cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pajūrio apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šilalės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šilalės rajonui. 1954 m. prijungta Ilgočio apylinkė ir dalis Bikavėnų apylinkės, 1963 m. – Žvingių apylinkė, 1988 m. – Piliakalnio apylinkė.
Hernán Gaviria
Karjera
Nacionalinėje komandoje žaidė 1993–1999 m.
2002 m. spalio 24 d., „Deportivo Cali“ treniruotės metu, Hernanas Gavirija kartu su komandos draugu Džiovaniu Kordoba buvo nutrenktas žaibo.
Kusų valsčius
Kusų valsčius – Rytų Prūsijos administracinis teritorinis vienetas, gyvavęs 1874–1945 m. dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje. Priklausė Pilkalnio apskričiai. Valsčiaus centras buvo Kusuose.
Istorija
Suformuotas 1874 m. pagal 1872 m. priimtus „Apskričių nuostatus Prūsijos, Brandenburgo, Pomeranijos, Poznanės, Silezijos ir Saksonijos provincijoms“ iš 7 kaimo bendruomenių ir 2 dvaro apygardų. 1928 m. Kusų dvaro apygarda prijungta prie Kusų kaimo bendruomenės. 1928–1940 m. valsčių sudarė 7 kaimo bendruomenės (Bružų, Budžiūnų, Kusų, Račių, Urblaukių, Valindžių, Vasantkiemių) ir Kalbasų dvaro apygarda, kuri 1940 m. pertvarkyta į vietinės policijos apygardą (Ortspolizeibezirk).
Valsčius buvo pietinėje apskrities dalyje, Stalupėnų ir Gumbinės apskričių paribyje. Valsčiumi tekėjo Būdupė, Kusupė, Draugupė ir Eimenys, pietryčiuose telkšojo nedidelės Budžiūnų ir Tyrbalio pelkės. Didžiausia gyvenvietė 1939 m. buvo valsčiaus centras ir bažnytkaimis Kusai (662 gyv.).
Valstybinė šventė
miniatiūra|250px|right|Fejerverkų lydima nacionalinė šventė [[Australija|Australijoje]]
Valstybinė šventė, dar vadinama nacionaline švente – teisės aktais įtvirtinta šalies ar tautos šventė, paprastai metų kalendoriuje pažymėta kaip ne darbo diena. Tokios šventės susijusios su valstybei ir visuomenei reikšmingais, istoriniais įvykiais: valstybingumo pradžia, nepriklausomybės paskelbimu ar atgavimu, monarcho gimimu, kitais svarbiais įvykiais ar tradicijomis. Akivaizdus valstybinės šventės šalyje paminėjimo pavyzdys – ant pastatų iškeltos valstybinės vėliavos. Per oficialius renginius šalies vadovai sako sveikinimų kalbas, teikia valstybės apdovanojimus, be to, juos lydi įvairūs visuomeniniai renginiai, šventinė kultūrinė programa. Įprasta, kad valstybinės šventės proga kitų valstybių vadovai šaliai atsiunčia sveikinimus ir linkėjimus, glaustai pateikdami ir sveikinančios valstybės požiūrį į dvišalius santykius ir kitais klausimais.
Įvairiose šalyse valstybinės šventės vadinamos skirtingai: Nepriklausomybės (Jungtinių Valstijų nepriklausomybės diena, Lenkijos nepriklausomybės diena), Respublikos (Italijos respublikos diena), Susivienijimo (Vokietijos susivienijimo diena). Daugelis šalių turi ne vieną valstybinę šventę, pavyzdžiui, Malta mini Nepriklausomybės ir Respublikos, Latvija – Valstybės atkūrimo (1918 m.) ir Nepriklausomybės atkūrimo (1990 m.) dienas.
Lietuvoje
1990–2003 valstybinę šventę Lietuvoje reglamentavo Švenčių dienų įstatymas, nuo 2003 m. – LR darbo kodeksas. Lietuvoje švenčiamos šios valstybinės šventės:
Sabaria FC
Sabaria arba Sabaria Szombathely– buvęs Vengrijos futbolo klubas iš Sombathėjaus.
Istorija
Klubas įkurtas 1912 m. 1949 m. susijungė su kitais klubais ir nustojo gyvuoti kaip savarankiškas klubas.
Amananas
Amananas  – ežeras šiaurės vakarų Brazilijoje, Amazonės valstijoje, 80 km į šiaurę nuo Tefės, 27 km į rytus nuo kairiojo Žapūros kranto. Pietuose protaka jungiasi su Urininio (Lago Urinini) ežeru. Aplinkui telkšo ir daugiau mažesnių ežerų. Amanano ilgis kartu su Urininiu siekia 71 km, plotis iki 8 km, atskirai – 42 x 3 km.
Išteka Furo Kaštanjo, Tambakio upės, nešančios savo vandenis į Parana Kopea upę (Amazonės intakas). Priklauso nuo Žapūros hidrologinio režimo.
Aplink ežerą sudarytas Amanano darnaus vystymosi rezervatas.
Norvegijos futbolo varžybos 1926 m.
Finalo rungtynės
''Odd nugalėjo 3-0 ir tapo taurės savininkais. (Dešimtą kartą.)''
El Viskaino biosferos rezervatas
El Viskaino biosferos rezervatas  – saugoma gamtos teritorija šiaurės vakarų Meksikoje, Pietų Žemutinėje Kalifornijoje, Kalifornijos pusiasalio Ramiojo vandenyno pakrantėje, Mulegės savivaldybėje. Įsteigtas 1988 m., o 1993 m. įtrauktas į pasaulio paveldo sąrašą. Rezervatas pavadintas šias pakrantes tyrinėjusio XVI a. pab. jūrininko Sebastiano Viskaino garbei.
Rezervatas apima Ramiojo vandenyno pakrantę su sekliomis lagūnomis (Kiškio akies bei San Ignasijo) bei aplinkines Kalifornijos pusiasalio sausringas sritis. Rezervato pagrindinė paskirtis – saugoti pilkųjų banginių ir mėlynųjų banginių poravimosi akvatorijas. Taip pat saugomos retos sausumos gyvūnų rūšys – Žemutinės Kalifornijos staras (Otospermophilus atricapillus), pusiasalinis kengūrinis šoklys (Dipodomys peninsularis), dykuminis snieginis avinas (Ovis canadensis nelsoni). Pakrantėse taip pat lankosi paprastieji ruoniai, kaliforniniai jūrų liūtai, šiauriniai jūrų drambliai, jūrų vėžliai. El Viskaino biosferos rezervatas yra svarbi migruojančių jūrinių paukščių poilsio vieta ir berniklių žiemavietė.
Rezervato žemėse nuo seno gyveno indėnai kočimiai.
Arley Dinas
Arlėjus Dinasas (g. 1974 m. gegužės 16 d.) – buvęs Kolumbijos futbolininkas, rungtyniavęs Kolumbijos rinktinėje.
Karjera
Nacionalinėje komandoje žaidė 1995–2004 m.
