cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lohner E
Konstrukciškai orlaivis buvo savo laikotarpiui įprastas medinės konstrukcijos drobe trauktas pusantrasparnis biplanas. Fiuzeliažas – medinis, vienaeilis. Uodega – kiek pakelta virš fiuzeliažo. Stumiantį medinį fiksuoto žingsnio sraigtą sukęs skysčiu aušinamas varikilis buvo montuojamas už pilotų kabinos ir sparnų. Sparnai – mediniai, traukti drobe, su nedideliu strėliškumu, galuose montuotos nedidelės plūdės, eleronai – tik viršutiniuose sparnuose. Vienuose šaltiniuose sparnų ilgis nurodomas 16,20 m., kituose – viršutinių 13,00, apatinių – 8,40 m. Pilotų darbo vietos buvo įrengiamos dvivietėje atviroje kabinoje.
Pirmasis šio modelio lėktuvas (Nr. L.16), varomas 85 AG galios „Hiero" varikliu, buvo išbandytas 1913 m. lapkričio 10 d. Pagaminus 5 tokius lėktuvus į vėlesnius pradėti montuoti 100 AG galios „Mercedes" ir „Rapp" varikliai.
Serijiniai modeliai buvo neginkluoti, tačiau nuo 1915 m. sausio žvalgo kabinoje pradėta montuoti po vieną 8 mm kalibro kulkosvaidį „Schwarzlose 1907/12 M".
Sukūrus apie 40 šio modelio egzempliorių įmonė perėjo prie galingesnio modelio „L“ gamybos.
Aso piloto Gottfriedo von Banfieldo užsakymu buvo pagaminta vienaieliu 6 cilindrų 145 AG galios „Hiero" varikliu varoma vienvietė šio tipo naikintuvo versija (L.16). Ji buvo ginkluota dviem fiksuotais kursiniais kulkosvaidžiais, taip pat galėjo vežti iki 150 kg bombų. Banfieldas su šiuo lėktuvu pasiekė aštuonias pergales, kol 1916 m. lapkritį šis lėktuvas buvo sunaikintas avarijoje.
Eksploatacija
„Lonher E“ buvo naudojamas kaip Karinio jūrų laivyno (vok. k.u.k. Kriegsmarine) žvalgybos orlaivis, pradžioje – kaip paramos priemonė Austrijos-Vengrijos kariuomenės sausumos operacijoms Serbijos kampanijos metu.
Po Italijos Karalystės įsitraukimo į karą Antantės pusėje 1915 m. gegužės 24 d., šie lėktuvai uv o dislokuoti rytinėje Adrijos jūros pakrantėje nuo Triesto iki Dalmatijos įsukūrusiose karinio jūrų laivyno bazėse kaip priemonė padėti atremti galimą Italijos Regia Marina (Karališkojo laivyno) įsiveržimą.
Urviai
Urviai – buvęs kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, 4 km nuo Aleksandrijos, prie Luobos upės.
Lohner E
Techniniai duomenys
dešinėje|410x410px Bendrieji duomenys
Urviai
Istorija
Aleksandrijos apylinkės Urvių kaimas panaikintas 1987 m. kovo 25 d.
Lohner E
Techniniai duomenys
Skrydžio duomenys
Austrijos futbolo varžybos 1932–1933 m.
Austrijos futbolo varžybos 1932–1933 m.
Urviniškė
Urviniškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 3 km nuo Kazokinės.
Italija vaikų Eurovizijos dainų konkurse
Italija vaikų Eurovizijos dainų konkurse debiutavo 2014 m., 12-ojoje vaikų „Eurovizijoje“, ir pirmu bandymu laimėjo. Tai pirmas kartas, nuo pat pirmojo konkurso 2003 metais, kai debiutavusi šalis (Kroatija) laimėjo konkursą.
Ratingenas
Ratingenas – miestas Metmano apskrityje, Šiaurės Reino-Vestfalijos žemėje, Vokietijoje. Nutolęs maždaug 12 km į šiaurės rytus nuo Diuseldorfo. 87 943 gyventojai (2015 m. duomenys).
Istorija
Pirmą kartą paminėtas 849 m. Viduramžiuose, gyvenvietė su apylinkėm priklausė Bergo kunigaikščiams. 1276 m. gruodžio 11 d. suteiktos miesto teisės. Viduramžiuose buvo klestintis miestas. 1783 m. atidaryta pirmoji gamykla. 1815 m. tapo Prūsijos karalystės dalimi.
Ūsai (Šakiai)
Ūsai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Šakių, prie kelio. Piečiau kaimo teka Siesartis.
Transgrancanaria
Transgrancanaria – viena iš prestižiškiausių Pasaulio bekelės ultramaratonų bėgimo taurės trasų, vingiuojanti per Gran Kanariją, trečią pagal dydį Ispanijos salą.
Bekelės bėgimo trasos ilgis siekia 125 km, o vertikalaus sukilimo suma – 8,5 km. Be šių varžybų vyksta ir kitos bėgikų lenktynės tuo pačiu metu Gran Kanarijos saloje, tačiau pastarasis renginys sulaukia daugiausiai susidomėjimo.
Iš lietuvių Gediminas Grinius šioje trasoje 2015 m. tapo nugalėtoju. 2016 m. G.Grinius užėmė antrąją, Vaidas Žlabys – 8-ąją vietą. 2017 m. V. Žlabys iškovojo 2-ąją vietą.
Ūseliai
Ūseliai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Girėnų.
Austrijos futbolo varžybos 1933–1934 m.
Austrijos futbolo varžybos 1933–1934 m.
Bayer 04 Leverkusen (moterys)
Istorija
Komanda suburta 2008 m. ir kurį laiką žaidė regioninėse lygose.
Nuo 2010 m. kovojo Bundeslygoje. Buvo iškritę iš aukščiausios lygos.
Vieną sezoną (2017–2018 m.) praleido 2. Frauen-Bundesliga ir vėl grįžo į aukščiausią lygą.
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Jugendleistungszentrum Kurtekotten.
Sudėtis
Atnaujinta: 2020 m. vasario 6 d.
Šilalė (reikšmės)
miniatiūra|250px|right|[[Šilalės Aukuro akmuo (Skuodo raj.)]] Šilalė:
Pavardės:
Šilalė − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Šilalienė (ištekėjusi moteris) ir Šilalytė (mergautinė pavardė). Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Kontorhauzas
Kontorhauzo rajonas  – Hamburgo (Vokietija) senamiesčio pietrytinėje dalyje plytintis kvartalas tarp Steinstraße gatvės, Meßberg aikštės, Klosterwall ir Brandstwiete gatvės, su būdingais dideliais mūriniais XX a. pradžios plytų ekspresionizmo stiliaus biurų (Kontor) pastatais. Burchardplatz – šio rajono centrinė aikštė su vystomu pastatų kompleksu perimetro dalyje. 2015 m. liepos 5 d. dalis „kontorų rajono“ su gretimu Špaiherštatu buvo įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo objektų sąrašą. miniatiūra|240px|left|Kontorhauzo geografinės padėties zonos: raudona – pasaulio paveldo zona, oranžinė – buferinė zona miniatiūra|180px|left|Dekoratyvinė skulptūra ant namo kampo
Istorija
Nuo XVII a. teritorija buvo tankiai apstatoma, dėl ko susidarė „koridorių kvartalas“ su daugybe siaurų gatvelių. Pastatų tankis padidėjo dar labiau, kai po Hamburgo gaisro 1842 m. labai trūko gyvenamojo ploto. Po 1892 m. kilusios choleros epidemijos ir dėl blogų higienos sąlygų nuspręsta pertvarkyti teritoriją, iškelti dalį gyventojų. Architektas Fritz Schumacher (1869–1947) planavo naujas statybas, centrinę aikštę Burchardplatz, statė namus pagal individualius projektus.
