cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Panevėžio šv. apaštalų Petro ir Povilo parapijos senosios kapinės
Istorija
Manoma, kad kapinės oficialiai atsirado pradėjus statyti Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčią 1877 m., nors rasti paminklai liudija apie ankstyvesnius palaidojimus XIX a. pradžioje. 1885 m. baigta statyti mūrinė bažnyčia. Šalia buvo įkurtos kapinės. Jas mini žinomo to meto Panevėžio visuomenininko Juozapo Kozakevičiaus surašyta „Amžiaus kronika“. Joje aprašomas sklypų pirkimas kapinėms išplėsti. Tačiau sklypų pirkimų data nėra žinoma. Šalia šių katalikiškų kapinių buvo įsteigtos ir liuteronų kapinės. XIX a. pabaigoje šalia katalikų kapinių buvo dovanotas žemės sklypas evangelikams liuteronams, kaip atlygis už paramą atgaunant iš carinės valdžios konfiskuotus pinigus, skirtus Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčios statybai. Tačiau pagal antkapių užrašus galima spręsti, kad kapinėse buvo laidojama ir anksčiau. Vienos nuo kitų abejos kapinės buvo atskirtos medine tvora.
XX a. kapinėse trūko vietos naujiems kapams ir teko jas praplėsti. 1905 m. buvo gautas vicegubernatoriaus leidimas jas išplėsti. Pradėta rūpintis išpirkti sklypus kapinėms iš privačių asmenų. Miesto valdyba nesutarusi su aplinkinių sklypų savininkais, neįstengė išpirkti visų sklypų. Kapines pavyko išplėsti tik Nevėžio upės link, todėl kapinių teritorija tapo netaisyklingos formos (vakarinėje dalyje). Tokia ji išliko iki šiol. XX a. pirmoje pusėje išplėstų kapinių neužteko, todėl daug kur pirminių palaidojimų vietose atsirado nauji palaidojimai, sunaikinę ankstyvesnius palaidojimus ir antkapinius paminklus. Nuo 1960 m. kapinėse uždrausta laidoti.
Haradzeco valsčius (Bychavas)
Haradzeco valsčius (arba Senojo Bychavo valsčius) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Haradzecas.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje. Apie 1870 m. prijungtas Jamnajės valsčius.
Chakarai
Chakarai (jaqaru) – indėnų tauta, gyvenanti kalnuotose Peru srityse, daugiausia Tupės kaime (Jaujoso provincija, Limos departamentas). XX a. 8-ojo dešimtmečio pabaigoje populiacija sudarė 2000–3000 žmonių, XXI a. pr. – apie 2000 (gimtakalbių – 740). Chakarų kalba gimininga aimarų kalbai (aimarų kalbų grupė), turi atskirą kaukių tarmę (iš esmės išnykusi). Dauguma taip pat kalba ispaniškai. Tikintieji – Romos katalikai.
Tikėtina, kad chakarai į centrinę Peru I tūkstantmečio antroje pusėje atsikraustė iš Bolivijos plokščiakalnio.
Dabartiniai chakarai kultūriškai artimi ispanakalbiams Peru aukštikalnių metisams. Ypač išvystę vilnos verpimo ir audimo amatą.
Pačiudiškiai
Pačiudiškiai – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Išlaužo. Stūkso Pačiudiškių piliakalnis.
Giuseppe Meazza
Džiuzepė Meaca (1910 m. rugpjūčio 23 d. – 1979 m. rugpjūčio 21 d.) – buvo profesionalus Italijos futbolo žaidėjas ir treneris.
Karjera
Didžiąją savo karjeros dalį praleido Internazionale Milano FC, už kurį sužaidė 365 rungtynes ir pelnė 242 įvarčius, laimėjo tris Serie A titulus ir Coppa Italia.
Vėliau rungtyniavo AC Milan, „Juventus“ ir dar keliems klubams.
G. Meazza padėjo Italijos rinktinei tapti čempione 1934 ir 1938 m. pasaulio čempionatuose. 1934 m. čempionate žaidėjas buvo pripažintas geriausiu turnyro žaidėju ir apdovanotas auksinio kamuolio trofėjumi. Kartu su Giovanni Ferrari ir Eraldo Monzeglio jis yra vienintelis italas, laimėjęs pasaulio futbolo čempionatą du kartus.
Baigęs žaidėjo karjerą, G. Meazza tapo treneriu ir vadovavo „Atalanta“, „Inter“, „Beşiktaş“ ir „Aurora“ komandoms. Jis buvo nacionalinės rinktinės treneris 1952 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.
Dažnai G. Meazza vadinamas geriausiu savo kartos žaidėju, taip pat geriausiu visų laikų Italijos futbolininku. Žaidėjas yra trečias pagal karjeros įvarčius (338) ir ketvirtas pagal įvarčius Serie A (216).
Pagrindinis Milano stadionas „San Siro“ vadinamas G. Meazza vardu.
2011 m. žaidėjas buvo įrašytas į Italijos futbolo garbės sąrašą.
Tarptautinė
Šaltinis: rsssf.com
Zigmas Starkus
Zigmas Pranas Starkus (1892 m. spalio 12 d. Rudamina, Seinų apskritis, Rusijos imperija – 1944 m. lapkričio 12 d. Sibiras. Kitais duomenimis – sušaudytas 1942 m. rugpjūčio 25 d. Sverdlovske, Rusija) – Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
Mokėsi Rudaminos pradžios mokykloje, 1912 m. baigė Marijampolės gimnaziją, 1917 m. – Maskvos universiteto Gamtos fakultetą.
Audronė Jarackaitė
Audronė Jarackaitė (g. 1954 m. Utena) – teisininkė, teisėja, buvusi Lietuvos TSR Aukščiausiojo Teismo teisėja, Joniškio rajono liaudies teismo pirmininkė.
Zigmas Starkus
Biografija
Studijų metais įsitraukė į ateitininkų veiklą. Po karo grįžęs į Lietuvą aktyviai dalyvavo valstybės kūrimo procese. 1918–1920 m. vidaus reikalų viceministras.
Audronė Jarackaitė
Biografija
1972 m. baigė Utenos 2-ąją vidurinę mokyklą. 1979 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją.
Zigmas Starkus
Biografija
1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas II (Kauno) rinkimų apygardoje. Priklausė Lietuvos darbo federacijos frakcijai, įėjusiai į Lietuvos krikščionių demokratų partijos bloką. Steigiamajam Seimui referavo Lietuvos valstybės konstitucijos projektą. 1922 m. lapkričio 13 d. – 1923 m. kovo 13 d. Pirmojo Seimo, 1923 m. birželio 5 d. – 1926 m. birželio 2 d. Antrojo Seimo, 1926 m. birželio 2 d. – 1927 m. balandžio 12 d. Trečiojo Seimo atstovas. 1922–1924 m. Žemės reformos valdybos pirmininkas. 1924 m. liepos 8 d. – 1925 m. sausio 27 d. X Antano Tumėno ministrų kabinete vidaus reikalų ministras. 1925 m. spalio 2 d. – 1926 m. gegužės 2 d. Valstybės kontrolierius. 1936 m. – Lietuvos banko valdybos direktorius, vėliau – banko valdytojo pavaduotojas.
Audronė Jarackaitė
Biografija
Nuo 1979 m. liepos Molėtų rajono liaudies teismo stažuotoja, nuo 1980 m. gegužės Biržų rajono liaudies teismo teisėja, nuo 1981 m. balandžio Mažeikių, Joniškio, Kauno rajono liaudies teismų teisėja (Joniškio rajono liaudies teismo pirmininkė), nuo 1988 m. gruodžio Lietuvos Aukščiausiojo Teismo, nuo 1995 m. Lietuvos apeliacinio teismo teisėja.