Giovanni Bellini
Biografija ir kūryba
Džovanis Belinis gimė Venecijoje, dailininko šeimoje. Paprastai nurodomi gimimo metai yra apie 1430 m. Žinoma, kad jo brolis Džentilė buvo vyresnis, bei irgi gimęs apie 1430 m. Iš to, kad pirmasis Belinio paveikslas datuotas labai vėlai, galima spėti, kad jis gimęs kiek vėliau, gal po 1435 m. Vėliau Džovanis nebuvo paminėtas Anna Rinversi, tėvo žmonos, testamente, kas įgalino iškelti versiją, kad jis buvo nesantuokiniu sūnumi. Jo tėvas Jakopas Belinis vadovavo giminės dirbtuvėms, vyresnis brolis Džentilė Belinis tapo žymiu dailininku. Mokytis Džovanis pradėjo savo tėvo dirbtuvėse su savo broliu, abu buvo tėvo asistentais. Beveik bendraamžis Padujos dailininkas Andrėja Mantenja 1453 m. vedė Džovanio seserį ir įtakojo Džovanio ankstyvąją kūrybą. Vienas pirmųjų savarankiško Džovanio Belinio altoriaus paveikslų „Apreiškimas“, atliktas apie 1450-ųjų pradžioje, rodo stiprias Andrėja Mantenjos stiliaus apraiškas – ribotą spalvų paletę ir drapiruočių vaizdavimą, tarsi jos būtų iš metalo (paveikslas ilgai buvo priskiriamas Mantenjai). Neabejotinai Džovanis perėmė ir tėvo Jakopo kūrybos bruožus. Iki beveik trisdešimties metų amžiaus jo darbuose matomas gilus religinis jausmas ir žmogaus tragizmas. Belinio paveikslai ankstyvajame jo kūrybos laikotarpyje yra tapyti tempera (pavyzdžiui, „Šv. Jeronimas“). thumb|left|260px|„Malda Alyvų kalne“ (apie 1460, [[Nacionalinė Londono galerija)]]
1475-76 m. Venecijoje viešėjęs ir aliejine technika kūręs Antonelas da Mesina iš pagrindų pakeitė Belinio kūrybą. Jo San Cassiano bažnyčos altorinio paveikslo įtakos pėdsakų galima rasti vėlesniuose Belinio darbuose. Nors Belinis jau anksčiau dirbo aliejine technika, manoma, kad būtent Antonelas da Mesina parodė Venecijos dailininkams tikrąsias jos galimybes. Maždaug nuo 1475 m. Džovanis Belinis buvo autoritetingu ir pripažintu dailininku Venecijoje. Jam nuolat užsakinėjo altorinius paveikslus Venecijos turtingi kilmingieji ir pirkliai, aplinkinių miestų užsakovai. Šie paveikslai dažniausiai būdavo skirti asmeninėms laidojimo koplyčioms bažnyčiose ir vaizdavo Mariją su kūdikiu tarp šventųjų. Šie paveikslai suformavo Venecijos dailės mokyklos sakralinių scenų vaizdavimo formas. Juose ženkliai didesnis dėmesys suteikiamas žmonių figūrų ir ryšių tarp jų vaizdavimui, peizažo reikšmė sumažėjo. Gali būti, kad Belinis tuo metu buvo įtakotas centrinėje Italijoje dirbusių dailininkų, visų pirma Pjero dela Frančeskos. Stiliaus pasikeitimą iliustruoja „Pezaro Marijos karūnavimo“ altoriaus paveikslas, kurį Džovanis tikriausiai atliko Pezare ir galėjo keliauti į Urbiną ar Riminį, kuriuose buvo Pjero darbų. Taip pat Belinis galėjo būti paveiktas Donatelo skulptūros, kurios pavyzdžių buvo Padujoje. Šv. Jobo bažnyčios altoriaus paveiksle Belinis visiškai atsisakė peizažo, figūrų apimtys pavaizduotos vien šviesa ir šešėliais. thumb|260px|„[[Dievų šventė“ (baigtas Ticiano, 1514, Nacionalinė Vašingtono dailės galerija)]]
Hebei China Fortune FC
– Kinijos futbolo klubas iš Hebėjaus provincijos.
Giovanni Bellini
Biografija ir kūryba
Kitais kapitaliniais Džovanio Belinio kūriniais minimi „Šv. Pranciškaus ekstazė“ ir „Šventoji alegorija“, sukurti apie 1475-85 m. Abiejuose paveiksluose pagrindinį vaidmenį vaidina ne pasakojamieji Biblijos istorijų elementai, o vakaro peizažo nuotaika. „Šv. Pranciškaus ekstazėje“ turėtų būti vaizduojama šventojo stigmatizacija ir Kristaus vizija, tačiau nei vieno iš šių pasakojamojo pobūdžio elementų nėra. „Šventosios alegorijos“ prasmę ir paskirtį apskritai sunku nustatyti. Tai buvo labai neįprasta to meto Italijoje, kur paveikslai buvo kuriami su aiškiai atpažįstamais Biblijos istorijų motyvais. Kai kurie iš vaizduojamų krikščionių bažnyčios šventųjų paveiksle yra nustatyti, tačiau ryšiai tarp jų neaiškūs. Šventumo ir dievobaimingumo aureolę paveikslams suteikia šviesos iliuminaciniai efektai.
1479 m. Džovanis Belinis perėmė brolio užsakymą dailės darbams, kad pabaigtų istorines scenas Didžiojoje Tarybos salėje Venecijoje. Tais ir dar kitais metais jis skyrė savo laiką ir energiją šiam projektui. Šis jo darbas, vertintas jo geriausiu, buvo sunaikintas gaisro metu 1577 m. Apie 1478-79 m. sukurtas altoriaus paveikslas „Apreiškimas“ iš esmės skiriasi nuo jo jaunų dienų tos pačios tematikos darbo. Šio kūrinio figūros įgavusios monumentalumo, jas supa subtilūs šviesos tonai. Veikėjai ir peizažas sujungti į vieningą erdvę. 1483 m. Belinis paskirtas miesto dailininku, kuriuo išbuvo iki mirties. 1505 m. Belinis pasirašė ir datavo Šv. Zacharijaus bažnyčios Venecijoje altoriaus paveikslą, kuris buvo dar vienas sudėtingos kompozicijos su daug veikėjų dailininko darbas. Belinis nutapė daug mažų Madonos su kūdikiu paveikslų, pietos vaizdinių. Iš portretų išskiriamas 1505 m. nutapytas Venecijos dožo Leonardo Loredano portretas, Venecijos respublikos valdovų galios ir autoriteto simbolis.
Apie 1510 m. pasikeitė Venecijos publikos skonis. Belinio mokiniais buvo Džordžonė, Ticianas ir Sebastianas del Pjombas. Belinis ne tik juos paveikė, bet ir pats buvo paveiktas naujosios kartos dailininkų. Džovanis Belinis pradėjo tapyti pasaulietinėmis, antikinės mitologijos temomis. 1514 m. pradėjo „Dievų šventę“, užsakytą Feraros hercogo Alfonso d’Este. Paveikslą vėliau baigė Ticianas. 1515 m. dailininkas, kuriam tuo metu turėjo būti apie 80 metų, nutapė pirmą savo nuogos moters vaizdinį, paveikslą „Jauna moteris puošiasi prieš veidrodį“.
Belinis mirė 1516 m. Venecijoje. Sava kūryba Belinis paveikė ne vien savo mokinius, bet ir kitus dailininkus, tarp kurių: Vitorė Karpačas, Lorencas Lotas, Fra Bartolomeo. Vokiečių tapytojas Albrechtas Diureris 1506 m. rašė apie Belinį: „Jis yra labai senas, bet vis tiek jis yra geriausias tapytojas iš jų visų“. Labai mažai žinoma apie dailininko šeimą: žmoną Džinevrą Bokjetą ir sūnų Alvizę, kuris gimė 1480−1490 m. laikotarpyje.
Polaroid
„Polaroid Corporation“ – JAV fototechnikos ir buitinės elektronikos prekių gamintoja. „Polaroid“ labiausiai pagarsėjo savo momentinės fotografijos technologijomis ir išskirtiniais fotoaparatais, kuriais buvo padaromos momentinės nuotraukos.
