cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Branduolinis nusiginklavimas
Istorija
Jungtinėje Karalystėje buvo stiprus judėjimas už vienašalį branduolinį nusiginklavimą, toks siekis buvo įtrauktas ir į vienos iš dviejų pagrindinių šalies partijų – Leiboristų partijos programą (1960-61 ir vėl 1980-89).
Tik viena pasaulio šalis yra pilnai išmontavusi savo branduolinį arsenalą – Pietų Afrikos apartheido režimas XX a. devintajame dešimtmetyje buvo sukūręs pusę tuzino branduolinių ginklų, tačiau dešimto dešimtmečio pradžioje juos išmontavo. Po TSRS žlugimo branduolinių ginklų be Rusijos buvo likę ir kitose buvusiose sovietinėse respublikose: Baltarusijoje, Ukrainoje ir Kazachijoje. Šie ginklai buvo perduoti Rusijai.
Keletas šalių atsisakė pradėtų branduolinio ginklo kūrimo programų dar nesukūrus pačių ginklų (žr. branduolinės valstybės).
Kapfenbergas
Kapfenbergas – miestas rytų Austrijoje, prie Miurco upės. Išvystyta plieno pramonė. Išlikusi XII a. Oberkapfenberg pilis, kelios bažnyčios.
Istorija
Minimas nuo 1145 m.
Garšvinė
Garšvine vadinama:
Plungės rajono savivaldybės taryba
Plungės rajono savivaldybės taryba – Plungės rajono savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama ketveriems metams visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. Rinkėjai – savivaldybės teritorijos gyventojai, gali keisti kandidatų eilę sąraše, penkiems kandidatams suteikdami pirmumo balsus.
Tarybą sudaro 25 tarybos nariai. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.
Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.
Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.
Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.
1848 m.
1848 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Vakarinės prieigos
thumb|right|300px|Vakarinių prieigų sritis Vakarinės prieigos - stačiakampė zona Atlanto vandenyne, esanti į vakarus nuo D. Britanijos salos. Stačiakampio aukštis didesnis negu plotis. Šiaurinė ir pietinė zonos ribos atitinka šiauriausią ir piečiausią D. Britanijos taškus, rytinė riba sutampa su vakarine D. Britanijos pakrante, o vakarinė riba yra iš šiaurės į pietus einanti linija piečiau Islandijos. Ši zona labai svarbi Didžiajai Britanijai, kadangi daug didžiųjų uostų yra šioje zonoje.
Terminas Vakarinės prieigos paprastai naudojamas aptarinėjant karinių laivynų veiksmus Pirmajame ir Antrajame pasauliniame karuose, kai Vokietijos Karinis jūrų laivynas blokavo D. Britaniją povandeniniais laivais, veikusias šioje zonoje. Kadangi beveik visa laivyba į D. Britaniją ir iš jos vykdavo pro šią zoną, zona buvo povandeninių laivų medžioklės zona, ji turėjo būti efektyviai ginama. Tam buvo įsteigta Vakarinių prieigų vadovybė, besirūpinusi šios zonos gynyba nuo Vokietijos povandeninių laivų.
Karos regionas
Karos regionas  – Togo regionas.
Karos regionas plyti Togo šiaurėje. Į šiaurę nuo jo yra Savanų regionas, į pietus – Centrinis regionas. Karos regiono vakaruose eina valstybinė Togo siena su Gana, rytuose – valstybinė siena su Beninu.
Karos regiono plotas – 11 630 km². Gyventojų skaičius regione yra 828 121 (2006 m.) žmogus. Apgyvendinimo tankis – 71,21 žm./km². Pagrindinis regiono miestas – Kara, kuris taip pat yra ir regiono administracinis centras.
Administracinis suskirstymas
Administraciniu požiūriu regionas suskirstytas į 7 prefektūras:
thumb|left|200px|Karos regiono prefektūros
Zabidas
Zabidas  – istorinis miestas Jemeno vakaruose, Al Hudaidaho gubernijoje. Mieste, kuris laikomas vienu seniausiu šalyje, gyvena apie 23 000 gyventojų. Nuo 13 iki XV a. Zabidas buvo Jemeno sostine bei arabų ir musulmonų pasaulinis centras. Mieste yra Zabido universitetas, kuris didino miesto populiarumą tarp musulmonų.
Mūsų žodis (reformatai)
„Mūsų žodis“ – Lietuvos evangelikų reformatų žurnalas, ėjęs 1922–1923 m. Kaune, 1924 m., 1926–1937 m. Biržuose.
Zabidas
1993 m. Zabidas buvo įtrauktas į Pasaulio paveldo sąrašą. Tiesa, 2000 m. Zabidą UNESCO įrašė į Pasaulio paveldo objektų, kuriems gresia išnykimas, sąrašą. Tai buvo padaryta dėl Jemeno vyriausybės pasyvumo apsaugant istorinį miesto centrą ir jo objektus. Pasak UNESCO duomenų, apie 40 % istorinių namų buvo perstatyti ir panašus likimas gresia kitiems senoviniams objektams. Dėl šalies vyriausybės pasyvumo manoma, kad Zabidas gali netekti paveldo sąrašo vardo.
Mūsų žodis (reformatai)
Istorija
Iki 1924 m. leido Evangelikų reformatų draugija – vėliau – Lietuvos evangelikų reformatų kolegija. Spausdino Š. Levi spaustuvė Kaune, Biržų spaustuvė Biržuose. Ėjo nereguliariai, iš viso išėjo 70 numerių.
Bendradarbiavo: Juozapas Dilys, Povilas Jakubėnas, Povilas Jašinskas, Stasys Neimanas, Jonas Šepetys, Povilas Šepetys, Jokūbas Šernas, Petras Šernas ir kiti.
Garšviai (Biržai)
Garšviai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, Rovėjos dešiniajame krante, 4 km į šiaurės vakarus nuo Papilio. Per kaimą teka Garšvų upelis (Rovėjos intakas), pietuose stovi Rovėjos užtvanka (Papilio tvenkinys), rytuose – Ilgabradų miškas. Netoli kaimo yra 1-os ir 2-os senosios Garšvių reformatų kapinės ir naujosios Kubilių reformatų kapinės, įkurtos XX a. pradžioje.
Minimi 1775 m. dvarų dūmų surašymo dokumentuose. 1923 m. buvo 14 ūkių. Šalia kaimo, Rovėjos krante, kalvoje buvo senkapis, suardytas kasant žvyrą. Senkapyje rasta kaulų, įvairių geležinių ir žalvarinių dirbinių.
Erkvani Gurǰaani
Erkvani Gurǰaani – Gruzijos futbolo klubas iš Gurdžaanio. 1990–1995 m. žaidė I-II divizionuose, po to tik regioninėse lygose.
Istorija
1993 m. užėmė trečią vietą aukščiausioje lygoje.