Architektūra
Pastatai daugiausia pastatyti iš gelžbetonio konstrukcijų. Būdingi klinkerio plytų fasadai ir variniai stogai. Kad gatvių „kanjonai“ tarp daugiaaukščių pastatų būtų atviresni viršuje, viršutiniuose aukštuose fasadai dažnai atitraukti nuo pastato priekio. Dekoratyviniai fasado elementai taip pat pagaminti iš klinkerio, be to, daug naudojama keramikos elementų (dažniausiai – skulptūrų), kurių dauguma susiję su Hamburgo prekyba ir amatais.
Žymesni statiniai
Pora žymesnių pastatų yra iškilę dar prieš architekto Šumacherio vykdytus kontorų kvartalo pertvarkymus, pritaikyti šiuolaikinėms reikmėms. Vienas jų – namas Schopenstehl 32, pastatytas 1780 m. Jis su rokoko portalu, inžinieriaus Arthur Viol 1885–1888 m. buvo įkomponuotas į naują pastatą. Antrasis statinys yra policijos nuovada, tiesiog prijungta prie Čilihauzo.
Vienas garsiausių ir išsiskiriančių pastatų yra Čilihauzas, pastatytas 1922–1924 m. Jo vardas siejamas su pirkliu, laivo savininku Henry B. Sloman, kuris susikrovė turtus, gabendamas iš Čilės salietrą. Pastatas laikomas vienu iš svarbiausių klinkerio ekspresionizmo pastatų.
Montanhof pastatas charakterizuoja būdingą viršutinių aukštų atitraukimą nuo pastato klinkerinių plytų fasado plokštumos. Statinys papuoštas Art Deco stiliaus dekoracijomis.
Šalia senųjų kontorų rajone priderinti ir naujieji pastatai – Dankse Hus ir Neue Dovenhof. Jie iškilo apie 1990–uosius, tačiau išlaiko šio rajono „plytų stilių“.
Austrijos futbolo varžybos 1934–1935 m.
Austrijos futbolo varžybos 1934–1935 m.
Emilis Vėlyvis
Filmų „Piktųjų karta“ (2022), „Redirected“ (2014), „Zero 3“ (2017), „Zero 2“ (2010) ir „Zero. Alyvinė Lietuva“ (2006) režisierius ir scenarijaus autorius.
Emilio Vėlyvio kūryba pasižymi aštrumu, šokiruojančiais vaizdais ir elgesiu, juodu humoru.
Karjera
Emilis Vėlyvis 1996–2002 metais studijavo Vilniaus dailės akademijoje ir įgavo magistro laipsnį. Taip pat studijavo Varšuvos dailės akademijoje. Interviu su „Lietuvos rytas“ metu, 2022 metais, Vėlyvis teigė kad „degradavo“ iš dailės į kinematografiją: „Manau, kad esu geriausias režisierius tarp tapytojų“.
Emilis Vėlyvis, norėdamas dalyvauti įvairiuose projektuose, 2003 metais persikėlė į Štutgartą, Vokietiją. Ten sukūrė savo pirmąjį trumpametražį filmą „Lietuviai Europos Sąjungoje“ (Lithuanians in the EU). Maždaug tuo pat metu jis dirbo prie savo pirmojo pilnametražio filmo „Zero. Alyvinė Lietuva“ scenarijaus. Filmas sulaukė tarptautinio pripažinimo iškart po to, kai 2006 m. pasirodė kino ekranuose. Po to sekė „Zero 2“, „Zero 3“, bei kiti trumpametražiai ir pilnametražiai filmai.
Dėsto režisūrą Lietuvos muzikos ir teatro akademijos studentams.
Kūryba
E. Vėlyvio režisuotas ir 2014 m. išleistas filmas „Redirected“ tapo žiūrimiausiu filmu Lietuvoje 2015 m., rašė dienraštis „Kauno diena“.
„Piktųjų karta“ yra „''aukšto kalibro, nenuspėjamas, įtemptas ir labiausiai subrendęs E. Vėlyvio filmas. Režisierius Emilis Vėlyvis įrodė, jog ne vien skandinavai turi parako kurti tokį stiprų detektyvinį kiną''“, rašė portalas Delfi.lt filmo apžvalgoje 2022 m.
Ūsiškis
Ūsiškis – viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 12 km nuo Karsakiškio.
Kosovo futbolo varžybos 2012–2013 m.
Pereinamosios rungtynės
Po reguliariojo čempionato du klubai kovojo pereinamosiose rungtynėse, dėl išlikimo Pirmoje lygoje.
KF Vushtrria nugalėjo varžovus 2:1 ir išliko Superligoje.
Išlikimo rungtynės
Po reguliariojo čempionato du klubai kovojo pereinamosiose rungtynėse, dėl išlikimo Pirmoje lygoje.
KF Kosova Prishtinë nugalėjo varžovus 2:1 ir išliko Pirmoje lygoje.
KF Llapi nugalėjo varžovus 5:0 ir išliko Pirmoje lygoje.
Kazachstano futbolo varžybos 2023 m.
Kazachijos futbolo varžybos 2023 m.
Finalo rungtynės
-
Kalėdų salos mūšis
Kalėdų salos mūšis – nedidelis Japonijos ir Sąjungininkų pajėgų mūšis, prasidėjęs 1942 m. kovo 31 d. Antrojo pasaulinio karo metu. Padedami Britų Indijos armijos karių maišto prieš britų karininkus, Japonijos imperatoriškosios armijos kariai sugebėjo užimti Kalėdų salą be jokio pasipriešinimo sausumoje. JAV karinio jūrų laivyno povandeninis laivas „Seawolf“ išsilaipinimo metu smarkiai apgadino Japonijos imperatoriškojo karinio jūrų laivyno kreiserį „Naka“.
Kontekstas
Tuo metu Kalėdų sala, esanti už 298 km į pietus nuo Javos, buvo Didžiosios Britanijos valda, kurią administraciniu požiūriu kontroliavo Sąsiaurio gyvenvietės. Tai buvo geras rytinės Indijos vandenyno dalies kontrolės postas ir svarbus fosfatų, reikalingų Japonijos pramonei, šaltinis. Nuo 1900 m. saloje buvo kasami fosfatai, o mūšio metu čia dirbo didelė darbo jėga, kurią sudarė 1 000 kinų ir malajų, prižiūrimų nedidelės britų prižiūrėtojų grupės. Be to, saloje buvo apie 100 moterų ir 200 vaikų.
Užėmus Javą, 1942 m. kovo 14 d. Japonijos imperijos generalinis štabas išleido įsakymą dėl „operacijos X“ (įsiveržimo į Kalėdų salą ir jos užėmimo). Kontradmirolas Shōji Nishimura buvo paskirtas vadovauti Antrojo pietų ekspedicinio laivyno okupacinėms pajėgoms, jo flagmanas – lengvasis kreiseris „Naka“.
Grupė Pandžabo karių, matyt, patikėję japonų propaganda apie Indijos išlaisvinimą iš britų valdžios ir veikiausiai tyliai remiami kai kurių ar visų vietos sikhų policijos pareigūnų, sukilo. Kovo 11 d. jie nušovė kapitoną ir keturis britų karininkus, o jų kūnus išmetė į jūrą. Tada jie sulaikė apygardos pareigūną ir kelis kitus europiečius salos gyventojus, kol bus įvykdyta egzekucija, kuriai, matyt, sutrukdė japonų okupacija.