Aukštadvario žemės ūkio mokykla
Aukštadvario žemės ūkio mokykla – buvusi mokykla Aukštadvaryje (Trakų rajonas). Įstaigos kodas 190803836. Nuo 2019 m. tai Elektrėnų profesinio mokymo centro Aukštadvario skyrius.
Istorija
Mokykla įkurta 1923 m. balandžio 25 d., kai Lietuvos Respublikos žemės ūkio departamentas leido Lietuvos moterų kultūros draugijai įkurti privačią žemesniąją žemės ūkio mokyklą Aukštadvaryje. Mokykla buvo įkurta buvusio Dominikonų vienuolyno patalpose.
2019 m. mokykla tapo Elektrėnų profesinio mokymo centro Aukštadvario skyriumi.
Piorini
Piorini  – ežeras šiaurės vakarų Brazilijoje, Amazonės valstijoje, 140 km į rytus nuo Tefės, 35 km į šiaurę nuo Amazonės upės, Kodažašo savivaldybėje. Ilgis 38 km, plotis iki 11 km. Aplink gausu mažesnių ežerų.
Išteka Piorini upė (Amazonės intakas).
Australijos moterų softbolo rinktinė
Australijos moterų softbolo rinktinė – komanda, atstovaujanti Australijai tarptautinėse moterų varžybose.
Maršalo Salų himnas
Maršalo Salų himną sukūrė buvęs šalies prezidentas Amata Kabua. Himnas buvo įteisintas 1991 m.
Originalo kalba
Himno žodžiai maršaliečių kalba
Pelesos botaninis-zoologinis draustinis
Pelesos botaninis-zoologinis draustinis – valstybinis gamtinis draustinis Lietuvoje, Varėnos rajone, 0,5 km į pietryčius nuo Dubičių. Apima pelkėtą mišką Ūlos aukštupio baseine. Įsteigtas 2011 m. Beveik tą patį plotą (1,92 km²) užima ir rajoninės svarbos Pelesos botaninis-zoologinis draustinis, įsteigtas 2002 m.
Draustinyje saugoma natūrali Pelesos upelio vaga su dideliais tarpinių pelkių ir žemapelkių plotais. Saugomos retos rūšys ir jų buveinės: mėlynasis palemonas, pilkoji gervė, kukutis, machaonas, šiaurinis auksinukas, pelkinė laksva, pievinis plauretis. Čia taip pat daug retų vabzdžių rūšių, didelė švygždų populiacija.
Kavalieriaus karaliaus Karolio spanielis
miniatiūra| Rubino spalvos kavalieriaus karaliaus Karolio spanielis sniege
Kavalieriaus karaliaus Karolio spanielis  – šunų veislė, priskiriama nedideliai spanielių veislei, kilusiai iš Jungtinės Karalystės. Nuo 2000 m. šios veislės populiarumas Jungtinėse Amerikos Valstijose smarkiai išaugo ir šiuo metu yra tarp 17 populiariausių šunų veislių. Šios veislės šunys, atitinkantys veislės standartą, būna keturių spalvų, taip pat šis spanielis pasižymi šilkiniu, tiesiu kailiu. Šie šunys paprastai yra draugiški, ramūs ir gerai sutaria tiek su vaikais, tiek su kitais gyvūnais, tačiau jiems reikia daug dėmesio ir bendravimo su žmonėmis. Kadangi jie yra šeimos šunys, rekomenduojama nepalikti vienų ilgesniam laikui. Kavalieriaus karaliaus Karolio spanielio gyvenimo trukmė yra nuo devynerių iki keturiolikos metų.
Išvaizda
Veislės standartai nurodo, kad kavalieriaus ūgis turi būti 30 - 33 cm, o svoris 5,9 - 8,2 kg. Ši veislė turi vidutinio ilgio tiesų kailį. Veislės standartai nurodo, kad šio šuns kailis neturėtų būti garbanotas, tačiau gali būti silpnai banguotas.
Kavalieriaus karaliaus Karolio spanielis ir „English Toy Spaniel“ yra dažnai painiojami. Abi šios veislės turi panašią istoriją ir atsiskyrė viena nuo kitos tik maždaug prieš 100 metų. Yra keletas pagrindinių skirtumų tarp šių dviejų veislių, vienas iš jų yra šuns dydis. Taip pat, jų snukiai, nors ir panašūs, skiriasi. Anglų žaislinio spanielio ausys yra aukščiau ir jo kaukolė yra plokščia, o karaliaus Karolio kaukolė yra kupolo formos. Galiausiai, kavalieriaus karaliaus Karolio spanielio spanielio snukis yra trumpesnis.
Spalva
dešinėje|miniatiūra| Trispalviai kavalieriaus karaliaus Karolio spanieliai
dešinėje|miniatiūra| Kavalieriaus karaliaus Karolio spanielis, „Blenheim“ spalvos, su rudomis žymėmis baltame fone ant nugaros, lopais ant akių ir rudomis ausimis
Veislė turi keturias pripažintas spalvas. Kavalieriai, turintys sodrias kaštono spalvos žymes baltame fone, yra žinomi kaip „Blenheim“ spalvos. Kai kurių „Blenheim“ spalvos šunų kaktos viduryje yra kaštoninė dėmė: tai vadinama „Blenheim“ dėme.
Taip pat yra juodos su ruda ties antakiais, skruostais, kojomis ir po uodega, spalva.
Rubino spalvos kavalieriai yra visiškai kaštoninės spalvos, nors kai kurių šios veislės šūnų kailis gali turėti baltos spalvos dėmių, tačiau tai, pagal šunų parodų taisykles, yra laikoma veislės standartų neatitikimu.
Ketvirtoji spalva žinoma kaip trispalvė, kurią sudaro juoda ir balta su rudomis dėmėmis ant skruostų, ausies vidinių pusių, antakių, kojų vidinių pusių ir paauodegio. Ši spalva vadinama „princu Karoliu“.
Populiarumas
Remiantis „The Kennel Club“ paskelbta statistika, 2007 m. Jungtinėje Karalystėje kavalieriai buvo 6-ti pagal populiarumą šunys. Labradoro retriveriai buvo populiariausi – tais metais jų užregistruota net 45 079. Kavalieriaus karaliaus Karolio spanielių populiarumas auga ir Amerikoje – 1998 m. ši veislė buvo 56-oji pagal populiarumą, o 2007 m. ir 2008 m. – 25-ta. Veislės populiarumas toliau augo ir 2013 m. užėmė 18 vietą 2009 m. kavalierius buvo 4 pagal populiarumą veislė Australijoje, atsilikdama tik nuo labradoro retriverių, vokiečių aviganių ir Stafordšyro bulterjerų.
Temperamentas
Ši veislė yra labai meili, žaisminga, labai kantri ir norinti įtikti šeimininkui. Šios veislės šunys gerai sutaria su vaikais ir kitais šunimis, nevengia bendrauti ir su daug didesniais šunimis. Jie pasižymi greitu prisitaikymu prie beveik bet kokios aplinkos, šeimos ir vietos bei puikiai tiks tiek miesto, tiek ir kaimo gyvenimui. Dėl jų gebėjimo bendrauti su kitais šunimis jie idealiai tinka namuose, kuriuose yra daugiau šunų. Kavalieriaus karaliaus Karolio spanielis yra vidutinio intelekto. Jie iš prigimties yra smalsūs ir žaismingi, bet taip pat mėgsta tiesiog prigulti ant pagalvėlės ar kelių, todėl jie yra puikūs kompanionai ligoniams ir pagyvenusiems žmonėms.
