų garažinio roko skambesį su akustinėmis baladėmis. Daina „Given to Fly,“ kuri buvo išleista kaip pirmasis singlas, buvo lyginama su grupės „Led Zeppelin“ daina „Going to California“ dėl panašumų.
Dainose, kaip ir praeitame albume „No Code“ kalbama apie neigiamus dalykus, tačiau iš kitos pusės. Kai anksčiau buvo kalbama, jog viskas blogai ir nėra išeities, dabar buvo siūloma sustoti ir ieškoti būdų, kaip tai įveikti. Nemažą dalį dainų įkvėpė knygos, pavyzdžiui dainą „Pilate“ – Michailo Bulgakovo novelė „Meistras ir Margarita“, o dainą „In Hiding“ – Charles Bukowski kūryba. Dainoms „No Way“ ir „All Those Yesterdays“ žodžius parašė gitaristas Stone Gossard. Bosistas Jeff Ament pirmą kartą grupės istorijoje taip pat parašė dainų žodžius. Jo kurtos buvo „Pilate“ ir „Low Light“.
Gossard teigė, jog daina „No Way“ išreiškia mintį, jog žmonės turėtų baigti bandyti kažką įrodyti kitiems ir tiesiog gyventi savo gyvenimus. Anot Eddie Vedder, daina „Given to Fly“ yra apie tai, kaip reikia nekreipti dėmesio į kitų nuomonę ir siekti to, ko trokšti. Daina „Do the Evolution“ apie tai, kaip žmonės tampa priklausomi nuo technologijų ir mano, jog jie yra svarbiausi šioje planetoje. „MFC“ apsakomas veiksmas automobilyje, bandant pabėgti nuo problemų.
Išleidimas ir pardavimai
Albumas buvo išleistas 1998 m. vasario 3 d. CD, vinilo, audiokasetės ir MiniDisc formatu. Albumas buvo daug daugiau reklamuojamas, nei prieš tai išleistas „No Code“. 1997 m. albumas nutekėjo į internetą prieš jį išleidžiant, kadangi viena radijo stotis jį pagrojo ir klausytojai, įsirašę dainas, įkėlė jas į internetą.
Per pirmąją savaitę buvo parduota 358 000 albumo kopijų ir jis papuolė į antrąją „Billboard 200“ topo vietą, nusileidęs tik filmo „Titanikas“ garso takeliui. Tai buvo pirmasis grupės albumas, neužėmęs pirmosios topo vietos. Tačiau albumas JAV tapo platininiu ir net pardavė daugiau kopijų, nei prieš jį išleistas „No Code“. 2013 m. JAV buvo parduota virš 1,9 milijono albumo kopijų.
Turas
Grupė reklamavo albumą, 1998 m. koncertuodama Okeanijoje ir Šiaurės Amerikoje. Turas buvo labai pelningas, o visi koncertų bilietai Melburne buvo išpirkti per 17 minučių. Po koncertų Australijoje grupę paliko būgnininkas Jack Irons, dėl pervargimo nuo intensyvaus koncertavimo. Jis buvo pakeistas grupės „Soundgarden“ būgnininko Matt Cameron, kuris per dvi savaites išmoko groti 80 grupės dainų.
Koncertuodama Šiaurės Amerikoje, grupė vėl pradėjo naudotis bilietų platinimo kompanijos „Ticketmaster“ paslaugomis, su kuria prieš tai kovojo. Tačiau grupė vis tiek stengėsi kuo rečiau groti su šia kompanija bendradarbiaujančiose arenose. Turo metu grupė apvažiavo visą JAV ir jam pasibaigus, išleido savo pirmąjį koncertinį albumą – „Live on Two Legs“, kuriame buvo dainos iš šio turo koncertų.
2014 m. spalio 20 d., „Lightning Bolt“ turo koncerto Milvokyje metu, grupė sugrojo visą albumą eilės tvarka.
Dainos, nepatekusios į albumą
Albumo singluose yra pridėtos dvi dainos, nepatekusios į albumą – „Leatherman“ (iš „Given to Fly“ singlo) ir „U“ (iš „Wishlist“ singlo). Pastaroji daina vėliau buvo perrašyta ir įtraukta į 2003 m. išleistą retų dainų rinkinį „Lost Dogs“. Taip pat į rinkinį pateko ir daina „Whale Song,“ kurią įdainavo būgnininkas Irons. Paskutinė daina, „Happy When I’m Cryin“, buvo išleista 1997 m. grupės fanklubo Kalėdiniame single.
InterRail
thumb|InterRail logotipas InterRail – Europos traukinių sistema, leidžianti žmonėms keliauti po Europos šalis žymiai mažesnėmis kainomis, nei perkant atskirus traukinių bilietus. Už vieną kainą leidžiama vykti visais traukiniais, išskyrus super greitus ir kai kuriuos naktinius reisus.
