cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Degučiai (Zarasai)
Etimologija
thumb|left|Senoji pašto ir arklių keitimo stotis (pastatyta [[1835 m.)]]
Vietovardis kilęs iš asmenvardžio Degutis.
Geografija
Kaimo pietvakariuose telkšo Samanio ežeras. Pietiniame kaimo pakraštyje – Gražutės regioninis parkas ir Gražutės giria. 1973 m. rastas Degučių metraštis apie XVII a.–XIX a. sentikių gyvenimo įvykius. Degučių girininkijos miške auga dvi Pušys Sesės (gamtos paminklas). Degučių kraštovaizdžio draustinis, kuriame prie Samanio ežero veda 2,5 km ilgio Degučių pažintinis takas.
Gladiatorius (2000 filmas)
Apdovanojimai
Filmas buvo nominuotas daugybei apdovanojimų, tarp jų Oskarams ir Auksiniams gaubliams. Laimėjo 48 apdovanojimus iš 119 nominacijų; tarp jų penkis Oskarus iš septynių.
Degučiai (Zarasai)
Istorija
Prie Samanio ežero yra Degučių piliakalnis ir pilkapynai. 1755–1841 m. kaimo vietoje veikė sentikių vienuolynas. Degučiai pradedami aprašinėti nuo 1669 m. Salako rakto inventoriuose, plačiau žinomi nuo XIX a. vidurio, kai buvo nutiestas Peterburgo–Varšuvos traktas ir šalia jo pastatyta pašto arklių keitimo stotis. XIX a. pabaigoje prie stoties buvo kaimas, priklausęs Zarasų apskričiai, Salako parapijai.
Naujieji Beiniūnai
Naujieji Beiniūnai arba Chmelnickojė (, nuo 1938 m. birželio 3 d. Neubeinuhnen, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Хмельницкое) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Novostrojevo kaimo gyvenvietės teritorija.
Degučiai (Zarasai)
Istorija
1920 m. įsteigta pradžios mokykla, 1948–1949 m. progimnazija, 1949–1968 m. dėstomąja rusų kalba, 1968–1992 m. aštuonmetė, devynmetė, nuo 1992 m. pagrindinė mokykla, kurioje yra kraštotyros muziejus. 1940 m. įkurta ambulatorija, 1946 m. biblioteka, 1952 m. – kultūros namai.
Naujieji Beiniūnai
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities Kunigėlių valsčiaus kaimas. Priklausė Trempų, nuo 1900 m. Dambraukos parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Novostrojevo apylinkės kaimas.
Degučiai (Zarasai)
Istorija
1925 m. pastatyta Degučių Šv. Antano Paduviečio bažnyčia, kurioje po 1946 m. sovietų valdžia buvo įkūrusi kultūros namus, atkurta 1992 m. 1950–1995 m. apylinkės centras, kolūkio centrinė gyvenvietė.
Pokario metais apylinkėse veikė Algimanto apygardos, Kunigaikščio Margio partizanų rinktinės partizanai. 1973 m. kaime surastas 1652–1851 m. Lietuvos rusų sentikių istoriografijos paminklas Degučių metraštis.
2007 m. rugsėjo 11 d. patvirtintas Degučių herbas. 2011 m. išleista Petro Šeduikio knyga „Degučių kaimo trumpi užrašai“ (sudarytojai Vidmantas Girčys ir Alfonsas Šeduikis)
thumb|Žiemos žaros virš Degučių thumb|Degučiai nuo bokšto
Žymūs žmonės
Degučiuose 1899 m. gimė Lietuvos kariuomenės leitenantas Kazys Pašys, kuris Lietuvos nepriklausomybės kovose vadovavo šarvuotojo traukinio „Gediminas“ kulkosvaidininkams. Degučiuose taip pat gimė prozininkas ir spaudos darbuotojas Petras Tarulis (tikr. Juozas Petrėnas).
Degučiuose palaidotas Lietuvos kariuomenės savanoris Vincas Liminskas, žuvęs 1919 m. kovojant dėl Lietuvos nepriklausomybės ir nepriklausomybės kovų dalyvis, Vyties kryžiaus ordininkas Lukijus Ivanovas (1901–1959).
Problemos (žurnalas)
Problemos – 1968 m. įkurtas recenzuojamas filosofijos žurnalas, aukštųjų mokyklų filosofijos mokslo darbų leidinys. Leidinyje spausdinami originalūs moksliniai ir apžvalginiai straipsniai, nagrinėjantys įvairias filosofijos problemas.
2018 metais sukako 50 metų nuo pirmojo žurnalo numerio.
Straipsniai skelbiami lietuvių ir anglų kalbomis. Žurnale „Problemos“ publikuojami ir originalūs užsienio autorių straipsniai. Nuo 2002 m. angliški straipsniai, lietuviškų straipsnių arba jų išplėstinių santraukų vertimai skelbiami žurnalo internetinėje svetainėje. Žurnalas yra nemokamai skaitomas ir nemokamai straipsnius skelbiantis Vilniaus universiteto leidinys. Nereikalaujantis prenumeratos ir neimantis mokesčių iš tų, kurie nori skaityti, skelbti ar teikti straipsnius.
Publikavimo dažnumas
Per metus išleidžiami du žurnalo tomai, o lyginiais metais išleidžiamas ir priedas.
Istorija
Žurnalo įkūrimo data (1968-ieji) sutampa su demokratizacijos judėjimų pakilimu Europoje ir JAV. Jo pagrindiniai įkvėpėjai prof. B. Genzelis, R. Ozolas, prof. B. Kuzmickas ir autoriai A. Juozaitis, V. Radžvilas tapo aktyviais Lietuvos persitvarkymo sąjūdžio kūrėjais.
Žurnalo redaktoriams, kurie siekė skleisti liberalesnę kritinę mintį ir pažindinti su pasaulio filosofine tradicija, nebuvo lengva realizuoti savo idėjas marksistinės-lenininės filosofijos lauke. Tikslui pasiekti buvo pasitelkta „šiuolaikinės buržuazinės filosofijos kritikos“ maskuotė.
Šiandien tai vienas iš retų humanitarinių mokslų srities lietuviškų žurnalų. Jis jau daugiau kaip dešimt metų yra įtrauktas į svarbiausias akademines duomenų bazes – „Web of Science“ (2005) ir „Scopus“ (2002), yra pelnęs tarptautinį pripažinimą ir nuosekliai laikosi tarptautinių leidybos etikos standartų.
Laimėjimai
Remiantis 2019 m. „VU naujienos“ duomenimis žurnalas „Problemos“ per 2018 m. sulaukė daugiau nei 27 tūkst. straipsnių peržiūrų ir tapo skaitomiausiu mokslo periodikos žurnalu.
Duomenų bazės
BASE, CEEOL, CORE, Dimensions, DOAJ, EBSCO (Central & Eastern European Academic Source, Hu-manities International Complete, Humanities International Index), ERIH-PLUS, Google Scholar, HEAL link, JournalTOCs, Microsoft Academic, MLA Directory of Periodicals, QOAM, ROAD, ScienceGate, Scopus ScienceOpen, Scilit, Scinapse, The Philosopher’s Index, Ulrich’s Periodicals Directory, Web of Science (Current Contents Arts & Humanities, Arts & Hu-manities Citation Index).
