cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jemeno nacionalinis muziejus
thumb|250px|Jemeno nacionalinis muziejus Jemeno nacionalinis muziejus – nacionalinis muziejus įkurtas 1970 m. Sanoje, Jemene. Jame saugomi senovės Jemeno civilizacijų artefaktai ir paminklai, surinkti iš įvairių archeologinių kasinėjimų. Muziejus nesenai buvo perkeltas į keturių aukštų pastatą šalimais, dėl sparčiai išaugusio eksponatų skaičiaus. Jemeno nacionalinis muziejus įkurdintas šalia musulmonų mečetės.
Sausio 9
Sausio 9 yra 9-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių. Nuo šios dienos iki metų galo lieka 356 dienos (keliamaisiais metais – 357).
Vardadieniai
Algis – Bazilė – Gabija – Julijonas – Kergailė – Marcijona – Vaigalis
Rigaluvka
Rigaluvka – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Liepinės valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į rytus nuo Liepinės, 41 km į rytus nuo Augustavo ir 73 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Arnhemas
Arnhemas – miestas vidurio rytų Nyderlanduose; Gelderlando provincijos centras. Uostas prie Reino. Išvystyta mašinų, chemijos, farmacijos, odos pramonė.
Mieste veikia Nyderlandų muziejus po atviru dangumi, prie Arnhemo yra Krelerio-Miulerio muziejus su V. van Gogo paveikslais. Stovi Šv. Eusebijaus bažnyčia (XV–XVI a.), „Velnio namas“ (XVI a., nuo XIX a. rotušė).
Futbolas
Mieste vyko 2000 m. Europos futbolo pirmenybių rungtynės.
Mieste žaidžia SBV Vitesse klubas.
Buenos Airių ežeras
Buenos Airių ežeras (Argentinoje) arba Generolo Kareros ežeras (Čilėje) – ežeras Patagonijoje, Patagonijos Anduose, Čilėje (Aiseno regione) ir Argentinoje (Santa Kruso provincijoje). Bendras plotas – 1850 km² (iš jų Čilei 970 km², Argentinai 880 km²). Tai didžiausias Čilės ir ketvirtas pagal dydį Argentinos ežeras.
Ežero dubuo ledyninės kilmės. Nutįsęs vakarų–rytų kryptimi. Vakariniai krantai aukšti, fjordiniai. Buenos Airių ežeras jungia Ramiojo ir Atlanto vandenynų baseinus. Į Ramųjį vandenyną išteka Beikerio upė. Rytų kryptimi išteka Fénix Chico upė, kuri sudaro Deseadą. Šis drėgnuoju laikotarpiu pasiekia Atlanto vandenyną.
thumb|left|240px|Barkasas prie Čile Čiko Apylinkių klimatas šaltas ir drėgnas, tačiau prie ežero dažnos šiltos saulėtos dienos. Todėl prie ežero įsikūrusios kelios didesnės gyvenvietės: Puerto Inchenjero Ibanjesas ir Čile Čikas Čilėje bei Los Antigvosas ir Perito Morenas Argentinoje. Keliskart išsiveržęs Hadsono ugnikalnis sukėlė nuostolių ežero apylinkių gyventojams. Argentinos pusėje vystomas turizmas. Čilės pusė dėl labai blogo susisiekimo izoliuota. Lašišų ir upėtakių žvejyba.
Ponpėjos vyrų futbolo rinktinė
Ponapės vyrų futbolo rinktinė – Ponapę atstovaujanti nacionalinė futbolo komanda, kurią kontroliuoja Ponapės futbolo asociacija (Pohnpei Soccer Association). Rinktinė nėra nei FIFA, nei OFC narė, todėl tarptautines rungtynes dažniausiai žaidžia tik Mikronezijos žaidynėse. Rinktinė nei karto nėra laimėjusi rungtynių ir laikoma viena silpniausių pasaulio rinktinių.
Brežnevas
Brežnevas gali reikšti:
Norkūnų piliakalnis
Norkūnų piliakalnis su gyvenviete – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 22576) Prienų rajono savivaldybės teritorijoje, į vakarus nuo Norkūnų, Balbieriškio seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Balbieriškis – Dubiai, pervažiavus Mikasą, paėjus į dešinę pietų kryptimi per griovą iki senojo kelio vietos, juo į rytus 50 m, palaukėje pasukus smailiu kampu į dešinę pietvakarių kryptimi, paėjus palauke ir vos žymiu keliuku per miškelį, iš viso 100 m – yra dešinėje.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Mikasos dešiniajame krante. Iš aikštelės išliko tik 4x4 m dydžio trikampis fragmentas, pailgas vakarų – rytų kryptimi. Kita nuplovė Mikasa. Jos rytiniame pakraštyje supiltas 1,5 m aukščio, 15 m pločio pylimas, už kurio iškastas 15 m pločio, 2,5 m gylio griovys. Šlaitai nuo upelio statūs, 20 m aukščio.
Notsė (karalystė)
Notsė arba Nuatža – istorinė gbe (eve) valstybė Vakarų Afrikoje, Vergų krante (dabartinio pietų Togo teritorijoje), aplink Notsės miestą.
Istorija
Notsė buvo seniausia eve tautos valstybė, įkurta XV ar XVI a. Dažniausiai legendos teigia, kad ją įkūrė išeiviai iš adžų Tado karalystės. Kitų autorių (pvz., Kodzo-Vordoagu (1994) bei legendų požiūriu, Notsės įkūrėjai migravo tiesiog iš visų gbe tautų protėvynės Amedzofe. Notsės apgyvendinimas vyko keliomis bangomis. Viena iš tų bangų buvo gbe grupės dogboawo atsikėlimas, kuriam vadovavo Amega Wenya ir Sri. Dogboavo irgi buvo migravę iš Tado, tačiau prieš tai buvo apsistoję Dogbo gyvenvietėje (adelių regionas).
Norkūnų piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis apardytas XVI a. – XVII a. jame laidojant mirusiuosius – tyrimų metu aptikti 34 kapai. Pylimas nukirstas, šlaitai apaugę lapuočiais. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 31000 m².
Notsė (karalystė)
Istorija
Didžiausio klestėjimo laikais iki XVII a. Notsė buvo galingas miestas-valstybė. Jį juosė dvi storos plūkto molio sienos. Vidinė siena, arba Agbogbovi, skyrė valdovo, tituluojamo mavufia, rūmus nuo miesto. Išorinė siena Agbogbo juosė visą miestą ir gynė jį nuo priešų. Tarp abiejų sienų gyveno didžioji dalis miesto gyventojų, kurie dalinosi į klanus. Kiekvienas klanas turėjo savo vadus, atskirą tapatybę, tačiau pakluso valdovui. Buvo priskaičiuojami net 36 tokie klanai. Miestas dalijosi į 7 kvartalus: Tegbe, Tako, Ekli, Agbaladome, Anakpe ir Adime.
Norkūnų piliakalnis
Tyrimai
1953 m. piliakalnį žvalgė ir 1965 m. tyrė Istorijos institutas. 1965 m. Vytautas Daugudis piliakalnyje ištyrė 220 m² plotą. Jame aptiktas 15­-30 cm storio kultūrinis sluoksnis su brūkšniuota, grublėta ir lygia keramika. Nustatyta, kad pylimas piltas per 2 kartus: pirmaisiais m.e. amžiais ir III a. – IV a. Pirmasis pylimas buvo 1,5 m aukščio nuo aikštelės, jo išorinis 2,5 m aukščio šlaitas leidosi į papėdėje iškastą griovį. Vėliau pylimas buvo paaukštintas iki 2 m, o griovys pagilintas.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. 750 m. į rytus yra vėlesnis Norkūnų II piliakalnis.