Mūšis
kairėje|miniatiūra|233x233px|Japonų kariai Kalėdų saloje 1942 m. kovo 31 d. auštant keliolika japonų bombonešių surengė ataką ir sunaikino radijo stotį. Apie ketinimą pasiduoti maištininkai pranešė iškeldami baltą vėliavą, kol į krantą neišlipo 850 žmonių desantas. Japonų kariai be pasipriešinimo išsilaipino Flajing Fiš Kovo įlankoje.
Čilihauzas
Čilihauzas (, 'Čilės namai') – biurų pastatas Hamburge, Vokietijoje. Išskirtinės plytų ekspresionizmo architektūros namas stovi senamiestyje, Kontorhauzo kvartale. Tai didelis kampinis, 10 aukštų pastatas, užimantis apie 6 000 m² ploto teritoriją palei Fischertwiete gatvę. Jį suprojektavo vokiečių architektas Johann Friedrich Höger. Pastatas užbaigtas statyti 1924 m. Įrašytas tarp UNESCO pasaulio paveldo objektų.
Kalėdų salos mūšis
Mūšis
Tą patį rytą 09:49 JAV karinio jūrų laivyno povandeninis laivas „Seawolf“ paleido keturias torpedas į laivą „Naka“, tačiau nepataikė. Kitą rytą 06.50 val. „Seawolf“ vėl atakavo, šį kartą į laivą „Natori“, ir paleido tris torpedas, tačiau vėl nepataikė. Tą vakarą „Seawolf“ dviem paskutinėmis torpedomis iš 1 000 m atstumo pavyko pataikyti į „Naka“. Žala buvo tokia didelė, kad „Natori“ turėjo vilkti „Naka“ atgal į Singapūrą, o galiausiai laivas buvo priverstas grįžti į Japoniją ir teko jį metus remontuoti. Po smūgio kiti japonų laivai daugiau kaip devynias valandas giluminiu būdu apšaudė JAV povandeninį laivą, tačiau jis išsigelbėjo.
Ustiškės
Ustiškės – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Turgelių.
Čilihauzas
miniatiūra|200px|left|Pastato planas iš oro miniatiūra|180px|left|Čilihauzas
Kalėdų salos mūšis
Mūšis
1942 m. balandžio 3 d. „Natori“ grįžo į Kalėdų salą ir išvedė visus okupacinių pajėgų karius, išskyrus 20 žmonių įgulos būrį, į Banteno įlanką Indonezijoje. Japonai gavo fosfato uolienų, kurios buvo kraunamos į transportinius laivus.
Čilihauzas
Projektas
Čilihauzas atrodo kaip didžiulis garlaivis, stovintis Hamburgo uoste. Pastatas garsėja savo viršūnėmis, primenančiomis didžiulio laivo priekį. Laiptuoti viršutiniai aukštai panašūs į denius. Pastato fasadai kertasi itin aštriu kampu Pumpen ir Niedernstrasse gatvių kampe. Neįprastą pastato planą ir formas padiktavo turėto sklypo forma ir ribota erdvė. Geriausias pastato vaizdas yra iš rytų pusės. Išryškinti vertikalūs elementai ir atitraukti viršutiniai aukštai nuo fasado plokštumos, taip pat lenkta fasado Pumpen gatvėje forma teikia pastatui lengvumo įspūdį, nepaisant jo didelės apimties. Elegancijos priduoda gotikinės arkados, keramikinė puošyba.
Pastate panaudotos gelžbetonio konstrukcijos, sumūryta 4,8 mln. tamsių plytų. Pastatas stovi ant sudėtingo grunto, todėl pamatų stabilumui užtikrinti į 16 m. gylį suleisti gelžbetoniniai poliai. Dėl Elbės upės kaimynystės buvo reikalingas specialiai izoliuotas rūsys. Šildymo sistemos įranga sumontuota kesoninėje kameroje, todėl jai nebaisūs galimi užliejimai potvynio vandeniu.
Kalėdų salos mūšis
Pasekmės
Po okupacijos japonų įgula stengėsi įdarbinti kinus ir malajus, nors daugelis jų pabėgo toliau į šalies gilumą ir gyveno iš žemės. Be to, maištininkai tapo darbininkais ir buvo įdarbinti valyti fosfatų sandėlius. Iki 1943 m. gruodžio mėn. į Javą buvo perkelta daugiau kaip 60 proc. salos gyventojų, įskaitant kalinius europiečius. Po karo, 1945 m. spalio viduryje, Kalėdų salą vėl užėmė Jungtinė Karalystė.
Čilihauzas
Projektas
Skulptūrinius elementus laiptinėse ir ant fasadų sukūrė skulptorius Richard Kuöhl. Pastate yra tebenaudojamas nepertraukiamo veikimo keleivinis liftas – paternosteris, vienas iš nedaugelio, tebeveikiančių pasaulyje.
Istorija
Čilihauzo pastatą suprojektavo architektas Fritz Höger, pastatytas 1922–1924 m. Jį užsakė laivybos magnatas Henry B. Sloman, vienas turtingiausių Hamburgo verslininkų. Jis pralobo pardavinėdamas salietrą, gabenamą iš Čilės. Pastatams buvo įprasta suteikti savininkų vardus, bet jis jau buvo davęs savo vardą (Slomanhaus) 1910 m. pastatytam laivybos kompanijos pastatui, todėl Slomanas nusprendė pavadinti naująjį pastatą Čilės vardu garbei šalies, kuri jam suteikė turtus.
Jau statybų metu Čilihauzas tapo pasauline įžymybe. Visų pirma prie to prisidėjo Karlo ir Adolfo Dransfeldovų fotografijos, kuriose, panaudojus specialų objektyvą, pastato „laivo nosis“ tapo labai įspūdinga. Anot Hamburgo istorinių paminklų apsaugos biuro vadovo Manfredo F. Fišerio: „''Atvirkščiai, ne Čilihauzo architektūra, o jo nuotrauka pateko į meno istoriją. Sugalvota tikrovė pasirodė stipresnė už tikrovę''“.
Statybų išlaidas sudėtinga įvardinti, nes pastatas iškilo sunkmečiu, kuomet po Pirmojo pasaulinio karo Vokietijos ekonomiką buvo apėmusi hiperinfliacija. Vertinama, kad statybų kaina viršijo 10 mln. reichsmarkių.
Čilihauzas priklauso vienai iš Vokietijos nekilnojamojo turto bendrovių. Tarp nuomininkų čia įsikūręs Servanteso instituto Hamburgo padalinys.
Žemuogynė
Žemuogynė – buvęs viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, tarp kelio Pasvaliečiai–Kirdonys ir Kirdonių miško, 3 km į pietus nuo Pasvaliečių, 5 km į šiaurės vakarus nuo Kirdonių. 2019 m. duomenimis, jo 75 m² teritorija buvo tuščia, dirbamas laukas, priklausė Kazlų kaimui. Žemuogynė, kartu su Strėliškiais, Kazlais, Varlyne ir Gudiškėliais, įamžinta penkis nykstančius kaimus vienijančiame paminkle – 2008 m. Gudiškėlių kapinaitėse kraštiečių atstatytame kryžiuje.
Registrų centro ir LRT portalo 2019 m. surengtuose gražiausių vietovardžių rinkimuose Žemuogynė laimėjo išnykusių kaimų kategorijoje.
Istorija
Žemuogynės viensėdis, priklausęs Smilgių apylinkei, panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku 1982 m. kovo 26 d. Nr. X-2042.
Austrijos futbolo varžybos 1935–1936 m.
Austrijos futbolo varžybos 1935–1936 m.
Ustronė I
Ustronė I – viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Skiemonių.
Dolgojė
Dolgojė (arba Douhajė) – taip vadinami objektai:
Kazimieras Frackevičius-Radziminskis
Kazimieras Frackevičius-Radziminskis (1638 m., Vilniuje – 1694 m.) – LDK valstybinis veikėjas.
