cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anton Webern
Biografija
1911 m. A. Vėbernas vedė Vilhelminą Mortl, kuri buvo jo motinos sesers duktė. Dėl to santuoka buvo tik civilinė. Tais pačiais metais gimė pirmasis poros vaikas, duktė Amalija. Viso jie susilaukė keturių vaikų. 1912−13 m. A. Vėbernas dirbo dirigentu-padėjėju Štetino valstybiniame teatre. 1913 m. kovo 31 d. jo kūriniai (op. Nr. 6) skambėjo skandalingame A. Šionbergo mokinių koncerte Vienoje, kuris buvo nutrauktas policijos. Prasidėjus Pirmajam pasauliniui karui 1915 m. A. Vėbernas įstojo į kariuomenę savanoriu. Tarnavo pėstininkų dalinyje Klagenfurte, tačiau dėl prasto regėjimo nebuvo išsiųstas į frontą. 1915 m. gruodžio 26 d. Katalikų bažnyčia oficialiai palaimino jo ir Vilhelminos tuoktuves. 1916 m. A. Vėbernas prašymu buvo atleistas nuo tarnybos, tačiau dėl sąžinės priekaištų į ją greitu laiku grįžo ir vėl buvo atleistas dėl prasto regėjimo, šį kartą galutinai. Jis 1917−1918 m. dirbo Vokiečių teatre Prahoje, 1918 m. atsisakė aristokratiško „fon“ priedėlio prie pavardės po Austrijos valdžios edikto, kuriuo jie buvo uždrausti. Dalyvavo kartu su A. Šionbergu įkuriant Privačių muzikinių pasirodymų draugiją, kuri populiarino moderniąją muziką. Ji surengė apie 100 koncertų ir 1922 m. pabaigoje veiklą nutraukė dėl pinigų stygiaus.
Yukiyoshi Karashima
Kauno rajono „Hegelmann Litauen“
2021 m. birželio 30 d. pranešta, kad su japonu buvo pratęsta sutartis iki 2022 m. sezono pabaigos. Japonas pirmoje sezono pusėje sužaidė 18 rungtynių ir pelnė tris įvarčius. Visas rungtynes pradėdavo startinėje sudėtyje ir tik penkis kartus buvo pakeistas.
Anton Webern
Biografija
1920 m. A. Vėbernas pasirašė sutartį su Vienos „Universal Edition“ firma dėl savo kūrinių publikavimo. Jis dirbo dirigentu įvairioms Vienos organizacijoms. 1924 m. priėmė A. Šionbergo suformuluotą dvylikatonės muzikos metodą. Nors A. Vėbernas naudojo tą patį kompozicijos metodą kaip A. Šionbergas ir A. Bergas, tačiau kiekvieno jų muzika buvo savita ir labai skirtinga nuo kolegų. 1925 m. jis pradėjo dėstyti Vienos Izraelitų institute akliems. Tai buvo vienintelis oficialus A. Vėberno mokytojo postas, kuriame jis išdirbo šešerius metus. 1928−1935 m. reguliariai dirigavo koncertus oficialiam Austrijos radijo transliuotojui „RAVAG“. 1931 m. jis dirigavo J. Bramso ir A. Šionbergo choralinių kūrinių atlikimą įrašams ir šie du kūriniai yra vieninteliai įrašai su A. Vėbernu-dirigentu. Nuo 1932 m. vedė privačias lekcijas.
Yukiyoshi Karashima
Kauno rajono „Hegelmann Litauen“
2021 m. liepos 17 d. rungtynėse prieš Kėdainių „Nevėžį“ pelnė pirmą rungtynių įvartį ir svariai prisidėjo prie HL pergalės rezultatu 2:0.
Anton Webern
Biografija
Austrijoje pradedant įsigalėti fašistams A. Vėbernas pradėjo prarasti savo darbo vietas. 1939 m. Vokietijai okupavus Austriją jis liko visai be pajamų ir „Universal Edition“ jį pasamdė dirbti su kūrinių katalogu. Antrojo pasaulinio karo metu 1944 m. jis trumpai buvo paimtas į civilių oro reidų policiją. Pilna darbo diena „Universal Edition“ firmoje jį išvadavo nuo daugelio civiliams priskirtų prievolių karo metu. Antonas Vėbernas žuvo 1945 m. rugsėjo 15 d. jau pasibaigus karui, kai išėjo parūkyti į namo verandą Miterzilyje. Jį per klaidą nušovė amerikiečių kareivis Raimondas Belas, kuris atvyko padėti suimti A. Vėberno sūnėno, įtarto nelegalia prekyba. Kareivis tvirtino panaudojęs ginklą savigynai.
Yukiyoshi Karashima
Kauno rajono „Hegelmann Litauen“
2021 m. liepos 23 d. rungtynėse prieš Gargždų „Bangą“ pelnė ketvirtą rungtynių įvartį (4:0). Galutinis rungtynių rezultatas 4:1 HL naudai.
Anton Webern
Biografija
Mirties metu A. Vėbernas buvo menkai žinomas kompozitorius, tačiau antrojoje XX a. pusėje jo autoritetas ženkliai išaugo ir jis kartu su A. Šionbergu ir A. Bergu laikomas vienu iš trijų reikšmingiausių Antrosios Vienos mokyklos kompozitorių.
Yukiyoshi Karashima
Kauno rajono „Hegelmann Litauen“
2021 m. liepos 31 d. rungtynėse prieš „Nevėžį“ pasižymėjo įvarčiu ir prisidėjo prie varžovų sutriuškinimo rezultatu 6:0.
2021 m. rugpjūčio 7 d. rungtynėse prieš Alytaus „Dainavą“ pelnė įvartį ir išlygino rungtynių rezultatą 1:1. Rungtynės taip ir baigėsi (1:1).
2021 m. rugsėjo 3 d. rungtynėse prieš DFK Dainava pasižymėjo pelnydamas įvartį. Po jo tikslaus smūgio rezultatas tapo 1:0, tačiau dzūkai sugebėjo išlyginti rezultatą ir rungtynės baigėsi lygiosiomis 1:1.
Klubas su žaidėju pratęsė sutartį 2022 m. A lygos sezonui.
2022 m. balandžio 6 d. rungtynėse prieš FK Banga pasižymėjo pelnydamas įvartį.
2022 m. gruodžio mėn. tapo aišku, kad žaidėjas palieka FC Hegelmann.
Vilniaus „Žalgiris“
2022 m. gruodžio 20 d. oficialiai paskelbta, jog pasirašyta sutartis su Vilniaus „Žalgiriu“.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Nauris Petkevičius
Karjera
Nuo 2010 iki 2016 m. atstovavo Fenikso klubui.
FC Stumbras
Profesionalo karjerą pradėjo 2016 m. tuometiniame Kauno „Stumbre“.
Šiame klube rungtyniavo 2016 ir 2017 m. Per du sezonus A lygoje sužaidė 13 rungtynių.
Prancūzija
Išbandė jėgas Prancūzijoje, kur 2017–2020 m. žaidė LOSC Lille B ekipoje.
2020 m.
Nuo 2020 m. vasaros atstovavo FC Hegelmann Litauen, kuomet rungtyniavo Pirmoje lygoje ir iškovojo sidabro medalius.
2021 m.
2021 m. Hegelmann Litauen pateko į A lygą. 2021 m. kovo 6 d. rungtynėse prieš FC Džiugas gavo raudoną kortelę ir kurį laiką nežaidė. 2021 m. balandžio 13 d. pelnė įvartį rungtynėse prieš FK Panevėžys. Antrą kartą pavyko pasižymėti 2021 m. gegužės 8 d. rungtynėse prieš čempionų titulą ginančius Žalgirio futbolininkus. 2021 m. gegužės 19 d. rungtynėse prieš FK Riteriai Klaudijus Upstas uždirbo baudinį, kurį realizavo N. Petkevičius. 2021 m. birželio 12 d. rungtynėse prieš FK Banga Gargždai pasižymėjo įvarčiu. Vėl pelnytas 11 m. baudinys.
