cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Venesenas
Konta Veneseno gyventojams nereikėjo mokėti mokesčių Prancūzijos valdovui, eiti karinės tarnybos, todėl į čia kėlėsi daug gyventojų, ypač, žydų. 1663, 1668 ir 1768–1774 m. į Veneseną buvo įsiveržusi Prancūzijos kariuomenė. 1791 m. Prancūzijos revoliucionieriai privertė Konta Veneseno gyventojus paskelbti plebiscistą ir prisijungti prie Prancūzijos. Iš teritorijos sudarytas Vokliūzo departamentas. Šventasis Sostas aneksijos formaliai nepripažino iki 1814 m.
Žingsniai naktį
„Žingsniai naktį“ – 1962 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas meninis filmas. Istorinė drama. Nespalvotas. Filmo trukmė – 100 min.
Mažasis priešpovandeninis laivas
thumb|300px|right|Mažasis priešpovandeninis laivas (projektas 204) Mažasis priešpovandeninis laivas  – mažas antvandeninis karo laivas, skirtas povandeninių laivų paieškai ir naikinimui pakrantės zonoje. Tai laivų tipas TSRS Karinio jūrų laivyno karinių laivų klasifikacijoje. NATO laivų klasifikacijoje šie laivai laikomi priešpovandeninėmis korvetėmis.
Žingsniai naktį
Siužetas
Veiksmas vyksta vokiečių okupuotame Kaune Antrojo pasaulinio karo metais. Pagrindinį herojų Aleksą suima ir jis pakliūva į mirtininkų būrį, kuris degina sušaudytųjų palaikus. Bijodami mirties, grupė suimtųjų kuria pabėgimo planą ir kelis mėnesius tam ruošiasi. Grupė skyla, atsiranda išdavikai ir vokiečiai sužino apie pasirengimą pabėgimui. Pasikliaudamas tik savim Aleksas pradeda sudėtingą žaidimą…
Mažasis priešpovandeninis laivas
Mažieji priešpovandeniniai laivai atsirado tobulinant vandens rajono apsaugos katerius  – mažuosius medžiotuvus (MO-4 klasė, projektai 199 ir 201) bei didžiuosius medžiotuvus (projektai 122, 122A, 122-bis; vėliau perklasifikuoti į mažuosius priešpovandeninius laivus) ). Jie buvo skirti kovai su povandeniniai laivais pakrantės zonoje.
Pirmaisiais specialiai suprojektuotais mažaisiais priešpovandeniniais laivais tapo projekto 204 laivai, kurių 1960–1968 m. buvo pastatyti 63 ar 66. .
Toliau tobulinant šio tipo laivus buvo sukurti projekto 1124 ir jo modifikacijų mažieji priešpovandeniniai laivai, kurių pastatyta 71 vienetas.
Poronajus
Poronajus  – upė Rusijoje, Sachalino srityje, ilgiausia Sachalino saloje. Prasideda Rytų Sachalino kalnuose, teka į pietus Tymės-Poronajaus slėniu. Įteka į Ochotsko jūros Kantrybės įlanką.
Didžiausi intakai – Leonidovka, Orlovka, Onorka. Upė būna užšalusi lapkričio-balandžio mėnesiais. Prie Poronajaus žiočių įsikūręs Poronaisko uostamiestis.
Dejan Georgievski
Dejanas Georgievskis (Дејан Георгиевски, g. 1999 m. gegužės 8 d., Skopjė) – Šiaurės Makedonijos tekvondo sportininkas, olimpinis prizininkas.
Biografija
2018 m. Viduržemio jūros žaidynėse iškovotas sidabro medalis. 2021 m. Europos čempionate Georgievski liko 9-oje vietoje.
Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Georgievski dalyvavo vyrų virš 80 kg kategorijoje. Finale Šiaurės Makedonijos atstovas nusileido tik Rusijos Olimpinio komiteto atstovui Vladislav Larin ir iškovojo sidabro medalį.
Končanskojė-Suvorovskojė
Končanskojė-Suvorovskojė – kaimas Rusijoje, Naugardo srityje, Borovičių rajone, 30 km į šiaurės rytus nuo Borovičių, prie Šeregordos ežero. Praeina plentas Borovičiai–Pestovas.
Istorija
Kaimas įsikūrė XVII a. Priklausė didikų Suvorovų giminei. Končanskojė buvo Naugardo gubernijos Borovičių apskrities valsčiaus centru, 1927–1932 m. Končanskojės rajono centru.
1942 m. atidarytas Suvorovo muziejus, o 1950 m. kaimas pervadintas į Končanskojė-Suvorovskojė.
Cheick Sallah Cissé
Šeikas Salahas Sisė (Cheick Sallah Cissé, g. 1993 m. rugsėjo 19 d., Bvakėje) – Dramblio Kaulo Kranto tekvondo sportininkas, olimpinis čempionas.
Biografija
Savo debiutinėse 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Dramblio Kaulo Kranto atstovas finale įveikė britą Lutalo Muhammad ir tapo olimpiniu čempionu.
2018 m. Afrikos čempionate pelnė sidabro medalį.
2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse pralaimėjo pirmąją kovą Maroko atstovui Achraf Mahboubi ir neapgynė olimpinio čempiono vardo.
Elvis Stuglis
Buvo kviečiamas į įvairaus amžiaus Latvijos jaunimo rinktines, o nuo 2020 m. atstovavo Latvijos nacionalinei rinktinei.
Karjera
Rungtyniavo Latvijoje. Nuo 2010 m. priklausė JFK Olimps.
2011 m. perėjo į FC Skonto. Įsitvirtinti pagrindinėje sudėtyje nepavyko.
Tričių piliakalnis
Tričių piliakalnis su gyvenviete (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A616K) – piliakalnis Pakruojo rajono savivaldybės teritorijoje, prie Tričių kaimo, Linkuvos seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Linkuva – Degėsiai už Šikšnių pasukus į kairę šiaurės vakarų kryptimi, pavažiavus iki Linkavičių, Linkavičių šiauriniame krašte, neprivažiavus kanalizuoto upelio – į kairę pietvakarių kryptimi lauko keliu, už 950 m – į kairę pietų kryptimi, pavažiavus 250 m iki čia esančios sodybos eiti 250 m pro sodą į pietvakarius – matyti priekyje.
Elvis Stuglis
Karjera
2014 m. pirmoje sezono pusėje rungtyniavo Metta/LU.
Tričių piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė pailga rytų – vakarų kryptimi, 40x25 m dydžio. Jos vakariniame krašte yra 1 m aukščio, 17 m pločio, rytų krašte – 1,5 m aukščio, 28 m pločio pylimas. Iš pastarojo kyšo stambūs akmenys. Šlaitai vidutinio statumo, 2 m (šiaurėje) – 8 m aukščio.
Elvis Stuglis
Karjera
2014 m. vasarą perėjo į Jūrmalos „Spartaks“. 2016 ir 2017 m. tapo čempionu.
Tričių piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis labai suardytas ariant, pylimai iškasinėti duobėmis. Jis dirvonuoja, auga paskiros eglės.
Elvis Stuglis
Karjera
Nuo 2018 m. atstovavo Riga FC. 2018, 2019, 2020 m. tapo čempionu.
Tričių piliakalnis
Piliakalnis
100 m į šiaurės rytus nuo piliakalnio, 0,3 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lipdytos keramikos.
Elvis Stuglis
Karjera
Nuo 2021 m. priklausė FK RFS. 2021 m. tapo čempionu.
Tričių piliakalnis
Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1968 m. atliko Juozas Šliavas ir Žeimelio vidurinės mokyklos moksleiviai. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – XIII a.
