cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ruja
Ciklą sudaro priešrujis (proestrus), tikroji ruja (oestrus), porujis (diestrus) ir tarprujis (anoestrus) arba lytinio abejingumo fazė kol neprasideda naujas ciklas. Su lig priešruju pastebimi pirmieji patelės organizmo pokyčiai pasiruošimui daugintis, kurie galutinai pranyksta tik porujo etapu įvykus apvaisinimui arba fiziologinei būklei grįžus į įprastą būseną. Prieš ovuliaciją endometriumas sustorėja, pasiruošia priimti apvaisintą kiaušinėlį. Pagausėjus gimdos gleivinei išauga ir patelės noras poruotis. Rujos metu įvyksta ovuliacija (kai kurioms rūšims ji įvyksta tik kopuliacijos metu). Rujos metu pakinta lytiškai subrendusių patelių elgsena, jos prisileidžia patinus. Daugelio rūšių patelės išskiria patinus viliojančių feromonų. Rujos trukmė ir periodiškumas priklauso nuo gyvūno rūšies: stambesniųjų žinduolių patelės rujoja kartą per metus (pvz., elnių), smulkiųjų (pvz., voverių, pelių) – daug kartų. Naminių gyvūnų ciklą gali sutrikdyti dirbtinai palaikoma šviesa ir šiluma. Pavyzdžiui, kačių lytinis ciklas priklauso nuo dienos ilgio ir šviesos intensyvumo. Kačių morčius pasireiškia mažiausiai kelis kartus per metus. Dažniausiai kalės rujoja du kartus per metus.
Tuimazas
Tuimazas (bašk. ir ) – miestas Rusijoje, vakarų Baškirijoje, į vakarus nuo Ufos, Bugulmos–Belebėjaus aukštumoje, Usenės dešiniajame krante. Geležinkelio stotis prie Bugulmos–Ufos ruožo. Vystoma tekstilės (gelumbės, neaustų medžiagų), popieriaus ir kartono, polietileno, statybinių medžiagų (gelžbetonio, plytų, betono), mašinų ir įrengimų gamybos, baldų, stiklo, chemijos, dujų perdirbimo pramonė. Apylinkėse plyti naftos verslovių kompleksas. Veikia keletas kolegijų, technikumas, krašto muziejus, kultūros namai.
2010 m. 25,2 % miesto gyventojų buvo rusai, 22 % – baškirai, 46,8 % – totoriai, 1,7 % – čiuvašai, 2,1 % – mariai.
Biržų rotušė
Biržų rotušė – rotušė, esanti Biržuose, Rotušės gatvėje 10. Tai dviejų aukštų pastatas su trikampio formos fasadu, prilaikomu dviejų masyvių kolonų su balkonu – vienas pirmųjų moderno stiliaus pastatų Biržuose. Šiuo metu čia veikia Biržų regioninio parko direkcija, kurioje įrengtas Biržų regioninio parko lankytojų centras.
Senoji rotušė
1610 m. birželio 23 d. buvo pradėta statyti Biržų rotušė. Kadangi keitėsi dabartinių Vytauto ir J. Basanavičiaus gatvių plotis, tikslią pastato lokalizaciją nustatyti buvo problematiška. Rotušė suprojektuota pagal dvaro dailininkų brėžinius ir buvo statoma Kristupo Radvilos Jaunojo iniciatyva. Rotušė tuo metu buvo laikoma svarbiausia magdeburginio miesto visuomenine institucija. Prie rotušės prisidėjo miestiečiai, kurie savo rankomis statė rotušę, o pritrūkus pinigų iš miesto iždo prisidėjo ir finansiškai. Radvilos urėdas S. Filipovskis kartu su miesto taryba įvedė papildomus mokesčius miestiečiams – po 2 lietuviškus grašius į miesto kasą už kiekvieną įvežtą druskos ir silkių statinę. 1610 m. buvo sudaryta sutartis su Kauno miestiečiu Mykolu Kochanovskiu dėl Biržų rotušės mūrijimo darbų, kurioje M. Kochanovskis įsipareigojo išmūryti rotušės pastatą ir uždengti stogą iki 1611 m. 1612 m. rotušės statyba buvo sustojusi dėl statybinių medžiagų trūkumo, todėl Radvilų dvaras teikė miestiečiams papildomų miško medžiagų ir plytų. XVII a. Kristupas Radvila nuardė Alantos bažnyčios čerpių stogą ir jomis apdengė Biržų rotušę. 1636 m. po švedų okupacijos teko atstatinėti sugriautą rotušę, todėl miestiečiai medžiagų (kalkių, medienos, šiaudų, plytų) prašė iš dvaro. Po 31 gyvavimo metų – 1641 m. balandžio 4 d. Biržų rotušė kilus gaisrui buvo sunaikinta.
Pagal T. Krell-Spinovskio projektą XVII a. vid. Turgaus aikštėje (dabartinėje J. Basanavičiaus g. 1) buvo pastatyta naujoji dviejų aukštų pusiau mūrinė, pusiau medinė rotušė su bokštu ir priestatais. XVII a. pabaigoje Liudvika Karolina Radvilaitė išleido įsakymą, kuris teigė, kad rotušė turi būti perstatyta pagal senus brėžinius, o pats pastatas turėtų būti tik vieno aukšto ir pakeltais mūriniais pamatais dėl po pastatu esančių rūsių.
Senosios rotušės, statytos 1610 m. ir sudegusios 1641 m., vieta patvirtinta remiantis kasinėjimais ir rastais to laikmečio sugriuvusios krosnies kokliais.
Trys Seserys (uolos)
thumb|300px
Biržų rotušė
Senoji rotušė
Šiuo metu šioje vietoje (J. Basanavičiaus g. 1) stovi Biržų autobusų parkas ir prekybos centras „Norfa“.
Trys Seserys (uolos)
Trys Seserys – uolos, pakibusios virš slėnio Žydruosiuose kalnuose, kurie yra išraižyti gausybės tarpeklių. Kai kurie iš šių kanjonų - net 760 m gylio. Šios dūlėjimo dėka susidariusios smiltainio uolos galiausiai visiškai subyrės, todėl kad jas pastoviai ardo vėjo gūsiai, lietaus vanduo bei upės tėkmė.