LFF taurės 2021 m. turnyre aštuntfinalio rungtynėse prieš Šilą, kurios įvyko 2021 m. birželio 16 d., įmušė du įvarčius ir pradėjo varžovų triuškinimą. Galutinis rezultatas 4:0.
2021 m. birželio 20 d. rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris pelnė du įvarčius. Pelnė pirmą rungtynių įvartį ir jo atstovaujama ekipa išsiveržė į priekį 1:0, o antrą kartą pasižymėjo tada, kai reikėjo lyginti rezultatą. Galutinė rungtynių baigtis 2:2.
2021 m. birželio 26 d. rungtynėse prieš DFK Dainava pelnė lemiamą mačo įvartį ir svariai prisidėjo prie HL pergalės rezultatu 2:1.
2021 m. liepos 3 d. rungtynėse prieš Telšių „Džiuygą“ pasižymėjo įvarčiu. Po jo rezultatas sušvelintas iki 2:1, tačiau tai nepadėjo jo atstovaujamai ekipai iškovoti bent taško. Galutinis rezultatas 2:1 žemaičių naudai.
2021 m. liepos 11 d. rungtynėse prieš Gargždų „Bangą“ pelnė įvartį ir svariai prisidėjo prie HL pergalės rezultatu 4:1. Įdomu tai, kad žaidėjas šiose rungtynėse nerealizavo net dviejų 11 m. baudinių.
2021 m. liepos 23 d. rungtynėse prieš Gargždų „Bangą“ pelnė antrą rungtynių įvartį (2:0). Galutinis rungtynių rezultatas 4:1 HL naudai.
2021 m. liepos 31 d. rungtynėse Kėdainiuose prieš Nevėžį sužaidus dvidešimt minučių, „Nevėžio“ gynėjas Karolis Rukuiža netyčia N.Petkevičiui pataikė į galvą, ir prakirto antakį. Žaidėjui pagalbos teko laukti apie dešimt minučių, kol atvažiuos greitoji medicinos pagalba ir buvo išvežtas į Kauną, kur buvo sutrikta pagalba.
2021 m. rugpjūčio 27 d. A lygos rungtynėse prieš „Sūduvos“ klubą pelnė įvartį ir rezultatas tapo 2:0 kauniečių naudai. HL nugalėjo čempionato lyderius rezultatu 2:1.
2021 m. spalio 16 d. rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris pelnė įvartį. Hegelmann Litauen pralaimėjo 1:2, o N. Petkevičius pasižymėjo 14 kartą A lygoje.
R. Charleroi SC
2021 m. gruodžio 20 d. panešta, kad žaidėjas pasirašė sutartį su Belgijos R. Charleroi SC klubu.
2022 m. sausio 22 d. debiutavo aukščiausioje lygoje, rungtynės prieš KAA Gent ekipą. Į kovą buvo mestas 73 minutę. Oficialiai sužaidė trylika minučių. Rungtynės baigėsi lygiosiomis 0:0.
Antverpeno „K. Beerschot”
2022 m. rugsėjo 1 d. tapo žinoma, kad žaidėjas bus skolinamas Antverpeno „K. Beerschot”.
2022 m. rugsėjo 9 d. debiutavo Antverpeno „K. Beerschot” ekipoje. Rungtynėse prieš „Lommel“ pasirodė po keitimo 71 minutę. „Beerschot“ klubas namuose pralaimėjo rezultatu 0:2. Tokiai baigčiai įtakos turėjo, kad nuo 23 min., kai buvo parodyta raudona kortelė, likusį rungtynių laiką žaidė mažumoje.
Vilniaus „Žalgiris”
2023 m. vasario 3 d. tapo žinoma, kad nuomos pagrindais rungtyniaus „Žalgirio” klube.
2023 m. liepos 5 d. tapo žinoma, kad žaidėjas palieka klubą,
„Hegelmann”
2023 m. liepos 6 d. pranešta, kad atstovaus FC Hegelmann.
2023 m. liepos 8 d. debiutavo klube A lygos rungtynėse prieš FC Džiugas.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Nacionalinė rinktinė
2022 m. birželio 4 d. debiutavo nacionalinėje rinktinėje rungtynėse prieš Liuksemburgą.
DK
DK gali reikšti:
UEFA Tautų lyga
UEFA Tautų lyga  – 2018 m. įkurtas futbolo turnyras, kuriame dalyvauja UEFA vyrų nacionalinės rinktinės. Šis turnyras perėmė draugiškų rungtynių ciklų vietą rinktinių tvarkaraštyje.
55 UEFA narės paskirstytos į 4 lygas, kiekvienoje lygoje komandos paskirstytos į 4 grupes. Komandos su kiekviena grupės komanda žaidžia rungtynes išvykoje ir namuose. Kiekvienos grupės nugalėtojas perkeliamas į aukštesnę lygą, o paskutinę vietą užėmusios komandos perkeliamos į žemesnę lygą. A lygos keturių grupių nugalėtojai tęsia kovą atkrintamuoju principu dėl nugalėtojo vardo.
Nuo turnyro pradžios 2018 m., Tautų lygos rezultatų pagrindu sudaryti reitingai pakeitė UEFA nacionalinių rinktinių koeficientus, skirstant komandas į UEFA Europos futbolo čempionato atranką. Pradedant atranka į 2020 m. Europos futbolo čempionatą, šešiolika aukščiausias vietas Tautų lygoje užėmusių, tačiau UEFA Europos futbolo čempionato atrankos etapo nepraėjusių komandų gavo teisę žaisti antrąjame atrankos etape dėl keturių vietų UEFA Europos futbolo čempionate.
Pradedant 2022 m. pasaulio futbolo čempionatu, dvi aukščiausias vietas Tautų lygoje užėmusios, tačiau FIFA pasaulio čempionato pirmojo atrankos etapo nepraėjusios komandos gauna teisę žaisti antrąjame FIFA pasaulio čempionato atrankos etape.
UEFA Tautų taurės sezonas vyksta nuo rugsėjo iki kitų metų birželio, turnyro nugalėtojas išaiškėja kas dvejus metus.
Piliakalnis (Vilnius)
Piliakalnis – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, šiauriniame Nemenčinės pakraštyje. Seniūnaitijos centras. Netoliese stūkso Nemenčinės piliakalnis.
Šaltiniai
thumb|left|245px|Piliakalnis nuo Nemenčinės piliakalnio
UEFA Tautų lyga
Istorija
Trečiasis, 2022–2023 m. sezonas prasidėjo ne rugsėjo, o birželio mėnesį, nes šių metų FIFA pasaulio čempionatas Katare vyksta neįprastu metų laiku – lapkričio mėn. Dėl šios priežasties, traukiant burtus, nereikėjo atsižvelgti į žaidimo sąlygas žiemos metu. Dėl politinės situacijos Rusija ir Ukraina negalėjo patekti į vieną grupę, o vėliau Rusija, dėl invazijos į Ukrainą, buvo diskvalifikuota iš šio turnyro sezono. Norint apriboti pernelyg tolimų kelionių skaičių, į tą pačią grupę negalėjo patekti daugiau nei viena iš šių porų: Andora ir Kazachstanas, Malta ir Kazachstanas, Šiaurės Airija ir Kazachstanas, Gibraltaras ir Azerbaidžanas, Armėnija ir Islandija, Izraelis ir Islandija.