Elvis Stuglis
Latvijos rinktinė
2020 m. spalio 7 d. įvyko žaidėjo debiutas nacionalinėje rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Juodkalniją, kurios baigėsi lygiosiomis 1:1.
Olga Kurylenko
Olga Kurylenko  – Ukrainoje gimusi aktorė ir modelis, geriausiai žinoma Camillės Montes vaidmeniu filme „Paguodos kvantas“.
Tričių piliakalnis
Istorija
800px|center|Tričių piliakalnis iš pietų pusės
Olga Kurylenko
Trumpa biografija
Olga Kurylenko gimė dabartinės Ukrainos teritorijoje, Berdianske. Jos tėvas Konstantinas yra ukrainietis, o motina – rusų ir baltarusių kilmės. Tėvai išsiskyrė jai sulaukus trejų ir Olga liko gyventi su motina ir senele. Kadangi motina buvo menų mokytoja, ji visokeriopai skatino dukters lavinimą. Olga septynerius metus mokėsi muzikos mokykloje skambinti pianinu ir iki trylikos šoko baletą.
Kartą su motina jai būnant Maskvoje, į ją metro stotyje dėmesį atkreipė modelių agentė. Nors motina reagavo įtariai, trylikos sulaukusi Olga tapo modeliu. Būdama šešiolikos ji išvyko į Paryžių, kur per pusę metų išmoko kalbą ir pasirašė sutartį su agentūra „Madison“. Dar po metų jos nuotraukos pasirodė ant „Vogue“ ir „Elle“ žurnalų viršelių. Savo karjeros metu Kurylenko dirbo su Roberto Cavalli, Kenzo, Helen Rubinstein, pozavo „Victoria's Secret“ katalogui, o jos nuotraukos puošė „Madame Figaro“ ir „Marie Claire“ bei Ukrainoje leidžiamą „Maxim“ žurnalą.
Aktorės karjera
Pirmasis Kurylenkos vaidmuo buvo atlikėjo Sealo vaizdo klipe „Love’s Divine“ 2003 metais. Po dvejų metų ji buvo apdovanota Bruklino tarptautinio filmų festivalio sertifikatu už vaidmenį filme „L’Annulaire“. Po to sekė vaidmuo su Elijah Woodu filme „Myliu tave, Paryžiau“.
2007 metais ji epizodiškai pasirodė filmuose „Hitman“ bei „Maksas Peinas“. Šie vaidmenys atkreipė Džeimso Bondo filmų prodiuserių dėmesį ir Olgai buvo pasiūlytas Bondo merginos Camille Montes vaidmuo filme „Paguodos kvantas“. Filmas JAV ekranuose pasirodė jos 29-ojo gimtadienio dieną.
Asmeninis gyvenimas
2000–2004 metais Kurylenko buvo ištekėjusi už fotografo Cedrico van Molo, 2001 metais ji gavo Prancūzijos pilietybę.
2006 metais ji ištekėjo už amerikiečio mobiliųjų telefonų aksesuarų kūrėjo Damiano Gabrielle, tačiau po metų išsiskyrė.
Olga gyveno Paryžiuje nuo pat modelio karjeros pradžios 1996 metais, o 2009 persikėlė į Londoną. Jos motina tebegyvena Ukrainoje, tačiau Olga tvirtina neplanuojanti ten grįžti.
Ūgis 175 cm.
Filmai
thumb|right|185px|Kurylenko 2012 m. Toronto tarptautiniame kino festivalyje, filmo „Seven Psychopaths“ premjeros metu
Itagvi
Itagvi  – miestas šiaurės vakarų Kolumbijoje, Antiokijos departamente, tankiai apgyvendintame Aburos slėnyje (apsuptame Vakarų ir Centrinės Kordiljerų), prie Kaukos intako Porsės, į vakarus nuo Medeljino, jo aglomeracijoje. Pro miestą eina Panamerikos plentas, Medeljino–Kalio geležinkelis. Vystoma tekstilės, odos, avalynės pramonė, surenkami motociklai. Apylinkėse auginamos cukranendrės, kukurūzai, kava, pupiniai augalai, veisiami galvijai, kiaulės.
Veikia Eladijo Veleso meno mokykla, kultūros namai, Grasilijano Arsilos Veleso muziejus, sporto arena. Mieste rugpjūčio 11 d. vyksta kasmetinis festivalis „Tingumo diena“.
Istorija
Itagvi įkurtas 1743 m. ir pavadintas indėnų kasiko Bitagvi garbei. Aplink pastatytą koplyčią augo gyvenvietė, kuriai 1832 m. suteikta savivalda ir miesto statusas.
Jagodnojė
Jagodnojė  – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Magadano srityje, 330 km į šiaurę nuo Magadano. Jagodnojės rajono centras. Per gyvenvietę eina Magadano-Jakutsko kelias (Kolymos traktas). Nuo 1994 m. veikia privatus Ivano Panikarovo muziejus Stalino laikų politinėms represijoms atminti.
Vilankulas
Vilankulas – miestas pietiniame Mozambike, Injambanės provincijoje.
Jagodnojė
Istorija
Jagodnojė įkurta 1934 m., tiesiant kelią. Miesto tipo gyvenvietės statusas suteiktas 1953 m.
Vilankulas
Miesto futbolo komandos rungtyniavo elito divizione.
Vokietijos Federalinis Finansų Teismas
Der Vokietijos Federalinis Finansų Teismas ( - 'Sąjungos finansiniai rūmai; BFH) - paskutinės instancijos teismasVokietijoje mokesčių ir muitų bylose; finansinis teismas. Pirmtakas - 1950 m. įsteigtas Reicho Finansinis Teismas (Reichsfinanzhof).
Būstinė - Miunchenas. Kaip institucija priklauso nuo 1970 m. Vokietijos teisingumo ministerijai (prieš tai - Vokietijos finansų ministerijai, dėl ko kildavo nepasitenkinimų dėl galimo šališkumo dėl priklausymo tai pačiai viešųjų finansų institucinei sistemai). Bylos paskirstomos pagal dalykines sritis bei iš dalies pagal abėcėlę.
Struktūra
11 Senatų:
Juokais yra išskiriamas XII. Senatas: jam priskiriami moksliniai bendradarbiai - teisėjų padėjėjai, asistentai.
Pašvoginė
Pašvoginė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, šalia kelio, 14 km nuo Palūšės, prie Švoginos upės.
Ragana (1973 filmas)
Ragana – 1973 m. sukurtas siaubo filmas pagal tuo laiku populiarių Europoje komiksų seriją „Valentina“.
Turinys
Mados fotografė Valentina keistomis aplinkybėmis susipažįsta su pagyvenusia moterimi, prisistatančia kaip Baba Yaga (liet. Ragana). Vėliau apsilankiusi jos namuose, moteris paliečia Valentinos fotoaparatą – ir visi žmonės, kuriuos ši vėliau nufotografuoja, miršta. Be to, ji padovanoja keistą lėlę, kuri kiekvieną dieną darosi vis labiau panaši į žmogų, kol galiausiai atgyja. Ilgainiui Valentina tampa visiškai priklausoma nuo paslaptingosios moters, kontroliuojančios ją per dovanotąją lėlę, ir vienintelis, galintis padėti jai ištrūkti iš šių pinklių yra artimas draugas Arno...
Architravas
thumb|Dorėninio orderio architravas Architravas (, iš archi... + – sija) arba epistilas  – architektūrinio orderio elementas: apatinė antablemento dalis virš kolonos kapitelio. Perduoda viršutinių pastato konstrukcijų apkrovą kolonoms.