Holovienkai
Holovienkai  – kaimas Lenkijos rytuose, Sabnių valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į pietvakarius nuo Sabnių, apie 11 km į šiaurę nuo Palenkės Sokoluvo ir apie 93 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Kolonija Holovienkai
Kolonija Holovienkai  – kaimas Lenkijos rytuose, Sabnių valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos santuokos ir šeimos kodeksas
Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos santuokos ir šeimos kodeksas - Lietuvos TSR privatinės teisės įstatymų sąvadas, teisynas; šeimos kodeksas. Įstatymas reglamentavo šeimos santykius: visuomeninius santykius. Kodeksas nustatė santuokos sudarymo tvarką ir sąlygas, reguliavo asmeninius ir turtinius santykius, atsirandančius šeimoje tarp sutuoktinių, tarp tėvų ir vaikų, tarp kitų šeimos narių, santykius, atsirandančius ryšium su įvaikinimu, globa ir rūpyba, vaikų priėmimu auklėti, santuokos nutraukimo tvarką ir sąlygas, civilinės būklės aktų registravimo tvarką.
Priimtas 1969 m. liepos 16 d. Lietuvos TSR įstatymu „Dėl Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos santuokos ir šeimos kodekso patvirtinimo“ (Žin., 1969, Nr. 21-186). Įsigaliojo 1970 m. sausio 1 d.
Vytautas Didžiulis
Vytautas Didžiulis (1881 m. gegužės 12 d. Griežionėlėse, Anykščių raj. – 1956 m. Biržuose) – mokytojas, Lietuvos revoliucinio judėjimo dalyvis ir politinis veikėjas.
Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos santuokos ir šeimos kodeksas
Uždaviniai
Lietuvos TSR santuokos ir šeimos kodekso uždaviniai buvo: stiprinti tarybinę šeimą, pagrįstą komunistinės moralės principais; grįsti šeimos santykius savanoriška santuokine moters ir vyro sąjunga, materialinių išskaičiavimų neturinčiais visų šeimos narių savitarpio meilės, draugystės ir pagarbos jausmais; auklėti vaikus šeimoje, organiškai derinant šį auklėjimą su visuomeniniu auklėjimu, kad jie būtų atsidavę Tėvynei, ugdyti vaikuose komunistinę pažiūrą į darbą ir ruošti juos aktyviai dalyvauti komunistinės visuomenės kūrime; visokeriopai saugoti motinos ir vaikų interesus ir užtikrinti kiekvienam vaikui laimingą vaikystę; galutinai pašalinti šeimos santykiuose žalingas praeities atgyvenas ir papročius; skiepyti atsakomybės šeimai jausmą (LTSR SŠK 1 straipsnis).
Vytautas Didžiulis
Biografija
Kilęs iš bajorų, Stanislovo Didžiulio ir rašytojos Liudvikos Didžiulienės-Žmonos šeimos. 1896 m. įstojo į Mintaujos vokiečių gimnazijos VI klasę, 1898–1899 m. priklausė slaptai „Kūdikio“ draugijai.
1902–1907 m. tarnavo rusų kariuomenėje. 1905 m. kalėjo Ukmergėje ir Kaune už „socialistišką pamokslą“.
Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos santuokos ir šeimos kodeksas
Struktūra
Kodeksas sudarytas iš 6 skyrių, 25 skirsnių, 217 straipsnių. Pirmasis skyrius - Bendrieji nuostatai, II skyrius - Santuoka, III - Šeima, IV - Globa ir rūpyba, V - Civilinės būklės aktai, VI - Tarybinių santuokos ir šeimos įstatymų taikymas užsienio piliečiams ir asmenims be pilietybės. Užsienio valstybių santuokos ir šeimos įstatymų ir tarptautinių sutarčių taikymas.
Vytautas Didžiulis
Biografija
1909 m. Peterburge išlaikęs brandos egzaminus įstojo į Peterburgo universiteto Gamtos ir matematikos fakultetą studijuoti biologijos. 1911 m. lietuvių studentų draugijos pirmininkas. 1915 m. baigė universitetą.
Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos santuokos ir šeimos kodeksas
Recepcija Lietuvos Respublikoje
Lietuvoje po Nepriklausomybės atkūrimo LTSR santuokos ir šeimos kodeksas buvo recepuotas. Greta LR SŠK privatinės teisės srityje taip pat galiojo recepuotasis LTSR civilinis kodeksas. Naujai susiklosčiusius visuomeninius santykius privatinės (taigi, ir šeimos ir santuokos srityje) reikėjo teisiškai sureguliuoti šiulaikiškiau, liberaliau, lanksčiau, aiškiau ir išsamiau. Lietuvai siekiant narystės Europos Sąjungoje, buvo būtina reformuoti teisėkūrą ir teisės sistemą. Santuokos ir šeimos kodeksas neteko galios tik 2001 m. liepos 1 d., kai įsigaliojo Lietuvos Respublikos civilinis kodeksas (priimtas 2000 m. liepos 18 d.).
Archangelsko sritis
Archangelsko sritis – sritis šiaurės vakarų Rusijoje, prie Baltosios jūros. Jos sudėtyje yra Nencų autonominė apygarda.
Istorija
Sritis įkurta 1937 m. rugsėjo 23 d.
Geografija
thumb|left|240px|Taiga žiemą
Sritis yra šiaurinėje Rytų Europos lygumos dalyje, iš šiaurės skalaujama Baltosios, Barenco ir Karos jūrų. Šiaurės rytuose iškilęs Timano kalvagūbris ir Paj Chojus, kuriuos skiria Pečioros žemuma su Didžiosios žemės tundra ir Mažosios žemės tundra. Vakaruose iškilęs Vėjų Juostos kalvagūbris. Archangelsko sričiai priklauso Naujosios Žemės, Prano Juozapo Žemės, Vaigačo, Kolgujevo, Solovkų salos Arkties vandenyno jūrose.
Klimatas keičiasi nuo arktinio šiaurėje iki vidutinių platumų pietuose. Vidutinė sausio temperatūra žemyninėje dalyje nuo -12 °C iki -18 °C, liepos temperatūra +8-16 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis 300–500 mm. Šiaurėje paplitęs amžinas įšalas.
Tautinė sudėtis
Tautinė sudėtis pagal 2002 m. surašymą (be Nencų a. a.):
Miestai
Didžiausi miestai 2002 m. (> 30 tūkst. gyventojų):
Vytautas Didžiulis
Biografija
1917 m. dalyvavo Lietuvių Vilniaus konferencijoje. 1917–1918 m. organizavo Kupiškio progimnaziją. 1918 m. išrinktas Kupiškio apskrities tarybos ir valdybos nariu. 1919 m. Panevėžio apygardos darbo ir socialinės apsaugos inspektorius ir Panevėžio miesto savivaldybės tarybos narys.
1920–1921 m. dirbo Valstybės kontrolėje Kaune, 1921–1922 m. Rokiškio gimnazijos direktorius, nuo 1923 m. Biržų gimnazijos mokytojas.
Bendradarbiavo leidiniuose „Naujoji Gadynė“, 1913–1914 m. „Aušrinė“, 1917–1918 m. „Darbo balsas“, 1924–1929 m. „Mokykla ir gyvenimas“, 1924–1929 m. „Socialdemokratas“, 1924–1926 m. „Biržų žinios“.
Mūsų žodis (Brazilija)
thumb|180px|Mūsų žodis, 1934 m. Nr. 5
„Mūsų žodis“ – Brazilijos lietuvių komunistinio pogrindžio laikraštis, ėjęs 1933–1938 m. San Paule.
