cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Diemedis
Išvaizda
Tai daugiametis, 60-150 cm aukščio užaugantis, vasarą žaliuojantis puskrūmis, kurio lapų spalva nesikeičia iki rudens. Stiebas šakotas, šaknis gana stora, sumedėjusi. Apatiniai lapai plunksniškai suskaldyti į smulkias siūles, o viršutiniai – triskilčiai arba ištisiniai. Žiedai žaliai gelsvos spalvos, žydi rugpjūčio pabaigoje-spalio mėnesiais. Augalas malonaus aromato.
Panaudojimas ir savybės
Tai nereikalaujantis priežiūros, atsparus augalas, nuskynus, nukirpus šakeles, jos atauga dar vešlesnės bei gausesnės. Lietuvoje diemedis kaip dekoratyvinis augalas auginamas darželiuose, soduose. Iš jų galima formuoti neaukštas, karpomas gyvatvores. Žydėjimo metu turi daugiausia naudingų medžiagų, tad džiovinimui renkamos ūglių viršūnėlės ir lapai. Naudojamas liaudies medicinoje, kadangi gerina virškinimą, apetitą, galima gydyti uždegimus – varo šlapimą ir prakaitą. Tinkamas imunitetui stiprinti. Gydant paminėtas ir kitas ligas, nepatartina jo perdozuoti. Anksčiau iš jo šakų darydavo vantas. Šis augalas turi ypatingą galią atbaidyti daug vabzdžių, tarp jų blusas, utėles bei kitus kenkėjus, todėl jo lapais ir būdavo nuklojamos grindys. Iš daržo lysvių kenkėjus atbaido smulkiai supjaustytos ir pabarstytos šakelės.
MySQL
thumb|MySQL logotipas MySQL – viena iš reliacinių duomenų bazių valdymo sistemų (liet. santrumpa RDBVS, angl. – RDBMS), palaikanti daugelį naudotojų, dirbanti SQL kalbos pagrindu. MySQL yra atviro kodo programinė įranga (GPL ir kitos licencijos), vystoma ir palaikoma švedų kompanijos „MySQL AB“, kurios įkūrėjai – švedai David Axmark, Allan Larsson ir suomis Michael „Monty“ Widenius.
Diemedis
Panaudojimas ir savybės
Diemedžio lapai švelniai kvepia citrinomis ir beveik neturi kartumo.
MySQL
MySQL RDBVS veikia daugelyje platformų, ji dažnai pasirenkama programuojant internetines svetaines. Šiame sektoriuje su MySQL bando konkuruoti PostgreSQL.
Pastaruoju metu MySQL vis dažniau pritaikoma labai didelėse informacinėse sistemose. Pavyzdžiui, Vikipedija, kurios apkrovimas kartais viršija 10 tūkstančių užklausų per sekundę, arba vienas iš didžiausių JAV kabelinės televizijos tinklų „Cox Communications“, kurio duomenų bazėje – daugiau kaip 3600 lentelių. Šiame sektoriuje pagrindinis MySQL konkurentas yra Oracle Database.
Nors prieigai prie MySQL duomenų bazių dažniausiai pasirenkama PHP kalba, ją taip pat galima pasiekti įvairiomis kitomis programinėmis priemonėmis – C, C++, C#, Java, Perl, Python ir kitomis. Kiekvienai šių kalbų sukurtos specialios bibliotekos (API). Taip pat MySQL duomenų bazėms yra sukurta ODBC sąsaja MyODBC, leidžianti duomenis pasiekti bet kuria kalba, neturinčia specialios bibliotekos, tačiau palaikančia ODBC komunikavimo mechanizmą. PHP kalba jai parašytas valdymo įrankis phpMyAdmin.
Struktūra
Kaip ir kiekvienos RDBVS, MySQL duomenys prieinami per lentelių abstrakciją ir kintamuosius dėmenis, aprašo ryšius tarp skirtingų lentelių ar jų dalių. Duomenims įvesti, keisti, ieškoti bei lentelėms ir duomenų bazei valdyti yra naudojama kalba SQL (angl. Structured Query Language)
Feminnem
„Feminnem“ – pop grupė iš Kroatijos ir Bosnijos ir Hercegovinos. Grupė gerai žinoma abiejose šalyse. 2005 m. Eurovizijos dainų konkurse atstovavo Bosnijai ir Hercegovinai ir 2010 m. Kroatijai.
2005 m.
„Feminnem“ iškovojo teisę atstovauti Bosnijai ir Hercegovinai 2005 m. Eurovizijoje Ukrainoje su daina „Call Me“. Konkurse jos iš karto pateko į finalą, užėmė 14 vietą.
2007 m.
„Feminnem“ tikėjosi atstovauti Kroatijai 2007 m. Eurovizijoje Helsinkyje, Suomijoje su daina „Navika“, tačiau jos užėmė tik devintą vietą su 16 taškų. Nugalėtojais tapo Dragonfly ir Dado Topić su daina „Vjerujem u ljubav“.
2009 m.
„Feminnem“ dar kartą dalyvavo Kroatijos atrankoje į 2009 m. Eurovizijos dainų konkursą, kuris vyko Maskvoje, Rusijoje su daina „Poljupci u boji“, tačiau jos užėmė trečią vietą su 28 taškais. Tais metais šaliai atstovavo Igor Cukrov & Andrea Šušnjara su daina „Lijepa Tena“.
Moldavijos futbolo varžybos 2000–2001 m.
Moldavijos futbolo varžybos 2000–2001 m.
Martin Litchfield West
Biografija
Nuo 1960 m. dirbo Oksfordo universiteto Sent Džono koledže, 1974–1991 m. buvo Londono universiteto graikų kalbos profesoriumi, vėliau tapo All Souls koledžo mokslininku. Filosofijos ir literatūros mokslų daktaras. Britų akademijos narys. 2000 m. apdovanotas Balzano premija, 2014 m. – Britanijos ordino „už nuopelnus“ kavalierius.
Tyrimai
Pagrindinės Martino Vesto tyrimų sritys yra senovės Graikijos muzika, lyrinė poezija, tragedija, tyrė senovės Graikijos sąsajas su Artimaisiais Rytais, šamanistinėmis tradicijomis, tyrinėjo orfizmą. Greta senovės graikų ir lotynų kalbų, Martinas Ličfildas Vestas nagrinėjo tekstus akadų, hebrajų, hetitų, finikiečių, ugartų kalbomis. Parašė veikalą Indo-European Poetry and Myth, kuriame remdamasis daugiausia rašytiniu-sakytiniu paveldu siekė atkurti senųjų indoeuropiečių pasaulėvaizdį. Mokslininkas išvertė daug klasikinių graikų ir lotynų tekstų į anglų kalbą (tame tarpe Hesiodo „Teogoniją“, Euripido „Orestą“, homeriškuosius himnus).
Naret-Chent
Naret-Chent(et) nomas (egip.: nart ḫntt, pasenęs tarimas Ach-Ment), Herakleopolio nomas – Senovės Egipto (nuo III tūkst. pr. m. e.), 30 m. pr. m. e.-307 m. ir Romos Egipto provincijos administracinis teritorinis vienetas, priklausęs Aukštutiniam Egiptui ir žymėtas numeriu 20. Jo pavadinimas užrašomas simboliais palmė ir aukštutinis, dėl to nomas dar vadinamas Aukštutinės palmės nomu.