Komandų pasiekimai turnyre
thumb|375px|Europos šalys, dalyvavusios Tautų lygoje 2018–19 m. {{legend|#e61e2b|A lyga}} {{legend|#2f89c7|B lyga}} {{legend|#34a861|C lyga}} {{legend|#f8c51c|D lyga}}
Bertha Benz
Berta Benc (1849 m. gegužės 3 d. – 1944 m. gegužės 5 d.) – vokiečių mechaniko ir išradėjo Karlo Benco žmona, labiausiai išgarsėjusi dėl pirmos įveiktos kelionės automobiliu su vidaus degimo varikliu.
Biografija
Gimė pasiturinčioje šeimoje Pforcheime. 1869 m. susipažino su K. Bencu, o 1872 m. už jo ištekėjo. Susilaukė 5 vaikų. Jos kraitis ne kartą išgelbėjo K. Bencą nuo bankroto. Kartu įsteigė įmonę „Benz & Cie“.
Kelionė automobiliu
1888 m. rugpjūčio 5 dienos ryte, vos patekėjus saulei, kol jos sutuoktinis buvo kietai įmigęs, Berta su sūnumis slapčia įsliūkino į garažą. Šeimos ekipažas išstūmė „Benz Patent Motorwagen №1“ automobilį iš dirbtuvės, užkūrė jį – ir patraukė iš Manheimo į Pforcheimą per Heidelbergą ir Karlsrūhę. Šį 104 kilometrų ilgio maršrutą automobilis įveikė per 12 valandų – Karlas Bencas apie tai sužinojo tik naktį iš rugpjūčio 5-osios į 6-ąją gavęs telegramą. Po to Berta su vaikais išvyko atgal į Bruchzalį, o iš ten į Manheimą kitais keliais, Reino paupiu, taip kiek sutrumpindama maršrutą.
Emblema
miniatiūra|220px|right|„Išmintis“ XVII a. emblemų knygoje miniatiūra|220px|[[Lietuvos kariuomenės lauko (sausumos) pajėgų vadovybės emblema]]
Liepupė (kaimas)
Liepupė  – kaimas Latvijoje, Vidžemėje, Liepupės valsčiuje. Kaimas yra už 5 km nuo Baltijos jūros kranto Metsepolės lygumoje ir Pajūrio žemumoje. Kaimo ir per jį tekančios upės pavadinimas kilęs iš sulatvinto senovės lyvių žodžio Pernigele ( 'liepa', 'upė'). Anksčiau Liepupėje gyventa lyvių, tai rodo vietovardžiai: Kadaga 'kadagys', Mustkalnai 'juodieji kalnai', Korbiniai 'miško tankmė', Varzos 'krūmai', Susika 'vilkas'. 2021 m. duomenimis, Liepupėje gyvena 293 žmonės. Šioje gyvenvietėje yra 1751 m. pastatytas Liepupės dvaras, jis vienas iš geriausiai išsaugotų baroko dvarų Vidžemėje. Nuo 2012 m. Liepupėje vyksta iki šiol vienintelis Baltijos šalyse akustinės muzikos festivalis – „Sidabrinis kiras“.
Emblema
Emblema – (, iškilas papuošimas, inkrustacija') – abstraktus arba reprezentacinis atvaizdas, kuris naudojamas kaip sutartinis ženklas išreikšti etinę, religinę, filosofinę, politinę ar kitą idėją. Gali būti piešta, tapyta, atspausta ar sukurta kita, pvz. taikomosios dailės technika. Emblemos istorinė raida neatsiejama nuo simbolių, herbų, ordinų, knygų iliustracijų raidos. Emblema gali atvaizduoti sąvoką, alegoriją, asmenį, pavyzdžiui, monarchą ar šventąjį.
Emblemų stilistika glaudžiai susijusi su dailės ir dizaino sričių vyraujančiu stiliumi. Emblemų atsiradimą, funkcionavimą, jose esančių simbolių traktavimą tyrinėja emblematika – pagalbinė istorijos mokslo disciplina.
Istorija
Senovės Graikijos, Romos kariuomenėse emblemomis vadintos reljefinės puošmenos iš kitos medžiagos ant kario ginkluotės, reljefiniai, daugiausia metaliniai, karių skiriamieji ženklai. Viduramžiais emblemos plėtotos kartu su heraldika. Jos įsitvirtino riterių religinių ordinų simbolikoje (ypač kryžiai), tapo jų skiriamaisiais ženklais. Emblemos plito ir didikų giminių herbų puošyboje, tapo miestų skiriamaisiais ženklais (Venecijos – sparnuotas liūtas, Paryžiaus – burlaivis).
Renesanso epochoje emblema įgavo dabartinę reikšmę. Knygų grafikoje emblemas išpopuliarino Andrea Alciato, 1531 m. išleidęs kūrinį „Emblemata“ su epigramomis apie amžininkų dorybes ir ydas. Taip plito alegorinių piešinių (emblemų) rinkiniai su juos lydinčiais moraliniais tekstais. Emblemų knygą sudarė trys elementai: iliustracija, šūkis ir jų ryšį paaiškinantis tekstas, kurį galėjo sudaryti ir vos kelios eiliuotos eilutės ir kelių lapų grožinis kūrinys. Iki XVIII a. pradžios Vakarų Europoje išleista apie 3000 emblemų rinkinių.
Architektūroje ir dailėje emblemos buvo įvairios: dvidalės (iš simbolinio vaizdo ir inskripcijos), viendalės (tik iš simbolinio vaizdo). Jomis puošti memorialiniai statiniai, pastatų interjerai ir eksterjerai, vitražai, mozaikos, bažnytiniai drabužiai ir kita. Puošniomis, reprezentatyviomis emblemomis tvirtindavo parašo, dokumento ar dirbinio tikrumą. Jų savininkų ratas buvo platus: valdovai, diduomenė, kariniai daliniai, amatininkų cechai, spaustuvės.
Nuo XIX a. pabaigos, vystantis grafiniam dizainui ir reklamai, plėtėsi emblemų naudojimo sritys: valdžios institucijų, įstaigų ženklų ir logotipų, ordinų ir medalių, monetų ir piniginių ženklų kūryboje. Ilgainiui kito emblemų išvaizda, jos tapo lakoniškesnės, mažiau apkrautos detalėmis, su lengvai suvokiama vaizdo ir raidžių simbolika. Išryškėjo tradicinės emblemų reikšmės, pvz. lyra – muzikos, inkaras – vilties simbolis ir kt. Sukurtos naujos interpretacijos: pjautuvas ir kūjis SSRS herbe, svastika – nacių Vokietijos herbe.
Abdulhamidas II
Abdulhamidas II arba tiesiog Abdulhamidas (,, g. 1842 m. rugsėjo 21 d. – 1918 m. vasario 10 d.) – Osmanų imperijos sultonas 1876–1909 m. laikotarpiu ir paskutinis sultonas, kurio rankose buvo sutelktas šios griūvančios valstybės valdymas. Abdulhamido valdymo laikotarpis žinomas kaip Hamidų era. Jis šaliai vadovavo nuosmukio laikotarpiu, kuris pasireiškė daugybe maištų (ypač Balkanuose), vadovavo nesėkmingam karui su Rusijos imperija (1877–1878 m.), po kurio 1897 m. sekė sėkmingesnis karas prieš Graikijos karalystę. Šio karo laimėjimus gerokai sumenkino vėlesnės Vakarų Europos šalių vykdytos intervencijos.
Vykdydamas sutarimą, sudarytą su respublikos šalininkais iš jaunųjų osmanų judėjimo, paskelbė pirmąją ir vienintelę Osmanų imperijos konstituciją, pažangių idėjų, būdingų jo pirmiems valdymo metams, ženklą. Tačiau 1878 m., motyvuodamas nesutarimais su Osmanų parlamentu, konstituciją sustabdė, o parlamentą paleido. Jo valdymo metais tęsėsi Osmanų imperijos modernizavimas, įskaitant biurokratijos reformą, Rumelijos ir Anatolijos geležinkelių tinklo išplėtimą bei Bagdado ir Hejazo geležinkelių tiesimą. Vokietijos firmos vaidino svarbų vaidmenį kuriant imperijos geležinkelių ir telegrafo sistemas, tai veikė imperijos ekonominį suverenitetą. Buvo sukurtos gyventojų registravimo ir spaudos kontrolės sistemos. Prisidėjo prie reformų švietimo srityje, jam valdant įsteigta pirmoji vietinė moderni teisės mokykla 1898 m., steigtos proftechninės mokymo įstaigos. Kita vertus, 1881 m. uždarė Stambulo universitetą (1900 m., valdant tam pačiam sultonui, vėl atidarytas).