Istorija
Leistas vietoje 1932 m. uždaryto laikraščio „Darbininkų žodis“. Leido Brazilijos komunistų partijos lietuvių frakcija 2–3 kartus per mėnesį. Iš viso išėjo 92 numeriai.
Bara do Pirajus
Bara do Pirajus  – miestas pietryčių Brazilijoje, Rio de Žaneiro valstijoje, ~100 km į šiaurės vakarus nuo Rio de Žaneiro, prie Pietų Paraibos ir Pirajaus upių santakos. Per Bara do Pirajų eina Rio de Žaneiro–San Paulo kelias ir geležinkelis. Chemijos, metalurgijos, tekstilės, maisto pramonė. Yra katedra, universitetas.
Istorija
Gyventojai į regioną pradėjo keltis nuo XVIII a. antros pusės, 1864 m. teritoriją pasiekė geležinkelis. Bara do Pirajus oficialiai įkurtas 1890 m.
Maskvitai
Maskvitai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Betygalos, prie Lelyko upelio ir kelio.
Istorija
Iki XX a. vid. kaimas dar vadintas Konstantinovskaja sloboda.
Panamos karališkoji audiencija
Panamos karališkoji audiencija - trys skirtingi administraciniai vienetai, apėmę skirtingas teritorijas:
Hiroshige
thumb|[[Kunisada|Kunisados sukurtas Hirošigės portretas]] Utagawa Hiroshige (, taip pat dar vadinamas Andō Hiroshige, 1797 m. Edo, dabar Tokijas – 1858 m. spalio 12 d.) − XIX a. japonų ukiyo-e dailininkas ir vienas žymiausių šio žanro menininkų.
Hirošigės gyvenimas
Hirošigė (tikras vardas − Ando Utakaro) gimė 1797 m. Jajosu (Yayosu) kareivinėse, į rytus nuo Edo pilies, Jaesu (Yaesu) srityje, Edo mieste (dabartinis Tokijas). Hirošigės tėvas Gen’emon Andō buvo tradicinis dōshin rango šiogūno tarnas ir buvo priskirtas Edo pilies priešgaisrinei tarnybai. Gen’emon ir jo šeima kartu su kitais 30 samurajų gyveno viename iš 10 kareivinių pastatų. Tėvų Hirošigė neteko tebūdamas dvylikos: Gen’emon ir jo žmona mirė 1809 m. Po tėvo mirties Ando Utakaras perėmė jo postą, darbo jam buvo nedaug ir atlyginimas mažas. Jis gyveno kareivinėse iki 43 metų.
1811 m. Ando Utakaras pradėjo mokytos Utagavos ukijo-e mokykloje, jo mokytoju tapo žymus grafikas Utagava Tojohiras. 1812 m. mokykla jam suteikė ukijo-e kūrėjo licenziją ir Utagavos Hirošigės vardą (tuo metu ukijo-e menininkams buvo įprasta publikuoti kūrinius kitu vardu). Ukijo-e literatūroje menininkas minimas Ando Hirošigės vardu. 1818 m. publikuotas pirmasis jo grafikos kūrinys. Hirošigė karjeros pradžioje vaizdavo gražias moteris (bijinga) ir aktorius (yakushae). Po 1830 m. perėjo prie peizažų kūrybos įtakotas Hokusajaus {1832 m. Hokusajus išleido vieną populiariausių savo estampų rinkinį „36 Fudzijamos kalno vaizdai"). 1832 m. Hirošigė keliavo Tokaido keliu tarp Edo ir Kioto, buvo apsistojęs 53-ijose kelio nakvynės stotelėse, piešė eskizus. Šios kelionės pagrindu išleista 55 estampų serija „53 Tokaido stotys“, pradedant Edo, baigiant Kiotu, iškart iškėlė Hirošigę į vieno garsiausio ukijo-e menininkų tarpą greta Hokusajaus.
1834 m. buvo publikuota Hirošigės estampų serija „Žymios Kioto vietos“, 1835 m. − „Aštuoni Bivos ežero vaizdai“, apie 1837 m. − „69 Kiso kelio stotys“, 1856−58 m. − „Šimtas garsiųjų Edo vaizdų“. Po Hokusajaus mirties 1849 m., Hirošigės darbai, taip pat vaizduojantys gamtovaizdį, konkuravo su Hokusajaus tarp pirkėjų. Tačiau, kaip ir daugelio kitų žemo rango samurajų, Hirošigės atlyginimas buvo nepakankamas jo poreikiams, reikėjo papildomų pajamų, ir tai vertė Hirošigę ieškotis amatininko darbo. Buvo lengva suderinti darbą ir menininko hobius. Hirošigė mirė 1858 m. nuo choleros, palaidotas Asakusoje (dabar Tokijo dalis).
Hirošigės kūrybą galima suskirstyti į tris dalis:
Vertinama, kad Hirošigė per gyvenimą sukūrė daugiau nei 5000 estampų ir kai kurie jų buvo padauginti 10 000 kopijų tiražu.
Horodokas (Lvovas)
Šv. Kryžiaus Išaukštinimo katalikiška bažnyčia; Kristaus Atsimainymo (XV a.), Šv. Mikalojaus Stebukladario (1510 m.) ir Šv. Jono Krikštytojo Gimimo stačiatikių cerkvės; Apreiškimo Švč. Dievo Motinai graikų katalikų bažnyčia. XVI a. statytas malūnas ir XX a. pirmos pusės miesto rotušė. Antras pagal dydį Lvovo srities miestas, vystoma vaisių ir daržovių perdirbimo pramonė.
Istorija
Įkurtas Kijevo Rusios laikais, minimas nuo 1213 m. XIII–XIV a. buvo Galičo-Voluinės kunigaikštystės politinis ir ekonominis centras (išliko XII—XIII a. naudotas piliakalnis). Vėliau įėjo į Lenkijos karalystę. 1444 m. pirmąkart paminėti gyventojai žydai. Gyvenvietė buvo įsikūrusi prie svarbaus prekybos druska kelio, todėl buvo vadinama Druskos Horodoku. 1655 m. prie miestelio įvyko Horodoko mūšis: rusų kariuomenė sumušė Stanislovo Potockio lenkų–lietuvių armiją. Po ATR padalijimų, nuo 1772 m. Horodokas įėjo į Austrijos sudėtį. Po Pirmojo pasaulinio karo priklausė Lenkijai. Antrojo pasaulinio karo metu miestas buvo užimtas Raudonosios armijos ir Vermachto. 1944–1991 m. buvo Ukrainos TSR Lvovo srities rajono centru, o nuo 1991 m. tapo nepriklausomos Ukrainos miestu. thumb|left|170px|[[Jogaila|Jogailos ir Jadvygos mozaikiniai portretai miesto Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčioje]]
Jogailos kultas
Lietuvos didysis kunigaikštis ir Lenkijos karalius Jogaila miestui suteikė Magdeburgo teisę, 1419 m. įkūrė parapijinę bažnyčią. Keliaudamas iš Naujojo Korčino į rytines valstybės žemes jis naktį sustojo pasiklausyti giedančių lakštingalų, persišaldė ir 1434 m. birželio 1 d. Horodoke mirė. Kūnas buvo pervežtas į Krokuvą, o širdis palaidota vietos pranciškonų vienuolyno bažnyčioje. 1903 m. šiam valdovui buvo pastatytas paminklas (nugriautas Antrojo pasaulinio karo metu), o 1906 m. miestas buvo pervadintas į Jogailos Horodoką (pavadinimas išsilaikė iki XX a. vidurio).
