cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ševronas
Ševronai personalo skiriamuosiuose ženkluose
thumb|right|250px|[[Tarybų Rusija|Tarybų Rusijos DVRA priklausiusios Tamanės armijos kareivių ir vadų uniforma su ševronais ant rankovių.]] Vieni pirmųjų ševronus ėmė nešioti laivyno karininkai burinių laivynų laikais. Tuometiniai ševronai buvo trikampiai antsiuvai smaigaliu į viršų, nešioti ant rankovių. Ševronai mūšio metu turėjo leisti atpažinti savo vadus. Vėliau keitėsi tiek ševronų išvaizda, tiek reikšmė. Pradžioje ševronai rodydavo karininkų vyresnumą, vėliau ševronų skaičius ėmė rodyti patirtų sužeidimų skaičių, ištarnautą laiką ir pan.
Ševronai dažnai būna prisiūtos galiono atkarpos. Jie paprastai siuvami prie rankovių, taip pat – antpečių. Ševronai būdingi kareivių, seržantų, kursantų, puskarininkių uniformoms. Jie parodo karinį laipsnį ar ištarnautą laiką.
Rusijoje ševronais dažnai vadina bet kokius antsiuvus ant rankovių. Raudonoje Armijoje nuo 1935 m. gruodžio 3 d. iki 1943 m. V pavidalo ševronas rodė karinius laipsnius.
Ševronai dalinių skiriamuosiuose ženkluose
Ševronus kaip dalinių skiriamuosius ženklus, padedančius atskirti skirtingų dalinių personalą ir techniką, naudoja įvairių šalių ginkluotosios pajėgos.
Kyšiai
Kyšiai – kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 1 km nuo Alkiškių.
Longford Town FC
Longfordo „Town“ – Airijos futbolo klubas iš Longfordo.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1924 m.
Stewart Downing
Stiuartas Dauningas (g. 1984 m. liepos 22 d.) – anglų futbolininkas, Anglijos rinktinės ir Liverpool klubo saugas.
2009 m. liepos 19 d. persikėlė į Aston Villa klubą ir pasirašė ketverių metų sutartį.
Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 2005 m. vasario 9 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur trejose rungtynėse išleistas į aikštę rungtynių pabaigoje.
Rinkos mechanizmas
right|frame|Kai [[vartojimas D sumažėja, gamintojai sumažina pasiūlą S ir kainą. To rezultatas yra naujos rinkos pusiausvyros atsiradimas]]
Rinkos mechanizmas – procesas apimantis rinkos dalyvių veiksmus, kurio padarinyje atsiranda nauja rinkos pusiausvyra, taip pat nauja paklausa (D), pasiūla (S) ir kaina (P).
Tai pasiūlos ir paklausos svyravimas, kurio padarinyje pasikeičia atskirų produktų kaina ir galiausiai pasiūla susilygina su paklausa.
Pasiūlos, paklausos ir kainos svyravimas
Tyrinėjant ilgesnio laikotarpio paklausą, pasiūlą ir kainas pastebėtume, kad jos pastoviai keičiasi. Galimi paklausos, pasiūlos ir kainų svyravimai ar tendencijos. Taip pat galimas atsiradusio atskiro produkto tolygus kainos didėjimas, paskui mažėjimas, kol galiausiai produktas prapuola iš rinkos.
Dirbant rinkos mechanizmams praktiškai visada paklausa yra patenkinama. Taip pat praktiškai nelieka neparduotų produktų, nebent juos pradėtu pardavinėti nuostolingomis kainomis.
Paklausos, pasiūlos ir kainų kitimo priežastys
Paklausos, pasiūlos ir kainų kitimo priežastys, keliančios ar mažinančios kainas, gali būti:
Rinkos mechanizmo kritika
Rinkos mechanizmas kritikuojamas dėl konkurencijos, kaip pagrindinio kontroliuojančio ir reguliuojančio mechanizmo, silpnėjimo:
Delinia
Delinia  – upė Rusijoje, Jakutijoje (Tompo ulusas); Tompo dešinysis intakas (Aldano baseinas). Prasideda Elgio plokščiakalnyje, teka kalnais į vakarus, prateka Delinios ežerą. Toliau teka į pietus. Įteka į Tompo 286 km nuo jo žiočių, netoli Topolinojės gyvenvietės.
Didžiausi intakai – Noliuču (dešinysis), Singjamis (kairysis).
Upė būna užšalusi nuo spalio iki gegužės. Delinios pavadinimas evenų kalba (Делинде) reiškia „didelis taimenis“.
Moterų teisės
Judėjimai dėl moters teisių sietini visų pirma dėl moters padėties visuomenėje bei valstybėje. Buvo siekiama lygiateisiškumo. Moteris neturėjo pilietinių teisių arba jos buvo ribotos. Tam tikrų santvarkų laikotarpiais moteriai apskritai nebuvo pripažįstamas (arba ribotai pripažįstamas) teisinis veiksnumas: teisinę reikšmę turinčius veiksmus (pvz., dalyvaujant civilinių santykių apyvartoje - pirkti, parduoti, įgyti nuosavybės ar pan.) už ją turėjo atlikti vyras (sutuoktinis, tėvas).
Viena pirmųjų kovotojų už pilietines moters teises - rašytoja feministė Olimpija de Guž. Prancūzijos revoliucijos metu ji sukūrė dokumentą „Moters ir pilietės teisių deklaracija“ (1791 m.). 1793 m. Prancūzijoje buvo uždrausti politiniai moterų judėjimai, draugijos, Olimpija de Guž giljotinuota.
Lietuvoje
2001 m. buvo suburta Nevyriausybinių organizacijų koalicija moterų teisėms ginti, apjungianti apie 60 Lietuvoje veikiančių nevyriausybinių organizacijų, kurių tikslas – demokratijos plėtra moterų teisių srityje. Šis tikslas įgyvendinamas per moterų diskusijų klubų organizavimą Lietuvos apskrityse, suteikiant joms galimybę bendradarbiauti, siekiant teigiamų su moterų teisių klausimais susijusių pokyčių viešojoje politikoje, lyčių lygybės principo įgyvendinimo visose gyvenimo sferose.
Aleksandras
Aleksandras (1461 m. rugpjūčio 5 d. Krokuvoje – 1506 m. rugpjūčio 19 d. arba 20 d. Vilniuje), Lietuvos didysis kunigaikštis (nuo 1492 m. iki mirties) ir Lenkijos karalius (nuo 1501 m. spalio pradžios iki mirties). Kazimiero Jogailaičio ir Vokietijos imperatoriaus Albrechto II Habsburgo dukters Elžbietos ketvirtasis sūnus, Jogailos anūkas. Lenkijoje vadinamas „Aleksandru Jogailaičiu“ (Aleksander Jagiellończyk).
Bendra valdymo laikotarpio charakteristika
Aleksandro valdymo laikotarpis pasižymėjo nuolatiniais LDK karais su kaimyninėmis šalimis. Pavojingiausias Lietuvos kaimynas tuo metu buvo sparčiai stiprėjanti Maskvos Didžioji Kunigaikštystė, nemažai rūpesčių kėlė ir du Maskvos sąjungininkai – Menglio Girėjaus valdomas Krymo chanatas ir gospodario Stepono Didžiojo valdoma Moldova, kurių karinės pajėgos aptariamu laikotarpiu dažnai puldinėjo LDK pietines sritis (XVI a. pradžioje Krymo raitelių būriai ne kartą įsiveržė ir į tikrąją Lietuvą, 1503 m. pasiekė net Vilniaus apylinkes). thumb|left|Aleksandro karūna ir kardasAleksandro valdymo laikotarpiu ženkliai suintensyvėjo Lietuvos parlamentarizmo sistemos raida ; kita vertus, Aleksandro nuolaidos LDK Ponų tarybai faktiškai atvėrė kelią didikų oligarchijos įsigalėjimui Lietuvoje.
