cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ari Ankorin
Biografija
1933 m. išvyko gyventi į Palestiną, kur dirbo advokatu Jeruzalės mieste. 1934-1935 m. dirbo miesto savivaldybėje. 1936-1938 m. dirbo Davar laikraščio korespondentu Londone. Dirbdamas Londone įstojo į Londono ekonomikos ir politikos mokslų mokyklą, kurioje įgijo filosofijos daktaro laipsnį.
1940 m. grįžo į Palestiną, kur iki 1946 m. dirbo patarėju prekybos organizacijoje. 1961 m. su Mapai (Izraelio darbininkų partija) dalyvavo rinkimuose į parlamentą, bet nebuvo išrinktas. Parlamento nariu tapo 1965 m. liepos 7 d., kai pakeitė mirusį bendrapartietį Moshe Sharett, tačiau tais pačiais metais vykusiuose rinkimuose vėl nebuvo išrinktas.
1969 m. vasario 26 d. vėl tapo parlamento nariu, kai mirė bendrapartietis Levi Eshkol. 1969 m. spalį vykusiuose rinkimuose buvo išrinktas į parlamentą, taip pat išrinktas ir po ketverių metų 1973 metais. Į parlamentą bandė patekti ir 1977 m., tačiau nebuvo išrinktas. Mirė 1986 m. kovo 11 d. Jeruzalėje.
Sanemas
Sanemas – miestas pietvakarių Liuksemburge. Išlikusi pilis, yra koplyčia.
Gasparas Cirtautas
Gasparas Feliksas Cirtautas (1841 m. birželio 21 d. Raseinių pavieto Veiviržėnų parapijos Aisėnų kaimo dalyje Padumblyje – 1913 m. rugsėjo 4 d. Berlyne) – Žemaičių vyskupas.
Biografija
Gimė Gasparo Cirtauto ir Marcijonos Skomantaitės dešimties vaikų šeimoje. Nors tėvai buvo pasiturintys, tačiau į mokslą išleisti du sūnus – kunigą ir gydytoją, irgi Žemaičių krašto šviesuolį Petrą Cirtautą, padėjo Rietavo kunigaikštis Irenėjus Kleopas Oginskis.
1862 m. baigė Šiaulių berniukų gimnaziją. 1862–1864 m. mokėsi Žemaičių kunigų seminarijoje Varniuose, 1864–1868 m. – Peterburgo dvasinėje akademijoje, ją baigė teologijos magistro laipsniu.
1868–1877 m. Žemaičių kunigų seminarijoje Kaune dėstė lotynų kalbą, Šventąjį Raštą ir teologijos dogmas. 1877 m. vėl išvyko į Peterburgą ir Dvasinėje akademijoje dėstė pagrindinę ir specialiąją dogmatiką iki 1888 m., kai vyskupas Mečislovas Leonardas Paliulionis parsikvietė jį į Kauną. 1888–1897 m. Žemaičių kunigų seminarijos rektorius.
1897 m. popiežiaus išrinktas, Peterburgo dvasinėje akademijoje įšventintas vyskupu Rusijos caro paskirtas Žemaičių pavyskupiu. Kartu vyskupais paskirti: Antanas Baranauskas – Seinų vyskupu, Steponas Zvierovičius – Vilniaus vyskupu.
Michailas Anisimovas
Michailas Anisimovas (g. 1984 m. spalio 11 d. Kijeve) – Lietuvos krepšininkas, kuris šiuo metu žaidžia Kijevo "Budivelnik" komandoje.
M. Anisimovo ūgis yra 216 cm, svoris 104 kg. Jis žaidžia vidurio puolėjo pozicijoje. Jis turi Ukrainos ir Lietuvos pilietybę.
481 m.
481 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Biomechanika
thumb|right|Puslapis vieno iš pirmųjų darbų biomechanikoje (De Motu Animalium, Alfonsas Borelis) Biomechanika (arba biologinė mechanika) – mokslas, naudojantis mechanikos principus, tirti žmogaus ir gyvūnų mechaninį judėjimą.
Drangsyčiai
Drangsyčiai arba Avgustovka (, nuo 1907 m. Drangsitten, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Августовка) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Bagrationovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Dolgorukovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Biomechanika
Tyrimo objektas
Biomechanikos mokslo, jungiančio biologiją ir mechaniką, objektas – gyvūnų ir žmogaus organų mechaninės savybės ir aktyvūs judesiai, aprašomi remiantis mechanikos dėsniais bei gyvo organizmo anatomijos ir fiziologijos ypatumais. Tai pagrindinių mechaninių principų ir dėsnių (pvz., masės, judesio kiekio, energijos tvermės dėsniai, termodinamikos principų) pritaikymas tiriant gyvų organizmų judėjimą.
Drangsyčiai
Istorija
Notangos žemės kaimo pavadinimas Tranksits prūsiškos kilmės. 1497 m. minimi Trannxitten. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Ylavos apskrities kaimas, nuo 1874 m. gegužės 7 d. Vogavos, nuo 1928 m. rugsėjo 9 d. Senkaimio valsčiaus kaimas, prijungtas prie Heinrietenhofo. 1910 m. buvo 147 gyventojai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kroicburgo rajono, vėliau Bagrationovsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Orechovo apylinkės kaimas. 1946 m. prijungtas Jonkų palivarkas (Vorwerk Johnken), 1993 m. – Kamyševas.
Biomechanika
Istorija
Žymiausi mokslininkai dirbę biomechanikos srityje:
Tyrimų kryptys
Pagrindinės biomechaninių tyrimų kryptys yra šios:
Kraštai (Juodupė)
Kraštai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Juodupės, prie kelio pasienyje su Latvija. Yra Kraštų piliakalnis.
Burtniekų savivaldybė
Burtniekų savivaldybė  – buvęs administracinis vienetas šiaurės Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Burtniekai. Savivaldybė sudaryta 2006 m. reformos metu iš Valmieros rajono dalies, 2009 m. praplėsta. Buvo suskirstyta į 6 valsčius: Burtniekų, Ėvelės, Matyšių, Rencenų, Valmieros ir Vecatės. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Valmieros savivaldybės.