Puerto Bakeriso Morenas
Puerto Bakeriso Morenas  – miestelis Ekvadorui priklausančiose Galapagų salose, San Kristobalio salos pietvakarinėje pakrantėje; Galapagų provincijos administracinis centras. Verčiamasi žvejyba, turizmu, žemės ūkiu. Turistinė infrastruktūra išvystyta mažiau, nei didžiausiame salų mieste – Puerto Ajoroje.
Istorija
Miestelis pavadintas Ekvadoro prezidento Alfredo Baquerizo Moreno garbei.
Ružanistoko Dievo Motinos vienuolynas
Ružanistoko Dievo Motinos vienuolynas - tai 1901-1915 metais Ružanistoko kaime egzistavęs moterų vienuolynas.
Ružanistoko Mergelės Marijos sanktuariumas
Ružanistoko Mergelės Marijos sanktuariumas  – tai ant stačiakampio formos pagrindo pastatytas barokinio architektūros stiliaus sanktuariumas, kuriame gyvena sileziečių vienuoliai. Sanktuariumas priklauso Ružanistoko Švč. Mergelės Marijos Apsireiškimo parapijai. Sanktuariumas buvo pastatytas pagal Gardino Jėzuitų bažnyčios pavyzdį. Sanktuariumo altoriai rokoko architektūros stiliaus.
Istorija
Teigiama, kad XVII a. viduryje šioje vietoje apsireiškė Mergelė Marija. 1662 m. Vilniaus vyskupas Jurgis Bialozoras įkūrė specialią komisiją, kuri nustatė kad Mergelė Marija apsireiškė šioje vietoje. 1759 m. prasidėjo bažnyčios statyba. 1785 m. vyskupas Tomas Zenkovičius pašventino naująją bažnyčią. 1811 m. bažnyčioje pamokslus pradėjo skaityti vyskupas Stanislavas Bohušas Sestžencevičius. 1846 m. caras Nikolajus I perėmė bažnyčios valdymą iš dominikonų vienuolių. 1866 m. bažnyčia paversta į cerkvę. 1901 m. buvo atidarytas Ružanistoko Dievo Motinos vienuolynas. 1915 m. iš bažnyčios buvo išvežtas Mergelės Marijos paveikslas ir bažnyčioje įsikūrė kareivinės. 1964 m. rugsėjo 19 d. bažnyčia buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą. 1981 m. karūnuotas Mergelės Marijos paveikslas. Karūnacijos metu atvyko apie 250,000 piligrimų.
Garšvinė (Ignalina)
Garšvinė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 1 km nuo Grybėnų.
Matersburgas
Matersburgas (Mattersburg) – miestas rytų Austrijoje, į rytus nuo Vyner Noištato, prie Vulkos upės, pasienyje su Vengrija. Geležinkelis į Vyner Noištatą ir Šoproną. Išvystyta maisto pramonė.
Maslaučiškės
Maslaučiškės – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 3 km nuo Miroslavo.
Donatas Stakišaitis
Donatas Stakišaitis (g. 1956 m. vasario 24 d. Kapsuke) – Lietuvos pediatras, profesorius.
Biografija
Gimė 1956 m. vasario 24 d. Kapsuke. 1974 m. baigė Kapsuko 2-ąją vidurinę mokyklą, 1981 m. – Kauno Medicinos Institutą. 1981–1985 m. Šakių rajono centrinės ligoninės gydytojas pediatras. 1985–1986 m. Vilniaus universiteto Medicinos Fakulteto Gydytojų tobulinimosi fakulteto klinikinis kordinatorius. 1986–1988 m. mokėsi Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto stacionarinėje aspirantūroje, kurią baigęs apsigynė medicinos daktaro disertaciją. 1988–1992 m. mokėsi stacionarinėje doktorantūroje Kauno Medicinos Akademijos Kardiologijos Institute, kurią baigęs apsigynė habilituoto daktaro disertaciją. 1992–1994 m. dirbo Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto II anesteziologijos-reanimatologijos klinikos vyriausiuoju mokslo darbuotoju. 1993–1996 m. buvo išrinktas Vilniaus universiteto Senato nariu. 1994–1996 m. dirbo mokslinį tiriamąjį darbą Ilinojaus universitete, o 1996–1998 m. – Northwestern universitetuose (Čikaga). 1998–2003 m. – Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto Pediatrijos centro vyriausiasis mokslo darbuotojas. Nuo 1999 m. – Valstybinės vaistų kontrolės tarnybos prie Sveikatos apsaugos ministerijos (VVKT) Ikiklinikinių ir klinikinių tyrimų komisijos ekspertas, 2003–2012 m. Ikiklinikinių ir klinikinių tyrimų skyriaus vedėjas. Nuo 2003 m. – Vilniaus universiteto Onkologijos instituto mokslo darbuotojas. Nuo 2005 m. – Mykolo Romerio universiteto Teisės fakulteto Bioteisės katedros profesorius. Daugiau nei 100 mokslinių straipsnių ir mokslinių darbų autorius, keturių apgintų medicinos daktaro disertacijų vadovas.
Stambusis duonmedis
Stambusis duonmedis (Artocarpus heterophyllus) – šilkmedinių (Moraceae) šeimos visžalis vienanamis augalas. Tai Bangladešo nacionalinis medis. Aukštis – iki 20 m. Lapai iki 22 cm ilgio, ovalūs, odiški, tamsiai žalios spalvos. Žiedus apdulkina vėjas ir vabzdžiai. Kultūrinės veislės apdulkinamos dirbtiniu būdu.
Vaisiai stambūs, 20-90 cm ilgio ir iki 20 cm skersmens, sveria apie 34 kg. Vaisiuose daug krakmolo. Neprisirpę vaisiai verdami kaip daržovės, prisirpę valgomi švieži, o džiovinti patiekiami kaip saldi užkanda.
Šio augalo tėvynė – Indija ir Bangladešas. Paplitę pietryčių Azijoje ir Filipinuose.
thumb|left|200px|Vaisius
Panašiai kaip ir jo giminaitė durija, duonmedis turi specifinį ne visiems patinkantį skonį, tačiau yra labai populiarus visame pasaulyje. Prinokęs neperpjautas vaisius gali turėti nemalonų kvapą panašų į pūvančių svogūnų. Jo sėklų spalva varijuoja nuo šviesiai rudos iki juodos, o sėklų vidus yra datulės dydžio. Prieš paruošdami vaisių, žmonės dažnai išsitrina rankas žibalu arba parafinu, nes likusi vaisiaus dalis yra puri balta masė, iš kurios sunkiasi balkšvos sultys, dažnai naudojamos kaip klijai.
