cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hans Blix
Biografija
Studijavo Upsaloje ir Kolumbijos universitete. Kembridžo universitete apgynė disertaciją. Doktorantūros metu buvo Trinity Hall narys. 1959 m. Stokholmo universitete apgynė kitą disertaciją, teisės mokslų daktaras Universität Stockholm. 1987 m. Maskvos universiteto garbės daktaras.
Andrius Rožickas
Andrius Rožickas (g. 1970 m. spalio 19 d. Kaune) – televizijos laidų ir renginių vedėjas, reklamų kūrėjas, režisierius, filmų įgarsintojas, šoumenas, humoristas. Vienas iš kadaise populiarios humoro laidos „Bentski šou“ kūrėjų, charizmatiškojo dueto – Andrius Rožickas ir Aušrys Kriščiūnas-Tynta – narys, projekto „Meškiukai“ autorius.
Profesinė karjera
Muzikos prodiuserių studijos „Garso architektūra“ garsinimo režisierius.
Filipinų vėliava
thumb|250px|right|[[Vaizdas:FIAV 111111.svg|23px Filipinų vėliava Proporcijos: 1:2]] Filipinų vėliava – stačiakampio formos audeklas padalintas į dvi horizontalias juostas: viršutinę mėlyna ir apatinę raudoną. Flagštoko pusėje baltas trikampis, kurio centre – auksinis saulės motyvas, o trijuose kampuose po auksinę penkiakampę žvaigždę, kurios simbolizuoja pagrindinius Filipinų salynus (Lusonas, Mindanao ir Visajai).
Istorija
thumb|250px|right|Vėliava kai Filipinai kariauja.
Pirmoji vėliava buvo pasiūlyta generolo Emilio Aguinaldo paskelbus Filipinų nepriklausomybę 1898 m. Nuo dabartinės ji skyrėsi šviesesne mėlyna spalva ir kitokiu saulės simboliu. Po trejų metų ją pakeitė JAV vėliavos. Vėliava vėl įteisinta 1919 m. Metus (nuo 1942 iki 1943) II pasaulinio karo metu valstybėje plėvėsavo Japonijos vėliava.
Įdomu tai, kad esant karo stoviui Filipinų vėliava apverčiama, tuo metu raudona (buvusi apačioje) pasikeičia su mėlyna spalva vietomis.
Konstrukcija
thumb|left|300px|Vėliavos konstrukcija.
Spalvos
Spalvų reikšmės Pantone ir RGB spalvų sistemose:
Sandoris dėl kainų skirtumo
Sandoris dėl kainų skirtumo (angl. contract for difference, CFD) Sandoris dėl kainų skirtumo yra susitarimas tarp dviejų šalių, t. y. pirkėjo ir pardavėjo, pagal kurį viena iš šalių sumoka kainų skirtumą tarp pagrindinės finansinės priemonės esamos kainos ir pradinės kainos sandorio sudarymo dieną. Sandoris dėl kainų skirtumo yra išvestinė priemonė, kurios kaina gali būti išvesta iš akcijų, akcijų indeksų, žaliavų ar kitų finansinių priemonių kainų. Sandoris dėl kainų skirtumo yra tinkama alternatyva tiesioginei investicijai į pagrindinę finansinę priemonę (akcijas, žaliavų ateities sandorius), kadangi Sandorio dėl kainų skirtumo kaina svyruoja lygiai taip pat kaip ir pagrindinės priemonės kaina. Investuotojas gauna tą patį rezultatą (teigiamą ar neigiamą), kaip ir investavęs tiesiogiai į atitinkamas finansines priemones. Tačiau, skirtingai nei akcijos, Sandoris dėl kainų skirtumo nesuteikia nuosavybės ar balsavimo teisių akcijų emitente. Be jau minėtų rizikų, Sandorio dėl kainų skirtumo rizikos atitinka akcijų ir ateities sandorių rizikas.
Mantagailiškio dvaras
Mantagailiškio dvaras – dvaras Mantagailiškio kaime, Biržų rajone, kelio dešinėje pusėje.
Istorija
Šalia dvaro sodybos yra rasta IV-V amžiaus gyvenvietė. Taip pat yra yra unikalus senas parkas su išlikusiais medžiais ir daugybe karstinių įgriuvų (smegduobių). Jis minimas kaip pagonių šventa vietovė Gojus.
1645 m. Juozapo Narūnavičiaus-Noranskio pieštame Biržų kunigaikštystės žemėlapyje Mantagailiškio dvaras ir parkas yra pažymėtas kaip pono Montygailo žemė.
XVIII a. minimi Mantagailiškio savininkai Rochus ir Helena Kušelevskiai.
1811 m. dvaro valda su 247 žmonėmis priklausė Vilkmergės pavieto vicemaršalkai Ignacijui Kušelevskiui. Po Ignacijaus mirties 1837 m. (palaidotas Užubalių kapinėse) dvarą ėmė valdyti jo sūnūs – 25 metų Mauricijus ir 32 metų Mykolas Kušelevskiai.
Apie 1847 m. Mantagailiškis tapo baronų Holšteinų valda. Šie ir pastatė dabartinius dvaro rūmus. Tikėtina, kad dvaras naujai giminei perėjo vedybų keliu, kai Mykolo ir Mauricijaus sesuo Konstancija Kušelevskytė 1828 m. ištekėjo už barono Karolio Holšteno iš Padaičių dvaro.
1860 metais dvaro savininku buvo Jozefas Holštenas su žmona Michalina ir dviem sūnumis. J.Holštenas buvo stambus dvarininkas, taip pat valdęs Padaičius, Bitniškius, Likėnus.
Po caro manifesto dėl baudžiavos panaikinimo valstiečiai atsisakė atlikinėti baronui prievoles, tad teko kviesti rusų kazokus ir rengti valstiečiams karines egzekucijas.
1890 metais Mantagailiškio dvare buvo surašyti 75 dvaro gyventojai.
1900 m. dvarą paveldėjo Jozefo sūnus Henrikas Holštenas. Jis buvo vienas iš nedaugelio dvarininkų, likęs gyventi nepriklausomoje Lietuvoje. Yra išlikęs jo 1919 metais rašytas prašymas Pabiržės valsčiaus komitetui: Atsižvelgdamas į neramų laiką, meldžiu valsčiaus komiteto pasirūpinti man nuo Lietuvos valdžios leidimą turėti ir nešioti šautuvą dėl medžioklės ir teisę turėti revolverį.
1904 m. dvarą valdęs baronas H.Holstenas pasirašė statutą dėl telefono ryšio įvedimo kartu su kitų apylinkės dvarų šeimininkais: baronu Vilhelmu fon Ropu iš Pajiešmenės dvaro, Andre Holstenu iš Padaičių dvaro, grafu C.Komorowskiu iš Pabiržės dvaro, S.Ordynecu iš Kaunių dvaro, Daudžgirių dvaro savininku barono Vilhelmo fon Ropo žentu Friedrichu von Reiswitzu, grafo Alfredo Tiškevičiaus Biržų Astravo dvaro įgaliotiniu M.Jastržembskiu, baronu Pauliumi fon Ropu iš Ąžuolpamūšės dvaro ir dar vienas žmogus, kurio pavardės Biržų krašto muziejuje laikomame statute jau neįmanoma įskaityti.
Iki žemės reformos dvare gyveno 77 gyventojai. Po dvarų parceliacijos, apie 1924 metus, dalį dvaro valdė Holštenai, o dalį žemės ir baltuosius rūmus nusipirko broliai Dučinskai.
Henrikas Holštenas mirė 1930 m., o Bronislava Holšten – 1947 metais. Abu palaidoti Užubalių kapinėse.
Tarybiniais laikais dvaro teritorijoje buvo gamybinis ūkis, tarybinio ūkio kontora, vėliau jame gyveno žmonės, kurie negailėdami niokojo dvarvietėje buvusius pastatus.