Bališkiai (Ignalina)
Bališkiai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 2 km nuo Rimšėnų.
Nuolatinė taryba
thumb|220px|Graviūra, vaizduojanti Nuolatinę tarybą
Nuolatinė taryba  – Abiejų Tautų Respublikos aukščiausiasis vykdomosios valdžios organas 1775–1789 m.
Nuolatinė taryba susidėjo 36 renkamų narių (18 senatorių ir 18 atstovų) ir pirmininko – karaliaus. Trečdalis Tarybos narių turėjo atstovauti Lietuvą, o du trečdaliai – Lenkiją. Kiekvienas ordinarinis Seimas turėdavo perrinkti pusę tarybos narių.
Nuolatinė taryba buvo suskirstyta į penkis departamentus:
Nuolatinės tarybos veikla:
Nuolatinė taryba buvo įkurta spaudžiant Rusijai. Jos įtaka tarybai išliko ir vėliau. Dėl to Nuolatinė taryba kartais buvo vadinama „Nuolatine išdavyste“.
Alekna Sudimantaitis
Alekna Sudimantaitis (m. 1491 m.) – Lietuvos didžiosios kunigaikštystės didikas, valstybės veikėjas, Vilniaus vaivada, Lietuvos dvaro kancleris.
Biografija
Žygimanto Kęstutaičio šalininko, Krėvos seniūno Sudimanto sūnus.
Dukterį Sofiją išleidęs už kunigaikščio Aleksandro Alšėniškio susigiminiavo su įtakingais Alšėnų kunigaikščiais.
Dukterį Aleksandrą 1481 m. išleidęs už vaivados Mikalojaus Tenčynskio vienas pirmųjų iš Lietuvos didžiosios kunigaikštystės didikų susigiminiavo su Lenkijos ponais.
Valstybės tarnyba
Gardino vietininkas. 1466 m. minimas kaip Polocko vietininkas ir pataurininkis. Nuo 1477 m. Vilniaus vaivada ir Lietuvos dvaro kancleris.
Šeima
Nuo Jadvygos Tžečelskos Olechno turėjo dukterį Aleksandrą, kuri ištekėjo už Krokuvos ginklininko Mikalojaus Tenčinskio. Po pirmos žmonos mirties (iki 1458 metų) vedė antrą kartą, jo žmona tapo Jadvyga, Jono Manvydo duktė. Nuo tos santuokos su kuria buvo keturios dukterys :
Banginžuvės
Būryje yra 5 šeimos, 18 genčių.
Andrius Mamontovas
Andrius Mamontovas (g. 1967 m. rugpjūčio 23 d. Vilniuje) – Lietuvos muzikantas, prodiuseris, aktorius.
Grupės „Foje“ įkūrėjas ir vienintelis pastovus narys (1983–1997 m.), šiuo metu – solo muzikantas, aktorius, fotografas ir prodiuseris (dalyvavo įrašant visus grupės „Foje“ albumus), prodiusavo grupės „Mano Juodoji Sesuo“ albumą „Bellamy“ (1996 m.), pirmus du „Sel“ albumus, „Naktinių personų“ „Muzika ir Daugiau“, Jurgos Šeduikytės „Aukso pievą“ bei daugybę kitų albumų. Vedęs, žmona Inga, vaikai – sūnus Andrius, duktė Viktorija.
Biografija
Gimė Vilniuje 1967 m. Andriaus Mamontovo ir jo brolio Justo tėvas – medicinos mokslų daktaras, profesorius Viktoras Mamontovas (rus. Виктор Мамонтов) (1942–2005), kilęs iš Archangelsko, nuo 1966 m. dirbo Lietuvoje rentgenologu, radiologu, vadovavo Vilniaus Santariškių radiologijos skyriui. Motina – lietuvė Margarita Mamontova (mergautinė pav. Čiplytė), taip pat medikė, Vilniaus medicinos mokyklos dėstytoja.
Mokėsi Vilniaus 18-oje vidurinėje mokykloje, ją baigęs įstojo į Vilniaus inžinerinį statybos institutą, į statybos ekonomikos specialybę, vėliau į Vilniaus universitetą, žurnalistikos specialybę.
1996 m. įkūrė labdaros fondą „Muzikantai vaikams“, kuris Lietuvos vaikų namams nupirko bei išdalino knygų bei kitų mokymosi-lavinimosi priemonių už beveik 100 000 litų, kurie buvo surinkti specialiai tam surengto festivalio „PARAMA“ metu.
1997 m. režisieriaus Eimunto Nekrošiaus spektaklyje „Hamletas“ atliko pagrindinį vaidmenį, už kurį buvo apdovanotas specialiuoju prizu – Boriso Dauguviečio „Auksiniu auskaru“. Spektaklis yra suvaidintas 210 kartų ir parodytas 39-iose pasaulio šalyse: Europoje, Azijoje ir Šiaurės bei Pietų Amerikoje. 2002 m. parašė muziką to paties E. Nekrošiaus režisuotam spektakliui „Ivanov“, pastatytame Romos (Italija) teatre „Teatro Argentina“.
1997 gegužės 17 d. surengė paskutinį grupės „Foje“ koncertą. Į Vilniaus Vingio parką susirinko apie 60 tūkst. grupės gerbėjų. Taip buvo pasiektas didžiausią žiūrovų skaičių surinkusio koncerto rekordas Lietuvoje (2020 m. duomenimis).
1998 m. rugsėjo 23 d. pradėjo solinę karjerą koncertu Vilniuje, Spaudos rūmų salėje, vėliau koncertavo visoje Lietuvoje.
2001 m. dalyvavo nacionalinėje Eurovizijos atrankoje. Nors publikos ir buvo išrinktas nugalėtoju, žiuri jam skyrė antrąją vietą ir į Kopenhagą išsiuntė Skamp.