Į pietryčius nuo piliakalnio, 1 ha plote yra papėdės gyvenvietė, tyrinėta 1965 m. Joje aptiktas I tūkstantmečio pirmosios pusės 20 cm storio kultūrinis sluoksnis su brūkšniuota ir grublėta keramika.
Notsė (karalystė)
Istorija
Valdovas, kaip ir Tado atveju, buvo nominalus krašto valdytojas, tačiau realios galios neturėjo. Jis buvo renkamas iš kelių klanų ir karūnuojamas Tako kvartale. XVII a. I pusėje Notsę valdė karalius Agorkolis, kuris prisimenamas daugybėje legendų. Būdamas stipri asmenybė, jis siekė ne tik karaliauti, bet ir valdyti, kas sukėlė valdinių nepasitenkinimą, didino įtampą. Agorkolis naudojo žiaurias priemones, inspiravo didelius projektus, kurių vienas buvo miesto sienų stiprinimas, pajungiant statybose visus gyventojus.
Agorkoli valdymas tapo pagrindine priežastimi egzodo, kuris įvyko XVII a. ir apie kurį pasakoja daug eve legendų. Agorkoli liepus nužudyti visus senus žmones, vienas jų, Tegli, išliko. Pasislėpęs ir būdamas labai išmintingas, jis konsultavo savo klaną dogboawo. Jo patartos, dogboawo moterys skalbdamos ir plaudamos indus nuolat drėkino išorinę miesto sieną, kuri buvo molinė, todėl ilgainiui sutižo. Tada Tegli savo kardu Adekpui išgremžė miesto sienoje skylę, per kurią pabėgo visi dogboawo. Agorkolio persekiojimas, siekiant juos sugrąžinti į Notsę, buvo nesėkmingas. Šis egzodas yra kasmet prisimenamas nacionalinėje kai kurių eve grupių šventėje Hogbetsotso („pabėgimas iš Hogbės, t. y. Notsės“).
Pabėgėliai, migravę atskiromis grupėmis į vakarus ir pietus nuo Notsės, XVII a. sukūrė daug eve valstybių ir bendruomenių. Svarbiausios jų buvo Anlo, Asoglis, Kpandas, Peki, Be ir kt. Po egzodo ir Agorkolio valdymo, Notsės reikšmė sumenko. Evelande iškilo naujos stiprios karalystės.
Dailininkas
Dailininkas – žmogus, užsiimantis vaizduojamojo meno kūrimu ir jų pateikimu ant plokštumos ar paviršiaus. Dailininkai dar gali būti skirstomi į smulkesnes kategorijas:
Įrankiai
Dailininkai dažniausiai naudojasi įprastiniais įrankiais ir medžiagomis: teptukais, pieštukais, paletėmis, plunksnomis, įvairių rūšių dažais. Tačiau kartais kuriant meno kūrinius naudojamos ir netokios tradicinės medžiagos bei būdai, kaip pavyzdžiui: kraujas, įvairios maisto medžiagos ir panašiai. Skulptoriai naudoja įvairias medžiagas kurti skulptūrom (gipsas, medis, akmuo ir kt.).
Čile Čikas
Čile Čikas  – miestelis Čilėje, Aiseno regione, Cheneral Kareros provincijoje, Cheneral Kareros ežero pakrantėje, priešais Argentinos gyvenvietę Los Antigvosą. Yra 130 km nuo Kojhaikės miesto, Andų kalnuose. Komunos centras. 3 tūkst. gyventojų (2005 m.).
Žemės ūkis, žvejyba, turizmas.
Mirabalis
Mirabalis (arba Mirabėlė) – pietvakarinė Ukmergės miesto dalis, esanti vakariniame miesto pakraštyje, dešiniajame Šventosios krante. Kolektyviniai sodai, stadionas.
Istorija
1971 m. prijungtas prie Ukmergės miesto.
Šv. arkangelo Mykolo katedra (Lomža)
'''Lomžos Šv. Arkangelo Mykolo katedra'''  – katedra esanti Lomžos mieste. Katedra priklauso Lomžos Šv. Archangelo Mykolo dekanatui, Lomžos Šv. Archangelo Mykolo parapijai. Katedra pastatyta 1504–1525 metais, gotikiniu architektūros stiliumi. Pašventinta 1531 metais. Švedų tvano metu katedra buvo labai sugriauta, 1691–1692 m. buvo atstatyta barokiniu architektūros stiliumi. Architektas italas Simonas Džiuzepė Belotis. 1925 m. spalio 28 d. katedra tapo vykupijos centru. Per II pasaulinį karą buvo dalinai sugriauta. 1952 m. atstatyta. 1953 m. vasario 28 d. katedra buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Sąsiauris
Sąsiauris – vandens ruožas, esantis tarp žemynų ar salų, jungiantis gretimus vandens telkinius ar jų dalis.
Pagrindinės sąsiaurius apibūdinančios charakteristikos yra didžiausias ir mažiausias plotis bei gylis, taip pat srovės kryptis ir greitis. Naviguojamiems sąsiauriams sudaromos locijos. Pats ilgiausias pasaulio sąsiauris yra Mozambiko sąsiauris, kurio ilgis – 1670 km. Pats plačiausias pasaulio sąsiauris yra Dreiko sąsiauris, kurio plotis yra 900–1120 km.
Jakovas Cukerzis
Jakovas Cukerzis (1909 m. spalio 24 d. Ašmena – 1992 m. balandžio 17 d. Vilnius) – Lietuvos zoologas, biologijos mokslų daktaras.
Biografija
1934 m. baigė Vilniaus universitetą. 1971 m. biologijos mokslų daktaras.
1934–1939 m. dirbo Vilniaus universitete. 1939–1941 m. ir 1944–1951 m. dirbo Ašmenos vidurinėje mokykloje, nuo 1944 m. direktorius. 1951–1960 m. LTSR švietimo ministerijos inspektorius, prisidėjo prie lietuviškų mokyklų vertimo lenkiškomis. 1960–1990 m. dirbo zoologijos ir parazitologijos institute (nuo 1989 m. Ekologijos institutas). 1964–1972 m. Stuburinių zoologijos sektoriaus, 1972–1985 m. Karcinologijos laboratorijos vadovas; 1983 m. profesorius.
Pusiasalis
thumb|Pusiasalis [[Kroatija|Kroatijoje]] Pusiasalis – sausumos dalis, kuri iš vienos pusės jungiasi su žemynu ar didele sala, o iš kitų pusių yra supama vandenyno, jūros arba ežero. Dažnai su pagrindiniu sausumos plotu pusiasalį jungia sąsmauka. Apsėmus sąsmauką pusiasalis virsta sala.
Jakovas Cukerzis
Mokslinė veikla
Tyrė plačiažnyplio vėžio biologiją, veisimą, dirbtinį auginimą, amerikinių žymėtųjų vėžių aklimatizavimą. Paskelbė apie 120 mokslinių straipsnių. Dviejų išradimų, su kitais, autorius.
Pusiasalis
Nedideli pusiasaliai dažnai vadinami kyšuliais. Priklausomai nuo įvairios formos, kilmės pusiasaliai dar vadinami nerijomis. Didžiausi pusiasaliai (Arabijos, Indokinijos, Indostano) dažnai vadinami subkontinentais.
Daugeliu atveju pusiasalis geologine prasme sudaro vieną visumą su žemynu. Pusiasalio plotas, skirtingai nuo salos, yra sutartinis dydis.