Kavalieriaus karaliaus Karolio spanielio kailį reikia dažnai šukuoti, kai kurie savininkai apkerpa ilgą šio spanielio kailį, kuris vaikštant ar žaidžiant lauke išsitepa.
Sveikata
miniatiūra| Trys kavalieriaus karaliaus Karolio spanieliai miniatiūra| Juodai rudas kavalieriaus karaliaus Karolio spanielis
Kavalieriai gali būti linkę sirgti mitralinio vožtuvo liga, kuri sukelia širdies nepakankamumą. Ši liga pasireiškia daugeliui šios veislės šunų tam tikru jų gyvenimo momentu ir yra dažniausia mirties priežastis. Šiai veislei yra būdingos šios sveikatos problemos: mitralinio vožtuvo liga (MVD), siringomielija (SM), klubo sąnario displazija, pleiskanojančios girnelės ir tam tikri regos ir klausos sutrikimai. Netinkamas veisimas padidina tikimybę, kad šuo susirgs MVD, todėl svarbu rasti atsakingą veisėją, kuris neveistų nesveikų šunų. Kavalieriai taip pat kenčia nuo ausų problemų, kurios yra dažna įvairių tipų spanielių sveikatos problema.
Danilson Córdoba
Danilsonas Kordoba (Danilson Córdoba, g. 1986 m. rugsėjo 6 d.) – buvęs Kolumbijos futbolininkas, rungtyniavęs Kolumbijos rinktinėje.
Karjera
Nacionalinėje komandoje žaidė 2007–2008 m.
Socrealizmas
Socialistinis realizmas, socrealizmas – Tarybų Sąjungoje vystytas ir jos bei kitų socialistinės stovyklos šalių mene dominavęs ideologizuotas realizmo variantas. Buvo reikalaujama, kad kūriniai tarnautų naujos socialistinės, o vėliau – ir komunistinės visuomenės kūrimui. Socialistinis realizmas artimas socialiniam realizmui, realizmo formai, kuri objektus atspindi realistiškai socialiniu požiūriu. Bet skirtingai nuo socialinio realizmo socialistinis realizmas dažnai išaukština, taurina varguomenę ir jos vaidmenį.
Socialistinis realizmas buvo oficialiai patvirtintas partinių organų, prižiūrėjusių literatūrą ir vaizduojamąjį meną. Jis apėmė visas meno sferas – literatūrą, dramaturgiją, kinematografą, dailę, skulptūrą, muziką ir architektūrą.
Šio stiliaus reikalavimai: Būdavo aukštinama tarybinė tikrovė ir. atitinkamai, neigiamai pateikiamos kitos politinės sistemos.
Remiantis socialistiniu realizmu sukurti kūriniai estetiškai išreiškia marksistinę pasaulio ir žmogaus koncepciją. Tai naujas meno raidos etapas, susijęs su komunistine ideologija, darbininkų revoliuciniu judėjimu. Pagrindiniai socrealizmo ideologiniai principai:
Piliakalnio apylinkė (Šilalė)
Piliakalnio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Socrealizmas
Daugelyje šaltinių nurodoma, jog socialistinis realizmas – meninis metodas. Konkrečiau nusakant sąvokos „meno metodas“ reikšmę, reikia pažymėti, kad tai – istoriškai nulemtas, specifinis būdas buičiai, realybei atspindėti ir estetiniams žmogaus santykiams su pasauliu reikšti, būdas tikrovei įprasminti ir perdirbti į meno vaizdus. Tokiu atveju galima būtų pripažinti, kad socialistinis realizmas turi meno metodo bruožų, tačiau jis dar glaudžiai susijęs ir su kultūros filosofija, kuri nagrinėja meną kaip kultūros formą. Taigi, būdamas meno metodas, socialistinis realizmas tampa ir kultūros filosofijos nagrinėjimo aspektu, nes kultūros filosofijai svarbiausia yra kultūrinio veiksmo samprata ir jos sklaida. Vienareikšmiškai vien meno metodu socialistinio realizmo negalima laikyti dar ir dėl to, kad jame nedominuoja estetiškumo kriterijus, o meno metodas būtent šiuo kriterijumi ir remiasi.
Piliakalnio apylinkė (Šilalė)
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šilalės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šilalės rajonui. 1954 m. prijungta Visdžiaugų apylinkė, 1963 m. – Tenenių apylinkė. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras. 1988 m. birželio 22 d. Piliakalnio apylinkė prijungta prie Pajūrio apylinkės.
Socrealizmas
Dar labiau apibendrinus, socialistinį realizmą galima įvardyti kaip kultūros politiką, kuri turėjo didelę įtaką kultūriniams, politiniams ir net ekonominiams procesams. Marija Chegodajeva socialistinį realizmą net pavadino masinio meno forma. Ji teigia, kad ši meno forma yra skirta tarnauti visiems visuomenės sluoksniams ir formuoti visų skonius bei „įtikti“ jų reikmėms kiekviename žingsnyje.
Socialistinį realizmą Stalinas, Ždanovas bei Gorkis suprato kaip optimistinės socialistinės tikrovės vaizdavimą bei tikėjimą galutine komunizmo pergale. Šio metodo tikslas buvo išaukštinti paprastą darbininką (dirbantį fabrike arba žemės ūkyje), pavaizduoti jo darbą, poilsį bei gyvenimo tikslus, taip pat garbinti komunistų partizanus ir jų nuveiktus darbus. Svarbiausiu socialistinio realizmo studijų objektu ir idealu tapo proletaras. Taip tarsi buvo stengiamasi dar labiau atitolti nuo aristokratiškos rusiško meno bei literatūros tradicijos. Socialistinio realizmo literatūrinė praktika buvo susijusi su komunistų partijos doktrina bei bendrai priimtomis realizmo vaizdavimo technikomis.
Socialistinis realizmas Lietuvoje
Lietuviškai doktrina paskelbta 1934 m. Maskvoje leidžiamame žurnale „Priekalas“, tais pačiais metais B. Sruogos įvertinta kaip propagandinio meno atmaina, tolygi hitlerinei herojinio realizmo doktrinai.
1940 m. okupuotoje Lietuvoje socialistinis realizmas paskelbiamas pagrindiniu kūrybos metodu. Pirmaisiais pokario metais socialistinio realizmo doktrina formuluojama kaip klasinio−politinio apsisprendimo būtinybė, vėliau nusakoma kaip „kova tarp gero ir geresnio“ (J. Baltušis), kolektyvinio darbo poetizavimas (J. Lankutis), komunistinės moralės ugdymas (V. Areška), pasaulį keičiančio humanizmo koncepcija (J. Bielinis). Pagrindinė socialistinio realizmo kūrybos užduotis − legalizuoti tarybinę šalies okupaciją kaip istorijos proceso neišvengiamybę. Dirbtinai forsuotais klasinio antagonizmo vaizdais bei revoliucinio veiksmo apologija siekta įrodyti, kad Lietuvoje vyko nepertraukiama kova dėl tarybų valdžios (A. Gudaičio-Guzevičiaus „Kalvio Ignoto teisybė“). Himnai Leninui ir Stalinui, privalomi kiekviename eilėraščių rinkinyje, skelbė ištikimybę ir meilę „didžiajai socializmo tėvynei“ (S. Nėries „Poema apie Staliną“, A. Jonyno ir J. Macevičiaus „Laiškas Vadui“, Just. Marcinkevičiaus „Šiandieninis Leninas“). Teigiamais valingo vadovo komunisto paveikslais buvo kuriamas valdančios partijos neklystamumo mitas (J. Avyžiaus „Kaimas kryžkelėje“). Netiesiogiai stengtasi pateisinti masines represijas, piešiant atstumiančius savo godumu ir žiaurumu „buožių“ charakterius (J. Baltušio „Gieda gaideliai“, A. Vienuolio „Puodžiūnkiemis“, T. Tilvyčio „Usnynė“).