Biografija
Lietuvos bajorų Frackevičių-Radziminskių giminės atstovas, Polocko stalininko Mykolo Frackevičiaus-Radziminskio ir Hanos Klianovskos sūnus.
Lačplėsio diena
thumb|250px|right|Žmonės pagerbia žuvusiuosius, uždegdami žvakutes prie [[Rygos pilis|Rygos pilies sienos]]
Lačplėsio diena yra Latvijos atminimo diena, skirta pagerbti kariams, kovojusiems už Latvijos nepriklausomybę. Ji yra švenčiama lapkričio 11 d., pažymint pergalę prieš Rusijos Vakarų savanorių armiją (bendras rusų-vokiečių savanorių pajėgas, kurioms vadovavo generolas Pavelas Bermontas-Avalovas) Rygos mūšyje 1919 m. per Latvijos nepriklausomybės karą.
Kazimieras Frackevičius-Radziminskis
Biografija
Įkūrė karmelitų bažnyčią Žaludke, bazilijonų vienuolyną Ušačiuose.
Lačplėsio diena
Nuo 1988 metų populiariausia Lačplėsio dienos tradicija yra uždegti žvakutes prie Rygos pilies sienos bei ant jos. Atminimo diena pavadinta pagal latvių nacionalinio epo didvyrį Lačplėsį.
Šaltiniai
.
Kazimieras Frackevičius-Radziminskis
Šeima
Buvo vedęs Aleksandrą, Jono Kristupo Narševičiaus dukterį.
FK Dinamo Barnaul
„Dinamo-Barnaulas“ futbolo klubas – Rusijos futbolo klubas, įkurtas Barnaule. Dar žinomas „Tempo“ (1960–1969) pavadinimu.
Istorija
Klubas įkurtas 1957 m. Dalyvaudavo mėgėjų pirmenybėse. Vėliau klubas tapo profesionaliu. Rungtyniavo PFL (III pakopa).
2020–2021 m. sezone rungtyniavo Antrojo diviziono (III pakopa) 4-oje zonoje, kurioje užėmė septintą vietą. Sekančiame sezone liko dvylikti.
Sezonai
Šaltiniai:
Česka Lypos rajonas
Česka Lypos rajonas – vienas iš keturių Libereco krašto rajonų. Administracinis centras – Česka Lypa, esantis rajono centre. 103 021 gyventojas (2016 m. duomenys).
Svarbesnės gyvenvietės
Žemiau yra pateikiami didžiausi rajono miestai ir miesteliai:
Justinas Usonis
Justinas Usonis (g. 1975) – advokatas, teisėtyrininkas laboralistas, Vilniaus universiteto Teisės fakulteto Privatinės teisės katedros docentas, Socialinės politikos instituto vadovas, LR darbo kodekso projekto rengėjas (2015).
Biografija
1998 m. baigė Vilniaus Universiteto Teisės fakultetą, įgijo teisininko kvalifikaciją.
2006 apgynė disertaciją tema „Darbo teisinių santykių reglamentavimo ypatumai kelių transporte”, socialinių mokslų (teisės krypties) daktaras.
Nuo 2004 advokatas ; nuo 1998 iki 2004 Lietuvos nacionalinės vežėjų automobiliais asociacijos „Linava“ teisininkas; nuo 2006 iki 2012 Mykolo Romerio universiteto Teisės fakulteto Darbo teisės ir socialinės saugos katedros vedėjas, docentas; nuo 2014 Lietuvos advokatūros Advokatų garbės teismo narys ; Lietuvos darbo teisės ir socialinės apsaugos draugijos narys. Mokslinių straipsnių bei knygų autorius ir bendraautoris, skaito įvairius pranešimus konferencijose, Seminarų darbo teisės tema lektorius.
Nuo 2009 Lietuvos Pramonininkų Konfederacijos (LPK) darbo santykių komiteto pirmininkas. Nuo 2014 Vilniaus universiteto Teisės fakulteto Privatinės teisės katedros docentas.
2015 projekto „Darbo santykių ir valstybinio socialinio draudimo teisinis-administracinis modelis” narys.
Moka anglų, rusų kalbas.
Ukrainos futbolo varžybos 2023–2024 m.
Ukrainos futbolo varžybos 2023–2024 m.
Pokyčiai
<...>
2023–2024 m. Ukrainos moterų aukščiausioji futbolo lyga
Ukrainos moterų aukščiausioji futbolo lyga – Ukrainos futbolo lyga, kurioje žaidžia pajėgiausios moterų futbolo komandos.
Ustronė II
Ustronė II – viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Skiemonių.
Douhajė (Kličavas)
Dòuhajė  – agromiestelis Baltarusijoje, 29 km į šiaurės rytus nuo Kličavo.
Istorija
XIX a. buvo kaimas Ihumeno apskrities Douhajės valsčiaus centras.
Austrijos futbolo varžybos 1936–1937 m.
Austrijos futbolo varžybos 1936–1937 m.
Dievaitis (reikšmės)
miniatiūra|250px|right|Atminimo akmuo prie Dievaičio ąžuolo [[Mušyna|Mušynoje (pietų Lenkija)]] Dievaitis gali reikšti:
Kosovo futbolo varžybos 2013–2014 m.
Kosovo futbolo varžybos 2013–2014 m.
Pereinamosios rungtynės
Po reguliariojo čempionato du klubai kovojo pereinamosiose rungtynėse, dėl išlikimo Pirmoje lygoje.
Austrijos futbolo varžybos 1937–1938 m.
Austrijos futbolo varžybos 1937–1938 m.
Noimiunsteris
Noimiunsteris – miesto tipo savivaldybė vidurio Šlėzvigo-Holšteino žemėje, Vokietijoje. Svarbus geležinkelio mazgas. 79 197 gyventojai (2015 m. duomenys). Ketvirta pagal dydį savivaldybė (po Kylio, Liubeko ir Flensburgo) Šlėzvigo-Holšteino žemėje.
Per Noimiunsterį teka Švalė. Miestas įsikūręs netoli Šlėzvigo-Holšteino žemės geografinio cento. Nutolęs 35 km į pietus nuo Kylio, 65 km į šiaurę nuo Hamburgo ir 72 km į vakarus nuo Liubeko. Netoli miesto yra Aukrugo gamtos parkas.
Noimiunsteryje gimė Mona Barthel – Vokietijos tenisininkė.
Istorija
Pirmą kartą paminėta 1127 m., kaip Wippendorf kaimas.
Tomas Vavžeckis
250px|thumb|Vavžeckių dvaras Vidzy Laučinskija kaime Tomas Vavžeckis (, 1759 m. kovo 7 d. – 1816 m. rugpjūčio 5 d.) – Lietuvos ir ATR karinis ir politinis veikėjas, Kauno pakamaris (nuo 1784), Lietuvos didysis vėliavininkas (1791). Vienas iš 1794 m. sukilimo vadovų, generolas leitenantas.
Biografija
Gimė ir augo žinomoje Breslaujos vaiskio Tado Aleksandro Vavžeckio ir Barboros Tyzenhauzaitės penkių vaikų šeimoje. Broliai Tomas ir Juozapas tapo generolais, o Benediktas – Breslaujos maršalka. Tomas mokėsi Vidžių jėzuitų mokykloje, buvo vienas iš Gegužės 3 konstitucijos rėmėjų susivienijimo narių. 1787 m. vedė Juzėfą Pacaitę, apsigyveno jos kraitiniame Kalvių dvare. Šeimos lėšomis pastatyta Kalvių Šv. Antano Paduviečio bažnyčią.