Sobekas
Kaip krokodilas pasirodo iš tamsių pirmapradžių vandenų ir padeda kosminį kiaušinį. Priskiriamas Seto būriui, įkūnija tamsos galias, Duate puola „Milijonų metų laivą“, kuriuo plaukia Ra.
Vaizduojamas krokodilu arba žmogumi, krokodilo galva.
Kultas
thumb|left|Sobekas iš Kom Ombo šventyklos Sobekas – XIII dinastijos globėjas, kuriam skirtas (arba kurį įkūnija) šventyklos tvenkinyje laikomas šventasis krokodilas. Piramidžių tekstuose vadinamas Neitės sūnumi, kartais tapatinamas su Gebu.
Sobeko kultas koncentravosi aplink El Faijumą (El Faiyûm), kur dar iki šiol yra išlikusių šventyklų.
Miestas Arsinoja siejamas su Sobeku, kadangi jis pavadintas jo garbei. Graikams Arsinoja žinoma Krokodilopolio vardu.
Sobeko garbei baseinuose ir šventyklose buvo laikomi gyvi krokodilai. Buvo manoma, kad Sobekas saugo faraonus, jis laikytas ir Egipto kariuomenės globėju. Arsinojoje laikytas brangakmeniais išpuoštas ir mėsa iš rankų maitintas krokodilas graikų buvo vadinamas vardu Petsuchos, t. y. „Sobeko gyvūnu“. Egiptiečiai tąjį „Sobeko gyvūną“ laikė Sobeko įsikūnijimu.
Sobekas garbintas mažiausiai dvylikos dinastijų valdymo laikotarpiu; didžiausi šio garbinimo centrai buvo Kom Ombo ir Tėbai. Kitose Egipto vietose krokodilus tiesiog medžiojo ir žudė.
Llista de personatges de la mitologia egípcia
Saulius Cicėnas
Saulius Cicėnas (g. 1954 m. kovo 13 d. Šiauliai) – Lietuvos gydytojas chirurgas, onkologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
Biografija
1977 m. baigė Vilniaus universitetą. 2006 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
Nuo 1979 m. dirba Vilniaus universiteto Onkologijos institute (iki 1990 m. Onkologijos institutas, 1990–2002 m. Lietuvos onkologijos centras), Krūtinės chirurgijos ir onkologijos skyriaus vedėjas. Nuo 1996 m. Vilniaus universiteto dėstytojas; nuo 2007 m. profesorius.
Mokslinė veikla
Mokslinio darbo pagrindinė kryptis – krūtinės piktybinių navikų diagnostika ir gydymas, onkologinių ligonių gydymo, slaugos ir priežiūros poreikių tyrimas. Paskelbė apie 150 mokslinių straipsnių.
Storoji Klaipėdos liepa
Storoji Klaipėdos liepa – viena iš seniausių liepų Lietuvoje, valstybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas. Vieno kamieno medis auga Klaipėdoje, šalia Minijos gatvės, netoli sankirtos su Bijūnų gatve.
Medžio būklė
2021 m. duomenimis, po atliktos išsamios arboristų apžiūros pripažinta, kad Storoji liepa buvo prastos būklės, o jos gyvybingumas – vidutinis. Buvo tikėtina, kad medis po kažkurio laiko nebeatitiks saugotino objekto kriterijų. Tuo pat metu išmatavus kamieno storį, paaiškėjo, kad jis siekė tik 5,65 m, t. y. buvo mažesnis nuo oficialiai skelbiamo 5,80 m. Tai galėjo lemti prieš kelerius metus atsivėrusios kamieno kiaurymės, kartkartėmis atskylantys medienos gabalai. Liepos augavietė išsekinta, miesto sąlygomis pažeisti natūralūs dirvožemio atkuriamieji procesai.
== Duomenys ==
Bauriškis (Raguva)
Bauriškis – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 15 km nuo Raguvos.
Mesjė 54
thumb|250px|M54 spiečius Mesjė 54 (M54, NGC 6715) – kamuolinis spiečius Šaulio žvaigždyne. Nuotolis iki šio spiečiaus yra 87 400 šviesmečių. Regimasis ryškis – 8,4.
Mesjė 54 spiečių 1778 m. liepos 24 d. atrado Charles Messier. Tai pirmasis už Paukščių Tako galaktikos ribų aptiktas kamuolinis spiečius. Jis priklauso Šaulio nykštukinei elipsinei galaktikai (Paukščių Tako palydovei).
Motiejus Budriūnas
Motiejus Budriūnas (1898 m. rugsėjo 22 d. Pabiržė, dab. Biržų raj. – 1969 m. sausio 20 d. Memingenas, Vokietija) – lietuvių smuikininkas, pedagogas, muzikologas, chorvedys.
Biografija
Broliai Antanas ir Bronius Budriūnai. Baigęs vidurinę mokyklą, kurį laiką buvo pradžios mokyklos mokytojas, 1917 m. pradėjo organizuoti chorus ir rengti vakarus koncertus Daudžgirių dvare, Zizonyse, Daunoriuose ir Pabiržėje.
1927–1931 m. Kretingos vidurinės mokyklos muzikos mokytojas ir choro vadovas, suorganizavo Šaulių chorą ir surengė keletą koncertų. Su mokyklos ir Šaulių chorais dalyvavo 1928 m. visos Lietuvos dainų šventėje Kaune. 1928–1929 m. Dotnuvos žemės ūkio akademijos muzikos instruktorius, choro, vokalinių ir instrumentinių ansamblių vadovas. Mokytojavo Darbo rūmų gimnazijoje Kaune, buvo vargonininkų kursų lektorius, radijo laidose skaitė simfoninės muzikos koncertų komentarus, rašė straipsnius. Kurį laiką mokytojavo Vilkaviškio gimnazijoje, vadovavo Kanklininkų draugijos chorui, su chorais dalyvavo 1930 m. visos Lietuvos dainų šventėje Kaune. 1933 m. – Klaipėdos konservatorijos reikalų vedėjas ir Jeronimo Kačinsko suorganizuoto simfoninio orkestro smuikininkas.
Aktyviai dalyvavo Lietuvos muzikų draugijos veikloje, buvo valdybos narys, nuo 1933 m. – sekretorius. Su J. Kačinsku įsteigė Lietuvių muzikų progresistų draugiją ir Tarptautinės naujosios muzikos draugijos sekciją Lietuvoje. Nuo 1940 m. Lietuvos švietimo ministerijos Kultūros reikalų departamento muzikos inspektorius, vėliau – Vilniaus miesto meno reikalų Muzikos skyriaus viršininkas, rūpinosi muzikos mokyklų steigimu ir kultūriniu gyvenimu.
1940–1941 m. Kauno konservatorijos ir Vilniaus muzikos mokyklos estetikos lektorius. Vokiečių okupacijos metais dirbo Švietimo valdyboje, vidurinio ir pradinio mokslo departamente kaip muzikos inspektorius, referentas ir vyr. referentas.
1944 m. pasitraukęs į Vokietiją, mokytojavo Regensburgo ir Scheinfeldo lietuvių gimnazijose ir dėstė muzikos kursuose. Vadovavo Memingeno lietuvių stovyklos chorui „Darna“, dalyvavo šventiniuose renginiuose, koncertavo Bonoje, Miunchene, Ulme, du kartus buvo Šveicarijoje ir Ispanijoje. Choras dalyvavo „Amerikos balso“ ir „Laisvosios Europos“ radijo laidose. Choro repertuare buvo Česlovo Sasnausko daina „Užmigo žemė“, Vlado Jakubėno „Ko žilas ožys bliovė“, Kazimiero Viktoro Banaičio „Paskutinis vakarėlis“ ir kt. Chorą lankė apie 20 moterų ir 20 vyrų. 1954 m. koncertavo lietuvių stovyklos dešimtmečio iškilmėse.