2006 m. nugalėjo nacionalinėje Eurovizijos atrankoje su grupe „LT United“ ir atstovavo Lietuvai „Eurovizijos“ dainų konkurse, kur užėmė šeštąją vietą – tai aukščiausias ligšiolinis Lietuvos atlikėjų pasiekimas. Tais pačiais metais išleido albumus „Saldi. Juoda. Naktis.“ ir „Tyla“, taip pat pasirašė sutartį su JAV įrašų kompanija „Forman Bross“, kurios dėka jo muziką ėmė groti Amerikos kino teatruose.
2007 m. eilinį kartą laimėjo geriausio metų atlikėjo nominacijoje Radiocentro muzikiniuose apdovanojimuose, tačiau atsiimti apdovanojimo neatvyko.
Tais pačiais metais surengė „Gatvės muzikos dieną“, kuri sulaukė didelio populiarumo ne tik Vilniuje, bet ir kituose Lietuvos miestuose. Nuo tada ši muzikos šventė tapo kasmetine, apimančia vis daugiau Lietuvos miestų.
Vienas populiariausių Lietuvos dainininkų Andrius Mamontovas debiutavo kaip fotografas. Italijoje buvo išleista vienos dainininko bičiulės knyga, kurios apipavidalinimui pasirinktos ir kelios A. Mamontovo 2006 m. Korėjoje darytos fotografijos.
2008 m. atliko kunigo vaidmenį pilnametražiame režisieriaus Mario Martinsono filme „Nereikalingi žmonės“ bei sukūrė šio filmo garso takelį. Jame taip pat vaidino Dalia Michelevičiūtė, Kostas Smoriginas, Valda Bičkutė, Daiva Tamošiūnaitė-Budrė ir kt. Filmo premjera įvyko sausio 11 d. „Kuriant muziką filmui, tiesiog stengiausi išreikšti tą nuotaiką, kuri papildytų filmo personažus – viename savo interviu sakė A. Mamontovas, – muzika filmui ar spektakliui, tai ne tik muzikinės temos. Tai atmosferos kūrimas, garsai“. Už šį darbą atlikėjas buvo apdovanotas Šanchajaus filmų festivalyje prizu (auksine taure) už geriausią muziką filmui.
2009 m. sausio mėn. laimėjo Radiocentro muzikiniuose apdovanojimuose „Apdo 2009“ Geriausio metų dainininko kategorijoje. Neatvykęs į ceremoniją ir iš jam perdavusių Arnoldo Lukošiaus ir Eimanto Belicko atsiėmęs apdovanojimą, savo požiūrį į jį išreiškė įmetęs į upę, visa tai nufilmavęs ir video pavadinęs „Apdo vanojimas“.
2010 m. pasirodė dar viena režisieriaus Mario Martinsono juosta „Amaya“, filmuota Honkonge ir kt., kurioje pagrindinį herojų – tatuiruotą keliautoją po pasaulį Polą – suvaidino A. Mamontovas. Filmą kūrė studija „Krukfilms“ (Latvija), bendradarbiaudama su studija „October Pictures“ (Honkongas). Kartu su dainininku filme vaidina japonų aktorė Kaori Mamoi ir britų aktorius Dexter Fletcher. A. Mamontovas taip pat sukūrė ir šio filmo muzikinį takelį, kuriame yra ir baladės „Heal“ ir „World Is Full of Love“.
2011 m. rugpjūčio 17 d. SoundCloud portale patalpino perrašytą „Visi langai žiūri į dangų“ albumą. Šiame darbe likusios kai kurios elektrinės gitaros (Romas Rainys), bosinės gitaros (Seržas Grėjus) ir smuiko (Eimantas Belickas) partijos.
2012 m. Sukūrė muziką Eimunto Nekrošiaus spektakliui „Dieviškoji komedija“.
2013 m. kartu su kitais „Foje“ nariais surengė koncertų turą po Lietuvą savo veiklos 30 metų jubiliejui paminėti
Apdovanojimai
Asmeninių apdovanojimų sąrašas neskaitant auksinių ir platininių diskų bei apdovanojimų, gautų kartu su grupe „Foje“.
Religinės pažiūros ir politinis aktyvizmas
alt=|miniatiūra|265x265px|Andrius Mamontovas Nors A. Mamontovas retai viešai išsako savo poziciją įvairiais politiniais ar visuomeniniais klausimais, dainininkas nebuvo abejingas vykstantiems įvykiams. 1989 m. su tuometine savo grupe „Foje“ dalyvavo Roko Marše, muzikos festivalyje, rėmusį Lietuvos nepriklausomybę, vykstant kruviniesiems sausio įvykiams 1991 m. budėjo prie Vilniaus televizijos bokšto.
2008 m. išleido albumą „Geltona. Žalia. Raudona“, į kurį įėjo visuomeniškumą skatinančios dainos, vasarį dalyvavo protesto akcijoje prieš „LEO LT“, kurioje atliko kūrinį „Atsibusk“. Būdamas ekologiškų (vėjo, Saulės, jūros bangų) energijos šaltinių šalininkas, 2012 m. prieš pat referendumą dėl Visagino atominės elektrinės (VAE) statybos įkėlė ilgesnės nei minutės trukmės vaizdo įrašą, kuriame pasisakė prieš VAE.
Nors Mamontovo dainų tekstuose neretai paliestos Amžinybės, Dievo ir kitos egzistencinės temos, dainininkas prisipažino kritiškai vertinąs religijas. . Daug kritikos religijai išsakoma 2011 m. išleisto albumo „Elektroninis dievas“ kūriniuose. Kita vertus, Mamontovas prisipažįsta jaučiąs prielankumą budizmui ir senajam baltų tikėjimui.
Hioganesas
Hioganesas – miestas pietryčių Švedijoje, Skonės provincijoje. Jis yra 89 km į šiaurę nuo Malmės. Miestas yra įsikūręs ant Kategato kranto. Miesto teisės Hioganesui buvo suteiktos 1936 m.