Atsirado Senovės Rytų architektūroje. Naudotas antikinėje ir naujųjų laikų architektūroje kaip konstrukcinis ir dekoratyvinis orderio elementas. Dorėniniam orderiui būdingas lygus, viršuje su tenija – juostele, skiriančia nuo frizo. Tenijos apačioje, po frizo triglifais išdėstytos regulos su lašais (gutais). Toskaninio orderio architravas lygus, su tenija, be regulų ir lašų. Jonėninio ir korintinio orderio architravai suskaldyti į horizontalias, pakopomis išdėstytas juostas – fascijas.
thumb|left|XX a. šeštajame dešimtmetyje atstatytos Heros šventyklos (Šventykla E) architravas [[Selinuntas|Selinunte, Sicilijoje]] Pagal Renesanso architekto ir architektūros teoretiko Džakomo da Vinjolos sudarytą orderių kanoną, Toskaninio ir dorėninio orderio architravai vieno modulio (pusė kolonos skersmens) aukščio, Jonėninio – 1,25, korintinio ir kompozitinio – 1,5 modulio aukščio.
Paijutai
Paijutai (, sav. Numa) – indėnų tauta, gyvenanti Jungtinių Amerikos Valstijų vakarinėje dalyje. Vartoja paijutų kalbas (Kolorado numų, šiaurės pajutų, monų), priklausančias jutų-actekų kalbų šeimai, dabar labiau paplitusi anglų kalba. Išpažįsta įvairias indėnų religijas – Indėnų Bažnyčios nariai, „Saulės šokio“, „Dvasių šokio“ tradicijų sekėjai, taip pat yra krikščionių. Populiacija – 6–11 tūkst. žmonių.
Pietų paijutai su ispanais (vergų gaudytojais) susidūrė XVIII a. pab., su amerikiečiais (mormonais) – XIX a. vid. Šiauriniai paijutai su amerikiečiais susidūrė XIX a. pr., o Ovenso slėnio – XIX a. vid. Baltiesiems plūstant į indėnų žemes, šiauriniai ir dalis pietinių paijutų raitais būriais ėmė puldinėti naujakurių gyvenvietes, galvijų bandas, taip pat tranzitu judančius žmones. Dėl šios priežasties, 1866–1868 m. prieš šiaurės paijutus pasiųsta JAV kariuomenė. XIX a. 8-ajame dešimtmetyje šiaurės ir pietų paijutai išskirstyti po rezervacijas. 1863 m. Ovenso slėnio indėnai po pralaimėto karo taip pat neteko savo žemių, o XX a. pr. perkelti į rezervacijas. Dabartiniai paijutai ženkliai asimiliuoti, bet išlaikę dalį tradicinės kultūros bruožų, gyvena skurdžiai. Verčiasi žemės ūkiu, samdomais darbais.
Tradicinė kultūra panaši į kitų Didžiojo Baseino tautų. Vertėsi rankiojimu (kalnų pušų sėklų, Ovenso slėnio paijutai – taip pat ir Pandoros kandžių (Coloradia pandora) lervų rankiojimu) ir medžiokle. Šiauriniai paijutai, gyvenantys prie ežerų, žvejodavo, o kai kurie pietiniai paijutai dirbdavo žemę (perėmė žemdirbystę ir JAV pietvakarių tautų). Ovenso slėnio paijutai laistydavo laukinius augalus, kad padidintų jų derlumą. XVIII a. dalis šiaurės paijutų perėmė iš kaimyninių šiaurės šošonų žirgus ir pradėjo medžioti bizonus. Išplėtojo pynimo amatą. Palis pietinių ir Ovenso slėnio paijutų mokėjo gaminti keramiką.
Čučhės kalendorius
Čučhės kalendorius (kor. 주체력, 主體曆) – Šiaurės Korėjoje naudojamas metų skaičiavimo kalendorius, pagrįstas čučhės ideologija.
Istorija
Šiaurės Korėjoje vyrauja čučhė, kuri po 1972 m. pilnai pakeitė marksizmą-leninizmą. Čučhės kalendoriuje naudojami tradiciniai šiaurės korėjiečių eros pavadinimai ir Grigaliaus kalendoriaus laiko skaičiavimo sistema, kurioje metai siejami su Jėzaus gimimo data. Tuo tarpu Čučhės kalendoriuje metų skaičiavimas prasideda nuo vado Kim Ir Seno (1912–1994) gimimo datos.
Čučhės kalendorius dekretu oficialiai įvestas 1997 m. liepos 8 d., per trečiąsias Kim Ir Seno mirties metines. Tuo pačiu dekretu Kim Ir Seno gimimo dienos metinės paskelbtos Saulės Diena. Kim Ir Seno gimimo metai, 1912–ieji pagal Grigaliaus kalendorių, Šiaurės Korėjos kalendoriuje tapo čučhės 1–aisiais metais. Tokiu būdu 2011 m. yra čučhės 100–ieji metai.
Šį kalendorių pradėta taikyti 1997 m. rugsėjo 9 d. Šiaurės Korėjos įkūrimo dienos proga. Tą dieną visuose laikraščiuose, naujienų agentūrose, radijo stotyse, viešajame transporte, gimimo liudijimo dokumentuose pradėti naudoti čučhės metai.
Naudojimas
Nulinių metų kalendoriuje nėra. Ankstesnės datos iki 1912 m. bei mėnesių ir savaitės dienos rašomos pagal krikščionišką kalendorių. Atskaitos tašku laikomi 1912 m., Kim Ir Seno gimimo metai, kurie yra čučhės 1–eji metai. Šiaurės Korėjoje priimta naudoti abejas metų skaičiavimo sistemas, datoje prie čučhės metų skliausteliuose įrašant metus pagal Grigaliaus kalendorių. Taip galima lengvai nustatyti metų skaičiavimo klaidą, nes skirtumą tarp šių datų visada sudaro 1911.
Sutampa su Taivane naudojamu Mingo kalendoriumi, taip pat šiuo būdu buvo datuojamas japonų Taišio laikotarpis (1912.07.30–1926.12.25).
Vaidmuo
miniatiūra|[[Mantas Jankavičius Tado Blindos vaidmenyje]]
Vaidmuo – aktoriaus ar kito atlikėjo vaidinamas personažas spektakliuose teatre, kine, cirke, operoje, balete ir pan. Atlieka konkretų režisieriaus iškeltą tikslą, įkūnija pasirodyme reikalingą vaizdinį.
Kūryba
Aktoriai dažniausiai susipažinę su vaidmens kūrimo būdais (teatrinėmis mokyklomis). Pagal Konstantiną Stanislavskį (Stanislavskio sistema), vaidmens kūrimas yra nuolatinis aktoriaus pasirengimas ir darbas su savimi, paremtas kūryba ir išgyvenimais. Bertoldas Brechtas Stanislavskio teorijas laikė mistinėmis, žavėjosi Pekino opera bei kinų aktorių gebėjimu sukurti atstumą tarp savęs ir kuriamo personažo. Pagal B. Brechtą, tekstas ir gestas, šokis ir žodis veikia kartu. Svarbus prancūzų teatro pedagogas Charles Dullin labiausiai vertino improvizacinius sugebėjimus, kūrybinį aistringumą, nuoširdumą. Vsevolodas Mejerholdas pripažino ne vidinius (dvasinius, psichologinius) kūrybinius impulsus, o kūno mechanikos dėsnių išmanymą bei precizišką kūno ir balso valdymo techniką. Juozas Miltinis buvo griežtas, despotiškas, reikalavo iš vaidmenų atlikėjų visiško atsidavimo, pasišventimo.