Reformų šalininkas, 1788 metais buvo išrinktas pasiuntiniu (deputatu) nuo Breslaujos pavieto į Ketverių metų seimą (1788–1792). 1791 metų sausį ATR valdovas Stanislovo Augusto Poniatovskio suteikė Lietuvos didžiojo vėliavininko pareigybę. 1791 m. buvo siūloma tapti Lietuvos dvaro paiždininkiu, bet jis atsisakė šio paskyrimo norėdamas tapti Targovicos konfederacijos nariu. 1792 metais dalyvavo ATR–Rusijos kare.
Dalyvavo Varšuvos gynime, prie Radošicų pateko į nelaisvę. Buvo kalinamas Sankt Peterburgo Petropavlovsko tvirtovėje. 1796 m. sutiko prisiekti ištikimybei Rusijos imperatoriui Pavelui I, už tai buvo išlaisvintas kartu su 12 tūkstančių kalintų sukilėlių. Tais pačiais metais grįžo į Lietuvą. Vėliau bendradarbiavo su carine administracija, gyveno Sankt Peterburge. Caras Aleksandras I jį buvo paskyręs Lenkijos kralystės teisingumo ministru. Nuo 1813 m. Laikinosios tarybos, valdžiusios Varšuvos kunigaikštystę, narys.
Palaidotas Baltarusijoje: Vitebsko srities Breslaujos rajono Vidžiuose. Vidzy Laučinskija kaime yra išlikusi XVIII a. T. Vavžeckio statyta sodyba su dviejų šimtų metų senumo parku. .
Įvertinimas
1786 m. tapo Švento Stanislovo, 1791 m. – Baltojo erelio ordinų kavalieriumi.
Frederick Banting
thumb|Frederick Banting ([[1931 m.)]] Frederikas Bantingas (piln. Sir Frederick Grant Banting, ) (g. 1891 m. lapkričio 14 d., Alistonas (Ontarijo provincija, Kanada) – m. 1941 m. vasario 21 d., (Masgreiv Harboras, Niufaundlando ir Labradoro provincija, Kanada) – Kanados medicinos mokslininkas, išradėjas, dailininkas, Nobelio premijos laureatas medicinos srityje (kartu su John Macleod), apdovanotas kaip vienas insulino atradėjų.
Ustronė (Vadokliai)
Ustronė – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 9 km nuo Velykių.
Douhajė (Salihorskas)
Dòuhajė  – agromiestelis pietų Baltarusijoje, Minsko srityje, 25 km į pietus nuo Salihorsko. Apylinkės centras.
FK Novosibirsk
Novosibirsko futbolo klubas, o trumpai FK „Novosibirsk“ – Rusijos futbolo klubas, įkurtas Novosibirske. Šio klubo steigėja tapo Novosibirsko srities administracija.
Istorija
Klubas įkurtas 2019 m. Pastruoju metu kovojo Antrame divizione, Rytų zonoje. Debiutiniame sezone užėmė trečią vietą. Tuo metu lyga vadinosi PFL (III pakopa).
Po lygų reorganizacijos, 2020–2021 m. sezone rungtyniavo Antrojo diviziono (III pakopa) 4-oje zonoje, kurioje užėmė šeštą vietą. Sekančiame sezono liko penkti.
Sezonai
Šaltiniai:
Žaidėjai
Atnaujinta: 2021 m. rugpjūčio 16 d.
Austrijos futbolo varžybos 1938–1939 m.
Austrijos futbolo varžybos 1938–1939 m.
Nyderlandų futbolo varžybos 2011–2012 m.
Nyderlandų futbolo varžybos 2011–2012 m.
Galutinė lentelė
Šaltinis: RSSSF duomenų bazė.
Rezultatai
Legenda:
Finalo rungtynės
- - -
Ustronė (Prienai)
Ustronė – buvęs kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 17 km nuo Lielionių.
Serbijos transportas
thumb|right|250px|Šalies geležinkelių sistema. thumb|right|250px|2-sis Belgrado oro uosto terminalas.
Šis straipsnis yra apie transporto infrastruktūrą Serbijoje.
Šalis turi išvystytą kelių, geležinkelių, upų ir oro transporto sistemą. Pagrindinis susisiekimo mazgas yra sostinė Belgradas. Pagal 2019 m. priimtą planą "Serbija 2025" planuojamos 8 mlrd. eurų siekiančios investicijos į kelių ir geležinkelių transporto infrastrutūrą, didele dalimi finansuojamos iš užsienio skolintomis lėšomis.
Sausumos keliai
Šalies sausumos keliai nėra taip gerai išvystyti, kaip kitose Europos valstybėse, dėl nepakankamo finansavimo. 2017 m. šalies kelių sistemą sudarė 45419 km keliai, iš kurių tik 826 km yra autostrados ar greitkeliai.
Pagrindinis šalies kelias yra A1 autostrada. 588 km ilgio kelias tęsiasi nuo sienos su Vengrija iki pasienio pietuose su Šiaurės Makedonija, taip pat kerta Belgradą.
Geležinkeliai
Serbija turi gerai išvystytą geležinkelio infrastruktą, nors dvigubos vėžės linijos yra retenybė ir tik dalis geležineklių yra elektrifikuoti. Šalyje yra nutiesta 3800 km standartinės 1435 mm pločio vėžės geležinkelių, iš kurių 1279 km yra elektrifikuoti.
Serbijoje geležinkeliai yra svarbiausia krovinių gabenimo rūšis – 2016 m. traukiniais buvo pervežta 11,9 milijonai tonų krovinių ir 17 milijonų keleivių.
Nacionalinė geležinkelių bendrovė Zeleznice Srbije 2015 m. buvo privatizuota ir restruktūrizuota. Šiuo metu pagrindinės traukinių nacionalinės įmonės yra Srbija Voz (keleivių pervežimo) ir Srbija Kargo (krovinių).
Tarp svarbiausių geležinkelių vystymo projektų yra geležinkelių Belgradas-Budapeštas, Belgradas-Nišas ir Belgradas-Baras atnaujinimas atliekamas kaip Kinijos "Kelio ir juostos" iniciatyvos dalis.
Oro transportas
Iš viso šalyje yra 16 oro uostų su dengtais kilimo takais. Pagrindinis šalyje yra Belgrado Nikolos Teslos oro uostas. 2018 m. jis aptarnavo 5 641 105 keleivius. TAip pat veikia Nišo ir Vršaco tarptautiniai oro uostai.
Šalies nacionalinė oro vežėja yra Air Serbia, įkurta 1927 m.
Provenas
Provene gerai išlikusi viduramžių architektūra: gynybinės sienos, Cezario bokštas, Šv. Kiriako bažnyčia (XII a., su XVII a. kupolu).
Miestas garsėja senovine tradicija – Šampanės mugėmis. XIII a. čia jos buvo galbūt didžiausios visoje Prancūzijoje. Provene pradėtos auginti iš Levanto kryžininkų atvežtos rožės. Miesto architektūra statyta taip, kad tiktų talpinti dideles muges.
2001 m. Provenas dėl savo architektūros įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Stanislovas Milanovskis
Stanislovas Milanovskis (m. 1509) – Karūnos dvaro paiždininkis 1501–1506 metais, Aleksandro Jogailaičio dvaro paiždininkis 1499 metais, karaliaus dvariškis.
Nuo 1503 metų Krokuvos burgrafas, vėliau Karūnos didysis medžioklis ir Gostinsko seniūnas. Nuo 1505 metų buvo paskirtas Karūnos dvaro paiždininkiu. Pasirašė karaliaus Aleksandro Jogailaičio testamentą 1505 metais.
Austrijos futbolo varžybos 1939–1940 m.
Austrijos futbolo varžybos 1939–1940 m.