Pirmąjį Lietuvos nepriklausomybės dešimtmetį sugriuvo rūmų stogas ir lubos. 1994 metais dvaras grąžintas buvusių jo savininkų palikuonims – broliams Dučinskams. Vėliau dvarą įsigijo Sigitas Kalkys.
Cher videografija
Čia surašyti Cher videografiją sudarantys muzikiniai klipai, singlai, kompiliacijos ir DVD.
Antrosios versijos
Kai kuriems muzikiniams klipams buvo sukurtos antrosios versijos. Nors kai kurie yra beveik identiški, kiti visiškai skiriasi.
Kriptoksantinas
Kriptoksantinas, (3R)-β,β-karoten-3-olis, kryptoksantolis, karikaksantinas, hydroksi-β-karotinas – vienas iš natūralių karotinų, pigmentas. Aptinkamas įvairiuose augaliniuose ir gyvūniniuose objektuose, pvz., dumplūnės (Physalis) žieduose, apelsinų žievelėse, papajose, obuoliuose, kiaušinių tryniuose, svieste, galvijų kraujo serume.
Cheminės savybės
Sandara kriptoksantinas labai artimas beta karotinui, skiriasi tik viena hidroksilo grupe. Jis yra karotinoidų grupės ksantofilų narys.
Grynas kriptoksantinas yra raudoni milteliai su metaliniu žvilgesiu. Laisvai tirpsta chloroforme, benzene, piridine, anglies disulfide.
Biologija ir medicina
Žmogaus kūne kriptoksantinas virsta vitaminu A, todėl jis laikomas provitaminu A. Kaip ir kiti karotinoidai kriptoksantinas yra antioksidantas, tad apsaugo nuo laisvųjų radikalų daromos žalos ląsteles ir jų DNR, taip pat stimuliuoja DNR oksidacinių pažeidimų taisymą.
Neseniai keliuose epidemiologiniuose tyrimuose buvo aptikta neigiama priklausomybė tarp β kriptoksantino ir plaučių vėžio rizikos, tad spėjama, kad β kriptoksantinas galbūt gali veikti kaip cheminis apsauginis agentas, ginąs nuo plaučių vėžio.
Epidemiologiniuose tyrimuose parodyta, kad β kriptoksantinas gali būti naudingas saugantis nuo vėžio, oksidacinių DNR pažeidimų, lipidų peroksidacijos, ankstyvosios aterosklerozės, uždegiminio poliartrito.
Petro Porošenka
Petro Porošenka (, g. 1965 m. rugsėjo 26 d. Bolhrade, Odesos srityje) – Ukrainos politinis ir visuomeninis veikėjas, penktasis Ukrainos Prezidentas 2014–2019 m., užsienio reikalų ministras 2009–2010 m., Ukrainos prekybos ir ekonominės plėtros ministras 2012 m. Vienas turtingiausių Ukrainos gyventojų, milijardierius.
Biografija
1989 m. baigė Kijevo universitetą, įgijo tarptautinių santykių specialybę. Dziudo sporto meistras. Baigęs mokslus, ėmėsi kurti savo konditerijos verslą. 1996 m. apjungęs kelias įmones, įkūrė šiuo metu vieną didžiausių pasaulyje konditerijos korporacijų „Roshen“. Jam taip pat priklauso kelios Ukrainos žiniasklaidos įmonės, Lucko automobilių gamykla. Nuo 1998 m. aktyviai dalyvauja Ukrainos politinėje veikloje. 1998 m. buvo išrinktas į Ukrainos parlamentą, kaip Ukrainos Socialdemokratų partijos kandidatas. 2001 m. dalyvavo kuriant Ukrainos Regionų partiją, ypač palaikomą šalies rusakalbių, tačiau 2002 m. Ukrainos parlamento rinkimuose dalyvavo ir buvo išrinktas kaip prezidento Viktoro Juščenkos vadovaujamos partijos „Nasha Ukraina“ atstovas. Nuo 2004 m. – Ukrainos nacionalinio saugumo ir gynybos tarybos sekretorius. 2006 m. vėl išrinktas į Ukrainos parlamentą. Jame nuolat dirbo biudžeto ir finansų komitete. Nedalyvavo 2007 m. rugsėjį vykusiuose Ukrainos parlamento rinkimuose, nes nuo 2007 m. vasario buvo paskirtas Ukrainos centrinio banko vadovu. 2009 m. vasarį paskirtas Ukrainos užsienio reikalų ministru. Iš šių pareigų buvo atleistas 2010 m. kovą. 2012 m. kovą Ukrainos prezidento Viktoro Janukovyčiaus paskirtas Ukrainos prekybos ir ekonominės plėtros ministru. Tais pačiais metais išrinktas ir į Ukrainos parlamentą. 2013 m. palaikė Ukrainoje kilusius Euromaidano proeuropietiškus protestus. 2014 m. gegužės 25 d. vykusiuose Ukrainos prezidento rinkimuose surinkęs daugiau nei pusę rinkėjų balsų, išrinktas penktuoju Ukrainos prezidentu.
Kosminis siaubas
Kosminis siaubas, kitaip kosmicizmas – siaubo žanro variantas ir literatūrinė filosofija, kurios pradininkas yra H. P. Lovecraft.
Alfredo Saint-Jean
Alfredas Oskaras Sen Žanas (1926 m. lapkričio 11 d. – 1987 m. rugsėjo 2 d.) – buvęs Argentinos generolas ir laikinasis de facto prezidentas (1982 m. birželio 18 d. – liepos 1 d.).
Kosminis siaubas
Pagrindiniai bruožai
Svarbiausias kosminio siaubo istorijų bruožas yra visiškas ir absoliutus žmonijos nereikšmingumas Visatoje. Lovecraftas tikėjo, kad Visata yra beprasmė, mechaniška, abejinga, svetima, žmonių atsiradimas ir neišvengiamas išnykimas bus tik vienas iš daugybės nereikšmingų, niekam nerūpinčių įvykių, ir tai atsispindėjo jo kūryboje. Vieninteliai „dievai“ kosminio siaubo žanro pasaulyje yra kitos būtybės, žmonėms dėl labai riboto pasaulio suvokimo atrodančios neįtikėtinai galingos, net magiškos, tačiau iš tiesų neturinčios nieko dieviško, paklūstančios Visatos dėsniams. Žmonės joms dažnai reiškia ne daugiau, kaip žmonėms skruzdėlės. Kad ir kokie įvykiai vyktų, dėl kokių priežasčių jos pasirodo Žemėje ar šalia, kosminio siaubo žanre žmonės dažniausiai net nepajėgūs jų suvokti. Visos kūrinio veikėjus ištinkančios nelaimės dažniausiai yra tik šalutinis efektas nesuprantamų kosminių būtybių veiksmų, kurie atliekami vadovaujantis svetima, nesuprantama moralės sistema, ir labai dažnai - be jokių gerų ar piktų ketinimų žmonijos atžvilgiu, žmonės yra per daug nereikšmingi.
Labai dažnas žanro bruožas yra jokios laimingos pabaigos nebuvimas. Retai kada pagrindiniams veikėjams istorija baigiasi „gerai“. Neskaitant mirties, įprastos pabaigos, kur žmonės išprotėja jų protui neatlaikius susidūrimo su nesuvokiamomis gyvybės formomis, veikiančiomis pagal nesuvokiamus dėsnius.
Dažna siužeto tema yra gilesnių žinių apie pasaulį ieškojimas. Jis taip pat pasibaigia blogai, paaiškėja, kad gilesnės žinios yra daugiau nei žmogus pajėgus aprėpti ir suprasti išlaikydamas sveiką protą.