Zigmas Starkus
Biografija
1923–1936 m. dienraščio Rytas atsakingasis redaktorius.
Audronė Jarackaitė
Biografija
Moka anglų, rusų kalbas.
Zigmas Starkus
Biografija
1941 m. birželio 14 d. suimtas ir ištremtas į Sibirą, mirė nuo bado. Kitais duomenimis – sušaudytas 1942 m. rugpjūčio 25 d. Sverdlovske, Rusija
Pagojai (Radviliškis)
Pagojai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Baisogalos.
Vilniaus armėnų apaštališkoji bažnyčia
Bažnyčia įsikūrusi XVIII a. menančioje buvusioje katalikų koplyčioje. Ji stovi senųjų kapinių, vadinamų Šv. arkangelo Rapolo kapinėmis, prieigose. Saugomų kapinių plotas beveik prieina iki Žvejų gatvės Neries krantinėje, įsiterpęs teritorijoje maždaug pusiaukelėje tarp Žaliojo ir Mindaugo tiltų. Daugiaaukščių pastatų pašonėje stovinčią koplyčią Vilniaus miesto savivaldybė išnuomojo armėnų bendruomenei. Apleistą koplyčią tikintieji pavertė bažnyčia – įsteigta Šv. Vardano armėnų apaštališkoji bažnyčia. Jos dydis 54 m², šalia pastatytas bendruomenei priklausantis panašaus ploto statinys.
Šv. Vardano bažnyčia Vilniuje įrengta 2006 m. Čia ji yra vienintelė armėnų bažnyčia. LR teisingumo ministerijos internetinėje svetainėje bažnyčia pristatoma kaip išpažįstanti monofizitizmo doktriną, nepriklausanti tradicinėms religinėms bendruomenėms ir bendrijoms.
Istorija
Senosios kapinės šioje vietoje buvo įsteigtos 1791 m., prie Šv. arkangelo Rapolo bažnyčios įkūrus parapiją. XVIII a. pabaigoje kapinėse iškilo mūrinė koplyčia. Po 1812 m. kapinės tapo apleistos iškėlus parapiją. 1830 m. kapines imta vėl tvarkyti, apie 1844 m. atstatyta kapinių koplyčia. Vilniaus gubernijos valdžia 1866 m. ir 1868 m. potvarkiais kapines uždarė. XIX a. pabaigoje jos buvo labai apleistos, reikėjo remontuoti koplyčią. 1903 m. gautas leidimas sutvarkyti kapines, restauruoti koplyčią. XX a. pradžioje dar buvo laidojami pavieniai asmenys. Pokario dešimtmečiais kapinių teritorija nebetvarkyta. XX a. 8-ajame dešimtmetyje vykdant statybos darbus kapinių šiaurinė ir rytinė dalis buvo sunaikintos, išliko tik kapinių koplyčia.
1941 m. birželio 26 d. Pravieniškių žudynės
Pravieniškių žudynės – vienas iš Raudonosios armijos nusikaltimų Lietuvos teritorijoje, įvykdytas 1941 m. traukiantis Raudonajai Armijai iš Lietuvos teritorijos.
Vilniaus armėnų apaštališkoji bažnyčia
Istorija
1989 m. Lenkų Sąjungos iniciatyva centrinėje kapinių dalyje (priešais koplyčią) įrengti trys simboliniai kapai su metaliniais kryžiais pagerbti žuvusiems Armijos Krajovos kariams. 1991-1992 m. vykdyti kapinių žvalgomieji archeologiniai tyrimai. XX a. 10-ajame dešimtmetyje kapinių koplyčioje buvo įrengtos kūrybinės dirbtuvės. 2006 m. koplyčia perduota armėnų religinei bendruomenei.
1941 m. birželio 26 d. Pravieniškių žudynės
Karo pradžioje Pravieniškėse kalėjo 444–451 kalinys. Kalinti daugiausia 2–4 metams nuteistieji, jie čia turėjo atlikti priverčiamus sunkiuosius darbus, tokius kaip durpių kasimas. Tarp jų buvo 80 internuotų lenkų, 20–30 už įvairius nusikaltimus nuteistų raudonarmiečių. Nuo kitų kalinimo įstaigų Pravieniškėse įkurtas lageris skyrėsi ir tuo, kad visi sargybiniai ir prižiūrėtojai buvo lietuviai.
Vokietijai užpuolus SSRS, kalinti raudonarmiečiai buvo apginkluoti ir išvežti, sustiprinta lagerio sargyba. 1941 m. birželio 26 d. apie 12-13 valandą į lagerį atvyko bolševikų tankas ir šarvuotas automobilis su maždaug 50 kareivių. Iš barakų į uždarą kiemą buvo išvesti kaliniai, visiems liepta rankas iškelti aukštyn ir taip stovėti apie 2 valandas. Vėliau jie sušaudyti panaudojant kulkosvaidžius ir automatinius šautuvus. Vadovaujant leitenantui Kiseliovui sušaudyti visi tuo metu kalėję kaliniai, taip pat 21 lagerio tarnautojas, įskaitant samdomuosius raštinės darbuotojus, 6 moterys ir 13 bei 16 metų mergaitės. Pirmiau sušaudytas kalėjimo personalas, vėliau kaliniai. Likę gyvi buvo pribaigti durtuvais ir į kūnų krūvą numesta granata. Skaičiuojama, kad žudynių aukomis tapo 260 žmonių, skirtingais duomenimis, apie 60-150 žmonių pavyko išsigelbėti.
Tų pačių metų birželio 29 d. lagerio teritorijoje buvo palaidoti 182 nužudytųjų palaikai, o 50 jų išsivežė giminės.
Nacių vokiečių propagandos būrys ištisą parą darkė lavonus prieš parodant juos giminėms ir jų sielvartą užfiksavusiems fotografams. Laidotuvių išvakarėse buvo atidaryta foto paroda.
Pačtoriškė
Pačtoriškė – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 5 km nuo Purviniškės, prie Pilvės upelio.
Bryan Jiménez González
Brajanas Chimenesas Gonsalesas (Bryan Jiménez González; g. 1994 m. sausio 22 d.) – futbolininkas iš Dominikos Respublikos, turintis ir Ispanijos pilietybę, puolėjas.
Karjera
Žaidė ispanų ir dominikiečių klubuose.
2020/21 m. sezone žaidė ispanų trečiame divizione ir atstovavo CD Mosconia. Sužaidė 14 rungtynių ir pasižymėjo vienu įvarčiu.
2021 m. sutartis buvo pasirašyta su Džiugu. Debiutavo A lygoje 2021 m. balandžio 3 d. rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris.
2021 m. gegužės 12 d., kad abipusiu susitarimu nutraukta sutartis. A lygoje sužaidė devynerias rungtynes ir atliko du rezultatyvius perdavimus. Kartą atstovavo Džiugas B ekipai, kuri žaidė Antroje lygoje. Šiose rungtynėse užsidirbo geltoną kortelę 34 min., o 63 buvo pakeistas. Panerys telšiškius nugalėjo rezultatu 8:0.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Rinktinės
Dominikos Respublikos nacionalinėje komandoje sužaidė keturias rungtynes.