Valdant Abdulhamidui Osmanų imperija liūdnai pagarsėjo 1894–1896 m. vykdytomis armėnų ir asirų žudynėmis. Į Abdulhamido gyvybę ne kartą kėsintasi. Tarp daugybės pasikėsinimų vienas garsiausių yra Armėnijos revoliucinės federacijos 1905 m. įvykdytas pasikėsinimas Jildizo mečetėje. Didelė Osmanų inteligentijos dalis taip pat aštriai kritikavo sultoną dėl to, kad Abdulhamidas pasitelkė slaptąją policiją prieš oponentus, taip pat jaunųjų turkų judėjimą. 1908 m. pogrindinė revoliucinė jaunųjų turkų organizacija, žinoma kaip Sąjungos ir pažangos komitetas, privertė Abdulhamidą II sušaukti parlamentą ir atkurti konstituciją. Įvyko Jaunųjų turkų revoliucija. Po metų Abdulhamidas pamėgino atgauti absoliutinę valdžią, todėl buvo nuverstas 1909 m. kovo 31 d. Dėl savo žiaurumų to meto Vakarų spaudoje buvo pramintas „raudonuoju sultonu“.
Cadillac CT4
Cadillac CT4 – prabangus kompaktinės klasės automobilis, kurį gamina „General Motors“. Automobilis pradėtas gaminti 2019 m. Lansinge, Mičigano valstijoje, prekyboje pasirodė 2020 m. pradžioje. CT4 pakeitė iki tol gamintą Cadillac ATS, kaip kompaktinį automobilį Cadillac modelių spektre bei yra pozicionuojamas viena klase žemiau už kartu pasirodžiusį didesnį Cadillac CT5.
Modeliai
Perkant CT4 galima rinktis iš trijų komplektacijų – Luxury (bazinė), Sport bei Premium Luxury.
Bazinis modelis komplektuojamas su 2,0 l. Turbo I4 177 KW (237 AG) / 350 NM varikliu bei 8-pavarų automatine pavarų dėže. Už papildomą kainą galima pasirinkti kitas komplektacijas ir automobilį įsigyti su 2,7 l. Turbo 230 KW (309 AG) / 472 NM varikliu, taip pat siūloma ir 10-pavarų automatinė pavarų dėže.
CT4-V
2019 metų gegužės 30 diena buvo pristatytas sportiškiausias šio modelio variantas – CT4-V. Šis modelis komplatuojas su 2,7 l. Turbo varikliu, turinčiu 242 KW (325 AG) galią bei 515 NM sukimo momentą.
Leon Somov ir Jazzu
Leon Somov ir Jazzu − Lietuvos elektronikos/pop/eksperimentinės muzikos grupė.
Grupė
2008 m. prodiuseris Leonas Somovas ir vokalistė Justė Arlauskaitė – Jazzu pradėjo koncertuoti su grupe, kurią sudaro 5 muzikantai: būgnai, bosinė ir akustinė gitaros, klavišiniai, nešiojamas kompiuteris, fX ir vokalistė. Grupė daug koncertuoja Lietuvoje, Didžiojoje Britanijoje, Vokietijoje, Belgijoje, Danijoje, Nyderlanduose, Airijoje. Koncertuose jie atlieka savo didžiausius hitus, tokius kaip „Score“, „Phantoms of the Lake“, „Song about Love“, „You don’t know my name“ ir naujus kūrinius „Pretender“, „You and me“, „Lower than the Ground“.
Biografija
Leonas Somovas kuria muziką daugiau nei 10 metų. Jis pripažintas garso inžinierius, prodiuseris ir elektroninės muzikos kompozitorius. Leono muzikinė karjera prasidėjo metalo grupėje. Vėliau jis tapo dueto „Leon Somov & Jazzu“ nariu. Šiuo metu dirba su žinomais Lietuvos menininkais, tokiais kaip Jurga Šeduikytė, Petras Geniušas. Dalyvauja šiuolaikinio meno projektuose, kuria muziką Eimunto Nekrošiaus ir Gyčio Ivanausko teatro spektakliams.
Justė Arlauskaitė-Jazzu pradėjo dainuoti džiazą nuo 13 metų. Kaip solistė ji pasirodydavo su grupėmis ir įvairiais džiazo projektais Lietuvoje ir užsienyje. 15-kos ji tapo garsios Lietuvos elektroninės grupės „Pieno lazeriai“ (dar žinomos kaip „Milky lasers“) vokaliste. Baigusi muzikos mokyklą ir Juozo Tallat-Kelpšos konservatoriją ji persikėlė į Londoną studijuoti dainavimo Thames Valley universitete. 2005 m. Jazzu sutiko prodiuserį Leoną Somovą ir įsitraukė į elektroninę muziką. Dabar Jazzu dirba ties savo soliniu albumu su garsia švedų muzikos agentūra „Mr. Radar“.
Apdovanojimai
2009 m. „Leon Somov ir Jazzu“ laimėjo „Best Baltic Act” apdovanojimą MTV Europos muzikos apdovanojimai 2009. 2011 m. jie laimėjo „Geriausios elektroninės muzikos grupės“ apdovanojimą Lietuvos muzikos asociacijos apdovanojimuose (M.A.M.A.). 2011 ir 2012 m. Jazzu laimėjo „Geriausios atlikėjos“, o Leonas Somovas tapo „Metų prodiuseriu“ 2012. M.A.M.A. apdovanojimuose. 2013 m. „Leon Somov & Jazzu“ laimėjo net 3 apdovanojimus – „Geriausios elektroninės muzikos grupės“, „Metų albumo“ ir „Metų grupės“ – Lietuvos muzikos asociacijos apdovanojimuose (M.A.M.A.)
„Game Over“
„Game Over“ – paskutinis grupės koncertinis turas prieš išsiskiriant ir sutelkiant dėmesį į savo solines karjeras.
Sklėriškės
Sklėriškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurės rytus nuo Nemenčinės, prie kelio. Sklėriškių biblioteka yra Rudausiuose.
Navafas al Achmadas al Džaberas al Saba
Nawaf Al-Ahmad Al-Jaber Al-Sabah (gimė 1944 m. birželio 25 d.) - dabartinis Kuveito prezidentas, pareigas pradėjęs eiti 2020 m. rugsėjo 30 d. Jis pakeitė savo pusbrolį Sabahą Al-Ahmadą Al-Jaberą Al-Sabahą, kuris mirė 2020 m. rugsėjo 29 d.
Al-Sabahas gimė 1944 m. Kuveito mieste. Jis yra Kuveito karališkosios šeimos narys ir mirusio Ahmado Al-Jaber Al-Sabah, kuris 1921-1950 m. ėjo Kuveito emyro pareigas, sūnus. Al-Sabahas įgijo išsilavinimą Kuveito universitete ir vėliau ėjo įvairias pareigas Kuveito vyriausybėje ir kariuomenėje.
Prieš tapdamas prezidentu, al-Sabahas ėjo gynybos ministro ir Kuveito nacionalinės gvardijos vado pavaduotojo pareigas. Jis taip pat ėjo pareigas Kuveito ministrų kabinete, įskaitant vidaus reikalų ministro ir socialinių reikalų ir darbo ministro pareigas.