Sostinė (niwt) buvo Nen-Nesu (Ptolemėjų laikų Herakleopolis) į vakarus nuo Nilo, prie senovinio Bahr Jusuf kanalo. Nors pats nomas buvo abipus pagrindinės Nilo upės vagos, visos jo gyvenvietės koncentravosi į vakarus nuo jos ir apėmė taip pat Fajumo oazę. Užėmė dabartines Fajumo ir Beni Sueifo muchafazas. Pietuose buvo Uabui (19), o šiaurėje - Naret-Pehu (21) nomai.
Istorija
Nomo teritorija buvo priešistorinės Fajumo kultūros centras. Pats nomas minimas nuo Senosios karalystės. Jo ilgis siekė 3 iteru (apie 31 km), o plotas - apie 4 cha-ta (apie 11 ha). Administracinis centras buvo Nen-Nesu miestas, kuriame garbintas dievas Heršefas. Pirmuoju suirutės laikotarpiu nomas iš jo kilo IX ir X dinastijos, kurios viešpatavo visame šiaurės Egipte ir buvo sostine. Antruoju tarpuvaldžiu jis pripažino Avario hiksų viešpatavimą.
Kiti svarbūs nomo miestai buvo Šedet, Lahunas, Moeris. Ptolemėjų laikais pristatyta daug ir naujų helenistinių miestų, tokių kaip Teodelfija, Karanis, Soknopajonis ir kt. Ptolemėjai dalį šio nomo (su Šedetu) atskyrė ir prijungė prie gretimo (Naret-Pehu) nomo, kurio sostine padarytas Šedetas. Nomas panaikintas 307 m., įdiegiant Egipte ir visoje Romos imperijoje administracinių vienetų pagi sistemą.
Alfonsas Andriuškevičius
Alfonsas Andriuškevičius:
Miegučiai
Miegučiai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Alionių I.
Anatolijus Tymoščiukas
Anatolijus Aleksandrovičius Tymoščiukas (, ; g. 1979 m. kovo 30 d.) – buvęs futbolininkas, Ukrainos rinktinės saugas.
Karjera
2009 m. vasario 1 d. buvo paskelbta, kad A. Tymoščiukas prisijungs prie Miuncheno „Bayern“ komandos 2009–2010 m. sezono pradžioje.
Rinktinė
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2000 m. balandžio 26 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur trečiosiose grupės rungtynėse išrinktas geriausiu rungtynių žaidėju.
Tymoščiukas – daugiausiai rungtynių Ukrainos sudėtyje sužaidęs futbolininkas.
San Kristobalis (Venesuela)
San Kristobalis – miestas vakarų Venesueloje, 56 km nuo Kolumbijos sienos, Anduose, 860 m aukštyje. Tačiros valstijos sostinė. 462,6 tūkst. gyventojų (2001 m.). Tekstilės, odos, maisto, cemento pramonė. Aylinkėse auginama kava, ananasai, kukurūzai, cukranendrės. Mieste yra 8 universitetai.
Istorija
San Kristobalis įkurtas 1561 m. Juan de Maldonado.
Lokomotiv FK Taškent
Taškento „Lokomotiv“ futbolo klubas arba Lokomotiv FK Taškent – profesionalus Uzbekijos futbolo klubas iš Taškento.
Istorija
Klubas įkurtas 2002 m. Rungtyniauja uzbekų Superlygoje. 2016, 2017, 2018 m. tapo šalies čempionais.
Moterų ekipa rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
Krepšinio pasaulis
Krepšinio pasaulis – informacinis leidinys (žurnalas) krepšinio mėgėjams, ėjęs 1989–1990 m. Kaune.
Istorija
Leido jaunimo biuras „Veikla“. Tiražas 1989 m. – 40 000 egz., 1990 m. – 35 000 egz. Išėjo 3 numeriai.
Redaktorius Arūnas Pakula.
1999 m. Europos krepšinio čempionatas
XXXI Europos krepšinio čempionatas vyko 1999 m. Prancūzijoje (Antibe, Klermon Ferane, Dižone, Tulūzoje, Le Mane, Po ir Paryžiuje). Lietuvos vyrų krepšinio rinktinė penktą kartą dalyvavo Europos krepšinio čempionate ir jame, ketvirtfinalyje rezultatu 72-74 pralaimėjusi Ispanijos rinktinei, užėmė penktą vietą.
A grupė
Tulūza
B grupė
Klermonas-Feranas
C grupė
Antibas
D grupė
Dižonas
E grupė
Po
F grupė
Le Manas
Žaidėjai
Rezultatyviausias turnyro žaidėjas – Albertas Hererosas (Alberto Herreros), pagal atkovotus kamuolius pirmas – Arvydas Sabonis.
Simbolinis čempionato penketukas:
Lietuvos komanda
D grupės rungtynėse Lietuva, pralaimėjusi Čekijai (62-78) bei laimėjusi prieš Vokietiją (84-74) ir Graikiją (82-64), užėmė trečiąją vietą. Antrajame etape lietuviai nugalėjo Turkiją (74-48), Kroatiją (91-75) bei Italiją (74-62) ir užėmė pirmąją vietą F grupėje.
Ketvirtfinalyje Lietuva kovėsi prieš Ispaniją, kuriai pralaimėjo rezultatu 72-74. Kitose rungtynėse nugalėta Turkija (80-56), o paskutinėse rungtynėse dėl penktos vietos lietuviai nugalėjo Rusijos komandą 103-72.
Noemi
Noemi (tikrasis vardas – ; 1982 m. sausio 25 d. Roma, Italija) – Italijos dainininkė ir dainų rašytoja.
Bendradarbiavimas
300px|right|thumb|Noemi su Fiorella Mannoia
Juodkiškiai (Kėdainiai)
Juodkiškiai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, rytiniame Kėdainių miesto pakraštyje, prie Obels upės (Juodkiškių tvenkinio). Iš pietų prieina Juodkiškių miškas. Yra elektros pastotė.
Istorija
XIX a. pabaigoje buvo Vendžiagolskiams priklausęs Juodkiškių palivarkas ir vandens malūnas (statytas 1859 m.). Iki XX a. viduryje buvo Juodkiškių (Jodkiškių) dvaras ir viensėdis.
2020 m. spalio 14 d. Juodkiškių viensėdis pervadintas kaimu.
Antonio de Mendoza
Antonijus de Mendosa (g. 1495 m. Grenadoje – m. 1552 m. liepos 21 d. Limoje) buvo pirmasis Naujosios Ispanijos vicekaralius (jai vadovavo nuo 1535 m. balandžio 17 d. iki 1550 m. lapkričio 25 d.) ir trečias Peru vicekaralius (nuo 1551 m. rugsėjo 23 d. iki mirties).
Vanagai (reikšmės)
Žodis vanagai reiškia:
Dubės
Dubėmis vadinami kaimai:
Krepšinis (laikraštis)
Krepšinis – mėgėjų ir profesionalų mėnesinis spalvotas laikraštis, ėjęs 1991–1994 m. Vilniuje.
Istorija
Įsteigė Šarūno Marčiulionio krepšinio fondas. Leido UAB „Lietuvos rytas“. Tiražas 1991 m. – 25 000 egz., 1993 m. – 30 000 egz., 1994 m. – 12 000 egz.
Redaktorius Algimantas Budrys.
Dubėnai (Alytus)
Dubėnai – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės vakarus nuo Alytaus, 2 km į rytus nuo Genių, tarp Kyčpievio ir Dubenėlės upelių. Praeina vieškelis, atšakos į Paplanskus, Kriaunius.
thumb|left|Buvusi Dubėnų mokykla thumb|left|Paminklinis kryžius
Istorija
Seniau veikė mokykla.