Apie 1501 m. Aleksandro nurodymu Lietuvoje iki tol galiojusius atskirus įstatymus (vad. „nuostatus“) bei teismų „užrašymus“ pradėta kodifikuoti į vieningą „rašytinę teisę“, − šio darbo rezultatu tapo apie 1522 m. sudarytas ir 1529 m. įsigaliojęs I Lietuvos Statutas.
Valdymo pradžia. Ponų tarybos teisių išplėtimas
thumb|left|170px|Lietuviškas denaras su [[Lietuvos herbas|Lietuvos ir Lenkijos herbais]] Lietuvoje Aleksandras nuolat lankydavosi nuo 1479 m., o Lietuvos didžiojo kunigaikščio pareigas ėjo faktiškai jau nuo 1488 m. (dalies istorikų manymu – nuo 1490 m.), tuomet savo tėvo paliktas Vilniuje kaip didžiojo kunigaikščio vietininkas. Taigi 1492 m. liepą Vilniuje susirinkęs visų LDK žemių atstovų seimas (jis laikytinas pirmuoju tikru seimu Lietuvos valstybės istorijoje, – anksčiau Lietuvoje būdavo šaukiami tik LDK Ponų tarybos posėdžiai ir šios tarybos išplėstiniai posėdžiai) Aleksandrą didžiuoju kunigaikščiu ne išrinko, o tik patvirtino (liepos 20 d.). Tą patį mėnesį Petrakave susirinkęs Lenkijos seimas Aleksandrą ketino kviesti užimti ir Lenkijos karaliaus sostą, tačiau liepos pab. į šį sostą atsisėdo Aleksandro brolis Jonas Albrechtas, paremtas už motinos pinigus pasamdyto kariuomenės dalinio, – taip kuriam laikui nutrūko nuo 1447 m. gyvavusi LDK ir Lenkijos karalystės personalinė unija.
Aleksandro pakėlimo didžiuoju kunigaikščiu ceremonija įvyko 1492 m. liepos 26 d. Vilniaus katedroje; ceremonijos metu LDK didikai Aleksandrą paragino valdyti tautą „pagal lietuviškus papročius, arba pagal Vytauto pavyzdį“.
1492 m. rugpjūčio 6 d. Aleksandras specialia privilegija išplėtė LDK Ponų tarybos teises ir apribojo Lietuvos didžiojo kunigaikščio valdžią: nuo šiol didysis kunigaikštis jau nebegalėjo bausti Ponų tarybos narių už kitokios nei valdovo nuomonės išsakymą, taip pat be Tarybos žinios keisti jo kartu su Taryba priimtų nutarimų; be to, Ponų taryba įgijo teisę atmesti didžiojo kunigaikščio jai siūlomus svarstyti klausimus.
Pirmasis Aleksandro valdomos LDK karas su Maskva
Tų pačių 1492 m. rudenį kilo LDK ir sparčiai stiprėjančios Maskvos didžiosios kunigaikštystės karas, pasibaigęs 1494 m. vasario mėn. sudaryta LDK ir Maskvos „amžinosios taikos“ sutartimi, 1495 m. vasarį dar sutvirtinta Aleksandro ir Maskvos didžiojo kunigaikščio Ivano III dukters Elenos vedybomis (Elenos į Vilnių atsivežtas rusiškas dvaras ne tik saugojo didžiąją kunigaikštienę nuo neva žalingos katalikybės įtakos, bet ir atliko savotiško Lietuvoje akredituoto Maskvos šnipų korpuso funkcijas). Minėta sutartimi Lietuva Maskvai užleido Viazmos kunigaikštystę ir šiaurinę Okos aukštupio srities dalį (Vorotinską, Beliovą, Kozelską, Odojevą), taip netekdama ~87 tūkst. km² teritorijos (1492 m. LDK apėmė ~800 tūkst. km²).
Antrasis Aleksandro valdomos LDK karas su Maskva
right|thumb|250px|Aleksandro antspaudas 1500 m. gegužę Ivanas III „amžinąją taiką“ nutraukė ir Lietuvoje neva skriaudžiamų stačiatikių gynimo pretekstu pasiuntė į LDK didžiulę maskvėnų kariuomenę; liepos 14 d. šiai kariuomenei prie Vedrošos k. (dabar − Rusijos Smolensko srities Dorogobužo rajono miestelis vardu Aleksino) stipriai sumušus Konstantino Ostrogiškio vadovaujamą LDK kariuomenės avangardą, iki 1500 m. rugpjūčio rusai pasiekė Dniepro vidurupį ir užėmė maždaug trečdalį LDK teritorijos.thumb|Aleksandras ir Elena, Ivano III, duktė|kairėje1501 m. pavasario pab. ar vasaros pradžioje Aleksandro iniciatyva buvo sudaryta prieš Maskvos DK ir jos sąjungininką Krymo chanatą nukreipta LDK ir Aukso Ordos karinio bendradarbiavimo sutartis (derybos dėl šios sutarties vyko jau nuo 1496 m.), tačiau ji neteko reikšmės jau 1502 m. birželį, tada Krymo totoriams netoli Vorsklos upės kone visiškai sunaikinus Aukso Ordos karines pajėgas, o netrukus po to galutinai iširus pačiai Aukso Ordos valstybei. Kur kas naudingesnė Lietuvai buvo 1501 m. kovo 3 d. Aleksandro ir Livonijos ordino magistro Valterio Pletenberbo sudaryta prieš Maskvą ir jos sąjungininką Pskovą nukreipta LDK ir Livonijos karinė sutartis (Vendeno sutartis pasirašyta t. p. metų birželio 21 d.), 1501–1503 m. atitraukusi dalį maskvėnų pajėgų iš Maskvos-Lietuvos į Pskovo-Livonijos frontą.
1500 m. kilęs Lietuvos karas su Maskva buvo nutrauktas 1503 m. kovo pab. pasirašyta šešerių metų paliaubų sutartimi, kuria Lietuva prarado dar ~210 tūkst. km² teritorijos (Brianską, Černigovą, Severėnų Naugardą, Gomelį, Starodubą, Toropecą ir kt.). Tačiau Maskvos kurstomas Krymo chanas LDK žemių puldinėjimų nenutraukė ir po šių paliaubų pasirašymo, – totorių grėsmė etninei Lietuvai buvo pašalinta tik 1506 m. rugpjūčio 6 d., tada Mykolo Glinskio vadovaujamai LDK kariuomenei Klecko mūšyje sunaikinus kone visas Krymo chanato karines pajėgas.
Aleksandras ir lietuvių kalba
Kai kurie tyrinėtojai Aleksandrą laiko paskutiniuoju Lietuvos didžiuoju kunigaikščiu, mokėjusiu ir kalbėjusiu lietuviškai (kad Aleksandras mokėjo lietuvių kalbą, netiesiogiai rodo tam tikri nuo jo valdymo pradžios fiksuojami LDK kanceliarinės slavų kalbos pokyčiai, – Aleksandro raštininkai, skirtingai nei Kazimiero raštinėje dirbę jų pirmtakai, jau nebeiškraipydavo didžiojo kunigaikščio lietuviškai diktuojamuose tekstuose pasitaikydavusių socialinės ūkinės srities lituanizmų, o ir pačių šių lituanizmų Aleksandro padiktuotuose dokumentuose yra kur kas daugiau nei ankstesnių Lietuvos valdovų dokumentuose).