Ruošdamasis vaidinti, aktorius aiškinasi vaidmens aspektus – personažo biografiją, jo santykius su kitais veikėjais, atskirų scenų ir pagrindinį pjesės įvykį ir pan. Vystant personažą svarbi režisieriaus vizija, idėjos ir jomis paremti nurodymai. Režisuojant preciziškai, kūryboje lieka erdvės aktoriaus spontaniškumui, improvizacijai.
Be režisieriaus ir kolegų įtakos, dar yra aktoriaus ir publikos santykis. Aktoriaus asmenybė yra svarbus kūrybinis veiksnys. Gilindamiesi į pjesę, vedami kūrybinių ieškojimų, santykio su režisieriumi ir kolegomis, aktoriai siekia sukurti vaidmens struktūrą, suvokti literatūrinį personažą. Scenoje kūrėjai nesijaučia esantys savimi, įsijaučia į vaidmenį, tačiau po vaidinimo nelieka su personažu, „sugrįžta" į savąją asmenybę.
Turino karalių sąrašas
thumb|right|260px| Turino sąrašo rekonstrukcinis modelis Turino karalių sąrašas (kitaip Turino papirusas, Turino karališkasis kanonas) − Senovės Egipto XIII a. pr. m. e. datuojamas papirusas, kuriame buvo išvardinti apie 300 Egipto faraonų nuo Meno iki 17-os dinastijos pabaigos nurodant jų valdymo metus, mėnesius, o kartais net dienas. Tai vienintelis, patikimu laikomas, pilnas faraonų sąrašas iš Senovės Egipto laikų.
Turino papirusas užrašytas hieratiniu raštu XIII a. pr. m. e. faraono Ramzio II valdymo metu. Apie tai sprendžiama iš pagrindinėje (recto) pusėje esančių apskaitos ir mokesčių įrašų. Karalių sąrašas pateiktas kitoje papiruso pusėje. Šis sąrašas, matyt, buvo tik pagalbinė priemonė tam, kuris turėjo šį papirusą. Tikriausiai todėl sąrašas yra objektyvus ir pateikia svetimšalių hiksų valdymo faraonų vardus, kurie senovės egiptiečių buvo ignoruojami. Papirusas buvo nupjautas apatinėje dalyje ir jame turėjo būti išvardinti dar apie 30 faraonų iki Ramzio II laikų.
Turino papiruso sąraše atsispindi šiuolaikinis Egipto faraonų valdymo skirstymas karalių dinastijomis. III a. pr. m. e. paruoštos Maneto Egipto istorijos faraonų sąrašas tikriausiai buvo paremtas panašiu į Turino papirusą dokumentu. Turino papiruse specifiškai pažymėta, kad nuo Meno valdymo pradžios iki 8-os dinastijos pabaigos praėjo 955 metai ir 10 dienų. Nepaisant įrašų preciziškumo dokumento duomenys yra netikslūs ir tikriausiai paremti kurios nors šventyklos archyvų netiksliais duomenimis. Randama neatitikimų su kitais senoviniais dokumentais.
Skirtingai nuo Palermo akmens, kuriame priešdinastiniai faraonai tik išvardinti ir suskirstyti į Žemutinio ir Aukštutinio Egipto karalius, Turino papiruse priešdinastiniai faraonai minimi kaip dieviškos būtybės ir jiems priskirti labai ilgi valdymo laikotarpiai. Pavyzdžiui, Totas esą valdė Egiptą 7726 metus.
Turino sąrašą 1822 m. Deir el-Medinoje prie Tėbų rado senovės Egipto artefaktų ieškotojas, italas Bernardinas Drovetis. Originaliai papirusas, manoma, buvo 1,71 m ilgio ir 0,45 m pločio. Jį iš B. Drovečio įsigijo Turino Egipto muziejus Italijoje, tačiau vos tik atidarius atgabentą dėžę dokumentas rastas subyrėjęs į smulkius fragmentus. Kiek įmanoma, papirusas buvo rekonstruotas.
Zico
Arturas Antuanešas Koimbra, dar žinomas kaip Ziko (Arthur Antunes Coimbra; g. 1953 m. kovo 3 d.) – buvęs Brazilijos futbolininkas, rungtyniavęs Brazilijos rinktinėje, vėliau – futbolo treneris.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1976–1986 m.
Patalė
Patalė – viensėdis Utenos rajono savivaldybėje, 5 km nuo Pakalnių.
Veisiejų paminklas partizanams
Veisiejų paminklas Lietuvos partizanams atminti yra Lazdijų rajono savivaldybėje, Veisiejuose, Vytauto g. 59, civilinėse kapinėse.
Vieta
Partizanų atminimo vieta įrengta civilinių kapinių šiaurės rytiniame pakraštyje, pagrindinio tako gale, kalvos šlaite.
Teritorija stačiakampio plano, 10 x 8 m dydžio, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi. Ją juosia tvora, kurią sudaro akmenų mūro cokolis ir stačiakampiai stulpeliai, sujungti metalinėmis grandinėmis. Išilgai nutiestas betoninių plytelių takas, kurio gale stovi paminklas, skirtas Veisiejų krašte pokariu žuvusiems Lietuvos partizanams atminti.
Šinavanė
Šinavanė  – miestas pietiniame Mozambike, Maputo provincijoje. Žinomas dėl cukraus pramonės. Nuo sostinės Maputu nutolęs 80 km atstumu. Miesto futbolo komanda rungtyniavo elito divizione.
Veisiejų paminklas partizanams
Vieta
Teritorijos plotas – 80 m².
Paminklas
Paminklas dviejų tarpsnių, lauko akmenų mūro, primenantis Kauno karo muziejuje esantį paminklą Nežinomam kariui atminti. Apatinė dalis stačiakampė stačiasienė, viršutinė – į viršų išilgintos piramidės nukirsta viršūne pavidalo. Pagrindiniame fasade įbetonuotos dvi juodo šlifuoto akmens plokštės: viršutinėje iškaltas Jogailaičių dvigubas kryžius, apatinėje – memorialinis užrašas. Paminklo viršūnę puošia ornamentuotas kaltinis kryžius.
Abipus paminklo išmūryta memorialinė sienelė, kurioje tarp akmens mūro stulpelių įbetonuotos 6 stambaus grūdėtumo juosvo šlifuoto granito plokštės su jose iškaltais žuvusių partizanų vardais:
1 plokštė: A. KĖRYS / J.RĖKUS / V.URBONAS / J.VAILIONIS / A.VAILIONIS / V.VAIVADA / V.PLYTNYKAS / J.VENGRAUSKAS / J.RUTKAUSKAS / V.LEVULIS / A.GAVUTIS / J.DABUŠINSKAS
2 plokštė: P.KASIUKEVIČIUS / K.ANDRULIONIS / P.ANDRULIONIS / ARMANAVIČIUS / B.BUBNELIS / A.DRAZDAUSKAS / J.GUDELIAUSKAS / A.GRIGAS / A.IVOŠKA / J.KASIUKEVIČIUS / J.KASIUKEVIČIUS / A.KĖRYS
3 plokštė: P.MILUTIS / A.KOČIŪNAS / A.PETRAUSKAS / O LESKAUSKAS / J.STABINGIS / A.SIMONIŪTIS / V.STUČKA / S.SOROKA / L.IVOŠKA / M.RAMONAS / V.KALĖDA / A.LISAUSKAS
4 plokštė: A.JANULEVIČIŪTĖ / V.BUČIONIS / V.MASLAUSKAS / B.IVANAUSKAS / A.VAILIONIS / V.VAILIONIS / J.PLYTNYKAS / A.VALENTA / A.RADZEVIČIUS / A.SAKALAUSKAS / P.VAIVADA / J.MATULEVIČIUS / B.TAMKEVIČIUS
Hulk
Dživanildas Vieira de Soza, dar žinomas kaip „Halkas“ (Givanildo Vieira de Sousa; g. 1986 m. liepos 25 d.) – Brazilijos futbolininkas, rungtyniavęs Brazilijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2009–2016 m.