Baliulių piliakalnis
Baliulių piliakalnis su gyvenviete – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas ) Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, į rytus nuo Baliulių kaimo, Pabradės seniūnija. Pasiekiamas iš plento Švenčionys – Pabradė, priešais buvusio geležinkelio pervažą Baliulių kaime pasukus miško keliuku į kairę pietvakariuosna, pavažiavus 350 m iki Meros, jos dešiniuoju krantu einančiu miško keliuku pasukus į dešinę šiaurės vakarų kryptimi pasroviui, pavažiavus 200 m iki keliuko pabaigos ir paėjus 100 m į priekį mišku – yra Zalavo miško 108 kvartalo vakarų dalyje.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulio į Meros dešiniojo kranto slėnį aukštesniajame gale. Aikštelė ovali, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 27x25 m dydžio, kiek žemėjanti į vakarų pusę. Joje rasta molio tinko, perdegusių akmenų. Šiauriniame, rytiniame ir pietiniame aikštelės pakraščiuose supiltas 70 m ilgio, iki 3 m aukščio, 14 m pločio pylimas. Piliakalnio papėdėse iškastas 100 m ilgio, 10 m pločio, 1,5 m gylio griovys (rytų pusėje griovys yra 15 m pločio, 3 m gylio), už kurio supiltas 105 m ilgio, 1,5 m aukščio, 8 m pločio antras pylimas, už kurio iškastas antras 5 m pločio, 0,1 m gylio griovys. Pietinėje pašlaitėje griovys ir pylimas pavirtę iki 10 m ploto terasėle. Šlaitai statūs, 7-8 m aukščio.
Piliakalnio vakarinę dalį nuplovė Mera, aikštelėje XIX a. – XX a. buvo įrengtos sentikių kapinės. Dabar piliakalnis apaugęs mišriu mišku.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 34000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 815000 m². Išmatavimai: 250 m ilgio šiaurės – pietų kryptimi ir iki 180 m pločio.
Lovelkojai
Lovelkojai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Aleksandravėlės.
Baliulių piliakalnis
Piliakalnis
Pietinėje piliakalnio papėdėje, 2,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta geležies šlako. 700 m į šiaurės vakarus yra V a. – VI a. pilkapynas, tyrinėtas 1999–2000 m.
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
MaNga
„MaNga“ – Turkijos alternatyvaus roko grupė. 2009 m. jie laimėjo Turkijos MTV įsteigtą Best Turkish Act apdovanojimą. Jie atstovavo Turkijai 2010 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „We could be the same“ („Mes galėtume būti tokie pat“) ir jame užėmė antrąją vietą.
Pietro da Cortona
thumb|200px| Pjetro da Kortonos autoportretas|alt=
Pjetras da Kortona (, tikr. Pietro Berrettini, 1596 lapkričio 1 – 1669 m. kovo 16 d.) – italų XVII a. baroko dailininkas, dekoratorius, architektas. Geriausiai įkūnijo baroko stilistiką freskų technikoje. Tarp jo reikšmingiausių kūrinių: freskos Barberini rūmuose Romoje ir Piti rūmuose Florencijoje.
Biografija
Pjetras Beretinis gimė, spėjama, 1596 m. lapkričio 1 d. Kortonos miestelyje netoli Florencijos. Nuo gimtojo miesto gavo savo pravardę. Pirmuosius dailės mokslus tikriausiai išėjo pas tėvą, kuris buvo akmenskaldys. Po to persikėlė į Florenciją, kurioje mokėsi tapytoju. Apie 1612–13 m. Kortona atvyko į Romą, kur mokėsi florentiečių dailininkų Andrea Commodi ir Baccio Ciarpi dirbtuvėse, susipažino su Romoje buvusiu antikiniu ir didžiųjų renesanso meistrų menu.
Romoje P. da Kortona pradėjo dirbti įtakingoms Barbierini ir Sakjeti giminėms. 1624–26 m. jis atliko freskas Santa Bibiana bažnyčioje Barberinių užsakymu, o po to suprojektavo Villa del Pigneto Sakjeti giminei Romos apylinkėse. P. da Kortona įsiliejo į Romos dailininkų bendruomenę, buvo pažįstamas su Dž. L. Berniniu. 1633 m. Barberinių giminės popiežius Urbonas VIII užsakė freskas Barberinio rūmuose. Jos tapo svarbiausiomis P. da Kortonos kūryboje, žinomos pavadinimu „Dieviškojo apreiškimo ir Barberinių šeimos šlovės alegorija“. Įkvėpimo freskoms jis sėmėsi iš Siksto koplyčios freskų ir Anibalės Karačio freskų Farnezės rūmuose.
1634 m. P. da Kortona buvo išrinktas Romos Šv. Luko dailininkų gildijos direktoriumi iki 1638 m. Jo estetiniu supratimu, didžiosios monumentinės freskos turėjo turėti kiek įmanoma daugiau veikėjų ir kuo įmantresnę bei puošnią kompoziciją. Tuo P. da Kortona polemikavo su savo buvusiu mokiniu ir konkurentu Romoje Andrėja Sakiu. Savo freskoms atlikti P. da Kortona naudojosi daugelio dailininkų ir pameistrių pagalba. 1637 m. jis padarė pertrauką darbuose Barberinio rūmuose ir atvyko į Florenciją, kur Toskanos kunigaikštis Ferdinandas II Medičis užsakė jam freskų tapybą keturių žmonių amžių tema Piti rūmuose. Tuo metu P. da Kortona atliko dvi tokias freskas ir į Piti rūmus grįžo 1641 m. baigęs darbus Barberini rūmuose Romoje. Piti rūmuose vėliau jis atliko daugiau dailės alegorinių darbų antikinės kosmogonijos temomis kunigaikščio priėmimo kambariuose (7 epizodai).
1647 m. Pjetras da Kortona grįžo į Romą. Sukūrė freskas Santa Maria in Vallicella bažnyčioje ir Palazzo Pamphilj rūmuose. 1634–1660 m. laikotarpiu pagal jo projektą buvo pastatyta Santi Luca e Martina (Šv. Luko ir Šv. Martyno) bažnyčia Romoje. 1656–57 m. P. da Kortona iš naujo sukūrė bažnyčių Santa Maria della Pace ir Santa Maria in Via Lata fasadus. Pjetro da Kortonos architektūriniai projektai buvo panaudoti praplečiant Piti rūmus ir Luvrą. Pjetras da Kortona mirė 1669 m. kovo 16 d. Romoje, palaidotas savo projektuotoje Santi Luca e Martina bažnyčioje. Gyvenimo metu P. da Kortona buvo labai žymus menininkas, tačiau šiuo metu jis yra amžininkų, Dž. L. Berninio ir Frančesko Borominio, šešėlyje. Popiežius Aleksandras VII jam buvo suteikęs Auksinio pentino ordino kavalieriaus titulą.
Moldavijos futbolo varžybos 2001–2002 m.
Moldavijos futbolo varžybos 2001–2002 m.
Pilypas II (Makedonija)
miniatiūra|Pilypo II biustas, romėniška graikų originalo kopija Pilypas II (382 m. pr. m. e. – 336 m. pr. m. e. Verginoje, Makedonijoje) – Makedonijos valdovas nuo 359 m. pr. m. e. iki 336 m. pr. m. e. Jis buvo Aleksandro Makedoniečio ir Pilypo III tėvas. Makedonijos valdovu jis tapo 359 m. pr. m. e., būdamas 24 metų.
Užkariavimai
Jis plėtė Makedonos teritoriją visomis kryptimis. Vakaruose Pilypas II pasiekė Adrijos jūrą. Rytuose 357 m. pr. m. e. iš Atėnų jis atėmė Amfipolį, o kartu ir Pangajano aukso kasyklas šiaurinėje Egėjo jūros pakrantėje. Pilypas II nukariavo Trakiją, visą šiaurinę Egėjo jūros pakrantę ir, užėmęs dalį teritorijos, kur yra dabartinė Bulgarija, pasiekė Juodąją jūrą.