Aleksandro santykiai su LDK žydais
Dalis tyrinėtojų Aleksandrą laiko pirmuoju Lietuvos valdovu antisemitu. Mat 1495 m. šis Lietuvos žydams prasiskolinęs monarchas išvarė iš LDK beveik visus joje gyvenusius judėjus, t. y. LDK žydus ir karaimus; tiesa, vėliau, jau tapęs Lenkijos karaliumi, Aleksandras suprato, kad be gaivinančio žydų kapitalo poveikio sunkių karų su Maskva bei nuolatinių grobiamųjų Krymo totorių puldinėjimų nualintą LDK ūkį gali ištikti tikra katastrofa, ir nuo 1503 m. jau nebedraudė LDK judėjams gyventi jų gimtosiose vietose.
Aleksandro valdomos LDK santykiai su Lenkija
1501 m. birželį mirus Lenkijos karaliui Janui Olbrachtui, Aleksandras tuoj pat ėmė rūpintis gauti Lenkijos karalystės karūną. Tų pačių metų rugpjūčio pab. Lenkijos seimas nauju Lenkijos karaliumi nutarė skelbti Aleksandrą, tačiau su išlyga, kad šis, tapęs karaliumi, prijungs prie Lenkijos LDK. Aleksandras, nuolat prašęs Lenkijos suteikti Lietuvai jai labai reikalingą karinę pagalbą, sutiko su visomis lenkų sąlygomis ir netrukus išvyko į Melniką (Palenkė) susitikti su specialia Lenkijos seimo delegacija, turėjusia perduoti Aleksandrui karalystės valdžią.
Melniko aktas ir Aleksandro valdymo pabaiga
thumb|368x368px|Aleksandro Jogailaičio [[epitafija Vilniaus katedroje]]1501 m. spalio pradžioje pasivadinęs „Lenkijos karaliumi ir Lietuvos didžiuoju kunigaikščiu“, to paties mėn. 23 d. Aleksandras kartu su kai kuriais jį į Melniką atlydėjusiais Ponų tarybos nariais pasirašė vad. Melniko aktą, skelbiantį Lenkijos karalystės ir LDK susijungimą į vieną valstybę su bendru seimu, bendra kariuomene ir bendra pinigų sistema; 1505 m. pr. Breste posėdžiavusiam LDK Seimui šio Lietuvos valstybingumą naikinančio akto nepatvirtinus, „Melniko unija“ liko neįgyvendinta (šiai unijai bent jau dinastiniais sumetimais nepritarė ir pats Aleksandras); kita vertus, Melniko aktas pasitarnavo kaip pagrindas 1569 m. sudarytai Liublino unijai.
Aleksandras mirė 1506 m. rugpjūčio 19 ar 20 d. Vilniaus Žemutinės pilies rūmuose. Netrukus po to Gardino valdytojas Jonas Manvydas Zaberezinskis (Aleksandro valdymo pradžioje jis buvo faktiškasis LDK vyriausybės vadovas) dėl neva netikėtos valdovo mirties viešai apkaltino Aleksandro favoritą, Klecko mūšio laimėtoją Mykolą Glinskį, Aleksandro ligos metu tariamai siekusį didžiojo kunigaikščio valdžios (iš tiesų Aleksandras nuo 1505 m. birželio buvo suparalyžiuotas; 1506 m. gegužę jo sveikata buvo jau tiek pablogėjusi, kad tų metų birželį Aleksandras nutarė atsisakyti didžiojo kunigaikščio valdžios, o liepos pab. surašė testamentą, kuriuo LDK paliko savo broliui Žygimantui). Aleksandrą Lietuvos didžiojo kunigaikščio soste pakeitusiam Žygimantui Senajam iki pat vad. Glinskio maišto (1508 m.) taip ir nesurengus specialaus teismo, tariama Glinskio kaltė liko neįrodyta.
Piečiausia sostinė
Dar žr. piečiausias miestas.
Kernys
left|120px
Kernys – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, 5 km į šiaurės vakarus nuo Salako, greta Antalieptės tvenkinio kranto, Gražutės regioniniame parke. Ilgis šiaurės vakarų-pietryčių kryptimi 0,7 km, plotis iki 0,46 km. Altitudė 150 m. Ežeras ledyninės kilmės, rininis. Krantai daugiausia aukštoki, sausi, pietinis krantas status. Pakrantės daugiausia apaugę mišku, vietomis plyti pievos. Ežeras nenutekantis, priklauso Šventosios upės baseinui.
Prie Kernio įsikūręs Pakerniškių kaimas.
Vandenvardis kilęs iš žodžių kerna ('tankynė, brūzgynas, sąžalynas'), kernėti ('kerėti, nykti, skurdžiai augti').
Kirasyrai
thumb|Britų kavalerija su kirasomis ceremonijos Vaithole metu Kirasyrai – sunkioji kavalerija. Skiriamasis bruožas – šarvai ir raitelio šaunamasis ginklas. Pavadinimas kilęs nuo kirasos – krūtinės šarvo. Europoje atsirado XV a. Šiuo metu pasirodo paraduose Italijoje, Ispanijoje ir Jungtinėje karalystėje.
70 (skaičius)
Chemijoje – iterbio atominis skaičius.
Tijūnas
Tijūnas – vienas aukščiausių Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Abiejų Tautų Respublikos žemietijų valdžios pareigūnų.
Pareigybė atsirado XIV a. Iš pradžių tijūnas buvo Didžiojo kunigaikščio, vėliau ir karaliaus valdų vyriausiasis valdytojas. Tokių valdų Lietuvoje buvo 12, Žemaitijoje – 14. Vėliau, kai karaliaus dvarų Lietuvoje sumažėjo, tijūno funkcijos buvo praplėstos. XVIII a. liko tik Vilniaus tijūnas ir Trakų tijūnas, kuriuos rinkdavo žemietijos seimelis, o išrinktą pareigūną tvirtindavo karalius. Žemaitijoje liko 12 tijūnų, kuriuos skirdavo karalius.
Įgaliojimai
Nors pareigos žemietijų pareigybių hierarchijoje buvo ir aukščiausios, bet dažniausiai tai buvo simbolinės, garbės pareigos. Vienintelė išlikusi tijūno kompetencija buvo žemietijų seimelių sušaukimas.
Žemaitijoje, kur buvo tik vienas pakamaris, tijūnas turėjo ir ribotas teismo funkcijas.
Šlapimo pūslė
thumb|right|260px|Šlapimo pūslės vidinis paviršius thumb|500px|Šlapimo pūslės sandara
Šlapimo pūslė  – neporinis, tuščiaviduris, lengvai išsitempiantis vidaus organas, gulintis mažajame dubenyje, atliekantis laikinos inkstuose išsiskyrusio šlapimo talpyklos funkciją.
Pūslės talpa
Gyvo žmogaus šlapimo pūslė niekada nebūna visiškai tuščia ir net nusišlapinus jos ertmėje tarp gleivinės raukšlių lieka nedidelis šlapimo kiekis. Suaugusio žmogaus pūslėje vidutiniškai telpa 300–500 ml šlapimo. Moters šlapimo pūslės talpa yra didesnė, ji guli dubenyje žemiau nei vyro pūslė.
2014 m. Lietuvos prezidento rinkimai
2014 m. Lietuvos Respublikos Prezidento rinkimai – 2014 m. gegužės 11 ir 25 d. vykę eiliniai Lietuvos Respublikos Prezidento rinkimai.
Šlapimo pūslė
Pūslės forma
Pūslės forma priklauso nuo joje esančio šlapimo kiekio ir žmogaus amžiaus. Tuščia naujagimių ir vaikų pūslė yra pailga, labiau vertikaliai suplokštėjusi negu suaugusiųjų, beveik visa jos užpakalinė siena susiliečia su priekine pūslės siena. Ji dažniau randama pilvo nei dubens ertmėje. Moters pūslė yra plokštesnė nei vyro dėl už pūslės gulinčios gimdos slėgio. Moters pūslės skersinis matmuo didesnis negu vyro pūslės, o pūslės šoninėse dalyse susidaro nedidelės išgaubos. Nepilna pūslė neiškyla virš gaktinės sąvaržos viršutinio krašto, yra kiaušinio formos, smailasis galas krypsta į priekį ir šiek tiek aukštyn, o bukasis – atgal ir žemyn. Vertikalusis matmuo – 10 – 12 cm, skersinis matmuo 7 – 8 cm.