Šiame žanre gali figūruoti ir „įprastinės“ siaubo kūrinių pabaisos, demonų kultai (to, ką kulto nariai laiko demonais) ir panašiai. Tačiau istorija visada išsiskirs nihilistine, fatalistine nuotaika, tamsia atmosfera, bus pabrėžiamas žmonių bejėgiškumas. Tačiau dažniau tokiuose kūriniuose veikiančios pabaisos (tai, ką žmonės laiko pabaisomis) yra neapibūdinamos. Tai yra, pabrėžiama, kad jų išvaizda yra nesuvokiama žmogaus protui ir jos neįmanoma perteikti žodžiais.
Kosminis siaubas dažnai laikomas nihilistiškiausiu siaubo žanru.
Padaičių dvaras
Istorija
1828 metais baronas Karolis Holštenas, valdęs Padaičių dvarą, vedė Mantagailiškių dvaro savininko Ignacijaus Kušelevskio dukrą Konstanciją. Po I.Kušelevskio mirties apie 1850 metus jiems atiteko ir Mantagailiškių dvaras.
1860 metais Jozefas Holštenas su žmona Michalina ir dviem sūnumis valdė Mantagailiškius, Padaičius, Bitniškius, Likėnus.
1904 m. Andre Holštenas iš Padaičių dvaro pasirašė statutą dėl telefono ryšio įvedimo kartu su kitų apylinkės dvarų šeimininkais: baronu Vilhelmu fon Ropu iš Pajiešmenės dvaro, Henriku Holštenu iš Mantagailiškių dvaro, grafu C.Komorowskiu iš Pabiržės dvaro, S.Ordynecu iš Kaunių dvaro, Daudžgirių dvaro savininku barono Vilhelmo fon Ropo žentu Friedrichu von Reiswitzu, grafo Alfredo Jono Tiškevičiaus Biržų Astravo dvaro įgaliotiniu M.Jastržembskiu, baronu Pauliumi fon Ropu iš Ąžuolpamūšės dvaro ir dar vienas žmogus, kurio pavardės Biržų krašto muziejuje laikomame statute jau neįmanoma įskaityti.
Paskutiniai dvaro savininkai - Kostas Pinas (1884 11 06–1930 06 11) ir Emilija Pinienė. JAV susilaukė sūnų Petro (sulaukęs pilnametystės grįžo į JAV), Adolfo (1921–1971), Antano (mirė jaunas Klaipėdoje). Kostas ir Emilija Pinai su vaikais grįžę iš JAV nusipirko dvarą. Kostas ir Emilija Pinai palaidoti Pabiržės kapinėse (Biržų r.).
Padaičių geologinis draustinis
Draustinio paskirtis – išsaugoti po kvartero danga slūgsančius viršutinio devono Tatulos svitos gipsingus Nemunėlio ir Pasvalio sluoksnius su litogeniniais plyšiais, virtinėmis išsidėsčiusias piltuvo formos gilias smegduobes.
Estijos dailės akademija
Estijos dailės akademija – aukštoji dailės mokykla Taline, Tartu maantee 1   10145 Tallinn.
Istorija
1914 m. Estų meno draugija įsteigė Pramoninės dailės mokyklą, bet prasidėjęs Pirmasis pasaulinis karas ir Estijos nepriklausomybės karas nutraukė jos veiklą. 1920-1938 m. veikė valstybinė pramoninio meno mokykla, kurioje buvo dėstoma skulptūra, grafika, keramika, meninė poligrafija, stiklo menas, metalo dailė. 1938 m. mokyklos bazėje įsteigta Aukštoji meno mokykla, veikusi iki 1941 m. 1951 m. sujungus 1944 m. įkurtus Talino taikomosios dailės institutą ir Tartu dailės institutą, įkurtas Estijos dailės institutas. 1989–1995 m. jis veikė kaip Talino dailės universitetas, nuo 1995 m. Estijos dailės akademija. Mokosi apie 1100 studentų, dirba apie 200 dėstytojų.
Lietuviai
Estijos dailės institute, Talino dailės institute lietuviai studijavo metalo meną, interjerą ir odos dailę :
Rūta Gudaitytė-Zaturskienė, Alfonsas Gudzevičius, Marytė Gurevičienė, Arvydas Gurevičius, Vytautas Karčiauskas.
Stanislovas Jančiukas, Eugenijus Kazimieras Jovaiša, Lolita Kreivaitienė, Zita Kreivytė, Vytautas Matulionis, Danutė Mertingaitė-Gajauskienė, Romualdas Inčirauskas, Augustinas Mikalauskas, Petras Malakauskas, Remigija Vaitkutė, Vytautas Mockaitis, Romas Tarvydas, Aurimas Anusas ir kiti dailininkai.
Georges Scelle
Georges Auguste Jean Joseph Scelle (1878 m. kovo 19 d. Avranches – 1961 m. sausio 8 d. Paryžius, Prancūzija) – prancūzų teisininkas, teisėtyrininkas tarptautininkas.
Leben
1910/1911 m.m. dėstė Dijon universiteto Teisės fakultete, 1911/1912 m. – Lille. 1912 m. išlaikęs agregaciją (Agrégation), gavo dėstytojo vietą Dijon u., kur iki 1932 m. dėstė tarptautinę teisę ir ekonominių santykių teisę. 1929–1932 m. Ženevos universiteto dėstytojas.
Nuo 1929 m. asocijuotas, nuo 1947 m. tikrasis narys, 1948 m. – viceprezidentas Institut de Droit international.
Bolhradas
Bolhradas  – miestas pietų Ukrainoje, Odesos srityje, keli kilometrai nuo Ukrainos ir Moldovos valstybės sienos, 238 km į pietvakarius nuo Odesos. Rajono centras. Anglies pramonė.
Istorija
Remiantis archeologiniai radiniais dabartinio miesto teritorijoje gyventa jau keletą tūkstantmečių. Dabartinė gyvenvietė įkurta 1821 m. šiose vietovėse gyvenusių bulgarų. 1838 m. pastatyta klasicizmo stiliaus Stačiatikių katedra. Nuo 1856 m. miestas priklausė Moldavijai, nuo 1859 m. – Rumunijos dalis. 1873 m. atidaryta Bolhrado gimnazija. XIX a. pab. pabaigoje mieste gyveno daugiau nei 12 tūkstančių gyventojų, kurių daugumą sudaro Besarabijos bulgarai. Nuo 1940 m. priklauso Ukrainai.
Draumėnai
Draumėnai – kaimas pietinėje Pakruojo rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Medikonių.
Mirliva
Mirliva (, iš 'vadas' +  'brigada') – karinis laipsnis Osmanų imperijos kariuomenėje bei Turkijos kariuomenėje iki 1934 m., atitikęs brigados generolo laipsnį kitose armijose.
Vyresnis laipsnis buvo ferikas, jaunesnis – miralajus.
Mažeikiškiai
Mažeikiškiai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 6 km nuo Pabaisko.
Kyvaičiai
Kyvaičiai – kaimas Rietavo savivaldybėje, 7 km į šiaurės rytus nuo Tverų.
Gyventojai
1923 m. kaime buvo 8 sodybos, jose gyveno 56 žmonės.
B68 Toftir (moterys)
B68 – Farerų futbolo komanda iš Toftiro. Dalyvauja 1. deild kvinnur pirmenybėse.
Istorija
Moterų futbolo komanda 1997 m. pirmą kartą žaidė elito divizione.
Paskui buvo bendras projektas su GÍ Gøta. Komanda vadinosi GÍ Gøta/B68. Vėliau bendradarbiavimo buvo atsisakyta.
Paskui sekė dar vienas jungtinis projektas B68 Toftir/NSÍ Runavík, bet 2015 m. bendradarbiavimas nutrauktas.
Nuo 2016 m. klubas savarankiškai dalyvavo elito diviziono kovose. 2019 m. atsisakė planų dalyvauti elito diviziono kovose.
Sudėtis
Sudėtis pateikta faroesoccer.com svetainėje
Juozas Aleknavičius
Juozas Aleknavičius (1906 m. rugsėjo 23 d. Rygoje, Latvija – 1987 m. gruodžio 28 d. Kaune) – Lietuvos dailininkas, tapytojas.