Andrius Mamontovas
Religinės pažiūros ir politinis aktyvizmas
Dainininkui su laisve daugiausiai asocijuojasi Džono Lenono „Imagine“.
Aksis
Aksis arba Indijos elnias (Axis axis) – elninių (Cervidae) šeimos gyvūnas, paplitęs Pietų Azijoje, nuo Nepalo iki Šri Lankos.
Christian Doppler
thumb|200px|Kristianas Dolperis. Johann Christian Andreas Doppler (Kristianas Dopleris, 1803 m. lapkričio 29 d. – 1853 m. kovo 17 d.) – austrų fizikas ir matematikas.
Aksis
Šis elnias ties gogu yra iki 1 m aukščio, o ilgis be uodegos – 1,6 m. Kailis raudonai rudas, su baltomis dėmėmis. Patinai turi ilgus, šakotus ragus. Aksiai gyvena bandomis, dažniausiai net iki 200 individų. Mėgsta atviras miškingas vietas ir žole apaugusias lygumas.
Christian Doppler
Pirmasis paaiškino, kaip stebimų bangų dažnis yra veikiamas bangų šaltinio arba stebėtojo judėjimo. Šis reiškinys dabar vadinamas Doplerio efektu.
Kauriniai
Kauriniai (Cypraeidae) – pilvakojų moliuskų (Gastropoda) šeima.
Janomamai
Janomamai (Ya̧nomamö) – gan gausi Amazonijos indėnų gentis, gyvenanti ties Venesuelos ir Brazilijos siena. Dėl atokios nuo likusios pasaulio gyvenamosios vietos janomamai iki pat XX a. pradžios neturėjo jokių kontaktų su išoriniu pasauliu ir dėl to išlaikė itin savitą gyvenimo būdą. Gentį sudaro apytiksliai 22 tūkst. žmonių, pasidalinusių į 4 lingvistines grupes: sanuma, janomamus, tomate ir janamus. Kalba janomamų kalbomis, kurios sudaro izoliuotą kalbų šeimą. Daug kur gentis klaidingai įvardinama kaip janomamiai (yanomami, yanomamis). Šis pavadinimas kilo iš italų salaziečių misionierių naudoto žodžio yanomamo daugiskaitos italų kalboje.
Paplitusi poligamija, nors daug šeimų yra ir monogaminės. Būdingas patriarchalinis šeimos modelis. Vaikų auginimu rūpinasi praktiškai vien moterys.
Vakariečiai nuo pat pirmųjų kontaktų su janomamais danai tarpusavyje kovojo. Nuo XX a. 6 dešimtmečio vyko dažni susirėmimai tarp janomamų ir nelegalių aukso ieškotojų garimpeiros. 1992 m. Brazilijos vyriausybė janomamų žemėse įsteigė rezervatą, tačiau tai ne itin sumažino aukso ieškotojų invaziją.
Janomamai seniau tarpusavyje intensyviai kariaudavo, tuose karuose žūdavo apie trečdalis genties vyrų. Janomamų kultūroje mirtis nebuvo laikoma natūraliu dalyku, o priešiškų genčių šamanų iškviestų piktųjų dvasių darbas. Manoma, kad jie praktikavo kanibalizmą. Janomamų kanibalizmo ritualai vaizduojami kontroversiškame 1980 m. siaubo filme „Kanibalų holokaustas“.
Danijos futbolo varžybos 1992–1993 m.
Danijos futbolo varžybos 1992–1993 m.
Turnyrinė padėtis
Tarpinė lyga:
Silio salos
thumb|250px|Salų žemėlapis thumb|250px|Vaizdas iš palydovo thumb|200px|Silio salų vėliava
Silio salos (, korn. Syllan) – smulkus salynas Britų salose, Atlanto vandenyne, 45 km į vakarus nuo Kornvalio pusiasalio galo (Žemės Krašto). Priklauso Anglijai, Kornvalio grafystei. Plotas – 16,03 km².
Istorija
Salos gyvenamos nuo akmens amžiaus. Gali būti, kad šios salos yra graikų minimos finikiečių aplankytos Kasiteridų salos (Κασσίτερος). Dar romėnų laikais Silio salos galėjo sudaryti vieną bendrą salą, bet vėliau kylantis vanduo jas atskyrė. 995 m. ties šiomis salomis norvegų karalius Olafas Trigvasonas sutiko misionierių ir apsikrikštijo. Salas XII a. vid. puolė vikingai. Viduramžiais vietiniai gyventojai prarado kornų kalbą ir pradėjo kalbėti angliškai. Nuo 1651 iki 1986 m. Silio salos teoriškai buvo karo padėtyje su Nyderlandais. Salas kartais pasiekdavo berberų piratai. Tarp uolų ir skardžių yra nuskendę daugybė laivų.
Citadele bankas
right|200px|[[Logo]] thumb|Buveinė
Silio salos
Geografija
Salyną sudaro 5 didesnės salos ir ~140 smulkių salelių ir uolų. Silio salos sudarytos iš Permo periodo granito; smulkios – skardingos, uolingos, kitos – plokščios. Dėl vandenyno įtakos būdingas švelnus klimatas, bet orai vėjuoti. Plyti daugiausia pievos ir medžių alėjos. Gausu vandens paukščių. Silio salose būdingi aukšti potvyniai (beveiki iki 6 m), o atoslūgių metu galima sausuma pereiti tarp kai kurių salelių.
Citadele bankas
AB Citadele bankas – bankas, priklausantis vienai didžiausių Baltijos šalyse „Citadele“ grupei.
Silio salos
Geografija
Didžiausios salos:
Citadele bankas
Istorija
1996 m. spalio 24 d. pradėjo veikti Lietuvoje kaip UAB Industrijos bankas. Dabar priklauso Latvijos bankui AS Citadele banka, kuris vienas didžiausių Baltijos rinkoje.
