cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Trakų apskritis (1795–1915)
Istorija
1915 m. apskritį vėl panaikino vokiečių okupacinė valdžia: didžioji dalis apskrities teritorijų įėjo į naujai sudarytą Kaišiadorių apskritį. Po Pirmojo pasaulinio karo buvusios apskrities teritorijos buvo padalintos tarp Lietuvos ir Lenkijos. Taip suformuota Lietuvos kontroliuojama Trakų apskritis ir Lenkijos kontroliuojama Trakų apskritis.
Administracinis suskirstymas
1913 m. apskrityje buvo 16 valsčių:
Garajis
Garajis arba Ilgė, Ilgys, Štukų ežeras  – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajone, bei Latvijoje, Jekabpilio savivaldybėje, 3,5 km į šiaurę nuo Onuškio. Lietuvoje yra ~ 41,2 ha ežero. Išsidriekęs rytų-vakarų kryptimi 2,97 km, plotis siekia 0,52 km. Altitudė 96,7 m. Gylis iki 3,4 m. Ežero dubuo rininės kilmės. Dalis pietinio ir šiaurrytinio krantų aukšti, kitur – žemesni, vietomis pelkėti, apaugę medžiais ir krūmais. Kranto linija vingiuota, jos ilgis 9 km. Pakrantės kalvotos, Lietuvos pusėje plyti dirbami laukai, Latvijoje – daugiausia apaugę miškais. Ežere yra 3 miškingos salos, kurių plotai 0,45 ha, 0,36 ha ir Latvijoje 0,12 ha. Iš Garajo ežero išteka upelis į Vyžuoną (Nemunėlio baseinas).
Netoli pietinio ežero kranto įsikūręs Ilzenbergo kaimas ir Ilzenbergo dvaro sodyba, prie pietrytinio – Alksnių kaimas.
Rarogas
Rarogas arba Rarašekas, Rarigas  – slavų mitologijos ugninė dvasia, susijusi su namų židinio kultu. Pasak čekų tikėjimo, Rarogas gali atsirasti iš kiaušinio, kurį devynias dienas ir devynias naktis ant krosnies peri žmogus.
Rarogas įsivaizduojamas kaip paukštis, paprastai plėšrus (viduramžių čekų raroh – „sakalas“), arba drakonas su žaižaruojančiu kūnu, liepsnų plaukais, iš nasrų skleidžiąs švytėjimą. Taip pat vaizduojamas kaip ugnies verpetas (plg. lietuvių Aitvarą).
Gali būti, kad Rarogo paveikslas genetiškai susijęs su senovės rusų Svarogu ir Rachu (rusiškuose užkalbėjimuose žinomas toks sausvėjo pavadinimas Strach-Rach), taip pat senovės iranėnų Veretragna, kurio viena iš apraiškų – sakalas. Kaip tabuizuotą Rarogo vardo atmainą galima laikyti kašubų Tvarogą. Panašu, kad Rarogo kaip ugninės dvasios (anksčiau galbūt ir dievo) paveikslas buvo bendraslaviškas.
Jasinuvata
Jasinuvata  – miestas pietryčių Ukrainoje, Donecko srityje; Jasinuvatos rajono administracinis centras, nors rajonui nepriklauso. Nuo Donecko, Donecko srities administracinio centro, nutolęs 21 km. Jasinuvatoje yra didelė geležinkelio sankryža. Mieste gyvena 34 269 gyventojai (2021 m. duomenimis).
Istorija
Įkurtas 1872 m. kaip geležinkelio stotelė, kuri XX a. pradžioje tapo svarbiu geležinkelio mazgu.
Nuo 2014 m. balandžio vidurio prorusiški separatistai užėmė kelis Donecko ir Luhansko sričių miestus ir miestelius, įskaitant Jasinuvatą. 2014 m. rugpjūčio 17 d. Ukrainos pajėgos, kaip pranešama, užėmė miestą iš prorusiškų separatistų, tačiau kovos dėl miesto kontrolės tęsėsi. Rugpjūčio 19 d. Ukrainos pajėgos teigė, kad po pergalės valo Jasinuvatą nuo likusių separatistų pajėgų. Nepaisant šių teiginių, Jasinuvatą toliau kontroliavo prorusiški separatistai – Donecko Liaudies Respublika.
Dėl karo padėties 2014 m. geležinkelio eismas buvo nutrauktas.
ESBO duomenimis, teritorija tarp Jasinuvatos ir kaimyninės, Ukrainos kariuomenės kontroliuojamos, Avdijivkos yra vienas iš karštųjų karo Donbase taškų.
Vakarų romanų kalbos
Tipologiškai vakarų romanų kalboms priskiriama mirusi ladino kalba, kuria šnekėjo žydų pabėgėliai Rytų Viduržemyje. Vakarų romanų, ypač centrinės Romanijos (vadinamojo Romanų pusmėnulio), kalbos drauge yra artimiausios klasikinei lotynų kalbai, nes, kitaip negu rytų romanų kalbos, jos niekada su ja nebuvo praradusios ryšių, taip pat ir rašytinių. Prancūzų ir ypač labai germanizuota valonų kalbos, susidariusios Šiaurės Galijoje, kartais priskiriamos periferinėms vakarų romanų kalboms, nes pasižymi gausybe netipiškų liaudies šnekamajai lotynų kalbai naujovių.
Šaudymas 1912 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Sportinis šaudymas 1912 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyko ketvirtą kartą olimpinių žaidynių istorijoje. Švedijos ir JAV rinktinės dominavo varžybose.
Dalyvavusios šalys
284 šauliai iš 16 šalių startavo žaidynėse:
Medalių lentelė
thumb|left
Čiukčių kalnynas
Čiukčių kalnynas, dar vadinamas Čiukčių kalnagūbriu (Чукотский хребет) arba Anadyrio kalnagūbriu (Анадырский хребет) – vidutinio aukščio kalnų virtinė šiaurės rytų Azijoje, Rusijoje, Čiukotkoje. Tęsiasi nuo Čaūno užutėkio ir į rytus nuo Amguemos pereina į 500–1000 m aukščio aukštumas ir kalvagūbrius. Ilgis apie 450 m. Aukščiausios viršūnės yra šiaurėje – Šelago (1105 m), Ekiatapo (1522 m), Pegtymelio (1810 m).
Šiauriniai gūbriai sudaryti daugiausia iš smiltainio ir skalūnų bei granitinių intarpų, o pietuose būdingos vulkaninės uolienos. Yra alavo, gyvsidabrio, akmens anglies telkinių. Čiukčių kalnynas sudaro vandenskyrą tarp Arkties vandenyno jūrų baseino upių (Pegtymelis, Paliavamas, Amguema) ir Beringo jūros baseino upių (Belaja, Kančalanas).
Būdingas rūstus, darganotas klimatas. Žiema trunka 7–8 mėnesius, vasara trumpa ir vėsi. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra nuo -15 °C pietryčiuose iki -30 °С, liepos temperatūra – nuo 3 °С šiaurėje iki 10 °С pietuose. Per metus iškrenta 250–400 mm kritulių. Rytinėje dalyje dažnai tvyro rūkas.
Prie jūrų krantų prieinančiose kalnų srityse veši tundra (viksvų ir švylių kemsynai) bei plyti pelkės, žemutiniuose kalnų šlaituose auga kalnų tundros augmenija, o viršūnėse tvyro kalnų arktinė dykuma.
Max Bernhard Weinstein
Maksas Bernhardas Veinsteinas (1852 m. rugsėjo 1 d. Kaune – 1918 m. kovo 25 d. Berlyne) – Lietuvos žydų kilmės Vokietijos imperijos fizikas ir filosofas. Žinomas kaip Alberto Einšteino reliatyvumo teorijos kritikas ir pandeizmo teologinės teorijos tyrinėtojas.