Ramiojo vandenyno plokštė
Ramiojo vandenyno plokštės pakraščiai pasižymi dideliu geologiniu aktyvumu, vulkanizmu (Ugnies žiedas) ir formuoja įdomių geologinių darinių, pavyzdžiui, vakarinis destruktyvusis pakraštys, nirdamas po Filipinų plokšte, sudarė giliausią planetoje Marianų lovį, o Šiaurės Amerikos vakarinėje pakrantėje esantis Šv. Andrejaus lūžis susiformavo ties konservatyviuoju pakraščiu tarp Ramiojo vandenyno plokštės ir Šiaurės Amerikos plokštės.
Ties Havajų salomis Ramiojo vandenyno plokštėje yra karštasis taškas.
2010 m. Europos dailiojo čiuožimo čempionatas
2010 m. Europos dailiojo čiuožimo čempionatas – geriausių Europos 2009–2010 m. sezono dailiojo čiuožimo sportininkų varžybos, vykusios Saku Suurhall arenoje, Estijos sostinėje Taline. Lietuvai čempionate atstovavo du sportininkai.
Moterys
thumb|Moterų vienetų medalininkės
Poros
thumb|Porų čiuožimo medalininkai
Haradziščos valsčius (Bychavas)
Istorija
Valsčius įkurtas apie 1870 m. Mogiliavo gubernijoje iš Jadranaja Slabados valsčiaus ir Semukačų valsčiaus.
Pagojai (Raseiniai)
Pagojai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Kaulakių.
Padabčiai
Padabčiai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 2 km nuo Buivydžių.
Kabardos-Balkarijos vėliava
thumb|210px|Kabardos-Balkarijos vėliava
Kabardos-Balkarijos vėliava – Rusijos Federacijos respublikos Kabardos-Balkarijos simbolis. Vėliava patvirtinta 1994 m. Jos proporcijos – 2:3. Tai trispalvė, kurioje gulsčiai išdėstytos žydra, balta ir žalia juostos. Per vidurį, baltojoje juostoje yra apskritimas, kuriame iš tų pačių spalvų sudarytas Elbruso kalno vaizdas (žydras dangus, žalia žemė, balti kalnai).
2018 m. JAV ir Šiaurės Korėjos susitikimas
thumb|275px|Susitikimo momentas. thumb|220px|JAV išleista susitikimui skirta proginė moneta. 2018 m. JAV-Šiaurės Korėjos susitikimas buvo susitikimas tarp JAV prezidento Donaldo Trampo ir Šiaurės Korėjos vadovo Kim Džonguno, įvykęs 2018 m. birželio 12 d. Singapūre. Tai buvo pirmasis šių šalių lyderių susitikimas. Jo metu buvo pasirašytas bendras pareiškimas, kuriame sutariama dėl taikių abipusių santykių, Korėjos pusiasalio denuklearizacijos, Korėjos kare žuvusių amerikiečių kareivių palaikų grąžinimo ir siekio tęsti dvišales derybas ateityje. Abu lyderiai taip pat susitiko su Singapūro ministru pirmininku Lee Hsien Loong.
Susitikimu parodytas siekis sumažinti įtampą, tvyrančią tarp JAV ir Šiaurės Korėjos, ypač po 2017 m. suintensyvėjusios griežtos Šiaurės Korėjos retorikos, tarptautinio pasmerkimo sulaukusių balistinių raketų bandymų ir viešų apsižodžiavimų tarp abiejų šalių lyderių. Prieš susitikimą su JAV, Šiaurės Korėja švelnino santykius su Kinija (tų pačių metų kovo mėnesį Kim Džiongunas susitiko su prezidentu Si Dzinpingu) ir Pietų Korėja (išsiųsta delegaciją į vasarį vykusias žiemos olimpines žaidynes, o balandžio mėnesį įvyko susitikimas su prezidentu Mun Džėinu). Nepaisant diplomatinės susitikimo svarbos, vertinama, kad jo metu pasirašyto bendro pareiškimo praktinis įgyvendinimas per 2018 m. nepajudėjo į priekį.
2019 m. vasario 5 d. skaitytos metinės kalbos metu Donaldas Trampas paskelbė apie antrąjį susitikimą su Kim Džongunu vasario pabaigoje Vietname.
Kurševelio oro uostas
Kurševelio oro uostas (, IATA – CVF, ICAO – LFLJ) – nedidelis oro uostas Prancūzijos Kurševelio slidinėjimo kurorte. Šio oro uosto kilimo ir tūpimo takas labai trumpas, vos 537 metrų ilgio, su 18,6 % nuolydžiu, tad dažnai jis įrašomas į pavojingiausių oro uostų sąrašus. Oro uoste nėra jokių leidimosi pagalbos sistemų ir apšvietimo, tad esant blogom oro sąlygoms leidimasis čia yra labai sunkus ar neįmanomas.
Šis oro uostas aptarnauja tik mažus lėktuvus ir sraigtasparnius. Prancūzijoje tokie maži oro uostai vadinami altiportais.
TV kanalas History Channel savo programoje „Pavojingiausi pasaulio oro uostai“ skyrė 7 vietą Kurševelio oro uostui.
Darlingo kalnagūbris
Darlingo kalnagūbris  – neaukštas kalnagūbris pietvakarių Australijoje, Vakarų Australijos valstijoje. Ilgis apie 300 km, aukštis iki 582 m (Kuko kalnas). Kalnagūbris labai suskaidytas erozijos, statmenais šlaitais leidžiasi link pakrantės žemumos, sudaro Vakarų Australijos plokščiakalnio vakarinę ribą. Drėgnuose vakariniuose šlaituose auga eukaliptų miškai, kurie plokščiakalnio lygumose persimaišo su retmiškiais.
Kalnagūbrio gamta saugoma kelete nacionalinių parkų (Serpentino, Džono Foresto, Grinmaunto, Bilu ir kt.). Kalnagūbryje sutinkama endeminių rūšių (pvz., eukaliptas Eucalyptus laeliae).
Alice Munro
Alisa Ana Munro – Kanados rašytoja, rašanti trumpas istorijas, 2013 m. Nobelio premijos laureatė literatūros srityje. Žanras – fantastika, fikcija.
Didžiojoje dalyje kūrinių veiksmas vyksta jos gimtojoje valstijoje, Ontarijuje.
Beržėnų tvenkinys
Beržėnų tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Joniškio rajone, 20 km į pietvakarius nuo Joniškio. Sudarytas užtvenkus Kūros upę (Mūšos intakas) 2,65 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 1,76 km, plotis – iki 0,4 km. Altitudė 86,9 m. Pietvakarinė tvenkinio dalis sudaryta iš 2 ilgų įlankų. Pietrytinis krantas aukštokas. Vakarinis ir pietinis krantai daugiausia apaugę mišku (Beržėnų miškas). Rytinėje pakrantėje yra Beržėnų kaimas, vakarinėje – Vaišnoriai, pietinėje – Gulbinų viensėdis. Rytine pakrante eina kelias.
Tvenkinys įrengtas 1975 metais.
Djiko FC de Bandjoun
„Djiko FC de Bandjoun“ arba tiesiog „Djiko“ – Kamerūno futbolo klubas iš Bandžunas, rungtyniaujantis aukščiausioje lygoje. Dar žinomas kaip Feutcheu Diko-Bandjoun arba tiesiog Feutcheu FC. Namų rungtynes žaidžia Bafusamo miesto stadione.
Istorija
2011 m. įkurtas klubas. Kitados vadintas Feutcheu Diko-Bandjoun.
2011–2012 m. sezone rungtyniavo Trečioje lygoje. Nuo 2013 m. – Antroje lygoje.
Nuo 2017 m. rungtyniavo aukščiausioje lygoje. Debiutiniame sezone užėmė ketvirtą vietą.