Socialistinis realizmas ilgam sustabdė ir iškreipė natūralią lietuvių literatūros raidą. Postalininiame laikotarpyje jo ribos atsargiai buvo plečiamos, įteisinant individualaus emocingumo pradą (Paulius Širvys), konfliktiškumą ir tautinės savimonės raišką (Jonas Lankutis), kritišką žmogaus vidinio pasaulio stebėjimą (Mykolas Sluckis), stilistinių ieškojimų novatoriškumą (Eduardas Mieželaitis).
Socialistinio realizmo etapai
Socialistinis realizmas, nors ir buvo nubrėžęs aiškias gaires, neliko nekintama ir nepaslanki literatūros kryptis. Nors metodas reikalavo objektyviai atspindėti tikrovę, tačiau toks realybės atvaizdavimas ilgainiui virto savotiškais naujais dariniais, fikcija. Tikrovė, tarsi atspindys vandenyje, tapo „išvirkščia“. Vieni bandymai iškreipti tikrovę tuoj susilaukdavo aršaus kritikų vertinimo, kiti sugebėdavo „praslysti“ pro cenzūrą.
Norint aiškiau suvokti socialistinio realizmo raidą, galima suskirstyti jį į atskirus segmentus: dogmatiškąją (oficialiąją) literatūrą ir disidentinę/nonkonformistinę literatūrą. Šiems atskiriems socialistinio realizmo etapams priskiriami lietuvių rašytojai, kurių kūryboje ryškiausiai atsispindėjo jų sąlygoti estetiniai principai. Rašytojai (ir ne tik jie) atsidūrė apsisprendimų kelyje tarp dviejų kraštutinių polių: neigti ir ignoruoti tarybinę sistemą arba ją priimti. Rinkdamiesi veiklos alternatyvas bei kurdami vienokias praktikas, individai savo veiklą turėjo vienaip ar kitaip derinti su savo tapatybe bei ją padaryti reikšmingą sau ir aplinkiniams. Taigi lietuviai turėjo perinterpretuoti ne tik savo santykį su tarybų valdžia, bet ir kurti naujas diskursyvias praktikas, padedančias išgyventi naujoje tikrovėje.
Pirmajam – dogmatiškojo socialistinio realizmo – etapui gali būti priskiriamas Eduardo Mieželaičio poezijos rinkinys „Žmogus“. Sovietmečiu jo poezija buvo liaupsinama, o minėtą eilėraščių rinkinį apdovanojus Lenino premija (buvo pirmasis ją gavęs lietuvių rašytojas), poetui buvo suteikta galimybė leisti beveik viską.
Apibūdinant disidentinę/nonkonformistinę literatūrą, iškyla nemažai neaiškumų. Pati nonkonformizmo sąvoka laipsniškai kito, keičiantis politikai, cenzūrai vis kiti dalykai, temos ir formos atrodydavo pavojingi, todėl nėra lengva tiksliai apibrėžti nonkonformistinę laikyseną ir dar sunkiau ją atpažinti rašytojų kūriniuose. Rašytojai disidentai, kalbant teoriškai, buvo tie, kurie savo kūryba nepripažino dominuojančios ideologijos ir savotiškai tam priešinosi. Kadangi bet koks atviras pasipriešinimas buvo uždraustas ir už jį baudžiama, todėl tikslingiau būtų rašytojais nonkonformistais laikyti tuos, kurie pasirinko nepriklausomą laikyseną. Vienas tokių disidentinės/nonkonformistinės literatūros atstovų galėtų būti Antanas Kalanavičius, ilgai likęs nuošaly, nedalyvavęs literatūriniame gyvenime ir pripažinimo sulaukęs tik po mirties.
Mabel (grupė)
„Mabel“ buvo Danijos muzikos grupė, gyvavusi 1972–1983 metais. Ją sudarė Mike Tramp, Peter Nielsen, Otto Kulmbak ir Christian Have.
Debiutinį albumą „Another fine mess“ išleido 1977 metais ir jau kitais metais su daina „Boom Boom“ grupė laimėjo „Dansk Melodi Grand Prix“ konkursą. Paryžiuje vykusioje 1978 m. „Eurovizijoje“ vaikinai su 13 taškų užėmė 16 vietą tarp 20 dalyvių. Nepaisant tarptautiniame konkurse užimtos žemos vietos, grupė neprarado populiarumo. Vėliau persikėlė į Ispaniją, po to ir į JAV, kur grupė pakeitė savo pavadinimą iš „Mabel“ į „Studs“ bei pakeitė muzikinį stilių iš pop muzikos į sunkųjį roką.
Grupė iširo 1983 metais, kai vokalistas Mike Tramp persikėlė į Niujorką. Netrukus jis įkūrė roko grupę „White Lion“, kuri sulaukė didelio populiarumo.
Oi (šogis)
Oi – vienas iš septynių šogio titulų.
Purviniškių pušis
Purviniškių pušis – sunykęs gamtos paminklas, augęs Nemenčinės miškų urėdijos Purviniškių girininkijos 107 kvartale. Medžio aukštis siekė 30 m, skersmuo – 1,6 m.
Tai buvo seniausia pušis Lietuvoje, jos amžius siekė apytikriai 350 metų. Teigiama, kad iš kitų miško medžių ji išsiskyrė žievės raštu ir kamieno gumbuotumu. Purviniškių pušis nuvirto 2009 m.
Gamtos paminklo statusas šiam medžiui suteiktas 1960 m., o respublikinės reikšmės paminklu paskelbta 1987 m.
LKL 2015–2016 m. sezonas
„Tete-a-tete Casino LKL“ 2015–2016 metų sezonas – 23–as lygos sezonas, kuriame varžosi 10 pajėgiausių šalies krepšinio klubų. Reguliarusis sezonas prasidėjo rugsėjo pabaigoje ir tęsėsi iki birželio pradžios. Į atkrintamąsias varžybas pateko aštuonios geriausios reguliariojo sezono komandos.
Upynos apylinkė
Upynos apylinkė sovietmečiu buvo:
LKL 2015–2016 m. sezonas
Klubų kaita
Lietuvos krepšinio lygos posėdyje nuspręsta, kad šiame sezone lygoje varžėsi 10 komandų. Praėjusiame sezone paskutinę vietą čempionate užėmusi Mažeikių „Mažeikių“ ekipa iškrito į Nacionalinę krepšinio lygą. NKL pirmenybėse triumfavę Klaipėdos „Nafta-Akvaservis“ krepšininkai paraiškos rungtyniauti LKL nepateikė ir tapo Klaipėdos „Neptūno“ dubleriais. Prieš prasidedant sezonui Prienų ekipa surado naują rėmėją ir tapo Prienų-Birštono „Vytautu“.
Sezono nutarimai
Lietuvos krepšinio lygos formatas lieka nepakitęs – klubai rungtyniauja keturių ratų sistema. Reguliaraus sezono galutinė turnyrinė lentelė bus sudaroma pagal iškovotų pergalių kiekį. Aštuonios pajėgiausios reguliaraus sezono komandos pratęs kovą dėl čempiono vardo atkrentamosiose varžybose. Ketvirtfinaliai, pusfinaliai ir mažasis finalas bus žaidžiami iki trijų, o didysis finalas iki keturių pergalių. Namų aikštės pranašumas suteikiamas komandai, reguliariajame sezone užėmusiai aukštesnę vietą.