Al-Sabahas žinomas dėl savo įsipareigojimo stiprinti Kuveito ekonomiką ir skatinti socialinės gerovės programas. Jis taip pat dalyvavo humanitarinėje ir labdaringoje veikloje, buvo Kuveito Raudonojo Pusmėnulio draugijos pirmininkas.
Al-Sabahas yra vedęs ir turi keturis vaikus. Jis laisvai kalba arabiškai ir angliškai.
Ankstesnis gyvenimas ir išsilavinimas
Nawaf Al-Ahmad Al-Jaber Al-Sabah gimė 1937 m. birželio 25 d. Kuveito mieste, Kuveite. Išsilavinimą įgijo Kuveite, o vėliau tobulinosi Jungtinėje Karalystėje.
Karjera
Nawaf Al-Ahmad Al-Jaber Al-Sabah padarė ilgą ir išskirtinę karjerą valstybės tarnyboje. Karjerą jis pradėjo 1962 m. kaip Havalio gubernatorius, vėliau ėjo Džahros, Havalio ir Ahmadžio gubernatoriaus pareigas. Jis taip pat ėjo Kuveito nacionalinės gvardijos vado pavaduotojo pareigas.
2006 m. buvo paskirtas Kuveito kronprincu ir šias pareigas ėjo iki 2020 m., kai tapo Kuveito prezidentu.
Būdamas Kuveito prezidentu, Nawafas al-Ahmadas al-Jaberas al-Sabahas pabrėžė ryšių su kitomis regiono šalimis stiprinimo ir taikos bei stabilumo skatinimo svarbą. Jis taip pat stengėsi spręsti vidaus problemas, pavyzdžiui, gerinti sveikatos priežiūrą ir švietimą bei skatinti ekonomikos plėtrą.
Asmeninis gyvenimas
Nawafas al-Ahmadas al-Jaberas al-Sabahas yra vedęs ir turi kelis vaikus. Jis žinomas dėl savo filantropinės veiklos, ypač švietimo ir sveikatos priežiūros srityse.
Garbės ženklai ir apdovanojimai
Per savo karjerą Nawafas Al-Ahmadas Al-Jaberas Al-Sabahas yra gavęs daugybę apdovanojimų ir premijų, įskaitant Egipto Nilo ordiną ir Saudo Arabijos Abdulazizo Al Saudo ordiną.
Paesai
Paesai (páez) arba nasai (nasa) – indėnų tauta, priskiriama čibčams, gyvenanti pietvakarių Kolumbijoje, Kaukos ir Huilos departamentuose, prie Paeso upės. Populiacija – 80–120 tūkst. žmonių. Paesų kalba neaiškios kilmės, ją bandoma gretinti su kitoms apylinkių indėnų kalbomis, didelė dalis paesų kalba ispaniškai. Dauguma – Romos katalikai, kiti puoselėja tradicinę tikybą.
Iki ispanų užkariavimo XVI a. paesai buvo gimininėje santvarkoje, pasižymėjo karingumu, aukodavo žmones. Kolumbijos nepriklausomybės kovų metu palaikė respublikonus. Dabartiniai paesai kovoja už savo autonomiją ir tradicinės kultūros išsaugojimą.
Rūbas buvo menkas, nešiodavo daug papuošalų, taip pat ir auksinių. Dabar vyrai dėvi kreoliškus rūbus, moterys – sijonus ir iš dviejų audeklų sujungtus viršutinius rūbus. Nešiojasi austinius krepšelius nedideliems daiktams.
Paesų šeima mažoji, neolokalinė, giminės linija vedama pagal abu tėvus. Kai kuriose bendruomenėse išlikę vadai. Iš dalies išlikusi mitologija, šamanizmas.
Kalnų Progumos
Kalnų Progumos – buvusi gyvenvietė („kolonija“) Vilniaus miesto savivaldybės teritorijoje, Naujojoje Vilnioje.
Istorija
Atsirado po 1925 m. iškirtus dalį miško, senbuvių tiesiog vadinama Poręby (Uosių ir Kalno gatvių apylinkės). 1931 m. – 158 gyventojai. 1933 m. prijungta prie Naujosios Vilnios miesto. Pavadinimas žemėlapiuose aptinkamas iki 1974 m.
Kauno Montesori mokykla-darželis Žiburėlis
Kauno Montesori mokykla-darželis „Žiburėlis“ – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo pradinė mokykla Kaune, Aukštuosiuose Šančiuose. Įstaigos kodas – 191846114, steigėjas – Kauno miesto savivaldybė. Šalia yra įsikūrusi Kauno Žiburio pagrindinė mokykla. Taikomos metodikos ir programos:
Istorija
Darželis-mokykla „Žiburėlis“ veiklą pradėjo 1993 m. rugsėjo 1 d. Iš pat pradžių veikė 1 klasė ir 3 ikimokyklinio ugdymo grupės, vėliau skaičius išaugo iki 4 pradinių klasių ir 8 ikimokyklinio bei priešmokyklinio ugdymo grupių]. Nuo 2004 m. spalio veikia M. Montessori metodo centras.
Sirvydiškės
Sirvydiškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Eitminiškių. Seniūnaitijos centras. Įsikūręs greta kelio ir jo atšakos į Kalnabridžius. Šalia teka Nemenčios intakas Vėgėlynė.
NGC 6139
thumb|230px| (vaizdas gautas [[Hablo kosminis teleskopas|Hablo kosminiu teleskopu)]]
NGC 6139 – kamuolinis spiečius, esantis Skorpiono žvaigždyne. Tai vienas iš mažiausiai 150 kamuolinių spiečių, skriejančių apie Paukščių Taką. Šis spiečius yra apytikriai už 35 000 šviesmečių nuo Žemės. Objekto regimasis ryškis – 9,1, o regimasis skersmuo – 8,2 arkminutės.
NGC 6139 sudarančios žvaigždės yra senos. Didžiumos apie Paukščių Taką skriejančių kamuolinių spiečių amžius siekia daugiau nei 10 milijardų metų, o tokių spiečių žvaigždės yra susiformavusios maždaug tuo pat metu.
Šį spiečių 1826 m. gegužę aptiko škotų astronomas James Dunlop.
Teigiama, jog NGC 6139 spiečius nesunkiai matomas 4 colių teleskopu. Pro mažiausiai 14 colių teleskopą, padidinus vaizdą bent 300 kartų, galima pamatyti ir kai kurias šį spiečių sudarančias žvaigždes.
RK3107
Kelias prasideda Vaškuose, sankryžoje su. Kelias eina per Pasvalio ir Pakruojo rajonus. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Vaškai, Degėsiai. Kelias baigiasi Pakruojo rajone, Degėsiuose, sankryžoje su.
CF Gendarmerie Nationale
Namų rungtynes žaidžia Džibučio nacionaliniame stadione, o kitaip vadinamame El Hadj Hassan Gouled Aptidon stadione, kuris talpina 20 tūkst. žiūrovų.
Džabal al-Druzas
Džabal al-Druzas, Suveidos valstybė – autonominė teritorija Prancūzijos Sirijos mandatinėje teritorijoje, egzistavusi 1921–1936 m., veikusi kaip Prancūzijos prižiūrima vyriausybė vietiniams drūzų gyventojams.
Pavadinimai
1922 m. kovo 4 d. valstybė pagal sostinę As-Suwayda buvo pavadinta Suveidos valstybe.
1927 m. ji buvo pervadinta į Džabal al-Druzas ar Džabal Druzo valstybė. Šis pavadinimas sukurtas pagal Džabal al-Druzo kalną.
Istorija
Drūzų valstybė buvo sukurta 1921 m. gegužės 1 d. Džabal al-Druze gyveno apie 50 tūkstančių arabų drūzų. Tai buvo pirmasis ir iki šiol vienintelis valstybinis darinys, kuriame gyveno ir kurį valdė arabai drūzai.