Biržų rotušė
Naujoji rotušė
1923 m. rugpjūčio mėn. pradėta statyti naujoji (dabartinė) rotušė, kadangi vos susikūrusi Biržų miesto savivaldybė neturėjo savo pastato ir buvo nuspręsta statyti nuosavą pastatą. Rotušę projektavo apskrities technikas Česlovas Brudnochas. Miesto taryba nutarė į statomos rotušės pamatus įmūryti butelį su tarybos narių nuotrauka, pinigais (litais ir centais) ir raštu, kuriam tekstą parašė miesto tarybos pirmininkas gydytojas J. Mikelėnas ir kunigas Baronas. Pirmąjį pamato akmenį įdėjo J. Mikelėnas ir buvo įmūrytas butelis su minėtais daiktais. Pastatas buvo užbaigtas per metus. 1924 m. rugsėjo 17 d. įvyko iškilmingas Biržų miesto tarybos posėdis, kurio metu ir buvo iškilmingai atidengtas rotušės pastatas. Posėdyje nutarta buvusią Kanauninko gatvę pervadinti Rotušės gatve. Vienu metu rotušėje buvo įsikūrusi ir apskrities savivaldybė (kol ji nepersikėlė į naujas patalpas). 1931 m. lapkričio 1 d. į rotušę perkeltas Biržų muziejus. Iš pradžių jis užėmė 3, vėliau – 4 kambarius, ekspozicijos plotas siekė 90 m². 1940 m. Lietuvą okupavę sovietai ir 1941 m. vokiečiai pastato statuso nepakeitė, tačiau buvo sunaikinti Rotušę puošę skautų lelija ir Biržų herbas (dabartiniame pastate galima pamatyti, kurioje vietoje kadaise buvo šie objektai). Sovietiniais metais šiame pastate dirbo vykdomasis miesto komitetas. Pastatas vėliau daugelį metų veikė kaip kultūros namai, čia dirbo ir kitos įstaigos: kultūros skyrius, paminklosauga, knygos bičiulių draugija, kultūros centras – jame koncertų salė, repeticijų kambariai, rekvizito sandėliai. 1992 m. rotušė pradėjo „merdėti“ Biržuose pastačius naujus kultūros namus, į kuriuos persikėlė kultūros namų vadovybė, darbuotojai bei kultūros skyrius. Rotušėje dar kurį laiką glaudėsi tremtinių ir politinių kalinių organizacija. 2005 m. Biržų rotušė paskirta Biržų regioninio parko direkcijai. 2007 m. pasinaudojus Europos Sąjungos projektų lėšomis pastatas buvo pradėtas renovuoti: įrengta 10 darbo kabinetų, konferencijų ir ekspozicijų salės, lankytojų informacijos centras. 2008 m. į jį įsikėlė Biržų regioninio parko direkcija.
Trys Seserys (uolos)
Legenda
Šios išraiškingos uolos apipintos legendomis. Viena iš jų pasakoja, jog sykį trys seserys įsimylėjo tris jaunuolius iš gretimos genties. Tačiau santuokai įvykti nebuvo lemta - tam sutrukdė griežti papročiai. Prasidėjus karui tarp genčių, genties vadas, siekdamas apsaugoti seseris, pavertė jas uolomis. Deja, jis pats krito mūšyje, o niekas kitas negalėjo panaikinti burtų ir sugrąžinti seserų.
Ragupėnai
Istorija
Įkurti 1817 m. valstybinio miško žemėse. Iki 1945 m. priklausė Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Smilgių valsčiaus dvaras. Tikintieji iki 1903 m. priklausė Pilkalnio evangelikų liuteronų parapijai, vėliau – Šorelių parapijai. 1879 m. dvaras valdė 216 ha žemės, iš jų 140 ha ariamos, 68 ha pievų ir ganyklų, 1,5 ha miško. Dvarui priklausė Mitenvaldės palivarkas ir vėjo malūnas. 1928 m. Ragupėnų dvaro apygarda prijungta prie Mažųjų Tulių kaimo, naujoji kaimo bendruomenė pagal palivarką pavadinta Mitenvalde. XX a. pr. dvare buvo vėjo malūnas, pieninė.
Biržų rotušė
Dabartinė pastato paskirtis
Šiuo metu Biržų rotušės pastate yra įsikūrusi Biržų regioninio parko direkcija, kurioje veikia Biržų regioninio parko lankytojų centras. Centre prieinama informacija apie Biržų regioninį parką, kitas Biržų rajono lankytinas vietas, įrengtos edukacinės ekspozicijos. Dabartinės ekspozicijos, esančios lankytojų centre, tematika yra „Prasmengančios žemės kraštas“.
Lankytojų centro ekspozicija
Biržų regioninio parko lankytojų centre įrengta ekspozicija yra pavadinta „Prasmengančios žemės kraštas“, nes Biržų kraštas garsėja įvairiais geologiniais procesais: smegduobėmis, įgriuvomis ir pan. Ekspozicija supažindina lankytojus su šios saugomos teritorijos išskirtinėmis vertybėmis, ypatumais, suteikia informacijos apie šiame regione vykstančius gamtos reiškinius.
Ragupėnai
Istorija
Po Antrojo pasaulinio karo išnyko.
Biržų rotušė
Lankytojų centro ekspozicija
Ekspozicija pabrėžia, jog Biržai yra unikalus kraštas, kuriame žemės paviršius aktyviai formuojasi nuolat keisdamas kraštovaizdį. Pasakojama, kaip gruntiniam vandeniui išplovus gelmėje esančius gipso klodus, įgriūva žemė; kaip susidarė šiame regione esančios smegduobės: vienos – sausos (garsusis gamtos paveldo objektas „Karvės ola“), kitos – virtusios ežerėliais, su plika akimi matomomis sieros bakterijomis (Kirkilų ežerėliai).
Ragupėnai
Mitenvaldė
Mitenvaldės dvaras įkurtas valstybinio miško žemėse 1781 m. 1823 m. dvare buvo 15 gyventojų, 1854 m. – 3 gyvenamieji pastatai ir 35 gyventojai. Po truputį išpardavus žemes gretimam Ragupėnų dvarui, Mitenvaldės dvaras 1871 m. tapo Ragupėnų dvaro palivarku. 1905 m. Mitenvaldėje buvo 15 gyventojų. Palivarkas stovėjo Ragupės kairiajame krante, Šorelių girios pietvakariniame pakraštyje.
Biržų rotušė
Lankytojų centro ekspozicija
Pirmojoje ekspozicijų salėje įrengti įvairūs interaktyvūs žaidimai („Smegduobių raidos procesas“, „Karstinių ežerėlių ekosistema“) bei stendai, vaizduojantys smegduobes prieš griūtį ir po griūties, taip pat veikiantis smėlio laikrodis, kuris imituoja smegduobės griūtį. Visi šie interaktyvūs užsiėmimai lankytojams leidžia fiziškai įsijausti ir pažinti vykstančius gamtos reiškinius Biržų krašte.
Antrojoje ekspozicijų salėje lankytojams yra parengta įvairių mineralų bei uolienų ekspozicija, kuri supažindina su Biržų krašto geologiniais turtais. Čia lankytojams įrengtas pažintinis interaktyvus kerno ekspozicijos stendas, kuris leidžia pajausti gręžinio gylio mastelį ir pažinti geologinių sluoksnių kaitą.
Pirminiai lytiniai požymiai
Pirminiai lytiniai požymiai – anatominiai skirtumai tarp žmonių, pagal kuriuos yra nustatoma žmogaus lytis: moters lytiniai organai ir vyro lytiniai organai. Jie ima formuotis embriogenezės metu, dar įsčiose, o visai susiformuoja prieš gimstant. Lytinių požymių vystymasis priklauso nuo lytinių chromosomų. Skiriama nuo antrinių lytinių požymių, kurių raidą lemia lytiniai hormonai, jie pradeda ryškėti lytinės brandos metu.
Ignas Smilingis
Ignas Smilingis, slap. Liutauras (1927 m., Balsiškių k., Kartenos vls., Kretingos apskr. – 1948 m. rugpjūčio 11 d. Balsiškių k., Kartenos vls., Kretingos apskr.) – Lietuvos partizanas, Žemaičių apygardos Kardo rinktinės Buganto kuopos narys, rinktinės štabo ūkio skyriaus viršininkas.
thumb|rigth|300px|[[Balsiškių paminklas partizanams|Tipinis atminimo ženklas 1948 m. rugpjūčio 11 d. Balsiškiuose žuvusiems Kardo rinktinės partizanams atminti]] Gimė Balsiškių kaimo mažažemio valstiečio Igno Smilingio šeimoje. Augo su seserimi. Mokėsi Kartenos pradžios mokykloje ir Kretingos gimnazijoje. Gimnazijoje tapo Žemaičių apygardos Kardo rinktinės partizanų ryšininku.