Anatomija
Pilnoje pūslėje skiriama viršūnė, kūnas ir dugnas. Žemiausia, nepaslanki dugno dalis nusitęsia į pūslės kaklą. Priekinė, aukštyn smailėjanti viršutinė pūslės dalis krypstanti gaktinės sąvaržos ir priekinės pilvo sienos link, vadinama pūslės viršūne. Nuo pūslės viršūnės palei priekinės pilvo sienos vidinį paviršių bambos link eina skaidulinio audinio juosta, vidurinis bambinis raištis. Pūslės viršūnė pereina į platėjančią pagrindinę jos dalį – kūną. Pilnos pūslės kūne galima skirti priekinį, viršutinį, du šoninius ir užpakalinį paviršių. Pūslės trikampis matomas pūslės kakle tarp šlapimtakių angų  viršuje ir šlaplės vidinės angos  apačioje. Tuščioje pūslėje atstumas tarp šlapimtakio angų sumažėja, o pilnoje – padidėja.
Ryšys su aplinkiniais organais
Su aplinkiniais organais pūslė susijungusi fascijomis, raiščiais, lygiųjų raumenų pluoštais. Ji suaugusi su tarpvietės raumenimis, priešine liauka, šlaplės pradžia, šlapimtakiais.
2014 m. Lietuvos prezidento rinkimai
Antrojo rinkimų turo metu taip pat vyko rinkimai į Europos Parlamentą.
Vimpelas
Žodis vimpelas reiškia kelis dalykus :
2014 m. Lietuvos prezidento rinkimai
Rinkimų sistema
Lietuvos Respublikos Prezidentas renkamas pagal daugumos atstovavimo (mažoritarinę) rinkimų sistemą. Išrinktu laikomas tas kandidatas į Respublikos Prezidento vietą, kuris pirmą kartą balsuojant ir dalyvaujant ne mažiau kaip pusei visų rinkėjų, gavo daugiau kaip pusę visų rinkimuose dalyvavusių rinkėjų balsų. Jeigu rinkimuose dalyvavo mažiau kaip pusė visų rinkėjų, išrinktu laikomas tas kandidatas, kuris gavo daugiausia, bet ne mažiau kaip 1/3 visų rinkėjų balsų. Jeigu pirmajame balsavimo rate nė vienas kandidatas nesurenka reikiamos balsų daugumos, po dviejų savaičių rengiamas pakartotinis balsavimas dėl dviejų kandidatų, gavusių daugiausia balsų. Išrinktu laikomas kandidatas, surinkęs daugiau balsų.
Respublikos Prezidentu gali būti renkamas Lietuvos pilietis pagal kilmę, ne mažiau kaip trejus pastaruosius metus gyvenęs Lietuvoje, jeigu jam iki rinkimų dienos yra suėję ne mažiau kaip keturiasdešimt metų ir jeigu jis gali būti renkamas Seimo nariu. Lietuvos Respublikos piliečiai Prezidentą renka penkeriems metams. Tas pats asmuo gali būti renkamas ne daugiau kaip du kartus iš eilės.
Kandidatai
2014 m. balandžio 4 d. VRK paskelbė, kad reikiamą skaičių (ne mažiau kaip 20 tūkst.) rinkėjų parašų surinko ir teisę dalyvauti rinkimuose gavo septyni kandidatai:
Pretendentai į kandidatus
Apie ketinimą dalyvauti rinkimuose paskelbė ir kaip pretendentai į kandidatus oficialiai buvo registruoti 12 asmenų: Dėl parašų trūkumo arba pretendavimo atšaukimo, rinkimuose ketino dalyvauti, bet galiausiai nekandidatavo: Linas Balsys, Kristina Brazauskienė, Vladas Lašas, Jonas Lašinis, ir Rolandas Paulauskas.
Rezultatai
[[Image:Results of Lithuanian presidential election (second round), 2014.png|thumb|250x250px|right|Rezultatų pasiskirstymas savivaldybėse antrajame ture:
Dvarčionių keramika
1994–1997 m. vyko stambus įmonės modernizavimas, kurį pabaigus pradėtos gaminti naujos kartos keraminės plytelės. Dabar įmonė pagamina iki 3 mln. kvadratinių metrų plytelių per metus.
„Dvarčionių keramika“ gamina Italijos dizainerių kurtas plytelių kolekcijas – nuo Viktorijos laikų „Barocco“ stiliaus iki modernaus didmiesčio „Colore“. Dalis bendrovės gaminamų plytelių parduodamos Lietuvoje, dalis eksportuojama į kaimynines šalis: Latviją, Estiją, Vakarų Europos šalis, Rusiją.
2016 m. liepos pabaigoje įmonei iškelta bankroto byla. Tuo metu, jos skolos siekė 6,5 mln. eurų, taip pat, įmonė jau kurį laiką dirbo nepelningai.
Bendrovė per savo gyvavimo laikotarpį yra gavusi nemažai verslui reikšmingų apdovanojimų:
PLX
PLX (santrumpa iš Picatinny Liquid EXplosive ' Picatinny arsenalo skystasis sprogalas') – skysta binarinė sprogstamoji medžiaga, 95 % nitrometano (NM) ir 5 % etilendiamino (EDA). Etilendiaminas gali būti pakeistas kitais junginiais su amino grupėmis – trietilentetraminu ar etanolaminu. Paminėti aminai didina nitrometano jautrumą, bet etilenaminas yra efektyviausias.
Sumaišytas PLX yra skaidrus gelsvokas skystis. Tiek nitrometanas, tiek etilendiaminas yra labai lakūs, todėl juos laikant reikia labai hermetiškai uždaryti. Saugumo sumetimais abu komponentuųs perveža atskirai, o sumaišo naudojimo vietoje.
PLX detonacijos greitis yra 6000-7000 m/s, greitis priklauso nuo skysčio stulpelio pločio. Nors ir EDA įjautrintas PLX susprogdinamas galinga detonuojamąja kapsule ar net panaudojant užtaisą stiprintuvą.
PLX buvo sukurtas Antrojo pasaulinio karo metais Piketinio arsenale (Picatinny arsenal) Naujajame Džersyje. Pradžioje ši sprogstamoji medžiaga buvo skirta minų laukams valyti – išliejant ant minų lauko iš lėktuvo ar iš saugaus nuotolio, o vėliau detonuojant išlietąją SM.
Moljendas
Moljendas  – miestas Peru pietuose, Arekipos departamente, prie Ramiojo vandenyno. Islajaus provincijos centras. Moljendas yra svarbus prekybos, transporto ir žvejybos centras. Jūrų uostas aptarnauja Arekipos miestą. Per Moljendą eina Panamerikos plentas, geležinkeliai į Kuską ir Puną. Cemento, tekstilės, žuvies apdirbimo, pieno produktų pramonė. Moljendas yra taip pat ir pajūrio kurortas.
PLX
Nitrometano jautrinimas
Nitrometanui (CH3NO2) jautrumo suteikia amino grupės (NH2). Manoma, kad aminai susilpnina C-N ryšius, todėl tokioms jungtims nutraukti nebereikia tiek daug energijos.
FT
Dviraidė santrumpa FT gali reikšti:
Derbekė
Derbekė  – upė Rusijoje, Jakutijoje (Tompo ulusas); Adyčios kairysis intakas (Janos baseinas). Prasideda rytiniame Chuchandos kalnagūbrio šlaite, teka į šiaurę, toliau – į šiaurės rytus plačia pelkėta dubuma. Įteka į Adyčią 429 km nuo jo žiočių, į pietus nuo Sentačano.