M. Budriūnas yra pertvarkęs ir susisteminęs gimnazijų ir pradžios mokyklų muzikos programas. Pradžios mokykloms išleido dainų rinkinį „Pradinis dainynas“ (1944 m.), išvertė R. Schumanno „Muzikinio auklėjimosi ir gyvenimo taisykles“ (1933 m.), sukūrė dainų chorams. Paminėtas Vokietijos „Riemann Musik Lexikon“ ir kitose enciklopedijose.
Juozas Pelionis
Biografija
1979–1980 m. Šiaulių televizorių gamyklos „Tauras“ radijo aparatūros montuotojas. Nuo 1980 m. Kretingos Melioracijos statybos montavimo valdybos darbininkas. Nuo 1991 m. Kretingos sporto mokyklos lengvosios atletikos treneris.
Nuo 1994 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos, nuo 2000 m. Moderniųjų krikščionių demokratų sąjungos narys, Kretingos skyriaus pirmininkas, nuo 2004 m. partijos Lietuvos krikščionys demokratai narys, Kretingos skyriaus pirmininkas. 2020 m. dalyvavo steigiant Krikščionių sąjungą.
1995–1996 m. ir 2007–2011 m. Kretingos rajono savivaldybės tarybos narys. 1995–1996 m. Kretingos rajono savivaldybės meras, iš šių pareigų atsistatydino pats.
Profesinės sąjungos Lietuvos darbo federacija Kretingos skyriaus pirmininko pavaduotojas.
Žmona Aldona, vaikai Mindaugas, Aistė ir Linas.
Breda
Breda – miestas pietų Nyderlanduose, prie Marko ir Aa upių santakos. Upių uostas, geležinkelio mazgas. Išvystyta dirbtinio šilko gamyba, odos ir avalynės, mašinų pramonė. Stovi XII–XVI a. pilis.
Istorija
Breda įkurta X a.
Pavadinimo kilmė
Miestas įsikūręs prie Aa upės žiočių, kur ji yra išplatėjusi. Būtent tai ir pažymi miesto vardas – reiškia „plati Aa“.
1124 m.
1124 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Pasaulyje
Gruodis
Pravažumas
thumb|right|250px|GAZ-69A 10-ajame tarptautiniame istorinių karinių automobilių ralyje Darlove (Lenkija). thumb|right|250px|Indijos kariuomenės tankas [[T-72.]]
Pravažumas – ratinės ir/ar vikšrinės mašinos geba važiuoti įvairiais keliais ir be jų, įveikti tam tikras kliūtis.
Pravažumas svarbus:
Itin pravažūs automobiliai vadinami visureigiais.
Nelygus kelias
Važinėjimas nelygiu keliu mažina jo naudojimo trukmę. Jei variklio galingumas menkas, o ratų skersmuo mažas, sukibimas prastas, automobilis gali įstrigti.
Kontrapriemonės:
Taškiniai kliuviniai
Tai nedidelės, bet aukštos kliūtys – akmenys, kelmai, kupstai. Važiuojant jie turi praeiti po automobilio dugnu.
Kontrapriemonės:
Nuolydžiai
thumb|250px|Nosies ir galo apatiniai kampai thumb|250px|Išilginio pravažumo kampas Važiuojant įkalne gali užgesti variklis. Jei padangų sukibimas prastas, automobilis gali nuslysti. Važiuojant skersai šlaito automobilis gali apsiversti. Pereinant iš įkalnės ar nuokalnės į lygią atkarpą automobilis gali atsiremti dugnu (pirmuoju atveju) ar įsiremti priekiu (antruoju atveju) ir įstrigti.
Kontrapriemonės:
Klampus (purus) gruntas
Klampiame ar puriame grunte automobilis gali įklimpti.
Kontrapriemonės:
Brąstos
thumb|right|250px|JAV kariuomenės džipai [[HUMVEE išvažiuoja iš desantinio laivo.]] Važiuojant giliomis balomis, apsemtomis provėžomis, brastomis vanduo gali patekti į automobilio vidų, užlieti variklį.
Kontrapriemonės:
Grioviai ir slenksčiai
Šio kliūtys svarbios daugiausia karinėms mašinoms. Dviašė ratinė mašina pervažiuoja griovį, kurio plotis mažesnis už rato skersmenį. Daugiaašės ir vikšrinės mašinos gali pervažiuoti griovį, kurio plotis lygus trečdaliui ar pusei bazės,
Slenksčiai (vertikalios sienelės). Automobilis viena varoma ašimi gali įveikti sienelę, kurios aukštis lygus 2/3 rato spindulio, o automobilis abiem varomomis ašimis – vieno rato spindulio aukščio sienelę.
Sedlcių geležinkelio stotis
thumb|right|250px|Geležinkelio stotis prieš II pasaulinį karą thumb|right|250px|Geležinkelio stotis
Sedlcų geležinkelio stotis  – geležinkelio stotis Sedlcų mieste, rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Sedlcių apskrityje. Per stotį eina Sedlcos-Siemianuvka geležinkelio linija, Varšuva-Terespolis geležinkelio linija, Ostrolenka-Sedlcos geležinkelio linija ir Palenkės Sokoluvas-Sedlcos geležinkelio linija.
Varšuva-Terespolis geležinkelio linija
Nuo stoties iki Siedlce Zachodnie stotelės yra 2,8 km ir iki Siedlce Wschodnie stotelės 2,6 km.
Altenbergas
Altenbergas arba Dorožnojė (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Дорожное) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Novomoskovskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Sedlcių geležinkelio stotis
Ostrolenka-Sedlcos geležinkelio linija
Nuo stoties iki Borki Sedleckių geležinkelio stotelės yra 8,2 km.
Altenbergas
Istorija
Notangos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. Kaimo žemėje įrengtas X fortas. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Karaliaučiaus apskrities, nuo 1939 m. Sembos apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kenigsbergo rajono, vėliau Gurjevsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Novomoskovskojės apylinkės kaimas.
Graikijos futbolo varžybos 1968–1969 m.
Graikijos futbolo varžybos 1968–1969 m.
Mesjė 55
thumb|250px|M55 spiečius Mesjė 55 (M55, NGC 6809) – kamuolinis spiečius Šaulio žvaigždyne. Iki šio spiečiaus yra 17 300 šviesmečių, regimasis ryškis – 6,3.
Mesjė 55 spiečiaus skersmuo siekia ~100 šviesmečių.
Spiečių atrado Nicolas Louis de Lacaille 1752 m. birželio 16 d. Pietų Afrikoje. Šarlis Mesjė šį objektą aptiko ir į savo katalogą įtraukė 1778 m. liepos 24 d.
Chrysler Concorde
Chrysler Concorde buvo didelės klasės 4-durų priekiniais ratais varomas sedanas, kurį tarp 1993 ir 2004 metų gamino Chrysler. Automobilis pakeitė Chrysler Fifth Avenue modelį. Concorde pateko į žurnalo Car and Driver 10 geriausių 1993–1994 metams sąrašą.