1948 m. rugpjūčio 11 d. su kitais Buganto kuopos partizanais prie Balsiškių kaimo pateko į MGB vidaus kariuomenės 24-ojo šaulių pulko kareivių ir MGB Kartenos, Skuodo, Salantų, Darbėnų ir Kretingos valsčių poskyrių stribų apsuptį. Susišaudymo metu žuvo netoli Kosto Ronkio sodybos.
Vardas įamžintas Kartenos kapinių koplyčioje bolševizmo aukoms atminti ir Balsiškių tipiniame atminimo ženkle.
Kaniutiškės
Kaniutiškės – buvęs kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Žaslių. Saugomas Kaniutiškių akmuo su ženklais.
Ežeronių valsčius
Ežeronių valsčius  – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Ežeronys.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai.
Paštys
Paštys – kelių ežerų Lietuvoje vardas:
Raseinių Raseiniai
Raseinių „Raseiniai“ – profesionalus krepšinio klubas iš Raseinių, rungtyniaujantis RKL pirmenybėse. Klubas įkurtas 2018 m.
Smailių dykuma
Smailių dykuma, dar vadinama Pirštuotąja dykuma, – Nambungo nacionaliniame parke, Vakarų Australijoje esanti dykuma su neįprastais gamtos dariniais. Čia stovi keli tūkstančiai klintinių kupolų, kylančių iki 5 metrų aukščio. Smailių dykuma buvo mažai žinoma iki 1960 m., kai ji buvo prijungta prie Nambungo nacionalinio parko.
Smailių dykumos susidarymas
Kalkakmenis susidaręs iš geldelių buvo vėjo atpūstas į šias vietoves. Tokiu būdu susidarė smėlio susimaišusio su kalkakmeniu kopos. Vėjai ir lietūs sutankino medžiagą, o ant kopų užaugę augalai neleido joms būti išpustytoms. Paskui šios kopos veikiamos erozijos ir vėjo gūsių tapo panašiomis į smailes.
thumb|centre|800px
Klevų Būda
Klevų Būda – buvęs kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 6 km į pietvakarius nuo Palomenės.
Anorgazmija
Anorgazmija – negebėjimas pasiekti orgazmo sąmoningos seksualinės veiklos metu. Anorgazmija gali būti įgimta, įgyta, psichologinio pobūdžio.
Anorgazmijos priežastys gali būti įvairios, kaip antai įgimtos anomalijos, taip pat ji gali atsirasti po chirurginio įsikišimo, lytinių organų infekcijų (pvz., gonorėjos), dėl stuburo sužalojimų, kai kurių medikamentų (pvz., antidepresantų, antipsichotikų) vartojimo. Po radikalios prostatektomijos (visiško prostatos pašalinimo) 37 % pacientų skundėsi negalintys pasiekti orgazmo, dar tiek pat vyrų nurodė, kad po operacijos orgazmo intensyvumas sumažėjo.
Kvasouka
Kvasòuka – agromiestelis vakarų Baltarusijoje, 15 km į pietus nuo Gardino. Apylinkės centras.
Patersonas
Gyventojai
Patersono tautinė sudėtis marga: 2010 m. 57,63 % miesto gyventojų buvo lotynoamerikiečiai, 34,68 % – baltieji, 31,68 % – juodaodžiai, 3,34 % – azijiečiai, 1,06 % – indėnai, 23,94 % – kitų rasinių grupių, 5,26 % – kelių rasių kilmės. XIX a. čia atvyko daug italų, airių, vokiečių, olandų, rytų europiečių, sirų, libaniečių. XX a. pr. atvyko daug juodaodžių iš Afrikos ir Karibų. Nuo XX a. vid. į Patersoną atsikėlė daug lotynoamerikiečių iš Puerto Riko, Peru (didžiausia perujiečių bendruomenė JAV), Kolumbijos, Dominikos Respublikos, Meksikos, Centrinės Amerikos. Patersone taip pat gyvena didžiausia turkų bendruomenė JAV, daug arabų (palestiniečių, sirų), čerkesų, karačiajų, čečėnų, dagestaniečių. Gausėja Bangladešo bengalų, albanų.
Lietuviai Patersone įsikūrė XIX a. pab. Jų 1914 m. buvo ~770, 1950 m. – ~1200. 1904 m. įkurta Susivienijimo lietuvių Amerikoje kuopa, 1905 m. – Šv. Onos pašalpinė draugija, 1909 m. – Lietuvių Romos katalikų susivienijimo Amerikoje kuopa, 1909 m. – Lietuvių piliečių nepriklausomas savišalpos klubas. XX a. pr. veikė lietuvių šalpos, darbininkų, Tėvynės mylėtojų kuopos.
Istorija
1791 m. Aleksandras Patersonas algonkinų žemėse, prie Paseiko krioklių, įkūrė malūną ir gyvenvietę, kuri pavadinta Naujojo Džersio gubernatoriaus Viljamo Patersono garbei. Netrukus čia susikūrė vienas svarbiausių pramonės perversmo centrų JAV. 1851 m. Patersonas tapo miestu. Iki XX a. vid. tai buvo svarbus pramonės centras – čia veikė tekstilės, vėliau – šilko, ginklų, lokomotyvų gamyklos. Patersonas tapo vienu svarbiausių imigrantų traukos centrų JAV.
Pasaulio korespondencinių šachmatų taurė
Pasaulio korespondencinių šachmatų taurė - tai ICCF, organizuojamos  pasaulio  šachmatų susirašinėjant taurės varžybos. Jos įprastai vyksta trimis etapais: ketvirtfinalių, pusfinalių, finalo turnyruose. Finalo nugalėtojas iškovoja pasaulio korespondencinių šachmatų taurę. Dviejų pirmųjų taurių nugalėtojas patekdavo į Pasaulio korespondencinių šachmatų čempionato finalą, vėliau į kandidatų turnyrus. Kiti finalų dalyviai, priklausomai nuo užimtos vietos, ar surinktų taškų, priimami į pasaulio čempionato kandidatų, pusfinalių, ar ketvirtfinalių turnyrus.
Korespondencinių šachmatų varžybų pasaulio taurei laimėti ketvirtfinalių ir pusfinalių nugalėtojai apdovanojami knygomis. Pasaulio taurės laimėtojas ir dalyviai, užėmę varžybų pasaulio taurei laimėti finale antrąsias ir trečiąsias vietas, apdovanojami atitinkamai aukso, sidabro ir bronzos medaliais bei piniginiais prizais.
ICCF organizuoja ir pasaulio korespondencinių šachmatų taurės varžybas veteranams.
Istorija
Antrosios pasaulio taurės varžybose dalyvavo 2103 žaidėjai. Jie 194 turnyruose (po 7-11 dalyvių) varžėsi dėl kelialapių į pusfinalius. Iš 16-kos pusfinalių, kuriuose (1974-1977) žaidė po 15-ka žaidėjų, nugalėtojai pateko į finalą, kuris vyko  1977-1983. Jame nugalėjo G.S. Nesis (SSRS) – 12,5 iš 16, o 2-4 vietas užėmė: V.M. Antonas (Rytų Vokietija), K.H. Mederis (Vakarų Vokietija) ir M. Lekrogas (Prancūzija) – po 11,5 tšk. ,
Atsiradus galimybei internetu žaisti šachmatų partijas, varžybų vykdymo būdas keitėsi. Pradžioje bandyta žaisti laiškais elektroniniu paštu:  taip buvo žaidžiamas 12-tos taurės finalas, prasidėjęs 2005 m..
Nuo 2004 m., žaidžiant 14 –osios taurės ketvirtfinalius, pradėtas naudoti serveris, o 2008 m. jau naudotas žaidžiant 11-osios taurės finalą. .