Saleh Al-Sharabaty
Salehas Salahas al-Šarabati (, g. 1998 m. rugsėjo 12 d., Zarkoje) – Jordanijos tekvondo sportininkas, olimpinis prizininkas.
Biografija
2016 m. Azijos čempionate iškovotas bronzos medalis. 2018 m. Azijos žaidynėse pelnytas bronzos medalis.
2021 m. Al-Sharabaty pirmą kartą tapo Azijos čempionu.
Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Al-Sharabaty dalyvavo vyrų iki 80 kg kategorijoje. Finale Jordanijos atstovas nusileido tik Rusijos Olimpinio komiteto atstovui Maksim Chramcov ir iškovojo sidabro medalį.
Stanislavas Kostka Bielinskis
Grafas Stanislavas Kostka Bielinskis (? – 1812, Vitebskas) – ATR valstybinis veikėjas, Karūnos dvaro pakamaris (1761–1778), Karūnos didysis taurininkas 1778–1793), Karūnos dvaro maršalka (1793–1795), Gardino seimo maršalka (1793), Garvolino seniūnas.
Biografija
Lenkijos bajorų Bielinskių giminės atstovas, herbo „Junosza“ savininkas. Kulmo vaivados Mykolo Bielinskio (m. 1746) ir Teklės Replovskos (m. 1774) jaunesnysis sūnus. Vyresnysis brolis – Karūnos didysis raštininkas ir Karūnos armijos generolas-majoras Pranciškus (1742–1809).
1757 metais Stanislavas Kostka Bielinskis gavo valdyti Gavrolino seniūniją Mazivijoje. 1761 metais buvo paskirtas Lenkijos karaliaus Augusto III pakamariu. Tais pačiais metais Stanislavas Kostka Bielinskis gavo Karūnos dvaro pakamario pareigybę, o 1765 metais buvo paskirtas Lenkijos karaliaus Stanislovo Augusto Poniatovskio kamergeriu. 1773 metais tapo Rambkovo laikytoju.
1776 metais Stanislavas Kostka Bielinskis tapo konfederacijos, vadovaujamos Andžejaus Mokronovskio, konsuliaru (patarėju). 1778 metais gavo Karūnos didžiojo taurininko pareigybę. 1784–1786 metais – Nuolatinės tarybos narys. 1788 metais buvo įtrauktas į ATR karinės komisijos sudėtį. 1792 metais vienas iš pirmųjų prisijungė Targovicos konfederacijos. 1793 metais Stanislavas Kostka Bielinskis buvo išrinktas Gardino seimo, paskutinio seimo ATR istorijoje, maršalka (pirmininku), taip pat įėjo į Gardino konfederacijos sudėtį. Pasisakė už ATR orientaciją į Rusijos imperijos pusę.
1775 metais buvo Švento Stanislovo ordino kavalieriumi, 1785 metais buvo apdovanotas Baltojo erelio ordinu.
Šeima
Buvo vedę kunigaikštytę Golyciną (m. 1827), nuo santuokos su kuria turėjo dukterį ir du sūnus:
Kampong Tumas
Kampong Tumas  – miestas vidurio Kambodžoje, į 170 km šiaurę nuo Pnompenio, prie Seno upės. Provincijos centras. Pro miestą eina Pnompenio-Siem Reapo plentas. Į vakarus nuo miesto telkšo Tonlesapo ežeras ir jį supantys pelkynai. Verčiamasi žemės ūkiu, turizmu.
Mieste yra keletas pagodų, iš kurių svarbiausia Pnomsuntokas. 29 km į šiaurę nuo Kampongtomo yra Čenlos karalystės sostinės Samborpreikuko griuvėsiai.
Miesto pavadinimas khmerų kalba reiškia „didysis tiltas“.
Spornojė
Spornojė  – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Magadano srities Jagodnojės rajone, Magadano-Jakutsko kelyje. 279 gyventojai (2010 m.).
Atstumas iki rajono centro (Jagodnojės) – 80 km.
Miesto tipo gyvenvietės statusas – nuo 1953 m.
Leipalingio Švč. M. Marijos Ėmimo į dangų parapija
'''Leipalingio Švč. M. Marijos Ėmimo į dangų parapija''' – parapija Leipalingyje (Lazdijų dekanatas, Vilkaviškio vyskupija). Veikia Leipalingio Švč. M. Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia. Ribojasi su – Gerdašių parapija, Krikštonių parapija, Liškiavos parapija, Seirijų parapija ir Veisiejų Šv. Jurgio parapija.
Bebeto
Žozė Robertas Gama de Oliveira, dar žinomas kaip Bebeto (José Roberto Gama de Oliveira; g. 1964 m. vasario 16 d.) – buvęs Brazilijos futbolininkas, rungtyniavęs Brazilijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1985–1998 m.
Debinas
Debinas  – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Magadano srities Jagodnojės rajone, 70 km į rytus nuo Jagodnojės, Kolymos kairiajme krante, 4 km aukščiau Debino upės žiočių. 681 gyventojas (2010 m.). Per gyvenvietę eina Magadano-Jakutsko kelias (Kolymos traktas).
Istorija
„Dalstrojaus“ veiklos metu (nuo 1945 m.) čia buvo didžiulė – 1000 lovų – Centrinė USVITLago ligoninė, kalinių ir tremtinių vadinta „Kairiuoju krantu“. Ją plačiai aprašė Varlamas Šalamovas savo garsiuosiuose „Kolymos apsakymuose“.
Miesto tipo gyvenvietės statusas suteiktas 1953 m.
Patamošupiai
Patamošupiai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 7 km į rytus nuo Griškabūdžio. Šiaurės rytinė kaimo dalis priskirta Kazlų Rūdos savivaldybei.
Eduard von der Ropp
Eduardas fon Ropas (1851 m. gruodžio 2 d. Lyksnoje, Dinaburgo aps., dab. Latvijoje – 1939 m. liepos 25 d. Poznanėje, Lenkijoje) – katalikų vyskupas, religinis ir politinis veikėjas Lietuvoje, Lenkijoje ir Rusijoje. Buvo ordinaras Tiraspolyje (1902-1903), Vilniaus vyskupas (1903-1917), Mogiliovo arkivyskupas (1917-1926).
Biografija
Eduardas fon Ropas gimė kilmingoje dvarininkų šeimoje, jo motina buvo Vilniaus vicegubernatoriaus duktė. 1875 m. baigė Sankt Peterburgo universiteto juridinį fakultetą. Pasiliko dirbti vyriausybėje Sankt Peterburge. 1886 m. nutarė įstoti į Kauno kunigų seminariją. Įšventintas į kunigus 1889 m. Kauno arkivyskupijoje. Buvo žemvaldys Švenčionių apskrityje. miniatiūra|180px|left|Eduardas fon Ropas 1906 m.
1893 m. tapo dekanu Kuršo hercogystėje su rezidencija Liepojoje. 1902 m. balandžio 4 d. popiežiaus Leono XIII paskirtas Tiraspolio katalikų vyskupu su rezidencija Saratove. 1903 m. lapkričio 9 d. popiežius Pijus X fon Ropą paskyrė Vilniaus vyskupu. Nuo 1904 m. birželio d. intronizuotas naujose pareigose Viniaus katedroje.
Buvo vienas iš organizatorių ir pirmininkas 1905 m. Vilniuje sukurtos Lietuvos ir Baltarusijos konstitucinė katalikų partijos. 1906 m. pradžioje įkūrė laikraštį „Nowine Wilenskie“, 1906–1909 m. buvo laikraščio „Kurier Litewski“ savininkas.