1925 m. Džabal al-Druze prasidėjo Didysis Sirijos sukilimas, kuriam vadovavo sultonas Al-Atrašas, kuris greitai pasiekė Damaską ir kitas ne drūzų žemes už Džabal al-Druzo ribų. Protestai prieš Sirijos sudalinimą į valstybėles buvo vienas svarbiausių Sirijos prieškolonijinio judėjimo punktų. Šis judėjimas galų gale laimėjo ir suvienijo visą Prancūzijos mandatinę teritoriją, išskyrus nepriklausomu tapusį Didįjį Libaną ir Aleksandretą, kurią aneksavo Turkija ir kuri tapo Turkijos Hatajaus provincija. Spaudžiant nacionalistams pagal 1936 m. Prancūzijos ir Sirijos sutartį Džabal al-Druzas prarado autonomiją ir buvo prijungtas prie Sirijos.
RK3106
RK3106 – rajoninis kelias, jungiantis Krinčiną, Ličiūnus ir Mieliūnus. Kelio ilgis – 16,3 km. Kelias nuo Krinčino iki Ličiūnų yra asfaltuotas, visas likęs kelias yra dengtas žvyru.
Kelias prasideda Krinčine, sankryžoje su. Kelias eina per Pasvalio ir Biržų rajonus. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Krinčinas, Ličiūnai, Daniliškiai, Žvirgždė, Šukionys, Mieliūnai. Kelias baigiasi Biržų rajone, Mieliūnuose, sankryžoje su. Kelias kerta šias upes: Jiešmenį, Upytę, Ringužę, Tatulą.
Gorillaz
„Gorillaz“ – britų virtuali grupė, kurią 1998 m. įkūrė muzikantas Damon Albarn ir menininkas Jamie Hewlett. Grupė susideda iš keturių animuotų narių: Stuart "2-D" Pot, Murdoc Niccals, Noodle bei Russel Hobbs. Jų išgalvotas pasaulis yra vaizduojamas grupės muzikiniuose vaizdo klipuose ar kitose trumpose animacijose. Tačiau vienintelis nuolatinis grupės narys yra jos įkūrėjas Damon Albarn, kuris dažnai bendradarbiauja su kitais atlikėjais. Pats Damonas yra buvęs grupės „Blur“ pagrindinis vokalistas ir klavišininkas.
Grupė išgarsėjo 2001 m. išleidusi debiutinį albumą „Gorillaz“, jis tapo dvigubai platininiu, o visai netrukus grupė sumušė Gineso rekordą kaip sėkmingiausia virtuali grupė. Antrasis studijinis albumas buvo „Demon Days“, išleistas 2005 m. Jungtinėje Karalystėje tapęs šešis kartus platininiu.
Diskografija
Studijiniai albumai
RK3108
Kelias prasideda Vaškuose, sankryžoje su. Kelias eina Pasvalio rajone. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Tetirvinai, Manikūnai, Namišiai, Kiemėnai. Kelias baigiasi Kiemėnuose, sankryžoje su.
Puškaras
Puškaras arba Puškara ( 'mėlynasis lotosas') – nedidelis miestas vakarų Indijoje, Radžasthane, 10 km į šiaurės vakarus nuo Adžmero, prie Puškaro ežero. Svarbus hinduizmo piligiriminis taškas.
Pasak „Mahabharatos“ (III.80.41–60), Puškaras yra vieta, kurioje nuolatos esti Brahma. Tikima, kad maudymasis Puškaro ežere taip apvalo karmą, kad prilygsta dešimčiai ašvamedhų, ir net tarnas (šudra), išsimaudęs ežere neatgims žemesne būtybe. Sakoma, kad dievai prie Puškaro ežero įgijo jogos žinias, o gyvenant čia dvylika metų galima atgimti tiesiai brahmalokoje. Kelionė į Puškarą prilyginama kelionei į visas kitas piligrimines vietas kartu sudėjus.
Puškare yra viena iš labai nedaugelio Indijos šventyklų, skirtų Brahmai. Kasmet per kartikos mėnesio pilnatį (spalį–lapkritį) Puškare vyksta kupranugarių šventė, kurioje dalyvauja ~50 tūkst. kupranugarių. Prie Puškaro ežero yra daug ghatų, kur vyksta ritualinės maudynės. Vietovė šventa ir sikhams – čia yra Nanako ir Gobindo Singho gurudvaros bei ghatas.
IO Interactive
IO Interactive (sutrumpintai – IOI) – danų įmonė, kurianti kompiuterinius žaidimus. Šiuo metu priklauso japonų įmonei „Square Enix“. Įmonė buvo įkurta 1998 m. Reto-Moto kūrėjų grupės. Iki šiol įmonės populiariausiu produktu išlieka „Hitman“ serija. Kompanija žinoma savo užuominomis į savo pačių žaidimus (tokiomis kaip 47 numerio reklaminiai marškinėliai „Freedom Fighters“ žaidime; 47 numeriu pažymėtas garažas ir 47 galimi pasiekimai žaidime „Kane & Lynch“).
Vilniaus staklių gamybos technikumas
Vilniaus staklių gamybos technikumas – technikumas, veikęs Vilniuje, rengęs staklių gamybos specialistus. Įsteigtas apie 1964 m. Baigus mokymą, buvo išduodami šalto metalo apdirbimo, pjovimo technologijų specialybės diplomai. Kartu buvo galima gauti ir vidurinio mokslo baigimo atestatą.
Sakichi Toyoda
Sakičis Tojoda (, 1867 m. vasario 14 d. – 1930 m. spalio 30 d.) – japonų išradėjas, pramonininkas. 1918 m. įkūrė šeimos vardu pavadintą tekstilės įmonę, kurią vėliau jo sūnus Kiičiro Tojoda išplėtojo į Toyota automobilių korporaciją, šiuo metu išaugusią iki Toyota Group įmonių grupės.
Pirmieji išradimai
thumb|left|Pirmosios Tojodos 1891 m. užpatentuotos medinės audimo staklės. 1890 m. Tojoda turėjo galimybę Tokijuje aplankyti Trečiąją nacionalinę pramonės parodą ir pamatyti įvairias to meto technologines naujoves. Nepaisant tėvo nepritarimo atsitraukti nuo staliaus darbo, Tojoda ėmėsi staklių tobulinimo ir po metų užpatentavo našesnę ir geresnę audinio kokybę užtikrinančią versiją. Tai buvo medinės audimo staklės, skirtos pavieniams audėjams arba mažoms įmonėms. Galiausiai gavęs tėvo pritarimą, Tojoda su naujuoju išradimu išvyko į Tokiją ir ten įkūrė savo audimo verslą, o taip pat siekė pardavinėti stakles kitiems. Tai sunkiai sekėsi, todėl 1893 m. teko kompaniją uždaryti ir grįžti į gimtąjį kaimą.
1894 m. Tojoda gavo finansinę pagalbą iš dėdės, įtikinęs jį, kad jo idėjos, kaip patobulinti audimo stakles, turi didelį potencialą. Šįkart Tojoda ėmėsi kurti našesnę ir labiau automatizuotą siūlų ričių mašiną, nes pastebėjo, jog tai viena iš silpnesnių audimo proceso grandžių. Po pusės metų įgijęs naują patentą, pradėjo prekiauti naujuoju išradimu, kuris sulaukė nemažo populiarumo ir leido Tojodai gautas pajamas panaudoti kitų įrenginių kūrimui.