Nuo 2008 m. ICCF organizuoja ir veteranų pasaulio taurės varžybas.
Pasaulio taurės turnyrų ypatumai
Dalyvių patenkančių į pusfinalį kiekis priklauso nuo bendro dalyvių skaičiaus ketvirtfinaliuose. Pusfinaliuose 1-ąją vietą užėmę dalyviai patenka į taurės finalinį turnyrą.
Nors kiekvienam žaidėjui vienu metu leidžiama dalyvauti neribotame ketvirtfinalių kiekyje, tačiau iš jų jis gali patekti tik į du to paties čempionato pusfinalius ir tik į vieną finalą.
Atranka
Dalyviai skirstomi į ketvirtfinalius bei pusfinalius, prisilaikant kiek galima daugiau atsitiktinės tvarkos, bet atsižvelgiama ir į geografinį žaidėjų išsibarstymą, turimą kvalifikaciją bei reitingą.
Lietuvos šachmatininkų pasiekimai
Finaluose dar žaidė: Robertas Sutkus, penktosios Taurės varžybose, užėmęs  6-ąją  vietą (6,5 tšk. iš 11) , Visvaldas Šaltis ketvirtojoje, užėmęs 7-ąją (9 tšk.), Gediminas Voveris - 21-ojoje 12-ąją  (7,5 tšk. iš 12) ,  Valentinas Partikas - septintojoje 16-ąją ( 4,5 tšk. iš 16).
Dar 8 šachmatininkai iš Lietuvos žaidė pusfinaliuose.
Margeliai (Kaišiadorys)
Margeliai – buvęs kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Žiežmarių.
Alexandra Shipp
Alexandra Shipp (g. 1991 m. liepos 19 d. Finikse, Arizonoje, JAV) – amerikiečių aktorė. Kaip aktorė, Shipp yra geriausiai žinoma kaip KT Rush visame pasaulyje išpopuliarėjusiame britų seriale „House of Anubis“. Ji taip pat prisidėjo prie filmo „Alvinas ir burundukai 2“ bei žinomų amerikietiškų serialų kaip „Sukeisti gyvenimai“ (Switched at Birth) ir „Victorious“ kūrimo. Alexandra vaidino muzikinio žanro filme „Būgnininkai 2“ (Drumline: A New Beat). Taip pat vaidino biografiniame, 2001 m. žuvusios dainininkės Aaliyah filme „Aaliyah: The Princess of R&B“. Alexandra vaidins komiksų knygos Iks-Menai veikėją Aurorą Monro / Audrą naujame 2016 metų filme „Iksmenai: Apokalipsė“.
Shipp užaugo Finikse, Arizonoje. Būdama jauna ji vaidino įvairiuose spektakliuose ir susipažino su savo vadybininke būdama keturiolikos. Jos pati pirma perklausa buvo kanalui „Nickelodeon“. Alexandra išvyko į Los Andželą būdama 17, turėdama planų savo aktorės karjeroje.
Graikijos futbolo varžybos 2014–2015 m.
Graikijos futbolo varžybos 2014–2015 m.
Loughgall FC
Laugolo FC – Šiaurės Airijos futbolo klubas iš Laugolo.
Istorija
1967 m. įkurtas klubas. Ilgą laiką žaidė regioninėse lygose. Vėliau pateko į antrą pakopą.
Aukščiausioje šalies lygoje debiutavo 2004 m. Joje ilgam įsitvirtinti nepavyko ir po trijų sezonų iškrito į žemesnę pakopą.
Nuo 2007–2008 m. sezono rungtyniavo NIFL Championship (antra pakopa), o 2022–2023 m. tapo NIFL Championship nugalėtojais.
Nuo 2023–2024 m. rungtyniavo NIFL Premiership (aukščiausioji lyga).
Šiaurės Airijos pirmenybėse
Šaltiniai:
Bendruomenė (reikšmės)
Bendruomenė:
I. Šimonytės ministrų kabinetas
Ingridos Šimonytės ministrų kabinetas – 18-asis Lietuvos vyriausybės kabinetas nuo nepriklausomybės atkūrimo 1990 m.
Istorija
Antrojo 2020 m. Seimo rinkimų turo naktį, suskaičiavus rezultatus, buvo išplatinta deklaracija apie centro-dešinės koaliciją tarp Tėvynės sąjungos – Lietuvos krikščionių demokratų, Liberalų sąjūdžio ir Laisvės partijos. Politinės jėgos įsipareigojo pradėti derybas, kurios truko dvi savaites ir baigėsi sėkmingai – partijos lapkričio 9 d. pasirašė koalicinę sutartį.
Girnikai (Šiauliai)
Girnikai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 6 km į vakarus nuo Bubių. 1 km į šiaurės vakarus nuo kaimo stūkso Girnikų piliakalnis, pietuose – Ventos-Dubysos kanalas. Pasiekiamas nuo kelio Kurtuvėnai – Viekvedžiai nuo Rimučių pasukus link Girnikų kalno.
I. Šimonytės ministrų kabinetas
Istorija
Lapkričio 18 d. pristatytą kabineto sudėtį prezidentas su pakeitimais patvirtino gruodžio 7 d. Tai labiausiai lyčiu balansu subalansuotas ministrų kabinetas Lietuvos istorijoje: jame, iki tol, kol atsistatydino švietimo, mokslo ir sporto ministrė Jurgita Šiugždinienė, dirbo septynios moterys (47%) ir aštuoni vyrai (53%). Balansas po naujojo ministro Gintauto Jakšto prisaikdinimo pasikeitė santykiu (60-40%).
Girnikai (Šiauliai)
miniatiūra|left|150px|Koplytėlėmis aptaisyta Girnikų pušis
I. Šimonytės ministrų kabinetas
Istorija
Įgaliojimus veikti vyriausybė gavo gruodžio 11 d.
Girnikai (Šiauliai)
Etimologija
Legenda pasakoja, kad aplink kalną riogsoję daug didelių akmenų. Žmonės juos ėmę girnoms daryti, todėl ir vietovė pavadinta Girnikais.
Istorija
TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės Bubių tarybiniam ūkiui.
I. Šimonytės ministrų kabinetas
Kabinetas
18–ąjame ministrų kabinete dirba:
Baltijos futsal lyga
Baltijos futsal lyga (Baltic Futsal League) – naujos futsal klubų komercinės varžybos, kuriose dalyvauja 8 komandos iš Estijos, Latvijos, Lietuvos, Rusijos ir Baltarusijos.
Pirmosios, ir kol kas paskutinės, varžybos vyko nuo 2019 m. spalio iki 2020 m. balandžio. Varžybų formatas – vienas varžybų ratas tarp 8 komandų, viso 28 rungtynės.
Vienas iš iššūkių buvo sudaryti tokį varžybų tvarkaraštį kuris tiktų visų šalių dalyviams, nes kiekvienos šalies nacionaliniai čempionatai vyko labai skirtingu metų laiku.
Turnyras buvo ruošiamas kaip produktas žiniasklaidai, buvo tikimasi pritraukti rėmėjų, reklamos agentūrų ir pasiekti TV auditoriją. Pirmoji „Baltijos futsal lygos“ spaudos konferencija vyko 2019 m. gegužės 14 d. Sankt Peterburge, lygos organizatoriai – MTÜ Baltic Futsal League. Lyga siekė skatinti klubų augimą ir didins patirtį, ateityje planuodama išplėsti lygą, ir pritraukti dalyvių iš daugiau šalių.