250px|left|thumb|1993-97 Chrysler Concorde Automobilis buvo gaminamas dviem kartomis. Pirmoji karta buvo pristatyta 1992 metais Šiaurės Amerikos tarptautinėje automobilių parodoje kaip 1993 metų modelis ir buvo gaminama iki 1997 metų, kol buvo visiškai atnaujinta 1998 metams. Antroji karta buvo gaminama iki 2004 metų. 2005 metams Concorde buvo pakeistas į Chrysler 300.
Baltis (ežeras)
Balčio ežeras – ežeras, Baltijos aukštumoje, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Augustavo apskrityje ir Augustavo valsčiuje. Šalia ežero yra Pževiežo kaimas ir Augustavo miestas. Ežero pakrantės vingiuotos, yra kelios įlankos: Ožechuvka, Tartačna ir Vieršovecas. Pusiasaliai: Pienas, Dombekas, Lisi Ogonas ir Ostrų Rugas. Ežero krantai statūs ir apaugę pušynais. Ežere yra 4 salos, bendras plotas 1,5 ha. Ežeras yra ištįsęs iš vakarų į rytus, dugnas kalvotas. Ežere ir šalia ežero driekiasi ozas, kurio viršūnės yra Dombeko ir Lisi Ogono salos. Vakaruose, per Klonovnicos upelį ežeras jungiasi su Mėtos ežeru, o rytuose su Studzieničnės ežeru per Pževiežo šliuzą ir šiek tiek toliau su Stavo Vojciecho ežeru. Dalis ežero teritorijos priklauso Augustavo miestui. Pietrytinėje ežero dalyje yra Pževiežo kaimas ir iki 1973 m. buvusi atskira Vojcieho gyvenvietė, šiuo metu priklausanti Augustavo miestui. Ežeras yra Augustavo kanalo dalis (nuo 6,7 kilometro iki 43,4 kilometro). Vakarinėje ežero pakrantėje eina valstybinis kelias Nr.35px ir Sokulkos-Suvalkų geležinkelio linija, kur yra Augustavo Porto geležinkelio stotelė. Rytinėje pakrantėje eina valstybinis kelias Nr.35px. 1973 m. dalis ežero teritorijos įtraukta į Augustavo miesto teritoriją.
Ežero pavadinimas
Pirmą kartą ežeras paminėtas XVI a. Manoma, kad ežero pavadinimas kilo nuo daugybės ežero apylinkėse gyvenančių baltos spalvos paukščių arba nuo labai šviesaus dugno.
Turizmas
Aplink ežerą yra nemažai stovyklaviečių, kaimo turizmo sodybų ir svečių namų. Po ežerą plaukioja ekskursiniai laivai. Vakarinėje ežero dalyje esančiame Ožechuvkos pusiasalyje 1935-1939 m. veikė Augustavo karininkų Jachtų Klubas. Dombeko pusiasalyje yra atminimo lenta skirta per II pasaulinį karą 500 sovietų nužudytiems vietiniams gyventojams atminti. Netoliese stovi Prezidento Vila kurioje tarpukariu atostogaudavo Lenkijos prezidentas Ignacy Mościcki.
Ežero apylinkių istorija
Iki XIX a. pabaigos aplink ežerą nebuvo didelių gyvenviečių ir kaimų. Ežeras buvo naudojamas kaip Augustavo kanalo dalis. Pagal 1596 m. įrašus teigiama, kad ežere veisiasi šios žuvų rūšys: europinė lydeka, paprastasis karšis, seliava, ešerys ir ungurys. 1894 m. ežero pakrantėje Rusijos kareiviai pradėjo geležinkelio statybą, kurią užbaigė apie 1897-1898 metus. Prezidento Vila buvo pastatyta 1912 m. Vykstant I pasauliniam karui Vokiečių kariuomenė 1916 m. Lipovieco gyvenvietėje pastatė lentpjūvę, kad galėtų sparčiau naudoti kertamą Augustavo girios medieną. Medieną plukdydavo Augustavo kanalu į Augustavo miestą. XX a. 3 dešimtmetyje aplink ežerą įvyko 22 km dviračių varžybos. Władysław Ślesicki ežero apylinkėse nufilmavo filmą Plaukimas plaustu (Płyną tratwy). Ežero dugne yra du nuskendę laivai. Tai apie 20 m. ilgio medienos transportavimo laivas ir ežere turistines ekskursijas vykdęs laivas.
Antblauzdis
Antblauzdis – porinis kojos šarvas, saugantis blauzdą. Visada dengia priekinę blauzdos pusę, bet gali turėti ir dalį, uždengiančią užpakalinę blauzdos pusę.
Antblauzdžiai būdavo daromi iš įvairių medžiagų, pradedant nuo daugiasluoksnio audeklo iki plieno plokščių. Antblauzdžiai gali būti papildyti antšlauniais.
Viduramžiais pusiniai antblauzdžiai (saugoję tik blauzdos priekį, ar demi - greaves) buvo perdirbti į pilnus antblauzdžius, kurie gynė ir užpakalinę blauzdos dalį.
Greitkelis M70 (Vengrija)
Greitkelis M70  yra greitkelio ruožas, jungiantis M7 ir Slovėniją.
SK Haugar Haugesund
Haugesiundo „Haugar“ – buvęs Norvegijos futbolo klubas iš Haugesiundo. Panaikintas 1993 metais, kai prisijungė prie Djerv 1919 klubo, kuris ta proga pervadintas FK Haugesund.
Pivonija
Pivonija – pietinė Ukmergės miesto dalis, esanti prie kelio į Pašilę – Vilniaus gatvės. Vyrauja daugiaaukščiai namai. Rytuose prieina Pivonijos miškas.
Etimologija
Pivonija yra vienas iš bijūno pavadinimų, kildinamas nuo lenkų ir toliau – graikų kalbų.
Istorija
Mikrorajonas įkurtas XX a. 9-ajame dešimtmetyje kaip daugiaaukščių namų kvartalas.
Suomių kalba
thumb|220px|Suomių kalbos dialektai. 1. Pietvakarių. 2. hämäläismurteet. 3. Ostrobotnijos. 4. keskipohjalaiset ir pohjoispohjalaiset 5. peräpohjalaiset. 6. [[Savonijos dialektai|Savonijos. 7. Pietryčių.]] Suomių kalba – kalba, kuria kalba dauguma Suomijos gyventojų ir etniniai suomiai, gyvenantys už Suomijos ribų. Tai yra ir oficiali Suomijos kalba, ir oficiali mažumos kalba Švedijoje.
Suomių kalba priklauso Uralo kalbų šeimos finougrų kalbų grupės Baltijos finų kalbų pogrupiui ir pagal kaitybą priskiriama agliutinacinėms kalboms.
Suomių kalba šnekama Suomijoje (išskyrus švediškąją kalbos sritį ir Enarės bei Utsjokio sritis, kur kalbama dar ir samių kalba), Finnmarko provincijoje Norvegijoje, šiaurės rytų Norboteno provincijoje Švedijoje, Sankt Peterburgo srityje bei pavienėse teritorijose Sibire ir Šiaurės Amerikoje. Iš viso suomiškai kalba apie 6,5 milijonus žmonių. Suomiai patys save vadina dgs. suomalaiset (vns. suomalainen; suo 'pelkė', maa 'kraštas'), o savo kalbą suomi.
Populiari nuomonė, kad šią kalba išmokti labai sunku, bet taip yra greičiausiai dėl to, kad bemaž visos aplinkinės tautos, išskyrus estus, kalba indoeuropiečių šeimos kalbomis, kurių struktūra labai skiriasi nuo suomių kalbos.