Silio salos
Klimatas
Klimatas vidutinių platumų jūrinis. Vidutinė metinė temperatūra 11,6 °C.
Citadele bankas
Istorija
2000 m. kovo 3 d. Latvijos bankas AS Parex banka ir su juo susiję asmenys įsigijo pagrindinį Industrijos banko akcijų paketą, o spalio 5 d. pervadino į AB PAREX bankas. 2010 m. rugpjūčio 26 d. pavadinimas pakeistas į AB „Citadele“ bankas.
Silio salos
Gyventojai
2011 m. Silio salose gyveno 2200 žmonių. 97 % gyventojų yra britai, daugiausia kornų kilmės. Pagrindinė gyvenvietė – Hiutaunas (Hugh Town; Sent Meriso s.). Verčiamasi daugiausia turizmu. Taip pat auginamos gėlės (ypač narcizai), daržovės, žvejojama. Sent Meriso saloje yra mažas oro uostas, į kurį skraidina lėktuvai iš Žemės Krašto ir Niukio, Treske yra sraigtasparnių tūpimo aikštelė. Iš Penzanso plukdo keltas, tarp salų – kateriai. Vienintelėje Sent Meriso saloje yra automobilių eismas, veikia viešasis transportas.
Citadele bankas
Istorija
2008 m. lapkričio 9 d. Latvijos vyriausybė suteikė paramą vienam didžiausių Latvijos komercinių bankų AS Parex Banka. Pagal paramos programą sudaryto sandorio pagrindu vyriausybė įsigijo kontrolinį (51 %) banko akcijų paketą. Tokiu būdu visiems banko įsipareigojimams yra užtikrinamas valstybės palaikymas. Atkreiptinas dėmesys, kad tokia vyriausybinės paramos finansų institucijoms programa nėra unikali, panašios programos vykdomos daugelyje Europos Sąjungos valstybių, tarp jų Švedijoje, Vokietijoje, Didžiojoje Britanijoje, Vengrijoje ir kitose valstybėse.
Veiklos kryptys
Veikla orientuota į privačių ir verslo klientų aptarnavimą. Bankas siūlo mokėjimo korteles, kreditus, šiuolaikines elektroninės bankininkystės paslaugas, mokėjimo pavedimus į kitas šalis, aktyvų valdymą ir investicinės veiklos konsultacijas.
Keliamieji metai, prasidedantys pirmadienį
Šis kalendorius tinka kiekvieniems keliamiesiems metams, prasidedantiems pirmadienį.
Jacques Lipchitz
Jacques Lipchitz (gimė Chaim Jacob Lipchitz, ; 1891 m. rugpjūčio 22 d. Druskininkai – 1973 m. gegužės 16 d. Kapri, Italija, palaidotas Jeruzalėje) – Lietuvos žydų kilmės skulptorius, žymus kubizmo atstovas, gyvenęs ir kūręs Prancūzijoje, JAV, Izraelyje ir Italijoje.
Biografija
Žakas Lipšicas gimė pirmasis iš šešių vaikų pasiturinčio statybų rangovo Abraomo Lipšico (Lipchitz) ir Rachelės Leach Krinski šeimoje. Tikrasis vardas buvo Chaimas Jakobas. Vardą Žakas skulptorius prisiėmė persikėlęs į Prancūziją. Lipšicas mokėsi vietos žydų mokykloje, Balstogės komercinėje mokykloje ir Vilniaus gimnazijoje. 1906–1909 m. mokėsi inžinerijos. Visgi pagrindinį dėmesį skyrė dailės studijoms Vilniaus piešimo mokykloje.
1909 m. tėvui nežinant, Ž. Lipšicas išvyko mokytis dailės į Paryžių. Jį rėmė motina, vėliau ir tėvas. Po tėvo bankroto naktimis išvežiodavo vaisius, dirbo pagalbininku kitiems skulptoriams.
Mokėsi Meno mokykloje (École des Beaux-Arts). Lankė Žuliano akademiją (Académie Julian), skulptoriaus R. Verle (Raoul Verlet) studiją ir piešimo kursus Kolarosio akademijoje (Académie Collarossi). Jį domino Egipto, antikinės Graikijos skulptūra.
1912 m. Žakas Lipšicas grįžo į carinę Rusiją atlikti karo tarnybos, tačiau buvo atleistas dėl silpnos sveikatos, grįžo į Paryžių.
1915–1930 m. jis reiškėsi kubizmo principais ir sukūrė žinomiausius savo darbus: „Vyrą su gitara“, „Besimaudančiąją“, „Gyvenimo džiaugsmą“, „Žmogų su mandolina“, seriją bareljefų, primenančių kubistų paveikslus, ir rašytojų Gertrūdos Stain, Žano Kokto skulptūrinius portretus.
1930 m. Paryžiuje, „Galerie de la Renaissance“, 100 jo kūrinių eksponuota retrospektyvioje parodoje. Maždaug tuo metu pastebimas jo stiliaus pasikeitimas. Griežtas, geometrizuotas plokštumas keitė aptakesnės biomorfinės formos. Meilės, vaiko ir motinos, tėvynės, žmogiškumo, gėrio ir blogio kovos temas vaizdavo graikų ir romėnų mitologijos, Senojo testamento įvaizdžiais.
1936–1937 m. Ž. Lipšico darbams buvo skirta atskira galerija Pasaulinėje parodoje Paryžiuje. Jo skulptūra „Prometėjas“ laimėjo prizą.
1946 m. Ž. Lipšicas išvyko į Paryžių, tačiau persigalvojo ir grįžo į JAV. Įsikūrė Niujorke. Jo žmona liko Paryžiuje ir jų šeima iširo. 1948 m. jis vedė skulptorę Julą Halberstat.
Origami
right|thumb|200px|Šiuolaikinio moderniojo origami pavyzdžiai thumb|right|200px|Vienas žinomiausių origami lankstymo pavyzdžių – [[gervė]]
Jacques Lipchitz
Biografija
1963 m. jis persikėlė į Pietrasantą, Italiją.