Dalyviai
Turnyre varžėsi aštuonios komandos:
Raptė
Raptė arba Raptis – upė Nepale ir Indijoje; Gogros (Gangos baseinas) kairysis intakas. Prasideda Himalajuose, siauru tarpekliu kerta Šivaliko kalnus. Žemupyje teka Indo-Gangos lyguma.
Vasarą smarkiai patvinsta. Upės vanduo naudojamas drėkinimui. Raptė laivuojamas nuo Gorahpuro Indijoje.
Baltijos futsal lyga
Rezultatai
Pirmas turas
Antras turas
Trečias turas
Penktas turas
Šeštas turas Vyks 2020 m. kovo 14-18 dienomis. Septintas, finalinis turas Vyks 2020 m. balandžio 11 dieną Taline.
Turnyro lentelė
''atnaujinta 2020 m. vasario 29 d.''
2020–2021 m. sezonas
Kovo 1 d. posėdyje Taline buvo pristatyti antrojo lygos sezono planai bei taisyklių pataisos. Dalyvauti yra susidomėję 12 klubų iš 9 šalių. Varžybos vyktų 22 turais, viso įvyktų 132 rungtynės tarp spalio ir balandžio mėnesių.
Dėl COVID-19 pandemijos antrojo sezono pradžia buvo nukelta nuo 2020 m. spalio mėn. į 2020 m. gruodžio mėn.
Buvo kalbama kad dalyvių skaičius padidės bei geografinė padėtis prasiplės, tačiau lapkričio 28 d. išplatintame dalyvių sąraše buvo 8 komandos, po dvi iš Estijos, Latvijos, Lietuvos ir po vieną iš Baltarusijos ir Ukrainos. Septyni dalyviai liko tie patys, o Rusijos atstovą pakeitė Ukrainos komanda.
Gruodžio pradžioje COVID-19 užkrėtimų skaičius smarkiai padidėjo, ir 2020 m. gruodžio 8 d. organizatoriai išplatino pranešimą kad sezono pradžia nukeliama į 2021 m. balandžio mėn. Tolimesnių pranešimų nebuvo, turnyras neįvyko.
Naujalaukis (Kaišiadorys)
Naujalaukis – buvęs kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Palomenės, prie nedidelio kairiojo Lomenos intako, priešais Bagdoniškes.
Nevešas
Nevešas − miestas San Tomė ir Prinsipėje, San Tomės saloje; Lembos rajono administracinis centras.
Nevešas yra uostas su išvystyta pramone. Nevešas yra trečias pagal gyventojų skaičių miestas po San Tomės ir Trindadės.
Neveše yra mokyklos, kolegijos, licėjus, gimnazija, bažnyčios ir keletas miesto aikščių.
Panevėžiuko kapinės
Panevėžiuko kapinės – veikiančios kapinės Panevėžiuke, Babtų seniūnijoje, Kauno rajone, už 2,5 km į šiaurę nuo automagistralės. Įsikūrusios kylančiame šlaite prie Nevėžio gatvės (kelio ). Užimamas bendras plotas – 1,9 ha. Kapinės suskaitmenintos. miniatiūra|220px|left|Pagrindinai vartai
Panevėžiuko kapinėse palaidoti:
Abraominės religijos
Abraominės religijos – religijų grupė, kuriai priklauso šios religijos: judaizmas, krikščionybė, islamas, bahajų tikėjimas, babizmas, druzai, mandeizmas, rastafariai, samaritiečiai, šabakizmas, jazdanizmas. Jos savo tikėjimo protėviu laiko Abraomą – žmogų, pagal Biblijos pasakojimą, iškeliavusį iš savos šalies, kad įvykdytų Dievo valią.
Pastarųjų religijų pasekėjams priskiriami 55 % žmonijos populiacijos. Islamas (23 %), krikščionybė (32 %) daugiausia išpažinėjų turinčios religijos (2010 m. duomenimis).
Paklupinės malūno tvenkinys
Paklupinės malūno tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Plungės rajone, 6,5 km į pietryčius nuo Šateikių. Sudarytas užtvenkus Mišupės upę (Minijos intakas) 28,5 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,18 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 105,9 m. Krantai aukštoki, beveik ištisai apaugę medžiais ir krūmynais. Rytinis tvenkinio galas užpelkėjęs. Aplinkui plyti pievos ir krūmynai. Šalia įsikūręs Vydeikių kaimas.
Goriškė
Goriškė – viensėdis Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 10 km į pietus nuo Bubių, prie kelio Bazilionai–Pašiaušė.
San Tomė ir Prinsipės demografija
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie San Tomė ir Prinsipės demografiją.
thumb|right|240px|San Tomė ir Prinsipės populiacijos augimas 1961 - 2003 m. Gyventojų skaičius pateikiamas tūkstančiais
Gyventojų skaičius: 212 679 (2010 m. apskaičiavimai)
Struktūra pagal amžių: Amžiaus mediana:
Metinis populiacijos prieaugis: 3,093 % (2010 m. apsk.)
Gimstamumas: 38,54 gimimo/1000 gyv. per metus (2010 m. apsk.)
Mirtingumas: 5,8 mirtys/1000 gyv. per metus (2010 m. apsk.)
Migracija (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): -1,81 migranto/1000 gyv. (2010 m. apsk.)
Miestuose gyvenančių žmonių procentas: 61 % (2008 m. apsk.)
Lyčių pasiskirstymas:
Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus: 37,12 mirusiųjų/1000 gimimų (2010 m. apsk.)
Vidutinė gyvenimo trukmė:
Vyresnių nei 15 metų žmonių raštingumas:
Miokarditas
Miokarditas – miokardo uždegimas, kurį sukelia tiesioginis infekcinio agento poveikis miokardui ar autoimuninės reakcijos, veikiant infekciniam ar neinfekciniam agentui.
Miokarditas, dar vadinamas uždegimine kardiomiopatija, yra širdies raumens uždegimas. Simptomai gali būti dusulys, krūtinės skausmas, sumažėjęs gebėjimas sportuoti ir nereguliarus širdies plakimas. Problemų trukmė gali skirtis nuo valandų iki mėnesių. Komplikacijos gali būti širdies nepakankamumas dėl išsiplėtusios kardiomiopatijos arba širdies sustojimas.
Miokardo uždegimą gali sukelti grįžtamas ir (arba) negrįžtamas toksinis, išeminis ar mechaninis sužalojimas, su vaistais susijęs uždegimas, transplantato atmetimas ar kitos imuninės reakcijos.
Paplitimas
Vaikai miokarditu serga retai. Jei sergama lengvai, jis gana dažnai nenustatomas. Tačiau kūdikiams liga gali baigtis mirtimi. Kita vertus, neretai pasitaiko miokardito hiperdiagnostika – net 50% atvejų, įtarus miokarditą, vėliau išryškėja kita liga.
Etiologija
Dažniausiai (apie 50% visų atvejų) vaikai serga virusiniu miokarditu. Jį sukelia Koksakio (Coxsackie) B grupės virusas (dažnas ir pavojingas), gripo virusas, adenovirusas, ECHO virusas, citomegalo virusas, Epšteino-Bar virusas ir kiti. Ūminį miokarditą gali sukelti bakterijos: β hemolizinis A grupės streptokokas (skarlatininis miokarditas), Corynebacterium diphtheriae (difterinis miokarditas), Borrelia burgdorferi (sergant Laimo liga), stafilokokas, enterokokas (sergant sepsinėsmis ligomis, ypač bakteriniu endokarditu). Miokarditą gali sukelti pirmuonys (toksaplazminis miokarditas), mikoplazmos, chlamidijos. Galima neinfekcinė ūminio miokardito etiologija, sergant kolagenozėmis, apsinuodijus (švinu, smalkėmis). Neinfekciniams miokarditams dauguma autorių priskiria idiopatinį Fidlerio (Fiedler) miokarditą.