2019 m. iškovojo pirmą vietą grupėje ir pateko į finalinį etapą. Galutinėje ekipų rikiuotėje liko trečioje vietoje.
Nuo 2020 m. žinomas Djiko Football Club pavadinimu. Pakito ir klubo emblema.
2021–2022 m. sezone A grupėje liko penktoje vietoje ir į finalinį etapą kovoje dėl medalių nepateko.
Padagai
Padagais vadinami kaimai:
Danijos sąsiauriai
thumb|250px|Danijos sąsiauriai ir salos
Danijos sąsiauriai – sąsiaurių tinklas, esantis tarp Skandinavijos ir Jutlandijos pusiasalių, jungiantis Baltijos ir Šiaurės jūras. Skagerako ir Kategato sąsiauriais juosia šiaurinę Jutlandijos dalį, o toliau rytuose suskyla į daug nedidelių sąsiaurių, skiriančių Danijos salas: Eresundą, Didįjį Beltą, Mažąjį Beltą, Femarbeltą, Sturštriomą, Langelandbeltą ir kt. Pro Danijos sąsiaurius vyksta intensyvi laivyba. Nors sąsiauriai yra Danijos teritoriniuose vandenyse, jiems suteiktas tarptautinių vandenų statusas.
Padaciūnai
Padaciūnai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Peliškių.
Honkongo–Džuhai–Makao tiltas
thumb|left|275px|Tiltas (ištisinė linija) ir jo dalis jungiantis povandeninis tunelis (brūkšninė linija) Perlų upės deltos žemėlapyje. Didžioji tilto konstrukcijos dalis yra virš vandens, bet siekiant nesutrikdyti laivų judėjimo, viduryje padarytas 6,7 km ilgio povandeninis tunelis, pasiekiantis 44,5 m gylį. Tiltas naudojamas automobilių transportui, juo eina G94 Perlų upės deltos žiedinis greitkelis. Po tilto atidarymo kelionės laikas tarp Honkongo ir Džuhai miestų sutrumpėjo aštuonis kartus: nuo 4 valandų iki 30 minučių. Važiavimas tiltu mokamas ir galimas tik gavus leidimą.
Ženevos konvencijos
thumb|250px|1864 metų sutartis, įtvirtinusi [[Pirmoji Ženevos konvencija|Pirmąją Ženevos konvenciją]]
Ženevos konvencijos susideda iš 4 sutarčių ir 3 papildomų protokolų, standartizavusių tarptautinę teisę humaniško elgesio su karo aukomis atžvilgiu. Vienaskaitine forma Ženevos konvencija paprastai turimi omenyje 1949 metų susitarimai, dėl kurių buvo suderėta po Antrojo pasaulinio karo. Šių susitarimų dėka buvo atnaujintos trijų pirmųjų Ženevos konvencijų sąlygos ir pridėta ketvirtoji sutartis. Konvencijos straipsniai nustatė pagrindines paimtų į nelaisvę karinio konflikto metu žmonių teises. Taip pat buvo nustatyta sužeistųjų ir civilių karo ir aplink karo zoną apsauga. 1949 metų sutartys buvo pilnai arba su išlygomis ratifikuotos 194 šalių.
Padabinka
Padabinka – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Smalvų.
Istorija
XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvų valsčius).
Pagojė I
Pagojė I – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Kavarsko.
Antanas Staugaitis
Antanas Staugaitis (1876 m. vasario 8 d. Tupikai, Žvirgždaičių valsčius, Šakių apskritis, Rusijos imperija – 1954 m. gegužė Marijampolė. Palaidotas senosiose miesto kapinėse.) – Lietuvos knygnešys, politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
Brolis Justinas Staugaitis. Mokėsi gimtajame kaime, buvo pasirinkęs siuvėjo amatą, 4 metus mokėsi Varšuvos amatų mokykloje. Jaunystėje draugavo su Vincu Kudirka. Grįžęs į Lietuvą gyveno Marijampolėje, platino lietuvišką spaudą, dalyvavo lietuviškų draugijų „Žiburys“, „Žagrė“, „Blaivybė“, „Gabija“ veikloje. XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje bendradarbiavo lietuvių leidiniuose „Šaltinis“, „Tėvynės sargas“, „Ūkininkas“, „Vilniaus žinios“, „Viltis“, „Žiburys“. 1909 m. Marijampolėje įsteigė Krikščionių darbininkų draugiją, tapo jos centro komiteto pirmininku.
1917 m. – Vilniaus konferencijos dalyvis. 1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas I (Marijampolės) rinkimų apygardoje. Priklausė Lietuvos krikščionių demokratų partijos frakcijai. 1923 m. birželio 5 d. – 1926 m. birželio 2 d. Antrojo Seimo atstovas.
1922–1931 m. ir 1941–1944 m. Marijampolės miesto burmistras.
Daukšių tvenkinys
Daukšių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Joniškio rajone, 4,5 km į rytus nuo Žagarės. Sudarytas užtvenkus Švėtelės upę (Vilkijos intakas, Švėtės baseinas) 19,9 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 0,83 km, plotis – iki 0,1 km. Yra 4 a dydžio salelė. Altitudė 66 m. Krantai žemi, vietomis apaugę krūmais. Aplinkui plyti dirbami laukai. Į šiaurę įsikūrusi Daukšių gyvenvietė, aplink tvenkinį – Rukuižių kaimas.
Princesė (šachmatai)
thumb|upright=0.6|Princesės ikona Princesė  – tai pasakiškų šachmatų figūra, kuri vienija rikio ir žirgo savybes. Judėdama kaip žirgas ji gali peršokti per figūras, tačiau eidama, kaip rikis ji to daryti negali.
Ši figūra (R+Ž) per ilgą istoriją buvo vadinama įvairiais vardais. Šiuo metu ji neturi universalaus vieno vardo. Kai kuriose šachmatų rūšyse, kur žaidžiama ant 8x10, ar 10x10 lentų dažniausiai sutinkami vardai yra: Paladinas, Kardinolas, Arkivyskupas, Kancleris.
Princesės vardas paplito tarp šachmatų kompozitorių naudojančių rikio ir žirgo hibridą, kuriant tiesioginius, sutarto mato uždavinius.
Pagojė II
Pagojė II – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 11 km nuo Kavarsko.
Princesė (šachmatai)
Pėstininką, pasiekusį paskutinę gulstinę, galima aukštinti į princesę.
Vertė
Princesė apjungia žirgo ir rikio galias. Ji yra stipresnė už bokštą, bet šiek tiek silpnesnė už valdovę. Ją galima būtų prilyginti silpnai valdovei
Tyrimai atlikti su kompiuteriu parodė, kad ant 8x8 šachmatų lentos galios tarp valdovės ir princesės skirtumo kompensavimui pakaktų vieno pėstininko, o naudojant 8x10 lentą, princesė su pėstininku net šiek tiek pajėgesnė už valdovę. Iš to seka, kad princesė verta apytikriai 8 pėstininkų.
Baigmėse princesė su karaliumi prieš bokštą ir karalių nelaimi, kaip ir valdovė prieš princesę. Karalius su princese matuoja vienišą karalių per septyniolika, su valdove – dešimt, o su bokštu – per šešiolika ėjimų.
Viduramžiai
Figūra turinti rikio ir žirgo savybes žinoma nuo Viduramžių.
Antai, Pietro Carrera, 1617 m. knygoje Il Gioco degli Scacchi aprašo naują šachmatų žaidimą ant 8x10 lentos su papildomomis hibridinėmis figūromis: Čempionu (B+Ž) bei Kentauru (R+Ž). Tačiau po autoriaus mirties šis žaidimas sunyko.