Didžiausi intakai – San Jurjachas (dešinysis), Molrykanas (kairysis).
Upė būna užšalusi nuo spalio iki gegužės, žiemą peršąla iki dugno.
Jelgavos rajonas
thumb|right|250px|Jelgavos rajonas Latvijos žemėlapyje Jelgavos rajonas buvo administracinio suskirstymo vienetas Žiemgaloje. Ribojasi su Duobelės rajonu, Tukumo rajonu, Rygos rajonu, Bauskės rajonu ir Lietuva.
2009 m. panaikintas (žr. Latvijos administracinis suskirstymas (nuo 2009 m.)).
1993 m. Japonijos Grand Prix
1993 m. Japonijos Grand Prix buvo Formulės 1 lenktynės, rengtos Suzuka trasoje 1993 metų spalio 24 dieną. Tai buvo penkioliktasis etapas 1993 m. Formulės 1 sezone.
Eddie Irvine debiutavo Formulėje 1 su Jordan, finišuodamas šeštas. Mika Häkkinen iškovojo pirmąjį podiumą karjeroje.
Turgau
Turgau  – kantonas šiaurės rytų Šveicarijoje. Administracinis centras – Frauenfeldas.
Geografija
Kantono šiaurės krantus skalauja Bodeno ežeras, per Reino upę eina kantono ribos. Pietuose ribojasi su Sankt Galeno kantonu, vakaruose – su Ciuricho bei Šafhauzeno kantonais.
Snieginis garnys
Snieginis garnys (Egretta thula) – garninių (Ardeidae) šeimos paukštis. Tai amerikietiškas mažojo baltojo garnio antrininkas.
Suaugę paprastai būna 61 cm ilgio ir sveria 375 g. Snapas siauras, juodas, kojos ilgos, juodos su geltonomis pėdomis. Viršutinė snapo dalis, ties akimis, – geltona, bet paraudonuoja poravimosi sezono metu. Tada suaugusiems taip pat padaugėja nugaros plunksnų, dėl ko paukščiai atrodo pasišiaušę.
Veisiasi plačiame sausumos bei pelkių plote, nuo Didžiųjų ežerų bei JAV pietvakarių iki Pietų Amerikos, rytinėje Šiaurės Amerikos dalyje – išilgai vandenyno krantų nuo Meino iki Teksaso, bei sausumoje prie didesnių upių bei ežerų. Suka lizdus kolonijomis, neretai su kitais balų paukščiais, paprastai medžiuose ir krūmuose. Snieginių gandrų lizdai būna plokšti ir negilūs, iš pagaliukų, padengtų šakelėmis ir nendrėmis. Kiaušiniai žalsvai mėlyni, ovalūs, trys arba keturi lizde. Jaunikliai palieka lizdą po 20-25 dienų ir šokinėja netolimose šakose prieš galutinai išskrisdami.
Šiltesnėse vietovėse snieginiai garniai gyvena pastoviai; šiaurinės populiacijos migruoja į Centrinę Ameriką ir Karibus. Po veisimosi sezono gali skristi į Šiaurę, retkarčiais nuklysdami į vakarų Europą.
Snieginiai garniai minta žuvimi, vėžiagyviais, vabzdžiais. Maistą medžioja sekliame vandenyje, tiek krypuodami vandenyje, kojomis drumsdami vandenį, kol grobis matomas, tiek skrisdami virš vandens, taip pat gali tykoti grobio.
Snieginiai gandrai yra buvę paklausūs dėl gražių plunksnų ir buvo medžiojami prekybai (moteriškų skrybėlių papuošimui), dėl ko pavojingai sumažėjo jų skaičiai. Šiuo metu saugomi įstatymo ir populiacija atsistačiusi.
Monarchija
thumb|Napoleonas imperatoriaus soste
Monarchija ( 'vienvaldystė', iš mono 'vienas' + archia 'valdymas') – viena iš valdymo formų, kurioje valstybės galva yra vienas valdovas (monarchas: kunigaikštis, karalius, imperatorius ir pan.). Monarchijos būna paveldimos ir renkamos.
Pagal valdovo dalyvavimą valstybės valdyme monarchijos skirstomos į:
Dabartinės monarchijos
Šiuo metu (2017) pasaulyje egzistuoja šios monarchijos:
Britų sandraugos valdos
Visos buvusios Britanijos imperijos valdos priklauso Britų sandraugai, jose valdovu nominaliai laikomas Jungtinės Karalystės monarchas:
Subnacionalinės monarchijos
Yra valstybių, kurios šiuo metu nėra monarchijos, tačiau jų sudėtyje egzistuoja subnacionalinės monarchijos (sąrašas nepilnas):
Skatikas
Skatikas – įvairių laikotarpių piniginis vienetas, cirkuliavęs Lietuvos teritorijoje:
Bendrinėje kalboje ir tautosakoje skatiku vadinami smulkūs pinigai.
Etimologija
Skatikas yra susijęs su visa eile germanų kalbų žodžių, reiškiančių „pinigai, turtai“, pvz., gotų skatts – „moneta“, senovės islandų skattr – „mokestis“, senovės saksų skat – „moneta“ ir kt.
Leonas Jonaitis
Leonas Jonaitis (1938 m. balandžio 11 d. Seredžius – 2004 m. liepos 19 d. Kaunas) – Lietuvos inžinierius mechanikas, bibliofilas, ekslibrisų kolekcininkas, technologijos mokslų daktaras.
Biografija
1960 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1969 m. technikos mokslų kandidatas.
1960–2000 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos (nuo 1996 m. Lietuvos žemės ūkio universitetas dėstytojas, 1984–1990 Mašinų eksploatacijos katedros vedėjas; 1971 m. docentas.
1992–1994 Kauno ekslibrisininkų klubo pirmininkas. Apie 4000 ekslibrisų rinkinį saugo Kauno apskrities viešoji biblioteka ir Čiurlionio dailės muziejus.
Mokslinė veikla
Mokslinio darbo sritis – žemės ūkio technikos patikimumas.
Actas
thumb|right|200px|Actas buteliuose su žolelėmis Actas − acto rūgšties tirpalas vandenyje (dažniausiai 4 % ir 9 %). Acto rūgštis susidaro, fermentuojantis etilo alkoholiui (spiritui).
Acto būna pagaminto iš vynuogių, obuolių, spirito ir kt. Actas kartais aromatizuojamas peletrūnais, salierais, juodųjų serbentų lapais, kitais prieskoninių augalų lapais arba šaknimis (baziliko, mėtos ir kt.).
thumb|Labiausiai vertinama rūšis - balzaminis actas Balzaminis actas (vadinamas ir Modenos balzaminiu actu) laikomas delikatesu ir vertinamas gurmanų.
Pritaikymas
Actas yra daugelio patiekalų ir užkandžių pagardas; jo dedama į padažus ir marinatus, į ruošiamas garstyčias, barščiams parūgštinti, silkei, salotoms paskaninti ir kitur.
Actas laikomas vėsiai stikliniame inde sandariai užkimštas.
Naudojimas
Antikinėje Romoje iš vandens ir acto buvo gaminamas populiarus tarp žmonių ir legionierių gėrimas "posca", kuris buvo laikomas troškulį malšinančia ir dezinfekuojančia priemone.