Bendradarbiavimas su Mitsui
Po kelerius metus trukusių bandymų, 1897 m. Tojoda pristatė patobulintas automatines audimo stakles. Tai pritraukė vienos iš didžiųjų Japonijos kompanijų Mitsui dėmesį, kuri pasiūlė Tojodai finansinę paramą plėsti gamybą, o taip pat administravimo paslaugas bei galimybę eksportuoti gaminius į užsienį. Tojoda priėmę pasiūlymą ir galėjo atsidėti veiklai, kuri jam buvo įdomiausia – tolimesniems išradimams. Tai ilgai nesitęsė, nes po poros metų nepalankios ekonominės sąlygos sukėlė krizę tekstilės pramonėje ir Mitsui atsisakė finansuoti Tojodos suburtą komandą, dirbusią prie naujų išradimų. Supykęs dėl tokio sprendimo, Tojoda 1902 m. pasitraukė iš bendradarbiavimo su Mitsui.
Nepaisant konflikto, bendradarbiavimas su Mitsui buvo atnaujintas 1906 m. Kompanija pasiūlė Tojodai dideles investicijas į verslo plėtrą ir pažadėjo paramą tolimesniems išradimų tobulinimams, tačiau su sąlyga, kad Tojoda taps naujo verslo dalininku, o Mitsui perims patentus, prekės ženklą ir kita. Tojoda galiausiai sutiko su pasiūlymu ir to pagrindu buvo įkurtas Tojodos staklių fabrikas. Sėkmingai verslo plėtrai vėl sutrukdė sulėtėjusi Japonijos ekonomika, įmonės valdyboje kilo įtampos dėl lėšų panaudojimo tyrimams ir galiausiai, 1910 m., Tojodai teko pasitraukti, paliekant visus savo išradimus ir pasiekimus kitos kompanijos rankose.
Tojodos šeimos verslo sukūrimas
thumb|right|200px|Paminklas Tojodai [[Karija (Japonija)|Karijos mieste, kuriame veikia kelios Toyota gamyklos.]] Sužlugus ilgametėms pastangoms sukurti nuosavą verslą, Tojoda išvyko į JAV ir svarstė viską pradėti iš naujo kitoje šalyje, nes turėti patentai galiojo tik Japonijoje. Pervažiavęs JAV nuo vakarinės iki rytinės pakrantės bei netoli Niujorko aplankęs vieną moderniausių to meto audimo staklių gamintojų Draper Loom Company, Tojoda suprato tiek savo išradimų trūkumus, tiek ir privalumus. Grįžęs į Japoniją jis su nauja energija ėmėsi verslo kūrimo tekstilės srityje, į tai įtraukdamas savo sūnų Kiičiro Tojodą bei žentą Rizaburo Tojodą. Naujoji įmonė vadinosi Tojodos ričių ir audimo kompanija. Pirmojo pasaulinio karo sukelta audinių paklausa prisidėjo prie sparčios plėtros ir padėjo Tojodos įmonei įsitvirtinti rinkoje.
Finansinis saugumas leido Tojodai grįžti prie išradimų ir su sūnaus pagalba sukurti automatines stakles, gebančias perimti siūlus iš naujos ritės (iki tol, pasibaigus vienai ritei, staklės turėjo būdavo sustabdomos, o siūlus pakeisdavo darbuotojas). 1926 m. buvo įkurtas Tojodos automatinių staklių fabrikas, ėmęsis masinės naujųjų staklių gamybos. Jos buvo gerokai našesnės ir sparčiai išpopuliarėjo Japonijoje. Pavyzdžiui, vienas darbuotojas nuo šiol galėjo prižiūrėti 25 automatines Tojodos stakles vietoje 2–3 įprastinių.
Gyvenimo pabaiga
Tojodos išradimai leido Japonijai tapti konkurencingai tekstilės pramonėje pasauliniu mastu ir aplenkus JAV bei Vokietijos gamintojus, pasivyti Britaniją. Tojoda sulaukė plataus pripažinimo, tačiau tuo jam neteko ilgai džiaugtis, nes 1927 m. sveikatą sutrikdė silpnas cerebrinis paralyžius, o 1930 m. susirgo plaučių uždegimu, nuo kurio mirė spalio 30 d. Nors didžiąją gyvenimo dalį Tojoda skyrė audimo staklių kūrimui ir tobulinimui, prieš mirtį buvo įsitikinęs, kad automobilių pramonė turi didelį potencialą ir skatino savo vyriausiąjį sūnų Kiičiro Tojodą panaudoti sukauptą turtą kreipiant verslą ta linkme. Šis paskatinimas buvo įgyvendintas po kelių metų įkuriant Toyota Motor Corporation.
Vilniaus kolegijos Pedagogikos fakultetas
Vilniaus kolegijos Pedagogikos fakultetas (VK PDF) Vilniaus kolegijos padalinys (fakultetas), rengiantis pedagogus. Per 70 gyvavimo metų parengė apie 8000 specialistų.
Adresas: Studentų g. 39A Vilnius
Istorija
1940 m. rugsėjo 1 d. Trakuose įkurta lietuviška Mokytojų seminarija.
1957 m. Mokytojų seminarija perkelta į Vilnių ir 1958 m. pavadinta Vilniaus pedagogine mokykla.
1991 m. mokykla buvo reorganizuota į Vilniaus aukštesniąją pedagogikos mokyklą.
2002 m. mokykla reorganizuota į Vilniaus kolegijos Pedagogikos fakultetą.
Studijos
Studentai priimami į šias pirmosios pakopos profesinio bakalauro studijų programas (suteikiamas kvalifikacinis laipsnis, profesinė kvalifikacija):
Gotfrydas Ernestas Grodekas
Gotfrydas Ernestas Grodekas (,, 1762 m. lapkričio 17 d. Gdanskas, Abiejų Tautų Respublika – 1825 m. balandžio 11 d. Kijevas) – Vilniaus universiteto profesorius, filologas, klasikinės filologijos Lietuvoje kūrėjas, ilgametis Vilniaus universiteto bibliotekos direktorius.
Ankstyvieji gyvenimo metai ir studijos
Gotfrydas Ernestas Grodekas gimė 1762 m. lapkričio 17 d. graikų kalbos profesoriaus, dėsčiusio Gdansko gimnazijoje, Benjamino Grodeko ir Beatos Konstancijos Ehlert šeimoje. Ūgtelėjęs berniukas baigė Gdansko gimnaziją.
Nuo 1782 m. Gotrydas Ernestas Grodekas studijavo klasikinę filologiją Getingeno universitete, kurią baigė 1786 m. Paskaitas jam skaitė Christianas Gottlobas Heyne, žymus vokiečių filologas ir istorikas. 1786 m. Gotrydas Ernestas Grodekas apsigynė daktaro disertaciją ir tapo mokslininku. Baigęs Getingeno universitetą, parėmus vokiečių filosofui, teologui, literatūros bei istorijos tyrinėtojui Johanui Gotfrydui Herderiui kažkiek laiko dirbo Pulavų bibliotekoje. 1787–1793 m. buvo Adomo Kazimiero Čartoriskio sūnų Adomo ir Konstantino mokytoju, taip pat dirbo ir kunigaikščio Čartoriskio bibliotekininku. 1793–1796 m. mokė Henriką Liudviką Liubomirskį.
Veikla Vilniaus universitete
Nuo 1804 m. Gotrydas Ernestas Grodekas ėmė dirbti Vilniaus universiteto klasikinės filologijos katedroje graikų kalbos ir literatūros profesoriumi. Dėstė senąją graikų kalbą, lotynų kalbą ir antikinės literatūros kursą. Vilniaus universitete įkūrė naują studijų formą - seminarą. Studentai naudojosi jo lotyniškai parašytu vadovėliu „Graikų literatūros istorijos pagrindai".
Tuo pačiu metu Grodekas ėmė vadovauti Vilniaus universiteto bibliotekai. Jo dėka biblioteka tapo prieinamesnė skaitytojams. Nuo 1815 m. knygas ėmė išduoti į namus universiteto darbuotojams, studentams, Vilniaus gimnazijos darbuotojams. Biblioteka buvo perkelta į universiteto mažąją salę, kurioje buvo įrengta 90 skaitytojų vietų. Grodeko iniciatyva buvo sudaryti bibliotekos abėcėlinis ir sisteminis katalogai.