Apie ilgą praeitį liūdija ir XVIII a. indiškame rankraštyje aprašytas didžiųjų šachmatų Indiškasis/turkiškasis variantas, kuris  žaidžiamas ant 10x10 laukelių lentos ir turėjo keletą naujų figūrų. Viena iš jų - viziris (R̝+Ž) turėjo rikio ir žirgo savybių. Apie šį žaidimą mini Haroldas Murėjus (Harold James Ruthven Murray). Jo nuomone variantas kilęs iš Indijos. Džonas Golonas (John Gollon), remdamasis H. Murėjaus tyrimais, neaišku kodėl, pavadino šį žaidimą Didžiaisiais turkiškaisiais šachmatais. Manoma, kad atsižvelgiant į likusių figūrų žaidimo taisykles šis žaidimas apytikriai galėjo atsirasti po viduramžių.
XIX amžius
XIX amžiuje atsiranda naujų šachmatų rūšių, kuriose naudojamos hibridinės figūros.
Kaizerio šachmatai (Peguilhen, 1815) prie 10x10 lentos. Jame naudotos dvi papildomos figūros: Generolas (V+Ž) ir Adjutantas (R+Ž);
Berdo šachmatai (H. E. Bird, 1874). Žaidimas pirmą kartą paskelbtas Londono šachmatų žurnale (London Chess Magazine). Vėliau patobulintas. Jis pasiūlė šalia valdovės patalpinti Sargybinį (B+Ž), o šalia karaliaus - Arklininką (R+Ž)
XX amžius
XIX amžiuje šachmatų rūšių, kuriose naudojamos hibridinės figūros ženkliai daugėja, tačiau ir vardų taip pat.
Atsiranda Kapablankos šachmatai (J. R. Capablanca, 1920). kur R. Kapablanka pasiūlė šachmatus ant 10x10 lentosm, kuriuose atsirado dvi papildomos figūros: Maršalas (B+Ž) ir Kancleris R+Ž).Vėliau, kai lenta buvo sumažinta iki 8x10 laukelių figūros buvo pervardintos: vietoj maršalo atsirado kancleris (B+Ž), o vietoj kanclerio – arkivyskupas (R+Ž)
Universalūs šachmatai (Bruno Violet, 1928). pasiūlė šachmatus ant 10x10 lentos su figūromis: Admirolas (B+Ž), ) ir Pilotas (R+Ž). Modernieji šachmatai  (Gabriel Maura, 1968). Prie 9x9 lentos atsirado papildoma figūra - Ministras (R+Ž).
Januso šachmatai arba Super šachmatai (Proprietary game, Werner Schöndorf; Rudolf Lauterbach, 1978)naudoja lentą 10x8 su papildoma figūra Janusas (R+Ž).
Didieji šachmatai (Christian Freeling, 1984). Prie 10x10 lentos atsirado papildomos figūros: Maršalas (B+Ž) ir Kardinolas (R+Ž). Šis žaidimas buvo paskelbtas 1987 m. sausio mėn. Games žurnale.
Liliputų šachmatai (George Dekle Sr, 1986) prie mažos 6x6 lentos turi  Arkivyskupo  (R+Ž) figūrą
Deka šachmatai (Michael Howe, 1994). Lenta 10x10; papildomos figūros Arkivyskupas (R+Ž), Kancleris (V+Ž), Maršalasl(B+Ž).
Gotiški šachmatai (Ed Trice, 1998). Prie 10x8 lentos turi papildomas figūras: Arkivyskupą (R+Ž) ir Kanclerį (B+Ž).
Arkivyskupo vardu vadinama ne tik figūra rikio ir žirgo hibridas (R+Ž), bet ir rikiai, turintys didesnę galią. Antai pasakiškų šachmatų vadove Dikinsas aprašo, kad arkivyskupas juda kaip rikis, o atsimušęs į vieną lentos kraštą gali keisti kryptį ir judėti, kaip biliardo kamuoliukas
Deimantiniuose šachmatuose figūra, jei ji gali judėti kaip rikis ar karalius, taip pat vadinama arkivyskupu.
Moteriškos giminės vardo suteikimas siejamas su valdove, kuri yra dviejų figūrų: rikio ir bokšto hibridas. Kadangi dar dvi figūros yra apjungusios  rikio ir žirgo, ar bokšto ir žirgo savybes ir pagal pajėgumą yra panašios valdovei, buvo pasiūlyta  suteikti joms moteriškus: Princesės bei Imperatorės vardus.
Tiek kardinolo ar arkivyskupo vardai - paplitę vardai. Arkivyskupo vardas naudojamas komerciniame Gotiškų šachmatų variante, o John William Brown savo knygoje Meta - chess naudoja Kardinolo vardą.
Žymenys
Sutrumpintas šachmatų uždavinių tarptautinis žymėjimas prasideda trumpiniu, nurodant užduoties tipą ir ėjimų skaičių. Toliau seka sprendinių, ar dvynių skaičius. Užrašant princesės ėjimus prieš ėjimą rašoma didžioji raidė - “PR”, pav. PRc2-b4.
Šachmatų diagramose princesė vaizduojama kaip žirgas stovintis ant rikio padėklo.
Uždaviniai
Princesės figūra naudojama kuriant tiesioginius, sutarto, atvirkščio, sutarto-atvirkščio mato, serijinius uždavinius. Keletas uždavinių naudojant princesės figūrą, kuriuose atskleidžiamos jos savybės.
Zdeneko Macho uždavinyje aštuoniais atvejais matą skelbia princesė. Ketvertas baltųjų figūrų b statmenoje saugo galimus juodųjų karaliaus pasitraukimo kelius. Baltųjų žirgą be princesės saugo dar ir bokštas. Tai leidžia, 8 kartus panaudoti baltųjų princesę matuojant karalių.
Po 1. Bb5 juodieji nebeturi gerų ėjimų, nes pajudinus juodųjų princesę d2, nebeginamas laukelis c4, arba paėjus žirgu, nebeginamas laukelis c2. Juodieji turi dar keletą gynybinių galimybių, tačiau ir jos nepadeda. Bendrai paėmus uždavinyje pateiktos trys skirtingi matų princesėmis būdai. {|
Nuorodos
Rikio ir žirgo hibridas
Uždaviniai su princesės figūra
Skribonys
Istorija
1407 m. įkurta katalikų parapija. XIX a. buvo palivarkas. XX a. tarpukariu buvo Lebedos valsčiaus centras.
Hrudzinaukos valsčius
Hrudzinaukos valsčius (XIX a. Cerkvės Asaveco valsčius, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Cerkvės Asavecas, vėliau – Hrudzinauka ir Ryžkauka.
Istorija
Valsčius įkurtas apie 1870 m. Mogiliavo gubernijoje Cerkvės Asaveco vardu. Tuo metu jam buvo priskirti Kutnios valsčius, Kuzkavičų valsčius ir Sidaravičų valsčius.
Hanna Hilton
Hana Hilton (, tikrasis vardas – Erica Hunter; g . 1984 m. gruodžio 31 d. Brukvilis, JAV) – amerikiečių pornografijos aktorė.
Biografija
Hana gimė 1984 m. gruodžio 31 d. nediliame Indianos miestelyje – Brukvilyje. Mokykloje buvo palaikymo grupės narė, tuo pačiu pusę dienos dirbdamo „Dairy Queen“ užkandinėje. Modelio karjerą pradėjo nuo apatinio trikotažo reklamos. Vėliau jos nuotraukas internete pamatęs agentas pasiūlė darbą Los Andžele.