Viduramžiais actas buvo vienas iš nedaugelio tirpiklių, kuriuos buvo galima naudoti vykdant cheminius procesus. Jis buvo naudojamas daugeliui techninių receptų, pavyzdžiui, amalgama junginiams arba paveikslų ir miniatiūrų dažams išgauti. Šiais laikais vyno actas, praskiestas vandeniu, naudojamas kaip alternatyva brangesnei acto rūgščiai, skirtai fotografijos cheminiams procesams sustabdyti. Baltasis actas įprastai yra rekomenduojamas kaip labiausiai tinkama valymo priemonė. Kadangi jis yra rūgštinis, juo galima ištirpinti mineralines apnašas nuo stiklo, kavos ruošimo aparatų ir kitų glotnių paviršių, o taip pat juo puikiai pašalinami kvapai.
Europos stebuklo teorija
right|thumb|300px|[[Kristupas Kolumbas Ispanijos karaliaus vardu imą valdžia atrastose žemėse.]]
Ji pateikiama Eric Jones knygoje The European Miracle: Environments, Economies and Geopolitics in the History of Europe and Asia. Jo priešininkas Maksas Vėberis, Protestantiška etika ir kapitalizmo dvasia, autorius, argumentuoja, kad protestantiška visuomenė turėjo prielaidas atsirasti kapitalistiniams santykiams. Europietiško stebuklo teoriją kartais laikoma vulgaraus Eurocentrizmo pavyzdžiu.
Priešininkų teorija tvirtina, kad europiečiai pradėjo greičiau vystytis, nes greičiau pasiekė Amerikos auksą ir sidabrą, o pasiekė greičiau, nes buvo arčiau.
Urmija
Urmija  – sūrus nenuotakus ežeras Armėnijos kalnyne, šiaurės vakarų Irane, prie sienos su Turkija. Ilgis – 140 km. Plotis – 55 km. Aukštis virš jūros lygio – 1280 m.
Ežeras labai sūrus (150–230‰), todėl jame nėra žuvų. Veisiasi smulkūs vėžiagyviai. Ežere yra daugiau nei 100 salų, jose sustoja daugybė migruojančių paukščių rūšių. Ežeras pamažu senka, jį supa druskos lygumos. Didžioji ežero dalis yra nacionalinis parkas, taip pat UNESCO Biosferos rezervatas.
Antroje pagal dydį, Kabudi saloje, palaidotas Chulaguchanas, Čingischano anūkas, apiplėšęs Bagdadą. Ten pat palaidotas jo sūnus Abakachanas. Per ežerą pastatytas tiltas jungiantis priešingose pusėse esančius Urmijos ir Tabrizo miestus.
Izidorius Jonaitis
Izidorius Jonaitis (1909 m. kovo 5 d. Paežeriai, Šeduvos valsčius – 1995 m. birželio 7 d. Sidnėjus) – Lietuvos ir Australijos lietuvių visuomenės veikėjas, inžinierius architektas.
Biografija
1935 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1932 m. vienas Vytauto Didžiojo universiteto skautų korporacijos „Vytis“ steigėjų, jos vadas. 1936 m. baigęs Karo mokyklą iki 1939 m. tarnavo karo aviacijoje. Vėliau dirbo Švietimo ministerijos Inžinerijos skyriuje Vilniuje. 1944 m. pasitraukė į Austriją, 1945–1949 m. gyveno karo pabėgėlių stovykloje Ravensburge (Vokietija), dėstė stovyklos lietuvių gimnazijoje ir Jungtinių Tautų pagalbos ir atkūrimo administracijos statybininkų kursuose. 1949 m. persikėlė į Australiją, apsigyveno Sidnėjuje. 1951–1971 m. dirbo Naujojo Pietų Velso valstijos architekto įstaigoje, suprojektavo ligoninių, kitų visuomeninės paskirties pastatų.
Nuo 1951 m. aktyviai dalyvavo Australijos lietuvių visuomeninėje veikloje. Pasaulinės lietuvių inžinierių ir architektų sąjungos Sidnėjaus skyriaus veikėjas, pirmininkas. Australijos lietuvių bendruomenės veikėjas, 1959–1960 m. ir 1963–1964 m. valdybos pirmininkas. 1960 m. jo pastangomis surengtos pirmosios Australijos lietuvių dienos. Skautų veikėjas, 1974–1981 m. lietuvių Akademinio skautų sąjūdžio atstovas Australijai, 1978–1984 m. Sidnėjaus skyriaus vadovas. Bendradarbiavo savaitraštyje „Mūsų pastogė“.
Žemietijos maršalka
Žemietijos maršalka – vienas aukščiausių Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Abiejų Tautų Respublikos žemietijų valdžios pareigūnų.
Pareigybę įsteigė Vladislovas Jogaila apie 1398 m. Žemietijos maršalką karalius skirdavo iš 4 kandidatų, kuriuos atrinkdavo žemietijos seimelis. Lenkijos karalystėje tokių pareigų nebuvo.
Įgaliojimai
1409 m. karo atveju žemietijos maršalkai buvo suteikti tokie pat įgaliojimai, kokius turėjo Karūnos kaštelionas. Žemietijos maršalka surinkdavo pašauktinių kariuomenę ir atvesdavo ją į vaivados paskirtą vietą. 1631 m. žemietijos maršalkos įgaliojimus apibrėžė seimas savo konstitucija.
Žemietijos maršalka taip pat buvo teismo pareigūnas ir turėjo teisę teisti žemietijos teisme.
Lėktuvo kondensacinis pėdsakas
Lėktuvo kondensaciniai pėdsakai yra sudaryti daugiausia iš ledo kristalų pavidalo vandens. Žema aplinkos temperatūra viršutiniuose atmosferos sluoksniuose skatina greičiau kondensuotis vandens garus, esančius reaktyvinių variklių išmetamosiose dujose. Šiose dujose esančios degalų priemaišos, įskaitant sieros junginius (0,05 % reaktyvinių degalų masės) skatina vandens lašelių augimą apie jas ir naujai susiformavusių stambesnių vandens lašelių virtimą ledo dalelėmis, kurios nuo Žemės paviršiaus matomos kaip lėktuvo kondensaciniai pėdsakai. Kondensaciniai pėdsakai taip pat atsiranda dėl staigių oro slėgio pokyčių (slėgio kritimo) sparno galo sūkuriuose arba oro sraute virš dideliu atakos kampu skrendančio lėktuvo sparno paviršiaus. Lėktuvo kondensaciniai pėdsakai ir kiti dėl žmogaus veiklos atsirandantys debesys, vadinami homogenitus. thumb|Patvarus lėktuvo kondensacinis pėdsakas|left Priklausomai nuo atmosferos temperatūros ir drėgmės, susidarę lėktuvo kondensaciniai pėdsakai gali būti matomi tik kelias sekundes ar minutes, bet gali laikytis keletą valandų ir išplisti į kelių kilometrų pločio juostą, primenančią natūralius plunksninius (cirrus) arba aukštuosius komuolinius (altocumulus) debesis.
Patvarūs lėktuvo kondensaciniai pėdsakai ypač domina mokslininkus, nes padidina bendrąjį atmosferos debesuotumą. Iš patvarių lėktuvo kondensacinių pėdsakų susiformavę debesys vadinami homomutatus, ir gali būti panašūs į cirrus, cirrocumulus, ar cirrostratus debesis, ir yra kartais vadinami cirrus aviaticus debesimis. Išsiplėtę ir patvarūs debesų masyvai, kuriems pradžią davė lėktuvo kondensaciniai pėdsakai, manoma, kad gali turėti poveikį pasaulio klimatui.
Po lyguma
Po lygumos aukščio skirtumai yra labai dideli – nuo 4 m žemiau jūros lygio šalia Po žiočių ties Adrijos jūra iki 2100 m virš jūros lygio Pjemonto regione Alpėse. Po lyguma teka labai daug upių, kurios įteką į Po.