Suomių rašomosios kalbos kūrėju laikomas vyskupas Mikael Agricola (1508–1557 m.). Dėl švedų kalbos įtakos keletą šimtmečių daugiausia buvo vartojama buityje, tik 1863 m. gavo lygias teises su pastarąja kalba.
Fonetika
Balsiai: a, e, i, o, u, ä, y, ö. Ilgieji balsiai žymimi dvigubu balsio ženklu.
Tvirtagaliai dvibalsiai: ie, uo, yö (kilę iš ilgųjų e, o, ö).
Tvirtapradžiai dvibalsiai: au, äy, ei ir kt. (iš viso 14).
Balsių harmonija: a, o, u negali būti tame pačiame žodyje su y, ä, ö.
Priebalsiai: d, h, j, k, l, m, b, p, r, s, t, v. Šiuolaikinėje bendrinėje kalboje žodis negali prasidėti ar baigtis daugiau kaip vienu priebalsiu, o žodžio viduryje retai pasitaiko trys priebalsiai vienas po kito.
Žodžio kirtis: pirmajame skiemenyje (dėl finougrų įtakos latvių kalbos kirtis tapo fiksuotas pirmajame skiemenyje). Kirtis nedaro įtakos garso ilgumui.
Skiemenys
Suomių kalboje skiemens riba yra prieš kiekvieną priebalsis + balsis junginį, pvz., ka-la, kaik-ki, suu-ri, päi-vä, Ant-ti, Hel-sin-ki, Hel-sin-gis-sä-kin.
Žodžių daryba
Žodžių jungimas – labiausiai paplitęs naujų žodžių darybos būdas. Dažniausiai jungiami daiktavardžiai ir būdvardžiai. Sudurtiniai žodžiai gali būti sudaryti iš dviejų ir daugiau žodžių, pvz: kirjahylly 'knygų lentyna' < kirja 'knyga' + hylly 'lentyna'.
Morfologija
Gausu linksnių: yra net 6 vietininko linksniai – trys vidaus (inesyvas, iliatyvas, eliatyvas) ir trys pašalio (adesyvas, aliatyvas, abliatyvas), taip pat vardininkas, kilmininkas, partityvas, esyvas, transliatyvas, komitatyvas, abesyvas, instruktyvas, įvardžiai gali turėti dar ir galininką. Iš viso yra 15 reguliarių linksnių. Be jų, vartojami dar vadinamieji prieveiksminiai linksniai (juos gali turėti nedidelė žodžių grupė, paprastai žodžiai su šiais linksniais neturi pažyminių ir todėl dažniausiai yra laikomi prieveiksmiais): superesyvas, deliatyvas, subliatyvas, liatyvas, temporalis (laiką nurodantis linksnis), kauzalis, multiplikatyvas, distributyvas, temporalis-distributyvas, proliatyvas, situatyvas, opozityvas, tarmėse ir eksesyvas. Linksnių vartojimas lietuviams sudaro nemažai keblumų, ypač tada, kai jie atstoja ir prielinksnį.
Teiberiai
Teiberiai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurę nuo Vilkaviškio, prie kelio. Kaimo teritorija anksčiau priklausė Vilkaviškio valsčiui, dabar priklauso Klausučių seniūnijai. Seniūnaitijos centras. Veikia Sūdavos mokyklos skyrius.
Žymūs žmonės
Čia gimė didžiojo lietuvių kalbos žodyno rengėjas, kalbininkas Juozas Senkus (1907–1970) ir jo brolis Kazimieras Senkus, kunigas, pedagogas ir kompozitorius (1917–2018).
Suomių kalba
Morfologija
Būdvardžiai linksniuojami taip, kaip ir daiktavardžiai, išskyrus komitatyvą. Be gausybės linksnių vartojami ir kai kurie prielinksniai bei polinksniai, kurių dalis yra linksniuojami, pvz., kylän keskellä (viduryje kaimo), kylän keskeltä (iš kaimo vidurio), keskelle merta (viduryje marių).
Giminių suomių kalba neturi.
Veiksmažodis turi keturias nuosakas, gausu bendraties ir dalyvių formų.
Baltų ir suomių kalbų ryšiai
Suomiai dar ikiistoriniais laikais iš baltų perėmė nemažai leksikos, ypač apibūdinančios tuo metu finams naujas realijas: sielu 'siela', keli 'kelias', silta 'tiltas', ratas 'ratas', pirtti 'pirkia' (plg. pirtis), seinä 'siena', reki 'rogės', terva 'derva', paimen 'piemuo', tarha 'daržas', jyvä 'javai', herne 'žirnis', ruis 'rugys', vaha 'vaškas', vuota 'oda', hihna 'šikšna', porsas 'paršas', oinas 'avinas', vuohi 'ožys', metsä 'miškas' (plg. medžiai), kirves 'kirvis', Perkele 'šėtonas' (plg. Perkūnas), keltainen 'geltonas', herhiläinen 'širšė', lohi 'lašiša', sisar 'sesuo', tytär 'duktė', harmaa 'širmas', kauha 'kaušas, samtis'. Iš viso suomių kalboje yra apie 1,1 procento iš baltų kalbų pasiskolintų žodžių. Juos tyrinėjo kalbininkas Algirdas Sabaliauskas.
Upės vaga
right|thumb|250px|Kalnų upės vaga Upės vaga − žemiausioji slėnio dalis, kuria teka upė.
Vagoje kaupiantis smėliui ar dumblui atsiranda seklumos, salos, kurios ilgainiui vientisą vagą pradeda skaidyti į atšakas.
Upių slėniuose ir vagose, augmenija dalyvauja kaip svarbus jų vystymosi veiksnys. Vandens augmenija lemia upių vagų formavimąsi, pakrančių ir krantų formas.
Dabartinės upių vagos ir jų slėniai yra suformuoti tirpstančių ledynų. Jei upių slėniai iš esmės nebekinta, tai upių vagos ir dabar nėra visiškai stabilios. Lėtas, bet nuolatinis kitimas susijęs su šiais pagrindiniais veiksniais:
Kritinė masė
Kritinė masė – medžiagos ar pan. kiekybė, kuriai nežymiai pasikeitus, kardinaliai keičiasi tos medžiagos savybės ar pan. Dažniausiai naudojamos reikšmės:
Baušiškė
Baušiškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Naujojo Daugėliškio.
Baltabruvis nykštukas
Baltabruvis nykštukas (Regulus ignicapilla) – žvirblinių paukščių (Passeriformes) būrio, nykštukinių (Regulidae) šeimos, nykštukų (Regulus) genties paukščių rūšis. Tai viena mažiausių Lietuvos ir Europos paukščių rūšių.
thumb|left|180px|Baltabruvio nykštuko kiaušiniai
Paplitimas
Europoje paplitęs nuo Pirėnų pusiasalio iki šiaurės Ukrainos ir Karpatų. Šiaurėje arealas siekia Daniją, Estiją, pietuose – Krymą, Balkanus, Viduržemio jūrą. Taip pat gyvena Britų ir Viduržemio jūros salose, Mažojoje Azijoje, Šiaurės Afrikoje, Kanadoje.
Į Lietuvą užklysta labai retai) (stebėtas Ventės rage, Marijampolės rajone).
Išvaizda
Kūno ilgis 9 cm, skersmuo tarp išskleistų abiejų sparnų galų 13–16 cm, sveria 4–7 g. Labai panašus į paprastąjį nykštuką, nuo jo skiriasi ryškiu baltu antakiu, tamsesniais skruostais ir ryškesniu viršugalviu.