1906 m. Vilniaus gubernijoje išrinktas deputatu į Rusijos imperijos I šaukimo Valstybės Dūmą. Priklausė Vakarinių pakraščių grupei. Aktyviai priešinosi rusifikacijos politikai, siekė kompensacijos už Rusijos valdžios padarytą žalą Katalikų Bažnyčiai: nusavintas bažnyčias, vienuolynus, žemes. Vyskupas buvo apkaltintas nederamu dvasininkui politiniu aktyvumu, lietuvių ir baltarusių polonizacija Šiaurės Vakarų krašte, masinio stačiatikių perėjimo į katalikybę organizavimu, todėl 1907 m. rudenį caro valdžios buvo ištremtas iš Vilniaus. Jis buvo priverstas praleisti keletą savaičių vienuolyne prie Šv. Kotrynos bažnyčios Sankt Peterburge, po to su valdžios priežiūra dešimt metų gyveno savo brolio dvare.
Metropolitas fon Ropas mirė Poznanėje 1939 m. Jo palaikai 1983 m. perkelti į Bialystoko katedrą.
Meno kūrinys
thumb|right|250px|Vienas meno kūrinių pavyzdžių – piramidė [[Česukai|Česukuose]] Kūrinys – estetinis fizinis objektas ar meno darbas. Kūriniais gali būti vadinami tokių sričių kaip literatūra, muzika, dailė, tapyba, architektūra, kinas ir kt. darbai. Vizualiniuose menuose kūriniu vadinamas bet koks dvimatis ar trimatis objektas, kuris sukurtas profesionalo arba atlieka pagrindines estetikos funkcijas.
Kūriniai taip pat yra vieni pagrindinių objektų autorių teisių srityje, nes juos sukuria pats teisių turėtojas.
Kūriniais vadinami tokie darbai:
Mažiau populiarūs meno kūriniai ar taip rečiau vadinami:
Asan Mugunghwa FC
„Asan Mugunghwa“ futbolo klubas – buvęs Pietų Korėjos futbolo klubas iš Asano.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1994 m., kai buvo įkurtas Police FC. Tai buvo policijos futbolo klubas.
2016 m. komanda pavadinta Ansan Mugunghwa FC, tačiau po sezono turėjo problemų. Komanda buvo išformuota, o klubas likviduotas.
K lygoje naujoji komanda nepasiekė aukštumų. Buvo registruota kaip visiškai naujas klubas.
2019 m. lapkričio mėn. buvo paskelbta, kad Asan Mugunghwa, policijos futbolo klubas, taps civiliu klubu. Naujasis klubas pavadintas Chungnam Asan FC ir oficialiai įkurtas 2019 m. gruodžio 27 d.
Sezonai
Šaltiniai:
Spalvinė gama
Mėlyna ir geltona spalvos.
Ivanas Omelianovičius-Pavlenka
Ivanas Omelianovičius-Pavlenka (, – ) – ukrainiečių karininkas, Ukrainos liaudies armijos generolas.
Jo brolis Michailas taip pat buvo karininkas.
Biografija
Jis gimė Baku (Rusijos imperija, dabar Azerbaidžanas) kilmingoje šeimoje. 1901 m. tapo Rusijos imperatoriškosios armijos karininku.
Per Pirmąjį pasaulinį karą buvo Rusijos kariuomenės pulkininkas ir vadovavo 8-ajam husarų pulkui. Per Lenkijos–Ukrainos karą jis vadovavo „Navarijos“ grupei kovose dėl Lvovo. Sudarius sąjungą tarp Lenkijos ir Ukrainos Liaudies Respublikos, buvo Atskirosios kavalerijos divizijos vadas.
Po ULR pralaimėjimo gyveno tremtyje Lenkijoje. Nuo 1923 m. gyveno Prahoje.
Antrojo pasaulinio karo metais bendradarbiavo su nacistinės Vokietijos okupacine valdžia. 1941 m. jis tapo 109-ojo policijos bataliono vadu Podolėje. Dalyvavo kovose su sovietų partizanais. Nuo 1943 m. liepos mėn. dirbo kuriant Ukrainos išlaisvinimo armiją.
1944 m. Pavlenka emigravo į Vokietiją, o po karo persikėlė į JAV.
Mirė 1962 m. Čikagoje.
Kengo Kuma
Kengo Kuma (, g. 1954 m. rugpjūčio 8 d.) – japonų architektas, Tokijo universiteto ir Kejo universiteto profesorius. Jo suprojektuoti pastatai stovi Japonijoje, Prancūzijoje, JAV, Kinijoje ir kitose pasaulio šalyse. Tarp žymesnių: Japonijos nacionalinis stadionas Tokijuje, V&A dizaino muziejus Dandije, Taikoo Li Sanlitun komercinis pastatas Pekine.
Kengo Kuma gimė Jokohamoje. 1979 m. baigė architektūros studijas Tokijo universitete. 1985–1986 m. kaip vizituojantis dėstytojas dirbo Kolumbijos universitete. 1990 m. įkūrė iki šiol veikiantį savo architektų biurą Kengo Kuma ir partneriai. Nuo 1998 m. – Kejo universiteto dėstytojas.
Konjakas (miestas)
Konjakas  – miestas Prancūzijos vakaruose, Naujosios Akvitanijos regione, Šarantos departamente, apie 30 km į vakarus nuo Angulemo, prie Šarantos upės. Svarbus vynininkystės centras, nuo XVIII a. garsėjantis čia gaminamu alkoholiniu gėrimu konjaku. Stiklo, poligrafijos, elektrotechnikos pramonė, turizmas.
Veikia konjako muziejus, archeologijos ir etnografijos, dailės muziejai, pilotažo karinė mokykla. Vyksta kasmetinis sensacingų filmų festivalis. Konjake stovi XII a. romaninė gotikinė Šv. Leodegaro bažnyčia, XV–XVI a. Valua pilis (1494 m. joje gimė Prancūzijos karalius Pranciškus I), kiti XV–XVI a. pastatai.
Istorija
Konjakas šaltiniuose minimas nuo IX a., kai buvo įtvirtintas. 1526 m. Konjako vardu pavadinta karinė sąjunga, iki 1530 m. kovojusi prieš Habsburgų Ispaniją ir Šv. Romos imperiją. XVI–XVII a. miestas gavo prekybinių privilegijų.
Dunga
Karlušas Kaetanas Bledronas Veris, dar žinomas kaip Dunga (Carlos Caetano Bledorn Verri; g. 1963 m. spalio 31 d.) – buvęs Brazilijos futbolininkas, rungtyniavęs Brazilijos rinktinėje. Vėliau – futbolo treneris.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1987–1998 m.
Aliaksandra Herasimenia
Aliaksandra Herasimenia (g. 1993 m. rugpjūčio 17 d.) – buvusi profesionali Baltarusijos plaukikė, pasaulio čempionė, kuri specializavosi laisvojo plaukimo ir plaukimo nugara varžybose.
Ji du kartus tapo olimpine vicečempione 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse ir vieną kartą bronzos medalio laimėtoja 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.
2003 m. sportininkė buvo suspenduota dvejiems metams dėl norandrosterono naudojimo. Sugrįžusi į sportą A. Herasimenia laimėjo sidabro medalį 2007 m. pasaulio čempionate, auksą 2011 ml. ir bronzą 2017 m.
2022 m. gruodžio 26 d. Herasimenia už akių nuteista kalėti 12 metų.
Juodoji kobra (filmas)
Juodoji kobra – 1976 m. Italijoje sukurta erotinė drama.