Istorija
Po lygumos miestai yra naujesni, nei pietinėje Italijoje. Pirmieji žinomi šio miškingo regiono gyventojai buvo Ligūrai. Po didelės keltų, geriau žinomų kaip insubrai, imigracijos VII amžiuje prieš mūsų erą šiame regione įsikūrė Etruskų tauta. Jų palikimu galima vadinti tokius miestus kaip Parma, Ravena ar Felsina (istorinis Bolonijos vardas). Etruskai darė didelę įtaką šiam regionui, tačiau gyvavo neilgai. V a. prieš mūsų erą gana lengvai šias žemes užvaldė keltai. Jie valdė visą Po lygumą, išskyrus Venecijos regioną, kuriame jau karaliavo etruskai ir graikai.
Nuo 286 iki 403 m. Po lygumoje buvo įkurta Vakarų Romos imperijos sostinė Mediolanumas (dabartinis Milanas). O iki imperijos žlugimo sostinė perkelta į Raveną.
Vėliau šį regioną užvaldė viena germanų genčių langobardai. Jie čia įkūrė langobardų karalystę, kuri gyvavo iki 774 m. Po to šias žemes užgrobė langobardų karaliaus Karoliaus Didžiojo ir frankų kariuomenės.
962 m. Po regionas buvo prijungtas prie Šventosios Romos Imperijos. Veneto regione, jūrų sostinėje Venecijoje, tuo metu buvo pradėti stiprūs ryšiai su Bizantijos imperija.
1866 m. visas regionas buvo prijungtas prie suvienytos Italijos ir nuo to laiko šis regionas pradėjo klestėti.
Vytautas Česonis
Vytautas Česonis (1929 m. kovo 29 d. Žikaronyse, Kietaviškių valsčiuje – 2014 m. liepos 28 d. Kaune ) – Lietuvos inžinierius elektrotechnikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.
Biogragija
1936–1939 m. mokėsi Kazokiškių pradinėje mokykloje, 1939–1941 m. – Kaišiadorių pradinėje mokykloje, 1947 m. baigė Kauno 1-ąją suaugusiųjų gimnaziją. 1952 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1963–1966 m. studijavo KPI elektros mašinų katedros aspirantūroje, technikos mokslų kandidatas. 1983 m. technikos mokslų daktaras.
1952–1957 m. Rygos „Latgiprogorstroj“ inžinierius, grupės vadovas, 1957–1958 m. Vilniaus „Litgiprogorstroj“ projektavimo instituto vyr. projektų inžinierius, 1958–1960 m. Vilniaus elektros skaitiklių gamyklos gamybos viršininkas, vyr. inžinieriaus pavaduotojas. 1960–1967 m. dirbo Specialiajame konstruktorių biure prie gamyklos „Elfa“, biuro viršininkas. 1967–1975 m. Kauno politechnikos instituto Vilniaus filialo (nuo 1969 m. Vilniaus inžinerinis statybos institutas dėstytojas, Elektrotechnikos katedros vedėjas. 1975–1994 m. dirbo Elektros mašinų mokslo tyrimų institute. 1987–1990 m. Kauno politechnikos instituto dėstytojas, nuo 1989 m. profesorius. Nuo 1994 m. Vilniaus elektrotechnikos centro mokslinis redaktorius.
Bauskės rajonas
thumb|right|250px|Bauskės rajonas Latvijos žemėlapyje Bauskės rajonas  – buvęs administracinio suskirstymo vienetas Žiemgaloje. Ribojosi su Jelgavos rajonu, Rygos rajonu, Uogrės rajonu ir Lietuva. Centras – Bauskės miestas.
2009 m. panaikintas (žr. Latvijos administracinis suskirstymas (2009 m.)).
KK152
KK152 – krašto kelias, jungiantis Joniškį ir Linkuvą. Kelio ilgis – 32,22 kilometro. Šiame krašto kelyje „juodųjų dėmių“ nėra.
Maršrutas
Kelias prasideda Joniškyje, Pašvitinio gatvėje. Eina per Joniškio ir Pakruojo rajonus. Prie kelio yra šie miestai ir gyvenvietės: Beržininkai, Kepaliai, Pašvitinys, Gegiedžiai, Triškoniai, Dūčiai. Baigiasi Linkuvoje, sankryžoje su ir. Kelias kerta šias upes: Kireną, Ašvinę, Virčiuvį, Juodupį, Švitinį. miniatiūra|240px|left|Kelias prie Linkuvos
Trintukas
thumb|Trintukai. Mokyklinis (kairėj) ir vinilinis (dešinėj)
Talasa (palydovas)
Talasa (ang. Thalassa; gr. Θάλασσα) arba Neptūnas IV – antrasis arčiausiai Neptūno skriejantis gamtinis palydovas.
Trintukas
Trintukas – kanceliarinė priemonė, skirta ištrinti pieštuku (kartais rašalu) ant popieriaus parašytus įrašus.
Talasa (palydovas)
Atradimas
Palydovas atrastas 1989 m. rugsėjį erdvėlaivio Voyager 2, tyrusio Neptūną, darytose nuotraukose. Iš karto po atradimo buvo suteiktas laikinas S/1989 N 5 pavadinimas. Vėliau pavadintas jūros deivės Talasos vardu.
Trintukas
Paprastesni gaminami iš sintetinės gumos, brangesniems (profesionaliems) naudojami plastikai, pvz. vinilas.
Būna įvairiausių dydžių, formų ir spalvų. Kai kurie pieštukai, ant savo galo, irgi turi nedidelį trintuką.
Max Ebert
Maksas Ebertas (, 1879 m. rugpjūčio 4 d. Štendalis – 1929 m. lapkričio 15 Berlynas) – vokiečių archeologas, daktaras.
Biografija
Studijavo istoriją ir germanistiką Insbruko, Heidelbergo, Halės ir Berlyno universitetuose. 1918 m. daktaras. Nuo 1921 m. Vokietijos archeologijos instituto narys.
1906-1914 m. dirbo Berlyno muziejuje, dalyvavo archeologiniuose tyrimuose Kurše. 1918-1927 m. Karaliaučiaus, 1927-1929 m. Berlyno universiteto dėstytojas, nuo 1921 m. profesorius. 1922-1924 m. Latvijos universiteto Archeologijos katedros vedėjas, 1923-1927 m. draugijos „Prussia“ Karaliaučiuje pirmininkas ir jos žurnalo redaktorius.
Mokslinė veikla
Su kitais archeologais, daugiausia su B. Erlichu kasinėjo Rytprūsių piliakalnius ir senovės gyvenvietes. Parašė straipsnių iš Rytų Prūsijos archeologijos, aprašė keletą bronzos amžiaus lobių. Sudarė „Enciklopedinį proistorės žodyną“.
Kristjanas Eldjaurnas
Kristjanas Eldjaurnas (, 1916 m. gruodžio 6 d. Dalvikas – 1982 m. rugsėjo 14 d. Klyvlendas, JAV) – Islandijos politikas, archeologas, meno istorikas.
Biografija
Baigė Kopenhagos universitetą, 1957 m. istorijos daktaras.
1947–1968 m. Islandijos nacionalinio muziejaus direktorius. 1968–1980 m. Islandijos prezidentas.
Mokslinė veikla
Daugelio archeologinių tyrimų vadovas. Parašė Islandijos archeologijos ir meno istorijos veikalų, svarbiausias – Islandijos senovės menas (Ancient An in Iceland 1957). Leidinio „Šiaurės šalių vidurinių amžių kultūros ir istorijos leksikonas“ (Kulturhistorisk leksikon for nordisk middelalder 22 t. 1957–1978 m.) vienas redaktorių.
ISU
Triraidė santrumpa ISU gali reikšti:
Mali
Mali (Mali Hka) – upė šiauriniame Mianmare. Jos ilgis – apie 320 km. Upė įteka į Nmai upę ir sudaro Ajejarvadžio upę.