Nuo 2007 m. balandžio 1 d. įsigaliojo naujos kainos ir tvarka.
Global Pass
Global Pass - InterRail bendras bilietas, leidžiantis keliauti visose sistemoje dalyvaujančiose šalyse traukiniais nuo 5 dienų iki mėnesio. Šios šalys yra: Austrija, Belgija, Bosnija ir Hercegovina, Bulgarija, Čekija, Danija, Kroatija, Suomija, Vokietija, Prancūzija, Jungtinė Karalystė, Graikija, Vengrija, Italija, Liuksemburgas, Juodkalnija, Nyderlandai, Norvegija, Lenkija, Airija, Portugalija, Makedonija, Rumunija, Serbija, Slovakija, Slovėnija, Ispanija, Šveicarija, Švedija ir Turkija.
Vienos šalies bilietas
thumb|InterRail bilietas (Vokietija, 1982 m.) thumb|200px|InterRail bilietas (Lenkija, 2006 m.) Vienos šalies bilietas (One Country Pass) leidžia keliauti pasirinktoje šalyje nuo 3 iki 8 dienų mėnesio laikotarpyje. Taip pat galima sudėti kelias šalis. Šalys paskirstytos taip:
1 lygio šalys (brangiausias): 2 lygio šalys: 3 lygio šalys: 4 lygio šalys:
Aleurolitas
Aleurolitas ( 'miltai' + 'akmuo') – kieta nuosėdinė uoliena. Susidaręs iš sucementuotų ir sutankėjusių 0,01–0,1 mm skersmens (aleurito dydžio) kvarco, muskovito, feldšpatų ar kitų mineralinių dalelių. Struktūra aleuritinė. Įvairių tipų mikrosluoksniuota tekstūra. Kaip ir smiltainis, aleurolitas yra sucementuotas įvairiu cementu. Dažniausiai cementas karbonatinis, rečiau silikatinis, bet pasitaiko ir kitokio tipo cementų.
Valinčius
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Valinčienė (ištekėjusi moteris) ir Valinčiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Pajevonio šv. Jono Krikštytojo bažnyčia
'''Pajevonio šv. Jono Krikštytojo bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Pajevonio kaime, 11 km į pietus nuo Virbalio, prie kelio į Vištytį. Turi neoklasicizmo bruožų.
Istorija
Pajevonyje 1586 m. pastatytai bažnyčiai skirta 9 valakai žemės. 1600 m. dar duota 12. Iš jų sudarytas Salicininkų dvarelis, kurį iki 1797 m. valdė klebonas. 1674 m. minima apleista medinė bažnyčia.
1736 m. pastatyta nauja. XVIII a. pabaigoje veikė parapinė mokykla. 1842 m. pastatyta šiaudais dengta mūrinė bažnyčia. 1875 m. pristatytos 2 koplyčios ir frontonas su 2 bokštais. Klebonas Tomas Senkus (1817–1901) už raginimą dalyvauti sukilime 1863 m. ištremtas į Vologdos guberniją. 1871 m. jam leista grįžti į Kuršą, 1884 m. – į Lietuvą. Iki 1886 m. suburtas bažnytinis choras, giedojęs lietuviškai.
Irena Čepienė
Irena Aušrelė Čepienė (1934 m. gegužės 28 d. Šiauliuose – 2016 m. vasario 21 d. Vilniuje) – Lietuvos pedagogė, etnologė, humanitarinių mokslų daktarė.
Pajevonio šv. Jono Krikštytojo bažnyčia
Istorija
1914 m. Vokietijos kareiviai bažnyčią susprogdino. Liko apirusios sienos ir dalis bokšto. Kunigo Mato Sakavičiaus rūpesčiu 1928 m. bažnyčia atstatyta, panaši į sugriautąją. Tačiau 1944 m. rugsėjo 1 d. traukdamasi Vokietijos kariuomenė susprogdino bažnyčios bokštus, apgriauta ir pati bažnyčia. Gali būti, kad tokius vokiečių veiksmus lėmė bažnyčios padėtis – ji pastatyta aukštumoje, iš jos bokštų lengva apšaudyti besitraukiančią kariuomenę.
Klebonas Vincas Jalinskas (Pajevonyje iki 1983 m.) 1968 m. bažnyčią atstatė. Vietoje bokštų pastatytas portikas. Bažnyčios remontui aukojo ir JAV lietuviai.
Irena Čepienė
Biografija
1957 m. baigė filologiją Maskvos universitete. 1975 m. istorijos mokslų kandidatė.
Pajevonio šv. Jono Krikštytojo bažnyčia
Architektūra
Po remonto bažnyčia įgavo neoklasicizmo bruožų. Ji stačiakampio plano, su portiku, apside ir bokšteliu. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais. Vidurinė dengta kryžminiais skliautais. Šventorius aptvertas. Į jį veda platūs akmeniniai laiptai.