Kiti apdovanojimai
Geriausias legionierius - Daniel Ewing, (Klaipėdos „Neptūnas“); Labiausiai patobulėjęs žaidėjas - Edgaras Ulanovas, (Kauno „Žalgiris“); Geriausia lygos organizacija - Klaipėdos „Neptūnas“; Geriausias treneris - Dainius Adomaitis, (Klaipėdos „Neptūnas“); Garbingiausias lygos krepšininkas - Mindaugas Girdžiūnas, (Klaipėdos „Neptūnas“); Geriausiai besiginantis krepšininkas - Artūras Jomantas, (Vilniaus „Lietuvos Rytas“); Metų skrydis - Arvydas Šikšnius, (Klaipėdos „Neptūnas“); „Tete-a-tete Casino-LKL“ šokėjų kovų nugalėtojos - Klaipėdos „Neptūnas“ šokėjos.
Roy Hodgson
Rojus Hodžsonas (g. 1947 m. rugpjūčio 9 d.) – buvęs anglų futbolininkas. Dabartinis Crystal Palace klubo vyr. treneris.
Hodžsonas treniravo 16 skirtingų futbolo komandų aštuoniose šalyse. Su Šveicarijos rinktine pateko į Euro 1996. Šveicarija nuo 1960-ųjų nepatekdavo į jokį čempionatą. Nuo 2006 m. iki 2007 m. treniravo Suomijos futbolo rinktinę, su kuria FIFA pasaulio reitinge užėmė 33-ią vietą bei pirmą kartą istorijoje buvo kvalifikuoti į pagrindinį čempionatą. Jis taip pat treniravo daug garsių futbolo klubų, įskaitant: Milano Inter, Blackburn Rovers, Malmö FF, Grasshoppers, FC Copenhagen, Udinese, Fulham, Liverpool ir West Bromwich Albion. UEFA Europos futbolo čempionatuose buvo UEFA bei FIFA 2006 m. pasaulio futbolo čempionato techninės tyrimų grupės narys.
2012 m. gegužės 1 d. Rojus Hodžsonas paskirtas Anglijos vyrų futbolo rinktinės vyr. treneriu. Pareigas pradėjo eiti tų pačių metų gegužės 14 d. Iš posto pasitraukė 2016 m. birželio 27 d. po pralaimėtų aštuntfinalio rungtynių su Islandija.
Paskyrimas
Atsistatydinus Fabio Capello iš nacionalinės rinktinės trenerio posto, britų spaudoje buvo rašoma, kad tuometinis Tottenham Hotspur treneris Harry Redknapp yra vienas iš favoritų užimti trenerio postą. Tačiau Futbolo Asociacijos pirmininkas Deividas Bernsteinas, pareiškė kad vienintelis Roy Hodgson kreipėsi užimti trenerio poziciją. 2012 m. gegužės 1 d. Futbolo Asociacija paskyrė Hodžsoną Anglijos futbolo treneriu ketveriems metams.
2014 m. pasaulio futbolo čempionato atranka
Mažiau nei po dviejų mėnesių po to, kai buvo pralaimėta italams Euro 2012 čempionate, anglai susitiko dar kartą su Italijos rinktine draugiškose rungtynėse Berne, Šveicarijoje. Anglai laimėjo rungtynes 2–1. Pergalingas įvartis buvo pelnytas 79-ą minutę Džermaino Defo. Kartu su Moldova, Juodkalnija, Lenkija, San Marinu ir Ukraina, Anglijos rinktinė, 2014 m. pasaulio futbolo čempionato atrankoje pateko į Europos zonos H grupę.
Hodžsono treniruojama rinktinė atranką pradėjo 2012 m. rugsėjo 7 d. Rungtynės prieš Moldovą buvo laimėtos 5–0. Rugsėjo 11 d. anglai žaidė prieš ukrainiečius. Rinktinės sužaidė lygiosiomis 1–1.
DVRA karių kategorijos ir skiriamieji ženklai (1918–1935)
DVRA karių kategorijos ir skiriamieji ženklai – pirmas variantas buvo patvirtinti 1920 m.
Roy Hodgson
2014 m. pasaulio futbolo čempionato atranka
2012 m. spalio 12 d. Anglija 5–0 laimėjo prieš San Marino vienuolikę bei spalio 17 d. sužaidė Lenkijoje lygiosiomis 1–1. Rungtynės turėjo įvykti spalio 16 d., bet dėl lietaus buvo atidėtos. 2012 m. lapkričio 14 d. anglai žaidė draugiškas rungtynes Stokholme, prieš Švediją. Anglai pralaimėjo 4–2. Tai buvo Hodžsono, kaip Anglijos rinktinės trenerio, pirmosios pralaimėtos rungtynės.
DVRA karių kategorijos ir skiriamieji ženklai (1918–1935)
1918 m. sausio 15 d. RTFSR LKT išleido dekretą apie Darbininkų ir valstiečių Raudonosios Armijos įkūrimą. Tuo metu egzistavo vienintelė karių kategorija raudonarmietis. Netrukus neoficialiai atsirado papildomos kategorijos kraskomas 'raudonasis vadas' (краском, iš красный командир), komandarmas 'armijos vadas' (командарм, iš командующий армией 'vadovaujantis armijai') ir t. t. 1920 m. šios karių kategorijos buvo oficialiai patvirtintos ir oficialiai naudotos iki 1924 m.
Roy Hodgson
2014 m. pasaulio futbolo čempionato atranka
2013 m. liepą Futbolo Asociacija (FA) pareiškė, kad Hodžsonas bus paskirtas Anglijos U-21 rinktinės treneriu draugiškoms rungtynėms prieš Škotijos U-21 rinktinę rugpjūčio 13 d. Anglijos jaunimo iki 21 metų vienuolikė laimėjo 6–0 prieš Škotijos bendraamžius Bramall Lane stadione.
Namų rungtynėse, 2013 m. spalio 15 d., anglai 2–0 laimėjo prieš lenkus. Įvarčius pelnė Wayne Rooney ir Steven Gerrard. Pergalė užtikrino anglų patekimą į 2014 m. pasaulio futbolo čempionatą Brazilijoje. Pasak Hodžsono, po rungtynių patekus į pasaulio čempionatą, tai buvo jo įspūdingiausias momentas futbole.
DVRA karių kategorijos ir skiriamieji ženklai (1918–1935)
Karių kategorijos ir skiriamieji ženklai 1924–1935 m
1924 m. DVRA buvo įvestos naujos uniformos. Panaikinti krūtininės užsegamosios juostos ir rankoviniai skiriamieji ženklai, ant milinių ir palaidinių apykaklių atsirado gelumbės antsiuvai. Antsiuvų spalvos: Ant apykaklinių antsiuvų buvo tvirtinami metaliniai, raudonu emaliu padengti skiriamieji ženklai: Raudonarmiečių apykakliniuose antsiuvuose buvo nurodomi pulkų numeriai.
Jūrų pajėgų uniformose skiriamieji ženklai buvo ant rankovių.
Turuberanas
Turuberanas  – Didžiosios Armėnijos ašcharas (provincija), buvusi į vakarus ir šiaurės vakarus nuo Vano ežero.
Šis regionas nuo 189 m. pr. m. e. iki 387 m. buvo Didžiosios Armėnijos dalis. Vėliau buvo Sasanidų imperijos, Bizantijos, Arabų Kalifato, viduramžių Armėnijos, Zakaridų Armėnijos, įvairių turko-mongolų valstybių, Safavių valstybės ir, galop, Osmanų imperijos dalis. Iki 1915 m. armėnų genocido teritorijoje gyveno labai daug armėnų.