Ožkabaliai
Ožkabaliais vadinami trys kaimai Vilkaviškio rajone:
Opšrūtai (reikšmės)
Opšrūtais vadinami kaimai:
San Marino RTV
San Marino RTV – San Marino nacionalinis transliuotojas, įkurtas 1991 m. Taip pat aptarnaujami 3 Italijos regionai: Emilija-Romanija, Venetas, Markė. Nuo 1995 m. Europos transliuotojų sąjungos narys. Transliuoja vieną televizijos kanalą ir dvi radijo stotis.
2008 m. San Marino RTV dalyvavo Eurovizijos dainų konkurse.
Altachas
Altachas – miestas vakarų Austrijoje, netoli Feldkircho, greta sienos su Šveicarija. Kelios mokyklos, tarp jų ir muzikos.
Kolonija Kurovicė
Kolonija Kurovicė  – kaimas Lenkijos rytuose, Sabnių valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į šiaurės rytus nuo Sabnių, apie 16 km į šiaurės rytus nuo Palenkės Sokoluvo ir apie 98 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Manipuras
Manipuras (manipuri: মণিপুর, ) – valstija šiaurės rytų Indijoje. Ribojasi su Nagalandu šiaurėje, Asamu vakaruose ir Mizoramu pietuose. Taip pat ribojasi sieną su Mianmaru rytuose.
Didžiausi miestai
thumb|left|250px|Akmeniniai paminklai. Manipuras
Verakrusas (valstija)
Verakrusas, kitaip Verakrus de Ignasijo de la Ljavė (Veracruz de Ignacio de la Llave) – valstija rytų Meksikoje, nusidriekusi palei Meksikos įlankos pakrantę. Ribojasi su Tamaulipasu šiaurėje, su San Luis Potosi šiaurės vakaruose, su Idalgu ir Puebla vakaruose, su Oachaka, Čiapasu ir Tabasku pietryčiuose. Valstijos sostinė – Chalapa.
Maišiakulės piliakalnis
Maišiakulės piliakalnis – piliakalnis Molėtų rajono savivaldybės teritorijoje, Maišiakulės kaime, Alantos seniūnija. Pasiekiamas keliu Alanta – Pakalniai už Suojos pasukus į kairę šiaurės vakarų kryptimi kairesniu keliuku, pavažiavus 480 m iki malūno užtvankos, yra už jos, kitame Vastapos krante, kairiau.
Verakrusas (valstija)
Geografija
Didžiąją valstijos dalį užima pakrantės žemuma, palei įlanką yra nemažai lagūnų (Tamiahvos, Alvardo, Pueblo Vjecho). Vakariniu pakraščiu driekiasi Rytų Siera Madrė, kurioje yra aukščiausias ne tik valstijos, bet ir visos Meksikos kalnas – Orisaba (4922 m). Be to, pakrantėje yra nedidelis izoliuotas Tustlos masyvas. Verakruso valstija teka daug upių, kurių dauguma prasideda Rytų Siera Madrėje, svarbiausios: Panukas, Tuspanas, Kasonesas, Aktopanas, Chamapa, Papaloapanas, Koatsakoalkosas.
Maišiakulės piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Vastapos kairiajame krante. Aikštelė trikampė, orientuota pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 15 m ilgio, 30 m pločio pietvakarių krašte. Čia supiltas 1 m aukščio, 19 m pločio pylimas, už kurio iškastas 15 m pločio, 2,3 m gylio griovys, už kurio buvęs antras pylimas (sunaikintas). Pietų ir pietvakarių šlaituose, 2­-2,5 m žemiau aikštelės yra 4 m pločio terasa. Šlaitai statūs, 24 m aukščio.
Verakrusas (valstija)
Turizmas
Verakrusas – istoriniu ir archeologiniu atžvilgiu turtinga valstija. Čia gyvavo totonakų, olmekų kultūros. El Tachine (įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldą) yra išlikusios totonakų piramidės. Sempoala yra kita svarbi totonakų archeologinė radimvietė. Tres Sapotesas – olmekų archeologinė radimvietė su stelomis, išraižytoms olmekų raštu. Tuo tarpu Verakruso miestas buvo įkurtas ispanų vykdytos Meksikos kolonizacijos centru.
Maišiakulės piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis apardytas arimų, pietrytinis šlaitas eroduoja. Apaugęs mišriu mišku.
Verakrusas (valstija)
Didžiausi miestai
Didžiausi Verakruso valstijos miestai (tūkst. gyv., 2005 m.):
Maišiakulės piliakalnis
Tyrimai
1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 15000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 1561000 m².
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Mažylis (bomba)
thumb|300px|Pokario „Little Boy“ maketas. Little Boy (liet. „Mažylis“) – 1945 m. rugpjūčio 6 dieną ant Hirosimos (Japonija) amerikiečių numestos atominės bombos kodinis pavadinimas.
Bomba sukurta Manheteno projekto metu per Antrąjį pasaulinį karą. Jos veikimas pagrįstas sodrinto urano skilimo reakcija. Hirosimos atominis bombardavimas buvo antrasis istorijoje atomų skilimo reakcijos sukeltas sprogimas (pirmasis įvyko „Trinity“ bandymo metu).
Esminė bombos sandara
300px|thumb|right|Atominės bombos veikimo principas. Tai nebūtinai tiksliai atitinka „Little Boy“ veikimo modelį (kuris vis dar įslaptintas).
„Little Boy“ buvo 3 m (10 pėdų) ilgio, 71 cm (28 colių) skersmens ir svėrė 4000 kg (8 900 svarų). Bomboje buvo panaudotas patrankinis virškritinės masės sudarymo principas: pradžioje sprogsta paprasta sprogstamoji medžiaga, kuri pagreitina tuščiavidurį urano-235 subkritinės masės cilindrą, kuris dideliu greičiu užsimauna ant „taikinio“ – U-235 cilindro. Tuo metu ir susidaro virškritinė masė, sukelianti atominę grandininę reakciją.
Bomboje buvo 64 kg urano, iš kurių tik mažiau kaip 1 kg dalyvavo branduolių dalijimesi. Energija virto tik 0,6 g urano masės.
Singapūro futbolo varžybos 2017 m.
Singapūro futbolo varžybos 2017 m.
Galutinė lentelė
Šaltinis: soccerway ir flashscore
Finalo rungtynės
--
Garšvinė (Prienai)
Garšvinė – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Išlaužo.
San Chozė
thumb|200px|San Chozė, 1875 m.
San Chozė̃  – miestas JAV Kalifornijos valstijoje. Tai trečias pagal dydį Kalifornijos miestas (po Los Andželo ir San Diego). Šis miestas laikomas saugiausiu JAV didmiesčiu. Mieste gyvena 910 000 gyventojų.
San Chozė buvo įkurta 1777 m. Iš pradžių miesto paskirtis buvo teikti maisto produktus netoliese esančioms karo bazėms, vėliau tapo miestas Šiaurės Kalifornijos žemės ūkio produkcijos perdirbimo centru. Pasibaigus Antrajam pasauliniam karui miesto gyventojų skaičius ėmė augti itin dideliais tempais, nes čia ėmė gyventi itin daug Antrojo pasaulinio karo veteranų.