Irena Čepienė
Biografija
2010 m. Valstybinės Jono Basanavičiaus premijos laureatė.
Palaidota Karveliškių kapinėse.
Radviliškio šv. apaštalų Petro ir Povilo sentikių cerkvė
Radviliškio sentikių cerkvė – rusų sentikių maldos namai Radviliškyje, Sakalausko g. 15, įsikūrę šalia pervažos į Radviliškio geležinkelio stotį.
Cerkvė priklauso Radviliškio sentikių religinei bendruomenei. Statinys medinis, stačiakampis, paprastos architektūros, tūris primena gyvenamąjį namą. Lakoniškų formų pastatas bebokštis, su dviem kupoliukais ir kryžiais, kylančiais virš dvišlaičio stogo kraigo. Šoninius fasadus skaido stačiakampės durų ir langų angos, galinės sienos ir frontonai – aklini.
Parapijoje yra sentikių kapinės Radviliškyje ir Dvarčiūnuose. 250px|thumb|left|Galinė dalis
Istorija
Sentikių cerkvė (buv. Šv. Vladimiro stačiatikių cerkvė) pastatyta 1881 m. Jos fundatorius– stambiausios Rusijos geležinkelių magnatų šeimos atstovas Vladimiras fon Mekas. 1892 m. padidinta. 1948 m. sovietmečiu uždaryta ir nacionalizuota. Nuo 1955 m. priklausė buitinam kombinatui. Atgimimo laikais buvo perduota sentikių bendrijai ir atkurta. 2012 m. atnaujinta.
Arciškonių apylinkė
Arciškonių apylinkė (arba Arčiškonių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Route 666 (albumas)
Route 666  – antrasis heavy metal grupės The Iron Maidens albumas, išleistas 2007 metais JAV. Kaip ir pirmame albume, jame skamba tik britų grupės Iron Maiden sukurtos dainos.
Kartu su albumu buvo išleistas ir koncerto vaizdo įrašas DVD formatu, nufilmuotas Galaxy salėje Santa Anoje 2005 metais.
Arciškonių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Miroslavo valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Alytaus rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Miroslavo apylinkės.
Udmurtai
Udmurtai (Удмуртъёс) – finougrų tauta, gyvenanti Rusijoje. Daugiausia udmurtai gyvena Udmurtijoje (410 584), taip pat Tatarstane (23 454), Baškortostane (21 477), Permės krašte (20 819), Sverdlovsko srityje (13 789), Kirovo srityje (13 639). Be to, šiek tiek udmurtų gyvena Ukrainoje ir Kazachstane. Kalba finougrų kalbų grupei priklausančia udmurtų kalba, nors dabar didelė dalis kalba tik rusiškai.
Udmurtų tauta pradėjo formuotis susikaidžius permių etninei grupei. Šiaurės udmurtai buvo smarkiai paveikti rusų, o pietų – tiurkų tautų (ypač totorių). Iki I tūkstantmečio pabaigos udmurtai buvo valdomi Volgos Bulgarijos, vėliau – Aukso Ordos ir Kazanės chanato. 1489 m. Viatkos žemė su ten gyvenusiais šiaurės udmurtais tapo pavaldi Rusijai. XVI a. užkariavus Kazanės chanatą ir likusios udmurtų žemės užvaldytos rusų. Šie udmurtus ilgą laiką vadino votiakais (вотяки). 1920 m. sudaryta Votų autonominė sritis, o 1934 m. Udmurtijos ATSR.
Udmurtai tradiciškai vertėsi žemdirbyste ir gyvulininkyste, augino rugius, kviečius, miežius, avižas, grikius, soras, linus, kanapes. Daržuose augino kopūstus, bulves, griežtis, agurkus. Svarbi buvo medžioklė, žvejyba, bitininkystė, rankiojimas. Udmurtai vertėsi miško kirtimu, dervos gamyba, audimu, nėrimu, siuvinėjimu. Nuo XVIII a. išvystytas metalo apdirbimas. Gyveno nedideliuose gimininiuose kaimuose (bukseliuose). Jie kurti šalia upių, šaltinių, neturėjo gatvių.
Udmurtų folklorą sudaro mitai, pasakos, legendos, mįslės, lyrinės dainos. Tradiciškai grojo guslėmis (крезь), dambreliu (ымкрезь), švilpynėmis iš žolių stiebų (чипчирган, узьы гумы), dūdmaišiu (быз). Vėliau paplito balalaikos, gitaros, armonikos. Tradicinis udmurtų tikėjimas dualistinis, pasaulis suvoktas kaip trinaris. Pasaulio kūrėju laikytas dievas Inmaras, o naikintoju – Keremetas (Šėtonas). Savo dievus ir dvasias turėjo vanduo, vėjas, miškai, pievos ir kt. Buvo šventų giraičių kultas. Ikikrikščioniškos apeigos buvo vykdomos iki XIX a.