Turinys
Judas – pasiturintis vienišas vyriškis, gyvenantis Honkonge ir tiesiog apsėstas gyvačių manijos bei auginantis jas savo bute. Kartą jo brolis Žiulis nusiveda Judą į naktinį klubą, kuriame šis išvysta azijietę moterį, nuogą šokančią su pitonu. Susižavėjęs Judas nusamdo merginą (Evą) pasirūpinti jo „augintiniais“, kol jis pats bus išvykęs verslo reikalais, tačiau ši netrukus supranta pakliuvusi į mirtinus spąstus...
Patamošupiai (Kazlų Rūda)
Patamošupiai – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 1 km nuo Jankų.
Timi Max Elšnik
Timis Maksas Elšnikas (g. 1998 m. balandžio 29 d.) – Slovėnijos futbolininkas, saugas.
Anglijoje
2019 m. pirmoje pusėje atstovavo Northampton Town FC.
„Olimpijos“ klube
Nuo 2020 m. pradžios rungtyniavo gimtojoje Slovėnijoje. Atstovavo NK Olimpija Ljubljana. 2022–2023 m. tapo šalies čempionu, o Slovėnijos taurės 2022–2023 m. turnyre finalo rungtynėse Olimpija Ljubljana nugalėjo varžovus rezultatu 2-1 ir iškovojo šalies futbolo taurę. Pagrindinis laikas baigėsi nulinėmis lygiosiomis. Justas Lasickas pelnė pirmąjį rungtynių įvartį. Varžovai (Nemanja Mitrović) išlygino rezultatą, o Timis Elšnikas paskutinėmis rungtynių minutėmis pelnė 11 metrų baudinį.
Rinktinės
Kitados atstovavo Slovėnijos jaunimo rinktinėms. 2014 m. pakviestas atstovauti Slovėnijos U-17 rinktinei, o vėlesniais metais rungtyniavo ir kitų amžiaus grupių jaunimo rinktinėse.
2021 m. spalio 8 d. debiutavo nacionalinėje rinktinėje. Išvykoje Slovėnija sutriuškino Maltą rezultatu 4:0.
Vincent Aboubakar
Vensanas Patė Abubakaras (Vincent Paté Aboubakar; g. 1992 m. sausio 22 d.) – Kamerūno futbolininkas, puolėjas.
Karjera
Nuo 2009 m. rungtyniavo Kamerūno klubo „Cotton Sport“ pagrindinėje ekipoje. Iškovojo šalies čempiono titulą.
2010 m. Vensanas Abubakaras persikėlė į Prancūziją. Vėliau rungtyniavo Portugalijoje, Turkijoje, Saudo Arabijos Al-Nasr FC.
Rinktinė
2010 m. Abubakaras pakviestas į Kamerūno nacionalinę rinktinę, debiutavo draugiškose varžybose su Slovakija. Būdamas 18-os metų buvo pakviestas į 2010 m. pasaulio čempionato rinktinę, joje buvo vienintelis Kamerūno lygoje rungtyniaujantis žaidėjas. 2017 m. Afrikos Tautų taurės finale įmušė pergalingą įvartį į Egipto vartus ir tapo žemyno čempionu. 2022 m. pasaulio čempionate įmušė pergalingą įvartį į Brazilijos vartus.
Matthew Wearn
Metju Vernas (Matthew Wearn, g. 1995 m. rugsėjo 30 d., Perte) – Autsralijos buriuotojas sportinėmis jachtomis, olimpinis čempionas.
Biografija
2017 m. pasaulio Laser vienviečių burlaivių klasės buriavimo čempionate australas pelnė savo pirmąjį medalį – bronzą. 2018 m. pasaulio buriavimo čempionate Wearn iškovojo sidabrą ir pakvietimą į 2020 m. olimpiadą. 2019 m. ir 2020 m. pasaulio čempionatų sidabro medalininkas.
Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Australijos atstovas startavo Laser burlaivių varžybose. Sportininkas laimėjo du iš dešimties plaukimų, bei liko antras finalinėje regatoje. Iš viso surinkęs 53 baudos taškus Wearn tapo olimpiniu čempionu.
Leonardo Araújo
Leonardas Nasčimentas de Araužas (Leonardo Nascimento de Araújo; g. 1969 m. rugsėjo 5 d.) – buvęs Brazilijos futbolininkas, rungtyniavęs Brazilijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1990–2001 m.
Ely Galleani
Biografija
Elė gimė Alassio, Ligūrijoje, italų grafo ir lietuvių kilmės lenkės motinos šeimoje. Kine ji debiutavo 1970 m. nedideliu vaidmeniu juostoje „Quella piccola differenza“. Per savo karjerą, trukusią iki 1978 m., Elė suvaidino 26 filmuose.
Jos pusseserė Halina Zalewska, taip pat aktorė, kuri, sulaukusi 36, 1976 m. žuvo gaisro metu.
Elė buvo ištekėjusi už italo kino režisieriaus Carlo Vanzina, tačiau vėliau išsiskyrė.
2022 m. pasaulio meninės gimnastikos čempionatas
2022 m. pasaulio meninės gimnastikos čempionatas – 39-asis geriausių pasaulio ritminės gimnastikos sportininkių čempionatas, kuris vyko rugsėjo 14 d. – rugsėjo 18 d. Bulgarijos sostinėje Sofijoje. Čempionate galėjo dalyvauti tik moterys.
Trys geriausios grupinių varžybų šalys ir trys geriausios individualių rungčių gimnastės užsitikrins patekimą į 2024 m. olimpiadą.
Reaguojant į 2022 m. Rusijos invazija į Ukrainą, čempionate neleista startuoti atletams iš Rusijos ir Baltarusijos.
Olimpinės kvotos
2022 m. pasaulio meninės gimnastikos čempionate buvo išdalinti trys komandiniai ir trys individualūs pakvietimai į 2024 m. vasaros olimpines žaidynes:
Ivan Litvinovič
Ivanas Litvinovičius (Іван Уладзіміравіч Літвіновіч g. 2001 m. birželio 26 d., Vileikoje) – Baltarusijos gimnastikas, kuris specializuojasi pratimuose ant batuto. 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių čempionas.
Biografija
2018 m. dalyvavo jaunimo olimpinėse žaidynėse, kuriose užėmė 4-ą vietą.
2019 m. pasaulio batuto gimnastikos čempionate baltarusis finale nusileido tik kinui Gao Lei ir iškovojo sidabro medalį.
Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Baltarusijos atstovas startavo vyrų batuto varžybose. Sportininkas laimėjo atrankos varžybas bei buvo nepralenkiamas finale. Surinkęs 61,715 taškų Litvinovič tapo antruoju Baltarusijos atstovu laimėjusiu vyrų batuto olimpinį aukso medalį.
Rogenburgas
Roggenburgas – savivaldybė Vokietijoje (Vidurio Švabija, Noi-Ulmo apskritis), Dunojus-Ileris regione, 30 km į pietryčius nuo Ulmo ir 40 km į šiaurę nuo Memingeno. Yra Rogenburgo vienuolynas, prie jo – regioninės reikšmės Aplinkos ir kultūros centras (įsteigė DBU aplinkos fondas).
Dalys
Biberachas, Ingštetenas, Meshofenas, Rogenburgas, Šysenas, Šlėbuchas ir Unteregas.
Vokietijos teismų sistema
Vokietijos teismų sistema - Vokietijos teisinės sistemos dalis. Sudaryta iš bendrosios kompetencijos bei specializuotų teismų. Pasižymi veiklos specializacija (žr. darbo teismas, finansų teismas, socialinis teismas, administracinis teismas). Teisinis teismų sistemos kūrimo pagrindas - Vokietijos Konstitucija.