Barry Town United FC
Bario „Town“ – Velso futbolo klubas iš Bario.
Istorija
Klubas įkurtas 1912 m. Žaidžia elito divizione.
Amūrinis sfinksas
Amūrinis sfinksas (Laothoe amurensis) – sfinksų (Sphingidae) šeimos drugys. Paplitęs Azijoje, lokalios populiacijos randamos Lenkijoje, Baltarusijoje, Baltijos šalyse. Lietuvoje skraido gegužės – birželio (rugpjūčio) mėn. Retas.
Išvaizda
Drugys stambus, sparnų mostas siekia 71-98 mm. Sparnai tamsiai pilki, galai karpyti. Apatiniai sparnai pilki, neturi oranžinės dėmės - skiriamasis bruožas nuo tuopinio sfinkso. Drugiui ilsintis pilvelis būna sulenktas, galas ištiestas į viršų. Vikšras žalias, su 7 geltonomis išilginėmis juostomis šonuose. Ragas geltonas. Vikšro ilgis siekia 65-80 mm. Kiaušinėliai šviesiai žali, apie 2,0 mm skersmens.
Biologija ir ekologija
Kiaušinius deda ant gluosnių, drebulių, 2-4 vnt. grupėmis apatinėje lapų pusėje. viena patelė padeda apie 100 kiaušinių. Jie išsirita po 10-12 dienų. Išsiritusios lervutės maitinasi lapais, greitai auga, pereina 5 ūgius, ir po 40-50 dienų virsta lėliuke. Lėliukė 30-43 mm ilgio, ruda, žiemoja žemėje. Pavasarį išsiritę suaugėliai nesimaitina, dėl to gyvena 1-2 savaites. Dienomis ilsisi ant medžių kamienų, rastų, o naktimis patinėliai ieško patelių pagal jų skleidžiamus feromonus. Kartais atskrenda į šviesą.
Ukmergės apskritis (1565–1795)
Ukmergės apskritis (arba Vilkmergės pavietas; ) – administracinis-teritorinis vienetas dabartinės Lietuvos teritorijos rytinėje dalyje, abipus Šventosios upės. Centras – Vilkmergė (dabartinė Ukmergė).
Istorija
thumb|Vilkmergės pavietas M.K.Radvilos [[1613 m. išleistame žemėlapyje „Magni Ducatus Lithuaniae, et Regionum Adiacentium exacta Descriptio“ (fragmentas)]]
Pavietas minimas nuo XV a. (iki 1564–1566 m. LDK reformų buvo aiškiau neapibrėžtas teritorinis vienetas). Reformos metu didesnės vaivadijos suskirstytos į pavietus. Vilniaus vaivadijoje išskirti Ašmenos, Lydos, Vilkmergės (Ukmergės) ir Breslaujos, o iš Trakų vaivadijoje – Gardino, Kauno ir Upytės pavietai. 1565 m. gruodžio 30 d. Ldk išleido privilegiją, kuria įsteigė seimelius. Pavieto ir vaivadijų bajorai įgavo teisę dalyvauti valstybės valdyme – šalia įprastų valstybės pareigūnų veiklos įvairiais valstybės valdymo klausimais (priešseiminiai, reliaciniai, elekciniai ir kt.) buvo pradėta šaukti pavieto seimelius. Šalia įprastų reikalų seimeliai rinkdavo kandidatus į žemės teismą, kitus pavieto urėdus, taip pat atstovus į seimą, surašydavo jiems instrukcijas.
1564 m. Bielsko seime LDK didikai atsisakė teisminių privilegijų ir sutiko paklusti bendram su visais bajorais teismui, procesas baigtas 1566 m. priėmus II Lietuvos statutą. Iki 1795 m. priklausė LDK Vilniaus vaivadijai, 1795–1797 m. Rusijos imperijos Vilniaus gubernijai. 1797 m. pavietas pertvarkytas į Vilkmergės apskritį (ujezdą).
Pagrindinės gyvenvietės
thumb|left|Vilkmergės pavietas [[1665 m. (Nicolas Sanson]]
1665 m. Nicolas Sanson sudarytame Vilniaus ir Trakų vaivadijų žemėlapyje Vilkmergės paviete pažymėtos šios gyvenvietės:
Taip pat įvardintos upės – Šventoji (Swieta fl.), ? (Czarna fl.), Širvinta (Szerwenta fl.), Musė (Molza fl.)
Stalininkai
Jonas Berlič Strutinskis - Vilkmergės pavieto stalininkas.
Teismai
Naująją teismų sistemą sudarė trys teismai:
Merojė
Merojė (, 🇬🇷) – senovės miestas Nubijoje, rytiniame Nilo krante, netoli Šendžio miesto (Sudanas). Šis miestas keletą amžių buvo Kušo imperijos sostine ir merojiečių kultūros centru.
Merojė tarp VIII a. pr. m. e. ir V a. m. e. buvo Kušo imperijos pietine sostine (šiaurinė – Napata) ir vadinta Medewi ar Bedewi. Iš šio laikotarpio randama aukštų kušitų pareigūnų kapaviečių. Miestas ypač klestėjo apie 280 m. pr. m. e., kai valdė karalius Arakamanis. Romėnams užkariavus Egiptą, nubiai pradėjo žygius į jo žemes, romėnai atsakė kontratakomis. 22 m. pr. m. e. tarp Romos ir Merojės sudaryta taika. I-II a. m. e. miestas pradėjo silpti. Miestas paminėtas „Eritrėjos jūros periple“. Galiausiai ~330 m. miestą užkariavo Aksumo valdovas.
Savo klestėjimo laiku, Merojė buvo svarbus metalurgijos centras, iš čia metalas vežtas į Indiją, Kiniją. Iš čia taip pat gabenti medvilnės gaminiai, auksas, juvelyrika, egzotiški gyvūnai. Buvo įrengtos irigacinės sistemos laukams drėkinti. Nuo III a. pr. m. e. čia pradėtas naudoti Merojės raštas, kuriuo buvo rašoma ant stelų. Merojės žmonės garbino Apedemaką, Sekhmetą, egiptiečių dievus.
Merojės ritualinį kompleksą sudaro 3 laidojimo vietos, iš kurių dvi – karališkosios. Kaip antkapiai statytos nubiškos piramidės.
Merojė atrasta 1821 m. prancūzų gamtininko Frédéric Cailliaud. Detalesni kasinėjimai pradėti XIX a. vid. Nuo 2011 m. Merojė įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Mis Baltija
Mis Baltija – kasmet nuo 1991 m. vykę gražiausios Baltijos regiono merginos rinkimai. Nuo 2007 m. konkursas kartu su Mis Skandinavija buvo sujungtas į Mis Baltija ir Skandinavija. Konkursą rengė Suomijos televizija MTV3.