Balfūras
Balfūras (Balfourodendron) – rūtinių (Rutaceae) šeimos medžių gentis. Auga tropinėje Pietų Amerikoje.
Rūšys
Gentį sudaro 3 rūšys:
FC Rodange 91
Rodanžo FC – Liuksemburgo futbolo klubas iš Rodanžo.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1906 m., kai buvo įkurtas Chiers Rodange klubas.
FC Rodange 91 įkūrimas
1991 m. susijungė Chiers Rodange ir Racing Rodange klubai.
2012–2013 m. rungtyniavo Pirmame divizione ir Serie 2 užėmė antrą vietą.
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Savaivaldybės stadione  – futbolo stadione, kurio talpa 2 520 žiūrovų. Stadiono veja – dirbtinė danga.
Saskia & Serge
Saskia & Serge – olandų duetas, gyvuojantis nuo 1967 metų. Duetą sudaro gitaristas ir vokalistas Ruud Schaap (g. 1946 m. kovo 22 d.) ir vokalistė Trudy van den Berg (g. 1947 m. balandžio 23 d.).
Duetas susiformavo 1967 metais, kai atlikėjai, pasivadinę Trudy & Ruud, laimėjo talentų konkursą. 1969 metais pora susituokė. 1971 m. pasirinkti atstovauti savo šaliai 1971 m. Eurovizijos dainų konkurse, kuris vyko Dubline. Su balade „Tijd“ atlikėjai užėmė šeštą vietą.
Duetas groja pop ir folk muzikos stilius, o nuo 1976 metų ir kantri muziką.
Kiškelviečiai
Kiškelviečiai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Luokės.
Mulas (moneta)
Mulas (angl. mule) – moneta ar medalis, kurį kaldinant supainioti aversas ir reversas. Pvz., vienoje monetoje atspausti vienos monetos aversas ir kitos reversas. Mulus kartais nukaldina per klaidą, kartais – specialiai. Mulai labai vertinami kolekcionierių, jų kainos paprastai būna žymiai didesnės už paprastų, „nemuliškų“ monetų.
Vienas žinomiausių šių laikų mulų yra mulas, kurio aversas yra vadinamojo Sakagavėjos dolerio (, nominalas 1 JAV doleris), o reversas – Vašingtono valstijos 25 centų monetos. Moneta nukaldinta ant Sakagavėjos dolerio ruošinio. Pradžioje buvo manyta, kad šį mulą specialiai nukaldino kuris nors kalyklos darbuotojas, tačiau monetų kalykla oficialiai 2000 m. liepos mėn. patvirtino, kad mulas atsirado dėl tikros klaidos. Kaldinant monetas suskilo Sakagavėjos štampas, kurį per klaidą pakeitė Vašingtono valstijos centų štampu. Klaidą pastebėjo tik nukaldinus kelis tūkstančius monetų. Visos klaidingos monetos (mulai) buvo sunaikintos, tačiau kelios išliko. Vienas iš šių mulų buvo parduotas eBay aukcione už 41 295 JAV dolerius.
Kitas atvejis – 1967 m. buvo nukaldinta Naujosios Zelandijos 2 centų moneta, kurios aversas buvo Bahamų 5 centų monetos.
Peteris Dankersas
Biografija
Iki 1634 m. gyveno Nyderlanduose. Apie 1637 m. Abiejų Tautų Respublikos karalius Vladislovas Vaza jį pakvietė atvykti į savo dvarą, buvo didikų rūmų dailininkas ir architektas. Kūrė Varšuvoje, Gdanske ir Vilniuje.
Nutapė reprezentacinių karalių, didikų portretų. Nutapė Jogailaičių, Habsburgų ir Vazų giminės karalių portretus Karalių pilies Varšuvoje marmuro kambariui. Ši kolekcija senuosiuose inventoriuose žymima kaip „Jogailaičių šeima“. Portretai realistiški, paprastos kompozicijos, su peizažo motyvais, turi ankstyvojo baroko bruožų. Iš šios serijos išliko trys portretai Nieborove, vienas Maskvoje ir vienas Vilniuje.
Mirė plėšikų sužeistas.
Uogrės rajonas
thumb|right|250px|Uogrės rajonas Latvijos žemėlapyje Uogrės rajonas buvo administracinio suskirstymo vienetas Vidžemėje. Centras - Uogrės miestas. Rajonas ribojasi su Rygos rajonu, Cėsių rajonu, Maduonos rajonu, Aizkrauklės rajonu ir Bauskės rajonu.
2009 m. panaikintas (žr. Latvijos administracinis suskirstymas (nuo 2009 m.)).
Uogrės rajone buvę miestai:
Skituriai
Skituriai – kaimas Alytaus rajono savivaldybės vakarinėje dalyje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Simno. Kaimo pašonėje teka Bambenos (Dovinės) upė, taip pat yra nereguliuojama vandens užtvanka, kuri šiuo metu apleista.
Flomasteris
thumb|Žalios spalvos flomasterio galiukas iš arti Flomasteris – kanceliarinė priemonė, skirta piešti ar spalvinti. Sudaryta iš rašalo talpos ir pluoštinio, t. y. nailoninio arba veltinio galiuko. Dažniausiai naudojama mokyklose bei biuruose.
1910 m. išrado ir užpatentavo Lee Newman.
Alytaus Dzūkija 2013–14 m. sezonas
2013–2014 metų sezonas – 2-asis Alytaus „Dzūkija“ krepšinio klubo sezonas. Komanda debiutavo LKL – pajėgiausiose šalies krepšinio pirmenybėse. Pirmąsias oficialias LKL rungtynes Alytaus „Dzūkija“ sužaidė 2013 m. rugsėjo 26 d. Klaipėdos „Švyturio“ Arenoje prieš Klaipėdos „Neptūną“. Reguliariajame sezone iš viso iškovota 11 pergalių ir patirti 23 pralaimėjimai. Turnyrinėje lentelėje užimta dešimtoji vieta, į atkrintamąsias LKL varžybas Alytaus „Dzūkija“ nepateko.
Sezonas
Nepatekusi į LKL sportiniu keliu, 2013 metų vasarą NKL vicečempionė Alytaus "Dzūkija" įsigijo Kauno "LSU-Baltų" licenziją rungtyniauti LKL pirmenybėse. "LSU-Baltai", savo ruožtu, perėmė Palangos "Palanga" klubo licenziją. Tokius susitarimus patvirtinus LKL valdybai, Alytaus "Dzūkija" įgijo teisę debiutuoti stipriausiose šalies krešinio pirmenybėse. Į LKL patekęs klubas iš naujo pradėjo komplektaciją - ekipą paliko bemaž visi NKL vicečempionai, paskirtas naujas vyr. treneris iš Bosnijos ir Hercegovinos Mario Primoracą.
Daugeliui ekipų jau besiruošiant naujajam sezonui, dzūkai vis dar buvo ekipos kūrimo procese. Vasaros pabaigoje Alytaus „Dzūkijos“ gretas papildė Lietuvos jaunimo rinktinės (iki 20 metų) gynėjas Martynas Paliukėnas bei du legionieriai – lenkas Adam Lapeta ir serbas Nikola Radojičič. Rugsėjo 2 dieną ekipa susirinko į pirmą treniruotę. Rudens pradžioje prie klube likusių krepšininkų prisijungė Benas Vaitulionis, Tautvydas Šležas. Sutartys taip pat buvo pasirašytos su legionieriais James Lewis Jr., Steven Idlet ir Brandon Adams. Pastarieji trys, nepateisinę klubo lūkesčių, komandą paliko pačioje sezono pradžioje, o su Brandon Adams buvo išsiskirta jam nesužaidus nė vienerių varžybų. Ekipą vos po vienerių rungtynių paliko ir Lukas Brazdauskis.