Dabar buvęs Turuberanas yra Turkijos pietrytinė dalis.
Aprašas
Turuberano plotas buvo 25008 km² VII a. armėnų geografas Ananija Širakacis ašcharą aprašė taip: Turuberanas, greta Ketvirtosios Armėnijos, turi 16 gavarų: 1. Chuitas, 2. Aspakunikas, 3. Taronas, 4. Ašmunikas, 5. Mardagis, 6. Dasnavorkas, 7. Tuaracatapas, 8. Dalaras, 9. Charkas, 10. Varažnunikas, 11. Beznunikas, 12. Jerevarkas, 13. Agiovitas, 14. Apachunikas, 15. Koras, 16. Chorchorunikas. Jame yra Beznunio jūra (vakarinė Vano ežero dalis), kurios ilgis 100, o plotis 60 mylių. Šioje provincijoje išgauna varį, baltąją naftą, geležį.
Stambiausias Turuberano gavaras buvo Taronas, kurį graikai ir romėnai vadino Taronitida ir kurio pavadinimas kartais naudotas sinonimiškai Turuberanui. Strabonas minėjo, kad Taronitidą iš sirų (Seleukidų) atkariavo pirmasis Didžiosios Armėnijos valdovas Artašesas I.
Shandong Luneng Taishan
– Kinijos futbolo klubas iš Dzinano.
Istorija
Klubo ištakos siekia
Šilalės apylinkė
Šilalės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šilalės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šilalės rajonui. Panaikinta iki 1954 m. Atkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Balsių apylinkės ir Drobūkščių apylinkės. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras, tačiau 1982 m. kovo 26 d. vėl atkeltas. 1988 m. prijungta Jucaičių apylinkė.
There's Nothing but Space, Man!
There's Nothing but Space, Man! – debiutinis anglų atlikėjo ir dainų autoriaus Sam Ryder studijinis albumas, išleistas 2022 m. gruodžio 9 d. Dižioji albumo dalis buvo sukurta ir įrašyta prieš atlikėjo dalyvavimą 2022 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse.
Albumas susilaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje, tapdamas pirmuoju britų vyro atlikėjo debiutiniu įrašu, pasiekusiu reitingo viršūnę per daugiau, nei trejetą metų.
Kūrybinė grupė
Muzikantai
Techninis personalas
Norvegijos futbolo varžybos 1927 m.
Norvegijos futbolo varžybos 1927 m.
Finalo rungtynės
''Horteno „Ørn“ nugalėjo 4-0 ir tapo taurės savininkais. (Antrą kartą.)''
Somogy FC
Somogy arba pilnu pavadinimu Somogy Kaposvar – buvęs Vengrijos futbolo klubas iš Kapošvaro.
Istorija
Klubas įkurtas 1926 m. Komanda išformuota 1936 m.
Ever Palacios
(g. 1969 m. sausio 18 d.) – buvęs Kolumbijos futbolininkas, rungtyniavęs Kolumbijos rinktinėje.
Cristiana Dell'Anna
Kristiana Del'Ana (g. 1985 m. rugpjūčio 24 d. Neapolis) – italų televizijos ir kino aktorė. Mokslus baigė Londone, kur vaidino teatre ir debiutavo kine. Vėliau grįžo į Italiją, kur daugiausia vaidina televizijos serialuose.
Tabalio botaninis draustinis
Tabalio botaninis draustinis – savivaldybės gamtinis draustinis Lietuvoje, Varėnos rajone, 0,5 km į šiaurės rytus nuo Dubičių. Apima Tabalio ir Tabalėlio distrofinius ežerus ir juos juosiančią aukštapelkę. Įsteigtas 2002 m.
Draustinyje saugomos retų augalų rūšių (durpyninis bereinis, pievinė gencijonėlė) augavietės, žaliųjų ir kūdrinių varlių neršyklos, nendrinių vištelių, švygždų, nendrinių lingių perėjimo vietos.
Oza (šogis)
Oza - vienas iš septynių šogio titulų.
Shanghai Shenhua
– Kinijos futbolo klubas iš Šanchajaus.
2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionatas/Disko metimas vyrai
Vyrų disko metimo rungtis 2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionate vyko liepos 31 - rugpjūčio 1 dienomis Barselonoje.
Shanghai Shenhua
Istorija
Klubo ištakos siekia
Sudėtis
Obafemi Martins
2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionatas/Disko metimas vyrai
Kvalifikacinės
Kvalifikacinis normatyvas - 63.50 (Q) arba dvylika geriausių pasirodymų (q).
Vėžio istorija
Vėžio istorija – vėžio ligos ir onkologijos mokslo istorija, svarbi visos medicinos istorijos dalis. Vėžys lydėjo žmoniją nuo priešistorinių laikų, jo sukeltų pakitimų randama dinozaurų kauluose, Senovės Egipto mumijose. Senovės Graikijoje Hipokratas aprašė vėžio atvejus ir yra šios ligos pavadinimo bei pirmosios humoralinės vėžio atsiradimo teorijos autorius. Celsas ir Klaudijus Galenas prisidėjo prie žinių apie vėžį plėtojimo ir terminų kūrimo. Viduramžiais bažnyčios įtaka progresą Europoje ženkliai sulėtino, tačiau arabų pasaulyje vėžio tyrimai tęsėsi. Renesanso laikotarpiu pradėti naudoti moksliniai tyrimo metodai. Greitas anatomijos ir fiziologijos žinių gausėjimas ir mikroskopo atradimas leido gydytojams ir mokslininkams imtis kryptingų vėžio tyrimų. XVIII amžiuje toliau daugėjant žinių apie žmogaus organizmą sparčiai plėtojosi chirurgijos mokslas, atrasta ir aprašyta daug operacijų metodų. Taip pat padėti pagrindai vėžio epidemiologijai – nustatytas kancerogeninis (vėžį sukeliantis) suodžių ir dervų poveikis. XIX amžiuje atradus anesteziją toliau sparčiai vystėsi vėžio chirurgija. Rudolfas Virchovas tapo mikroskopinės ląstelės patologijos pradininku, jo darbai padėjo pagrindus mikroskopinei vėžio diagnostikai. Buvo nustatyti ryšiai tarp pirminio naviko ir vėžio metastazavimo – plitimo, taip pat pastebėtas hormonų poveikis kai kurių rūšių vėžio augimui.
XX amžiuje progresuojant ląstelės biologijos ir genetikos mokslams išvystytos vėžio atsiradimo teorijos. Nustatyta, kad vėžį gali sukelti ar riziką susirgti padidinti kai kurie virusai. Atrasti rentgeno spinduliai ir jų vėžį sukeliantis poveikis organizmui, taip pat atrastos jų panaudojimo vėžio gydymui galimybės: gimė radioterapija. XX amžiaus antrojoje pusėje atrasti pirmieji chemoterapiniai vaistai. Jų skaičius greitai didėjo ir per keletą dešimtmečių sukurtos modernaus gydymo chemoterapija schemos, kurių dėka nemaža dalis ligonių galėjo būti išgydyti. Gydymo rezultatus dar pagerino kombinuoto gydymo strategija, vienu metu ar tam tikro eiliškumo tvarka skiriant radioterapiją, chemoterapiją ir chirurginį gydymą. XX amžiaus pabaigoje daugėjant žinių apie molekulinę normalios ir vėžio ląstelės biologiją pavyko sukurti pirmuosius prieš vėžio ląstelių receptorius ar kitus žymenis nukreiptus vaistus – vadinamuosius taikinių preparatus, kurie XXI amžiaus pradžioje pasiekė ligonius. Šie modernūs priešvėžiniai vaistai neturi chemoterapijai būdingų nepageidaujamų poveikių ir jų skaičius nuolat didėja. Vėžiu sergantys ligoniai vis dažniau gali būti išgydomi arba su liga gyvena ilgiau.