2009 m. spalio 28 d. tinklalapis „Lukeford.com“ pranešė, kad Hana paliko suaugusiems skirtą pramogų industriją.
Be pornografijos filmų, Hana atliko kamėją filme „Svetimas kūnas“.
Išbandymų diena
Išbandymų diena – 2001 m. JAV režisieriaus Antuano Fukua dramatiškas kriminalinis trileris.
Filmo premjera įvyko 2001 m. rugsėjo 2 d. Venecijos filmų festivalyje.
Kėdainių rajono savivaldybės taryba 2000–2003 m.
Kėdainių rajono savivaldybės taryba – Kėdainių rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2000 m. kovo 19 d.
Veikla
Rajono meru išrinktas Viktoras Muntianas.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Kamil Stoch
Kamilis Viktoras Stochas (Kamil Wiktor Stoch) (g. 1987 m. gegužės 25 d.) – Lenkijos šuolininkas su slidėmis, triskart olimpinis čempionas, pasaulio taurės laimėtojas, Keturių kalvų turnyro nugalėtojas.
Biografija
Kamilis Stochas gimė 1987 m. gegužės 25 d. Lenkijos kurorte Zakopanėje Tatrų kalnuose. Pradėjo slidinėti nuo 3 metų amžiaus. Pirmąjį šuolį su slidėmis atliko būdamas devynerių. 2004 m., būdamas šešiolikos, K. Stochas debiutavo FIS Pasaulio taurės varžybų etape, vykusiame Zakopanėje. 2004 ir 2005 m. jis laimėjo po sidabro medalį jaunių pasaulio čempionatuose komandinėje rungtyje. Po to jis dalyvavo 2006 m. olimpiadoje Turine (K90: 16 vieta, K120: 26 vieta) ir 2010 m. olimpiadoje Vankuveryje (K90: 27 vieta, K120: 14 vieta). 2013 m. pasaulio čempionate jis tapo čempionu aukštoje kalvoje ir laimėjo bronzą komandinėse varžybose.
2014 m. K. Stochas laimėjo abi individualias šuolių su slidėmis rungtis Sočio olimpinėse žaidynėse. Dėl kelio traumos jo rezultatai po to suprastėjo ir 2016 m. jis buvo nukritęs į 22 vietą FIS šuolininkų reitinge. Kitą, 2016−2017 m. sezoną, jis užbaigė būdamas 2-oje reitingo vietoje. 2017 m. pradžioje jis laimėjo Keturių kalvų turnyrą ir 2018 m. padarė tai antrą kartą, laimėjęs visus keturis turnyro etapus ir tapęs tik antruoju tai padariusiu šuolininku istorijoje.
Asmeniniai duomenys: vedęs, svoris 55 kg. Nuolatinė gyvenamoji vieta Zakopanė.
Pasiekimai iki 2020−2021 m. sezono pabaigos:
Pagojė (Kurkliai)
Pagojė – viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 9 km į rytus nuo Kurklių.
Etimologija
Kaimo pavadinimas kilęs nuo miškelio Gojaus. Dažnai viensėdis vadinamas ir Padgaika, nors pastarasis yra buvęs atskiras viensėdis.
Danijos sąsiauris
thumb|250px|Danijos sąsiauris žemėlapyje
Danijos sąsiauris arba Grenlandijos sąsiauris  – sąsiauris, jungiantis Atlanto vandenyną su Grenlandijos jūra (Arkties vandenyno dalis), ir skiriantis Islandijos (pietryčiuose) ir Grenlandijos (šiaurės vakaruose) salas. Į sąsiaurį išsišauna Vestfirdiro pusiasalis. Ilgis 530 km, mažiausias plotis 287 km, mažiausias gylis farvateryje 120 m. Pro Danijos sąsiaurį pagal Grenlandijos krantus srūva šaltoji Rytų Grenlandijos srovė, o pagal Islandijos krantus – šiltoji Vakarų Islandijos srovė. Ištisus metus sąsiauryje plūduriuoja ledai.
Naujasis Atonas
Naujasis Atonas  – miestas prie Juodosios jūros, Abchazijoje („de jure“ – autonominė respublika Gruzijos sudėtyje). Priklauso Gudautos rajonui. Nutolęs 22 km į šiaurės vakarus nuo Suchumio. Ankstesni miesto pavadinimai: Nikopol, Acheisos, Anakopia, Nikopia, Nikofia, Nikopsis, Absara ir Psyrtskha.
Netoli miesto stūkso Iverijos kalnas, kuriame yra Naujojo Atono urvas (karstinio tipo urvas).
III a. dokumente paminėtas Anakopijos stambus graikų jūrų uostas. Išlikę griuvėsiai. V a., ant Iverijos kalno, gruzinai pastatė tvirtovę. 1033 m. atiteko Bizantijai. Nuo 1072 m. Gruzijos sudėtyje.
Visgaudžių akmuo Karstas
Visgaudžių (Vizgaudžių) akmuo „Karstas“, dar vadinamas Velnio karstu – stambus riedulys, esantis Skuodo rajono savivaldybėje, Ylakių seniūnijoje, Dilbikių kaimo miške, paribyje su Visgaudžiais. „Karstas“ slūgso atokioje vietoje, link jo neveda kelio rodyklės. Šalia jo pastatytas informacinis ženklas. miniatiūra|240px|left|Akmuo rudenį miniatiūra|180px|left|Šulinys įduboje – orientyras pamiškėje, už 100 m nuo akmens
Objektas pasiekiamas iš kelio, maždaug pusiaukelėje tarp Ylakių ir Židikų, taške 56.30475°N, 21.90023°W pasukus į šiaurę. Pavažiavus 1,4 km, T formos kryžkelėje, kur dešinėje stovi stambaus ūkio statiniai, toliau pasukti į kairę (vakarus), už 300 m pasiekiamas vienkiemis. Nuo sodybos toliau per ganyklas atviru lauku nueinama tiesiai į šiaurę 0,5 km iki miško pakraščio. Orientyras šioje vietoje – melioracijos šulinio betoninis rentinys įduboje. Šalia, miške, už 100 m glūdi paminklinis riedulys. Link jo veda vos pastebima užželianti proskyna, kurią padarė pravažiavęs ekskavatorius, atkasęs akmenį.
Akmuo „Karstas“ paskelbtas saugomu gamtos paveldo objektu Skuodo rajono savivaldybės tarybos 2019 m. lapkričio 28 d. sprendimu Nr. T9-182.
Duomenys
Riedulys 4,2 m ilgio, 1,7 m pločio, 1,8 m aukščio. Jį sudaranti uoliena – smulkaus grūdėtumo rusvas granitas. Anksčiau, iki atkasant, virš žemės tekyšojo apie pusmetrio aukščio akmens viršutinė dvišlaitė dalis (tai buvo į karstą panaši dalis). Žmonės patikėję, kad po akmeniu gali būti paslėptas lobis, sumanė akmenį atkasti ekskavatoriaus kaušu. Jis atkastas jau seniai, smarkiai apsamanojęs, iškasta žemė apaugusi velėna.
Padavimai
Visgaudžių akmuo „Karstas“ dar vadinamas Velnio karstu. Apie jį pasakojamos įvairios istorijos:
Danutė Milašienė
Danutė Milašienė (g. 1950 m. Pakruojyje) – teisininkė, Apeliacinio teismo teisėja.
Douhi Mocho valsčius
Douhi Mocho valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Douhi Mochas.