Porūšiai
Išskiriami 4 porūšiai :
Dordrechtas
Dordrechtas – miestas pietų Nyderlanduose, prie Reino deltos. Seniausias miestas šalyje. Upių uostas. Išvystyta mašinų, chemijos, maisto pramonė.
Stovi Didžioji bažnyčia (XIII–XV a.; gotika), rotušė (1625 m.), miesto muziejus, nacionalinis peizažo muziejus, pasipriešinimo muziejus (1940–1945 m. okupacijai atminti), siuvimo mašinų muziejus.
Branduolio dalijimasis
thumb|Branduolio dalijimasis. Melynos [[dalelės yra neutronai. Branduoliai parodyta su raudona spalva.]] Branduolių dalijimasis – branduolinė reakcija, kurios metu masinis atomo branduolys suskyla į du lengvesnius branduolius, išspinduliuojant laisvus neutronus ir kitas daleles (fotonus kaip gama spinduliavimą, ir kt.) bei išsiskiriant energijai (egzoterminė reakcija).
Branduolių dalijimasis naudojamas branduolinės energijos gamybai, branduoliniuose ginkluose. Kadangi branduolių dalijimuisi būdinga grandininė branduolinė reakcija - išspinduliuotos dalelės (neutronai) gali inicijuoti tolimesnius branduolių dalijimusis - branduoliniuose reaktoriuose šios reakcijos kontroliuojamos naudojant neutronų sugėrimo mechanizmus.
Katinų akmuo
Pasiekiamas einant Pelyšos pakrante per tankius krūmus ir medžių išvartas. Kelio nuoroda, takas vedantis link objekto yra. Akmuo stūkso kiek praretintame nuo krūmokšnių plote. Sunkiai surandamas. Orientyrai: prie akmens auga tankus sodintas eglynas, kitoje upelio pusėje, už 50 m tarp lapuočių įsiterpusi išskirtinio storio pušis.
Akmuo
miniatiūra|250px|left|Nuskeltoji akmens pusė Katinų akmuo yra rausvas granitas, apvalus, 1,1 m skersmens, 0,35 m iškilęs virš žemės. Jo šonuose (vienas nuskeltas) yra vertikalūs grioveliai, viršuje – iškalta rakto skylės pavidalo 72 cm ilgio, 0, 4 cm gylio ir 22–31 cm pločio įduba.
1975 m. aplink akmenį Istorijos institutas (tyrimų vadovas Vytautas Urbanavičius) atliko archeologijos tyrimus. Ištirtas 24 m² plotas. Nustatyta, kad akmuo buvo apdirbtas – stovi ant akmenų, kurių dalis yra jo nuoskalos. Prie akmens pietinės pusės rasta 1,5 m skersmens ir apie 0,3 m gylio piltuvėlio pavidalo duobė, grįsta šio akmens nuoskalomis. Joje aptikta 3 laužaviečių liekanų, degėsiuose buvo glazūruoto puodelio su ąsa fragmentas, geležinė grandis. Manoma, kad akmuo buvo alko aukuras ir čia XVI–XVII a. dar vyko apeigos.
Privedimas iki Hitlerio
Privedimas iki Hitlerio (, lotyniška frazė nėra senovinė) arba „nacizmo korta“, – bandymas paneigti oponento požiūrį, teigiant, jog panašiai mąstė Adolfas Hitleris ar nacistai.
Šis terminas sugalvotas Čikagos universiteto profesioriaus Leo Štrauso. Tai yra ad hominem klaidos variantas, taip pat ir raudonos silkės metodas, nes tokia argumentacija linkusi blaškyti ir pykinti oponentą. Nors pavadinimas nesenas, pati klaida buvo žinoma ir anksčiau, nes visada pakako nemėgiamų istorinių asmenybių.
Ši klaida neapima objektyvaus stebimo nacizmo ar antisemitizmo įvardijimo bei pasmerkimo, nors holokausto neigėjai bando ją pateikti ir taip.
Žinomas kontrargumentas šiai klaidai yra teiginys ''O kas jei Hitleris pasakys jog du kart du keturi? Negi du kart du automatiškai taps lygu penkiems?'' Nuomonės ar požiūriai Hitleriui priskiriami ir neteisingai. Pavyzdžiui, pasakoma jog jis buvo vegetaras nors iš tiesų nebuvo.
Vokietijos advokatūros įstatymas
Vokietijos advokatūros įstatymas (, pažodžiui - 'Sąjungos advokatų tvarka') - Vokietijos federalinis įstatymas, reguliuojantis advokatūrą Vokietijoje, advokatų veiklą, teise ir pareigas, nustatantis advokatų profesinę savivaldą. Priimtas 1959 m. rupgjūčio 1 d., įsigaliojo 1959 m. spalio 1 d. Analogiškas teisės aktas Lietuvos teisėje - LR advokatūros įstatymas.
Dausos
Dausos – senovės lietuvių mitologijoje pomirtinio gyvenimo vieta. Minima kaip protėvių buveinė, kurioje gyvena mirusių vėlės bei žiemoja paukščiai. Ši vieta yra Dangaus Dievo buveinė ar yra netoli jo. Vėlesniuose šaltiniuose dėl krikščionybės įtakos tapatinama su rojumi, o po dausomis yra pragaras. Minima, kad dausos yra ant pasaulio kalno viršūnės, o su žemiškuoju pasauliu dausas jungia Paukščių Takas.
Mirusiųjų kūnų deginimo epochoje tikėta, kad persikėlimas į dausas paprastai įvyksta per ugnį. XV a. kuršių tikėjime įsivaizduota vėlę įgyjant dūmų pavidalą, su jais susiliejant ir pakylant į dangų ar tik nurūkstant pažemiu. Pirmu atveju vėlė būdavo išgelbėta, antru – pražudyta.
Merida (Ispanija)
Merida – miestas Estremadūroje (vakarų Ispanija), Badachoso provincijoje. Estremadūros autonominio regiono sostinė. Išsidėsčiusi ant kalvos prie Guadiana upės, 53 km į rytus nuo Badachoso. Išvystyta mėsos, vilnos, medvilnės, tabako pramonė. Plėtojamas turizmas. Išlikusi maurų pilis El Conventual, granitinis romėnų tiltas (64 arkos; pastatytas imperatoriaus Augusto laikais), miesto šiaurėje yra romėnų akvedukas, amfiteatro, šventyklų, mauzoliejų liekanos. Dėl šių vertingų istorinių objektų miestas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Istorija
Merida smarkiai nukentėjo Napoleono karų metu (1799–1815 m.).
1125 m.
1125 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Baušiškės
Baušiškėmis vadinami kaimai:
Jūrinis akvariumas
right|thumb|400px|Namuose įrengtas jūrinis akvariumas
Jūrinis akvariumas – akvariumas, kuriame laikomi jūrų ir vandenynų gyvūnai bei augalai. Šie akvariumai skirstomi į
Akvariumo laikymas
Jūriniai akvariumai eksploatuojami siekiant perkelti dalį koralinio rifo į uždarą ekosistemą, naudojant įvairius dirbtinus jūrinės gyvybės palaikymo įrenginius. Be estetinių tikslų taip pat akvariumai laikomi pažintiniais tikslais, kadangi jūrose, o ypatingai koraliniuose rifuose egzistuoja didžiausia gyvybės formų įvairovė. Išimtinais atvejais jūriniai akvariumai laikomi žuvų bei koralų reprodukcijai nelaisvėje, taip padidinant šių gyvūnų atsparumą stresui ir ligoms.