Biografija
Pirmojo pasaulinio karo metais išmirus gausiai šeimai liko našlaičiu. Likimas atbloškė į Lietuvą, kur piemenavo Vadžgirio kaime (dab. Jurbarko rajonas). 1926 m. baigė Kauno meno mokyklą, įgydamas teatro dailininko specialybę. Dėstytojai: Mstislavas Dobužinskis, Vladas Didžiokas, Adomas Varnas, Kajetonas Sklėrius.
1930 m. buvo komandiruotas į Dresdeną dekoruoti lietuviškąjį paviljoną. 1937 m. pusmetį gyveno Paryžiuje, lankė muziejus, susipažino su Prancūzijos sostinės meniniu gyvenimu. 1940–1945 m. dirbo Vilniuje, Dramos teatro dekoracijų cecho vedėju. Antrojo pasaulinio karo metu kilus gaisrui studijoje, neteko daugelio savo paveikslų ir meno knygų bibliotekos. 1946 m. grįžo į Kauną, įsidarbino Dailės mokykloje direktoriaus pavaduotoju. Ten dirbo iki 1950 m.
Sovietiniais metais buvo aktyvus dailininkų sąjungos narys, tačiau į parodas priimdavo tik realistinius jo darbus – lietas akvareles, tapytus peizažus. Kai kuriuos paveikslus panaudodavo knygų iliustracijai. 1976 m. atostogaudamas Palangoje sužinojo, kad kilus gaisrui studijoje, vėl neteko daugelio savo darbų. Palaidotas Karmėlavos kapinėse.
Kūryba
Parodose dalyvavo nuo 1935 m. Be teatro ir parduotuvių vitrinų dekoracijų dar mėgo lieti akvareles. Įkvėpimo sėmėsi būdamas prie jūros. Daug kartų bandė tradicinėmis technikomis iliustruoti „Jūratę ir Kastytį“, bet vis likdavo nepatenkintas rezultatais, kol apie 1958 m. gimė pirmieji paveikslai-vizijos.
Lietuvos dailės muziejuje saugomi trys darbai: „Kauno tilto statyba“ (drobė, 1947 m.), „Žvejų uostas Šventojoje“ (popierius, akvarelė, 1970 m.), „Jūra prieš audrą“ (popierius, akvarelė, 1971 m.). Kiti išlikę darbai yra saugomi jo artimųjų. 1999 m. sūnaus Kastyčio iniciatyva Palangoje, kartu su miesto savivaldybės viešąja biblioteka, suorganizuota paroda, skirta dailininko atminimui. Parašytas straipsnis ir išleistas parodos lankstinukas.
Pranas Buckus
Pranas Buckus (1928 m. kovo 17 d. Valkininkuose – 2001 m. gruodžio 6 d. Vilniuje) – Lietuvos chemikas organikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Biografija
1945–1950 m. studijavo Vilniaus universiteto (VU) Chemijos fakultete. 1950–1954 m. Maskvos valstybinio universiteto aspirantas. 1954–1963 m. VU Chemijos fakulteto vyr. dėstytojas ir docentas.
1963–1994 m. Vilniaus pedagoginio instituto (VPI, nuo 1992 m. VPU) dėstytojas, 1963–1987 m. prorektorius mokslui; nuo 1968 m. profesorius. 1967 m. chemijos mokslų daktaras. 1987–1990 m. vadovavo VPI Chemijos katedrai. 1967 m. SSRS pedagogikos mokslų akademijos narys, 1999 m. Rusijos švietimo akademijos užsienio narys.
Mokslinė veikla
Svarbiausi darbai iš organinių junginių reaktyvumo priklausomybės nuo jų struktūros tyrimo.
Paąžuoliai
Paąžuoliai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje. Seniūnaitijos centras.
UEFA Regionų taurė
UEFA Regionų taurė - UEFA kas dvejus metus organizuojamas futbolo turnyras neprofesionalams. Šis turnyras buvo pradėtas rengti 1998-1999 m. sezone. Kiekvienai UEFA šaliai leidžiama deleguoti vieną komandą.
Istorija
Tarp 1966 ir 1978 m. egzistavo UEFA mėgėjų taurė, kurioje varžėsi mėgėjų rinktinės, tačiau dėl populiarumo stokos buvo panaikinta. 1999 m. naujai įkurtoje UEFA regionų taurėje šalį galėjo atstovauti regionų mėgėjų rinktinės, vietinės mėgėjų lygos nugalėtojai, arba šalies federacijos išrinkta komanda. Mažosioms šalims gali atstovauti nacionalinė rinktinė. Žaisti gali žaidėjai, kurie niekad nebuvo profesionaliais futbolininkais.
Dėl kilusios COVID-19 pandemijos, 2021 m. turnyras nevyko.
Lietuvos atstovai
1999 - 2003 m. Lietuvą atstovavo miestai, nuo 2005 m. LFF parinkti LFF I lygos atstovai.
Iškreipta konkurencija
Iškreipta konkurencija – rinkos santykiai, kuriems negalioja teisingos konkurencijos kriterijai. Susidarius iškreiptos konkurencijos aplinkybėms, pažeidžiamas Pareto principas. Tai reiškia, jog laisvosios rinkos dėsningumai gali patys savaime ir neužtikrinti optimaliausių gerovės kūrimo kelių.
Dažniausi iškreiptos konkurencijos atvejai yra šie:
Iškreipta konkurencija taip atsiranda labai staigiai keičiantis rinkos poreikiams, jei pardavėjui nepakanka laiko jais sekti. Pavyzdžiui, norinčiam tuojau pat rasti labai paklausios specialybės darbuotoją darbdaviui gali tekti siūlyti net ir žymiai didesnę algą, nei ta, kuri nusistovėtų pusiausvyroje rinkoje. Taip yra todėl, kad pakeisti specialybę net ir to norintiems reikia laiko. Per keletą metų naujų specialistų paruošiama pakankamai ir specialybė nustoja būti paklausi ir žadanti didesnius nei rinkos apsprendžiami atlyginimus.
Iškreipta konkurencija taip pat susidaro pirkėjams bei pardavėjams nepakankamai žinant apie siūlomas prekes ar paslaugas bei jų kainas.
Concorrência (gestão)
Paąžuoliai (reikšmės)
Paąžuoliais vadinami kaimai:
Venta-1
miniatiūra|180px|Latviško palydovo stebėjimo radioteleskopas Ventspilio radioastronomijos centre „Venta-1“ – pirmasis Latvijos palydovas. Kuriant palydovą „Venta-1“ dalyvavo Vokietijos kosmoso technologijų kompanija „OHB-System AG“, Brėmeno taikomųjų mokslų universitetas, Ventspilio universiteto koledžas ir Ventspilio aukštųjų technologijų parkas. Palydovo projekto vertė siekia apie 350 tūkst. latų (apie 1,7 mln. Lt).
Ventspilio tarptautinis radioastronomijos centras mikropalydovą paleisti planavo 2010 m. pradžioje, tačiau planus teko atidėti; viena iš priežasčių – nepakankamas finansavimas. Po 7 metų pertraukos planuota palydovą iškelti 2017 m. antrą ketvirtį kartu su trečiuoju Lietuvišku palydovu „LituanicaSAT-2“ nešančiąja raketa „PSLV“ (angl. Polar Satellite Launch Vehicle) iš Indijos erdvės tyrimų organizacijai (angl. sutr. ISRO) priklausančio Satish Dhawan kosmodromo (angl. sutr. SDSC). Latvijos ir Lietuvos palydovai 2017 m. birželio 23 d. buvo paleisti į orbitą.
Misijos tikslai – naudoti palydovą mokymams, pritaikyti transporto saugumo sistemoms, kartu siekiant išbandyti signalų transliavimo modemą.