352 m. pr. m. e. pietuose Pilypas II užėmė Tesaliją ir tapo graikų valstybių Delfų tarybos nariu. Plėsti Makedonijos teritoriją jam priešinosi Atėnai ir Tėbai, tačiau paskutiniame 338 m. pr. m. e. įvykusiame mūšyje Chaironėjoje graikų pasipriešinimas buvo galutinai sužlugdytas. Graikija tapo Makedonijos dalimi. 337 m. pr. m. e. Pilypas II paskelbė keršto karą Persijai už tai, jog ji 480 m. pr. m. e. nusiaubė Graikiją, tačiau kitais metais, karui dar neprasidėjus, Pilypas II buvo nužudytas.
Potenca
Potenca – miestas ir komuna pietinėje Italijoje, Bazilikatos regione (anksčiau Lukanija). Tai Potencos provincijos sostinė.
Miestas yra aukščiausia regioninė sostinė ir viena iš aukščiausiai esančių provincijų sostinių.
Istorija
Senasis miestas Potencija tikriausiai buvo žemiau, 10 km į pietus nuo dabartinio miesto. thumb|Katedros aikštė|left|200px Potencos lukanai buvo samnitų ir brutijų sąjungininkai kovoje su Roma. Užimti IV a. pr. m. e., potenciečiai sukilo po Kanų mūšio 216 m. pr. m. e. Bet po Metauro mūšio kartaginiečiai buvo išvyti iš Italijos ir Potenca buvo vėl užimta bei paversta karine kolonija.
VI a. miestas atiteko lombardų Benevento kunigaikštystei. Saracėnai buvo pasiekę miestą prieš tai, kai jį užkariavo normanai. XII a. mieste įsikūrė vyskupas. 1137 m. mieste lankėsi popiežius Inocentas II ir Lotaras III, kai jie nesėkmingai bandė užimti normanų karalystę. 1273 m. gruodžio 18 d. žemės drebėjimas apgriovė miestą.
Potencoje vyko maištai prieš ispanų valdžią, o 1694 m. žemės drebėjimas beveik visai sugriovė miestą.
1943 m. miestą smarkiai subombardavo Sąjungininkai. 1980 m. įvyko stiprus žemės drebėjimas.
56 km į šiaurę nuo miesto yra užgesęs Vultere ugnikalnis (1 326 m aukščio).
Markizas ir piemenaitė
Markizas ir piemenaitė – 1978 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas meninis filmas. Melodrama. Filmo trukmė – 70 min.
Siužetas
Karo pabaigoje Lietuvos padangėje kariavusios esadrilės Normandija-Nemunas lėktuvas numušamas, o lakūnas parašiutu nusileidžia į lietuvių kaimą. Sužeistą lakūną slepia malūnininkas Domas, o slaugo – Saulė, Domo galima nuotaka. Tarp Andre ir Saulės įsižiebia meilė. Sustiprėjusio lakūno pasiimti atvyksta jo eskadrilės draugai. Praėjo penkeri metai, o mergina tebelaukia savo prancūzo, kuris, kalbama, žuvo prie Nemuno…
Rimantas Baltušis
Rimantas Baltušis (1960 m. gruodžio 27 d. Vilnius – 2000 m. liepos 20 d.) – vienas pirmųjų po 1990 m. atkurtos Lietuvos Respublikos kariuomenės karininkų, pulkininkas leitenantas.
Biografija
Baigęs Klaipėdos jūreivystės mokyklą dirbo prekybiniame laivyne Vladivostoke. Grįžęs į Lietuvą įsitraukė į Sąjūdžio apsaugos (vad. žaliaraiščių) veiklą. 1990 m. rugsėjo 28 d. pradėjo tarnybą Krašto apsaugos departamente. 1990 m. lapkričio 7 d. saugodamas sovietinius veikėjus parodijavusį „Šėpos teatrą“ nuginklavo įsiveržusius sovietinius kareivius. 1991 m. su kitais saugojo Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos rūmus. Nuo 1992 m. lapkričio „Geležinio vilko“ brigados atskirojo Klaipėdos motodesantinio bataliono organizatorius ir vadas. 1993–1995 m. mokėsi JAV pėstininkų mokykloje Fort Beninge (Džordžijos valstija). 1996 m. pulkininkas leitenantas. Pirmasis Lietuvoje pradėjo štabo darbą tvarkyti pagal NATO standartus. Nuo 2000 m. liepos mėn. brigados „Žemaitija“ štabo viršininkas.
Palaidotas Saltoniškių kapinėse.
Teleportacija
Teleportacija ( – toli +  – nešti) – hipotetinis objekto koordinačių pokytis (judėjimas erdvėje), kurio trajektorijos neįmanoma aprašyti matematine tolydžia funkcija laike. T. y. objektas juda iš bet kurio aibės taško (A) į bet kurį kitą aibės tašką (B), nutolusį nuo pirmojo, tačiau neįveikdamas juos skiriančios atkarpos (AB) atstumo.
Etimologija
Terminą teleportacija 1931 m. įvedė amerikiečių rašytojas Charles Fort, norėdamas aprašyti, jo nuomone susijusius, paranormalių atsiradimų ir pradingimų reiškinius.
Neakademinės teorijos ir publikacijos
Neakademinėse publikacijose terminas teleportacija dažniausiai naudojamas kaip itin spartaus perkėlimo sinonimas, kur daugeliu atveju „itin spartus“ reiškia spartesnis už šviesos greitį.
Stasiūnas
Stasiūnas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Stasiūnienė (ištekėjusi moteris) ir Stasiūnaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Kretingos parapija (laikraštis)
Istorija
Skelbė parapijos naujienas, įvairią informaciją, pranešimus. Spausdino Šešupės spaustuvė Marijampolėje bei Pranciškonų spaustuvė Kretingoje.
Robert Musil
thumb|Robert MusilRobert Musil (Robertas Muzilis, 1880 m. lapkričio 6 d. – 1942 m. balandžio 15 d.) – austrų rašytojas bei teatro kritikas, monumentalus, nors ir nebaigtas romanas „Žmogus be savybių" kad ir pavėluotai pelnė jam didžio XX a. vokiečių stilisto ir moralisto vardą.
Biografija
Gimė ir augo Austrijos-Vengrijos imperijoje Klagenfurte, buvo vienturtis sūnus. Pagal tėvo – inžinieriaus ir aukštosios mokyklos dėstytojo – valią privalėjo tapti karininku, tad nuo dvylikos metų gyveno internate, mokėsi karininkų mokykloje, karo akademijoje Vienoje, tapo leitenantu. Tada baigė aukštuosius civilinės inžinerijos mokslus Brno, 1902–1903 m. buvo asistentas Štutgarto aukštojoje technikos mokykloje, tačiau inžinerinis išsilavinimas neatitiko jo interesų. 1903 m. persikėlė į Berlyną; čia studijavo filosofiją ir psichologiją, domėjosi gamtos mokslais ir literatūra. 1908 m. Muzilis su pagyrimu apgynė mokslinį darbą apie fiziko ir filosofo Ernsto Macho gamtamokslio pozityvizmo teoriją. Habilitacijos ir mokslininko bei dėstytojo karjeros atsisakė norėdamas atsidėti literatūrai. 1910 m. persikėlęs į Vieną pradėjo dirbti bibliotekininku Vienos aukštojoje technikos mokykloje. 1911 m. vedė Martą Markovaldi. Iki Pirmojo pasaulinio karo pradžios bendradarbiavo ne viename leidinyje, išgarsėjo kaip puikus eseistas. 1914 m. „Neue Rundschau", kurio redaktoriumi Muzilis tapo, išspausdino karo entuziazmu trykštantį jo esė „Europietiškumas, karas, vokiškumas." („Europäertum, Krieg, Deutschtum").