Papildomi akvariumai
Papildomi akvariumai, kitaip vadinami šuliniais, dažnai įrengiami po vaizdo akvariumu ir tarpusavyje sujungiami vandens srautu. Jūrinio akvariumo šulinyje įprastai talpinami būtini gyvybei palaikyti biologiniai, mechaniniai arba cheminiai filtrai, kadangi pagrindiniame akvariume dažnai tokia įranga netelpa. Filtravimo įrangą neretai patariama izoliuoti nuo pagrindinio akvariumo ir perkelti į kitą patalpą, dėl to kad didelis kiekis veikiančių vandens siurblių dažnai skleidžia triukšmus, viršijančius triukšmo normas gyvenamosiose patalpose.
Papildomos vandens talpos gali būti įrengiamos vandens keitimui, druskos tirpinimui, naujai įsigytų žuvų izoliavimui (kad į pagrindinį akvariumą atsitiktinai nebūtų perduodamos ligos), bei kitiems poreikiams.
Filtravimas ir vandens kokybė
thumb|250px|Proteinų išputintojas thumb|250px|Azoto ciklas akvariume
Esminiai jūrinio akvariumo filtravimo tikslai yra du - subalansuoti uždarą ekosistemą taip, kad ji kuo mažiau skirtųsi nuo natūralios, ir taip pat išlaikyti estetinį vaizdą pagrindiniame akvariume. Filtruojant akvariumo vandenį siekiama, kad ekosistemoje įvyktų uždaras azoto ciklas.
Cheminis filtravimas ir papildai
Chemiškai filtruoti jūros vandenį dažniausiai naudojama aktyvuota anglis. Kai kurie specialistai aktyvuotą anglį priskiria prie mechaninių filtrų. Neretai akvariumo vanduo papildomai ozonuojamas, pilami įvairūs kalcio bei mikroelementų papildai, skatinantys koralų bei įvairių mikroorganizmų dauginimąsi.
Kad būtų užtikrinta pakankama koralams augti kalcio junginių koncentracija vandenyje, šių papildų naudojama daugiausiai. Paprastas būdas padidinti kalcio koncentraciją akvariumo vandenyje yra naudoti tirpių kalcio druskų (įprastai - kalcio chlorido) papildus. Jei akvariumo pH žemas dėl didesnio vandenyje ištirpusio anglies dvideginio kiekio, patartina mažomis dozėmis naudoti kalcio hidroksido tirpalą, tačiau reikia būti atsargiems, kadangi šios medžiagos tirpalo pH yra labai aukštas. Svarbu naudoti chemiškai grynas medžiagas, kadangi net ir mažiausia nepageidaujamų medžiagų koncentracija (pvz., vario, kurio druskos yra itin tirpios) gali būti mirtinai nuodinga akvariumo gyventojams.
Nuolatinis kalcio šaltinis akvariumui su gausia kietųjų koralų populiacija yra kalcio reaktorius. Įsigijus šį įrenginį pildyti jį reikia vidutiniškai kartą per metus, tuo tarpu jam veikiant, į akvariumą nuolatos tiekiamas pastovus kalcio kiekis. Šio įrenginio veikimo principas - naudojant maistinę angliarūgštę tirpinti kalcio karbonato užpildą ir mažomis dozėmis tiekti į akvariumą. Šis įrenginys dažniausiai komplektuojamas su angliarūgštės balionu bei vienu arba dvejais elektroniniais pH valdikliais. Naudojant kalcio reaktorių reikia atidžiai kontroliuoti akvariumo pH, kadangi iš reaktoriaus tiekiamas tirpalas dėl didelės CO2 koncentracijos yra rūgštinis ir jo perteklius gali išbalansuoti šarminę akvariumo terpę.
Mechaninis filtravimas
Plačiausiai paplitę mechaniniai filtrai yra išputintojai. Šių filtrų pagalba iš vandens pašalinamos kenksmingos medžiagos, tokios kaip aminorūgštys ar proteinai, išsiskyrę puvimo metu. Šių filtrų veikimo principas yra vandens ir oro srovių maišymas, siekiant sudaryti vandens putas. Vėliau putos nukreipiamos į tam tikrą ertmę, kurioje kartu su putomis kaupiasi ir proteinai, kurių molekulės sudarytos iš hidrofobiškų bei hidrofiliškų junginių (pvz., riebalai ir cukrūs) ir dėl šių priežasčių jos yra tarsi "pagaunamos" putų oro burbuliukų sienelėse.
Biologinis filtravimas
Pagrindinis, tačiau mažiausiai plika akimi regimas jūrinio akvariumo filtras yra bakterijos. Šios bakterijos skaidomos į keletą rūšių, pagal jų išskiriamus šalutinius produktus. Esant uždaram azoto ciklui akvariume gyvena ir veisiasi bakterijos, kurios dalyvauja puvimo procese ir išskiria amoniaką. Vėliau amoniakas kitų bakterijų paverčiamas nitritais, dar vėliau - nitratais, kuriuos anaerobai išskaido iki gryno azoto ir grąžina į atmosferą. Įprasta šių bakterijų veisimosi vieta akvariume yra gyvasis akmuo, todėl į akvariumą šio akmens patariama dėti kuo daugiau.
Apšvietimas
Jūrinio akvariumo apšvietimas turi būti ciklinis, tokiu būdu jame simuliuojama diena ir naktis. Jei akvariume gyvena tik žuvys, tokio akvariumo apšvietimas gali būti parenkamas vien pagal estetinį vaizdą. Tačiau jei akvariume laikomi bestuburiai gyvūnai (koralai ir kt.), tuomet akvariumui reikalingas intensyvus plataus šviesos spektro metalo halido ir fluorescentinių lempų apšvietimas, kurio pagalba būtų skatinamas mikrodumblių augimas ir daugumoje koralų simbiotiškai gyvenančių zooksantelių fotosintezė.
Idealiausias koralinio rifo apšvietimas yra natūrali saulės šviesa, kurios spalvinė temperatūra yra maždaug 5900 kelvinų. Praktika rodo, jog apšvietimo sistemos, kurių spalvinė temperatūra yra nuo 5000 iki 10 000 kelvinų geriausiai skatina augalų akvariumuose augimą. Kylant spektru aukščiau, spalvinės temperatūros virš 10 000 kelvinų dažnai itin smarkiai išryškina akvariumo gyventojų spalvas, o nuo apšvietimai nuo 14 000 iki 20 000 kelvinų skleidžia gilumo įspūdį suteikiančią mėlyną šviesą, kokią įprastai galima išvysti giliai po jūros paviršiumi.
Flora ir fauna
left|thumb|250px|Ugninis klounas (Amphiprion melanopus) burbulinėje aktinijoje (Entacmaea quadricolor)
Žuvys
Dažnai jūriniuose akvariumuose laikomos tokios žuvys kaip Klarko jūrų klounai (Amphiprion ocellaris), zebrinės chirurgžuvės (Zebrasoma flavescens, Paracanthurus hepatus), "drugeliai" (Chaetodon auriga), "lapės" (Siganus vulpinus). Patyrę akvariumininkai augina "trigerius" (Odonus niger), liūtažuves (Pterois volitans), esant reikiamoms sąlygoms - ryklius (Chiloscyllium punctatum) bei daugelį kitų žuvų rūšių.
Koralai
Akvariumuose paplitę minkšti koralai Xenia sp., Sinularia sp., Sarcophyton sp., taip pat įvairūs Acropora bei Montipora genties kietieji koralai. Dažnai dėl didelės įvairovės tikslūs koralų nomenklatūriniai pavadinimai būna nežinomi net patiems augintojams.