Press ralis
Press ralis (arba Žurnalistų ralis) – kasmetinis pirmąjį birželio savaitgalį rengiamas ralis, kurio vairuotojas privalo būti žurnalistas. Pirmasis ralis pavadinimu „Lietuva“ surengtas 1996-aisiais Lietuvos žurnalistų autoklubo iniciatyva. Varžytis Lietuvos trasose taip pat kviečiami žurnalistai iš užsienio šalių. „Press ralyje“ tradiciškai dalyvauja Lenkijos, Latvijos, Estijos, Ukrainos bei Rusijos žurnalistai, todėl dažnai renginys vadinamas tarptautiniu.
2016 m. ralis vyko trasoje, nusidriekusioje per visas tris Baltijos šalis – Lietuvą, Latviją ir Estiją. Dalyvavo apie 50 ekipažų. Iš viso trasa driekėsi 500 km, iš jų apie 50 km – greičio ruožai.
Varžomasi keliose įskaitose – žurnalistų ir svečių VIP. Žurnalistų įskaita dar skirstoma į klasės pagal automobilio benzininio variklio darbo tūrį: iki 1,6 litro, iki 2,0 litrų ir daugiau nei 2,0 litrai (kompresoriniams varikliams taikomas koeficientas). Taip pat vedama dyzelinių, ekologinių, moterų ekipažų ir komandinė įskaita.
1998 metų birželio pradžioje į tarptautinį žurnalistų ralį „Lietuva 1998“ atvyko pasaulinio lygio automobilių sporto žvaigždė, daugkartinis pasaulio automobilių ralio čempionas suomis Tomis Makinenas. Pasaulio žvaigždės vizitu rūpinosi generalinis žurnalistų ralio „Lietuva 1998“ rėmėjas – bendrovė „Rovaltra“, į Lietuvą tiekianti suomiškus „Valtra“ traktorius, kurių gamintojai rėmė suomių ralio meistrą. T. Makinenas apdovanojo lenktynių nugalėtojus ir prizininkus.
FC Bayern München (moterys)
Miuncheno „Bajerno“ moterų futbolo komanda, o paprasčiau Bayern München – Vokietijos futbolo komanda iš Miiuncheno, rungtyniaujanti moterų futbolo varžybose.
Istorija
Komanda suburta 1970 m. Tuo metu vadinosi FC Bayern München e. V. ir kurį laiką žaidė regioninėse lygose.
Nuo 2002 m. vasario 14 d. komanda žinoma FC Bayern München AG. Kovoja Frauen-Bundesliga pirmenybėse.
2014/15 ir 2015/16 m. sezonuose tapo čempionėmis.
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Grünwalder Stadion arba FC Bayern Campus.
Sudėtis
Atnaujinta: 2020 m. vasario 6 d.
Ustronė (Širvintos)
Ustronė – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Čiobiškio.
Kepler-453b
Kepler-453b yra egzoplaneta dvinarės žvaigždės Kepler-453 sistemoje. Aplink dvinarę žvaigždę planeta apskrieja per 240,5 dienų ir yra gyvybės zonoje. Ši planeta taip pat pasižymi itin mažu tankiu (0,004619 g/cm³): nors planetos masė tesiekia 0,2 Žemės masės, jos spindulys yra daugiau kaip 6 kartus didesnis už Žemės.
Richard Ringer
Biografija
Nuo 2007 m. atstovavo Vokietiją tarptautinėse lengvosios atletikos turnyruose. 2010 m. tapo Vokietijos iki 23 metų amžiaus čempionato nugalėtoju 5000 m distancijoje. Tais pačiais metais vykusiame Europos kroso čempionate užimta 31-oji vieta.
2011 m. Europos iki 23 metų lengvosios atletikos čempionate vokietis dalyvavo 5000 m bėgime ir užėmė 7-ą vietą. Tais pačiais metais vykusiame Europos kroso čempionate jaunimo kategorijoje liko 4-as. 2013 m. Universiadoje iškovojo bronzos medalį. 2014 m. pirmą kartą tapo Vokietijos nacionaliniu čempionu 5000 m ir 10000 m distancijose. Tais pačiais metais vykusiao Europos čempionato 5000 m distancijoje užėmė 4-ą vietą.
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse sportininkas dalyvavo 5000 m rungtyje, bet į finalą nepateko.
Nuo 2020 m. pradėjo bėgioti maratono distanciją. 2020 m. vasaros olimpiadoje užėmė 26-ą vietą maratone.
Ukrainos futbolo varžybos 2008–2009 m.
Ukrainos futbolo varžybos 2008-2009 m.
Istorija
Aštuonioliktasis Ukrainos futbolo čempionatas buvo žaidžiamas nuo 2008 m. liepos 16 d. iki 2009 m. gegužės 26 d.
Nugalėtojais tapo Kijevo „Dinamo“. Tai buvo tryliktasis čempionų titulas.
Donecko „Šachtar“ tenkinosi antra vieta. Charkivo „Metalist“ - trečia.
Galutinė komandų rikiuotė
Pastabos:
Pusfinalis: Donecko „Šahtar“ ir Kijevo „Dinamo“
<span id="Šahtar v Dinamo">
Finalas
<span id="Vorskla v Šahtar">
Portugalijos transportas
thumb|right|250px|[[Porto metro traukinys.]] thumb|right|250px|[[Lisabonos oro uostas.]]
Portugalija turi gerai išvystytą transporto infrastruktūrą. Šalyje yra 68732 km ilgio sausumos kelių, iš kurių beveik 3000 km yra autostrados. Portugalija turi keturis tarptautinius oro uostus šalia Lisabonos, Porto, Faro ir Bežos. Didžiausi jūrų uostai yra Aveiras, Figeira da Fosas, Lisabona, Setubalis, Sinišas ir Faras.
Sausumos keliai
Už šalies sausumos kelius atsakinga kompanija Brisa – Auto-estradas de Portugal. Pagrindinis šalies kelias yra A1 (Autoestrada do Norte), statytas 1960–1991 m. 303 km ilgio kelias jungia šalies sostinę Lisaboną ir Porto miestą.
Praėjus dvejiems metams nuo Brisos įkūrimo dešiniosios pakraipos diktatūra buvo nuversta kairiųjų revoliucijos. Naujasis režimas įtraukė Brisą į nacionalizacijos programą, iš pradžių perėmė 40 proc., o vėliau - 90 proc. bendrovės akcijų. Keliai toliau buvo statomi - kai buvo baigti pirmieji A1 ir A2 autostradų etapai vyriausybės koncesija buvo pratęsta ir tolimesniems etapams. Be to, koncesijos suteiktos ir autostradų tinklo plėtimui: A3 autostrada turėjo sujungti šiaurės-pietų kelią su Ispanijos siena, A4 turėjo eiti į rytus nuo Porto iki Amarantės, o A5 eiti nuo Lisabonos iki pakrantės už 40 km į vakarus. Per pirmuosius demokratinės vyriausybės metus autostradų tinklas neviršijo 300 km. XX a. dešimtajeme dešimtmetyje transporto plėtra tapo prioritetu, kurį skatino didėjantis automobilių skaičius ir vartojimas.
1985 m. baujoji centro-dešiniųjų socialdemokratų vyriausybė, vadovaujama premjero Aníbal Cavaco Silva, ėmė mažinti valstybinę ekonomikos kontrolę. Po ilgus metus trukusios lėtos plėtros vyriausybė ėmėsi intensyviai investuoti į transporto infrastruktūros modernizavimą. Nors dalis lėšų buvo skirta geležinkeliams ir metro, tačiau didžioji dalis atiteko autostradoms. Investicijos buvo skubiai reikalingos, nes Portugalijos transporto sektorius augo greičiau nei bet kurioje kitoje Europos Sąjungos šalyje. Vyriausybės investicijos leido išpėti autostradų tinklą nuo 300 km 1990 m. iki 600 km 1995 m.