Kaip atsargos karininką Muzilį pašaukė į Pirmąjį pasaulinį karą, jis buvo ne kartą apdovanotas. 1916–1917 m. leido laikraštį kareiviams „Soldaten Zeitung", paskui perkeltas į karo spaudos tarnybą Vienoje. Po karo įsijungė į pogrindinę organizaciją „Katakomba", tačiau greit atsiribojo nuo marksistinių-leninistinių jos principų.
Nuo 1918 m. Muzilis buvo laisvas rašytojas, nuo 1921 m. – ir teatro kritikas. Trečiajame ir ketvirtajame dešimtmetyje gyveno pakaitomis Berlyne ir Vienoje. Būdamas 56-erių patyrė insultą, po jo iki galo taip ir neatsigavo. Dar 1933 m. jo kūriniai buvo uždrausti Vokietijoje, o 1938 m., prijungus Austriją, jie tapo draudžiami ir Austrijoje. Tad 1938 m. Muzilis su žmona emigravo į Šveicariją, iš pradžių į Ciurichą, vėliau į Ženevos kantoną. Paskutiniais metais gyveno labai skurdžiai ir socialiai izoliuotas. Muzilis mirė nuo insulto 1942 balandžio 15 d. Ženevoje, jo pelenai išbarstyti miške prie Ženevos.
Kūryba ir percepcija
Praėjus septyneriems metams po mirties, Londono Times pavadino jį „žymiausiu šios amžiaus pusės vokiškai rašiusiu romanistu ir drauge nežinomiausiu šio amžiaus rašytoju“. Iš tiesų iki to laiko Muzilis tebuvo žinomas tik literatūra besidominčių žmonių ratui, laikiusiam jį genialiu, Džoisui ir Prustui prilygstančiu prozininku.
Muzilio stilių kritika laiko itin asmenišku, be į akis krintančių išorinių efektų. Aprašomi ne įvykiai, o gestai ir būsenos. Skvarbus, pašaipus pasakotojo žvilgsnis, ironiški vertinimai atsispindi replikose, posakiuose, palyginimuose. Ypač taiklūs personažų išorės, veiksmų apibūdinimai ir sąmonės tėkmės įvaizdinimai. Intelektualumu, svarstymo jėga tekstai priartėja prie esė.
Auklėtinio Terleso sumaištys
Romanas „Auklėtinio Terleso sumaištys“ (1906) išgarsino jauno rašytojo vardą. Jau šis pirmasis kūrinys pasižymi psichologizmu, jame ryškūs vėliau išpopuliarėjusio ekspresionistinio stiliaus bruožai. Tai subtili paauglystės studija, paremta paties Roberto Muzilio išgyvenimais karo mokyklos internate, tačiau ši knyga – ne autobiografinis romanas. Karo mokyklos patirtis tėra medžiaga, kuria remdamasis rašytojas įžvalgiai ir tiksliai aprašo jaunuolio brendimą. Romane sukurtas ir pranašingas artėjančios diktatūros, pavienį žmogų prievartaujančios sistemos paveikslas.
Pjesės
1921 m. išleista pjesė „Svajokiliai" 1923 m. buvo apdovanota Kleisto premija, tačiau pastatyta tik 1929 m. Autorius labai piktinosi nevykusiu pastatymu, netgi dėjo pastangas užkirsti jam kelią. Didesnio pasisekimo sulaukė kita jo pjesė „Vincentas ir reikšmingų vyrų draugė" (1924 m.). „Svajokiliai" – bene pirmas vokiečių kalba parašytas dramos kūrinys, pasukęs tokiu negailestingu žmogaus sielos gelmių tyrinėjimo keliu, kuriuo vėliau leidosi ne vienas garsaus vokiečių, šveicarų, austrų dramaturgas – ne viena pjesės mintis ir motyvas plėtojami Boto Štrauso, Gerhardo Roto, Pėterio Handkės, Makso Frišo kūryboje. Muzilio žmonės patiria tikrovės nyksmą, tapatybės netektį ir jausmų netikrumą. 1929 m. Muizliui paskirta Gerharto Hauptmanno premija. Paskutinisiais XX a. dešimtmečiais iš XXI a. pradžioje pjesė sėkmingai vaidinama ne tik vokiškai kalbančių Europos šalių teatruose – sėkmingai atsiskleidė šios dramos šiuolaikiškumas, autoriaus gebėjimas žaisti utopinio gyvenimo modeliais. 1988 m. ši pjesė buvo ekranizuota.
Pietų Korėjos ministras pirmininkas
Pietų Korėjos ministras pirmininkas – šalies vykdomosios valdžios vadovas. Jis skiriamas prezidento, tačiau turi gauti parlamento patvirtinimą. Kandidatui į ministro pirmininko postą nebūtina būti parlamento nariu, tačiau juo negali tapti asmuo, einantis karines pareigas. Dabartinis šalies ministras pirmininkas yra Kim Tėho (김태호).
Funkcijos
Pagal šalies Konstituciją, ministras pirmininkas padeda prezidentui vykdyti jo funkcijas, prižiūri ministerijų darbą ir rekomenduoja prezidentui jų vadovų kandidatūras. Tais atvejais, kai prezidentas negali vykdyti savo galių, ministras pirmininkas perima šalies valdymą ir tampa laikinuoju šalies prezidentu.
Buvę ministrai pirmininkai
Per visą Pietų Korėjos istoriją yra buvę 41 ministro pirmininko kadencija, kurias užėmė 37 skirtingi asmenys.
Nuorodos
Prime Minister of South Korea
Gruodžio 30
Gruodžio 30 yra 364-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 365-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 1 diena.
Šventės
(kol kas neįvestos)
Vardadieniai
Dovydas – Gedrimas – Gedrimė – Gedvaida – Gedvaidas – Gedvainas – Gedvainė – Gražvilas – Sabina – Sabinas – Sabys – Vykintas
Jonas Kaupaitis
Jonas Kaupaitis (1929 m. Bartninkuose, Vilkaviškio raj. – 1977 m. sausio 5 d.) – futbolo žaidėjas ir treneris.
Biografija
Žaidė Vilkaviškio miesto (1948–1955 m.), Šešupė Kapsukas (1956–1965) komandose. 1968–1973 m. „Sūduvos“ vyr. treneris. 1971–1976 m. „Nemuno“ draugijos Marijampolės rajono tarybos pirmininkas.
Gimstamumas
thumb|right|320px|Pasaulio politinis žemėlapis pagal gimstamumą (2008 m.). Detalesnę informaciją galite rasti [[sąrašas:šalys pagal gimstamumą|šalių pagal gimstamumą sąraše]] thumb|right|320px|Gimstamumas (raudona linija) ir mirtingumas (juoda linija) Lietuvoje 1950–2008 m.
Gimstamumas – demografinis rodiklis, nusakantis, kiek gimimų per metus tenka 1000 gyventojų tam tikroje teritorijoje.