Origami
Origami (, iš ori 'lankstyti' + kami 'popierius') – japoniškas meninis popieriaus lankstymo būdas. Origamiais taip pat vadinami ir patys lankstiniai.
„Tikrasis origamis“ yra lankstomas iš vieno popieriaus lapo. Jį lankstant nėra naudojamos žirklės ar klijai. Popieriaus lankstymas, kai naudojamos ir žirklės, vadinamas kirigami. Taip pat egzistuoja ir lankstymo būdas, kada lankstinys yra sudedamas iš kelių atskirai išlankstytų dalių. Toks lankstymo būdas vadinamas „moduliniu origamiu“.
Origami nėra vien popieriniai lėktuvėliai ar gervės. Iš popieriaus lankstomi įvairiausi vabzdžiai, pastatai, fantastiniai gyvūnai. Išlankstomos net labai smulkios detalės, pvz., žuvų žvynai, boružės su taškais ir t. t.
Jacques Lipchitz
Biografija
Žakas Lipšicas mirė 1973 m. gegužės 16 d. Kapryje, Italijoje. Po mirties jo palaikai buvo perkelti ir palaidoti Jeruzalėje, Har a Menuhot („atilsio kalne“) kapinėse. Jo paskutinę skulptūrą „Mūsų gyvybės medis“ užbaigė Lipšico antroji žmona, skulptorė J. Halberstat. Ji pastatyta Jeruzalėje praėjus penkeriems metams po Žako Lipšico mirties Skopo kalno viršūnėje (aukščiausia kalva Jeruzalėje).
Pagerbimas
Žakas Lipšicas apdovanotas Prancūzijos Garbės Legiono ordinu. 1973 m. jis išrinktas Prancūzijos meno akademijos užsienio nariu. Jis kelių Europos ir JAV universitetų garbės daktaras. Apdovanotas Amerikos menų ir literatūros akademijos Aukso medaliu.
Druskininkuose veikia 1996 m. įkurtas Žako Lipšico vardo muziejus, Vilniaus Gaono žydų muziejaus padalinys. Gintaro Žilio vadovaujama asociacija 2001 m. surengė skulptorių ir menotyrininkų konferenciją Žako Lipšico 110 metų paminėjimui. 2002–2006 m. Druskininkuose suorganizavo skulptūros simpoziumus, kurių pagrindu įkūrė Ž. Lipšico vardo skulptūrų parką. Jame stovi 15 Lietuvos skulptorių darbai iš granito ir metalo „Draugystės“ ir centro „Dainava“ teritorijoje. 2011 m. vyko Mažosios plastikos simpoziumas, skirtas jo 120-osioms gimimo metinėms.
Origami
Labiausiai žinomas pasaulyje origamis – „gervė“ (japoniškai orizuru 折鶴). Dažnam žmogui žodis „origami“ asocijuojasi būtent su gerve. Legenda sako, kad jei žmogus išlanksto 1000 gervių, tai išsipildo noras.
Jacques Lipchitz
Pagerbimas
Svarbesni skulptoriaus įvertinimai:
Baltasis tigras
Baltasis tigras arba Baihu (, , – kinų ir Rytų Azijos mitologijoje – vienas keturių pasaulio globėjų (四象 Sì Xiàng). Jam priskiriami vakarai ir ruduo. Vaizduojamas kaip ilgo kūno baltas tigras su alebarda.
Kilmė
Kaip ir kiti pasaulio globėjai, jis kilo iš penkių elementų filosofijos. Han dinastijoje jis tapo vienu mėgstamiausių simbolių, vaizduojamu poroje su Mėlynuoju drakonu. Tang dinastijoje apie jį buvo sukurti mitai, kurie teigė, kad Baltasis tigras – VII a. istorinių asmenybių Luo Cheng (羅成) ar Xue Rengui (薛 仁貴) įsikūnijimas.
Origami
Istorija
VI amžiuje budistų šventikai iš Kinijos per Korėją į Japoniją atvežė popieriaus gamybos paslaptį. Kai kurie istorikai mano, kad kartu atkeliavo ir ten jau egzistavę lankstymo metodai. Tačiau nėra senovinių origamio darbų, kurie patvirtintų jo kinišką arba korėjietišką kilmę, lygiai taip pat, kaip ir atvirkštinę įtaką.
KF Teuta Durrës
Duresio „Teuta“ arba Klubi Futbollit Teuta – Albanijos futbolo klubas iš Duresio.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1920 m.
Vidutinis
Vidutinis  – ežeras pietų Lietuvoje, Druskininkų savivaldybėje, apie 9,5 km į rytus nuo Leipalingio, Varėnos rajono paribyje. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,31 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 91,2 m. Krantai žemi, tik šiaurrytinis aukštas. Ežerą supa iš visų pusių miškeliai. Iš šiaurės vakarų į pietryčius per ežerą prateka Nemuno intakas Kreisos upelis, kuris jungia su šalimais telkančiu Pamelnyčio ežeru. Taip pat įteka upelis iš kito gretimo Juodiškio ežero.
Origami
Istorija
VII amžiuje po visą Japoniją išplito popieriaus gamybos manufaktūros. Čia vyravo rankų darbas, todėl kainos buvo labai didelės. Dėl didelės popieriaus vertės žmonės darė iš jo specialų origamį, skirtą apeigoms. Apeiginio origamio lankstymas buvo griežtai nustatytas ir išmokyti jį lankstyti galėjo tik specialistas. Tai buvo sudėtingas ir varginantis procesas, todėl šis stilius nepaplito šalyje, o XIX amžiuje ir galutinai išnyko. Keletas apeiginių lankstinių davė pradžią šiuolaikiniam origamiui.
Tik 1871 metais popieriaus gamintojų rankinį darbą palengvino mechanizmai. Popierius atpigo ir tapo plačiau naudojamas, kartu populiarėjo ir lankstyba. Origamio lankstymo metodai pasidarė ne tokie griežti, įsivyravo geometrinis stilius.