Pagal atliktus skrodimus 1–9 % visų pacientų turėjo miokardo uždegimo požymių. Jauniems suaugusiesiems iki 20% visų staigios mirties atvejų yra miokarditas.
Patogenezė
Patogenezės mechanizmas priklauso nuo įvairių miokardito etiologinių veiksnių, taip pat nuo makroorganizmo rektyvumo. Skiriamos šios miokarditų patogenezės mechanizmų grandys:
Dabar pripažinta virusinio miokardito patogenezė turi tris skirtingas fazes: viruso replikacija, autoimuninis miocitų pažeidimas ir išplitusi kardiomiopatija.
Simptomai
Pagrindinių miokardito simptomų genezė priklauso nuo proceso vietos ir išplitimo miokarde. Širdies veiklos nepakankamumas paprastai reiškiasi, kai sergama sunkia miokardito forma; tuomet jis susijęs su susilpnėjusiomis miokardo kontrakcinėmis savybėmis. Rečiau širdies veiklos nepakankamumas išryškėja dėl santykinio mitralinio vožtuvo nepakankamumo, kai pažeidžiami speniniai raumenys. Sergantiems miokarditu širdies ritmas ir laidumas sutrinka dėl miokardo laidžiųjų audinių pažeidimo ir sutrikusios elektrolitų pusiausvyros. Vyresni vaikai, sergantys miokarditu, gali skųstis širdies skausmu. Tai aiškinama intrakardinių nervų pažeidimu, taip pat miokardo išemija ir hipoksija, kuri atsiranda dėl vaskulito ir koronarito.
Neretai kūdikiai ir vaikai serga mioperikarditu. Vyresniems vaikams ir paaugliams miokardito eiga gali būti besimptomė ir vėliau reiškiasi kaip idiopatinė dilatacinė kardiomiopatija.
Patologinė anatomija
Sergančiojo bet kuria miokardito forma miokardas būna ištižęs, jo piešinys margas, širdies ertmės gana dažnai išsiplėtusios, jose gali būti trombų. Kai yra sepsinis karditas, miokarde susidaro smulkių abscesų, kartais prasideda pūlinis perikarditas. Lėtiniam miokarditui būdinga miokardo (ypač kairiojo skilvelio) hipertrofija, kardiosklerozė. Mikroskopiškai skiriami uždegiminis-infiltracinis, distrofinis, vaskulitinis ir mišrus miokardito tipai. Sergant ūminiu miokarditu, vyrauja alteracija ir eksudacija, ryški ląstelinė infiltracija. Lėtiniam ir intrauminiam miokarditui būdinga proliferacija (hipertrofija, sklerozė), distrofija ir kalcifikacija, o ląstelinė infiltracija negausi. Panašiai gali pakisti ir širdies laidžioji sistema, taip pat vainikinės kraujagyslės. Kartais sergančiajam miokarditu būna kitų organų uždegiminių pakitimų (meningoencifalitas, hepatitas, pneumonija). Tai rodo generalizuotą virusinę infekciją. Taip pat kartu gali būti tromboembolija (plaučių, blužnies, smegenų) ir padidėjusi užkrūčio liauka.
Klasifikacija
'''Vieningos miokardito klasifikacijos nėra. Pediatrams patartina naudotis šia klasifikacija:'''
Mikroskopiškai skistomi į šiuos tipus:
Klinika
Idiopatinis Fidlerio miokarditas:
Ypač sunkus idiopatinio miokardito variantas, kai būna pažeistas miokardo intersticinis audinys, ryškus nekrozinis procesas. Vaikai šiuo miokarditu serga retai.
Ūminis encefalomiokarditas
Naujagymiai gali sirgti Koksakio B viruso sukeltu ūminiu (neretai – žaibiniu) encefalomiokarditu (naujagymių skyriuose pasitaiko nedidelių ligos protrūkių). Liga reiškiasi karščiavimu, ryškiu širdies veiklos nepakankamumu, dusuliu, cianoze, ūžesiu širdyje, siūliniu pulsu, tachikardija (neatitinkančia karščiavimo laipsnio), galopo ritmu, santykiniu mitralinio vožtuvo nepakanamumu dėl širdies išsipėtimo, acidozės, šoku. Tiriant rentgenu, randamas išsiplėtęs širdies šešėlis, plaučių edemos reiškinių. EKG galima nustatyti sinusinę tachikardiją, sumažėjusį voltažą, ST segmento ir T dantelio pakitimų, kartais diagnozuojama aritmija.
Virusinis miokarditas
Kūdikiai ir vaikai iki 3 metų dažniausiai serga įgytu ūminiu ar poūminiu virusiniu miokarditu, kuriam būdingas širdies veiklos nepakankamumas. Pradėjus gerėti būklei po ūminės respiracinės virusinės infekcijos ar praėjus 1-2 savaitėms po ligos, vaikas pasidaro vangus, abejingas, suglebęs, irzlus, netenka apetito, stena naktimis, kartais vemia, jo oda įgauna pilkai cianozinę spalvą. Kai kuriems kūdikiams atsiranda cianozė, sujaudinimas, traukulių priepoliai, hemiparezė (paprastai sergantiems Koksakio B viruso sukeltu encefalomiokarditu). Vėliau išryškėja dusulys, tachikardija ar bradikardija, embriokardija, aritmija, sumažėja diurezė, padidėja kepenys, atsiranda karkalų plaučiuose; padarius krūtinės ląstos rentgenogramą, nustatoma kardiomegalija. Širdies tonai (ypač I viršūtinėje) paduslėja, gali atsirasti galopo ritmas, nepastovus sistolinis ūžesys. Arterinis kraujospūdis sumažėja. Dėl progresuojančio širdies veiklos nepakankamumo ligonis gali mirti. Vyresni vaikai ūminiu miokarditu serga daug rečiau, ir jų ligos eiga esti lengvesnė. Jie skundžiasi greitu nuovargiu, širdies plakimu, širdies ir pilvo skausmu. Būna išsiplėtusios širdies ribos, kartais nelabai ryškūs širdies veiklos nepakankamumo simptomai, kolapsas, EKG ir rentgenogramos pakitimų.
Lėtinis miokarditas
Diagnostika
thumb|upright=1.4|Difuzinė ST pakilimas jaunam vyrui dėl miokardito ir perikardito Miokarditui diagnozuoti svarbūs yra elektrokardiografinio, rentgeninio ir echokardiografinio tyrimų duomenys.
Sergančiojo ūminiu miokarditu EKG registruojamas sumažėjęs QRS kompleksų voltažas visose derivacijose, pakilęs ar nusileidęs ST segmentas, suplokštėjęs arba neigiamas T dantelis V5-6 derivacijose, gilus Q danteliai; taip pat gali būti ritmo ir laidumo sutrikimų (ekstrasistolija, antrioventrikulinė ir kairiosios Hiso pluošto kojytės blolada, rečiau – sinoaurikulinė blokada, paroksizminė tachikardija).
Lėtiniam miokarditui būdinga aukštas arba žemas QRS kompleksų voltažas, Hiso pluošto kojyčių blokados, kairiojo arba abiejų skilvelių bei prieširdžių hipertrofija, miokardo išemija, pailgėjęs QT intervalas, įvairūs širdies ritmo ir laidumo sutrikimai. Sergant mioperikarditu, gali būti pakilęs ST segmentas.