2008 m. valstybių gimstamumas svyravo nuo 7,64 gimimų/1000 gyventojų per metus Japonijoje iki 51,6 gimimų/1000 gyventojų per metus Nigeryje. Lietuvos gimstamumas 2009 m. buvo 9,11 gimimų 1000 gyventojų. Viso pasaulio gimstamumas 2009 m. buvo 19,95 gimimų/1000 gyventojų per metus. Pasaulio gimstamumas jau daugiau nei 100 metų mažėja, bet kadangi mirtingumas mažėja sparčiau, apskritai gyventojų skaičius didėja. Kadangi išsivysčiusiose šalyse mirtingumo mažėjimas sulėtėjo, o gimstamumas ir toliau mažėja, jų populiacija auga lėčiau arba mažėja. Mažiau išsivysčiusiose šalyse gimstamumas pradėjo mažėti vėliau.
Naudojant gimstamumą ir mirtingumą galima apskaičiuoti ir teritorijos natūralų prieaugį (natūraliu vadinamas todėl, kad nekreipia dėmesio į migraciją). Gimstamumas priklauso nuo teritorijos pasiskirstymo pagal amžių, todėl nenusako, kiek vidutiniškai vaikų pagimdo moteris. Tam yra naudojami kiti rodikliai.
Tiek labai didelis, tiek labai mažas gimstamumas yra laikomas blogu dalyku. Gimstamumu rūpinasi nemaža dalis valstybių valdžių. Kai kuriose valstybėse (pvz., Kinijoje) gimstamumą norima sumažinti, kitose (pvz., Lietuvoje, Italijoje) – padidinti. Vienas iš būdų didinti gimstamumą yra duoti pinigines išmokas naujoms motinoms. Gimstamumas mažinamas informacijos apie kontracepciją platinimu, privilegijų mažiau vaikų turinčioms šeimoms suteikimu ir kitais būdais. Paprastai didelis gimstamumas yra asocijuojamas su prasta sveikata, maža vidutine gyvenimo trukme, prasta gyvenimo kokybe, žemesne moterų padėtimi ir prastesniu švietimu.
Loviai
Loviai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km nuo Glitiškių.
Gertrūda Naktinienė
Gertrūda Savičiūtė-Naktinienė (g. 1953 m. lapkričio 15 d. Suvainiškyje, Rokiškio rajonas) – Lietuvos kalbininkė, Leksikografijos centro vyresnioji mokslo darbuotoja.
Biografija
1977 m. baigė Vilniaus universitetą, 1977–1980 m. TSRS Mokslų akademijos Kalbotyros instituto Maskvoje aspirantė, specialybė – lyginamoji istorinė ir tipologinė kalbotyra. 1982 m. apgynė disertaciją „Tikslo ir kauzacijos predikatai fleksinėse indoeuropiečių kalbose“.
Nuo 1977 m. Lietuvių kalbos ir literatūros instituto (dabar – Lietuvių kalbos institutas) bendradarbė, 1993–1998 m. Žodynų skyriaus vadovo pavaduotoja, 1998–2001 m. – Bendrinės kalbos žodynų skyriaus vadovė. Nuo 2002 m. Leksikografijos centro vyresnioji mokslo darbuotoja.
1995–2005 m. dirbo „Lietuvių kalbotyros klausimų“ (Acta Linguistika Lithuanica) redakcinėje kolegijoje, nuo 1994 m. leidinio „Kalbos kultūra“ redakcinės kolegijos narė.
Mokslinė veikla
Mokslinių interesų sritys: leksikologija, leksikografija, frazeologija, semantika, dialektologija, elektroninių žodynų ir kalbos duomenų bazių kūrimas. Disertacijoje sintaksės semantikos aspektu tyrė tikslo ir kauzacijos raiškos sinchroninę ir diachroninę tipologiją įvairiuose giminiškų kalbų lygmenyse. Paskelbė mokslinių straipsnių leksikologijos ir leksikografijos, semantikos, dialektologijos, kalbos kultūros temomis.
Viena akademinio „Lietuvių kalbos žodyno“ autorių ir redaktorių. Kartu su kitais rašė šio žodyno XIV, XV, XVII, XVIII t. tekstą, redagavo XVII, XVIII, XIX t. tekstą. „Lietuvių kalbos žodyno“ elektroninio varianto (2005 m., atnaujinta versija 2008 m., www.lkz.lt) vyriausioji redaktorė (už šio žodyno versiją internete kartu su kolegomis 2007 m. nominuota Partnerystės pažangos premijai).
Kartu su kitais rašo ir redaguoja „Bendrinės lietuvių kalbos žodyną“. Dalyvavo Valstybinės lietuvių kalbos komisijos finansuotoje programoje „Valstybinės kalbos norminimas. Visuomenės švietimas“, Lietuvos mokslo ir studijų fondo remtoje programoje „Lietuvių dvasinės kultūros raiškos: etnologijos, kalbos ir istorijos šaltinių elektroninis sąvadas“ (www.aruodai.lt) ir kituose mokslo projektuose.
Nagurskis
Nagurskis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Borgu
Istorija
Borgu – viena iš hausų valstybių, klestėjusi Sahelio civilizacijoje. Ji buvo įkurta apie XV a. ir priklausė septynių antrinių valstybių (Banza bakvai) grupei. Šios valstybės kūrėjai ir valdovai nebuvo etniniai hausai, o tauta, vadinama baribais (ar borgava). Jos valdovai buvo tituluojami ne sarkin, kaip daugumoje hausų valstybių, o kibe.
Tai nebuvo vieninga centralizuota valstybė, o greičiau valstybėlių konfederacija, apėmusi visas baribų gyvenamas žemes. Pagrindinis šios konfederacijos miestas-valstybė buvo buvo Busa, laikoma dvasine baribų sostine, tačiau svarbią politinę valdžią turėjo Nikis. Dar vienas baribų miestas, Ilo, buvo svarbus ekonominis centras. Kisra legenda pasakojo, kad šiuos tris miestus įkūrė legendinis Kisra, išeivis iš Arabijos. Kiti svarbūs Borgu miestai-valstybės buvo Paraku, Kandis, Kvandė.
Nagurskis
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Nagurskienė (ištekėjusi moteris) ir Nagurskytė (mergautinė pavardė).
Borgu
Istorija
Fulbiams sukūrus Sokoto kalifatą, Borgu buvo įjungta į jį, ir vietinę dinastiją pakeitė fulbių emyrų dinastija. Jie tituluoti emyrais arba sarkinais.
1897 m. Borgu buvo užimta britų (įjungta į Nigeriją), o 1898 m. susitarimu su prancūzais pasidalinta: pastariesiems atiteko vakariniai valstybės miestai. Tai padidino vietos vaidus, ir nuo Busos atskilo Kajamos emyratas. Jis prie Busos buvo prijungtas tik 1954 m., Nigerijos sudėtyje suformuojant tradicinę Borgu karalystę su ceremonine valdovo institucija. Dabartinis Borgu emyras yra Haliru Dantoro Kitoro III dan Muhammadu Sani, valdantis nuo 2002 m.
Valdovų sąrašas
Busos kibe: Busos emyrai (sarkinai): Borgu emyrai (sarkinai):
Blužninis burnotis
Blužninis burnotis (Amaranthus dubius) – burnotinių šeimos daržovinis, vaistinis augalas, paplitęs Pietų Amerikoje.
Dvokiančioji ūmėdė
Dvokiančioji ūmėdė (Russula foetens) – ūmėdinių šeimos grybas.
Kepurėlė 7 – 12 (15) cm skersmens, jaunų vaisiakūnių beveik rutuliška, senų paplokščia, retkarčiais truputį įdubęs vidurys, gleivėta, geltonai ruda ar nešvarios ochrinės spalvos, kraštai užsilenkę žemyn, vagoti. Lakšteliai pilki, gelsvi, su bespalvio skysčio lašeliais, kuriems išdžiūvus atsiranda dėmės, tankūs, priaugtiniai. Kotas 5 – 10 cm ilgio, 2 – 3 cm storio, balkšvas, plaušuotas, taškuotas. Trama balsva, po luobele rusvai gelsva, stangri, trapi, deginančio skonio. Sporos karpotos.