Žurnalo politika
Leidinys yra grynosios atvirosios prieigos žurnalas. Turinys yra nemokamai pasiekiamas ir suteikiama teisė jį skaityti, išsaugoti savo kompiuteryje, kopijuoti, platinti, spausdinti, atlikti paiešką ar pateikti nuorodą į viso teksto dokumentus. Netaikomas embargo periodas. Žurnalas yra laisvai prieinamas visiems. Nėra jokių straipsnių publikavimo mokesčių. Prieiga prie žurnale skelbtų straipsnių teikiama, remiantis Kūrybinių bendrijų licencija (Creative Commons Attribution 4.0 License, CC BY 4.0).
1960–2004 metų elektroninis archyvas sukurtas 2014-2015 m. įgyvendinant projektą Socialinių ir humanitarinių mokslų žurnalų skaitmeninimas ir prieigos prie duomenų sukūrimas, kurį finansavo Lietuvos mokslo taryba pagal Nacionalinę lituanistikos plėtros programą (sutarties Nr. LIT-8-87).
Rėmėjai
2016–2022 m. leidyba finansuojama Europos socialinio fondo lėšomis įgyvendinant projektą Periodinių mokslo leidinių leidyba ir jos koordinavimas.
Naft Al-Basra SC
„Naft Al-Basra SC“ – Irako futbolo klubas iš Basros.
Istorija
Klubas įkurtas 1979 m. Žaidė Premjer lygoje.
Naikai
Naikai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Tubelių.
OpenStreetMap
GPS imtuvų duomenis įkelti bei žemėlapius redaguoti gali kiekvienas norintis, sukurti žemėlapio duomenys platinami pagal Open Database License licenciją.
Projektas sukurtas 2004 m. liepą Jungtinėje Karalystėje, jo autorius – Stivas Kostas. 2006 m. balandį AKŽ projektas pradėjo OpenStreetMap fondo registracijos procedūrą. OpenStreetMap fondas – tarptautinė nekomercinė organizacija, sukurta geoerdvinių duomenų rinkimui ir platinimui. Organizacija suteikia galimybę kiekvienam norinčiam naudoti surinktus duomenis.
Peržiūros priemonės
OpenStreetMap internetinė svetainė pateikia žemėlapių peržiūrai skirtą programą, funkcionaliai panašią į tą, kuri naudojama Google Maps svetainėje. Tačiau ši peržiūros programa apriboja rodomų gatvių skaičių, taip pat pateikia žemėlapius tik santykinai stambiu masteliu.
Redagavimo priemonės
Galimos kelios redagavimo priemonės:
Gali būti naudojamas Java įskiepis, pateikiamas OpenStreetMap svetainėje. Įskiepis nuolat tobulinamas. Šio įskiepio pagalba vartotojas mato taškais ant paveiksliuko iš Landsat 7 palydovo pateikiamą GPS maršrutą. Pagrindinis vartotojo tikslas yra centruoti mazgus GPS maršruto taškų grupėse. Iš mazgų vartotojas gali formuoti kelius ir segmentus. Svetainės pateikiamas įskiepis leidžia vartotojui suteikti keliams pavadinimus, kategorijas (automobilių, pirminiai, antriniai keliai ir t. t.), keisti kitas kelių savybes (pažymėti vienpusį eismą, neasfaltuotus kelius ir pan.).
Norint keisti žemėlapio duomenis būtina naudotojo paskyra, kuri suteikiama nemokamai. Visuomenė skatinama aukoti projekto fondui lėšas arba įsigyti metinę narystę fonde.
Lose Dolengai
Lose Dolengai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zambruvo valsčiuje, Zambruvo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Nagurki Jablonas
Nagurki Jablonas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zambruvo valsčiuje, Zambruvo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į vakarus nuo Zambruvo ir apie 66 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Bekijos J. F. Mičelo tarptautinis oro uostas
J. F. Mitchell oro uostas (IATA: BQU, Tarptautinė civilinės aviacijos organizacija: TVSB) – oro uostas Bekijos saloje, Grenadinų parapijoje, Sent Vinsente ir Grenadinuose, įskaitant ir Port Elizabetą. Šalia yra Deriko miestelis.
Anatema
Anatema ( - atskyrimas, pašalinimas) – klaidatikių atskyrimas nuo krikščionių bendruomenės (bažnyčios), prakeikimas; bažnytinė bausmė, griežtesnė nei ekskomunikacija. Buvo praktikuojama Viduramžiais visose krikščioniškose konfesijose.
Iki 1917 m. Rusijos imperijos Pravoslavų (stačiatikių) Bažnyčioje (Cerkvėje) iškilmingas prakeikimas buvo kasmet kartojamas pirmąjį Gavėnios sekmadienį - pravoslavijos triumfo dieną. Šventikai, pagarbinę Konstantiną, Eleną, Vladimirą, Olgą ir visus rusų carus bei carienes, iškeikdavo eretikus Stenką Raziną, Mazepą, Jemelką Pugačiovą, Levą Tolstojų ir dar apie 20 kitų.
Meteorai
Meteorai – Kauno politechnikos instituto grupė, įkurta 1967 m.
Istorija
Debiutavo 1967 m. rudenį V-ame Kauno politechnikos instituto (KPI) festivalyje. Pradėjo groti šokių vakaruose KPI 5-uose rūmuose (Statybos faklultetas). Grojo „The Beatles“, „The Rolling Stones“, „The Animals“ ir kitų tuo metu populiarių Vakarų šalių bei Lenkijos grupių kūrinius. Aranžavo lietuvių liaudies dainas, kūrė savas. Kai kurios jų tapo populiarios, buvo atlikti įrašai radijo ir televizijos studijoje.
Neapsiribota vien grojimu studentų vakaruose – dalyvauta miesto kolektyvų apžiūrose, konkursuose, KPI rengtuose festivaliuose. Paskatinimui 1969 m. „Meteorams“ kartu su kitais meno kolektyvais buvo leista išvykti į Bulgariją ir Rumuniją. 1970 m. iškovota teisė reprezentuoti KPI koncertuojant respublikoje instituto mokslo ir kultūros dienų metu.
Nariai
Pradinė grupės sudėtis:
Vėliau į grupę įsijungė:
Koncertines programas vedė Kęstutis Adomaitis.
Renginiai
Klube COMBO dalyvauta legendinių big-bito grupių koncertuose:
Laikas (grupė)
Laikas – Lietuvos sunkaus roko grupė, susikūrusi Babtuose 1986 m.
Istorija
thumb|left 1980 metais Babtų kultūros namuose muzikantas Kąstytis Barštys subūrė pramokusius groti berniukus į grupę. Osvaldas Simokaitis grojo gitara, brolis dvynys Giedrius – bosine gitara, Rasa Vilkevičiūtė – klavišiniai, Henrikas Bučys mušamaisiais.
Netrukus grupė pradėjo groti Babtų vidurinėje mokykloje šokių vakarų metu, kuriai vadovavo mokytojas Vidas Mikalauskas. 1981 m. prie grupės prisijungė ir Robertas Danauskas – gitara.
Nuo 1988 m. Aivars Aukstins- mušamieji.
Nuo 2003 m. prie grupės prisijungė Arūnas Antanavičius – vokalas.
Laikas repertuare turi per 30 savos kūrybos dainų. Per šiuos kūrybinės veiklos metus grupė koncertavo daugelyje įvairių renginių, švenčių ir festivalių metu.
2016 metais grupė atšventė veiklos 30-metį.
Taldyko perėja
thumb|right|250px|Taldyko perėja Taldyko perėja yra kalnų perėja Kirgizijoje, Pamyre, Alajaus kalnagūbryje.
Perėjos aukštis 3615 m. Ji jungia Giulčios upės slėnį šiaurėje su Alajaus slėniu pietuose.
1932 m. per perėją nutiestas kelias rytiniame Pamyro trakte jungia Ošo miestą su Sary Tašo gyvenviete.