Viena seniausių knygų apie origamį išleista 1797 m. Šioje knygoje buvo paskelbti reprezentaciniai lankstiniai – sudėtingos kostiumuotos figūros. Kitoje knygoje pateikti žinomiausio origamio – gervės – įvairūs lankstymo būdai. Angliją ir JAV origami pasiekė tik XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje.
1934 m. JAV išleista senovinių origamių knyga išgarsino japonišką origamį užsienyje. Į Europą šį meną per Ispaniją atnešė arabai apie XVI a. Origami iš visų Europos šalių labiausiai ir įsitvirtino būtent Ispanijoje. Ispanai, kaip ir japonai, turi savo tradicinį lankstinį pajarita – tai stilizuotas tupintis paukščiukas.
Akira Jošidzava ir šiuolaikinis origami
Iš sąstingio šį meną pažadino garsus origami meistras Akira Jošidzava (Akira Yoshizawa) (1911–2005). Jis gimė 1911 m. kovo 14 d. Tošigi prefektūroje pieno fermerių šeimoje. Baigė tik šešias klases ir trylikos metų išvažiavo į Tokiją dirbti fabrike, gaminti mašinų dalis. Tačiau savo išsilavinimą tęsė vakarinėje mokykloje. 1937 m. jis metė darbą fabrike ir visą laiką skyrė savo hobiui – origami, vos pragyvendamas iš atsitiktinių vienkartinių darbų. Antro pasaulinio karo metu jis dirbo Honkongo karo ligoninėje sanitaru, kur jis puošė savo pacientų lovas gražiais origamiais. Paskui dėl ligos grįžo atgal į Japoniją.
1944 m. šiek tiek jo sukurtų modelių buvo išleista Isao Hondos knygoje „Origami Shuko“. Pirmo pripažinimo sulaukė 1951 m., kada Tadasu Ijidzava (Tadasu Iizawa), žurnalo „Asahi Graph“ redaktorius, ieškojo ko nors, kas galėtų sukurti Zodiako ženklų origamius, kurių reikėjo iliustruoti straipsniui. Tuo metu jis vilkėjo seną karo uniformą – vienintelį savo drabužį ir pardavinėjo tsukudani (žuvies patiekalas) vaikščiodamas per butus. Pasakojama, jog žurnalas nupirko jam naujus drabužius ir apgyvendino jį viešbutyje, kuriame jis dieną naktį dirbo prie Zodiako ženklų origamių kūrimo. Žurnalas išėjo 1952 m. sausio mėnesį, išgarsindamas Jošidzavą per vieną naktį.
Ijidzava ir toliau gelbėjo. Su jo pagalba 1954 m. išėjo pirmoji Akiros Jošidzavos knyga „Atarashi Origami Geijutsu“ ('Naujasis origami menas'). Tai pirmoji knyga, kurioje pateikiama jo sugalvota lankstymo instrukcijų (brėžinių) sistema, leidžianti pagal jas išlankstyti origami ir nemokančiam japonų kalbos žmogui. Tokie patys lankstymo schemų simboliai naudojami ir dabar.
Tais pačiais metais jis įkūrė ir „Tarptautinį origami centrą“ Tokijo mieste, 1955 m. Gindzoje surengė pirmą didelę origami darbų parodą, vėliau tais pačiais metais pasirodė jo darbų paroda ir Amsterdame, Stedelijko muziejuje. Ši paroda išgarsino jį Vakaruose.
Jo knygos pradėjo „origami renesansą“, po duotos pradžios daugybė žmonių iš viso pasaulio susidomėjo šiuo menu, ėmė kurtis origami mėgėjų draugijos, pradėtos kurti naujos lankstymo technologijos (pvz., tissue-foil, wet folding etc.) Pradėta leisti daug daugiau knygų. Akira Jošidzava mirė 2005 m. kovo 14 d. per savo gimtadienį, sulaukęs lygiai 94-ių metų.
thumb|right|200px|Detaliai, su visom kojom ir ragais išlankstytas vabzdys, vabalas „[[Elniavabaliai|Elniavabalis“]]
Moderniam origami dar nėra net šimto metų, tačiau nuo Akiros Jošidzavos duotos „pradžios“ origami ištobulėjo tiek, kad jau nebeliko nieko neįmanomo išlankstyti: iš vieno lapo, be žirklių ir klijų, išlankstomi drakonai su žvynais, ūsais ir kojomis, įvairiausi gyvūnai, mašinos, mitinės būtybės ir daugelis kitų.
Baltasis tigras
Simbolika
Kinų astronomijoje Baltasis tigras globoja 7 „stotis“ vakariniame dangaus skliaute. Tai yra: Kojos (奎 Kuí), Lou (婁 Lóu), Skrandis (胃 Wèi), Gauruota galva (昴 Mǎo), Tinklas (畢 Bì), Dzi (觜 Zī), Šen (參 Shēn).
Origami
Origami Lietuvoje
Lietuvoje origami menas nėra populiarus. 1957 m. Pasirodė E. Trumpos knyga „Popieriaus lankstymas“. Maždaug po dviejų dešimtmečių pasirodė to paties autoriaus „Popieriaus lankstiniai“, kurių buvo du leidimai. 1989 m. buvo išleista Jūratės Paulionytės „Susipažinkite – Origamis“, kurioje pateikiama šiek tiek aprašymų apie šį meną, lankstymo instrukcijų. Tačiau ten pateiktų origami lankstymui dažnai naudojamos žirklės ir klijai, kas lankstyti „tikriesiems“ origami nenaudojama. Taip pat ten pateikiami kitokie sutartiniai ženklai, kas labai klaidina pratusius prie Akiros Jošidzavos sukurtų, pasaulyje standartu tapusių ženklų. Šiaip ar taip, ši knyga – tai geriausia, ką lietuviai turi apie origami meną. Po šios knygos dar buvo išleista užsienio autorių knygų vertimų. Visa Lietuvoje leista literatūra apie origami yra skirta daugiau vaikams.