Biografija
Gimė 1852 m. rugsėjo 1 d. Kaune. Dėstė elektrodinamiką Berlyno universitete. 1883 m. išvertė James Clerk Maxwell knygą Treatise on Electricity and Magnetism į vokiečių kalbą. 1886 m. tapo Berlyno universiteto fizikos docentu. Kritikavo A. Einšteino reliatyvumo teoriją, kad ši gravitaciją pavertė svarbiausia jėga, kuri kontroliuoja gamtos dėsnius, atsižvelgdamas į šią kritiką astronomas Wilhelm Julius Foerster įtikino A. Einšteiną parašyti detalesnį savo teorijų paaiškinimą. 1901-1908 m. parašė 4 tomus apie termodinamikos teoriją. Nuo 1911 m. buvo Kanto draugijos narys. Parašė kelias filosofines knygas apie animizmą, panteizmą ir deizmą, pateikė pandeizmo teoriją. Mirė 1918 m. kovo 25 d. Berlyne.
Olegas Goltvianskis
Olegas Goltvianskis (, g. 1980 m. rugsėjo 8 d. TSRS, Ukrainos TSR, Charkovo sritis, Charkovas) – Ukrainos karinis, politinis bei visuomenės veikėjas. Žinomas dėl savo antirusiškos ir antisovietiškos pozicijos. Jis už Lietuvos, Latvijos, Estijos, Lenkijos, Ukrainos ir kitų šio istorinio regiono susivienijimą.
Biografija
Olegas Goltvianskis gimė Charkovo mieste. Dalyvavo nacionalistiniame judėjime, užsiėmė kazokų atkūrimu. Jis buvo išrinktas Poltavos srities vietos tarybos deputatu. 2009 m. Goltvianskis vadovavo Ukrainos nacionalinei sąjungai. Jis yra daugelio politinių akcijų Ukrainos ir Rusijos teritorijoje organizatorius. 2012 m. Olegas Goltvianskis buvo suimtas ir nuteistas už eitynes prieš nelegalią migraciją Charkove. Jis priešinosi V. Janukovyčiaus režimui ir buvo vienas iš Euromaidano organizatorių. Prasidėjus antiteroristinei operacijai, savanoriu išvyko į Donbasą. Vadovavo Pečersko batalionui. O. Goltvianskis buvo išrinktas deputatu Liubotyno mieste. 2016–2020 metais jis tarnavo Specialiųjų operacijų pajėgose. Olegas Goltvianskis yra pasipriešinimo judėjimo doktrinos bendraautorius. 2020 metais jis kandidatavo į Aukščiausiąją Radą, bet atsiėmė savo kandidatūrą. Nuo 2021 m. jūrų pėstininkų korpuso kovos su sabotažu padalinio vadas. Turi du išsilavinimus: juristas – teisės bakalauras, inžinierius-energetikas. Apie jį nufilmuota keletas filmų, bei reportažų, tarp jų „Slaptasis karas“ ICTV (Ukraina), „Karinė paslaptis“ REN TV (Rusija).
Laisvė barikadose
Laisvė barikadose (kitaip Laisvė, vedanti liaudį, 1830 m. liepos 28) – prancūzų XIX a. dailininko Eženo Delakrua (1798–1863) paveikslas, eksponuojamas Luvro muziejuje Paryžiuje.
Apie paveikslą
Paveikslas nutapytas 1830 m. Jo vaizdinys masinėje kultūroje paprastai siejamas su Prancūzijos Didžiąja revoliucija. Iš tikro paveikslas įkvėptas 1830 m. liepos revoliucijos, kuri truko vos kelias dienas ir kurios metu Prancūzijoje buvo nuverstas karalius Karolis X ir į valdžią atėjo Lui Pilypas. Masiniai neramumai ir susirėmimai įvyko visai netoli Delakrua studijos Paryžiuje. Delakrua buvo sukrėstas ir įkvėptas matytų kovos vaizdų. Savo broliui Šarliui Delakrua rašė: „aš ėmiausi šiuolaikinės temos, barikados, ir jei aš nekovojau dėl savo Tėvynės, tai dėl jos bent tapysiu“. „Laisvė barikadose“ buvo nutapyta nuo 1830 m. spalio iki gruodžio pradžios ir tapo vienu revoliucinių judėjimų simbolių.
„Laisvė barikadose“ buvo eksponuota 1831 m. Salone ir sukėlė didelį pasipiktinimą. Laisvės įvaizdyje vaizduojama moteris buvo išvadinta „darbo liaudimi“, „žvejo žmona“ ir „valkata“. Publika buvo šokiruota, kad revoliucijos vedliais pavaizduoti žemos socialinės padėties žmonės, apiplyšę, purvini, darbininkai. Paveikslas buvo vadinamas pasityčiojimu iš 1830 m. liepos revoliucijos, kuri iš esmės apgynė vidutinės klasės interesus, suvaržė aristokratijos ir Bažnyčios, tačiau niekuo nepakeitė žemesniųjų sluoksnių − darbininkų, valstiečių, šachtininkų ir kt., padėties. Be idealizmo, nuogomis krūtimis pavaizduota Laisvė su Prancūzijos respublikos vėliava, vedanti žmones per žuvusių kūnų sąvartą, atrodė šokiruojančiai tarp akademinio klasicizmo ir romantizmo kūrinių.
Laisvė pavaizduota su raudona kepuraite, Didžiosios Prancūzijos revoliucijos metu išpopuliarintu simboliu, kuris savo ruožtu buvo įkvėptas Romos imperijos laikų išlaisvintų Frygijos vergų dėvimos kepurės. Paveiksle galima įžvelgti Fransisko Gojos, Teodoro Žeriko ir Antuano-Žano Gro įtakų apraiškas. Preliminarūs Delakrua eskizai rodo, kad paveikslo Laisvės figūra iš pradžių buvo paremta ankstesniu Delakrua paveikslu „Graikija Misolongio griuvėsiuose“. Paveiksle vaizduojami įvairių socialinių sluoksnių atstovai: gatvės valkata su dviem pistoletais, fabriko darbuotojas baltais marškiniais, padienis darbininkas iš kaimo su mėlynais marškiniais, ant kelių prieš Laisvę. Kovotojas su cilindru ir šautuvu rankose tikriausiai vaizduoja studentą ar kultūros žmogų. 1831 m. paveikslą įsigijo Prancūzijos vidaus reikalų ministerija ir eksponavo jį Liuksemburgo rūmų galerijoje iki 1832 m., kai jis buvo nukabintas ir padėtas saugojimui. Gali būti, kad tai buvo susiję tiek su paveikslo vaizdavimu, tiek dėl priminimo apie Burbonų monarchijos pralaimėjimą. Po 1848 m. revoliucijos paveikslas buvo trumpai eksponuotas ir į Luvro kolekcijas perkeltas 1874 m.
Vėliau paveikslas tapo vienu XIX ir XX a. revoliucinių nacionalinių judėjimų, socialistinės ir komunistinės ideologijų, kovos už žemųjų socialinių sluoksnių ir moterų teises simboliu. Laisvės įvaizdžio motyvai buvo panaudoti garsiojoje prancūzų JAV dovanotai Niujorko „Laisvės statuloje“. Bendrąja nuomone, berniuko šalia Laisvės įvaizdis buvo panaudotas Viktoro Hugo romane „Vargdieniai“ Gavrošo portrete. Nuo 1979 iki 1994 m. paveikslas buvo vaizduojamas ant Prancūzijos 100 frankų banknoto. Paveikslas buvo eksponuojamas Paryžiaus Luvro muziejuje iki 2012 m., kai jis buvo perkeltas į Luvro naujai atidarytą padalinį Prancūzijos Lanso mieste. 2013 m. paveikslas buvo subjaurotas lankytojos, kuri buvo įsitikinusi, kad rugsėjo 11 d. atakos esą buvo sąmokslų dalis. Laimei, žala paveikslui buvo minimali. Po to paveikslas grąžintas į Luvro pagrindinį muziejų Paryžiuje.