Ankstyvasis periodas
miniatiūra|Freska Italijos [[Ananjis|Ananjo mieste, vaizduojanti Hipokratą ir Galeną]] Dinozaurų, gyvenusių prieš 80 milijonų metų, kauluose randama ženklų, panašių į sukeliamus kaulų vėžio ar vėžio metastazių į kaulus. Panašūs pakitimai nustatyti ir Egipto mumijose: pakitimai panašūs į kaulo sarkomą, veido kauluose randamos angos atitinka gerklės ir kaklo vėžio sukeliamus pokyčius. Lisabonos nacionaliniame archeologijos muziejuje kompiuterinės tomografijos metodu ištyrus 285‭–‬30 m. pr. m. e. datuojamą senovės Egipto vyro mumiją, dubens kauluose ir stuburo slanksteliuose buvo nustatyti pakitimai, būdingi prostatos vėžio metastazėms. Panašus radinys 2007 metais aprašytas ir Sibire rasto 40–50 metų amžiaus vyro kauluose.
Petras Kisielius
Petras Kisielius:
Vėžio istorija
Ankstyvasis periodas
Edvino Smito papirusas, datuojamas 3000–2500 m. p. m. e. yra seniausias žinomas rašytinis medicinos dokumentas. Jame minimi 48 ligoniai, iš jų 8 turbūt krūties vėžiu sergantys pacientai, aprašomi krūties augliai, išopėjimai, žaizdos. Taip pat minima, jog nėra šios ligos gydymo, nors toliau aprašoma, kaip vienas iš ligonių gydytas išdeginant naviką karštu strypu. Eberso papirusas (1500 m. pr. m. e.) aprašo minkštųjų audinių ir riebalinio audinio auglius ir siūlo juos išpjauti. Taip pat šiame papiruse aprašomi ligoniai, kurie serga odos augliais, viena pacientė greičiausiai serga gimdos vėžiu, kitas ligonis skrandžio vėžiu. Eberso papirusas mini mechaninius ir magiškus vėžio gydymo metodus, taip pat gydymą vaistais. Senovės Egipto įrašai liudija, kad kai kuriems ligoniams augliai jau būdavo pašalinami juos išpjaunant. Pagal papirusuose pateikiamą informaciją taip pat matoma, kad senovės egiptiečiai jau išskyrė piktybinius ir gerybinius navikus.
miniatiūra|kairėje|Persijos princesė Atosa yra pirmoji savo vardu žinoma vėžio pacientė istorijoje. Herodotas savo raštuose mini Senovės Persijos princesę Atosą (🇬🇷, 475–550 m. pr. m. e.), kuriai krūtyje atsirado kraujuojantis auglys. Atosa dėl šio auglio užsidarė ir ilgą laiką nesirodė, vėliau ji leido vienam iš savo vergų Democedui šį auglį pašalinti. Atosa yra pirmoji konkrečiu vardu paminėta vėžiu serganti pacientė. Senovės Graikijos gydytojas Hipokratas apie 460–370 m. pr. m. e. aprašė vėžio atvejus ir pavadino juos graikišku žodžiu, kas reiškė vėžį. Pavadinimą Hipokratas parinko pagal ligos išorinį vaizdą, dėl piktybinio auglio peraugamų ir į šonus nustumtų kraujagyslių, primenančių vėžio ar krabo žnyples. Moderniojoje medicinoje karcinoma yra epitelinio audinio navikas, dažniausiai sutinkama piktybinio auglio rūšis. Senovės Graikijoje atverti mirusiojo kūną buvo draudžiama, todėl Hipokrato piešiniuose ir raštuose randami tik odos, nosies ir krūties auglių aprašymai. miniatiūra|Aelius Galenus, Senovės Romos gydytojas ir filosofas, yra onkologijos termino pradininkas. Hipokratas iškėlė humoralinę vėžio atsiradimo teoriją. Jis manė, kad organizmą sudaro 4 kūno skysčiai: kraujas, gleivės, geltonoji tulžis ir juodoji tulžis. Bet koks šių skysčių pusiausvyros sutrikimas sukelia ligas, o juodosios tulžies perteklius organe yra vėžio priežastis. Hipokratas aprašė dėl vėžio susidarančias tamsias, lipnias išskyras iš gimdos, taip pat odos, storosios žarnos ir skrandžio navikų, kurias jis laikė juoda tulžimi. Hipokrato humoralinė teorija išliko net 1300 metų iki pat viduramžių, kadangi bažnyčiai uždraudus lavonų skrodimus naujų žinių apie vėžį ir jo kilmę nebuvo gauta. Hipokratas buvo pirmasis, aiškiai atskyręs piktybinius ir gerybinius navikus. Hipokratas pasiūlė tiesiosios žarnos vėžio ir gimdos kaklelio vėžio diagnostikai atlikti tyrimą panaudojant vamzdelį.
Senovės Romos enciklopedistas Celsas (25–50 m. pr. m. e.) išvertė Hipokrato pavartotą graikišką žodį į lotynų kalbą, vėliau jis buvo perimtas į Vakarų Europos kalbas. . Celsas savo veikaluose aprašė įvairių lokalizacijų auglius ir rekomendavo ankstyvą jų pašalinimą, jei tai įmanoma. Krūties vėžio aprašyme Celsas pasakoja, kaip augant navikui jis išplinta į pažastį, dėl ko atsiranda rankos tinimas, o vėliau vėžys išplinta į kitus organus.
Viduramžiai
miniatiūra|Prancūzų chirurgas Guy de Chauliac yra moderniosios chirurgijos pradininkas, savo veikale Chirurgia Magna pirmasis plačiai išdėstęs chirurgijos principus ir apibendrinęs iki tol sukauptas žinias Žlugus Romos imperijai Europoje mokslo progresas apmirė, medicina ir vėžys buvo laikomi burtų ir magijos sritimi. Tačiau Galeno ir Hipokrato žinios pasiekė Konstantinopolį ir Bagdadą, kur buvo toliau taikomos ir tobulinamos. Gydytojas Oribasius, gyvenęs Bagdade apie 400 m. pr. m. e., pastebėjo, jog piktybiniai navikai dažniausiai yra neskausmingi ir skiriasi nuo uždegimo metu susiformuojančių pūlinių. Aetius (527–565 m. pr. m. e.) pasiūlė krūties vėžio gydymui taikyti krūties pašalinimo operaciją. Muhammad ibn Zakariya al-Razi iš Bagdado išvertė Hipokrato ir Galeno raštus į arabų kalbą ir pasiūlė naujus chirurginio gydymo metodus.
Nors Europoje popiežius 1215 metais uždraudė bet kokias chirurgines operacijas, kai kurie gydytojai slapta jas atlikdavo. Teodorikas pastebėjo, kad vėžys linkęs peraugti nervus, kraujagysles ir kitus audinius, juos infiltruoti ir siūlė auglį išpjauti kartu su sveikais audiniais. Vienas garsiausių viduramžių chirurgų prancūzas Guy de Chauliac (1300–1368) buvo popiežiaus gydytojas, kas jam suteikė kur kas daugiau laisvės ir prieigą prie antikos mokslininkų tekstų. Savo septynių dalių veikale Chirurgia Magna jis aprašė piktybinius auglius kaip šaltus, uždegimo nepažeistus mazgus ir siūlė juos išpjauti.