Duomenys
Pirmojo latviško palydovo techniniai parametrai:
Kitose Baltijos šalyse paleisti pirmieji dirbtiniai palydovai:
Palikimas
Palikimas - mirusio asmens paliktas turtas, t. y., turtinės teisės ir pareigos. Reguliuoja paveldėjimo teisė. Mirus asmeniui, kyla paveldėjimo teisiniai santykiai. Palikimo atsiradimo vieta laikoma paskutinė palikėjo nuolatinė gyvenamoji vieta. Pagal ją yra atliekami su paveldėjimu susiję notariniai veiksmai. Tai vienintelė išimtis, kai asmenys negali laisvai rinktis notaro, o turi kreiptis pagal LR teisingumo ministro nustatytą tvarką (LR notariato įstatymas, 28 str. 1 d.). Nuo palikimo atsiradimo dienos (asmens mirties arba teismo sprendimo įsigaliojimo dienos arba teismo sprendime nurodytos dienos) pradedami skaičiuoti palikimo priėmimo terminai, taikomi asmenims, turintiems teisę paveldėti. Tam, kad asmuo įgytų palikimą, jis turi jį priimti. LR CK 5.50 str. nustato būdus, kuriais galima priimti palikimą. T.y.: faktiškai pradėjus valdyti paveldimą turtą; kreipusis į palikimo atsiradimo vietos teismą dėl turto apyrašo sudarymo; kreipusis į palikimo atsiradimo vietos notarą su pareiškimu apie palikimo priėmimą. Palikimo priėmimas – vienašalis įpėdinio sandoris, kuriuo jis siekia sukurti sau tam tikras teises ir pareigas, t. y., šiuo atveju perimti savo nuosavybėn palikėjo turtą, jo turtinius reikalavimus bei skolinius įsipareigojimus.
Pašeikis (Rietavas)
Pašeikis – kaimas Rietavo savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Tverų. Pro kaimą teka Šeikupis (Graulaukio intakas).
Alitalia
Alitalia – Compagnia Aerea Italiana S.p. A. (ali (sparnai) ir Italia (Italija)) – buvusi Italijos oro linijų bendrovė, kuri 2008 m. perėmė bankrutavusią „Alitalia – Linee Aeree Italiane“ ir privačią „Air One“ bendroves. Veiklos pabaigoje „Alitalia“ buvo didžiausia oro linijų bendrovė Italijoje ir 19 pagal dydį visame pasaulyje. „Alitalia“ skraidino savo klientus 82 kryptimis, iš kurių 28 buvo vietinės ir 54 tarptautinės, 38-iose pasaulio šalyse. 2021 m. spalio 15 d. kompanija nutraukė savo veiklą, o jos operacijas perėmė naujai įkurta valstybės valdoma kompanija „ITA Airways“.
Pašeikis (Rietavas)
Gyventojai
1923 m. kaime buvo 8 sodybos, kuriose gyveno 53 žmonės.
Alitalia
Kompanijos būstinė buvo Fjumičine šalia šalies sostinės Romos. Pagrindiniu oro uostu įmonė naudojo Leonardo da Vinčio-Fiumičino oro uostą.
Istorija
2008 m. rugpjūčio 26 d. grupė Italijos verslininkų kartu su vienu pagrindinių šalies bankų „Intesa Sanpaolo“ įkūrė „Compagnia Aerea Italiana“ konsorciumą, kurio tikslas buvo supirkti kelias smulkias Italijos skrydžių bendroves ir bankrutuojančią „Alitalia – Linee Aeree Italiane S.p. A.“ oro linijų bendrovę. Jas visas sujungus buvo paliktas senasis pavadinimas „Alitalia“.
2008 m. lapkričio 19 d. konsorciumas skyrė 1,052 milijardus eurų šalies vyriausybei ir bankroto bylos vykdytojams, kurie sutiko su šiomis sąlygomis ir „Alitalia“ išsaugojimu. 427 milijonai eurų buvo skirti apyvartinėms lėšoms, kiti 625 milijonai eurų pervesti į kompanijos sąskaitą.
2009 m. sausio 13 d. naujoji „Alitalia“ pradėjo savo veiklą. Tuo metu „Compagnia Aerea Italiana“ pardavė 25 % įmonės akcijų „Air France-KLM“ holdingo bendrovei.
2010 m. sausio mėnesį kompanija minėjo savo vienerių metų sukaktį. Per pirmus veiklos metus „Alitalia“ aptarnavo 22 milijonus keleivių. Po metų šis skaičius išaugo iki 23,4 milijonų per metus.
2010 m. vasario 11 d. kompanija paskelbė, kad nuo vasaros sezono planuoja naudoti savo antrinę bendrovę „Air One“ kaip mažų sąnaudų oro bendrovę. Jos pagrindiniu oro uostu tapo Milano Malpensa oro uostas.
2010 m. liepos mėnesį „Alitalia“ kartu su „Air France“, „KLM“ ir „Delta Air Lines“ sudarė bendrą įmonę skrydžiams per Atlantą – taip šios įmonės dalinasi pelnu nuo šių skrydžių.
2011 m. vasario 12 d. pasirodė pranešimai, jog „Alitalia“ planuoja jungtis su antra pagal dydį šalies oro linijų bendrove „Meridiana Fly“.
2017 m. balandį įmonės darbuotojai atsisakė susimažinti atlyginimus dėl sunkios kompanijos ekonominės būklės. Tuomet oro linijos paskelbė pradėsiančios bankroto procedūrą. Italijos vyriausybė suteikė leidimą pradėti bankroto procedūrą 2017 m. gegužės 2 d. Šalies vyriausybei atsisakius nacionalizuoti avialinijas, jos buvo parduodamos aukcione. 2017 m. birželį savo norą pirkti „Alitalia“ paskelbė EasyJet.
2021 m. rugpjūčio 24 d. įmonė paskelbė, kad šių metų spalio 15 d. nutrauks savo veiklą. Kaip ir planuota, šią dieną kompanija nutraukė savo veiklą, o jos operacijas perėmė naujai įkurta valstybės valdoma kompanija „ITA Airways“.
Šūkiai
Per savo veiklą nuo 2009 m. įmonė naudojo daug įvairių šaukinių, iš kurių nebuvo išskirtas nei vienas kaip pagrindinis:
Flotilė
„Alitalia“ valdė šiuos oro lainerius: (pavadinimas, naudojami skrydžiams, užsakyti), 2014 m. rugsėjo mėn. duomenys.
Pumpučiai (reikšmės)
Pumpučiais vadinami kaimai:
Juozas Jagminas
Juozas Jagminas (1878 m. kovo 6 d. Balčiai prie Vainuto – 1958 m. vasario 18 d. Kaunas) – Lietuvos karinis veikėjas, karo gydytojas, pulkininkas.
Biografija
Tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje, Japonijos-Rusijos karo ir Pirmojo pasaulinio karo dalyvis. 1920 m. vasario mėn. mobilizuotas į Lietuvos kariuomene, laikinai ėjo Pirmosios brigados vyr. gydytojo pareigas. 1920 m. liepos – gruodžio mėn. dalyvavo kovose su Lenkijos kariuomenės daliniais. 1922 m. pulkininkas, perkeltas į Antrąjį atskirąjį lazaretą. 1923–1926 m. Geležinkelių bataliono gydytojas. 1926 m. perkeltas į Pirmosios apygardos štabą, Alytaus ligoninės viršininkas, vėliau Ketvirtojo pėstininkų pulko vyr. sanitarijos karininkas. 1931–1937 m. Kauno karo ligoninės jaunesnysis ordinatorius. 1940–1941 m. ir vėliau Kauno poliklinikos ir kitų gydymo įstaigų gydytojas.
Sangrūda
Sangrūda – kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 12 km į pietus nuo Kalvarijos, prie kelio. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Netoliese yra Lietuvos ir Lenkijos siena. Kaime stovi medinė Sangrūdos Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės bažnyčia (pastatyta 1999 m.), Sangrūdos gimnazija, savivaldybės vaikų laikinosios globos namai, biblioteka, paštas (LT-69037).