Itališkasis gambitas
Itališkasis gambitas – šachmatų debiutas, kurio ėjimai:
Šis debiutas laikomas mėgėjišku bandymu išvengti ramių uždarų teorinių itališkosios partijos variantų. Juodiesiems geriausia priimti auką. Po 4…Žxd4 baltieji sužaidžia '''5. Žxe5''' ir juodiesiems atsiranda problemų tiek gynyboje, tiek pozicijoje. Po '''4. ed paprastai būna 5. c3 dc 6. Rxf7+ Kxf7 7. Vd5+ ir 8. Vxc5''', taip pat silpninant juodųjų poziciją. Todėl geriausia priimti auką kertant su rikiu, kas laikoma geriausiu sprendimu.
Po '''4…Rxd4 5. Žxd4 Žxd4''' pagrindiniai tęsiniai yra:
Kostki Pienkai
Kostki Pienkai  – kaimas Lenkijos rytuose, Sabnių valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Prienų rajono savivaldybės taryba
Prienų rajono savivaldybės taryba – Prienų rajono savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama ketveriems metams visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. Rinkėjai – savivaldybės teritorijos gyventojai, gali keisti kandidatų eilę sąraše, penkiems kandidatams suteikdami pirmumo balsus.
Tarybą sudaro 25 tarybos nariai. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.
Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.
Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.
Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Woodrow Wilson
Vudrou Vilsonas (Vudrovas Vilsonas arba Vudro Vilsonas,, pilnas vardas: , 1856 m. gruodžio 28 d. – 1924 m. vasario 3 d.) – 28-asis JAV prezidentas.
Biografija
Gimė Virdžinijos valstijoje, Staunton mieste, airių ir škotų kilmės šeimoje. Buvo trečias, keturių vaikų šeimoje. Tėvas buvo vergvaldys ir tuo pačiu vergų gynėjas, žymus presbiterionų bažnyčios veikėjas.
1890 m. Woodrow Wilson tapo Prinstono universiteto profesoriumi. 1910 m. išrinktas Naujojo Džersio gubernatoriumi.
1912 metais kaip demokratų partijos kandidatas išrinktas JAV prezidentu. 1916 m. perrinktas antrajai kadencijai. Pirmoji kadencija pasižymėjo labiau ekonomine vidaus politikos veikla. Antrojoje kadencijoje koncentravosi į Pirmąjį pasaulinį karą. Jo perrinkimą sąlygojo jo politinė neutraliteto kampanija. Savo kadencijos metu jis laikėsi šios politikos, tačiau jai iškilo grėsmė, kai 1917 metais Vokietija pasiūlė Meksikai susivienyti kare prieš JAV. Vilsonas tų pačių metų balandį kreipėsi į Kongresą, kas būtų paskelbtas karas Vokietijai.
1918 m. paskelbė garsiuosius Keturiolika punktų, kuriuose deklaravo tautų apsisprendimo teisę. Vienas iš Versalio taikos iniciatorių bei Tautų sąjungos sumanytojas ir jos projekto autorius. Už veiklą 1919 m. apdovanotas Nobelio taikos premija.
Woodrow Wilson buvo idealistas ir internacionalistas, siekęs kad JAV dalyvautų pasaulinėje politikoje, kad kovotų už demokratiją, progresą ir liberalizmą. Jis yra vienintelis JAV prezidentas, turėjęs akademinį daktaro laipsnį. Mokslininkai laiko Vilsoną vienu iš geresnių JAV prezidentu, nors jis buvo kritikuojamas dėl rasinės segregacijos ir paramos baltiesiems suprematistams.
Gardino universitetas
Gardino Jankos Kupalos vardo valstybinis universitetas – Baltarusijos universitetas Gardine, вул. Э.Ажэшка, 22, г. Гродна 230023, Беларусь. Rengiamos 59 specialybės.
Istorija
Įkurtas 1940 m. vasario 22 d. kaip Gardino mokytojų institutas, 1941–1944 m. buvo uždarytas. 1957 m. institutui suteiktas Jankos Kupalos vardas. 1967 m. apginta pirmoji daktaro disertacija, 1969 m. atidaryta aspirantūra. 1978 m. gegužės 1 d. tapo universitetu. Nuo 2001 m. universitetui priklauso Gardino chemijos ir technologijos koledžas, Lydos pramoninis technikos koledžas (buv. institutas), Valkavisko pedagoginis koledžas. Nuo 1999 m. leidžia žurnalą „Вестник Гродненского государственного университета имени Янки Купалы“.
Elektra (mitologija)
Graikų mitologijoje Elektros vardu buvo trys personažai.
Mirtingosios Elektros mitas
Pagal legendą, kai Agamemnonas grįžo iš Trojos karo ir jį nužudė jo žmonos meilužis Egistas (ar Klimenestra pati), Elektros Mikėnuose nebuvo. Elektra paslėpe tuomet dar mažą savo brolį Orestą.
Po daugelio metų Elektros brolis Orestas sužinojo iš Delfų orakulo, kad turi grįžti į Mikėnus ir atkeršyti už tėvo mirtį. Pasak Aischilo, jis sutiko Elektrą prie Agamemnono kapo. Jie susitarė, kad Orestas keršydamas nužudys motiną. Pagal vieną iš versijų būtent Elektra sukurstė Orestą šiam žiauriam žingsniui.
Vėliau Elektra ištekėjo už Pilado, gero Oresto draugo ir Strofijo karaliaus sūnaus. Ji turėjo du vaikus: Strofiją ir Medoną.
Literatūra
Elektros istorija nuo senų laikų skatino daugelio dramaturgų, poetų ir rašytojų kūrybą.
Psichoanalizė
Vienas iš psichologinių sutrikimų vadinamas „Elektros kompleksu“.
1849 m.
1849 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Algirdas Ločeris
Algirdas Ločeris (1926 m. gegužės 2 d. Biržai – 2007 m. rugsėjo 7 d. Vilnius) – Lietuvos akordeonininkas.
Biografija
Tėvas Petras Ločeris, broliai Vytautas Ločeris, Laimutis Ločeris, sūnus Vidas Ločeris. Groti akordeonu išmoko savarankiškai. 1945–1946 m. kalėjo griežtojo režimo lageryje Kizmoje (Archangelsko sritis, Rusija). 1975 m. eksternu baigė Vilniaus J. Tallat-Kelpšos aukštesniąją muzikos mokyklą.
Nuo 1944 m. koncertavo. 1946–1980 m. dirbo Lietuvos filharmonijos akompanuotoju, koncertavo kaip akordeonų duetas su broliu Vytautu, sūnumi Vidu. Koncertavo Kazachijoje, Sibire, Pietų Sachaline. Jo iniciatyva 1963 m. suburtas Lietuvos Radijo ir televizijos komiteto instrumentinis trio – Algirdas Ločeris – akordeonas, Zigmas Žukas – kontrabosas, Jonas Mašanauskas – mušamieji, veikė iki 1983 m.
Serijos „Rugučiai“ natų akordeonui rinkinių vienas sudarytojų su J. Jurga, 1966 m., 4 leid. 1969 m.
FC Samgurali
Cchaltubo „Samgurali“ arba Samgurali Cqaltubo – Gruzijos futbolo klubas iš Cchaltubo.
Istorija
Klubas įkurtas 1945 m.