Rekuperatorius
Rekuperatorius – šilumos atgavimo elementas sumontuotas vėdinimo įrenginyje. Kituose ar panašiuose įrenginiuose toks šilumos atgavimo elementas vadinamas šilumokaičiu.
Rekuperatorius vėdinimo įrenginiuose padeda taupyti šiluminę energiją, panaudojant šiltą, išmetamą lauk patalpų orą, sušildyti tiekiamam į patalpas lauko orui. Toks oro rekuperavimas užtikrina patalpose vėdinimą su šilumos atgavimu iki 95 %.
Vėdinimo įrenginiai su įmontuotu rekuperatoriumi skirstomi pagal jo tipą:
Nove Viežbovas
Nove Viežbovas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zambruvo valsčiuje, Zambruvo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Naikmiškė
Naikmiškė – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 6 km nuo Užvenčio.
Al-Sinaat Al-Kahrabaiya
„Al-Sinaat Al-Kahrabaiya“ – Irako futbolo klubas iš Bagdado.
Istorija
Žaidžia Premjer lygoje.
Sent Vinsento ir Grenadinų demografija
thumb|right|500px|Gyventojų kitimas 1961–2003 m. Per šį laikotarpį gyventojų skaičius padidėjo pusantro karto. Grafike gyventojų skaičius yra pateikiamas tūkstančiais.
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie Sent Vinsento ir Grenadinų demografiją.
Gyventojų skaičius: 103 220 (2013 m. apskaičiavimai)
Struktūra pagal amžių:
Metinis populiacijos prieaugis: –0,3 % (2013 m. apsk.)
Gimstamumas: 14,14 gimimų/1000 gyv. per metus (2013 m. apsk.)
Mirtingumas: 7,06 mirčių/1000 gyv. per metus (2013 m. apsk.)
Migracijos indeksas: –10,04 migrantų/1000 gyv. per metus (2013 m. apsk.)
Urbanizacija:
Lyčių pasiskirstymas:
Kūdikių mirtingumas:
Vidutinė gyvenimo trukmė:
'''15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:'''
Religijos:
Rasių pasiskirstymas:
Didysis Kinijos kanalas
Didysis Kinijos kanalas, Didysis Pekino-Hangdžou kanalas  – didžiausias pasaulyje senovinis irigacijos įrenginys, besidriekiantis rytinėje Kinijoje, Didžiojoje Kinijos lygumoje, per Pekino, Tiandzino miestus, Hebėjaus, Šandongo, Džiangsu ir Džedziango provincijas. Seniausios kanalo dalys pradėtos statyti V a. pr. m. e.
Naujasis Targas
Naujasis Targas – miestas pietinėje Lenkijoje, Mažosios Lenkijos vaivadijoje prie Dunajeco upės. Miesto pavadinimas reiškia „Naujasis turgus“. 33,5 tūkst. gyventojų (2006 m.).
Kultūra
Veikia Podhalańskie PTTK muziejus.
Sportas
Yra ledo ritulio klubas „Podhale“, grindų ritulio klubas „Szarotka“
Lygumų seniūnija
Lygumų seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Pakruojo rajono savivaldybės pietvakariuose.
Seniūnaitijos
2009 m. įkurtos 6 seniūnaitijos:
Čiaūno rajonas
Čiaūno rajonas  – administracinis rajonas Rusijoje, Čiukčių autonominės apygardos šiaurės vakarinėje dalyje. Administracinis centras – Pevekas.
Istorija
Rajonas įkurtas 1930 m. Po TSRS žlugimo užsidarė visos alavo kasyklos, nuo 1991 iki 2002 m. gyventojų skaičius sumažėjo per 22 tūkst. žmonių.
Gyvenvietės
Didžiausios gyvenvietės:
Giedrė Švedienė
Biografija
1986–1991 m. studijavo Vilniaus universitete, Ekonomikos fakultete, įgijo ekonomisto analitiko specialybę. 1991–1992 m. studijavo Centrinės Europos universitete Prahoje, Čekijoje, įgijo ekonomikos mokslų magistro laipsnį.
1992–1996 m. – „ComputerLand“ generalinio direktoriaus asistentė, vėliau – parduotuvės vedėja. 1996–1999 m. – LR užsienio reikalų ministerija, Lietuvos Respublikos nuolatinė misija prie Jungtinių Tautų Ženevoje, Kanceliarijos vedėja. 1999–2000 m. – Lietuvos bankininkystės, draudimo ir finansų institutas, vadybininkė viešiesiems ryšiams. 2000–2004 m. – LR finansų ministerija, finansų ministro padėjėja, vėliau: Tarptautinio departamento Ryšių su užsieniu skyriaus vedėja, Finansinės paramos departamento ES paramos koordinavimo skyriaus vedėja. 2001 m. – „Giordano dell’Amore Foundation“, Milanas, Italija, įgytas bankininkystės ir finansų magistro laipsnis. 2004–2006 m. – Struktūrinės politikos atašė Lietuvos Respublikos nuolatinėje atstovybėje ES Briuselyje. 2006–2009 m. – LR vidaus reikalų ministerija, ministerijos sekretorė. 2009–2010 m. – Valstybės kontrolės 3-iojo audito departamento direktorė. 2010–2015 m. – Lietuvos Respublikos Valstybės kontrolierė. . Po darbo VK dirbo mentore Švedijos aukščiausioje audito institucijoje, konsultavo Botsvanos auditorius. 2016 m. rugpjūčio 24 d. tapo Lietuvos pramonininkų konfederacijos administracijos vadove.
Šeima
Ištekėjusi, augina sūnų
Šeras (upė)
Departamentai ir komunos
Prie Šero išsidėstę miestai:
Turizmas
1960 m. vykdant Turo urbanizacinį projektą apie 5 km ilgio upės vaga buvo pasukta per 500 metrų į šiaurę.
Monarchas
Monarchas (iš gr. μόνος – „vienas“ + αρχός – „valdytojas“) – valstybės valdovas arba vadovas, paprastai paveldintis valdžią ar kartais renkamas ir valdantis iki gyvenimo pabaigos arba kol atsisako sosto. Monarchai būna iš aristokratų giminės. Valstybėje paprastai egzistuoja įstatymų (senovinėse monarchijose – papročių) sistema, reguliuojanti monarcho galias, įžengimą į sostą ir kitus susijusius dalykus. Tokia valdymo sistema vadinama monarchija.
Senovėje monarchai būdavo vienvaldžiai valdytojai, nors realią jų valdžią kartais ribodavo galingi jų vasalai, hercogų tarybos ir pan., papročiai, tradicijos ir kitos institucijos. Šiuolaikiniai monarchai (konstitucinėse monarchijose) dažnai tėra reprezentaciniai asmenys, kurie neturi realių valdymo galių.
Gintarė Latvėnaitė
Biografija
1998–2002 m. studijavo aktorystę Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje (rež. R. Tumino kursas), 2004 m. ten pat baigė magistrantūros studijas (rež. D.Tamulevičiūtės kursas).
2003–2010 m. dirbo teatro mokytoja vaikų mokyklėlėje „Strazdanėlė“. 2006 m. pradėjo vaidinti Valstybiniame Vilniaus mažajame teatre, taip pat dirba „Okt“, „Domino“, „Idio“ teatruose. Įsteigė VŠĮ „Žaidžiu teatrą“.
Teatre sukūrė daugiau nei 30 vaidmenų.
Nainiai
Nainiai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Kimbartiškės.
Eigirdžių Dievo Apvaizdos bažnyčia
Eigirdžių Dievo Apvaizdos bažnyčia – bažnyčia, stovinti Eigirdžių miestelyje, 8 km į šiaurės rytus nuo Telšių, 1 km į šiaurę nuo magistralinio kelio, Tausalo kairiajame krante, Kalno g. 8.
Nainiai
Istorija
XX a. pradžioje įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvų valsčius).
Eigirdžių Dievo Apvaizdos bažnyčia
Istorija
miniatiūra|250px|left|Bažnyčia 2015 m. vasarą
1612–1803 m. Eigirdžiai priklausė Telšių klebonui. Iki 1752 m. pastatyta bažnyčia. 1795 m. Eigirdžių filialisto kunigo Antano Grabausko rūpesčiu pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. 1817 m. kunigas Jurgis Marcinkevičius jai dovanojo valaką ir 15 margų žemės. 1911 m. įkurta parapija.
Architektūra
Bažnyčia stačiakampio plano, su 2 šoninėmis zakristijomis, bokšteliu. Joje įrengti 5 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame yra medinė varpinė, kapinės. Kai kurios varpinės detalės nukopijuotos senosios Sasnavos bažnyčios varpinėje, pastatytoje Rumšiškėse.
Šventoriuje išsidėsčiusios kapinaitės ir sena dviejų tarpsnių, kvadratinio plano varpinė. Apatinėje įžambiai praplėstoje dalyje padaryta išėma varpinės durims su stogeliu. Statinio viršuje anksčiau buvusi atvira arkada dabar užkalta. Vertikaliai apkalta varpinė užsibaigia piramidiniu skardos stogeliu su kryžiumi. Šventorių juosia neaukšta akmenų mūro tvora su mūriniais stačiakampių stulpų varteliais.
Iharis Babkovas
Iharis Babkovas (, 1964 m. birželio 2 d. Gomelis), baltarusių poetas, filosofas ir vertėjas.
Kempiniukas Plačiakelnis
Kempiniukas Plačiakelnis  – amerikiečių komedinis animacinis televizijos serialas, kurį kanalui „Nickelodeon“ sukūrė jūrų biologas ir animatorius Stephen Hillenburg.
Angliškasis serialo pavadinimas SpongeBob SquarePants išvertus pažodžiui reiškia Kempinė Bobas su plačiomis kelnėmis, tačiau lietuviškai pavadinta tiesiog Kempiniuku Plačiakelniu. Seriale vaizduojami to paties kaip ir serialo vardu pavadinto personažo ir jo vandens draugų nuotykiai išgalvotame povandeniniame mieste Bikini Įduba (Bikini Bottom). Tai vienas ilgiausiai rodytų amerikiečių animacinių serialų, dėl savo populiarumo tapęs žiniasklaidos franšize. Franšizė bendrovei „Nickelodeon“ uždirbo daugiau nei 13 mlrd. JAV dolerių pajamų iš prekybos.
Lietuvoje serialas rodomas nuo 2001 metų, „Kempiniuką Plačiakelnį“ tuomet pradėjo rodyti TV3 televizija. Vėliau, apie 2003-uosius, „Kempiniuką“ pradėjo rodyti ir Tango TV (dabar TV6). Nuo 2012 metų vasario 13 dienos „Kempiniukas“ buvo pradėtas transliuoti per LNK, nors tuomet šį serialą (ankstesnes serijas) rodė TV3. Šiuo metu „Kempiniukas Plačiakelnis“ yra transliuojamas TV3 kanalu, nors anksčiau šio serialo kartojimai buvo rodomi ir TV8 televizijoje.
Animacijos kūrimu užsiima korėjiečių animacijos studija Rough Draft Studios.
Al-Samawa FC
Samavos (al-Samavos) futbolo klubas, o angliškuose šaltiniuose „Al-Samawa FC“ – Irako futbolo klubas iš Samavos.
Istorija
Klubas įkurtas 1963 m. Žaidžia Premjer lygoje.
Valčiūnai
Valčiūnai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 2 km piečiau Juodšilių, šalia Vilniaus–Lydos geležinkelio. 4 seniūnaitijos (Draugystės, Miško, Stoties, Valčiūnų). Veikia Valčiūnų gimnazija, Ugniagesių gelbėtojų mokyklos Praktinio parengimo skyrius, biblioteka, Valčiūnų vaikų lopšelis-darželis, dirba AB „Lietuvos geležinkeliai“, geležinkelių įrenginių gamybos bendrovė Voestalpine Railway Systems Lietuva.
miniatiūra|220px|left|Kryžius Valčiūnuose su suolais maldininkams
Istorija
Sovietinės okupacijos metais Valčiūnuose veikė karinė bazė.
Nainiškiai
Nainiškiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 1 km nuo Miežiškių.
Rėja (palydovas)
Rėja – vienas iš Saturno palydovų. Paviršių dengia ledo pluta su tamsių medžiagų priemaiša. Yra daug smūginių kraterių. Pavadintas senovės graikų titanidės vardu. Rėja yra Urano ir Gajos duktė, dievo Krono žmona, pagimdžiusi daug dievų, tarp jų ir Dzeusą.
Tibetiečių kalba
Tibetiečių kalba (savivardis: བོད་སྐད་, bod skad, tariama pio kchė), dar vadinama centrine tibetiečių kalba arba standartine tibetiečių kalba – kinų-tibetiečių kalbų šeimos, tibetiečių grupės kalba, vartojama daugiausia Tibete, taip pat kitose Himalajų vietose, bei tibetiečių, gyvenančių kituose kraštuose. Tibetiečių kalbą vartoja apie 6 mln. gyventojų Kinijoje (Tibetas (Xīzàng, 西藏自治区), Činghai (Qīnghǎi, 青海), Gansu (Gānsù, 甘肃), Sičuanas (Sìchuān, 四川) ir Junnanas (Yúnnán, 云南)), Indijoje, Butane, Sikime, Kašmyre, Ladake ir Nepale.
Ši kalba kaip gimtoji yra šiek tiek daugiau nei 1 mln. gyventojų, gyvenančių U-Cango regione. Tačiau ši kalba yra ir lingua franca kitiems Tibeto gyventojams, kalbantiems kitomis giminingomis tibetiečių kalbomis. Diskutuojama dėl tibetiečių ir aplinkinių kalbų tarpusavio ryšio: Kamo, Amdo kalbos yra laikomos tibetiečių kalbos dialektais, tačiau labai panašios botijų (Butano valstybinė kalba), sikimų, šerpų, ladakų kalbos daugiausia politiniais motyvais laikomos atsikiromis.
Tibetiečių kalba parašyti kai kurie budistinės literatūros kūriniai. Mongolijoje tibetiečių kalba yra laikoma klasikine budizmo kalba ir buvo plačiai vartojama iki dabar. Rašytinė tibetiečių kalba yra labai konservatyvi ir pagrįsta klasikine tibetiečių kalba.
Kalbos istorija
VII a. pirmasis Tibeto imperatorius Songtsan Gampo pasiuntė vieną iš savo pasiuntinių Tonmi Sambota į Indiją, kad sukauptų žinių apie budizmą. Tuomet pasiuntinys, visų manymu, sukūrė tibetiečių raštą, paremtą devanagari (sanskrito kalba: देवनागरी) rašto sistema. Taip pat Tomni Sambota parašė tibetiečių kalbos gramatiką, besiremiančią sanskrito (sanskrito kalba: संस्कृतम्) kalbos gramatika.
Dabartinė kalba (vartojama nuo IX a.) buvo naudojama išversti slaptus budistų tekstus, gabenamus iš Indijos į Tibetą. VIII a. pr. budistų tekstai, parašyti sanskrito kalba, buvo gabenami per Himalajus ir raštingi žmonės juos kruopščiai vertė į tibetiečių kalbą. Tekstų antplūdis baigėsi XI a., kai indų originalūs tekstai buvo naikinami per musulmonų antplūdį. Vis dėlto, budizmo tekstai, meno, meditacijų ir filosofijos tradicijos buvo beveik galutinai perduotos Tibetui.
Kinų invazija į Tibetą ir jų bandymai sunaikinti budizmo vienuolynų įtaką privertė daug pažengusių meditacijos mokytojų ir mokinių pabėgti į vakarus. Kartu jie pasiėmė pačius svarbiausius dharma tekstus ir šventus meno kūrinius. Šie darbai yra saugomi įvairiose Vakarų šalyse, daugiausia Tibeto budistų centruose, o jų kopijos yra prieinamos didžiausiose bibliotekose. Šie tekstai yra parašyti klasikine tibetiečių kalba.
Dialektai
Kalba, kuria šiuo metu kalbama, yra vadinama šnekamąja tibetiečių kalba. Dėl kalbos dialektų žmonės iš plačiai nutolusių regionų sunkiai supranta vienas kitą. Yra išskiriami keturi tibetiečių kalbos dialektai, o bendrinė kalba remiasi sostinės Lhasa regiono dialektu.
Tibetiečių raštas
Tibetiečių kalboje yra 4 balsės ir 30 priebalsių.
Tibetiečių kalba rašoma labai konservatyviu skiemeniniu (silabiniu) raštu, paremtu senovinės Indijos sanskrito kalbos rašto sistema (kilusi iš brahmi rašto), kaip daugumos Pietų ir Pietryčių Azijos šalių rašto sistemų. Kiekviena raidė yra sudaryta iš neatskiriamos balsės „a“. Skiemenys yra atskiriami taškais. Kelios priebalsės yra rašomos tam tikru būdu sujungiant raides.
Rašto sistema buvo skirta VII a. kalbai, kuri nuo dabartinės kalbos skyrėsi įvairiais aspektais. Tai sudaro daug problemų šiuo raštu užrašyti dabartinę kalbą.
Girininkai (Šiauliai)
Girininkai – buvęs kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 15 km į vakarus nuo Kuršėnų, į pietus nuo kelio ir geležinkelio Šiauliai–Klaipėda, Užpelkių miško šiauriniame pakraštyje.
Istorija
1950–1962 m. Kuršėnų rajono, 1962–1995 m. Šiaulių rajono Raudėnų apylinkės kaimas. 1950–1991 m. kaimas priklausė Raudėnų tarybiniam ūkiui.
Panaikintas 1986 m.
Nove Zakževas
Nove Zakževas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zambruvo valsčiuje, Zambruvo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaime stovi 1890 m. iš ketaus pastatytas pakelės kryžius.
Entrena
Entrena – elitinis kurortinis miestelis Ispanijoje, La Riochos regione, 12 km nuo Logronjo. Šv. Martyno bažnyčia.
Istorija
Romėnų laikais miestelis vadintas La Dehesa.
Didysis bobausis
Didysis bobausis (Gyromitra gigas) – bobausių genties grybas.
Panašus į valgomąjį bobausį, tik vaisiakūniai stambesni, didesni ir dažniausiai geltonos spalvos. Kepurėlė 8−12 cm skersmens, rutuliška, daugiau beformė, sudaryta iš didelių skiaučių, kurių kraštai nukarę žemyn, gelsvos ochrinės, gelsvos arba rudos spalvos. Kartais pasitaiko tiesiog gigantiško dydžio egzemplioriai, kurių kepurėlės siekia net 30 cm. Kotas labai trumpas, netaisyklingas, vagotas arba raukšlėtas. Koto dažnai iš po gigantiškos kepurės nesimato. Trama balsvai gelsva, trapi, malonaus kvapo ir skonio. Sporos bespalvės (jų masė balta), elipsiškos, su vienu dideliu ir dviem mažesniais riebaliniais lašeliais.
Auga anksti pavasarį, t. y. nuo balandžio vidurio iki gegužės mėnesio, ūksmėtuose spygliuočių ir lapuočių miškuose, smėlingoje dirvoje. Mitybinė vertė tokia pat kaip ir valgomojo bobausio. Prieš ruošiant maistui vaisiakūnius reikia perpjauti ir užpilti šaltu vandeniu, nes tarp raukšlių ir ertmėse dažnai būna pasislėpusių vabzdžių ar net sliekų. Kaip ir valgomojo bobausio, jo maistui dažnai vartoti nerekomenduojama, nes jame esantis gyromitrinas, ypač dažnai valgant šiuos grybus, kaupiasi kepenyse ir ilgainiui gali sukelti apsinuodijimą.
Randamas retai. Lietuvoje rastas Šalčininkų, Trakų, Varėnos ir Vilniaus rajonuose.
Liubartas
Liubartas Demetrijus (dar Liubko, Lubardus, krikšto vardas Dmitrijus, 1300 m. – 1383 m. rugpjūčio 4 d.) – Lucko (1323–1324, 1340–1383), Liubarsko (1323–1340) ir Voluinės (1340–1383) kunigaikštis.
LDK kunigaikščio Gedimino jauniausias sūnus. Motina – antroji Gedimino žmona Olga, Smolensko kunigaikščio Vsiavolodo duktė.
Vienas iš trijų išlikusių Lucko pilies bokštų yra pavadintas Liubarto vardu.
Gyvenimas
1320 m. ar apie 1323 m. vedė Haličo-Volynės kunigaikščio Andrejaus Jurijevičiaus dukterį ir ėmė valdyti Lucką rytų Volynėje. Andrejui Jurijevičiui mirus gavo rytų Voluinę kaip palikimą ir ten persikėlė 1325 m. left|thumb|[[Luckas|Lucko pilis]]
1340 m. mirė Haličo-Volynės kunigaikštis Jurijus Boleslavas Traidenis. Kadangi Liubarto žmona buvo paskutinė iš Haličo karalių giminės, Liubartas pretendavo į visą Haličą ir Voluinę. Lenkijos karalius Kazimieras III sukėlė grėsmę Liubarto valdymui iš pradžių užimdamas Pšemyslio žemę, o vėliau ir Lvovą. Tarp Liubarto ir Kazimiero III prasidėjo ilgametė kova dėl Galicijos (Haličo) karaliaus vardo, šios kovos metu Liubartas užėmė Vladimirą, Kremenecą, Belzą, bet dėl išdavystės pateko į Kazimiero nelaisvę, iš kurios jį išlaisvino brolis Kęstutis.
Liubartas užsitikrino Maskvos kunigaikščio Simeono Išdidžiojo paramą ir ėmė drąsiau veikti prieš Lenkiją. 1349 m. Kazimieras užėmė Voluinę, bet vos tik jam paleidus kareivius į namus, Liubartas ir Kęstutis pasiuntė savo karius į Cholmo, Belzo ir Voluinės žemes, greitai jas užėmė, o po to paėmė ir Lvovą.
1350 m. tapęs našliu Liubartas vedė antrąkart – Maskvos kunigaikščio Simeono giminaitę, Rostovo kunigaikščio Konstantino dukterį Olgą-Agafiją. Jis turėjo tris sūnus: Fiodorą, Simeoną ir Lazarą. Fiodoras paveldėjo Volynę ir valdė iki savo mirties 1431 m.
Valčiūnų GS
Valčiūnų geležinkelio stotis – gyvenvietė Vilniaus rajono savivaldybėje, šalia Valčiūnų kaimo. Veikia geležinkelio stotis, stoja traukiniai Vilnius–Jašiūnai.
Stotis
Stotis įkurta 1900 m. šalia Vilniaus–Lydos geležinkelio, prie Valčiūnų kaimo šalia Dusinėnų. XX a. pabaigoje Valčiūnų stoties kelyne buvo įrengtas Lietuvos geležinkelių mokomasis poligonas, skirtas mokytis suvaldyti traukinių avarijas, gaisrus, geležinkelio pažaidas.
Naisiai (reikšmės)
Naisiais vadinami kaimai:
Bogdanas Chmelnickis
Bogdanas Zinovijus Chmelnickis (, 1595 m. gruodžio 27 d. Subotive prie Čyhyryno, dab. Čerkasų sritis – 1657 m. liepos 27 d. ten pat) – 1648–1657 m. Ukrainos kazokų etmonas, 1648–1654 m. sukilimo prieš Abiejų Tautų Respubliką vadovas.
Biografija
thumb|left|150px|Bogdano Chmelnickio vėliava Kilęs iš smulkiųjų bajorų. Krikštytas Teodoru. Mokėsi Kijevo brolių mokykloje, vėliau Jaroslavo ir Lvovo jėzuitų kolegijoje. Mokėjo lenkų ir lotynų kalbas, vėliau išmoko turkų ir prancūzų kalbas.
Su tėvu, Michailo Chmelnickiu, Abiejų Tautų Respublikos kariuomenės karininku, dalyvavo 1620–1621 m. kare su Turkija. 1620 m. per Tetoros mūšį, kuriame žuvo jo tėvas, pateko į turkų nelaisvę. Kalėjo Konstantinopolyje. 1622 m. sugrįžo ir įstojo į registrinių kazokų kariuomenę, su kuria rengė drąsius žygius į turkų valdomas žemes. Apie 1630 m. vedė Haną Somkivną ir grįžo į Čygyryną. Nuo 1637 m. kariuomenės raštininkas, po nepavykusio 1638 m. kazokų sukilimo pažemintas pareigose, iki 1647 m. Čyhyryno šimtininkas. Kai karaliumi tapęs Vladislovas Vaza pradėjo karą su Rusija, dalyvavo kovose ir už narsumą iš karaliaus gavo auksinį kardą. Kartu karalius pažadėjo kazokams ir daugiau teisių, jeigu jie padės jam kovoti su Turkija.
Tačiau gerus karaliaus ir Chmelnickio santykius sugriovė Čygyrino seniūnas Danielius Čaplinskis. Kol Chmelnickis buvojo Krokuvoje, Čaplinskis užpuolė jo dvarą Subotive, užmušė sūnų ir pagrobė antrąją žmoną. Chmelnickis bandė teisybės ieškoti teisme, bet ten iš jo pasijuokė. Kai jis kreipėsi užtarimo pas karalių, tas nusistebėjo, kad nuolat ginkluoti kazokai kažkur ieško užtarimo. Grįžęs Chmelnickis surinko kazokų rinktinę, tačiau apie tai sužinojęs Karūnos didysis etmonas Mikalojus Potockis liepė jį suimti. Norėdamas išvengti tiesioginio konflikto su Rusios vaivada Jeremijumi Višniovieckiu 1647 m. gruodžio 11 d. su sūnumi Timofejumi pabėgo į Zaporožės sečę, o iš ten pas Krymo chaną, kur susilaukė neoficialios paramos.
Chmelnickio sukilimas (1648-1654)
1648 m. balandžio 22 d. kazokai pradėjo sukilimą, išvijo registrinių kazokų įgulą, o Bogdanas Chmelnickis buvo išrinktas etmonu. Remiamas Krymo totorių 1648 m. įveikė Abiejų Tautų Respublikos kariuomenę prie Geltonųjų Vandenų, Korsūnės, Piliavcų, užėmė Lvovą, Zamostę. Keršydamas už skriaudą Chmelnickis pradėjo lenkų ir žydų pogromus. Buvo sunaikinta apie 300 žydų bendruomenių, apie 60 000 žydų išžudyta arba parduota į vergiją turkams. Po to sekusiame Švedų tvane ir per karą su Rusija buvo išžudyta dar apie 100 000 žydų.
1649 m. pradžioje žlugus deryboms su Abiejų Tautų Respublika, kovojo toliau. 1649 m. pasirašė Zborovo sutartį, kuria siekta įtvirtinti iš esmės autonominę Ukrainą. 1651 m. pralaimėjo prie Berestečko ir buvo priverstas sudaryti kazokams mažiau palankią Bila Cerkvos sutartį. thumb|left|Subotivo cerkvė, kurioje palaidotas Bogdanas Chmelnickis Dar 1648 m. prašėsi Rusijos caro Aleksejaus Michailovičiaus globos, su kitais kazokų vadais 1654 m. prisiekė jam (Pereslavlio rada) prijungdamas Ukrainą prie Rusijos. Per 1654–1667 m. Abiejų Tautų Respublikos ir Rusijos karą rėmė Rusiją, į Lietuvos Didžiąją Kunigaikštystę pasiuntė kazokų pulkus. Per 1655–1660 m. Abiejų Tautų Respublikos ir Švedijos karą rėmė Švediją ir 1655 m. Kėdainių sutarties šalininkus. Manoma, kad ketino pripažinti Švedijos karaliaus Karolio X Gustavo valdžią. Tačiau, sužinoję, kad jų etmoną ištiko paralyžius, kazokai pasuko atgal, o tai galutinai pribaigė Chmelnickį. Jis mirė nuo apopleksijos 1657 m. liepos 27 d., bet apie jo mirtį buvo pranešta tik rugpjūčio 16 d.
Palaidotas buvo Subotivo cerkvėje, tačiau 1664 m. vaivada Danielius Čaplinskis sudegino jo dvarą, o jo ir sūnaus palaikus liepė išmesti šunims.
Jo vardu 1954 m. per Ukrainos prisijungimo prie Rusijos 300-ąsias metines Ukrainos miestas Proskurivas pavadintas Chmelnickiu.
Novi Borekas
Novi Borekas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zambruvo valsčiuje, Zambruvo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Vitalija Bogutaitė
Vitalija Bogutaitė-Keblienė (g. 1934 m. balandžio 11 d. Krakėse) – lietuvių poetė, chemikė, pedagogė.
Biografija
1944 m. su tėvais pasitraukė į Vokietiją, vėliau į JAV. 1956 m. baigė chemiją Notre Damo universitete Baltimorėje. Mokytojavo.
Kūryba
Poezijoje reiškė bežemių kartos pasaulėjautą: lietuvių išeivijos ir kūrybos gimtąja kalba lemtis svetimoje žemėje suvokiama ir kaip universali XX a. žmogaus būsena. Eilėraščiai lakoniški, santūrūs, juose gausu Lietuvos istorijos, tautosakos įvaizdžių, konkrečių kasdienybės detalių, įgyjančių simbolinę prasme. Parašė libretą D. Lapinsko operai „Lokys“ (pastatyta 1966 m.).
Sutuoktinis literatūros kritikas Kęstutis Keblys.
Al-Hudood FC
„Al-Hudood FC“ – Irako futbolo klubas iš Bagdado. Laikinai žaidžia „Al Taji“ stadione.
Istorija
Klubas įkurtas 1976 m. Žaidė Premjer lygoje.
Novi Laskoviecas
Novi Laskoviecas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zambruvo valsčiuje, Zambruvo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Cadarache
Cadarache – branduolinės energijos tyrimų centras Ronos deltoje, Provansas-Alpės-Žydroji pakrantė regione, Prancūzijoje. Centrą 1959 m. įsteigė „Commissariat à l’énergie atomique“.
2005 m. birželio 28 d. Cadarache centras buvo paskirtas kaip vieta branduolių sąlajos reaktoriaus ITER projektui įgyvendinti.
Cadarache kompleksas susideda iš 480 pastatų. Centre dirba apie 4500 darbuotojų (neįskaitant ITER projekto).
Veiklos sritys
Pagrindinės Cadarache veiklos sritys ir tikslai :
Pandora (palydovas)
Pavadintas senovės graikų mitologinės moters vardu. Pandorą iš molio nulipdė Hefaistas. Pandora atidarė jai dievų dovanotą indą, iš kurio po pasaulį pasklido nelaimės ir nedorybės. Epimetėjo žmona.
Kalveliai (Skiemonys)
Kalveliai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 12 km nuo Skiemonių. Stūkso Kalvelių piliakalnis.
Degučiai (Pakruojis)
Degučiai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybės pietvakariuose, prie kelio, 14 km į vakarus nuo Pakruojo. Pro kaimą teka Kruoja. Seniūnaitijos centras.
Istorija
1905–1918 m. kaime veikė daraktorių mokykla, 1918–2002 m. buvo pradinė mokykla, 1966–1992 m. veikė biblioteka, 1985–1991 m. vaikų darželis. 1895 m. pastatytas vėjo malūnas, technikos paminklas, 2001 m. savavališkai nugriautas. Tarybiniais metais kolūkio centrinė gyvenvietė.
Piterhedas
Piterhedas  – miestas Aberdynšyre, Škotijoje. Srities didžiausia gyvenvietė (Aberdynas neįeina į sritį), kurioje gyvena 18 540 (2011 m. duomenimis).
Dalai Lama XIV
Tenzin Gyatso (, pilnai – Jo Didenybė Tenzdinas Gjaco, XIV Dalai Lama; g. kaip Lhamas Thondupas, 1935 m. liepos 6 d. Takcere) – keturioliktasis, dabartinis Dalai Lama, Tibeto budizmo (lamaizmo) dvasinis vadovas, buvęs (1959–2011 m.) Tibeto vyriausybės tremtyje vadovas.
Piterhedas
Istorija
Piterhedas įkurtas žvejų. 1593 m. pastatytas pirmasis uostas, pavadintas Port Henry. Išsivystė į žvejų miestelį. 1865 m. pastatyta gelbėjimo stotis. Naujas miestelio augimo etapas prasidėjo XX amžiaus 8-ajame dešimtmetyje. Pyterhedas tapo svarbiu naftos pramonės paslaugų centru, netoliese buvo pastatytas St Fergus dujų terminalas. Taip pat yra maisto perdirbimo, tekstilės, paslaugų pramonė; svarbiausia žvejyba.
Dalai Lama XIV
Biografija
XIV Dalai Lamos tikrasis vardas yra Lhamo Dhondrub, jis gimė 1935 m. liepos 6 d. viename tibetiečių kaime Takcere, istorinėje Amdo provincijoje, 16 vaikų valstiečių šeimoje. Dvejų metų buvo atrastas vienuolių pagal Tibeto religijos kultinius papročius ir garbingos ceremonijos metu vainikuotas aukščiausiu tibetiečių religijos vienuoliu 1940 m. vasario 22 d. Tibeto sostinėje Lasoje. Jam buvo privilegijuotas vienuolio Tendzino Gjaco vardas. 1950 m. lapkričio 17 d. penkiolikos metų karūnuotas Tibeto valdovu. 1958 m. baigė Drepungo, Seros ir Gandeno vienuolynų universitetus. Intensyvaus lavinimosi dėka būdamas 25 metų įsigijo vienuolių Seros universitete aukščiausio laipsnio diplomą Lharampa Geshe. Pripažintas tibetiečių šventuoju mesiju išsikovojo pasaulinį autoritetą budizme.
1951 m. gegužės 23 d. priimta 17 punktų reglamentacija tarp Tibeto atstovaujančių politikos aktyvistų ir Kinijos, kurioje numatyta buvo, kad tibetiečių tauta įstoja savanoriškai į imperalistinės Kinijos sudėtį. Duodami garantiją Tibeto tautai išsilaikyti šalies autonomiją ir tibetiečių religinę laisvę, užtikrinant išorinių sienų saugumą. 1951 m. spalio 24 d. Lasoje, po ilgų diskusijų liaudies susirinkime, prieinant vieningą nuomonę bei pritariant Tendzinui Gjaco (XIV Dalai Lamai, kuris vėliau paminėjo, jog negalėjęs šiai sutarčiai neigiamai atsakyti, norėdamas išsaugoti tibetiečių tautą nuo visiško suniokojimo) buvo priverstinai pasirašyta sutartis ir telegramuojama Kinijos vyriausybei. Įsigaliojant šiai sutarčiai kinai okupavo rytinę Tibeto provinciją Kamdo.
Po Kinijos įvykdytos intervencijos į Tibetą, 1959 m. Kinijai numalšinus Tibeto sukilimą, Dalai Lama pasitraukė į Indiją, Dharamšalą ir aktyviai kovoja už Tibeto nepriklausomybę. 1963 m. paskelbė budizmo ir Visuotinės žmogaus teisių deklaracijos principais pagrįstą būsimos autonominės Tibeto valstybės konstituciją, 1987 m. sudarė 5 pakopų taikos planą, numatantį paversti Tibetą taikos zona, nutraukti Kinijos vykdomą tautinę ir religinę priespaudą, suteikti gyventojams pagrindines žmogaus teises ir demokratines laisves bei atkurti Tibeto autonomiją.
Aktyviai keliauja po Vakarų šalis skaitydamas paskaitas filosofijos, religinėmis, kultūrinėmis, politinėmis temomis. 1991, 2001, 2013 ir 2018 m. lankėsi Lietuvoje.
1989 m. apdovanotas Nobelio taikos premija.
Bibliografija
thumb|200px|Tendzinas Gjaco, Potala – Lasoje Tibetiečių kalba parašė daugiau, kaip 20 budizmo filosofijos, religijos ir praktikos veikalų, anglų kalba – Šantidevos filosofinės poemos „Nušvitimo kelio vadovas“ komentarus, kurie išleisti atskiromis knygomis.
Kiti veikalai:
Ivultino rajonas
Ivultino rajonas  – administracinis rajonas Rusijoje, Čiukčių autonominės apygardos šiaurinėje dalyje. Administracinis centras – Egvekinotas.
Geografija
Rajonas yra Rytų Sibiro jūros ir Čiukčių jūros pakrantėje, pietryčiuose siekia Beringo jūrą (Kryžiaus įlanką). Priklauso Vrangelio, Heraldo salos. Teka Amguema, Paljavaamas, Kyvekvynas, Kuvetas.
Nutiestas Ivultino–Egvekinoto kelias.
Istorija
Rajonas įkurtas 1953 m. su centru Egvekinote. 1973 m. iš dalies Ivultino rajono sudarytas Šmito rajonas. 2008 m. Šmito rajonas vėl prijungtas, sudarytas Rytų rajonas. Po kelių mėnesių jam grąžintas Ivultino rajono pavadinimas. 2009 m. Bilingso gyvenvietė atiduota Čiaūno rajonui.
Gyvenvietės
Didžiausios gyvenvietės:
Naisiai (Kelmė)
Naisiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 14 km nuo Lupikų.
Periklis
200px|thumb|right|Periklio biustas pagal Kresilą, Altes Muziejus, [[Berlynas]] Periklis (apie 495–429 m. pr. m. e., graikiškai Περικλῆς reiškia „apsuptas šlovės“) buvo žymus ir įtakingas Atėnų politikas, oratorius ir karvedys miesto Aukso amžiaus laikotarpiu, t. y. tarp Persų ir Peloponeso karų. Iš motinos pusės jis buvo kilęs iš galingos ir istoriškai įtakingos Alkmeonidų šeimos.
Biografija
Periklis gimė 495 m. pr. m. e. Jo tėvas buvo politikas Ksantipas, ištremtas 485–484 m. pr. m. e. ir po penkerių metų vadovavęs Mykaės mūšyje atėniečių būriui. Periklio motina Agaristė buvo iš kilmingos Alkmeonidų giminės, kurios ryšiai padėjo jos vyro politinei karjerai. Ji buvo Atėnų reformatoriaus Kleisteno dukterėčia.
Periklis turėjo tokią stiprią įtaką Atėnų visuomenei, kad istorikas Tukididas vadino jį „pirmuoju Atėnų piliečiu“. Jis Delo sąjungą pavertė Atėnų imperija ir vadovavo tautiečiams per pirmus dvejus Peloponeso karo metus. Laikotarpis, kada Periklis vadovavo Atėnams (apie 461–429 m. pr. m. e.) kartais vadinamas Periklio amžiumi, nors jam taip pat kartais priskiriami ir Persų karai bei kito amžiaus pradžia.
Periklis globojo menus ir literatūrą. Tai buvo pagrindinė priežastis, kodėl Atėnai buvo laikomi kultūros ir mokslo centru Senovės Graikijoje. Jis pradėjo ambicingą projektą, kuriam priklauso dauguma ant Akropolio pastatytų pastatų, išlikusių iki mūsų laikų (įskaitant Partenoną). Šis projektas pagražino miestą, parodė jo šlovę ir davė darbo žmonėms. Be to, jis puoselėjo Atėnų demokratiją iki tokio lygio, kad kritikai jį vadino populistu. Valstybės valdyme Periklis įvedė svarbią naujovę-piniginį užmokestį einantiems valstybines pareigas. Tad ir neturtingi Atėnų piliečiai galėjo užimti svarbias ir garbingas pareigas bei visą savo laiką skirti valstybės reikalams.
429 m. pr. m. erą nuo maro mirė Periklio sūnūs Paralas ir Ksantipas. Jis mirė nuo maro tais pačiais metais.
Antikristas
Istorijoje Antikristu vadino Romos imperatorių Neroną, Rusijos carą Petrą I (pravoslavų sentikiai), Prancūzijos imperatorius Napoleoną I ir Napoleoną III.
1215 m. popiežius Inocentas Antikristu pavadino pranašą Mahometą, 1234 m. popiežius Grigalius – Šventosios Romos imperijos imperatorių Fridrichą.
Reformacijos metu husitai, protestantai antikristu vadino patį Romos popiežių.
Antikristo atėjimas buvo pranašaujamas 1260 m., 1326 m., 1994 m.
Antikristo atėjimu tiki judėjai ir musulmonai (Jėzus nukausiąs Antikristą ir tada krikščionys susivienys su musulmonais).
Šnekamojoje kalboje antikristu vadinama piktoji dvasia, velnias, blogas žmogus.
Čoga Zanbilis
Čoga Zanbilis − senovės persų miestas Irane, Chuzestano provincijoje; 42 km į vakarus nuo Dezfulio, 30 km į pietus nuo Sūzų, 80 km į šiaurę nuo Ahvazo.
Čoga Zanbilis žymus savo zikuratu − vienu įspūdingiausių senovės Elamo architektūros paminklų.
Miestas buvo pastatytas karaliaus Untaš Napirišo, dievo Išušinako garbei, ir iš pradžių vadinosi Dur Untašas. Miesto plotas buvo apie vieną kvadratinį kilometrą; jis buvo apjuostas 4 km ilgio siena. Mokslininkai mano, kad karalius planavo čia įsteigti religinį centrą vietoje Sūzų.
Miestas gyvavo iki asirų užkariavimo. Čoga Zanbilį sugriovė karalius Ašurbanipalas.
Pėžai
Pėžai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 16 km į vakarus nuo Kuršėnų, tarp kelio ir geležinkelio Šiauliai–Klaipėda, Užpelkių miško šiauriniame pakraštyje.
Čoga Zanbilis
1979 m. Čoga Zanbilis tapo pirmuoju Irano objektu įrašytu į Pasaulio paveldo sąrašą.
Pėžai
Istorija
XX a. pr. buvo Pėžų dvaras.
1950–1991 m. kaimas priklausė Raudėnų tarybiniam ūkiui.
Providenijos rajonas
Providenijos rajonas  – administracinis rajonas Rusijoje, Čiukčių autonominės apygardos rytinėje dalyje. Administracinis centras – Providenija.
Geografija
Rajonas yra Čiukčių pusiasalio pietuose, prie Beringo jūros ir Anadyrio įlankos. Paviršius kalnuotas, gausu smulkių ežerų, pelkių. Telkšo stambus Ačeno ežeras. Priklauso Arakamčečeno, Ytigrano salos.
Gyvenvietės
Didžiausios gyvenvietės:
Raimundas Samulevičius
thumb|Raimundo Samulevičiaus kapas [[Petrašiūnų kapinėse]] Raimundas Samulevičius (1937 m. rugsėjo 25 d. Kaune – 1981 m. vasario 2 d. Vilniuje) – Lietuvos dramaturgas, prozininkas. Dailininko Antano Samuolio sūnėnas, tautodailininkės Stasės Samulevičienės sūnus.
Biografija
Gimė Kaune, tačiau vaikystę praleido pas senelę – vienkiemyje prie miško Praulių kaime Jonavos rajone. Lankė Jonavos geležinkelio stoties pradinę mokyklą, vėliau – Jonavos vidurinę mokyklą. Pirmą kartą apsakymas išspausdintas 1954 m. rajono laikraštyje „Pergalės vėliava“, kurį redagavo buvęs klasės auklėtojas R. Pečiulis.
Įstojo į Veterinarijos akademiją, bet jos nebaigė. 1955–1962 m. dirbo bitininku Jonavos raj. kolūkyje. 1962 m. pavasarį dalyvavavo Dubultuose vykusiame dramaturgų seminare. Seminaro vadovo V. Pimenovo kalbinamas išvažiavo į Maskvą, į Maksimo Gorkio literatūros institutą, kurį baigė 1973 m.
1981 m. vasario 2 d. nušautas Vilniuje, saugumiečio Ričardo Vaigausko bute. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.
Paskelbė pjesių („Pasiklydęs tarp žvaigždžių“, 1966; „Jeigu pasibels“, 1967; „Aidas“, 1969; „Paukšti, ateik čia!“, 1975 ir kt.), novelių, apysakų (rink. „Ugniakuras pagiry“, 1981).
Mikalaučiškės ežeras
left|120px
Mikalaučiškės ežeras – ežeras Lietuvoje, Varėnos rajone, 3 km į šiaurę nuo Merkinės, Subartonių ir Pelekiškės miškų apsuptyje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,2 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 80,4 m. Krantai žemi, pelkėti. Vakarinė ir rytinė pakrantės aukštos, apaugusios mišku. Pietuose išteka Straujos intakas Mikalaviškis (Nemuno baseinas). Į pietus įsikūręs Zakavolių kaimas.
Naislaukis
Naislaukis – buvęs viensėdis Šiaulių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Meškuičių.