Etimologija
Vietovardis siejamas su bendrinės kalbos žodžiu sangrūda – „kas susigrūdę, susitelkę; susikimšimas, spūstis“.
Geografija
Sangrūdos bažnytkaimis yra prie Gazdos upelio (kairysis Kirsnos – Šešupės šakos – intakas, 15 km ilgio). 26 km į šiaurės vakarus nuo Seinų, 10 km į pietus nuo Kalvarijos, tik 4 km nuo buvusios Lietuvos-Lenkijos administracinės linijos.
Istorija
1738 m. minimas karališkasis Sangrūdos dvaras. Pirmą kartą Sangrūda minima 1744 m. Vilniaus vyskupijos parapijų sąrašuose. Nuo senų laikų Sangrūda buvo gretimo Mockavos (Mockų) dvaro palivarkas. 1824 m. jo savininkas buvo rusų generolas Suvorovas. 1922 m. dvaras išdalintas, jo vietoje susikūrė kaimas. XIX a. Sangrūda buvo palivarkas Suvalkų apskrities Mockavos valsčiuje.
Parapija Sangrūdoje atsirado dėl Lietuvos-Lenkijos demarkacijos linijos išvedimo. Po šių dviejų valstybių karo Punsko valsčius buvo padalintas į dvi dalis: pietinė su pačiu Punsku atiteko Lenkijai, šiaurinė – Lietuvai. Iš kaimų Lietuvos pusėje sudarytas Punsko valsčius su centru Sangrūdoje.
Sovietmečiu buvo kolūkio centrinė gyvenvietė.
Kultūra
Minint 2000-uosius eucharistinius metus bendruomenėje organizuota savivaldybės vaikų ir jaunimo šventė „Dainuojanti ir šokanti jaunystė“. Ta proga labiausiai pasižymėjusiems kultūroje klebonas įsteigė sidabrinius atminimo ženklus. Bažnytinėje aplinkoje minimos ir valstybinės šventės, atliekant literatūrines – muzikines kompozicijas. Kultūrinėje veikloje dalyvauja Sangrūdos vidurinės mokyklos moksleiviai, Trumpalių bei Reketijos užkardų kariai, parapijiečiai.
Amerikiniai triušiai
Amerikiniai triušiai (Sylvilagus) – kiškinių (Leporidae) šeimos žinduolių gentis. Paplitę Šiaurės ir Pietų Amerikoje.
Gentyje yra 16 rūšių:
Dujotekana
UAB Dujotekana – lietuviška energetikos bendrovė, viena stambiausių Lietuvos gamtinių dujų ūkyje veikiančių bendrovių. Įkurta 2001 m., šiuo metu įmonei vadovauja Rimandas Stonys (pirmtakas – Raimundas Paliukas).
Veiklos rodikliai
2003 m. pagal pajamas „Dujotekana“ užėmė 17 vietą tarp didžiausių Lietuvos įmonių. 2003 m. įmonės pajamos 514,6 mln. litų (39 proc. daugiau nei 2002 m., 369,4 mln. lt). „Dujotekanos“ pelnas prieš apmokestinimą 2003 m. siekė 55,8 mln. lt (214 proc. daugiau nei 2002 m., 17,8 mln. lt). 2005 m. „Dujotekana“ importavo 517 mln. kub. metrų dujų (49 proc. mažiau nei 2004 m., 1020 mln. kub. metrų). „Dujotekanos“ apyvarta 2005 m. siekė 170 mln. lt (2004 m. – 309 mln. lt); grynasis pelnas 2005 m. – apie 19 mln. lt.
Bendradarbiavimas
Rusijos koncernas „Gazprom“ 2006 m. bendrovei patvirtino 590 mln. kub. m gamtinių dujų importo kvotą. „Dujotekana“ dujas importuoja pagal dvišalę 2002-2012 m. dujų tiekimo sutartį. Bendrai su „Clement Power Venture Inc.” valdo „Kauno elektrinę”, bendradarbiauja su AB „Geonafta”, „Erdgasspeicher Kalle Gmbh”, Vokietijos energetikos koncernu RWE, taip pat Lietuvos geologijos tarnyba.
Privatizavimas
2002 m. prasidėjus „Lietuvos dujų“ privatizavimui, kai kurie politikai viešai abejojo proceso skaidrumu.
„UAB Dujotekana“ ir „Lietuvos dujos“ po 2002 m. įvykusio privatizavimo tapo monopolinėmis dujų tiekimo įmonėmis ir dujas tiekia su 17 ir atitinkamai 15 proc. antkainiais, kai valstybinės kainų ir energetikos kontrolės komisijos siūloma dujininkų pelno marža yra 7-8 proc. .
Dagtis
Dagtis, knatas (neteikt.) – žvakėje, lempoje ar spingsulėje esantis siūlas ar juostelė (paprastai – degus), kuris dega, nes dega juo kylantis skystas ar išlydytas kuras. Tokie dagčiai degdami skleidžia šviesą.
Degančių spiritinių lempučių dagčių liepsna naudojama kaitinimui.
Atskira dagčių kategorija yra senovinių dagtinių šaunamųjų ginklų (arkebūzų, muškietų) dagčiai ir senovinių patrankų šovimo dagčiai.
Slidės
thumb|right|150px|Kalnų slidė
Žagarių apylinkė
Žagarių apylinkė sovietmečiu buvo:
Slidės
Slidės – lentelių užlenktais priekiais pavidalo įtaisai, skirti šliuožti sniegu. Paprastai slidės yra žmonių transporto ar sporto priemonė, jos tvirtinamos prie abiejų kojų. Sportas, kuriame naudojamos slidės – slidinėjimas.
Dagtis
Žvakių dagčiai
Žvakės paprastai turi vieną dagtį, bet kai kurios storos žvakės gali turėti kelius tolygiai išdėstytus dagčius.
Alfred Verdroß-Droßberg
Alfred Verdroß-Droßberg (1890 m. vasario 22 d. Innsbrucke, Tirolis – 1980 m. balandžio 27 d. Insbruke, Austrija) – austrų teisininkas, teisėtyrininkas tarptautininkas, diplomatas, Vienos universiteto profesorius.
Dagtis
Skysto kuro dagčiai
Kita grupė įtaisų su dagčiais yra skystą kurą (aliejų ar kitus riebalus, žibalą, spiritą ir kt.) naudojančios spingsulės, lempos ir lemputės. Jos veikia lygiai taip pat kaip žvakių dagčiai, bet jose kuro nereikia išlydyti, nes jis ir taip skystas.
Dalis tokių įtaisų (pvz., žibalinės lempos) turi dagčio reguliatorių, kuriuo galima reguliuoti kyšančios dagčio dalies ilgį ir taip keisti liepsnos dydį. Ilgesnė kyšanti dalis leidžia vienu metu degti didesniam kuro kiekiui (didesnė ir šviesesnė liepsna), tačiau kai dagtis per ilgas liepsna ima rūkti (susidaro suodžiai), o pats dagčio galas nudega.
Slidės
Tačiau slidės naudojamos ir transporte:
Dagtis
Ginklų dagčiai
Ankstyvosios patrankos būdavo iššaunamos degančiu dagčiu, įtaisytu ant ilgos rankenos, paliečiant padegamąjį parako užtaisą specialioje patrankos vamzdžio drūtgalio angelėje.
Alfred Verdroß-Droßberg
Tėvas Ignaz Verdroß Edler von Drossberg, Austrijos-Vengrijos kariuomenės kaizerjėgergenerolas.
Dagtis
Kiti padegamieji dagčiai
Savotiškus dagčius naudoja cirko ir gatvių artistai, alsuojantys liepsna. T.y., jie išpučia smulkius degalų purslelius, kuriuos padega ranka laikomu padegikliu – strypu, kurio galas apsuktas specialiu audiniu ir atlieka dagčio funkciją.