Auga liepos – spalio mėnesiais spygliuočių ir lapuočių miškuose, ypač beržynuose, ąžuolynuose. Lietuvoje visur paplitusi, valgoma, trečios kategorijos.
FK Navbahor Namangan
FK Navbahor Namangan – Uzbekijos futbolo klubas iš Namangano.
Istorija
Klubas įkurtas 1978 m. Tuo metu vadintas Tekstilščiku (Tekstilininku).
Žaidžia uzbekų Superlygoje. 1996 m. tapo šalies čempionais.
Kalnų Libano muchafaza
Kalnų Libanas  – viena iš šešių Libano muchafazų, kurios sostinė Babda. Didžioji dalis gyventojų yra krikščionys (Graikijos stačiatikiai) bei musulmonai.
Kluonas
thumb|Baltosios Vokės dvaro kluonas 2011 m. thumb|Aukštaitiškas kluonas. [[Salos (Ignalina)|Salos II]] Kluonas – ūkio pastatas nupjautiems javams laikyti ir kulti. Būdingas Europos žemdirbių senovės sodyboms.
Kalnų Libano muchafaza
Nepaisant pavadinimo, patys Libano kalnai yra Šiaurės Libano muchafazoje, o ne šioje.
Kluonas
Istorija
Lietuvoje kluonas minimas nuo XVI amžiaus. Buvo mediniai, stačiakampio plano. Žemaitijoje kluono plotis buvo 7–9, ilgis 12–30, aukštis 6–9 m, Aukštaitijoje – plotis 7–14, ilgis 10–25, aukštis 5–9 m. Kluono sienos dažniausiai iš lentų, kalamų nedideliais tarpeliais, rečiau iš apvalių rąstų, stogas – šiaudų, keturšlaitis arba dvišlaitis, su gegnėmis. Stovėjo atokiau nuo kitų trobesių.
XIX a. antroje pusėje ir XX a. pr. buvo statomi 4 tipų kluonai. Šiaurinėje ir Vidurio Aukštaitijoje statytas ilgas, stačiakampio plano kluonas su priekluoniu, stogas – gegninės konstrukcijos keturšlaitis ar dvišlaitis, sienos – žemos, įvažiavimas iš šono, viduje skersai pastato buvo plūkto molio laitas, vadinamas grendymu arba klojimu, spragilais kuliamiems javams pakloti, galuose – šalinės javams, šiaudams, šienui laikyti, pelams supilti. Rytų Aukštaitijos kluonas – trumpas ir platus, stačiakampio plano, su išilginėmis šalinėmis, durimis iš galo ir sudėtinga pėdine konstrukcija aukštam stogui laikyti. Žemaitijai būdingas ilgas, siauras, kartais L raidės pavidalo kluonas, dažniausiai su jauja, peludėmis, keturšlaičiu stogu su gegnėmis, su vienu ar dviem įvažiavimais iš šono. Kartais prie vienų durų būdavo pristatomas stulpais paremtas priekluonis su trišlaičiu ar dvišlaičiu stogu. Užnemunės kluonas – stačiakampio plano, aukštomis sienomis, su skersinėmis šalinėmis, kai kada su padanga, pašiūre, maniežine. Stogas – gegninės konstrukcijos, pusvalminis, nuo XX a. stogas dengtas skiedromis arba stiegėmis, durys viename šone vienerios ar dvejos arba abiejuose šonuose dvejos, vienerios priešais kitas. Visų tipų kluonai turi dideles pastoges padargams, malkoms ir kitiems reikmenims laikyti. Prie kluono įrengiama aikštelė – kluoniena, kai kur t. p. vadinama kluonu.
Konstantinuvka (Gibų valsčius)
Konstantinuvka – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Gibų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Slyviniai
Slyviniai (Amygdaloideae) – erškėtiečių (Rosales) eilės erškėtinių (Rosaceae) šeimos augalų pošeimis.
Dubiai
Dubiais vadinami kaimai:
Jonas Stasiūnas
Jonas Stasiūnas (1919 m. rugsėjo 26 d. Ničiūnuose, Kupiškio rajonas – 1987 m. rugpjūčio 3 d. Vilniuje) – Lietuvos operos dainininkas (baritonas), profesorius.
Pakapė
Pakapė – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Einoraičių, prie kelio. Seniūnaitijos centras. Stovi medinė Pakapės Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangą bažnyčia (nuo 1879 m.), veikia Pakapės pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-80007). Prie kaimo yra Normančių piliakalnis, ant kurio buvo Viduramžių laikų Busikės pilis (arba Basynė, Businė) – ją 1348 m. sunaikino kryžiuočiai. Aptiktas kapinynas.
Jonas Stasiūnas
Biografija
Tėvas Antanas Stasiūnas, užaugęs keturių seserų ir trijų brolių šeimoje, jaunystėje buvo išvykęs į Ameriką. Čikagoje jis susipažino ir susituokė su lietuvaite Zuzana Dudaite, vėliau šeima grįžo į Lietuvą, kur nusipirkę žemės sklypą Ničiūnuose, netoli Subačiaus, ėmė ūkininkauti. Zuzana ir Antanas išaugino tris sūnus ir keturias dukteris. Būsimasis operos solistas Jonas buvo šeštasis vaikas šeimoje.
Pakapė
Etimologija
1780 m. vietoje Vileikių kaimo kapinių koplyčios buvo įsteigta bažnyčia. Kadangi ji pastatyta prie kapinių koplyčios, šalia įsikūrusi naujoji gyvenvietė pavadinta Pakape.
Jonas Stasiūnas
Biografija
Geležių miestelyje yra gatvė, pavadinta Jono Stasiūno vardu. Čia jis su savo broliais ir seserimis lankė pradžios mokyklą, dainavo chore. Jaunojo Jono dainininko talentas, kurį pastebėjo muzikos mokytojas Mykolas Karka, dar ryškiau atsiskleidė besimokant Panevėžio gimnazijoje. 1940–1948 m. Kauno konservatorijoje studijavo dainavimą (Petro Olekos klasėje). 1941 m. įstojo į operetės teatrą, 1943 m. tapo operos trupės nariu.
J. Stasiūnas keturis dešimtmečius buvo LSSR operos ir baleto teatro solistas, kuriame sukurta daugiau kaip pusšimtis vaidmenų. Su operos scena J. Stasiūnas atsisveikino 1984 m., paskutinįjį kartą dainuodamas legendinį Margirį.
Nuo 1962 m. iki pat mirties dėstė LSSR konservatorijoje (dab. Lietuvos muzikos ir teatro akademija). 1983 m. profesorius. J. Stasiūno dainavimo klasę baigė Eugenijus Vasilevskis, Pranas Zaremba, B. Bagdonavičius, D. Milkevičius ir kt.
Žmona Bronislava Stasiūnienė, dukra Aušra Stasiūnaitė-Čepulkauskienė – dainininkė, mecosopranas.
Kūryba
Jono Stasiūno balsas pasižymėjo dideliu diapazonu, puikiu tembru, jis buvo laikomas persikūnijimo meistru ir mokėjo perteikti smulkiausius kūrinio niuansus. „Vienas žymiausių teatro istorijos baritonų“ – taip savo knygoje „Lietuvos nacionalinis operos ir baleto teatras“ apie J. Stasiūną rašo muzikologas Jonas Bruveris.