Skynimai (Trakai)
Skynimai – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Babriškių.
Vakarų Logonės regionas
Vakarų Logonės regionas  – administracinis regionas Čado pietinėje dalyje. Vakaruose turi sieną su Kamerūnu. Administracinis centras – Mundu.
Geografija
Regionas yra savanų gamtinėje srityje. Prateka Logonės ištaka – Vakarų Logonė. Paviršius pietuose kalnuotas.
Gyventojai
Regionas priklauso Adamavos kultūrinei zonai. Daugiau nei 90 % krašto gyventojų yra sarai (jų subetnosas ngambajai).
Administracinis suskirstymas
Vakarų Logonės regionas padalintas į 4 departamentus (skliaustuose – administracinis centras):
Teofilė Magdalena Radvilaitė
Teofilė Magdalena Radvilaitė promo voto Bžostovska secundo voto Fersenova (g. 1745) – Stanislovo Bžostovskio, vėliau Hermano Gustavo Ferseno žmona.
Biografija
Buvo Leono Mykolo Radvilos duktė.
Šeima
Ištekėjo už Stanislovo Bžostovskio, vėliau už Rusijos generolo Hermano Gustavo Ferseno (Ivano Ferseno pusbrolio).
Elzė iš Gilijos
Elzė iš Gilijos  – 2000 m. Lietuvos kino studijoje kartu su Vokietijos firmomis Q&Q Medien GmbH bei Filmburo NW Rytprūsių rašytojo Ernsto Vicherto (1831–1902) apysakos „Šaktarpis“ motyvais sukurtas meninis filmas. Drama. Filmo trukmė – 110 min.
Apie filmą
Šis filmas – tai sakmė apie aistringą meilę, neapykantą ir kerštą, istorija, nukelianti į XIX amžiaus egzotišką Mažąją Lietuvą – unikalių papročių, įstabios gamtos ir nepaprasto istorinio likimo kraštą. Pavaizduotas suvokietintas Kuršių nerijos kraštas. Tai buvo ir kaip pripažinto kino meistro darbas, ir kaip tvirtas žingsnis į priekį techninėje srityje. Pirmas lietuviškas ir bendros gamybos su vokiečiais didelio biudžeto filmas su „Dolby Surround“ garsu ir puikiais kompiuterinės grafikos efektais.
Rinkimai Baltarusijoje
miniatiūra|240px|left|Opozicijos protesto mitingas per prezidento rinkimus 2006 m.
Elzė iš Gilijos
Siužetas
Keršto ir sužlugdytos meilės, neapykantos ir atlaidumo istorija. Kostiuminio psichologinio epo veiksmas rytuliojamas Kuršių nerijoje XIX a. viduryje. Filmo centre – prūso žvejybos verslo viršininko Griunbaumo ir našlio lietuvių jūreivio Jurgaičio konfliktas. Per nelaimingą atsitikimą Jurgaitis apkaltinamas žmogžudyste ir Griunbaumas pasodina jį į kalėjimą. Jurgaičio dukterį Elzę priglaudžia jo draugas Mykolas. Elzė užauga. Tarp jos ir Mykolo sūnaus įsiplieskia gilūs jausmai. Jiems priešinasi Mykolo žmona Gryta. Sugrįžęs iš kalėjimo Jurgaitis keršija Griunbaumui, kurį išgelbėja Jurgaičio duktė.
Rinkimai Baltarusijoje
Prezidentą penkeriems metams renka Baltarusijos Respublikos piliečiai. Nacionalinį susirinkimą sudaro dveji rūmai – Atstovų rūmai  ir Respublikos Taryba. Atstovų rūmuose posėdžiauja 110 deputatų, išrinktų vienmandatėse rinkimų apygardose ketverių metų kadencijai. Respublikos Taryboje yra 56 nariai, renkami netiesioginiais rinkimais, kuriuos skiria regioninės deputatų tarybos ir 8 nariai, kuriuos skiria šalies prezidentas.
Baltarusija yra prezidentinė respublika. Nors opozicinėms partijoms leidžiama dalyvauti rinkimuose, tačiau nelaikoma, kad jos turi realią galimybę gauti valdžios svertų. 2016 m. vasario mėn. išleistame „Rinkimų integracijos projekte“, skirtame 2015 m. visuotiniams rinkimams, Baltarusija įvertinta kaip „neatitinkanti tarptautinių rinkimų vientisumo standartų“. Nuo 1996 m. Europos Sąjunga ir JAV nepripažino sąžininga ir teisinga nė vienos Baltarusijos rinkimų kampanijos, o Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos (ESBO) stebėtojai pavadino falsifikacija prezidento rinkimų 2001 m. rezultatus.
Rytų Logonės regionas
Rytų Logonės regionas  – administracinis regionas Čado pietinėje dalyje. Pietuose turi sieną su Centrinės Afrikos Respublika ir Kamerūnu. Administracinis centras – Doba.
Geografija
Regionas yra savanų gamtinėje srityje. Prateka Logonės ištakos – Rytų Logonė ir Vakarų Logonė. Paviršius pietuose kalnuotas (iki 1188 m aukščio).
Gyventojai
Regionas priklauso Adamavos kultūrinei zonai. Daugiau nei pusė krašto gyventojų yra Centrinio Sudano kalba kalbantys sarai (jų subetnosai ngambajai, lakai, mangai, bedžondai, gorai, gulajai). Pietvakarinėje regiono dalyje gyvena Adamavos-Ubangio kalbomis kalbantys karangai, kuo, nzakambajai, panai.
Administracinis suskirstymas
Rytų Logonės regionas padalintas į 6 departamentus (skliaustuose – administracinis centras):
Šv. Charitina Lietuvaitė
Biografija
Kadangi jos hagiografija neišliko, apie jos gyvenimą žinoma labai mažai. Paaugusi, apie 1233 m. buvo ištekinta už Naugardo kunigaikščio Jaroslavo Vsevolodovičiaus sūnaus Fiodoro Jaroslavičiaus, tačiau jos vyras per vestuvių išvakares paslaptingai mirė. Neištekėjusi įstojo į šventųjų Petro ir Povilo vienuolyną, tapo vienuole. Ten ji užsitarnavo pamaldžiosios statusą ir tapo abate. 2009 m. istorikas Algimantas Bučys iškėlė hipotezę, kad ji gali būti Tautvilo dukra, kuri pabėgo į Naugardą nužudžius tėvą.
Veretragna
Veretragna, vėliau Varahramas, Bahromas  – iranėnų karo ir pergalės dievas. Veretragnos paveikslas atsiradęs dar bendrais indoiranėnų laikais, nes Veretragnos („įveikiančio kliūtis“) atitikmuo vedų religijoje yra Indros epitetas vṛtrahan. Gali būti, kad seniau buvusi bendra indoiranėnų dievybė *vṛtaghan.
XIV-oje Avestos „Jaštoje“ aprašyti Veretragnos pavidalai: vėjas, jautis, žirgas, kupranugaris, briedis, erelis arba sakalas, avinas, ožys, nuostabus karys. Jis Zaratuštrai skyrė vyrišką jėgą, rankų tvirtybę, kūno galią, aštrią regą. Viena iš Veretragnos apraiškų – sakalas Vargana – „Avestoje“ vaizduojamas kaip karališkosios valdžios simbolis, sauliškasis pradas farnas.