Slidės
Medžioklinės slidės
Tai senoviškiausia slidžių rūšis. Skirtos judėti labai įvairiu sniegu, dažnai miške, kalvota vietove. Paprastai trumpos, vidutiniškai 150 cm, plotis iki 15-20 cm. Apačia neretai taip pakalta trumpaplaukiu kailiu (pvz., briedžių ar elnių kojų apatinės dalies kailiu, vadinamuoju kamusu), kad trumpi stangrūs plaukai būtų nukreipti atgal. Tokios slidės neslysta atgal, jomis kur kas lengviau šliuožti įkalne aukštyn.
Alfred Verdroß-Droßberg
Biografija
Kartu su Adolf Julius Merkl – Hans Kelseno mokinys.
Dagtis
Nedegamieji dagčiai
Inžinerijoje dagčiais vadinami ir degimui neskirti dagčiai – pvz., į tepalo vonią panardintas siauras kaspinėlis, kurio vienas galas nuolat tepa besisukančias mašinos dalis. Tokių tepimo įtaisų veikimas pagrįstas tepalo kilimu dagčiu kaip ir žvakėje, tačiau pakilęs tepalas ne dega, kaip kad žvakėse ir spingsulėse, o sunaudojamas tepimui.
Slidės
Lygumų slidės
Lygumų slidės – slidės, skirtos savo jėgomis judėti lyguma.
Alfred Verdroß-Droßberg
Biografija
Nuo 1922 m. Vienos diplomatijos akademijos, 1924–1960 m. Vienos universiteto profesorius, 1958–1977 m. EŽTT teisėjas.
Vilniaus Rytas
Statyba
Jame žaidė vėliau treneriais tapę Jonas Kazlauskas, Rimas Girskis, vadovo Rimantas Endrijaitis, 1979 m. Sovietų Sąjungos čempionate iškovojęs trečiąją vietą. Po trejų metų prie komandos prisijungė Šarūnas Marčiulionis, o 1987 m. – 16-metis Artūras Karnišovas.
1997 / 1998 m.
Klubą nusipirko dienraštis „Lietuvos rytas“. Iki tol egzistavusi „Statyba“ metams pervadinta „Statyba Lietuvos rytas“. Debiutiniame sezone LKL užimta 3 vieta, laimėta LKF taurė.
1998 / 1999 m.
Komanda nukeliavo iki LKL finalo, jame susikovė su dominuojančiu Kauno „Žalgiriu“. Pirmoje tarpusavio finalo serijoje nusileido Kauno ekipai 0–3. Pirmą kartą tapo LKL vicečempionais. „Lietuvos ryte“ ir LKL vienintelį sezoną sužaidė Šarūnas Jasikevičius, vėliau tapęs legionieriumi (į komandą trumpam grįžęs 2010–2011 m. sezono viduryje).
1999 / 2000 m.
Pirmą kartą iškovotas LKL čempionų titulas. Finalo serijoje nugalėtas Kauno „Žalgiris“ (3–1), nutrauktas Kauno ekipos dominavimas LKL. Klubas pradėjo aktyviai dalyvauti tarptautiniuose turnyruose. Tapo naujai įkurtos Šiaurės Europos krepšinio lygos (NEBL) vicečempionu. Taip pat pasiektas Saportos taurės pusfinalis, kuriame po dvejų varžybų nusileista Bolonijos „Kinder“ (namie laimėta 70–60, tačiau svečiuose pralaimėta 71–83).
Tuometinę komandą sudarė pagrindiniai vedliai Ramūnas Šiškauskas, Andrius Giedraitis ir Ericas Elliottas bei dar jauni Arvydas Macijauskas ir Robertas Javtokas. Komandai vadovavo Jonas Kazlauskas.
2000 / 2001 m.
thumb|left|upright|Lietuvos ryto gerbėjai Trumpą laiką gyvavusioje Suprolygoje užimta 7-a vieta grupėje, aštuntfinalio etape nusileista Stambulo „Efes Pilsen“ klubui. NEBL iškovota 3-ia vieta. Klubas tapo LKL vicečempionu, atkaklioje finalo serijoje nusileidęs Kauno „Žalgiriui“ 2–3.
2001 / 2002 m.
Iškovotas antras LKL čempionų titulas, finalo serijoje įveikus Kauno „Žalgirį“ 4–3. Komanda pasiekė pergalę ir tarptautiniame NEBL turnyre (paskutiniame lygos sezone) (nugalėta Permės „Ural Great“. Klubas dalyvavo R. Saportos taurėje, užėmė 1 vietą grupėje, tačiau ketvirtfinalyje pralaimėjo Jeruzalės „Hapoel“.
2002 / 2003 m.
FIBA čempionų taurės turnyre užimta 2 vieta grupėje. Klubas tapo LKL vicečempionais (finalo serijoje pralaimėjo Kauno „Žalgiriui“ rezultatu 2–4).
2003 / 2004 m.
ULEB taurės turnyre iškovota 1 vieta grupėje, tačiau ketvirtfinalyje pralaimėta Jeruzalės „Hapoel“. Komanda tapo LKL vicečempione, finalo serijoje nusileista Kauno „Žalgiriui“ 0–4.
2004 / 2005 m.
thumb|Vilniaus „Lietuvos ryto“ [[Siemens arena|„Siemens“ arena]] ULEB taurėje užimta pirma vieta grupėje, o vėliau laimėta ir pati taurė, finale įveikus Kozanio „Makedonikos“ (Graikija). Taip komanda pateko į Eurolygą. Tapta BBL vicečempionu, pralaimėjus Kauno „Žalgirui“. Taip pat tapta LKL vicečempionu, finalo serijoje nusileidus Kauno „Žalgiriui“ 0–4.
2005 / 2006 m.
Trečią kartą tapta LKL čempionu, finalo serijoje 4–0 įveikus Kauno „Žalgirį“. Taip pat tapta BBL čempionu, finale įveikus tą patį Kauno „Žalgirį“. Debiutuota Eurolygoje ir patekta į Europos stipriausių komandų 16-ką, grupėje iškovojus 2-ą vietą grupėje su 9 pergalėmis. Vėliau užimta 3 vietą tarp 4 klubų savo grupėje (dukart įveiktas Tel Avivo „Maccabi“ – praeitų metų Eurolygos čempionas).
2006 / 2007 m.
Užimta pirma vieta ULEB taurės grupėje, o vėliau nukeliauta iki finalo, kuriame pralaimėta Madrido „Real“. Nors turnyre komanda užėmė antrą vietą, vis tiek iškovojo kelialapį į Eurolygą, nes „Real“ iškopė į Ispanijos pirmenybių finalą ir pasinaudojo vienu iš keturių kelialapių, skirtų šiai šaliai. Tapta BBL čempionais. Tapta LKF taurės vicečempionais, finale nusileidus Kauno „Žalgiriui“. LKL reguliariajame sezone užimta antroji vieta, o finalo serijoje nusileista „Žalgiriui“ 2–4.
2007 / 2008 m.
Antrame Eurolygos sezone komanda užėmė pirmą vietą grupėje. Klubas iškovojo 11 pergalių iš 14 žaistų rungtynių, pasiekdamas geriausią Lietuvos klubų rezultatą Eurolygos pogrupio varžybose. „Top-16“ etape vilniečiai užėmė trečiąją vietą E grupėje bei 2 pergalėmis nepateko į ketvirtfinalį. Tapo LKF, BBL ir LKL turnyrų vicečempionais, finaluose nusileidę Kauno „Žalgiriui“.