Nuo 1806 m. buvo „Gazeta literacka Wilenska” redaktorius. Aktyviai dalyvavo Vilniaus masonų ložės veikloje.
Kūryba
Daugybės publikacijų ir knygų autorius, iš kurių paminėtinos: „Antiquitatum Romanarum doctrina in usum lectionum academicarum adumbrata”, Wilno 1811; „Ad Somnium Scipionis monita”, Wilno 1814; „Historiae Graccorum litterarie”, 1811, kurios padėjo pamatus klasikinei filologijai ne tik Lietuvoje, bet ir Lenkijoje. Rašė vokiečių, lenkų ir lotynų kalbomis.
Juventus krepšinio lyga
„Juventus“ krepšinio lyga (JKL) – socialinis Utenos „Juventus“ krepšinio klubo projektas, įkurtas 2012 m. pritarus Utenos regiono plėtros tarybai. Čempionate varžosi mokinių 8-12 klasių komandos iš aplinkinių Utenos regiono rajonų ir miestų: Anykščių, Ignalinos, Molėtų, Utenos, Visagino, Zarasų, Ukmergės, Švenčionių, Rokiškio.
Dabartiniai lygos čempionai – Utenos Dauniškio gimnazijos komanda „Žalčiai“. Lygos vardo partneris – polietileno plėvelių gamybos įmonė UAB „Umaras“; generalinis rėmėjas – pieno perdirbimo įmonių grupė AB „Rokiškio sūris“. Lygos globėjas – Utenos rajono savivaldybės meras Alvydas Katinas.
Istorija
thumb|Adolfo Šapokos gimnazijos krepšinio lygos logotipas
2014–2015 m. sezonas
''' 2015–2016 m. sezonas '''thumb|2014-2016 m. sezonų čempionai – „Dildošių“ komanda ''' 2016–2017 m. sezonas ''' miniatiūra|2016-2017 m. sezono čempionai – „Imam viršų“ ekipa ''' 2017–2018 m. sezonas '''thumb|2017-2018 m. sezono čempionai – „Tūzų“ komanda
''' 2018–2019 m. sezonas '''
''' 2019–2020 m. sezonas '''
Komandos
„Juventus“ krepšinio lygoje rungtyniauja komandos, sudarytos iš 8-I-IV arba II–III klasių mokinių. Lygos nuostatai mažesnėms mokykloms leidžia turėti bendrą ekipą.
{| ! Sezonas !! Vaizdas:Med 1.png Čempionai !! Vaizdas:Med 2.png Vicečempionai !! Vaizdas:Med 3.png III vieta !! IV vieta
USB 3.0
thumb|right|250px|Tipinė USB 3.0 jungtis USB 3.0 – trečioji universaliosios USB jungties versija, pristatyta 2008 m. Vienas iš didesnių šios versijos patobulinimų yra duomenų perdavimo greitis – jis siekia 5 Gbit/s (625 MB/s), tai yra daugiau nei 10 kartų didesnis nei ankstesnės USB 2.0 versijos.
2013 m. buvo išleista naujausia šios versijos dalis USB 3.1, pasižyminti dar didesniu duomenų perdavimo greičiu – 10 Gbit/s (1,25 GB/s).
Cadillac CT5
Cadillac CT5 – prabangus vidutinės klasės automobilis, kurį gamina „General Motors“. Automobilis pradėtas gaminti 2019 m. Lansinge, Mičigano valstijoje, kaip 2020 m. modelis. CT5 pakeitė iki tol gamintą Cadillac CTS, kaip vidutinio dydžio automobilį Cadillac modelių spektre bei yra pozicionuojamas viena klase aukščiau už kartu pasirodžiusį mažesnį Cadillac CT4.
CT5 buvo pristatytas 2019 m. Niujorko tarptautinėje automobilių parodoje. Šis automobilis kiek išsiskiria nuo savo pirmtako CTS bei Cadillac flagmano CT6 tuo, kad buvo kurtas su nuožulniu „fastback“ tipo stogu, labiau primenančiu senuosius 1940-ųjų metų modelius.
Perkant CT5 galima rinktis iš keturių komplektacijų – Luxury (bazinė), Sport, Premium Luxury bei V (CT5-V), kuri buvo pristatyta 2019 m. gegužės 30 d. ir tapo sportiškiausia šio modelio komplektacija.
thumb|300px|left|Galinės dalies vaizdas
Henri-Gustave Delvigne
Delvinio šautuvas su kamera
1826 m. Delvinis išrado naują būdą, kaip paprasčiau naudoti graižtvinius to meto šautuvus, ir sukūrė šautuvą, žinomą kaip Delvinio šautuvas. Šio šautuvo vamzdžio drūtgalyje buvo kamera (dabartiniuose šaunamuosiuose ginkluose šioje vietoje yra šovinio lizdas), kurios skersmuo mažesnis už vamzdžio skersmenį (kalibrą). Vamzdžio drūtgalinė dalis su kamera jungėsi sferiško paviršiaus žiedine išpjova. Šio paviršiaus spindulys atitiko šautuve naudotų rutulinių kulkų spindulį.
Užtaisymo seka buvo tokia:
Mediniai diskai
Tobulindamas savo konstrukciją Delvinis po kulka ėmė naudoti medinį diską, kuris neleisdavo kalamai kulkai lįsti į kamerą, bet netrukdė kulkai plėsti į šonus ir įsispausti į graižtvas.
Pagal artilerijos istoriką Džoną Giboną (John Gibbon): „Delvinis, įtaisęs kamerą vamzdžio drūtgalyje ir panaudojęs ją laisvai įmestoms kulkoms deformuoti, išsprendė didįjį prieštaravimą naudojant graižtvinius šautuvus kare, palengvino sunkų jų užtaisymą. Tai davė impulsą tyrinėti šiuos ginklus, kas sukėlė revoliuciją pėstininkų ginkluotėje ir atvedė prie šiuolaikinių efektyvių ginklų. To dėka Prancūzijos kariuomenė 1842 m. priėmė ginkluotėn kamerinį karabiną ir tvirtovių graižtvinę muškietą, šaudžiusią rutulinėmis kulkomis.“
Visais šiais atvejais radialinė kulkos deformacija, kai kulkos šonai įsirėžia į graižtvas, užtikrina efektyvesnį kulkos sukimąsi. O trūkumas buvo toks, kad šis kulkos deformavimas kulkas darė aerodinamiškai prastesnes.
Kūgiškai cilindrinės kulkos
Po 1830 m. Delvinis ėmė kurti kūgiškai cilindrines kulkas. Tokių kulkų stabilumas toliau buvo didinamas jose darant Tamisjė griovelius. Tačiau griovelių panaudojimas silpnino kulkų plėtrumą ir įsitvirtinimą graižtvose.
Delvinio išradimą toliau tobulino prancūzų karininkas Lui Etjenas Tuveninas (Thouvenin), kuris sukūrė besideformuojančią kulką su stiebeliu, kuris įeina į parako kamerą, jos centre. Stuktelėjus grūstuvu kulka ne tik radialiai deformuodavosi, įsirėždama į graižtvas, bet ir dalinai apgaubdavo stiebelį, tuo įgaudama efektyvesnę, aerodinamiškai geresnę formą.
Šie išradimai buvo svarbios pakopos tobulinant graižtvinius šautuvus, o kulkos – Minjė kulkos pirmtakės. Delvinis irgi prisidėjo prie šios raidos.
Kiti išradimai
Delvinis taip pat išrado keletą gelbėjimo įtaisų. Išleido veikalą „Exposé d'un nouveau système d'armement pour l'infanterie“ (1836 m.).
Julius Skačkauskas
Julius Skačkauskas (1982 m. liepos 26 d.) – Lietuvos Respublikos susisiekimo viceministras.