Tiriant rentgenu, nustatoma išsiplėtusios širdies ribos (ligos pradžioje širdies šešėlis rentgenogramoje gali būti nepakitęs), veninė plaučių stazė, sumažėjusi ar normali sistolinių ir diastolinių judesių amplitudė.
Echokardiografiškai diagnozuojamos miokardito formos, kurios reiškiasi ryškiai sutrikusiais kairiojo skilvelio susitraukimais. Nustatoma kairiojo skilvelio dilatacija, susilpnėję širdies sienų judesiai, kartais perikardo ertmėje aptinkama skysčio.
Sergant miokarditu, laboratoriniai tyrimų duomenys gali būti nepakitę, bet kartais randama požymių, būdingų virusinei ar bakterinei infekcijai: leukocitozė, neutrofilų formulės nuokrypis į kairę, padidėję ENG, C reaktyvusis baltymas kraujo serume, disproteinemija, padidėję antistreptolizinio ir antistreptohialuronidazės titrai. Tikslinga daryti virusologinį tyrimą bei nustatyti transaminazių aktyvumą, laktatdehidrogenazės ir kreatinfosfatazės kiekį. 50-60% vaikų, sergančių ūminiu miokarditu, randami dideli IgM titrai prieš Koksakio virusą; tai būdinga ir 5-10 metų vaikams, turintiems idiopatinę dilatacinę kardiomiopatiją.
Tiksliai miokarditas diagnozuojamas, atlikus endomiokardo biopsiją širdies kateterizacijos metu – 50% vaikų, kuriems kliniškai įtartas miokarditas, po endomiokardo biopsijos nustatoma kita liga.
Tikslus miokardito paplitimo dažnis taip pat nežinomas, bet nustatyta, jog labiausiai paplitusi etiologinė priežastis yra virusinė infekcija. Modernių metodikų pagalba specifinius virusinius patogenus galima diagnozuoti tiriant širdies raumenį laboratorijoje. Endomiokardo biopsijos pagalba dažniausiai yra išskiriami B19 parvoviruso ir adenoviruso genomai
Įrodyta, kad širdies magnetinio rezonanso tomografija (cMRI arba CMR) yra labai naudinga diagnozuojant miokarditą, vizualizuojant miokardo uždegimo žymenis.
Gydymas
Miokardito gydymas vis dar yra problemiškas ir gali priklausyti nuo etiologinės diagnozės, kad būtų galima atskirti infekcinę nuo imuninės ligos.
Pirmomis ligos savaitėmis skiriamas griežtas lovos režimas (iki išnyks EKG pokyčiai).
Žmonės, kurie nereaguoja į įprastą terapiją, gali būti kandidatai į „tiltinį gydymą“ kairiojo skilvelio pagalbiniais prietaisais. Širdies transplantacija skirta žmonėms, kuriems nepavyksta pagerėti taikant įprastą terapiją.
Ekstrakorporinis membranos prisotinimas deguonimi gali būti naudojamas tiems, kuriems artėja širdies sustojimas.
Prognozė
50–70 % naujagymių, susirgusių žaibine miokardito forma, miršta. Vaikų letališkumas nuo miokardito siekia 25 %. Vyresni vaikai gali visiškai pasveikti; kartais jiems lieka nepavojingų ritmo sutrikimų (dažniausiai ekstrasistolija). Miokarditas gali pereiti į dilatacinę kardiomiopatiją. Lėtinio miokardito prognozė neretai bloga, nes prasideda kardiosklerozė, miokardo hipertrofija, sutrinka širdies ritmas ir laidumas.
Dispanserizavimas
Persirgęs ūminiu miokarditu vaikas dispanserizuojamas 2–3 metams. Užsiiminėti fizine kultūra parengiamojoje grupėje galima po 1–1,5 metų. Profilaktiškai neskiepijama 3–5 metus. Jei liga pereina į lėtinę formą, kas 3–6 mėnesius būtina užrašyti EKG, kas 6–12 mėn. daryti krūtinės ląstos rentgenogramą. Vaikų kardiologas tokį ligonį turi stebėti ir tikrinti 3–4 kartus per metus iki paauglystės.
Pašušvio kapinynas
Pašušvio kapinynas (Švedkapiai) – senovinių kapaviečių sankaupa vidurio Lietuvoje, Kėdainių rajone, greta Pašušvio, Šušvės kairiojo kranto kalvoje, į vakarus nuo Plinkaigalio piliakalnio; buvęs respublikinės reikšmės archeologinis paminklas.
Rasta griautinių ir degintinių kapų bei įvairių įkapių: daugiausia V-VIII a. žalvario ir sidabro papuošalų (pergniaužtinių ir užriestiniais galais antkaklių, nuokamienių ir ritininių smeigtukų, žiedinių, pasaginių, lankinių segių, storagalių apyrankių), geležinių darbo įrankių, buities reikmenų.
Katakas
Katakas  – miestas rytų Indijoje, netoli Mahanadės deltos, pramoninis, prekybinis Orisos valstijos centras. Svarbus transporto mazgas (plentų ir geležinkelių sankirta). Tekstilės, maisto pramonė. Žemės ūkio srities prekybinis taškas. Tradiciniai amatai (kaulo ir rago raižyba, sidabrakalystė). Orisietiškų filmų industrijos centras. Veikia Ravenšou universitetas (įk. 1868 m. kaip koledžas, univ. nuo 2006 m.), taip pat teisės, Šri Šri Ravi Šankaro universitetai, technologijų institutai, medicinos, žemės ūkio tyrimų centrai. Veikia Subhašo Čandros Bosės, jūreivystės muziejai, Anapurnos teatras. Už 8 km nuo miesto yra senovinė Barbaračio pilis. Taip pat yra deivės Čandikos, Šivos Dhabalešvaros šventyklos, sikhų gurudvara, mogolų laikų mečetė.
94 % gyventojų – hinduistai, 5 % – musulmonai, 1,3 % – krikščionys. Dauguma gyventojų – orijai.
2023 m. pasaulio tekvondo čempionatas
2023 m. pasaulio tekvondo čempionatas – 26-ais pasaulio tekvondo čempionatas, kuris vyko Baku, Azerbaidžane.
Rusonių Gojus
Rusonių Gojus – buvęs kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Rumšiškių, piečiau Rusonių, šalia Moteros upelio.
2023 m. pasaulio tekvondo čempionatas
Dalyvaujančios šalys
921 sportininkai iš 144 šalių registruoti dalyvavimui 2023 m. čempionate:.
Dharminės religijos
Pastarųjų religijų pasekėjams priskiriami 22 % žmonijos populiacijos. Budizmas (7 %), hinduizmas (15 %) bene daugiausia išpažinėjų turinčios religijos (2010 m. duomenimis).
2023 m. pasaulio tekvondo čempionatas
Rusijos ir Baltarusijos dalyvavimas
Reaguojant į 2022 m. Rusijos invaziją į Ukrainą iš tarptautinio sporto varžybų buvo pašalinti Rusijos ir Baltarusijos sportininkai. 2023 m. pradžioje įvairios sporto šakų federacijos pradėjo skelbti apie apribojimų panaikinimą ir sportininkų iš Rusijos ir Baltarusijos sugražinimą. 2023 m. balandžio 3 d. paskelbta jog sportininkams iš Rusijos ir Baltarusijos bus leista dalyvauti čempionate po neutralia vėliava. Protestuodama prieš leidimą Rusijos ir Baltarusijos sportininkams dalyvauti čempionate iš turnyro pasitraukė Ukrainos rinktinė.