2-oji Vokietijos krepšinio lyga
ProA krepšinio lyga – antra pagal pajėgumą Vokietijos krepšinio lyga, kuri buvo įkurta 2007 metais.
Dalyvauja 16 komandų, iš kurių dvi patenka į Bundesliga lygą.
Frontininko ženklas
Frontininko ženklas – Rusijos atminimo ženklas, įteikiamas Didžiojo Tėvynės karo dalyviams. Ženklą įsteigė, juos gamino ir įteikinėjo „Rusijos 55-ųjų pergalės Didžiajame Tėvynės kare metinių rengimo ir šventimo organizacinis komitetas“ (Российский организационный комитет по подготовке и празднованию 55-й годовщины победы в Великой Отечественной войне). Kartu su ženklu buvo įteikiamas pažymėjimas.
Ženklus pradėjo įteikinėti 2000 m.
Ženklo aprašymas
Ženklas pagamintas iš nebrangiųjų metalų. Ženklas išvaizda primena Tėvynės karo ordiną. Skirtingai nuo ordino ženklas neturi sukryžiuotų kardo ir šautuvo.
Ženklas skiriasi kompaktiškumu. Jo centre apvaliame skyde pavaizduotas kario išlaisvintojo paminklas, apie kurį užrašas „Frontininkas 1941-1945“ (Фронтовик 1941–1945).
Antropoidas (filmas)
Antropoidas – 2016 m. čekų ir britų karinis filmas, kurį režisavo Sean Ellis. Filme vaidina Cillian Murphy, Jamie Dornan, Charlotte Le Bon, Anna Geislerová, Harry Lloyd ir Toby Jones. Jame pasakojama apie operaciją „Antropoidas“ – Antrojo pasaulinio karo metais įvykdytą Reinhardo Heidricho nužudymą, kurį 1942 m. gegužės 27 d. įvykdė išeivijos čekoslovakų kariai Jozefas Gabčikas ir Janas Kubišas.
Frontininko ženklas
Ženklo aprašymas
Ženklas tvirtinamas smailiu strypeliu su veržle.
Antropoidas (filmas)
Filmas išleistas 2016 m. rugpjūčio 12 d. Jungtinėse Valstijose ir 2016 m. rugsėjo 9 d. Jungtinėje Karalystėje. Filmas sulaukė pagyrimų už tikroviškumą ir tikrų įvykių perteikimą. Jis buvo sukurtas už 9 mln. dolerių, bet uždirbo tik 5,3 mln.
Patarvainis
Patarvainis – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 4 km nuo Maironių.
Vladislavs Sorokins
Vladislavas Sorokinas (Vladislavs Sorokins; g. 1997 m. gegužės 10 d.) – Latvijos futbolininkas, gynėjas.
Karjera
Rungtyniavo Latvijoje. Atstovavo FC Skonto (Ryga), FK Jelgava (Jelgava) ir FK RFS (Ryga).
Žinoma, kad 2013 m. atstovavo „Skonto“ dublerių ekipai, o 2014 m. debiutavo ir pagrindinėje „Skonto“ klubo ekipoje.
2016 m. pirmoje pusėje rungtyniavo FK Jelgava, tais metais klubas iškovojo 2015–2016 m. Latvijos futbolo taurę.
2016 m. vasarą perėjo į FK RFS. 2019 ir 2021 m. klubas iškovojo Latvijos futbolo taurę. 2021 m. tapo Latvijos čempionu.
Latvijos rinktinė
2020 m. lapkričio 11 d. įvyko žaidėjo debiutas nacionalinėje rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš San Mariną, kurios baigėsi triuškinančia Latvijos pergale rezultatu 3:0.
Grevenbroichas
Grevenbroichas – miestas Vokietijoje, Šiaurės Reino-Vestfalijos žemėje, Reino-Noiso apskrityje, prie Erfto upės. 64 039 gyv. (2009 m.).
Vokietijos–TSRS karas
Svarbi Antrojo pasaulinio karo dalis. Nuo karo pradžios per pirmuosius trejus metus Rytų fronte veikė 90 proc. visų Vermachto sausumos pajėgų, neskaitant kitų „Ašies“ šalių karinių pajėgų. Po Sąjungininkų išsilaipinimo Normandijoje 1944 m. birželį, Rytų fronte tebekovojo apie du trečdalius Vermachto pajėgų. Rytų fronte vyko didžiausi Antrojo pasaulinio karo sausumos ir oro mūšiai.
Karo prieš Sovietų Sąjungą metu Trečiasis reichas ir jo sąjungininkai Europoje patyrė didžiulius nuostolius: Vermachtas ir sąjungininkai prarado 80 proc. karinių dalių, buvo sunaikintos 607 divizijos, Sovietų Sąjunga išstūmė vokiečius iš savo teritorijos ir užėmė Vidurio ir Rytų Europos šalis.
Pavadinimas
Sovietų Sąjungos, o po jos iširimo Rusijos ir kai kurių kitų posovietinių valstybių istoriografijoje naudojamas terminas „Didysis Tėvynės karas“. Šis terminas pirmą kartą TSRS paminėtas jau pirmąją karo dieną, radijo diktoriaus Jurijaus Levitano kreipimesi. Vieni iš pirmųjų šio pavadinimo vartojimo atvejų apibūdinti TSRS–Vokietijos karui buvo laikraščio „Pravda“ straipsniai 1941 m. birželio 23 ir 24 d. Stalino radijo kreipimesi 1941 m. liepos 3 d. epitetai „didysis“ ir „tėvynės“ naudoti atskirai.
Pavadinimas „Didysis Tėvynės karas“ turėjo didinti gyventojų pasiryžimą kovoti su nacistine Vokietija ir jos sąjungininkėmis. Iki tol pavadinimas „Tėvynės karas“ naudotas vadinti 1812 m. karui tarp Napoleono Prancūzijos ir Rusijos imperijos, kai Napoleono kariuomenė įsiveržė į Rusijos imperiją. Terminą „Tėvynės karas“ karui su Trečiuoju reichu įvardyti pirmąkart paminėjo Josifas Stalinas savo 1941 m. liepos 3 d. kalboje. Jis panaudotas ir SSRS laikraštyje „Pravda“, kuriame buvo išspausdintas ilgas straipsnis, pavadintas „Didysis sovietinės liaudies Tėvynės karas“. Karo metu buvo įsteigtas dviejų laipsnių Tėvynės karo ordinas, kuriuo apdovanodavo kovos veiksmuose nusipelniusius kovotojus.
César Sampaio
Karlušas Sezaras Sampajo Kampušas (Carlos César Sampaio Campos; g. 1968 m. kovo 31 d.) – buvęs Brazilijos futbolininkas, rungtyniavęs Brazilijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1990–2000 m.
Antanas Stepučinskas
Antanas Stepučinskas (g. 1960 m. gegužės 24 d.) – teisininkas, prokuroras, buvęs KGB tarnautojas.
Biografija
Sovietų saugume pradėjo dirbti 1983 m., baigęs Vilniaus universiteto Teisės fakultetą. Iš pradžių dirbo tardytojo padėjėju, vėliau vyresniuoju tardytoju, jam buvo suteiktas kapitono laipsnis. 1986 m. tardė už antisovietinę veiklą suimtą Algirdą Patacką ir jo žmoną Nijolę Patackienę bei atliko kitus tardymo veiksmus. Kaip tardytojas minimas „LKB kronikos“ sąvade. 1990 m. kovo 10 d. LSSR KGB pirmininko generolo Romualdo Marcinkaus slaptu įsakymu Nr. 002 jam buvo pavesta organizuoti neatidėliotinų KGB tardymo veiksmų vykdymą. KGB tardytoju dirbo iki 1990 m. balandžio 5 d.