Tikroji Airijos respublikonų partija
Tikroji Airijos respublikonų armija (Real Irish Republican Army arba Real IRA) – nuo IRA atskilusi karinė grupė, susiformavusi 1997 m. Ši organizacija yra Europos Sąjungos teoristinių organizacijų sąraše. Organizacija yra uždrausta Airijoje, Jungtinėje Karalystėje ir JAV.
Airijos respublikonų partijos skilimas įvyko 1997 m. vykusiame slaptame General Army Convention susirinkime, kuriame turėjo būti apsispręsta dėl IRA ir Sinn Féin pozicijos dėl taikos proceso ir Didžiojo penktadienio sutarties. Šiame susirinkime Gerry Adams pavyko didžiąją dalį dalyvavusių svarbiausių pogrindžio organizacijos aktyvistų įtikinti ilgalaikių paliaubų reikalingumu.
Nesutikę su tuo IRA nariai sukūrė Tikrąją Airijos respublikonų armiją. Į ją įėjo buvę IRA nariai iš Pietų Armagh, taip pat Derio, Strabane ir Newry. Pirmasis organizacijos lyderis buvo Michael McKevitt. Michael McKevitt 2003 m. rugpjūtyje buvo įkalintas pagal kaltinimus vadovavus teroristinei veiklai. Netrukus po susikūrimo Tikroji IRA pradėjo atakas, panašias į tas, kurias iki ugnies nutraukimo vykdė IRA, tačiau ji neturėjo pakankamai stiprios paramos bazės, į ją buvo infiltruoti informatoriai ir 1998 m. pirmojoje pusėje tai leido Garda Síochána ir Royal Ulster Constabulary atlikti svarbių organizacijos narių areštus. Nepaisant to Tikroji IRA 1998 m. rugpjūčio 15 d. sugebėjo įvykdyti sprogdinimą Omagh miesto centre, kurio metu žuvo 29 žmonės, tarp jų nėščia moteris. šis sprogdinimas, kuris pasak Tikrosios IRA turėjo sukelti nuostolių komercinei infrastruktūrai, sukėlė pasipiktinimą Airijoje, Jungtinėje Karalystėje ir pasaulyje. Daug Tikrosios IRA narių paliko organizaciją, o An Garda Síochána ir britų policija dėjo dideles pastangas sugriauti organizaciją.
San Kristobalio sala
San Kristobalio sala ( – „Šv. Kristoforo sala“) – toliausiai į rytus nutolusi Galapagų salyno sala (Ekvadoras). Plotas 558 km².
Sala vulkaninės kilmės, geologiškai seniausia visuose Galapaguose. Paviršiaus aukštis iki 730 m. Ugnikalnio krateryje telkšo didžiausias salyno ežeras – El Chunkas. San Kristobalyje sutinkami fregatiniai paukščiai, jūrų liūtai, Galapagų vėžliai, mėlynkojai ir raudonkojai padūkėliai, kirai, delfinai.
Saloje gyvena apie 5600 gyventojų, susitelkusių salos pietvakariuose esančioje Puerto Bakeriso Moreno gyvenvietėje. Verčiamasi žvejyba, turizmu. Yra lėktuvų pakilimo takas.
BTR-94
BTR-94 – Ukrainos šarvuotasis transporteris, gamintas Jordanijos ginkluotosioms pajėgoms. Sukurtas XX a. 10-tą dešimtmetį tobulinant tarybinį šarvuotąjį transporterį BTR-80. Šiuo metu naudojamas Irako kariuomenėje ir nacionalinėje gvardijoje, nes Jordanija visus 50 vnt. pardavė Irakui.
Aprašymas
thumb|left|290px|Jordanijos BTR-94. thumb|left|290px|Irako BTR-94. thumb|left|290px|Irako nacionalinės gvardijos BTR-94 (Bagdadas). thumb|left|290px|Irako 9-osios mechanizuotosios brigados BTR-94 patrulyje.
Korpusas
Korpusas suvirintas, iš valcuoto plieno. Saugo nuo 12,7 mm ir mažesnio kalibro kulkų bei skeveldrų. Valdymo skyrius su vairuotojo ir vado vietomis priekyje. Į įgulą įeina ir operatorius. Vidurinėje dalyje yra desantinis skyrius 10-čiai kareivių. Korpuso gale variklio skyrius su dyzeliniu varikliu.
Virš vado ir vairuotojo vietų yra viršutiniai liukai, pro kuriuos jie gali įlipti į šarvuotį. Desantininkai lipo pro panašius liukus arba pro šonuose esančias dvivėres duris (viršutinė durų dalis atsiverčia į šoną, o apatinė nusileidžia žemyn kaip laipteliai. Skyriai iškloti kevlaru, kad apsaugotų kareivius nuo šarvų skeveldrų.
Važiuoklė
BTR-94 pakaba nepriklausoma, torsioninė. Ratų formulė – 8×8, keturi priekiniai ratai valdomi. Turi centralizuotą ratų padangų pūtimo sistemą.
Bakuose telpa 300 l degalų, greitis plentu iki 85 km/val. Mašina plaukia varydamasi vandenmečiu, greitis iki 10 km/val.
Ginkluotė
Standartinė ginkluotė yra bokštelis BAU-23×2. Bokštelyje yra: BTR-94 turi taikinių aptikimo radarus, antžeminis aptinka taikinius iki 20 km nuotolio, oro – iki 30 km. Šarvuotis turi patobulintus naktinio matymo prietaisus.
Šarvuotyje naudojamas bokštelis modulis gali būti įrengtas ir kituose šarvuočiuose, pvz., BTR-70 ar Ratel IFV.
Nicolaes Pieterszoon Berchem
Nikolas Pitersonas Berchemas, trumpiau Klasas Pitersas Berchemas (, 1620 m. spalio 1 d. (?), Harlemas, Nyderlandai – 1683 m. vasario 18 d., Amsterdamas) – XVII a. Nyderlandų tapytojas-peizažistas.
Biografija
Nikolas Pitersonas Berchemas gimė 1620 m. Harleme. Pakrikštytas spalio 1 d. Jo tėvas Piteris Klasas (apie 1596/1597–1660) buvo natiurmortų tapytojas. Berchemas iš pradžių mokėsi pas tėvą. Pasak Houbraken, po to jis mokėsi pas Jan van Goyen (1596–1656), Claes Moeyaert (1591–1655), Pieter de Grebber (apie 1600–1652/1653), Jan Wils (apie 1600–1666) ir tikriausiais pas pusbrolį Jan Baptist Weenix (1621–1660/1661). 1642 m. Berchemas tapo Harlemo Šv. Luko vardo tapytojų gildijos nariu. 1646 m. jis vedė Catrijne Claes de Groot. Berchemas palaikė ryšius su Jakobu van Reisdaliu (apie 1628/1629–1682). Abu dailininkai 1650 m. atliko bendrą kūrybinę kelionę į Bentheimo miesto apylinkes prie sienos su Vokietija ir 1652 – 1653 m. bendradarbiavo ties keletu paveikslų.
Jango planas
thumb|right|180px|[[Owen D. Young|O. D. Jangas.]] Jango planas – Vokietijos reparacinių išmokų po pralaimėjimo Pirmajame pasauliniame kare planas (pakeitęs Daueso planą).