Meškos galva
Per šią apytikriai 0,3 km pločio kopą driekiasi kelias. Ant Meškos galvos įrengta apžvalgos aikštelė, matyti jūra ir marios. Kopa apėmė 2006 m. įvykusio gaisro išdegintus miško plotus. Prie Meškos galvos (vakarinėje pusėje) plyti Meškadaubės raguva. 1892 m. šioje raguvoje buvo pastatyti laikini barakai miško sodintojams (kopų apželdinimo darbai užtruko iki 1895 m.). Paskui čia veikė miško priežiūros tarnyba, tarpukariu buvo įsikūrusi pasienio policija, gyveno darbininkai.
Kopos pavadinimas pirmąkart šaltiniuose paminėtas XIX a. pab.; teigiama, kad vietiniai gyventojai kopą taip pavadino dėl to, kad jos siluetas primena meškos galvą.
NGC 1097
thumb|220px|NGC 1097 skersinė spiralinė galaktika
NGC 1097 (arba Caldwell 67) – skersinė spiralinė galaktika, esanti Krosnies žvaigždyne. Nuo Žemės nutolusi apytikriai 45 mln. šviesmečių, objekto regimasis ryškis – 9,2.
Didžiulės NGC 1097 galaktikos spiralinės vijos nusidriekia į erdvę daugiau nei 100 000 šviesmečių. Apie galaktiką skrieja mažesnės nykštukinės galaktikos. NGC 1097 centre glūdi supermasyvi juodoji bedugnė, daugiau nei 100 mln. kartų masyvesnė už Saulę. Per ganėtinai trumpą laiką, tarp 1992 ir 2003 m., šioje galaktikoje buvo užfiksuotos trys supernovos. Nuo tada NGC 1097 galaktika yra mėgstamas supernovų „medžiotojų“ taikinys.
Šią galaktiką 1790 m. atrado astronomas William Herschel. Iš pradžių ji laikyta ūku, nes iki XX a. apie kitų galaktikų egzistavimą nebuvo žinoma.
Teigiama, kad Šiaurės pusrutulyje palankiausios sąlygos stebėti šią galaktiką yra žiemos pradžioje, o Pietų pusrutulyje – vasaros pradžioje. Norint įžiūrėti ne tik šviesų galaktikos branduolį, bet ir blyškesnes spiralines vijas, reikalingas didelis teleskopas.
Skynimiečiai
Skynimiečiai – buvęs kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Daugėlaičių.
Brodnicos valsčius
Brodnicos valsčius gali reikšti:
Nils van der Poel
Nils van der Poel (g. 1996 m. balandžio 25 d.) – Švedijos greitojo čiuožimo sportininkas, olimpinis čempionas ir pasaulio rekordininkas.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1979–1980 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1979–1980 m.
Nils van der Poel
Biografija
2012 m. Nils van der Poel dalyvavo jaunimo žiemos olimpinėse žaidynėse ir užėmė 5-ą vietą berniukų 3000 m varžybose. 2014 m. švedas laimėjo pasaulio jaunimo čempionatą.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1979–1980 m.
1979–1980 m. Šiaurės Airijos futbolo taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
Ukrainos Liaudies Respublikos karinis oro laivynas
ULR karinis oro laivynas (ukr. Повітряний флот Української Народної Республіки (1917-1921 m.), Повітряний флот Української Держави (1918 m.)) buvo Ukrainos Liaudies Respublikos karinių oro pajėgų pavadinimas šios šalies egzistavimo laikotarpiu (1917–1921 m.).
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1979–1980 m.
Finalo rungtynės
-
Nils van der Poel
Biografija
Savo debiutinėse 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse van der Poel dalyvavo 5000 m distancijos čiuožimo varžybose ir užėmė 14-ą vietą.
Ukrainos Liaudies Respublikos karinis oro laivynas
Istorija
1917 metų rudenį Ukrainos teritorijoje buvo dislokuotos gana reikšmingos Rusijos Imperijos karinės aviacijos pajėgos – iki 330 kovinių lėktuvų. Juose buvo:
Nils van der Poel
Biografija
2021 m. pasaulio čempionate švedas laimėjo du aukso medalius bei pagerino pasaulio rekordą 10000 m distancijoje. Tų pačių metų pabaigoje sportininkas pasiekė ir 5000 m distancijos pasaulio rekordą.
2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse švedas pasiekė naują 5000 m olimpinį rekordą ir iškovojo aukso medalį. 10000 m distancijoje švedas užfiksavo naują pasaulio rekordą 12:30.74 ir iškovojo antrą olimpinį aukso medalį.
Ukrainos Liaudies Respublikos karinis oro laivynas
Istorija
Rusijos karo aviacija turėjo platų mokymo įstaigų tinklą, daugiausiai išsidėsčiusį Pietų Ukrainoje ir Kryme. Tačiau šios įstaigos ne pilnai tenkino fronto poreikius tiek parengtų specialistų skaičiumi, tiek jų rengimo kokybe. Ypač smarkiai trūko naikintuvų pilotų ir automobilių mechanikų.
Ukrainos karinių oro pajėgų formavimas Centrinės Rados laikotarpiu vyko itin sunkiomis sąlygomis, jį stabdė daugybė vidinių ir išorinių veiksnių, vienas kurių buvo aiškios ginkluotųjų pajėgų plėtros koncepcijos trūkumas.
1917 m. gruodžio 13 d. Ukrainos Centrinė Rada oficialiai įkūrė oro laivyną. Jos vadu paskirtas pulkininkas leitenantas Viktoras Pavlenko. Jam buvo pavaldūs du aviacijos ir oro navigacijos inspektoriai (vadai): pirmasis tvarkė visus su lėktuvais susijusius reikalus, antrasis – kuravo aviacijos dalinius, kurie eksploatavo oro balionus (vadintus „dešrelėmis“ (ukr. “ковбаса”).Svarbi Ukrainos karinės vadovybės užduotis buvo aviacijos dalinių perdislokavimas iš fronto linijos, kur buvo jaučiama bolševikų įtaka, į Ukrainos vidinius regionus.
Pirmuoju Ukrainos aviacijos vadu tapo pulkininkas leitenantas Viačeslavas Baranovas. Į tarnybą Ukrainos Liaudies Respublikos kariuomenėje jis įstojo įgyvendindamas Baltosios gvardijos sąmokslininkų planą iš Ukrainos išvežti buvusį Pietvakarių fronto aviacijos turtą. Etmono Pavelo Skoropadskio laikais V. Baranovas organizavo masinį lėktuvų ir aviacijos medžiagų eksportą iš Ukrainos į Baltosios gvardijos Dono ir Savanorių armijas, taip pat prisidėjo prie masinio lakūnų dezertyravimo į Dono regioną.
1918 m. sausio mėnesio pradžioje Ukrainos aviacijos administracijos registruose jau buvo įrašyti 188 orlaivių, priskirtų 26 skirtingiems tipams.
1918 m. buvo suformuotos aštuonios korpuso aviacijos divizijos, daugiau nei 30 aviacijos pulkų ir keli aviacijos būriai. 1918 metų vasarą šie daliniai turėjo beveik 200 įvairaus tipo orlaivių, įskaitant ir sunkiuosius bombonešius. Šiuo laikotarpiu buvo pradėtas planingas kovinių ir pagalbinių aviacijos bei dirižablių vienetų formavimas, imtasi priemonių juos aprūpinti technika ir personalu, kovinis rengimas.