Geležinkeliai
Geležinkelių sistemą prižiūri nacionalinė kompanija Comboios de Portugal. 2018 m. visoje šalyje ji pervežė 126 milijonus keleivių. Iš viso Portugalijos geležinkelių sistemą sudaro 2786 km vėžių. Pagrindinius šalies kelius aptarnauja greitieji traukiniai Alfa Pendular, galintys pasiekti 220 km/val greitį.
Du šalies miestai turi metro sistemas – Lisabona ir Porto. Sostinėje metro atidarytas 1959 m. pabaigoje, šiuo metu turi 4 linijas. 2002 m. metro buvo atidarytas Porto mieste. Sistemą sudaro 6 linijos. Lisabonoje ir Porte taip pat veikia tramvajų sistemos.
1891 m. Porto mieste buvo įrengtas funikulierius. Netrukus po atidarymo jis buvo uždarytas, o nuo 2004 m. veikia nauja sistema.
Oro transportas
Portugalijoje veikia 4 tarptautiniai oro uostai – Lisabonoje, Porto, Faro ir Beža miestuose.
Šalies sostinės oro uostas yra didžiausias šalyje. 2018 m. jis aptarnavo 29 milijonus keleivių ir buvo 18 pagal dydį visoje Europoje.
2019 m. sausį šalies vyriausybė pranešė, kad Lisabonos Montižu priemestyje planuoja įrengti antrą Lisabonos oro uostą. Planuojama, kad jis pradėtų veikti 2022 m.
Nacionalinės Portugalijos avialinijos yra 1946 m. įkurtos TAP Air Portugal.
Engelbert Humperdinck (1854)
Engelbertas Humperdinkas (1854–1921 m.) – Vokietijos kompozitorius, muzikos dėstytojas, geriausiai žinomas opera vaikams „Jonukas ir Grytutė“ (Hänsel und Gretel, 1893).
Biografija
Engelbertas Humperdinkas gimė 1854 m. rugsėjo 1 d. Zygburge. Nuo jaunumės pramoko groti pianinu, būdamas septynerių sukūrė pirmą kompoziciją „Zu Mantua in Banden“. Būdamas trylikos parašė pirmuosius sceninius muzikinius kūrinius „Perla“ ir „Claudine von Villa Bella“. Jis užbaigė gimnaziją Paderborne, dainavo vietos choruose. Daugelis ankstyviausių jo kūrinių pražuvo 1874 m. tėvų namuose kilusiame gaisre. Nepaisant jo talento, tėvai nepritarė sūnaus muzikiniams polinkiams ir po abitūros egzamino 1871 m. išsiuntė studijuoti architektūros į Kelną. Po metų jis persikėlė mokytis į Kelno konservatoriją, susipažino su R. Vagnerio operomis. Po keturių mokslo metų, 1876 m. E. Humperdinkas buvo apdovanotas Frankfurto Mocarto prizu. 1877 m. jis keliavo į Miuncheną, kur pradėjo mokslus Karališkojoje muzikos mokykloje. 1878 m. jis tapo Orden vom Gral muzikos draugijos, kuri propagavo R. Vagnerio muziką, nariu. Jo dainos buvo atliktos viešai koncertų metu 1878 ir 1879 m.
1879 m. E. Humperdinkas laimėjo Berlyno Mendelsono prizą, suteikusį jam finansavimą 1 metų studijų laikotarpiui Italijoje. 1880 m. Neapolyje jis pirmą kartą susitiko R. Vagnerį, kurio kvietimu 1881−1882 m. dirbo Bairoite padėdamas paruošti R. Vagnerio operą „Parsifalis“. 1882 m. E. Humperdinkas viešėjo Paryžiuje, kur užmezgė ryšius su prancūzų kompozitoriais. Tų metų pabaigoje R. Vagnerio kvietimu jis viešėjo Venecijoje padėti paruošti „Simfonijos C mažore“ atlikimą. 1883 m. grįžęs į Paryžių E. Humperdinkas sužinojo apie R. Vagnerio mirtį. Tai jį giliai paveikė, nors jis pripažino, kad jo paties kūrybinės galios buvo R. Vagnerio įtakos šešėlyje. 1883 m. E. Humperdinkas keliavo į Ispaniją, Maroką, Tanžerą. Susipažino ir susidomėjo arabų ir maurų kultūra. 1884 m. pradėjo kurti orkestrinę siuitą, vėliau pavadintą „Maurų rapsodija“. 1885 m. jis susitiko R. Štrausą ir užmezgė ilgalaikę kūrybinę draugystę. 1885−1886 m. jis trumpai užėmė dėstytojo postą Barselonos konservatorijoje, po to dėstė harmoniją ir vadovavo chorui Kelno konservatorijoje. 1887−88 m. rašė koncertų apžvalgas Bonner Zeitung laikraščiui, po to, persikėlęs į Maincą − Mainzer Tageblatt laikraščiui. 1889−1890 m. apie 1 metus laiko jis buvo R. Vagnerio sūnaus Zygfrydo privačiu mokytoju. Maždaug tuo metu susipažino su H. Volfo dainomis, kurios jam tapo atradimu. Jis sukūrė keturias dainas, kurios vėliau tapo pagrindu jo operai „Jonukas ir Grytutė“ (Hänsel und Gretel) pagal jo sesers parašytas eiles Brolių Grimų pasakos motyvais. 1890 m. lapkritį susitiko H. Volfą, kuris jį sudomino A. Bruknerio muzika. Taip pat priėmė profesoriaus postą Frankfurto prie Maino Hocho konservatorijoje, kurioje dėstė keletą metų. 1892 m. vedė Hedvigą Tacher. Tuo pat metu jo klausa tapo pažeista ir jis išliko pusiau kurčias visą likusį gyvenimą.
„Jonuko ir Grytutės“ operos premjera įvyko 1893 m. gruodžio 23 d. Veimare diriguojant R. Štrausui. Ji susilaukė didelio pasisekimo ir išgarsėjo Europoje. Kitais metais G. Maleris dirigavo jos atlikimą Hamburge, F. Veintgartneris − Berlyne, dalyvaujant Vokietijos kaizeriui ir jo žmonai, kurie po to suteikė E. Humperdinkui audienciją. Įvyko pastatymai Desau ir Vienoje. 1897 m. įvykusi melodramos „Karaliaus vaikai“ (Königskinder) premjera irgi sulaukė didelės sėkmės. 1897−1900 m. E. Humperdinkas daugiausiai rašė dainas ir paruošė „Maurų rapsodijos“ orkestrinę versiją. 1900 m. E. Humperidinkas priimtas į Karališkosios menų akademijos narius, užėmė dėstytojo postą vienoje iš akademijos mokyklų ir su šeima persikraustė į Berlyną. 1902 m. parašė operą „Miegančioji gražuolė“ (Dornröschen), kurios premjera Frankfurte susilaukė neigiamų atsiliepimų. Po to kompozitorius rašė muziką teatrui, adaptavo „Karaliaus vaikus“ operos pastatymui, kurios premjera Niujorke virto triumfu ir užtemdė Dž. Pučinio „Merginos iš Vakarų“ pastatymą. Jis priimtas į Prancūzijos akademijos garbės narius (1908), Šv. Secilijos akademijos narius Romoje (1914), tapo Prūsijos menų akademijos viceprezidentu, jam suteiktas Berlyno universiteto garbės daktaro vardas (1910). 1912 m. E. Humperdinką ištiko širdies smūgis, po kurio jis liko paralyžuotas kariąja ranka. 1915−1918 m. jis sukūrė paskutinį kūrinį teatrui, operą „Gaudeamus“. E. Humperdinkas mirė 1921 m. rugsėjo 27 d. po širdies smūgių Noištrelice, palaidotas Štansdorfe netoli Berlyno.