2008 / 2009 m.
thumb|upright|[[Rimas Kurtinaitis 2008–2010 m. klubo vyr. treneris ]] thumb|left|Eurolygos rungtynės su [[Efes Pilsen S.K.|Stambulo „Efes Pilsen“, Chucko Eidsono ataka]] Sezonas pradėtas su 12 mln. litų biudžetu. Sezoną pradžioje treniravusį Antaną Sireiką pakeitė Rimas Kurtinaitis. Sezono pradžioje tapo nugalėtoju pirmą kartą surengtame BBL turnyre laimėti Prezidentų taurei (vėliau pervadintame į BBL taurę), pusfinalyje įveikė Kauno „Žalgirį“, o finale – Rygos „Barons“. 2008 spalį Eurolygai pasiūlius komanda sužaidė istorines rungtynes su NBA Oklendo „Golden State Warriors“ komanda.
Alfred Verdroß-Droßberg
Biografija
International Law Commission, Institut de Droit international narys.
Vilniaus Rytas
2008 / 2009 m.
Antrasis sezono iškovotas trofėjus – LKF taurė. Ją komanda laimėjo pusfinalyje nugalėjusi „Šiaulius“, o finale – „Žalgirį“ 84–82.
Antrą kartą tapta ULEB taurės čempionu, finale įveikus Maskvos „Chimki“ klubą (kurio biudžetą sudarė 35 milijonai eurų) 80:74 ir patekta į ateinantį Eurolygos sezoną.
2009 / 2010 m.
thumb|left|upright|2010 m. LKL čempionų taurė [[Vilnius|Vilniaus centre]] Dėl ekonominės krizės biudžetas sumažėjo perpus, siekė 6 mln. litų. Po praėjusio sėkmingo sezono klubas turėjo atsisveikinti su trimis startinio penketo žaidėjais – Marijonu Petravičiumi, Chucku Eidsonu ir Mindaugu Lukauskiu. BBL taurės finale nusileista Kauno „Žalgiriui“. Įžaidėjas Bojanas Popovičius pripažintas naudingiausiu Eurolygos spalio mėnesio žaidėju. Pirmas Eurolygos ratas pabaigtas turint 3 pergales iš 5 galimų. BBL finale nusileista Kauno „Žalgiriui“, tačiau laimėta LKF taurė bei LKL čempionatas, po atkaklios kovos įveikus „Žalgirį“ 4–3. Naudingiausiu LKL finalo serijos žaidėju tapo Martynas Gecevičius.
2010 / 2011 m.
Komanda sezoną pradėjo pasikeitusia sudėtimi bei nauju treneriu kroatu Draženu Anzulovičiumi. Tačiau jau sezono pradžioje treneris nepateisino vilčių, komandai patyrus kelis pralaimėjimus (vienas iš jų – BBL taurės finale), ir buvo atleistas. Lapkričio viduryje su komanda kontraktą pasirašė buvęs Lietuvos vyrų krepšinio rinktinės įžaidėjas Šarūnas Jasikevičius, lapkričio 17 d. sužaidęs debiutines rungtynes su Zagrebo „Cibonos“ klubu (Eurolyga). Reguliarųjį Eurolygos sezoną komanda baigė su 4 pergalėmis iš 10 ir, grupėje užėmusi ketvirtąją vietą, pateko į „Top-16“ etapą. Pasibaigus reguliariajam sezonui, komandą paliko Š. Jasikevičius, tačiau prisijungė kitas rinktinės žaidėjas Simas Jasaitis. „Top-16“ etape vilniečiai užėmė trečiąją vietą savo grupėje ir baigė kovą Eurolygoje. Neiškovotas nė vienas trofėjus – BBL pusfinalyje pralaimėta Rygos „VEF“, o LKF bei LKL finaluose pralaimėta Kauno „Žalgiriui“ (1–4).
Turnyrai
Praeityje „Lietuvos rytas“ yra dalyvavęs šiuose dabar nebeorganizuojamuose turnyruose ir lygose:
Pasiekimai
thumb|[[Logo iki 2018 m.]]
Treneriai
Visi komandos vyr. treneriai:
Slidės
Lygumų slidės
Tokios slidės ir joms skirti slidininkų batai turi būti kuo lengvesni, kadangi jomis šliuožiantis žmogus jas perneša savo jėgomis. Pastebėta, kad tokiomis slidėmis daug patogiau šliuožti, jei prie slidžių pritvirtinti batų priekiai, o kulnai laisvai pakyla.
Kalnų slidės
Kalnų slidės daug tvirtesnės ir sunkesnės už lygumų slides. Jomis slidininkas šliuožia nuo kalno veikiamas sunkio jėgos. Judant nuo kalno pasiekiamas didelis greitis, todėl kalnų slidės turi būti ypač tvirtos.
Kalnų slidės yra dviejų pragrindinių rūšių- alpinės (pritvirtintas bato ir priekis, ir kulnas) ir Telemarko (kulnai pasikelia įtempdami spyruokles, pritvirtintas tik bato priekis)
Kalnų slidininkas šliuožia pluktu, puriu kartais ir paledėjusiu sniegu. Greičio sumažinimui atliekama daug posūkių. Labai svarbu, kad posūkiuose slidės išlaikytų slidininką trajektorijoje, nepraslystų, todėl slidžių kraštai gaminami iš atsparaus metalo ir yra labai aštrūs, pagaląsti artimai stačiam kampui.
Kalnų slidinėjimui skirti batai yra aukšti ir tvirti, standūs, kad padėtų slidininkui valdyti slides trasoje. Alpiniai batai ištisi ir nelankstūs, Telemarko batai lankstosi per pėdą.
Apkaustai
Apkaustais batai tvirtinami prie slidžių.
Lygumų slidžių apkaustai turi būti kuo lengvesni, jie pritvirtina batų priekį, bet ne kulną. Bėgimo slidėms dažniausiai naudojamsos sistemos NNN (New Nordic Norm) rečiau SNS (Salomon Nordic System), dar rečiau NN75 (Nordic Norm 75)
Kalnų slidžių alpiniai apkaustai tvirtai pritvirtina prie slidės visą bato pado plokštumą, Telemarko tik priekį, tačiau keliant kulną tempiasi spyruoklės. Spyruoklių standumas parenkamas pagal slidinėjimo stilių ir sąlygas. Tememarko apkaustai anksčiau buvo vien NN75, apie 2008 metus atsirado nauja sistema NTN (New Telemark NorM)
Kalnų slidžių apkaustų spec. priemonės
Nugriuvus kojai sukama ar lenkiama didele jėga. Ypč tai pavojinga naudojant alpines slides. Dėl to alpinuose apkaustuose būtinas apsauginis išmetimas griuvimo atvejui. Iš Telemarko apkaustų batas išsineria, arba taip pat naudojamas išmetimo mechanizmas. Pasitaikydavo dažni atvejai, kai slidės nušliuoždavo nuo kalno ir jas būdavo sunku rasti. Be to, lėkdama nuo kalno slidė gali išvystyti didelį greitį ir sužeisti apačioje esančius žmones. Todėl slidės būdavo papildomai pririšamos prie kojų ilgesniu dirželiu. Tačiau pasitaikydavo atvejų, kai žmogui griūvant dideliu greičiu jis susižeisdavo į ant dirželių kabančias slides. Vienas toks mirtinas atvejis yra buvęs varžybų metu maždaug 1986 m. ant KPI slidinėjimo kalno. Maždaug tuo metu paplito stabdžiai – vieliniai „ragai“, įsmingantys į sniegą tuo metu, kai slidininko koja nėra prispausta prie slidės. Dabar suveikus apkaustams slidės, atsiskyrusios nuo slidininko, greitai sustoja ir nekelia pavojaus nei pačiam slidininkui, nei aplinkiniams. Tačiau reti NN75 apkaustai turi išmetimą bei stabdžius, todėl naudojami diržiukai. NTN aupkaustai turi išmetimo mechanizmą ir stabdžius.
Petras Vizbaras
Petras Vizbaras (slap. Vapsva; 1911 m. Pagojėje – 1953 m. liepos 22 d. Vilniuje) – Lietuvos partizanas.