Ukrainos Liaudies Respublikos Direktorijos oro pajėgos buvo aktyviai naudojamos Nepriklausomybės kare 1919-1920 m. Kartu su kovinėmis operacijomis (žvalgyba, bombardavimo antskrydžiai, skirti paremti sausumos pajėgas), ne mažiau svarbi ULR oro laivyno veikla buvo diplomatinių kurjerių skrydžiai. Šiam tikslui turėjo būti sukurtas visas reguliarių oro linijų tinklas, kuris jungtų Ukrainą su kitomis šalimis. Tačiau šis planas nebuvo pilnai įgyvendintas.
Didžiausia kovinė ULR laivyno galia buvo pasiekta 1919 m. rugpjūtį Ukrainos armijų puolimo prie Odesos išvakarėse kai, kai kuriais skaičiavimais, Direktorija turėjo iki 26 kovos lėktuvų. Vėlesniu laikotarpiu Ukrainos Liaudies Respublikos aviacijos pajėgos palaipsniui mažėjo ir 1920 m. rudenį jos buvo sumažintos iki vieno oro pajėgų dalinio – 1-ųjų Zaporožės oro laivyno, kuris turėjo 3–5 orlaivius. Tačiau net ir šis mažas dalinys aktyviai dalyvavo karo veiksmuose iki paskutinių kovų dienų 1920 m. lapkričio mėn. Net ir po galutinio pralaimėjimo Nepriklausomybės kare ir Direktorijos kariuomenės dalinių internavimo Lenkijos stovyklose, Ukrainos Liaudies Respublikos karinių oro pajėgų vadovybė dėjo visas pastangas aviacijos daliniams išsaugoti, tikėdamasi kovą tęsti ir ateityje.
Struktūra
Ukrainos karinių oro pajėgų štabas buvo įsikūręs Kijeve, adresu Chreščiatiko g. 42. Visi Ukrainos teritorijoje I Pasaulinio karo pabaigos metu buvę Rusijos aviacijos daliniai, pasiskelbę ukrainietiškais, turėjo būti pavaldūs pulkininkui leitenantui V. Baranovui.
Iš šių pajėgų buvo suformuoti keturi aviacijos parkai: 1-asis (Odesa), 3-asis ir 5-asis (Kijevas), 6-asis (Poltava). Tačiau kai čia prasidėjo Ukrainos aviacijos organizavimas, kariškių beveik neliko: daug jų buvo demobilizuoti ir išvyko namo.
ULR oro laivynas oro mūšiuose su bolševikais ir lenkais naudojo prancūzų, austrų-vengrų, vokiečių gamybos lėktuvus, ryšių oro balionus.
Ukrainos aviacijos vado padėjėjas buvo karo lakūnas Levko Ševčenka, ukrainiečių poeto palikuonis.
1918 m. sausio mėn. naujai sukurtą Ukrainos aviaciją sudarė šie buvę Rusijos Imperijos kariniai daliniai:
Karo lakūno kapitono Romano Šomanskio 6-oji aviacijos divizija buvo ukrainizuota 1917 m. gruodį, atvykusi iš fronto į Kijevą. 1918 m. sausio 5 d. šis dalinys buvo dislokuotas Svjatošine. 1918 m. sausio 25 d. šį dalinį sudarė:
6-asis naikintuvų aviacijos būrys 1917 m. gruodžio pabaigoje persikėlė į Sviatošiną (prie Kijevo). Kurį laiką daliniui vadovavo lakūnas Sinitsynas, o vėliau iš Tolimųjų Rytų kilęs Rusijos armijos asas, savanoriškai įstojęs į Centrinės Rados kariuomenę Vasilis Jančenko.
9-ojo korpuso aviacijos būrys buvo ukrainizuotas Vakarų fronte. Jo karininkai sugebėjo išvežti turtą iš bolševikų užimtos Baltarusijos teritorijos ir laimingai pasiekė Ukrainą. Dalinys 1917 m. gruodžio 26 d. buvo dislokuotas Nižine.
Djieienas
Djieienas – milžiniško voro pavidalo pabaisa indėnų senekų mitologijoje. Būtybės aukštis siekęs žmogaus ūgį. Pasakojama, kad Djieienas paslėpęs savo širdį po žeme, todėl jo nebuvę įmanoma užmušti, Djieienas galėjęs nevaržomas puldinėti. Galiausiai Djieieną įveikęs didvyris Othegvenhda, kuris buvęs pusiau žmogus, pusiau dvasia. Tą jis padaręs žemėje suradęs pabaisos širdį ir persmeigęs ją medžio šaka.
Ukrainos Liaudies Respublikos karinis oro laivynas
Struktūra
13-asis korpuso aviacijos būrys buvo įsikūręs Šiaurės fronte ir 1918 metų sausio pradžioje išsiuntė pranešimą Kijevui apie jo ukrainizaciją. Tačiau dėl savo atokumo nuo Ukrainos jis liko Šiaurės fronte, o 1918 metų pavasarį būrio likučius panaudojo bolševikai formuodami Raudonąsias oro pajėgas.
Djieienas
Minimas pasakojime „Hagovanenas ir Othegvenhda“ (Hagowanen and Ot'hegwenhda).
Ukrainos Liaudies Respublikos karinis oro laivynas
Simboliai
miniatiūra|Ukrainos Galicijos armijos naikintuvo Niueport 17 žymėjimas Po pirmųjų kautynių su bolševikais ukrainieičiai priėmė sprendimą pakeisti iki tol naudotą buvusių lėktuvų savininkų simboliką. Ant Rusijos Imperijos karo aviacijos ženklių - baltų apskritimų su siaura mėlyna ir raudona juostele buvo pradėti pirešti ukrainietiški geltoni ir mėlyni tridančiai kiliu arba stilizuotais juodais tridantis ant sparnų. Vakarų Ukrainos Liaudies Respublikos ir Ukrainos Liaudies Respublikos vyriausybės aiškiai rodė pastangas suvienodinti karinę simboliką, šias pastangas, kiek mažesne apimtimi atkartojo ir Ukrainos Galicijos armija.
Naikintuvai
miniatiūra|Ukrainos 1-oj o (Zaporižės) pulko viršilos, 1918 m.
Duona ir šokoladas
Duona ir šokoladas  – 1974 m. sukurtas filmas apie italų emigrantus.
Filmas įtrauktas į 100 išsaugotinų Italijos filmų sąrašą.
Siužetas
Nino – italas emigrantas, palikęs šeimą gimtinėje ir išvykęs uždarbiauti į Šveicariją. Jis nepritampa naujoje šalyje, kurios gyventojai ne itin palankiai žiūti į italus, be to, Nino nuolat persekioja nesėkmės. Jau keletą kartų jis ketino viską mesti ir grįžti namo, tačiau kaskart savimeilė nugalėdavo ir jis likdavo. Jo vienintelė draugė – graikė Elena, emigravusi su sūnumi dėl politinių motyvų,
Nino dirba laikiną darbą kavinėje oficiantu ir konkuruoja dėl pastovios darbo vietos su kitu emigrantu turku. Jam pavyksta gauti darbą, tačiau netrukus jo vėl netenka. Vėliau Nino susipažįsta su italu pramonininku ir įsidarbina jo namuose. Vos atrodo, kad reikalai pradėjo taisytis, pramonininkas mirša, prieš tai spėjęs pasiskoliti ir išleisti visas Nino santaupas. Jis persikrausto gyventi į baraką su statybos dirbančiais tautiečiais, vėliau darbuojais paukščių fermoje. Galiausiai Nino nusprendžia pakeisti įvaizdį: nusidažo šviesiai plaukus, pradeda rengtis kaip vietinis, tačiau bare, stebėdamas futbolo rungtynes, išsiduoda ir vėliau išsiunčiamas iš šalies.