Naudupis
Naudupis – nedidelis 3,7 km ilgio upelis Kauno rajone, priklausantis Nemuno mažųjų intakų (su Nemunu) baseinui. Įteka dešiniajame krante, 171,0 km atstumu nuo pastarojo žiočių, apie 3,7 km į pietryčius nuo Seredžiaus.
Naudupis prasideda ties Ručkonių kaimu, atviroje vietovėje. Čia, dirbamuose laukuose, teka ištiesinta vaga, toliau pietryčių kryptimi vingiuoja natūralia krūmokšniais apaugusia vaga, leidžiasi žemyn miškingu šlaitu link Nemuno. Iš vakarų pusės aplenkęs Stanislavos kaimą, upelis žemupyje betoniniu vamzdžiu kerta plentą. Kelyje ši vieta pažymėta upėvardžio kelio ženklu. Natūrali Naudupio tėkmė už 400 m nuo kelio sankasos potvynių užliejama lyguma pasiekia Nemuną.
Įsikūrusios gyvenvietės: Ručkoniai, Stanislava, Skrebenai.
Upėvardis Naũdupis kildinamas nuo žodžio naudà („turtas, laimikis, vertingas dalykas, javai“).
Tvirbutupis
Tvirbutupis – nedidelis upelis Jurbarko rajone, Nemuno intakas, srūvantis už 2 km į rytus nuo Veliuonos, Panemunių regioninio parko ribose.
Tvirbutupis teka Nemuno mažųjų intakų baseine. Įteka Nemuno dešiniajame krante, 159,8 km atstumu nuo pastarojo žiočių. Vandentakio kodas LR upių klasifikatoriuje – 10011930. Upelio ilgis – 3,4 km, baseino plotas – 2,0 km².
Upėvardis kildinamas nuo asmenvardžio Tvìrbutas.
Londono Sičio oro uostas
Londono Sičio oro uostas  – Jungtinės Karalystės tarptautinis oro uostas. Jis įsikūręs 11 km į rytus nuo Londono centro bei dar arčiau Canary Wharf rajono, taip esant arčiausiai dviejų pagrindinių Londono miesto finansinių centrų. 2017 m. oro uostas aptarnavo virš 4,5 mln. keleivių. Londono Sičio oro uostas pagal keleivių ir orlaivių judėjimų apimtis yra 5-as Londone (po Hitrou, Gatviko, Stanstedo ir Lutono) ir 14-as visoje Jungintėje Karalystėje.
Skrydžius vykdančios aviakompanijos ir jų kryptys
{| class="wikitable"
British Airways skrydžiai iš Londono Sičio oro uosto į Niujorko JFK oro uostą vyksta su sustojimu Šenono oro uoste papildyti lėktuvą kuru. Taip yra dėl orlaivio svorio apribojimų kylant Londono Sityje. Šio sustojimo metu taip pat atliekama JAV muitinės ir pasienio kontrolės patikra, dėka ko keleiviams atvykus į Niujorko JFK oro uostą nereikia atlikti tų pačių procedūrų iš naujo. Pastebėtina, kad nors skrydis ir vyksta per Šenono oro uostą, bilieto tiesioginiam skrydžiui į jį iš Londono įsigyti negalima.
Paštys (Utenos r., Daugailių sen.)
Į Paštį pietvakariuose įteka Indraja (Taurakšnė), o rytuose išteka Indraja (Akmena) į Indrajų ežerą (Šventosios baseinas).
Į rytus nuo Paščio yra Taukelių kaimas. Veikia kaimo turizmo sodyba.
Dauningo gatvė 10
thumb|right|250px|Dauningo gatvė 10 įėjimas Dauningo gatvė 10 – Jungtinės Karalystės ministro pirmininko rezidencijos Londone adresas.
Ši rezidencija yra Londono centre, Vestminsterio rajone. Rezidencija įrengta seniau nei prieš 300 metų, čia įkurta apie 100 kambarių. Trečiajame pastato aukšte yra ministro pirmininko oficialus kambarys, o rūsyje įrengta virtuvė. Kitose pastato vietose yra darbo, susitikimų kambariai, įvairios salės, kuriose dirba ministrų kabineto nariai, priimami svečiai ar kitų šalių vadovai. Nuo šios rezidencijos 1,2 km atstumu yra Bakingamo rūmai, netoliese ir Vestminsterio rūmai.
Šiuo adresu buvusius 3 namus karalius Jurgis II pasiūlė kaip dovaną grafui Robertui Volpoliui 1732 m. R. Volpolis sutiko priimti dovaną su sąlyga, kad pastatas priklausys iždo lordui. R. Volpolis teises sujungti tris namus ir įrengti pagrindinį 10 numeriu pažymėtą namą suteikė architektui Viljamui Kentui.
Nepaisant savo dydžio bei patogios vietos, šioje rezidencijoje gyveno tik keli pirmieji JK premjerai. Per istoriją šį pastatą, kurį brangu išlaikyti bei prižiūrėti, buvo kelis kartus planuojama nugriauti, tačiau laikui bėgant rezidencijos svarba ir simbolinė reikšmė tik didėjo. 1985 m. Margaret Tečer šią rezidenciją pavadino „vienu brangiausių brangakmenių šalies istorijoje“.
Šiuo metu Dauningo gatvės 10 numeriu pažymėtas pastatas yra šalies vyriausybės nuosavybė.
Rukainių miškas
Rukainių miškas – miškas Lietuvoje, Vilniaus rajone, 10 km į pietryčius nuo Naujosios Vilnios, tuoj į rytus nuo Rukainių. Priklauso Vilniaus miškų urėdijai (Rukainių girininkijai). Apima 24 km² plotą.
Būdingas banguotas paviršius. Dirvožemiai velėniniai jauriniai ar jauriniai priesmėliai bei smėliai. Mišku teka Vilnios intakas Kena su savo intakais – Kuosine, Rukaine, Svyruonėle, Vaičia.
Medynai:
Jaunuolynai sudaro 35 % medynų, pusamžiai medžiai 63 %, pribręstantys 2 %.
Rukainių miške gausu grybų, uogų, vaistažolių. Dalis miške esančio Kenos slėnio yra paskelbta Kenos hidrografiniu draustiniu.
Rukainių miško 71 ir 73 kvartaluose aptikti Mūrininkų pilkapiai. Miške esančios gyvenvietės: Rukainiai, Bruškiškės, Kryžkelis, Pavaičys, Šinkalaukis, Čepurniškės, Mūrininkai, Padvarninkai, Tribilai, Pasvirė, Kijonys, Ropėnai, Kuosinė.
Kavaličai
Kavaličai – agromiestelis pietų Baltarusijoje, 15 km į pietryčius nuo Staryja Darohų.
Istorija
XIX a. priklausė Babruisko apskričiai.
Pietų Italijos albanai
Pietų Italijos albanai  – pietryčių Italijoje gyvenanti etnolingvistinė albanų grupė, daugiausiai gyvenanti Sicilijos, Kalabrijos, Apulijos, Abrucų, Molizės regionuose. Dauguma jų persikėlė į Italiją nuo XV iki XVIII a., kuomet Osmanų imperija įsiveržė į Albanijos teritoriją.
Kultūrą lemia pagrindiniai kalbos, religijos, tradicijų, papročių, meno ir gastronomijos bruožai. Gaminami Strangujët (kukuliai), Bukë (duona), Të plotit (saldus pyragas), Likëngë (dešrėlės su pankolio sėklomis). Dauguma Italijos albanų yra Romos katalikai.
Lesterio aikštė
miniatiūra|240x240px|Lesterio aikštė Lesterio aikštė – aikštė Londone, pavadinta Lesterio miesto garbei.