Danutė Milašienė
Biografija
1968 m. baigė Šiaulių 7-ąją vidurinę mokyklą. 1974 m. Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją.
Douhi Mocho valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas apie 1870 m. Mogiliavo gubernijoje, tuo laiku jam priskirtas Paciarajeukos valsčius.
Danutė Milašienė
Biografija
Moka lietuvių, rusų kalbas.
Paleckiškės
Paleckiškės  – agromiestelis vakarų Baltarusijoje, prie pat sienos su Lietuva, 10 km į šiaurės vakarus nuo Varanavo, 13 km į rytus nuo Eišiškių, prie Šalčykščios aukštupio. Kitapus sienos – Gudakampis. Keliai į Varanavą, Kuodžius, Paaradnę.
Istorija
XIX–XX a. buvo Aleksandravo valsčiaus centras. 1959 m. Paleckiškių kaimas ar jo dalis buvo Lietuvos TSR teritorijoje.
Petras Rumšas
Petras Rumšas 1921 m. lapkričio 2 d. Paulaičiuose, Tauragės apskr. (dab. Šilutės raj.) – m. 1987 m. vasario 23 d. Vilniuje) – Lietuvos pedagogas, matematikas, vadovėlių autorius.
Biografija
Baigęs Tvaskučių (Šilutės raj.) pradinę mokyklą, savarankiškai pasiruošęs ir išlaikęs egzaminus 1934 m. įstojo į Švėkšnos gimnazijos trečiąją klasę. Mokėsi ir kartu uždarbiavo kitus mokydamas. 1940 m. įstojo į Vytauto Didžiojo universiteto Statybos fakultetą. Karo metais 1941–1942 m. mokytojavo Vilkijos progimnazijoje, kur dėstė matematiką, taip pat bandė tęsti studijas, bet vokiečių okupacinei valdžiai uždarius universitetą, toliau dirbo mokytoju. Buvo Sakalinės (Tauragės raj.) pradinės mokyklos vedėju. Už rezistencinę veiklą metams buvo papuolęs į lagerį Estijos skalūnų kasyklose. 1946–1949 m. dėstė matematiką Švėkšnoje. Po to įstojo į Vilniaus universitetą, kurį baigė 1954 m. (Fizikos–matematikos fakultetas, VIII laida).
Palaidotas Rokantiškių kapinėse.
Pedagoginė veikla
Po studijų buvo paskirtas Fizikos–matematikos fakulteto Geometrijos katedros asistentu. Vėliau buvo perkeltas į Matematinės analizės (prof. Zigmo Žemaičio) katedrą, kurioje iki mirties ėjo vyresniojo dėstytojo ir docento pareigas.
1985 m. P. Rumšas gavo docento pedagoginį vardą.
Mokslinė veikla
Mokslinė-metodinė P. Rumšo veikla matematikos didaktikos srityje buvo labai plati. Jis tyrinėjo lietuviškojo matematikos vadovėlio istoriją, daug dėmesio skyrė lietuviškųjų matematikos terminų genezei, matematikos mokymo literatūros kūrimui. Didžiausią indėlį jis įnešė į vidurinės mokyklos didaktiką:
Bibliografija
miniatiūra|140px|right|P. Rumšo vadovėlis Vadovėliai ir mokymo priemonės:
Oleksandras Zinčenka
Oleksandras Zinčenka (g. 1996 m. gruodžio 15 d.) – ukrainiečių futbolininkas, Ukrainos rinktinės saugas. Nuo 2022 m. liepos mėn. atstovavo Arsenal FC (Anglija).
Karjera
Gimė Radomišlyje, Žitomiro srityje. Nuo 2004 m. futbolo paslapčių mokėsi Karpatijos jaunimo sporto mokykloje.
Vėliau persikėlė į FK Monolit, o 2010 m. į Donecko „Šachtar“.
FK Ufa
Pirmasis profesionalus klubas buvo FK Ufa, kuriame žaidė 2015–2016 m. sezone.
Manchester City
Nuo 2016 m. priklausė Manchester City, tačiau buvo skolinamas PSV Eindhoven ir atstovavo šio klubo pagrindinei, bei jaunimo ekipoms.
Arsenal
2022 m. vasarą perėjo į Arsenal FC. 2022 m. liepos 22 d. pasirašė ilgalaikę sutartį su kanonierių klubu.
Rinktinė
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2015 m.
Padagai (Panevėžys)
Padagai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Porijų.
Mončinskių šeimos koplyčia
Rasų kapinių komplekso Mončinskių šeimos kapo koplyčia - Vilniuje, Rasose stovinti koplyčia su laidojimo rūsiu. Ji stūkso Rasų kapinėse, apie 50 m į pietryčius nuo pagrindinių kapinių vartų, prie administracinio pastato. Šalia stovi Gimbutų šeimos koplyčia.
Mončinskių koplyčia yra regioninės reikšmės paminklas, 2012 m. liepos 26 d. įrašytas į Kultūros vertybių registrą (unik. kodas ). Koplyčios vertingųjų savybių pobūdis, lemiantis reikšmingumą – architektūrinis (svarbus) ir memorialinis (svarbus). Jos eilės nr. kapinių paminklų komplekse – 221.
Koplyčia buvo įtraukta į 2017 m. Vilniaus istorinių Rasų kapinių objektų tvarkymo programą.
Pagojė (Alizava)
Pagojė – viensėdis Kupiškio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Palėvenėlės.
Daūrijos kalnagūbris
Daūrijos kalnagūbris  – kalnų masyvų sistema Rusijoje, Užbaikalėje (Daūrijoje), Užbaikalės krašte. Tęsiasi apie 300 km iš pietvakarių į šiaurės rytus, tarp Džilos ir Uldurgos upių. Aukštis iki 1526 m.
Sudarytas iš kristalinių skalūnų ir granito. Būdingas vidutinkalnių kraštovaizdis. Šlaituose auga pušų ir maumedžių miškai.
2022 m. Europos čempionatai
2022 m. Europos lengvosios atletikos čempionatas – 2-osios Europos čempionatų žaidynės, kurios vyko Vokietijos mieste Miunchene.
Reaguojant į 2022 m. Rusijos invazija į Ukrainą, čempionate neleista startuoti atletams iš Rusijos ir Baltarusijos.
Skirtingai negu 2018 m., žaidynėse nevyko golfo ir vandens sporto varžybos. Plaukimo ir vandens sporto federacija surengė atskirą Europos čempionatą Romoje, kuris vyko tuo pačiu metu kaip ir Miuncheno žaidynės. Varžybose debiutavo paplūdimio tinklinis, baidarių ir kanojų irklavimas, stalo tenisas ir sportinis laipiojimas.
Padagai (Klaipėda)
Padagai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 11 km nuo Veiviržėnų, 4 km nuo Judrėnų, 9,5 km į šiaurės rytus nuo Švėkšnos. Ribojasi su Pajudrio, Kurmių kaimais. Rytiniame pakraštyje yra Kelvėtų miškas, teka upė Graumena. Pro kaimą eina kelias iš Švėkšnos pro Vainotiškę į Judrėnus. Priklauso Šalpėnų seniūnaitijai.
Istorija
1820 m., po Švėkšnos dvaro padalijimo, žemės priklausė Gedminaičių dvarui. 1846 m. bažnyčios sudarytame sąraše minimas Paryžiaus kaimas (wieś Paryž), kuriame gyveno Šlevinsko šeima. 1869 m. kovo 26 d. patvirtintas nurodymas, kad iš Gedminaičių dvaro paskirtas žemės plotas 75 dešimtinės (~82 ha) Astreikiškių (Астрейкишки)  kaimo gyventojams. 1877 m. rugsėjo 15 d. Raseinių apskrities matininkas Severinas Chotkevičius atliko matavimus ir minėtą plotą padalino į 25 dalis po 3 deš. (3,3 ha), kurias paskirstė 20-čiai savininkų, tarp kurių buvo ir Šlevinskų pavardės. Keletui savininkų atiteko po kelis sklypus, kiti iš karto pardavė savus sklypus kaimynams.