Operos teatre sukurti vaidmenys:
J. Stasiūnas daugybę kartų dalyvavo didelių koncertinių veikalų – pavyzdžiui, Ludwig van Beethoven IX simfonija, Giuseppe Verdi „Requiem“ ir kt. – atlikime, dainavo daugiau nei 1500 koncertų.
Dažnai atlikdavo liaudies dainas su liaudies instrumentų ansambliu „Sutartinė“ ir „Armonikos“ ansambliu. Daug liaudies dainų atlikdavo duetu su dukra Aušra Stasiūnaite.
Dainininkas daug laiko skyrė muzikos įrašams radijo, televizijos ir plokštelių studijose. Lietuvos radijo fonduose saugomą įspūdingą kūrybinio palikimą sudaro beveik trys šimtai įrašų.
Su operų spektakliais ir koncertinėmis programomis apkeliavo visą Lietuvą, dainuota Baltarusijoje, Bulgarijoje, Čekijoje, Latvijoje, Lenkijoje, Moldovoje, Rusijoje, Ukrainoje, Užkaukazės respublikose, Kinijoje ir Mongolijoje.
Dunfermline Athletic FC
Danfermlino „Athletic“ – Škotijos futbolo klubas iš Danfermlino.
Kstorija
Klubas įkurtas 1885 m. birželio 2 d. Kitados rungtyniavo Premiership (elito divizione). Vėliau prasidėjo kritimas: iš pradžių į Championship, o dar vėliau ir į League One (trečia pakopa).
Solidarnost (Solidarumas)
„Solidarnost“ – 1988 m. Klaipėdoje įkurta Sąjūdžio palaikymo grupė, kurią sudarė Lietuvoje gyvenantys kitataučiai. „Solidarnost“ grupę sudarė rusų, gruzinų, ukrainiečių, žydų ir baltarusių tautybės asmenys, kurie įrodinėjo, kad Lietuvos atgimimo siekiai nėra nacionalistiniai ir nekelia jokio pavojaus kitataučiams.
Įkūrimas
Kai Lietuvos nepriklausomybės siekimas tapo visuotiniu atgimimu, tuometinis TSRS prezidentas Michailas Gorbačiovas kaltino Lietuvą nacionalizmu. Tai buvo pakankamai svarus argumentas, pagal TSRS įstatymus leidžiantys panaudoti ir karinę jėgą. Artašesas Gazarianas, tuomet dirbęs Klaipėdos miesto Statistikos valdyboje ir išgarsėjęs kaip naujų idėjų ekonomikos ir valdymo srityse skleidėjas, pritardamas Persitvarkymo Sąjūdžio idėjoms, nusprendė, kad tas kortas iš TSRS vadovo rankų gali išmušti į Sąjūdį gausiau įsilieję kitataučiai ir subūrė kitataučių grupę, remiančią Lietuvos žmonių siekius.
Vienas pagrindinių „Solidarnost“ darbų – kitataučių parašų rinkimo akcija. Parašais grupės nariai patvirtino pritariantys Lietuvos nepriklausomybės siekiams. Pasirašoma buvo visomis pavardėmis, su adresais, pateikiant pasą. Parašus buvo vežami į Maskvą Lietuvos deputatams Aukščiausiojoje taryboje ir Michailui Gorbačiovui. Tas dokumentas turėjo įrodyti, kad nacionalistinių užmojų Lietuvoje nėra.
Vedlys
A. Gazarianas turėjo lietuviško kraujo (jo senelė buvo lietuvė), tačiau jis buvo tapęs kitataučių sparno Sąjūdyje vėliavnešiu. Tiek Klaipėdoje, tiek Vilniuje. Jo atėjimas į Sąjūdį buvo reikšmingas. Netrukus Artašesas Gazarianas gavo pirmąjį sąjūdininkų įpareigojimą – būti Zitos Šličytės, kandidatuojančios į TSRS Aukščiausiosios Tarybos deputatus, patikėtiniu. Jam buvo skirta ne visai paprasta misija – kariniuose daliniuose agituoti balsuoti už ją.
Netrukus per Klaipėdos Sąjūdžio Tarybos rinkimus Artašesas Gazarianas buvo išrinktas jos nariu. 1990 metų Sąjūdžio suvažiavime išrenkamas ir Sąjūdžio Seimo nariu.
A. Gazariano pareiškimas
„Lietuvos komunistų partija šiandien prarado vienintelės politinės jėgos Respublikoje statusą, kokia ji buvo, kai aš stojau į jos narius 1987 m., ir nėra avangardinis būrys kovoje už nepriklausomybę, kaip XX suvažiavimo laikotarpiu, kai buvau išrinktas CK nariu. Sąjūdis šiuo laikotarpiu nėra visaliaudinis visuomeninis judėjimas, pagrįstas dorais ir kilniais tikslais, koks jis buvo prieš 2 metus, kai man teko jame dalyvauti, kuriant tarptautines solidarumo grupes Klaipėdoje. Sąjūdžio seimas po paskutinių rinkimų nustojo būti avangardiniu būriu, vienijančiu geriausias intelektualines ir dvasines tautos jėgas.
„Jedinstvo“ mitingai buvo dažni, juose dalyvaudavo šimtai kitataučių. Respublikos nepriklausomybės politinės problemos jau nėra (liko tik deklaracijos įgyvendinimas, o tai – parlamento ir Vyriausybės reikalas), politinės partijos, atskiri jų atstovai, taip pat, deja, ir Sąjūdžio aktyvistai užsiėmė smulkiomis intrigomis ir beprasmiška „raganų“ medžiokle, kovodami už asmeninę valdžią. Visa tai iš esmės prieštarauja Sąjūdžio programinėms ir moralinėms nuostatoms, tačiau nesulaukė pasipriešinimo iš jo dabartinių lyderių. Mano, kaip kitataučio, asmeninis dalyvavimas Sąjūdyje ir LKP prarado savo pirminę reikšmę. Iš vienos pusės lietuviško nacionalizmo baubas jau nieko nebegąsdina. Kitataučių čia niekas neskerdžia. Iš kitos pusės jų ir nepastebi kaip tikrų potencialių Respublikos piliečių. Aš nenoriu dalyvauti šiame dabar vykstančiame smulkmeniškame politiniame bruzdėjime ir tarpusavio vaiduose. Todėl prašau laikyti mane išstojusiu iš LKP ir Sąjūdžio seimo narių. Tačiau aš nekeičiu nei politinės pozicijos, nei politinių pažiūrų. Aš lieku toks, koks esu. Tikiu, kad būsiu naudingas Lietuvai kaip savo srities specialistas.“
Šaltinis: „Vakarų ekspresas“
Philippe Senderos
2010 m. sausio 25 d. iki sezono pabaigos buvo paskolintas Everton klubui. 2010 m. birželio 8 d. pasirašė trejų metų sutartį su Fulham klubu.
Konfucianizmas
Konfucianizmas (trad.kin.: 儒學; supapr.: 儒学; pinyin: Rúxué; pažodžiui „intelektualų mokykla“) – Kinijoje atsiradusi ir po Rytų Aziją paplitusi etinė ir filosofinė sistema, neretai priskiriama prie religijų. Svarbiausiu autoritetu dažniausiai laikomas VI-V a. pr. m. e. gyvenęs filosofas Konfucijus, kurio vardu doktriną pavadino vakariečiai.
Konfucianizmas kalba apie visuomenę, valstybės valdymą, šeimą, moralę. Visos šios idėjos Rytų Azijoje darė ir tebedaro didelę įtaką.
Kiti svarbūs konfucianistai: Mengzi (Mencijus), Xunzi (Siundzi).
Taranda
Taranda − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Tarandienė (ištekėjusi moteris) ir Tarandaitė (mergautinė pavardė).