E. Humperdinkas geriausiai žinomas savo populiaria opera „Jonukas ir Grytutė“. Savo laiku sėkmės susilaukusi opera „Karaliaus vaikai“ šiuo metu prisimenama tik istoriniu požiūriu − joje pirmą kartą panaudotas pusiaukalbėsenos dainavimo stilius, vadinamas Sprechgesang.
Ustronis
Ustronis – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 14 km nuo Mindūnų.
Austrijos futbolo varžybos 1941–1942 m.
Austrijos futbolo varžybos 1941–1942 m.
Sevenai
Sevenai  – Prancūzijos pietuose stūksantys kalnai, Centrinio Masyvo pietrytinė dalis. Iškyla iki 1702 m aukščio (Lozero kalnas). Kalnai sudaryti daugiausia iš granito, gneiso, skalūno, filito, kai kur – iš vulkaninių uolienų. Viršūnės sudūlėjusios, rytiniai ir pietiniai šlaitai statūs, išraižyti gilių upių slėnių (Hero, Garo, Sezo, Ardešo), leidžiasi į Ronos slėnį ir Langedoko žemumą, šiauriniai ir vakariniai – lėkšti. Kalnai sudaro Atlanto vandenyno–Viduržemio jūros vandenskyrą.
Sevenų šlaitai apaugę kaštonų ir bukų, spygliuočių miškais, alpinėmis pievomis; rytiniuose ir pietiniuose slėniuose auginami vynmedžiai, alyvmedžiai, vaismedžiai. 1970 m. didžiuma kalnų įtraukti Sevenų nacionalinį parką (2011 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldą).
Vietovardis keltiškas, kilęs iš galų Cebenna. Strabono „Geografijoje“ kalnai minimi kaip 🇬🇷. Pavadinimas galimai reiškia „nugaros kalnas“ (plg. 'nugara' ir gal. beinn 'kalnas').
Kalnai gyvenami nuo priešistorinių laikų. Rasta nemažai ~III tūkstm. pr. m. e. megalitinių statinių (akmenų ratų, dolmenų, menhyrų; didžiausia santalka – Blando komunoje). XVII–XVIII a. Sevenuose užsiliko prancūzų protestantų (hugenotų), kurie likusioje šalies dalyje buvo priversti bėgti. Šie Sevenų hugenotai dar vadinti kamizarais, išlikę iki šių dienų. Kai kuriose Sevenų vietovėse (prie Lozero kalno) tebepraktikuojama tradicinė ganyklinė gyvulininkystė.
Austrijos futbolo varžybos 1942–1943 m.
Austrijos futbolo varžybos 1942–1943 m.
Trejybės tiltas
Trejybės tiltas  – varstomasis metalinis dešimties angų tiltas per Nevos upę Sankt Peterburge, jungiantis Suvorovo aikštę Admiraliteto saloje su Trejybės aikšte Petrogrado saloje.
Tilto ilgis – 582 m, plotis – 23,6 m. Tilto plieninės konstrukcijos sveria 11 242 t. Pakeliamas 96,4 metrų ilgio tilto sparnas - arčiausias prie kairiojo kranto.
Tai - trečias tiltas per Nevą (po Blagoveščensko ir Liteino tilto). 1918 m. tiltas buvo pervadintas Lygybės, o 1934 m. Kirovo vardu. 1991 m. grąžintas istorinis tilto pavadinimas. Iki 1965 m., kai buvo pastatytas Aleksandro Nevskio tiltas, tai buvo ilgiausias mieste tiltas.
Karosinukas
left|120px
Trejybės tiltas
Tiltas pradėtas statyti 1897 m. rugpjūčio 12 d. Ceremonijoje dalyvavę Rusijos imperatorius Nikolajus II ir Prancūzijos prezidentas Feliksas Foras į tilto pamatą įdėjo po auksinę monetą (tai buvo atsakomasis F.Foro vizitas, nes Nikolajus II 1896 m. spalio mėn. dalyvavo Aleksandro III tilto statybos darbų pradžios ceremonijoje Paryžiuje).
Karosinukas
Karosinukas – ežerėlis Lietuvoje, Molėtų rajone, 8,5 km į rytus nuo Toliejų, Poviliškio miške. Ežeras netaisyklingo kvadrato formos, skersmuo ~ 0,1 km. Altitudė 153,5 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę medžiais ir krūmais. Pakrantės kalvotos. Pietryčiuose nutįsusi 0,27 km ilgio siaura pelkė link Alnio ežero (Kiaunos upės baseinas).
Trejybės tiltas
Trejybės tiltas dėl ažūrinės apdailos, grotuotų turėklų ir griežtų architektūrinių linijų laikomas vienu gražiausiu Sankt Peterburge.
Tiltas atidarytas 1903 m. gegužės 16 d., minint Sankt Peterburgo įkūrimo dviejų šimtų metų sukaktį.
Amžinos meilės laiškai
Amžinos meilės laiškai – 2016 m. sukurtas filmas.
Turinys
Filme pasakojama apie šeimą turinčio profesoriaus Edo ir astrofizikos studentės Emės, laisvalaikiu dirbančios kaskadininke, romaną. Dėl užimtumo ir juos skiriančio atstumo įsimylėjėliai bendrauja telefonu, žinutėmis arba internetu. Netikėtai Emę pasiekia žinia, kad Edas mirė, tačiau ji ir toliau gauna iš jo žinutes bei laiškus. Viską metusi, ji vyksta į Edinburgą, kur gyvena Edo šeima ir kur jis mirė, norėdama suprasti, kas iš tiesų vyksta...
Trejybės tiltas
Tilto ašį kerta Pulkovo meridianas.
Nuorodos
Санкт-Петербург
Bukalapė rūgštynė
Bukalapė rūgštynė (Rumex obtusifolius) – rūgtinių (Polygonaceae) šeimos daugiametis augalas.
Natūraliai paplitusi visoje Europoje, Sibire, Kaukaze, Irane, Mažojoje Azijoje, Levante, Alžyre. Patekusi į Islandiją, Grenlandiją, JAV (įskaitant Aliaską), Kanadą, Meksiką, daugelį Centrinės bei Pietų Amerikos šalių, Karibų salas, Pietų Afriką, Rytų Aziją, Indoneziją, Šri Lanką.
Tai 0,5–1,2 m aukščio žolinis augalas. Apatiniai lapai dideli, pailgai kiaušiniški, kiaušiniškai lancetiški arba pailgai ovalūs. Ilgakočiai, viršūnė buka arba apskrita. Vidiniai apyžiedžio lapeliai vaisiams išaugus pailgai trikampiški, dantyti. Žiedyno apatiniai menturiai pertraukti, lapuoti, viršutiniai tankūs, belapiai. Žydi liepos–rugpjūčio mėnesiais.
Bukalapė rūgštynė Lietuvoje dažna. Auga dykvietėse, pakelėse, ganyklose, pamiškėse, pievose. Ruderalinė rūšis, piktžolė. Už arealo ribų – invazinė, agresyvi.
Jauni lapai valgomi.
Austrijos futbolo varžybos 1943–1944 m.
Austrijos futbolo varžybos 1943–1944 m.
Kruvinas teisėjas
Kruvinas teisėjas – 1969 m. režisieriaus Jesus Franco sukurtas biografinis siaubo filmas apie žiaurumais pagarsėjusį XVII a. Anglijos teisėją Džordžą Džefrį.
Iš kitų režisieriaus juostų ši išsiskiria didesniu biudžetu, kokybiška scenografija ir aktorių vaidyba, jame kur kas mažiau erotikos scenų nei įprastai Franco filmuose.