Altynas
Altynas  – istorinė Rusijos moneta, pradžioje sidabrinė, vėliau – varinė 3 kapeikų moneta.
Etimologija
Rusų monetų kolekcininkas Igoris Spaskis pasiūlė hipotezę, kad žodis altyn kilęs iš 'šeši' , nes 1 altynas lygus 6 dengoms.
Aukso Ordos pinigų sistemoje altynas irgi reiškė 6 dengų vertės monetą. Žodžių junginys 'šešios dengos' pagal tiurkų kalboms būdingą sinharmonizmo dėsnį susiliejo į vieną žodį ir susidarė naujas žodis.
Istorija
XIV a. pabaigoje rusų kunigaikštystėse imta kaldinti dengas, o altyną naudoti kaip pinigų skaičiavimo vienetą. Altynas buvo lygus 6 dengoms. Po didžiosios kunigaikštienės Elenos Glinskajos (valdė 1533–1538 m.) reformos altynas buvo lygus 6 Maskvos dengoms su kardais arba 3 Novgorodo dengoms su ietimis (kapeikoms, nuo 'ietis').
Skaičiuojant pinigus altynus galėjo naudoti kaip tarpinį piniginį vienetą perskaičiuojant rusiškus dešimtainius pinigus į dvyliktainius totorių pinigus arba atvirkščiai. To meto rublį sudarė 200 dengų (arba kitaip 33 altynai ir 2 dengos), bet 3 rublius sudarydavo šimtas altynų. Manoma, kad tai leisdavo altynus naudoti kaip pinigų skaičiavimo priemonę.
Kaip realią monetą altynus ėmė kaldinti iš vario 1654 m. valdant Aleksejui Michailovičiui.
1704 m., valdant Petrui I, imta altynus kaldinti iš sidabro. Sidabrinius altynus kaldino iki 1718 m.
1839 m., valdant Nikolajui I, ėmė vėl kaldinti altynus, Tada tai buvo variniai trikapeikiai, kurie tapo tradicine smulkia rusiška moneta.
Tarybų Sąjungoje smulkias varines kapeikas, jų tarpe ir 3 kapeikų, ėmė kaldinti 1924 m. Nuo 1926 m. iki 1991 m. trijų kapeikų monetas kaldino iš geltono vario-aliuminio lydinio. Tokias 3 kapeikų monetas rusiškai irgi neretai vadino altynais. Po 1991 m. 3 kapeikų monetų nekaldina.
15 kapeikų monetas, pradėtas kaldinti 1766 m., liaudis vadino 'penkiaaltyninis'.
Sikorskij S-16
Sikorskij S-16 arba RBVZ S-XVI (rus. РБВЗ-С-16) (pagal gamintojo pavadinimą) – 1914–1915 m. Rusijos imperijoje sukurtas vienvietis medinės konstrukcijos, drobe trauktas palydos naikintuvas biplanas su atvira kabina ir fiksuota važiuokle. Orlaivio konstruktorius – Igoris Sikorskis.
Lėktuvas buvo sukurtas kaip palydos naikintuvas strateginiams bombonešiams „Ilja Muromec“. Kuriant lėktuvą buvo naudojamasi prieškarinio britiško sportinio lėktuvo „Sopwith Tabloid“ pavyzdžiais.
S-16 neišsiskyrė kovinėmis savybėmis, iš dalies prie to prisidėjo silpnesnis nei projekte numatytas variklis. Pagrindinė šiame lėktuve pritaikyta inovacija buvo leitenanto G. Lavrovo sukurtas 7,7 mm kalibro kulkosvaidžiui pritaikytas sinchronizatorius – tai buvo pirmasis Rusijoje sukurtas ir vienas pirmųjų pasaulyje orlaivių su tokiu įrenginiu.
Pirmasis S-XVI buvo baigtas konstruoti 1915 m. vasario 6 d. Jėgainei panaudotas 80 AG galiod variklis, nors lėktuvas buvo projektuojamas 100 AG galios varikliui.
1915 m. gruodžio 17 d. Rusijos vyriausybė užsakė 18 lėktuvų, kurie buvo pagaminti Rusijos-Baltijos vagonų gamykloje Sankt Peterburge ir pristatyti iki 1916 m. pradžios. Teigiama, kad vėliau, 1917 m., buvo pagaminta dar viena nedidelė partija.
Eksploatacija
S-XVI buvo labai manevringas, dėl nepakankamos galios jis nepasižymėjo diniminėmis charakteristikomis.
Šie orlaiviai buvo naudojami Pirmąjame Pasauliniame kare, Rusijos revoliucijos, Rusijos pilietiiame kare, Ukrainos nepriklausomybės kare.
Lėktuvu skriadė vienas iš Rusijos imperijos asų Jurijus Gilše.
Sovietų Rusijos ir SSRS KOP juos naudojo iki 1923 m. Mažiausiai vieną orlaivį po 1917 m. naudojo Ukrainos Liaudies Respublikos kariuomenė.
Techniniai duomenys
Skrydžio duomenys
Someone Saved My Life Tonight
„Someone Saved My Life Tonight“ – daina, kurią parašė Elton John ir jo dainų tekstų autorius Bernie Taupin. Ji buvo išleista ant 1975 m. albumo „Captain Fantastic and the Brown Dirt Cowboy“. 1975 m. birželio 23 d. buvo išleista kaip singlas – vienintelis singlas iš albumo.
Reikšmė
Kaip ir visos albume esančios dainos, ši taipogi yra autobiografinė. Joje nupasakojama, kaip kartą Eltonas bandė nusižudyti. Tai buvo 1968 m. dar prieš Eltonui ir Bernie tampant įžymiems. Eltonas buvo susižadėjęs su tuometine savo mergina Linda Woodrow. Jie trys gyveno viename bute Londone. Iš tikrųjų Eltonas nejautė nuoširdžios meilės savo merginai, todėl jautėsi tarsi įkalintas jų santykiuose. Kadangi visa tai jam atrodė beviltiška, Eltonas nusprendė pakelti prieš save ranką paleisdamas dujas savo namuose šitaip nesėkmingai bandydamas apsinuodyti. Jis bandė guostis dėl savo problemų draugams, ypač Long John Baldry, kuris patarė Eltonui nutraukti visus vedybinius planus, jeigu nori išsaugoti savo muzikinę karjerą. Kitą dieną autobusiuku pas Eltoną atvyko jo tėvai, kurie šį pasiėmė, kad parvežtų namo. Parodydamas pagarbą Long John Baldry, Bernie jį pamini dainos žodžiuose, kur jis įvardijamas "Sugar Bear".
Empire: Total War
Empire: Total War – 2009 m. išleistas kompiuterinis strateginis žaidimas, penktasis iš „Total War“ serijos. Žaidime yra dvylika frakcijų, už kurias galima žaisti. Veiksmas vyksta Europoje, Šiaurės Afrikoje, Azijos dalyje, Amerikoje, Indijoje XVIII a.
Frakcijos
Žaidimo pradžioje galima pasirinkti vieną iš dvylikos frakcijų:
Pranciškus Dembinskis (1762)
Pranciškus Dembinskis  (m. 1762 m.) – Krokuvos pavaivadis 1732 metais, Zatoro-Osvencimo vėliavininkas 1746-1762, Krokuvos žemės teisėjas 1734-1746, Zatoro-Osvencimo taurininkas 1727-1734, karaliaus kamerdineris, Karūnos armijos kapitonas 1722 metais.