1923 m. gyventojų surašymo duomenimis jau ši vietovė minima: Padagų kaimas. Buvo 14 sodybų ir gyveno 59 žmonės. 1965 m., įvykdžius žemių melioracijos projektus, kaimo beveik neliko. 2001 metais buvo tik 3 gyventojai.
Afotinė zona
Afotinė zona (iš 'be' +  'šviesa') – ežero ar vandenyno dalis, kurios nepasiekia Saulės šviesa, todėl joje nevyksta fotosintezė. Formali apibrėžtis - zona, į kurią patenka mažiau kaip 1% Saulės spinduliuotės iš vandens paviršiaus. Šioje zonoje praktiškai vienintelė aptinkama šviesa atsiranda dėl bioliuminescencijos. Maisto medžiagos gaunamos iš grimztančių negyvų organizmų ir jų liekanų.
Virš afotinės zonos yra fotinė zona, kurią tiesiogiai veikia Saulės šviesa. Gylis, kuriame prasideda afotinė zona, priklauso nuo vandens drumstumo ir metų laiko. Afotines zonas turi ne tik vandenynai, bet ir gilūs ežerai, pvz., Baikalas.
Vandenynas
Afotinė zona neturi vieningo apibrėžimo, tad jos viršutinė riba yra nuo maždaug 200 m iki 1000 m gylio, o apatinė – vandenyno dugnas. Temperatūra šioje zonoje kinta nuo 0°C iki 6°C.
Ust Džeguta
Ust Džeguta (,, Усть-Жэгуэтэ) – miestas Rusijoje, Karačiajų Čerkesijoje, 8 km į pietus nuo Čerkesko, Kubanės dešiniajame krante; rajono centras. Mieste nuo Kubanės atsišakoja Didysis Stavropolio kanalas. Pro miestą eina vadinamasis Suchumio karo kelias, yra Džegutos geležinkelio stotis prie atšakinės linijos. Statybinių medžiagų (plytų, cemento, gelžbetonio, klinties) pramonė. Veikia vandens jėgainė.
Afotinė zona
Afotinės zonos ekosistemos
Zonoje gyvena gyvūnų rūšių, pasižyminčių specifine kūno sandara. pvz., pelikanžuvės (Saccopharyngiformes), gigantiškieji kalmarai (Architeuthis), velniažuvės (Lophiiformes), vampyriniai kalmarai (Vampyromorphida). Jie geba išgyventi visiškoje tamsoje. Biologinė įvairovė afotinėje zonoje skurdi, biomasės mažai.
Ust Džeguta
Gyventojai
2002 m. tautinė sudėtis mieste buvo tokia: 49,6 % – karačiajai, 35,3 % – rusai, 6,8 % – abazinai, 1,8 % – čerkesai.
Istorija
1861 m. įkurta kazokų stanica Ust Džegutskaja. 1935 m. tapo rajono centru, o 1975 m. – Ust Džegutos miestu.
Afotinė zona
Afotinės zonos ekosistemos
Gyvūnai – plėšrūnai ir detritofagai. Pastarieji minta vadinamuoju „lavonų lietumi“ – iš aukštesnių pelagialės sluoksnių grimztančiais organizmų kūnais ir kitokiais likučiais, Išimtis yra ypatingos giliavandenės ekologinės zonos hidrotermalės, susijusios su juodaisiais rūkaliais. Tai savotiškos ekologinės giliavandenės oazės, kurių mitybinės grandinės pagrįstos chemoautotrofinėmis bakterijomis, išgaunančiomis energiją iš hidroterminių šaltinių sulfidinių junginių.
Afotinės zonos zonavimas
Afotinė zona dalinama į tris papildomas zonas :
Pagojė (Šimonys)
Pagojė – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 11 km nuo Šimonių.
Visoki Dečanų vienuolynas
thumb|right|300px|Visoki Dečanų vienuolynas Visoki Dečanų vienuolynas  – pagrindinė serbų ortodoksų bažnyčia, esanti Metohijoje, Kosove, 12 km į pietus nuo Pečo. Vienuolynas yra seniausia viduramžių bažnyčia Balkanuose. Išsaugota freskų apdaila.
Istorija
Vienuolynas pastatytas 1327 m. kaštainių giraitėje serbų karaliaus Stefano Urošo III nurodymu. Įstatai datuojami 1330 m. Bažnyčioje palaidoti karaliaus palaikai. Iki 1335 m. statybos darbus tęsė jo sūnus Stefanas Urošas IV Dušanas. Sienų tapyba buvo baigta 1350 m.
1990 m. Visoki Dečanų vienuolynas buvo paskelbtas išimtinės svarbos kultūros paminklu ir yra saugomas Serbijos Respublikos. 2004 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Taip pat yra saugomas Jungtinių Tautų Organizacijos („KFOR“ – NATO vadovaujamos tarptautinės taikos palaikymo pajėgos, kurios atsakingos už Kosovo saugumą).
Padainiai
Padainiai (anksčiau Pamiontkos) – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Žemosios Panemunės.
Nijolė Piškinaitė
Nijolė Piškinaitė (g. 1954 m. Širvintose) – teisininkė, Apeliacinio teismo teisėja, buvusi tardytoja, Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo teisėja.
Biografija
1972 m. baigė Širvintų vidurinę mokyklą. 1978 m. Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją.
Nuo 1978 m. rugpjūčio Ukmergės rajono Tardymo poskyrio prie PK (anksčiau – VRS) tardytoja, vyr. tardytoja, Tardymo poskyrio viršininkė, nuo 1993 m. lapkričio iki 1999 m. balandžio mėn. Vilniaus miesto 1-ojo apylinkės teismo, nuo 1999 m. gegužės iki 2000 m. gruodžio mėn. Aukštesniojo administracinio teismo, nuo 2001 m. Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo, nuo 2007 m. liepos Lietuvos apeliacinio teismo Civilinių bylų skyriaus teisėja.
Moka vokiečių, lenkų, rusų kalbas.
Pašlynis
Pašlynis (arba Poišlynis) – buvęs kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Raseinių, prie Šlynos upės ir magistralės.
Istorija
1950–1954 m. kaimas buvo Pašlynio apylinkės centras.
Kakšių bala
Iki 1945 m. buvo Tilžės-Ragainės ir Pilkalnio apskrityse, priklausė Užbalių girininkijai. Aplink pelkę buvo įsikūrę Kluonių, Paplynių, Mažųjų Puskepalių, Didžiųjų Kakšių, Kakšbalio, Pabalio kaimai, rytuose plytėjo Užbalių giria. Pelkė sausinta kanalais. Nuo 1981 m. kasamos durpės.
Apie pelkę surinkta sakmių ir padavimų. Pasak vieno, Kakšių bala atsiradusi, vėtrai miške medžius išvertus. Žmonių tuomet buvę mažai, ir medžiai likę gulėti, samanomis apaugę. Kakšių bala minima XIX a. vokiečių rašytojo J. Temės (Jodokus Donatus Hubertus Temme) romane „Juodoji Marė“ (Die schwarze Mare, 1854 m.).
Šakių apylinkė
Šakių apylinkė sovietmečiu buvo: