cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Prienai
Istorija
XIX a. miestas kiek išaugo – 1827 m. buvo 1972, o 1897 m. 2477 gyventojai. XIX a. pabaigoje Prienai – Marijampolės apskrities miestas.
1924 m. balandį Prienus nusiaubė didžiulis potvynis. 1933 m. rytiniame miesto pakraštyje buvo pradėtos statyti kareivinės Ldk Kęstučio penktojo pulko kariams. 1937 m. lapkričio 14 d. kareivinių teritorijoje ant Nemuno kranto atidengtas ~10 metrų aukščio Kęstučio paminklas.
Bronys Savukynas
Bronys Savukynas (1930 m. sausio 5 d. (arba 1929 m. gruodžio 16 d.) Čivonyse, Veisiejų valsčius, Seinų apskritis – 2008 m. balandžio 20 d. Vilniuje) – Lietuvos filologas, kalbininkas, vertėjas, žurnalistas, redaktorius.
Prienai
Istorija
Pokario laikotarpiu apylinkėse veikė Tauro apygardos, Geležinio Vilko partizanų rinktinės partizanai.
Bronys Savukynas
Biografija
1949 m. sidabro medaliu baigė Leipalingio gimnaziją. 1949 m. studijavo Kauno universiteto Architektūros fakultete. 1950–1955 m. Taučionių septynmetės mokyklos, 1955 m. Giedraičių vidurinės mokyklos mokytojas. 1950–1955 m. Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą; 1955–1958 m. Lietuvių kalbos katedros aspirantas.
Prienai
Istorija
1946 m. rugpjūčio 3 d. Prienai tapo apskrities pavaldumo miestu. 1954 m. miestą nusiaubė gaisras. Sovietmečiu veikė „Sūduvos“ siuvimo fabrikas, sviesto, duonos įmonės, Eksperimentinė sportinės aviacijos gamykla (ESAG).
1996 m. patvirtintas naujasis Prienų herbas.
Pramonė
Pramonė Prienų mieste pradėjo kurtis XVII a. pabaigoje, įkūrus popieriaus fabriką – malūną. 1868 m. Prienuose įsteigtas alaus bravoras, kuris tiekdavo aukštos kokybės alų Suvalkų, Vilniaus, Kauno gubernijoms. Jis veikė iki 1941 m.
Šiuo metu, vienas įžymesnių ir didesnių objektų – vienintelė buvosioje TSRS veikianti sklandytuvų gamykla AB „Sportinė aviacija“. Įmonė įkurta 1969 m. Čia dirbo ir konstruktorius Balys Karvelis, sukūręs pirmą stiklaplastikio sklandytuvą BK-7, geriau žinomą kaip „Lietuva“.
Sportas
Sportinę veiklą vykdo Kauno parašiutininkų ir Kauno apskrities sporto klubai. Miesto krepšinio klubas Prienų Rūdupis 2009 m. sezone tapo NKL čempionais, o 2009–2010 sezone pateko į LKL. Taip pat veikia Aviakonstruktorių federacijos centras – Prienų aviakonstruktorių klubas. Mieste įsikūrę FK Rūdupis Prienai ir FK Ąžuolas Prienai futbolo klubai. 2011 m. LKL sezone užėmė 3-iąją, vietą.
Bronys Savukynas
Biografija
Parašė darbų iš lietuvių onomastikos, etimologijos, kalbos kultūros. Išvertė grožinės prozos kūrinių iš vokiečių, lenkų, latvių kalbų.
2010 m. LR kultūros ministerija įsteigė kasmetinę Bronio Savukyno premiją, skiriamą publicistinių kūrinių autoriams, kultūros leidinių vyriausiesiems redaktoriams už lietuvių kalbos grynumo ir taisyklingumo puoselėjimą, humanistinių vertybių, analitinės minties ir intelektualinės kultūros skleidimą periodiniuose kultūros leidiniuose.
Prienai
Sportas
Pociūnuose ypač gerai išvystytas aviacijos ir parašiutinio sporto sektorius.
Dambrava
Dambrava – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Išlaužo, šalia Šventupės upelio ir Išlaužo tvenkinių. Iš pietvakarių prieina Klebiškio miškas. Praeina kelias.
miniatiūra|240px|left|Šimtametė koplytėlė (1919 m., sovietmečiu buvusi nugriauta)
Etimologija
Kaimo pavadinimas išvertus iš lenkų kalbos reiškia „ąžuolynas“.
Šaltiniai
thumb|left|360px|Dambravos reginys iš pietų
Požarevacas
Požarevacas – miestas vidurio rytų Serbijoje, 80 km piečiau Belgrado; apygardos centras. Yra liaudies muziejus (antrasis pagal senumą šalyje po Belgrado muziejaus), technikos kolegija, gimnazija, romėnų miesto liekanos, paveikslų galerija.
Žymūs žmonės
Mieste gimė serbų politikas Slobodanas Miloševičius (1941–2006).
Garliavos Adomo Mitkaus pagrindinė mokykla
Kauno rajono Garliavos Adomo Mitkaus pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kauno raj., Garliavoje, Vytauto g. 4, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 191074641. Filialas Kauno rajono Garliavos vidurinės mokyklos Jurginiškių skyrius.
Istorija
Oficiali Garliavos įkūrimo data – 1809 m., ji pažymėta ant katalikų bažnyčios durų. Miestelį imta kurti po trečiojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo, kai Suvalkija (Užnemunė) atiteko Prūsijai. Garliavoje ir jos apylinkėse iki pat Antrojo pasaulinio karo gyveno trijų religinių bendruomenių (katalikai, žydai, protestantai) žmonės. Kiekviena bendruomenė turėjo savo maldos namus, rūpinosi vaikų auklėjimu, švietimu. Visuotiniu vaikų lavinimu rūpinosi dvasininkai, tad prie maldos namų ir kūrėsi mokyklos.
Miestelio gyventojų daugumą sudarė žydai, todėl pirmiausia buvo pastatyta sinagoga, o prie jos įkurta mokykla – chederis. Vaikai mokėsi sinagogoje ar iš kurio nors gyventojo išnuomotose patalpose. Mokyklą lankydavo tik berniukai, jie buvo mokomi Šventojo Rašto, skaityti, rašyti, muzikos. Matematikos ir kitų tiksliųjų mokslų buvo pradedama mokyti vėliau. Kiekvienas vaikas privalėjo išmokti plaukti. Privati pradinė žydų mokykla – škala Garliavoje veikė, kol miestelyje gyvavo ši bendruomenė – jos nariai buvo sušaudyti 1941 m. rugpjūčio 28 d. Archyvuose išlikę nemažai duomenų apie šios bendruomenės narius, jų gyvenimą, veiklą. Dokumentuose užfiksuota ir mokytojo pavardė - Sandleris Jokūbas.
thumb|right|250px|Prie mokyklos miniatiūra|250px|right|Akmuo direktoriui Adomui Mitkui atminti Garliavos protestantų bendruomenė taip pat gyvavo nuo miestelio įkūrimo iki Antrojo pasaulinio karo. Lietuviškoje enciklopedijoje minima, jog Garliavoje be kitų mokyklų „19 a. pab. - 1914 m. veikė ir liuteronų valdinė mokykla“. Pirmojo pasaulinio karo metais vokiečių okupacinė valdžia 1915 m. atnaujino vaikų mokymą. Tai buvo bendra mokykla liuteronams ir katalikams, tik privalomos buvo ir vokiečių kalbos pamokos. Kai miestelyje atsirado valstybinė pradinė mokykla, šios bendruomenės nariai leido mokytis vaikus kartu su katalikais. Religijos buvo mokoma atskirai. Garliavoje išlikęs pastatas, vadinamas Glito mokykla pagal pastoriaus pavardę. Šis dvasininkas gerai mokėjęs lietuvių kalbą ir nepriklausomoje Lietuvoje po 1918 m. dirbęs mokytoju, mokęs mažuosius garliaviečius skaityti bei rašyti lietuviškai. Pasibaigus karui, vokiečiai tarybų valdžios buvo repatrijuoti į Vokietiją, bendruomenė išnyko visiškai.
Yra žinių, kad Garliavoje tarp 1832-1861 m. buvo pradinė parapinė mokykla, kurios steigimu rūpinosi bažnyčia, bet kas šią mokyklą įkūrė, kas joje mokėsi, duomenų tektų ieškoti net kelių valstybių, (Lenkijos, Vokietijos, Rusijos) archyvuose. 1867 m. miestelyje įsteigta valdinė 4 skyrių pradinė mokykla, tačiau joje vaikai mokėsi rusų kalba. Tvarka mokykloje buvusi labai griežta, už nusižengimus, pamokų neparuošimą mokiniai buvo klupdomi, mušami liniuote per delną. Spaudos draudimo laikotarpiu (1864-1904 m.) veikė ir daraktorinė mokykla. Kaip ir kitose Suvalkijos vietose čia aktyvūs buvo knygnešiai, nes gyventojai juos palaikė.
Pirmąją mergaičių mokyklą įsteigė „Žiburio“ draugija 1908 m. Šią mokyklą lankė 70 mergaičių. 1913 m. mokykla buvo uždaryta, nes trūko pinigų jos išlaikymui. Pirmojo pasaulinio karo metais ir vėliau miestelyje veikė Marijonos Meškytės labdaringa mergaičių našlaičių mokykla-prieglauda. Joje auklėtinės buvo mokomos įvairių namų ruošos darbų ir siūti. 1915 m. Garliavos valsčiuje buvo dvi mokyklos: viena pačioje Garliavoje, antra, naujai įsteigta pradedančioji mokyklėlė Pajiesio kaime". . 1923 m. šaltiniuose minima Garliavos pradžios mokykla, 1939 m. – 6 skyrių pradinė mokykla, kurią lankė 100 mokinių. Garliaviečiai su didele pagarba prisimindavo prieškarinės mokyklos direktorių Adomą Mitkų, jo žmoną mokytoją Oną Mitkuvienę, dirbusią iš pradžių ir Jurginiškių pradinėje mokykloje. Už vadovavimą Garliavos šaulių kuopai, už dalyvavimą Lietuvos mokytojų suvažiavime ir V. Kudirkos „Tautiškos giesmės“ giedojimą 1941 m. birželio 14 d. visa direktoriaus šeima (kartu ir dvi paauglės dukrelės) buvo ištremta, A. Mitkus 1942 m. sušaudytas Sverdlovsko lageryje.
Antrojo pasaulinio karo metais mokinių skaičius sumažėjo iki 70. 1944 m. rugsėjo mėn. dar visai netoli nuo Garliavos griaudė fronto kanonada, tačiau į klases susirinko apie 200 mokinių. 1944 m. spalio 2 d. įkurta progimnazija. Po kelerių metų mokinių skaičius padvigubėjo, o 1950 m. Garliavoje jau mokėsi 650 mokinių. buvo pilna vidurinė mokykla, kurioje Nemažai buvusių Garliavos pradinės mokyklos mokinių tapo Lietuvos laisvės gynėjais, partizanais: keturi broliai Drūlios, B. Daugėla-Dragūnas, A. Pužas-Gintaras, P. Dagilis-Sakalas, trys broliai Kuzmickai, du broliai Rakauskai, A. Arlauskas, A. Mackevičius-Lokys, B. Šidiškis-Debesėlis.
1952 m. pastatytas mūrinis Garliavos vidurinės mokyklos pastatas, nuo 1953 m. rugsėjo 1 d. ji tapo vidurinė mokykla, o 1969 m. pristatytas 3 aukštų priestatas su sporto sale. 1971 m. mokykloje mokėsi apie 2 tūkstančius mokinių, dirbo 86 mokytojai. Garliava labai išsiplėtė ir išaugo, todėl 1974 m. gyvenvietėje buvo įkurta antroji vidurinė mokykla, 1992 m. atidaryta ir trečioji Garliavos vidurinė mokykla. 1994 m. atidaryta Garliavos darželis-mokykla. 1975 m. įkurta ir vaikų muzikos mokykla.
2013 vasario 28 d. posėdžiavusi Kauno rajono savivaldybės taryba Garliavos vidurinei mokyklai suteikė Adomo Mitkaus vardą.
Žymiausi mokiniai
Per 50 metų mokyklą baigė 2638 abiturientai. Tarp jų:
Gudobelinis baltukas
Gudobelinis baltukas (Aporia crataegi) yra didelis baltukų (Pieridae) šeimos drugys.
Drugys 50-60 mm dydžio, stambus, baltas, su aiškiomis juodomis sparnų gyslomis. Skraido pamiškių pievose V-VI mėn. Kiaušinėlius deda medžių (įskaitant vaismedžius) lapuose. Vikšrai kenkia vaismedžiams ir kitiems lapuočiams medžiams: obelims, kriaušėms, šermukšniams, ievoms, gudobelėms. Randamas visoje respublikos teritorijoje, tačiau jo gausumas priklauso nuo šaltų žiemų, todėl ne kasmet gausus. Jauni vikšrai žiemoja susuktame ir šilku prie šakutės pritvirtintame lape. Lėliukėmis virsta ant mitybinių augalų.
left|thumb left|thumb
Vitkuškis
Vitkuškis – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Skiemonių.
Bondziškės
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Pietro Lorenzetti
thumb|right|160px| „Madona su kūdikiu“ (apie 1340, [[Vekijo rūmai, Florencija)]]
Pjetras Lorencetis (, kita pavarde Pietro Laurati, apie 1280-90 – 1348 m.) – italų protorenesanso dailininkas iš Sienos, gotikinio stiliaus atstovas.
Ribozė
Ribozė – monosacharidas, kurio cheminė formulė yra C5H10O5. Šis cukrus įeina į RNR sudėtį, o DNR sudėtyje yra deoksiribozė, kuri skiriasi nuo ribozės tik tuo, kad prie 2' anglies atomo vietoje OH grupės turi prijungtą vandenilio atomą.
Bulgarijos futbolo varžybos 1935 m.
Bulgarijos futbolo varžybos 1935 m.
Didysis laukys
Didysis laukys (Fulica gigantea) – vandeninių vištų šeimos (Rallidae) neskraidantis paukštis, paplitęs Pietų Amerikos aukštikalnėse, Altiplano ežeruose.
Punta Kana
Punta Kana garsėja puikiais balto smėlio paplūdimiais (Playa Bavaro, Playa Ubero Alto, Playa Macao ir Playa de El Cortecito). Šilčiausias vanduo būna balandžio-lapkričio mėnesiais. Per metus Punta Kaną aplanko ~2 mln. turistų.
Didysis laukys
Didieji laukiai aptinkami visame Altiplane – Peru, Bolivijoje, Argentinoje, Čilėje. Vietiniai pavadinimai:, ,.
thumb|left|255px|Didysis laukys su jaunikliais
Nandai
Nandai (Rhea) – nandinių paukščių (Rheiformes) būrio gentis.
Tai bendruomeniniai paukščiai, gyvenantys grupėmis. Poravimosi metu patinai griausmingu balsu vilioja pateles ir įspūdingai demonstruoja savo plunksnas. Vienas patinas apvaisina iki 12 patelių. Po to jis įrengia lizdą, į kurį visos patelės sudeda iki 60 kiaušinių (vieno kiaušinio masė – 600–700 g). Kiaušinius peri ir jaunikliais rūpinasi tik patinai, o patelės pasitraukia ir ieško kito patino.
Paplitę Pietų Amerikos stepėse.
Genties klasifikacija
Gentyje dvi rūšys su 8 porūšiais:
Andrius Pečkys
Andrius Pečkys (g. 1963 m. rugpjūčio 6 d. Kaune) – verslininkas, buvęs Vadovybės apsaugos departamento (VAD), Specialiųjų tyrimų tarnybos (STT) vadovas, „Skolų banko“ įkūrėjas.
Biografija
1988 m. susipažino su Sąjūdžio veikloje dalyvavusiais asmenimis, pats įsitraukė į Sąjūdžio veiklą. 1990 m. rinkimuose į Lietuvos Aukščiausiąją Tarybą išrinkus deputatus, kurie palaikė atsiskyrimą nuo SSRS, išvažiavo į Vilnių prisidėti prie Nepriklausomybės atkūrimo. Nuo 1990 m. dirbo Aukščiausiosios Tarybos Apsaugos skyriuje, buvo vienas iš pirmųjų 11 skyriaus darbuotojų, pradėjusių dirbti dar galiojant sovietiniams įstatymams.
1993 m. Aukščiausiosios tarybos Apsaugos skyrių reorganizavus į Vadovybės apsaugos departamentą prie Vidaus reikalų ministerijos, paskirtas šios institucijos direktoriumi. Dalyvavo nuo nulio kuriant VAD struktūrą. Dalyvavo apmokymuose JAV, stažuotėse Jungtinėje Karalystėje. 1997 m. suteiktas pulkininko laipsnis.
VAD direktoriumi buvo iki 1999 m., tuomet paskirtas STT direktoriumi. Išdirbęs 6 mėnesius, dėl nepriimtinos politinės situacijos savo noru pasitraukė iš pareigų.
2001-2004 m. dirbo „Achemos grupės“ saugos tarnybos „Budrus sakalas“ generaliniu direktoriumi. Nuo 2004 m. bendradarbiavo su tarptautine bendrove „Neo group“ Klaipėdos rajone statant plastiko granulių gamyklą „Klai-PET“. Investicijos į gamyklą siekė 500 mln. litų, ji veikti pradėjo 2006 m. Tais pačiais 2006 m. tapo gamyklos direktoriumi. „Klai-PET“ vadovavo iki 2008 m.
2008 m. pradėjo dirbti „Vision“ grupės bendrovėje, užsiimančioje tinklinio marketingo organizavimu. 6 mėnesius dirbo Vietname, Hošimino mieste, kur buvo atidaroma „Vision“ kompanijos atstovybė.
Nuo 2011 m. iki 2019 m. turėjo savo įmonę UAB „Domeu“, kuri užsiiėmė saugos technologijų diegimu. Ši bendrovė yra sparčiausiai augančios Švedijos saugos kompanijos „Rapid Security“ atstovė Lietuvoje ir Rusijoje. Įmonė kitoms saugos tarnyboms bei pavieniams klientams siūlo užsienio bendrovių sprendimus, kamerų ir jų vaizdą analizuojančių algoritmų pagalba automatizuojančius teritorijų priežiūrą.
A. Pečkys yra išsiskyręs, turi dukrą Rūtą.
Laisvalaikiu domisi muzika, menu, sportu, kelionėmis. Mokydamasis vidurinėje mokykloje, baigė klasikinės gitaros mokyklą.
Vokietijos markė
Vokietijos markė  – buvo oficiali Vakarų Vokietijos (1948–1990 m.) ir Vokietijos (1990–2002 m.) valiuta. Ji buvo padalinta į 100 pfenigų. Prieš tai Vokietijoje buvo naudojamos reichmarkės, o ją pakeitė Vokietijoje įvestas euras.
Karmėlavos Balio Buračo gimnazija
miniatiūra|265px|right|Gimnazijos renginių vieta
Kauno rajono Karmėlavos Balio Buračo gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Karmėlavoje (Kauno raj.), Vilniaus g. 67, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 191090275.
Filialas Kauno rajono Balio Buračo Gimnazijos Ramučių skyrius.
Pavadinta pedagogo, kraštotyrininko, aistringo liaudies dailės, buities, papročių tyrinėtojo, fotografo Balio Buračo vardu.
1898 m. įsteigta valdinė pradžios mokykla, 1944–1949 m. progimnazija, 1949–1957 m. septynmetė, nuo 1957 m. vidurinė, nuo 2007 m. Karmėlavos Balio Buračo gimnazija.
Istorija
Karmėlavos mokykla įsteigta 1924 m., 1957 m. tapo vidurine. Mokykla įsikūrė buvusios žemės ūkio mechanizacijos mokyklos patalpose. Pirmoji mokyklos abiturientų laida išleista 1962 m. 1952 m., kai miestelyje ėmė kurtis sovietų kariniai daliniai, įvesta dvikalbystė, rusų kalba mokėsi sovietų kariškių šeimų vaikai. Paskutinė rusakalbių abiturientų laida išleista 1993 m. 1965 m. pastatytas 15 klasių mokyklos priestatas. Mokyklą galėjo lankyti ir neakivaizdžiai mokslus baigti suaugusieji. 1968 m. išleista pirmoji neakivaizdinės vidurinės mokyklos abiturientų laida.
2007 m. gruodžio 22 d. Karmėlavos Balio Buračo vidurinė mokykla tapo gimnazija.
Gimnazijos himnas
Lietuviška gimnazija manoji, Gerbiu Tave, didžiuojuos, kad esi. Čia Balio Buračo dvasia plevena, Čia trykšta džiaugsmas, meilė, išmintis.
Priedainis: Klestėk, mokykla, šimtmečius švytėjus Jaunatviška, tvirta, brangi, sava. Tu tiek drąsių svajonių palydėjus - Būk mūsų širdyse tyra versme.
Mokyklos suolas, mokytojas, klasė, Moksleivių žvilgsniai vis internete. Kaip tai kasdieniška… Save atrasi - Kur viskas teka tik veržlia srove.
Žodžiai Irenos Mickuvienės, muzika Jūratės Baltramiejūnaitės
Kalviai (Joniškis)
Kalviai – kaimas šiaurinėje Joniškio rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Linkaičių, prie kelio. Keli šimtai metrų šiauriau kaimo išvesta Latvijos–Lietuvos valstybinė siena. Kalvių pagrindinė mokykla ir Kalvių paštas yra Plikiškiuose.
Tomsko sritis
Tomsko sritis  – federacinė sritis centrinėje Rusijoje, vakarų Sibire. Įeina į Sibiro federacinę apygardą. Administracinis centras – Tomskas.
Geografija
Sritis išsidėsčiusi Vakarų Sibiro lygumoje. Vyrauja plokščios, smarkiai supelkėjusios lygumos (Vasiuganė). Aukščiausia srities vieta – 211 m (pietuose). Klimatas vidutinių platumų, žemyninis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra nuo -19 iki -21°V, liepos – 18 °C. Metinis kritulių kiekis 400–650 mm. Pagrindinė upė – Obė (su intakais: Tome, Kete, Čiulymu, Vasiuganu). Daug ežerų. Būdinga taiga (sibirinis kedras, balteglė, eglė, pušis).
Ekonomika
Naftos, gamtinių dujų, spalvotųjų ir juodųjų metalų, rusvųjų anglių, durpių gavyba.
Gyventojai
Didžiausi srities miestai (2007 m., tūkst. gyv.):
Raudų knyga
Raudų knyga – viena iš Senojo Testamento knygų, priskiriama pranašų knygų grupei. Knygą sudaro penki eilėraščiai, kurių autoriumi tradiciškai laikomas pranašas Jeremijas.
Eilėraščiai yra raudos. Jose reiškiamas Izraelio tautos sielvartas dėl babiloniečių sugriautos Jeruzalės. Izraelio tautai be galo skaudu, kad kenčia Jeruzalė ir jos žmonės, tačiau dar skaudžiau tai, jog Dievas apleido savo tautą ir už jos nuodėmes pasmerkė kentėti. Vis dėlto autorius išreiškia savo tikėjimą begaliniu Dievo gailestingumu.
Ugninis auksinukas
Ugninis auksinukas (Lycaena virgaureae) – melsvių (Lycaenidae) šeimos drugys. Sparnai 14-16 mm ilgio. Būdingas lytinis dimorfizmas. Patino sparnai raudoni, pakraščiuose su juodu apvadu. Patelių sparnų viršus oranžinis su skersai einančiomis juodų dėmelių eilėmis. Drugiai skraido liepos-rugpjūčio mėn. pievose, pušynų aikštelėse. Patelės pasirodo dviem savaitėmis anksčiau nei patinai.
Vikšras apie 20 mm ilgio, žalias, su gelsvomis raukšlėmis ir šonuose su įžambiais juodais brūkšniais. Pavasarį jie maitinasi rūgštynių lapais ir ant jų arba paklotėje virsta lėliukėmis. Lėliukė ruda.
Karlis Miesniekas
Karlis Miesniekas (, 1887 m. sausio 31 d. Jaunpiebalga, Cėsių rajonas – 1977 m. spalio 25 d. Ryga) – latvių tapytojas.
Biografija
1911–1915 m. mokėsi A. Štiglico technikos piešimo mokykloje Sankt Peterburge. 1922–1953 m. dėstė Latvijos dailės akademijoje; nuo 1947 m. profesorius.
Kūryba
Nuo 1920 m. dalyvavo parodose. Nutapė realistinių psichologinių portretų („Autoportretas“ 1922 m., „Darbininkas“ 1923 m., „Mildos Bermans portretas“ 1925 m.), teminių kompozicijų („Mitingas prie bažnyčios 1905 m. vasarą“ 1956 m.), lyriškų gamtos peizažų („Meškeriotojas“ 1930 m., „Latvijos miškas“ 1953 m.), altorinių paveikslų („Jėzus Kristus alyvų sode“ 1939 m., Lielvardės liuteronų bažnyčioje). Kūrybai būdinga realistinė vaizduosena, vientisas koloritas.
Britų olimpinė asociacija
Britų olimpinė asociacija – sporto organizacija, skatinanti sportinę veiklą Jungtinėje Karalystėje ir atstovaujanti šaliai tarptautiniame olimpiniame komitete.
Istorija
Britų olimpinė asociacija laimėjo teisę rengti tris olimpines žaidynes: 1908 m. vasaros olimpinės žaidynės, 1948 m. vasaros olimpinės žaidynės, 2012 m. vasaros olimpinės žaidynės. Visoms žaidynėms rengti buvo parinktas Londonas.
Britų olimpinei asociacijai priklauso Jungtinė Karalystė ir šios užjūrio teritorijos, kurios turi savo Sandraugos žaidynių sporto komitetus: Angilija, Falklando salos, Gibraltaras, Gernsis, Meno sala, Džersis, Montseratas, Šv. Elenos sala, Terksas ir Kaikosas. Simboliškai dar penkių teritorijų (Pitkerno salos, Pietų Džordžijos ir Pietų Sandvičo Salos, Indijos Vandenyno Britų Sritis, Britų Antarktidos teritorija, Akrotiris ir Dekelija) neturinčių Sandraugos žaidynių komitetų sportininkams leidžiama atstovauti Jungtinę Karalystę olimpinėse žaidynėse.
Dar trys Jungtinės Karalystės užjūrio teritorijos turi savo veikiančius olimpinius komitetus ir dalyvauja žaidynėse atskirai: Bermuda (Bermudos olimpinė asociacija), Britų Mergelių salos (Britų Mergelių salų olimpinis komitetas) ir Kaimanų salos (Kaimanų salų olimpinis komitetas).
Turing
Žiūrėti:
Volchovas
Didžiausi intakai: Višera, Oskuja, Pčevža (dešinieji), Kerestė, Tigoda (kairieji).
Hermanas Giedraitis
Hermanas Giedraitis (,, g. apie 1400 m. Giedraičiai – m. prieš 1439 m. spalio 30 d. Krokuva) – Katalikų bažnyčios veikėjas, kanonistas.
Volchovas
Ties Volchovo miestu 1926 m. pastatyta pirmoji Rusijoje hidroelektrinė, suformuotas Volchovo tvenkinys. Prie Volchovo upės įsikūrę šie miestai: Velikij Novgorodas, Kirišai, Volchovas, Novaja Ladoga.
Hermanas Giedraitis
Biografija
Kilęs iš Lietuvos kunigaikščių Giedraičių giminės. Kunigaikštyčių, Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vytauto žmonos Julijonos ir Jogailos žmonos Sofijos Alšėniškės giminaitis.
Nuo 1419 m. studijavo Krokuvos universitete. Karališkosios šeimos globotinis. Vienas pirmųjų, akademinius ir mokslo laipsnius įgijusių lietuvių: 1426 m. – bakalauras, 1433 m. – magistras, 1438 m. – kanonų teisės daktaras. Nuo 1435 m. Krokuvos ir Vlodavo kapitulų kanauninkas.
27 m.
27 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Angolos nykštukinė markata
Angolos nykštukinė markata (Miopithecus talapoin) – šunbeždžionių (Cercopithecidae) šeimos primatas, priklausantis markatų pošeimiui.
Paplitusi šiaurės vakarų Angoloje bei Kongo Demokratinėje Respublikoje į pietus nuo Kongo žemupio. Gyvena miombo tipo krūmynuose, dirbamose žemėse.
Hildesheimas
Istorija
IX a. pradžioje, 815 m. buvo įkurta vietos vyskupija ir keletą šimtmečių Hildesheimą valdė dvasininkai.
Po Napoleono karų Hildesheimas, Hanoverio karalystės sudėtyje, prisijungė prie Hanzos sąjungos, bet po Austrijos-Prūsijos karo atiteko Prūsijai.
Miestas labai nukentėjo per Antrojo pasaulinio karo 1945 m. oro antskrydžius, ypač kovo 22 d. Miesto centras iki tol išsaugojęs savo viduramžių stilių buvo visiškai sugriautas. Po karo Hildesheimas buvo atstatytas, o miesto dvi bažnyčios įtrauktos į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
1980 m. prasidėta istorinio miesto centro rekonstrukcija. Kai kurie pastatai prie pagrindinės aikštės buvo nugriauti ir pastatyti iš naujo pagal išlikusias istorines nuotraukas.
Ekonomika
Hildesheime yra įsikūrusios šios pasaulinės kompanijos:
Politika
'''Miesto merų sąrašas nuo 1803 m. iki dabar'''
Transportas
Hildesheime veikia efektyvi transporto sistema ir yra regioninio (InterCityExpress) geležinkelio centras. Mieste yra Vidurio Vokietijos kanalo uostas. Šalia miesto tęsiasi E45 autostrada Hamburgas–Miunchenas.
28 m.
28 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Luotas
Luotas – iš vientiso medžio kamieno išskobtas laivelis. Europoje luotai žinomi nuo mezolito laikų (VIII-V tūkst. pr. m. e.), seniausias rastas Nyderlandų teritorijoje. Daugiausia tai buvo grubaus darbo, iš ąžuolo išskobtos vandens transporto priemonės, iki 5,5 m ilgio, bukais galais.
Estijoje
thumb|left|250px|X a. slavų luotas Daugumoje Europos šalių luotų gamybos ir vartojimo tradicija yra nunykusi. Viena iš ją išsaugojusių šalių yra Estija, kurios Somos regione paplitusi luotų gamybos tradicija 2021 m. buvo įtraukta į pasaulio nematerialaus paveldo, reikalaujančio skubios apsaugos sąrašą.
Somoje luotai gaminami iš vientiso dažniausiai drebulės rąsto, kuris išskobiamas ir išplečiamas. Visa gamybos tradicija reikalauja specialių įgūdžių, tarp kurių yra tinkamo medžio suradimas, paruošimas, skobimas, plėtimas, galiausiai luoto paleidimo į vandenį ritualas. Skobiant luota dalyvauja grupė meistrų, o technikos tęstinumas užtikrinamas per žodinę tradiciją, legendas apie didžius meistrus ir jų sukurtus luotus.
Lietuvoje
250px|thumb|left|Luotų kopijos Platelių dvaro svirne Lietuvos jūrų muziejuje saugomas iš Platelių ežero dugno 1987 m. ištrauktas luotas. Jis buvo aptiktas 10 m gylyje netoli Platelių senovės tilto, kadaise jungusio Šventorkalnio pusiasalį su Pilies sala. 4,5 m ilgio ir 0,5 m pločio laivelis buvo išskobtas iš ąžuolo. 2001 m. Platelių ežere 6-7 m gylyje archeologai rado ir kiek didesnį luotą, spėjama, jog jam – 600 m. Pamerktas specialiame skystyje šis luotas laikomas Platelių dvaro svirno rūsyje ir laukia konservavimo. 2005 m. senovinis luotas buvo iškeltas iš Elektrėnų marių dugno, 2007 m. Varnio ežere (Ignalinos rajonas) rastas apie 200 m. senumo luotas.
Tamošiūnai II
Tamošiūnai II – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurės rytus nuo Biržų, Biržų girioje prie kelio iš Dvaroniškio.
Istorija
Tamošiūnų palivarkas istorijos šaltiniuose paminėti 1645 m. 1954 m. įsteigta biblioteka. Išlikę penkios sodybos.
Gajnsilemas
Gadžnsilemas (, 'ramus šaltinis') – savivaldybė pietrytinėje Goco salos pakrantėje, Maltoje, įskaitant ir Komino salą. Ribojasi su Naduro, Kalos, Sanato ir Šeukidžos savivaldybėmis. 2011 m. duomenimis, savivaldybės teritorijoje gyveno 3 260 žmonių.
Pavadinimas kilęs iš vandens šaltinio, apie 1700 m., kai Maltos Ordino narys Perellos pastatytė pasažą, kuriame buvo viešo naudojimo praustuvai ir gėlo vandens srovelės.
Janapolė
Janapolė – miestelis Telšių rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo, 8 km į šiaurę nuo Varnių, Virvytės dešiniajame krante. Seniūnaitijos centras. Veikia paštas (LT-88040). Medinė liaudies architektūros formų halinė, stačiakampio plano, su penkiasiene apside ir aukštu stogu Janapolės Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia pastatyta 1815 m.; statybą rėmė vyskupas J. A. Giedraitis. Viduje barokinis didysis altorius gausiai puoštas skulptūromis, drožiniais. Yra vargonų prospektas, 1829 m. pagamintas kryžius, ornamentuoti drožiniai palubėje. Akmenų tvora apjuosto šventoriaus kampe – medinė dviaukštė varpinė pastatyta 1842 m. Prie bažnyčios yra nemažai palaidojimų. Senosiose kapinėse stovi Janapolės koplyčia.
thumb|left|Janapolė įvažiuojant nuo Pavandenės
Geografija
Janapolė išsidėsčiusi Žemaičių aukštumoje, Šiaurryčių Žemaičių plynaukštėje. Netoli Janapolės iš Milvydo ežero tekantis Drujos upelis istorikų laikomas takoskyra tarp kuršių ir žemaičių genčių žemių, o kalbininkams šis upelis – riba tarp „dounininkų“ ir „dūnininkų“ tarmių. Prie Janapolės yra Varnių regioninis parkas, 2 km į šiaurę – Žąsūgalos kraštovaizdžio draustinis. Prie miestelio įsikūręs Janapolės kaimas.
Istorija
Širmės kalno 3 mezolito gyvenvietės ir kiti šių apylinkių vietų archeologiniai kasinėjimai parodė, kad čia žmonės gyveno dar mezolito laikotarpiu. 2 km į pietryčius nuo miestelio esančiame Spigino kalne buvo aptiktas akmens amžiaus žynio kapas. Neolito ir žalvario amžiais čia buvo itin tankiai gyvenama. Janapolėje aptiktas kapinynas, apylinkėse aplink Biržulio ežerą rastos akmens amžiaus stovyklos ir daugybė vertingų radinių. Gyvenvietėje rastos 18 senovės Romos varinių monetų, kurios visos nukaltos Nikėjoje. Lobis užkastas III a. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.
XIII a. gyvenvietė priklausė Ceklio žemei. Pirmą kartą šią vietovę rašytiniuose šaltiniuose (Livonijos kronika) 1370 m. kaip Versevene paminėjo Hermanas Vartbergietis. Iki XVIII a. pabaigos ji vadinosi Viržuvėnais. Viržuvėnų apylinkėse žemaičiai apsigyveno XIV a., kai sunyko kuršių Ceklio žemė ir sustiprėjo Medininkų. Janas Dlugošas mini Viržuvėnų valsčių. 1421 m. Vytautas Didysis Viržuvėnus padovanojo Žemaičių vyskupui. Vyskupų valdžioje jie buvo iki XIX a. Po to miestelis atiteko iždui. Viržuvėnų kaimas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1507 m. XVII a. čia suformuotas vyskupo dvaras.
1708–1711 m. maras nusinešė trijų ketvirtadalių miestelio gyventojų gyvybes. Siekiant, kad kraštas atsigautų, ekonomiškai sustiprėtų, Viržuvėnų dvare, kuriam priklausė 12 kaimų, buvo panaikintas lažas. Nuo 1748 m. minima Viržuvėnų, vėliau Janapolės bažnyčia, perstatyta 1763 m. 1762 m. Žemaičių vyskupu paskirtas Jonas Lopacinskis (1708–1788 m.; vyskupo pareigas ėjo 1762–1778 m.) pastatydino medinius rūmus ir perkėlė savo rezidenciją iš Alsėdžių į Viržuvėnus. Jo rūpesčiu iš Varnių į Viržuvėnus nutiestas kelias, 1776 m. pastatyta pirmoji medinė Šv. Mykolo arkangelo bažnyčia, vyskupas Viržuvėnams suteikė parapijos teises, nustatė jos ribas. Tuo laiku buvo atnaujinti, perstatyti pagrindiniai dvaro pastatai, prie jo įkurtas sodas-parkas, išplėtota miestelio infrastruktūra, buvo statomi gražūs namai, čia lankydavosi daug iškilių krašto žmonių, Žemaitijos diduomenė. 1778 m. dokumentuose Janapolė vadinama miesteliu, buvo 6 kiemai, nors plėtėsi menkai. Po J. Lopacinskio mirties Žemaičių vyskupų rezidencija vėl buvo perkelta į Alsėdžius ir Viržuvėnų reikšmė sumenko.
XIX a. viduryje iš dvaro buvo likę tik griuvėsiai, anksčiau buvęs gražus parkas sunykęs. XIX a. čia buvo 24 dūmai. 1812 m. Janapolėje, jos apylinkėse pabuvojo Napoleono kariuomenė. 1823 m. įsteigta Janapolės mokykla. Miestelio ir apylinkių gyventojai aktyviai dalyvavo 1831 m. sukilime – susivienijus Janapolės, Varnių ir Telšių gyventojams iš Telšių buvo išvyti carinės Rusijos valdininkai ir kariuomenė. XIX a. pabaigoje Janapolė buvo miestelis Telšių apskrities Varnių valsčiuje.
1906 m. įsteigta pradžios mokykla, 1952–1968 m. septynmetė, aštuonmetė, 1968–2001 m. vidurinė, nuo 2001 m. Janapolės pagrindinė mokykla.
Po II pasaulinio karo Janapolės apylinkėse veikė Žemaičių apygardos Šatrijos rinktinės Lietuvos partizanai. Sovietmečiu buvo tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė. 1950 m. įsteigtas medicinos punktas, biblioteka, kultūros centras.
Vivuliai
Vivuliai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Subačiaus.
Madredeus
„Madredeus“ – žymi Portugalijos grupė, atliekanti fado stiliaus ir kitą tradicinę portugalų muziką. Būdinga melancholiška atmosfera, eilės apie jūrą, prarastą meilę, ilgesį (saudade).
Grupė susikūrė 1985–1986 m., ją sudarė Pedro Ayres Magalhães (gitara), Rodrigo Leão (klavišiniai), Francisco Ribeiro (violončelė), Gabriel Gomes (akordeonas). 1987 m. prie grupės prisijungė ir pagrindine jos vokaliste tapo Teresa Salgueiro. Tais pačiais metais „Madredeus“ išleido savo pirmąjį albumą „Os dias da Madredeus“.
1993 m. prie grupės prisijungė antras gitaristas José Peixoto. Grupė buvo labai populiari šalyje, tačiau beveik nežinoma už jos ribų. Tačiau 1994 m. „Madredeus“ dalyvavo filmo „Lisbon Story“ filmavime ir susilaukė tarptautinio pripažinimo.
1996 m. grupę paliko klavišininkas Rodrigo Leão, vietoje jo priimtas Carlos Maria Trindade. 1997 m. nusivylę grupės nutolimu nuo fado muzikos ją paliko Francisco Ribeiro ir Gabriel Gomes. Naujuoju gitaristu tapo Fernando Júdice.
2007 m. „Madredeus“ paliko ir solinę karjerą pradėjo Teresa Salgueiro. Dėl to grupės veikla sustojo. Tačiau 2008 m. „Madredeus“ grįžo į scena drauge su projektu „Banda Cósmica“. Tiesa, naujasis jų stilius tolimas nuo ištakų, būdingesni afrikietiški, braziliški ritmai.
Charles Rappoport
Čarlzas Rapoportas (1865 m. birželio 14 d. Dūkšte, Rusijos imperija – 1941 m. lapkričio 17 d. Saint-Cirq-Lapopie, Prancūzija) – Lietuvos žydų kilmės Prancūzijos rašytojas, visuomenės veikėjas, politikas, žurnalistas.
Biografija
Gimė 1865 m. birželio 14 d. Dūkšte, mokėsi Vilniuje. XIX a. pabaigoje paaštrėjus antisemitizmui Rusijos imperijoje išvyko mokytis į Šveicariją, iš kur vėliau persikėlė į Prancūziją, kur dirbo žurnalistu hebrajų kalba leidžiamuose laikraščiuose. 1899 m. tapo Prancūzijos piliečiu. Prancūzijoje iš pradžių priklausė Rusijos žmonių valios partijai, vėliau Rusijos socialdemokratų darbininkų partijai. Buvo Rusijos socialistų revoliucionierių sąjungos narys. 1901 m. Paryžiuje įkūrė mieste gyvenančių žydų kalbančių jidiš kalbą draugiją Groupe des ouvriers israelites. Būdamas marksistu dalyvavo Prancūzijos tarptautinių darbininkų sąjungos veikloje. 1920 m. gruodį Tūro mieste dalyvavo Prancūzijos komunistų partijos įkūrime, išrinktas į partijos valdybą. Iš pradžių palaikė Ludovic-Oscar Frossard vykdomą partijos Stalinizacijos politiką, bet vėliau buvo prieš partijos vykdomą Tarybų Sąjungos rėmimo politiką ir 1938 m. pasitraukė iš partijos. Mirė 1941 m. lapkričio 17 d. Saint-Cirq-Lapopie, palaidotas Paryžiaus Montparnaso kapinėse, o ant jo kapo užrašyta: Le socialisme sans la liberté n’est pas le socialisme, la liberté sans le socialisme n’est pas la liberté ("Socializmas be laisvės nėra socializmas, laisvė be socializmo nėra laisvė. ")
Lotynoamerikiečiai
thumb|150px|Latina
Lotynoamerikiečiai arba lotynų amerikiečiai  (, dgs. latinos, latinas) – demonimas, kuriuo vadinamas žmogus, gyvenantis ar kilęs iš Lotynų Amerikos, ispanakalbis JAV gyventojas. Pavadinimas kilo iš sutrumpintos žodžio latinoamericano (lotynoamerikietis) formos. Šis terminas taikomas įvairiai: JAV oficialiai latino vadinami visi iš Lotynų Amerikos kilę ispaniškos kultūros asmenys, nepriklausomai nuo jų rasės. O šnekamojoje kalboje šis terminas daugiausia taikomas Lotynų Amerikos kilmės metisams, netgi įtraukiant ispanakalbius indėnus, bet neįtraukiant ispanakalbių baltųjų ir juodaodžių gyventojų.
Meškutės
Meškutės, lokiukai (Arctiidae) – drugių (Lepidoptera) šeima. Drugiai įvairaus dydžio, kresni, dažnai ryškių margų spalvų. Skraido ir dieną, ir naktį. Sparnai susiglaudžia ant nugaros stogeliu, apgaubdami ir šonus. Antenos trumpos, dažnai šukiškos. Smulkiųjų rūšių vikšrai su plaukuotomis karpelėmis, gyvena paprastai ant kerpių. Stambiųjų meškučių labai plaukuoti vikšrai aptinkami ant žolinių augalų. Žiemoja lėliukės storuose plaukais apveltuose kokonuose ant žemės.
Šilų miškai
Šilų miškai – miškų masyvas šiaurės Lietuvoje, Biržų rajone, 6 km į pietryčius nuo Biržų. Priklauso Biržų miškų urėdijai, Šilų girininkijai. Apima 26,7 km² plotą.
Sėjamoji pipirnė
Sėjamoji pipirnė (Lepidium sativum) - bastutinių (Brassicaceae) šeimos vienmečių augalų rūšis. Kilusi iš Irano, o kaip prieskonis plačiai auginama Kaukaze, Vidurinėje Azijoje, Tolimuosiuose Rytuose.
Meškutės
Lietuvos meškutės
Lietuvoje randama apie 40 rūšių (kai kurios meškutės kenkia žemės ūkio kultūroms):
Sėjamoji pipirnė
Lapai plunksniškai karpyti arba skiautėti. Žiedai maži, balti arba rožiniai, susitelkę kekėse. Sėklos mažos, truputį suplotos, gelsvai rudos, beveik lygiu paviršiumi.
Sėjamoji pipirnė nereikli dirvai. Sėti galima labai anksti pavasarį, o norint nuolat turėti šviežių augalėlių - kas 2-3 savaitės. Pipirnėse yra daug kalcio, fosforo, jodo, geležies, B grupės ir C vitaminų, karotino. Sėjamosios pipirnės aštroko skonio ir palyginti stipraus kvapo, valgomos labiau kaip prieskonis su kitais salotiniais augalais, dedama į mišraines su daržovėmis. Liaudies medicinoje sėjamoji pipirnė vertinama kaip priemonė nuo skorbuto, karštinės, vartojama „kraujui valyti“.
Meškutės
Lietuvos meškutės
Pošeimis. Kerpinės meškutės (Lithosiinae)
Šilų miškai
Šilų miškų masyvą sudaro Šilų, Tabūno, Medžvalakių miškai. Būdingas lygus, vietomis kiek banguotas paviršius. Vyrauja velėniniai jauriniai glėjiški priesmėliai ir priemoliau, velėniniai glėjiški priesmėliai, įvairūs durpžemiai. Miškai priklauso Apaščios baseinui: šiauriniu pakraščiu teka Rovėja, o per mišką – jos intakai (Žirglaukis, Gylė, Upelis, Margeniškis), taip pat Apaščios intakas Paršupis. Telkšo Šilų pelkė, Liūno ežerėlis.
Medynai:
Meškutės
Lietuvos meškutės
Pošeimis. Tikrosios meškutės (Arctiinae)
Šilų miškai
Jaunuolynai sudaro 21 % medynų, pusamžiai medžiai 45 %, pribręstantys 20 %, brandūs 14 %.
Šilų miškuose gausu elnių, briedžių yra šernų, stirnų, usūrinių šunų, lapių, kiškių, vilkų, voverių, kiaunių, slankų, jerubių, sutinkami plėšrieji paukščiai, pelkių paukščiai (juodieji gandrai, tetervinai, gervės).
Miško pietiniu kraštu eina kelias. Greta įsikūrę Beržiniai, Šliželiai, Obelaukiai, Benosiškis, Medžvalakiai, Marmakiškiai, Devynbalsiai, Žirgeliškiai, Svirgeliškiai.
Ezechielio knyga
Ezechielio knygoje yra pateikta keletas tikslių datų. Ezechielis tapo pranašu 592 m. pr. m. e., praėjus 5 metams po jo ištrėmimo į Babiloniją.
Ezechielio knyga prasideda Dievo vizija Babilonijos lygumose. Ezechielis daugelyje savo ištarmių smerkia nuodėmę, Dievą skelbia teisėju. Aukštindamas Dievo didybę, jis praprasčiausiai atmeta suteptumą ir stabmeldystę. Ezechielis supranta, kad Jeruzalei nebėra jokios vilties, pranašauja jos žlugimą. Jis įvyko 586 m. pr. m. e. Po to, kai miestas buvo sugriautas, Ezechielio pranašystėse pasigirdo tvirta vilties gaida. Dievas parodysiąs savo galybę parvesdamas Izraelio tautą namo, suteikdamas jai naują širdį ir naują tikėjimą. Neretai Ezechielio pranašystės pabaigiamos žodžiais: „... taip jūs žinosite, kad aš esu Viešpats“.
Tamsusis auksinukas
Tamsusis auksinukas (Lycaena tityrus) – melsvių (Lycaenidae) šeimos drugys. Gyvena sausose miško pievose, miškų pakraščiuose. Skraido gegužės – rugpjūčio mėn. Dažnesnis pietvakarinėje Lietuvos dalyje.
Grigorijus Perelmanas
Grigorijus Jakovlevičius Perelmanas (, g. 1966 m. birželio 13 d. Leningrade) – rusų matematikas, daug nuveikęs Rymano geometrijoje ir geometrinėje topologijoje.
Atstovaudamas TSRS rinktinei 1982 m. Tarptautinėje matematikos olimpiadoje, iškovojo aukso medalį, surinkęs maksimalų galimą balų skaičių. Baigęs mokyklą, įstojo į Leningrado valstybinio universiteto Matematikos ir mechanikos fakultetą. 1990 m. apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato disertaciją. 1994 m. įrodė Sielos prielaidą. 2003 m. įrodė Puankarė prielaidą, kuri buvo suformuluota 1904 m. ir laikyta viena sunkiausių topologijos problemų. Spręsdamas šį uždavinį pasinaudojo matematiko Richard Hamilton atrastais Ricci srautais, o kaip „šalutinis efektas“ buvo ir Thurston geometrizacijos prielaidos įrodymas. Trys mokslininkų grupės patikrino Puankarė prielaidos įrodymą; kinai bandė sumenkinti G. Perelmano indėlį. Jį ginti ėmėsi ne matematikos elitas, bet žiniasklaida.
Birutė Kalėdienė
Birutė Kalėdienė-Zalagaitytė (g. 1934 m. gruodžio 27 d. Baltrušiuose, Barzdų valsčius, dab. Šakių raj.) – Lietuvos lengvaatletė, trenerė, pirmoji iš Lietuvos lengvaatlečių pasiekusi pasaulio rekordą.
Grigorijus Perelmanas
2005 m. G. Perelmanas nutraukė mokslinę veiklą ir ėmė vengti kontaktų. 2006 m. apdovanotas prestižiškiausiu matematikoje Fildso medaliu, bet jo atsisakė. 2010 m. Clay Institutas pranešė, kad jam atitenka vienas iš septynių Tūkstantmečio Prizų, kurio vertė 1 mln. JAV dolerių, tačiau G. Perelmanas jo irgi nepriėmė. 2014 m. truputį dirbo Švedijoje.
Nuorodos
Įrodymas:
Birutė Kalėdienė
Biografija
1952 m. baigė Vilkaviškio raj. Pilviškių vidurinę mokyklą, 1957 m. – Lietuvos žemės ūkio akademiją. Nuo 1966 m. trenerė Kaune. Kauno lengvosios atletikos senjorų klubo prezidentė, Kauno „Ąžuolyno“ sporto klubo valdybos narė.
Beinoravos dvaras
Parkas
Beinoravos parkas yra vienas iš turtingiausių šalies parkų savo retų egzotinių medžių kolekcija. Čia auga apie 50 retų medžių ir krūmų rūšių, tarp kurių – sibirinis kėnis, kedrinė pušis, Menzieso pocūgės, taškuotoji gudobelė, mandžiūriniai riešutmedžiai, vakarinės tujos, raudonlapis platanalapis klevas, karpytalapis karpotasis beržas, margalapė baltoji sedula. Šiuo metu parkas apleistas.
Kulautuvos pagrindinė mokykla
Kauno rajono Kulautuvos pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kauno raj., Kulautuvoje, Lelijų g. 15, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 191075177.
Istorija
Mozūriškių kaimo pradinė mokykla įsteigta 1921 m., o 1940 m. jau Kulautuvoje, buvusiame Kauno žydų vaikams pastatytame vasarnamyje įkuriama dvikomplektė pradinė mokykla. 1947 m. pradinė mokykla reorganizuota į progimnaziją, atidaroma vidurinės mokyklos penkta klasė. 1948 m. penkta klasė uždaryta, nes nebuvo pakankamai mokinių, tuo metu mokėsi apie 140 vaikų. 1949 m. mokykla perorganizuota į septynmetę. 1952 m. prie septynmetės mokyklos leidžiama atidaryti aštuntą klasę. 1954 m. mokykla tapo priaugančia vidurine mokykla, joje mokėsi ~200 mokinių. Tai buvo pirmoji Lietuvoje sanatorinė miško mokykla-internatas keliems šimtams vaikų. Per 1958 m. potvynį mokykla daugiau kaip savaitę buvo apsemta. 1958 m. gegužės 24 d. nuaidėjo skambutis pirmajai 13 abiturientų laidai.
1966 m. vasario 13 d. duris atvėrė nauja trijų aukštų mokykla, kurioje mokėsi 200 vaikų. 1973–1978 m. mokykloje mokėsi daugiausia, apie 300–320 mokinių. 1981 m. baigtas statyti mokyklos priestatas su erdvia valgykla ir sporto sale.
Mokiniai
Kulautuvos vidurinę mokyklą baigė apie 900 abiturientų, iš jų 13 aukso ir 13 sidabro medaliu, 2 su pagyrimu.
Tongos vyrų futbolo rinktinė
Tongos nacionalinė futbolo rinktinė – Tongos Karalystei atstovaujanti futbolo komanda. Kontroliuojama Tongos Futbolo asociacijos. Tai viena silpniausių Okeanijos futbolo rinktinių, neturinti jokių ryškesnių pasiekimų.
Adomas Abramovičius
Adomas Abramovičius (1881 m. vasario 2 d. Žasliuose, Rusijos imperijoje - 1969 m. birželio 4 d. Balstogėje, Lenkijos Liaudies Respublikoje) – katalikų kunigas, kanauninkas, bažnyčių statybininkas Balstogės apylinkėse.
Biografija
Gimė 1881 m. vasario 2 d. Žasliuose Martyno ir Sesilijos Songinaitės-Abramovičių šeimoje. Baigė Vilniaus kunigų seminariją, 1905 m. įšventintas į kunigus. Paskirtas Derečino pastoriumi, kur inicijavo naujos bažnyčios statybas. Organizavo pamokas lenkų kalba, dėl ko buvo suimtas 1908 m. ir du mėnesius uždarytas į kalėjimą. Uždraudus kunigauti buvusioje vyskupijoje, išvyko į Romą, kur studijavo teologiją. 1914 m. grįžo į Vilnių, kur tapo Vilniaus Šv. arkangelo Rapolo parapijos vikaru, vėliau dirbo Suchovoloje, Uhove, Goniondze.
1925 m. vasario 9 d. Vilniaus vyskupas Jurgis Matulaitis paskyrė jį atsakingą už Balstogės Šv. Roko bažnyčios statybų vadovavimą. Per II pasaulinį karą buvo Armijos Krajovos kapelionu, gelbėjo žydus ir buvo kelis kartus vokiečių suimtas ir įkalintas. 1947 m. suteiktas prelato titulas.
Sulinkių ežeriukas
Sulinkių ežeriukas – ežeras vidurio Lietuvoje, Radviliškio rajone, apie 4,5 km į šiaurę nuo Šiaulėnų, Sulinkių durpyno apsuptyje. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,39 km, plotis – iki 0,23 km. Altitudė 122,9 m. Krantai žemi, apaugę mišku. Ežeras nenutekantis, priklauso Šušvės upės intako Š-3 baseinui.
Draustinis
Ežerėlis su jo apyežere (0,25 km²) paskelbtas ornitologiniu draustiniu. Čia peri 3 kragų rūšys, gyvena rudagalvių kirų kolonija, peri paprastieji kirai ir kelios sidabrinių kirų poros, gulbės nebylės, šaukstasnapės antys. Nendrynuose įsikūrę didieji baubliai ir švygždos. Pelkėse būriuojasi gervės, migracijos metu čia užskrenda daug įvairių tilvikinių ir antinių paukščių.
Pavadinimas
Ežero vardas kildinamas nuo Sulinkių kaimo.
Bulgarijos futbolo varžybos 1936 m.
Bulgarijos futbolo varžybos 1936 m.
1936 m.
Dėl čempionų vardo rungėsi 12 komandų-apygardų nugalėtojų.
29 m.
29 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Apatinas
Apatinas – miestas šiaurės vakarų Serbijoje, Dunojaus kairiajame krante (kitame krante Kroatija). Stovi Švč. Mergelės Marijos Dangun ėmimo bažnyčia, stačiatikių soboras, rotušė. Išvystyta alaus pramonė.
Vyžyskas
Výžyskas – miestas šiaurės vakarų Lenkijoje, Didžiosios Lenkijos vaivadijoje, Pilos apskrityje.
Istorija
I tūkstantmečio pr. šioje teritorijoje apsigyveno keltai. Rašytiniuose šaltiniuose Vižiskas paminėtas 1326 m., vietovės pavadinimas buvo įrašytas vadinamajame Didžiosios Lenkijos kodekse.
1565 m. miestui suteiktos Magdeburgo teisės. Po eilės karų, vykusių XVII a., XVIII a. pr. Vižiskas vėl tapo kaimu. Po 1772 m. ATR padalijimo Vižiskas buvo prijungtas prie Prūsijos. Miestui teisės 1773 m. grąžino Prūsijos karalius Frydrichas Didysis. Nuo 1807 iki 1815 m. miestas įėjo į Napoleono Bonaparto įkurtos Varšuvos kunigaikštystės sudėtį, o vėliau pagal Vienos kongreso sąlygas perleistas Prūsijai ir liko jos sudėtyje iki Pirmojo pasaulinio karo.
Po Versalio taikos sutarties grąžintas naujai susikūrusiai Lenkijos Respublikai. 1939–1945 m. miestas buvo okupuotas Nacistinės Vokietijos, o po karo vėl grąžintas Lenkijai.
Koka (upė)
Dalis upės baseino įeina į Kajambės-Kokos gamtos rezervatą. Kokos aukštupyje yra itin vaizdingas San Rafaelio krioklys (aukštis 146 m).
1541 m. Kokos pakrantes tyrinėjo Gonsalas Pisaras, o 1542 m. nuo Kokos-Napo santakos savo kelionę per Amazonę pradėjo Fransiskas de Oreljana.
Avelino provincija
Avelino provincija – Italijos provincija Kampanijoje.
Istorija
Provincijos teritorija beveik atitinka Neapolio laikų Ultros kunigaikštystės žemes, tik kelios vietovės priklausė Citros kunigaikštystei ar Kapitanatai. Senovėje ši sritis vadinosi „Hirpinia“ pagal oskų žodį, reiškiantį vilką. Jų čia pasitaiko ir dabar, tik mažiau. Dabar Avelino provincijoje yra daug regioninių parkų.
Suodžiai (pigmentas)
Suodžiai – pigmentas, suteikiantis juodą spalvą dažams ar tušui. Būna sudaryti iš mikroskopinių anglies dalelių. Kokybiški, dažams tinkami suodžiai dažniausiai gaminami, deginant acetileną mažame kiekyje oro. Kai kada gaunami, kaip chemijos pramonės ar šiluminių elektrinių atlieka. Itin kokybiški, dailėje naudojami suodžiai gaminami, deginant kaulus (Kaulų suodžiai). Specialios (dispersinės) grynų suodžių rūšys naudojamos kopijavimo aparatuose, lazeriniuose spausdintuvuose.
Alan Turing
thumb|250px|16–metis Alanas Tiuringas
Alanas Tiuringas (1912 m. birželio 23 d. – 1954 m. birželio 7 d.) – žymus britų matematikas, logikas, kriptografas ir karo didvyris. Laikomas informatikos mokslo tėvu. Jis savo aprašytąja Tiuringo mašina ir Tiuringo teze ženkliai prisidėjo prie algoritmo sąvokos formalizavimo.
Biografija
1931 m. Alanas Tiuringas priimtas į Kembridžo universitetą studijuoti matematikos. Po trejų metų sėkmingai baigė studijas.
Antrojo pasaulinio karo metu vadovavo darbo grupei, iššifravusiai „Enigmos“ kodą, naudotą vokiečių karo laivyno.
1952 m. apkaltintas tuo metu Jungtinėje Karalystėje neteisėtais homoseksualiais santykiais, suimtas ir priverstas rinktis tarp įkalinimo bausmės arba cheminės kastracijos (tuo metu – taikant estrogeno injekcijas). Pasirinkęs pastarąją pašalintas iš mokslinės veiklos, o po poros metų, 1954 m. birželio 7 d., gyvenimą baigė savižudybe, nusinuodydamas kalio cianidu.
2009 m. rugsėjo 10 d. Gordonas Brownas, tuometinis Jungtinės Karalystės vyriausybės vadovas, viešai atsiprašė už mokslininkui pritaikytas sankcijas, pavadindamas jas „nežmoniškomis“.