Buvo pasiuntiniu nuo Krokuvos vaivadijos į 1732 metų seimą. 1735 metais kaip Krokuvos vaivadijos kancleris pasirašė Varšuvos konfederacijos Generalinės tarybos nutarimą. Pasiuntinys į 1735 metų pacifikacinį seimą.
Alfred Lane
Alfred Lane (1891 m. rugsėjo 26 d. – 1965 m. spalio 2 d.) – JAV sportinio šaudymo atstovas, olimpinis ir pasaulio čempionas.
Biografija
Stokholme vykusiose penktose moderniose 1912 m. vasaros olimpinėse žaidynėse amerikietis dalyvavo keturiose sportinio šaudymo rungtyse. Greitašaudos ir šaudymo iš pistoleto nuo 50 m atstumo laisvąją padėtimi finaluose Lane pelnė aukso medalius. Komandinėje pistoleto įskaitoje kartu su JAV nacionaline rinktine pelnytas trečiasis aukso medalis.
1913 m. pasaulio čempionate iškovojo sidabrą individualioje rungtyje ir auksą komandinėje įskaitoje.
1920 m. vasaros olimpinėse žaidynėse pelnė su aukso medaliu komandinėse rungtyse ir bronzą individualioje rungtyje. 1922 m. su JAV rinktine pelnė komandinę bronzą pasaulio čempionate.
Barabas (1961 filmas)
Turinys
Filme pasakojama istorija apie plėšiką Barabą, kurį minia pasirinko išlaisvinti vietoje Jėzaus Kristaus, kuris buvo nukryžiuotas. Atsidūręs laisvėje, cinikas ir maištininkas Barabas grįžta prie senų įpročių, tačiau pasaulis aplink jį neišvengiamai keičiasi. Vis daugiau kompanionų ir su juo buvusių moterų atsiverčia į naująjį tikėjimą. Barabas, pats matęs Kristaus nukryžiavimą, netiki šio prisikėlimu, tačiau tolimesni gyvenimo išbandymai jį suveda su apaštalais ir galiausiai atveršia į tikėjimą.
Hallgeir Engebråten
Hallgeir Engebråten (g. 1999 m. gruodžio 17 d.) – Norvegijos greitojo čiuožimo sportininkas, olimpinis prizininkas.
Biografija
2018 m. Engebråten debiutavo Europos suaugusiųjų čempionate. 2020 m. kartu su Norvegijos nacionaline rinktine pelnė Europos čempionato komandinio persekiojimo bronzos medalį. 2022 m. Europos čempionate iškovojo 5000 m čiuožimo bronzą ir komandinio persekiojimo sidabrą.
2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse norvegas 5000 m distancijoje užfiksavo trečią geriausią laiką ir pelnė bronzos medalį.
Kibla
thumb|200px|Maldos kilimėlis su kompasu kiblai nustatyti
Kibla ( – 'kryptis') – islame vadinama Mekos kryptis, į kurią reikia atsigręžti meldžiantis. Kibla, kaip manoma, įtvirtinta pranašo Mahometo – iki tol būdavo gręžiamasi į Jeruzalę. Korane ir ankstyvuosiuose chadisuose sakoma, kad kibla yra musulmonų skiriamasis bruožas, ištikimybės Alachui ir jo apreikštai religijai ženklas.
Kibla daroma per azaną, maldų (salat) metu, žymint chadžo pradžią, pabaigą ir jo metu (pvz., baigus simbolinį šėtono užmėtymą akmenimis). Tradiciškai musulmonai laidojami dešine veido puse atgręžti į Meką (pagal tai archeologams nesunku nustatyti atkasto miesto gyventojų religinę priklausomybę). Korane sakoma, kad atliekant kiblą nedera pamiršti, jog Alachas yra visur.
Mečetėse kiblą nurodo maldų salės sienoje esanti nedidelė niša – michrabas. Plečiantis islamui pasaulyje, kiblos nustatymas buvo svarbus matematinis uždavinys, todėl prisidėjo prie matematikos raidos islamiškajame pasaulyje. Dabar dažnai parduodami maldos kilimėliai su kompasu, padedančiu nustatyti kiblą.
2023 m. Europos 10 m šaudymo čempionatas
2023 m. Europos 10 m šaudymo čempionatas – geriausių Europos sportinio šaudymo pistoletu ir šautuvu sportininkų čempionatas, kuris vyko kovo 5 d. – kovo 13 d. Estijos sostinėje Taline.
Čempionatas taip pat buvo ir atranka į šaudymo varžybas 2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.
Reaguojant į 2022 m. Rusijos invazija į Ukrainą, čempionate neleista startuoti atletams iš Rusijos ir Baltarusijos.
Skyplaičiai
Skyplaičiai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 7 km nuo Grumblių.
Baltarusijos centrinė rinkimų komisija
miniatiūra|250px|right|Ilgametė Centrinės rinkimų komisijos pirmininkė Lidija Jermošina, 2016 m.
Baltarusijos centrinė rinkimų komisija, CRK, oficialiai Baltarusijos Respublikos centrinė rinkimų ir respublikinių referendumų pravedimo komisija – valstybinė institucija, organizuojanti rinkimus ir referendumus Baltarusijoje. Įsikūrusi Minske, Vyriausybės rūmuose, Sovetskajos g. 11. Jos pirmininkė nuo 1996 m. (su pertraukomis) – Lidija Jermošina.
CRK pastoviai veikianti, sudaroma remiantis Baltarusijos Konstitucijos nuostatomis. Jos teisinį statusą reglamentuoja Baltarusijos Respublikos rinkimų kodeksas. Komisijos darbo tvarka nustatyta jos reglamentuose. Komisijos narių kadencija trunka 5 metus. Komisiją sudaro Baltarusijos prezidentas ir Nacionalinio susirinkimo taryba pariteto pagrindu (po 6 narius) iš kandidatų, kuriuos rekomenduoja regioninių ir Minsko miesto tarybų prezidiumai ir atitinkami vykdomieji komitetai.
Istorija
CRK įkurta 1989 m. gruodžio 4 d. Baltarusijos TSR Aukščiausiosios Tarybos. Jos veikla buvo apibrėžta tais pačiais metais priimtame įstatyme „Dėl liaudies deputatų rinkimų Baltarusijos TSR“. Komisiją sudarė pirmininkas, du pavaduotojai, sekretorius, 15 narių.
2011 m. sudaryta dabartinė sudėtis (12 narių).
Rytų Majo Kebio regionas
Rytų Majo Kebio regionas  – administracinis regionas Čado pietvakarinėje dalyje. Vakaruose turi sieną su Kamerūnu. Administracinis centras – Bongoras.
Geografija
Regionas yra savanų gamtinėje srityje. Prateka Logonės, Šario ir Majo Kebio upės, telkšo Fiangos ežeras bei Logonės–Tupurio šlapynės.
Gyventojai
Regionas priklauso Adamavos kultūrinei zonai. Didžioji gyventojų dalis yra smulkiomis čadinėmis kalbomis kalbantys musėjai, masanai, mbarai, kerai, musgumai, kimai (pastarieji kalba Adamavos-Ubangio grupės kalba) ir kt.
Administracinis suskirstymas
Rytų Majo Kebio regionas padalintas į 4 departamentus (skliaustuose – administracinis centras):
Brodnica (Ivanava)
Brodnica  – agromiestelis pietvakarių Baltarusijoje, 13 km į rytus nuo Ivanavos. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir palivarkas Pinsko apskrities Radčycko valsčiuje, kurį laiką buvo Brodnicos valsčiaus centras.
Šaltiniai
thumb|left|250px|Įvažiavimas Brodnicon
Zabeigai
Zabeigai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Benekainių apylinkėje. Įsikūręs 4 km į pietvakarius nuo Benekainių, prie Balatinkos upelio. Praeina kelias Balčininkai–Juodkiškės. Fermos.
Istorija
XIX a. pab. buvo kaimas Ašmenos apskrityje, Dieveniškių valsčiuje, Benekainių apylinkėje, Remezavos dvaro valda.
Dirvinis garstukas
Dirvinis garstukas (Sinapis arvensis) – bastutinių (Brassicaceae) šeimos augalas.
Šaltiniai
thumb|left|120px|Augalo požymiai
Būdupė (Moskovka)
Būdupė (, nuo 1938 m. Bärenfliesz) arba Moskovka – upė Rusijoje, Kaliningrado srityje (Krasnoznamensko rajone), Įsruties kairysis intakas.
Prasideda laukuose prie Enskiškių, apie 7 km į vakarus nuo Pilkalnio. Apie 3 km teka į vakarus, toliau pasuka į šiaurę, teka laukais pro negyvenamas vietoves, žemupyje – Šorelių girios pakraščiu, ties Liepgaliu įteka į Įsrutį 79 km nuo jos žiočių. Vagos plotis 3–9 m, gylis 0,8 m. Intakai (dešinieji): Vilkupė ir Ragupė.
Buvusios gyvenvietės prie Būdupės: Laugaliai, Būdupėnai, Septynliepiai, Minkštymėliai, Minkštimai, Šakalai, Meškinyčia, Naujasis Liepgalis.
Būdupė minima 1517 m., nuo 1576 m. žymima žemėlapiuose. Pavadinimas palyginti naujas, pagal būdą – pastogę, namelį.
Skypstys
Skypstys – kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, 11 km nuo Ylakių.
Choina (Pinskas)
Chòina – kaimas pietvakarių Baltarusijoje, 20 km į pietus nuo Pinsko. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Pinsko apskrities Choinos valsčiaus centras.
Frederick Hird
Frederick Hird (1879 m. gruodžio 6 d. – 1952 m. rugsėjo 27 d.) – JAV sportinio šaudymo atstovas, olimpinis čempionas.
Biografija
Stokholme vykusiose penktose moderniose 1912 m. vasaros olimpinėse žaidynėse amerikietis dalyvavo septyniose sportinio šaudymo rungtyse. Sportinio šaudymo graižtviniu šautuvu gulomis nuo 50 m atstumo rungtyje Hird tapo pirmuoju istorijoje olimpiniu čempionu. Sportininkas pelnė dar du bronzos medalius komandinėse rungtyse.
1920 m. vasaros olimpinėse žaidynėse medalių nepelnė.
2022 m. Baltijos taurė
'''2022 m. Baltijos taurė'''  – Baltijos taurės futbolo turnyras. Varžybos vyko tarp vyrų, moterų, vaikinų U-17 ir U-19 ir merginų WU-17 ir WU-19 rinktinių. Šiais metais, be nuolatinių Lietuvos, Latvijos ir Estijos dalyvių, kai kuriose varžybose dalyvavo ir Suomijos, Farerų bei Islandijos rinktinės.
Pagrindinio turnyro nugalėtojais tapo islandai, kurie finalo rungtynėse po baudinių serijos nugalėjo latvius.
Vyrų
Vyrų rinktinių Baltijos taurės turnyras vyko lapkričio 16-19 dienomis. Dalyvavo keturios komandos, pirmą kartą dalyvavo Islandijos rinktinė.
Varžybų formatas – burtų būdu ištraukti pusfinaliai. Nugalėtojai pateko į finalą, pralaimėtojai kovojo dėl trečios vietos.
Vaikinų U-21 rinktinė
Vaikinų U-21 Baltijos taurės turnyras vyko 2022 m. lapkričio mėn.
Vaikinų U-19 rinktinė
Vaikinų U-19 Baltijos taurės turnyras vyko 2022 m. birželio mėn. Latvijoje.
Vaikinų U-17 rinktinė
Vaikinų U-17 Baltijos taurės turnyras vyko 2022 m. birželio-liepos mėn. Suomijoje.
Moterų
Moterų Baltijos taurės turnyras vyko spalio m. 6 – 10 dienomis Estijoje.
Merginų WU-19 rinktinė
Merginų WU-19 Baltijos taurės turnyras vyko 2022 m. liepos 4-6 d. Jonavoje.
Edgaras Dubickas
Edgaras Dubickas (g. 1998 m. liepos 9 d. Marijampolėje) – Lietuvos futbolininkas, Pordenone Calcio žaidėjas. 2021 m. birželio 1 d. pakviestas į Lietuvos vyrų futbolo rinktinę.
Karjera
Nuo 2018 m. priklausė Italijos US Lecce klubui. Atstovavo komandai, kai rungtyniavo Serie C. Komanda sparčiai kilo pakopomis, galiausiai iškopė į Serie A. Žaidėjas debiutavo Serie A 2019 m. lapkričio 25 d. Aikštėje pasirodė 88 min. po keitimo. Komanda išplėšė lygiąsias įtemptose ir permainingose rungtynėse.
2020 m. sausio mėn. oficialiai paskolintas AS Gubbio. Umbrijos regiono ekipa žaidė „Serie C“ lygos B grupėje ir užėmė 19 vietą tarp 20 komandų. (2020 m. sausio 20 d.) „Gubio“ ekipai E.Dubickas paskolintas iki 2020 metų vasaros vidurio.
Prasidėjus naujam Serie B sezonui (2020/21 m.) aikštėje pasirodė jau pirmosiose US Lecce rungtynėse. Žaidė nuo 72 minutės, o jo atstovaujama ekipa nulinėmis lygiosiomis sužaidė su Pordenone klubu.
Pjačencos „Piacenza“
2021 m. vasarą pranešta, kad žaidėjas pasirašė dvejų metų sutartį su „Serie C“ lygoje žaidžiančia Pjačencos „Piacenza“.
Naujame klube debiutavo Coppa Italia turnyro rungtynėse prieš „Reggiana“ klubą. Sužaidė 70 min. ir padėjo klubui nugalėti varžovus rezultatu 1:0.
2021 m. rugsėjo 13 d. rungtynėse prieš „Triestina“ pasižymėjo pelnydamas įvartį.
2021 m. gruodžio 18 d. rungtynėse prieš „Seregno“ klubą pelnė įvartį. Šios rungtynės baigėsi lygiosiomis 1:1.
2022 m. rugpjūčio mėn. perėjo į Pordenone Calcio.
Pasiklydęs Florencijoje
Pradinis filmo pavadinimas buvo „Turistas“.
Turinys
Erikas po ilgos draugystės pasipiršo savo merginai, tačiau sulaukė neigiamo atsakymo. Apimtas depresijos, jis nusprendė pakeisti aplinką ir išvyko į Italiją, kur gyvena jo sesuo. Čia jis randa draugų ir susipažįsta su žavinga mergina Stefanija. Vietiniai čia žaidžia „Florencijos futbolą“ ir Erikas, sugebėjęs pelnyti naujųjų pažįstamų palankumą, taip pat įtraukiamas į žaidimą, kuris laikomas išskirtinai itališku.
Erikas įsimyli Stefaniją, tačiau ši – jo naujojo draugo sužadėtinė, todėl Erikas priverstas rinktis tarp meilės ir draugystės.
Juodžaliai
Juodžaliai (, nuo 1938 m. Herbstfelde) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, prie Būdupės upelio, 22 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 23 km į pietryčius nuo Lazdynų, 2 km nuo Šešupės ir Lietuvos sienos.