Baltasis tigras
Simbolika
Tradicinėje kosmologijoje ir fengšui Baltąjį tigrą dažnai simbolizuoja takas, todėl statant miestus ar kuriant ankstyvuosius sodus buvo stengiamasi, kad vakarų pusėje būtų pagrindinis kelias.
FK Pagėgiai
Pagėgių FK – Lietuvos futbolo klubas iš Pagėgių.
Origami
Origami terminai
Popierių galima lenkti dviem būdais – į save ir nuo savęs. Popieriaus lenkimas į save vadinamas „Valley fold“, o nuo savęs – „Mountain fold“. Tačiau apvertus „Valley Fold“ gauname „Mountain fold“.
Mountain fold ir Valley fold
FK Pagėgiai
Istorija
Tarpukariu gyvavo Sportverein Pagėgiai komanda (vok. „Sporto komanda, klubas, sąjunga“). Šis klubas žaidė 1926-1927 metais (Klaipėdos zonoje).
2008 m. tapoo dukterine Tauragės „Tauro“ komanda.
Islandijos ryšiai
Islandijos ryšiai ir komunikacijos:
Origami
Origami terminai
Kairėje „Mountain Fold“, dešinėje – „Valley fold“.
Popierių galima lenkti ir trečiu būdu – atlenkti (atlenkimas, unfold). Jeigu perlenksime popierių per pusę, ir atlenksime, toje vietoje liks žymė (crease), kurią taip pat galime vadinti lenkimo būdu, be kurio neapsieinama lankstant bet kokį nors kiek sudėtingesnį lankstinį. Tačiau origamio lankstymas nėra tik padėto ant stalo popieriaus lankstymas tai į save, tai nuo savęs. Kartais prireikia vienu metu lenkti per 5 ar daugiau linijų (gali būti net ir 10 ar 20) įvairiais lenkimais.
Islandijos ryšiai
Islandijos telefono kodas – 354
Origami
Popierius
thumb|right|200px|Išlankstyta gervė ir lankstymui naudojamas popierius thumb|right|200px|Keletas įprastinių origami lankstymo pavyzdžių Popierius yra parenkamas iš anksto, nusprendus, koks origamis bus iš jo lankstomas. Pagal būsimą origamį parenkama popieriaus spalva ir savybės. Parinktas popierius turi ne mažiau įtakos lankstinio grožiui, nei pats lankstymas.
Sirakūzų provincija
Sirakūzų provincija – Italijos provincija Sicilijoje. Provincijos sostinė – Sirakūzai.
Origami
Popierius
Svarbiausia yra pasirinkti popieriaus rūšį. Jei origamis nesudėtingas, tai popierius neturi didelės reikšmės: lėktuvėlį ar gervę galima išlankstyti beveik iš bet kurio popieriaus. Dažniausiai nelabai sudėtingiems lankstiniams naudojamas kopijavimo popierius: jis pakankamai plonas ir tvirtas, be to, jo lengva įsigyti. Tačiau kai lankstinys sudėtingesnis, kai tenka lenkti per 7–20 sluoksnių, kopijavimo popierius ne tik gali dažnai plyšti, bet ir tvirtai nesilaiko. Iš tokio popieriaus išlankstytas sudėtingesnis origamis neišlaikys savo formos, laikui bėgant atsilankstys galūnės, kampai. Universaliausias yra specialus, vien lankstymui pritaikytas popierius kami, jis kiek plonesnis ir tvirtesnis, bet jo sunkiau įsigyti (Lietuvoje jo nepardavinėja). Bet net ir jis ne visada tinka lankstyti sudėtingus origamius. Popierius turi dar vieną savybę: matosi visų lenkimų žymės (creases). Tai padeda orientuotis lankstymo eigoje, bet baigtas lankstyti sudėtingesnis origamis bus visas išvagotas lenkimo linijų, dėl ko gali atrodyti nelabai gražiai.
Be techninės pusės yra ir vizualinė: iš folinio popieriaus išlankstytas (ypač iš „tissue-foil“) origamis atrodo „sunkesnis“ nei iš paprasto popieriaus. Todėl „skraidančius“ origamius (tinkamus kabinti ant siūlo: paukščius, muses, pegasus ir t. t.) geriau lankstyti iš paprasto popieriaus (arba nors ne iš „tissue-foil“), o „sunkius“, turinčius „šarvą“ ar pan. (raganosį, vabalus etc.) – iš folinio. Paprastai popierių kiekvienam lankstiniui pasirenka lankstytojas pagal savo patirtį ir įgūdžius.
Dar viena technologija yra drėgno popieriaus („wet folding“ technologija). Ši lankstymo technologija tinka ne visiems origami darbams. Ją renkamasi tada, kai lankstinys turi nedaug lenkimų, taip pat, kai galutiniam rezultatui norime suteikti švelnias formas, linijas. Taip išlankstytas lankstinys išlaiko formą net ir išdžiuvęs, be to, nepraranda savo grakštumo, kas dažnai nutinka lankstant iš folinio popieriaus.
Taip pat svarbu pasirinkti popieriaus lapo dydį. Jei lankstinys nėra sudėtingas, tai nerekomenduotina imti didelio lapo: iš didelio lapo išlankstytas paprastas lankstinys atrodo grubiai, greitai suglęžta, susmunka. Pvz., tradicinė japonų „gervė“ iš didesnio nei 15x15 cm kvadrato atrodys per daug gremėzdiška. Tačiau labai sudėtingiems origamiams toks lapas dažnai bus per mažas.
Lankstymo instrukcijos
Egzistuoja du pagrindiniai origami lankstymo perteikimo būdai. Populiariausias – diagrama, kurioje žingsnis po žingsnio su iliustracijomis aprašomas visas lankstymo procesas. Diagramas gana paprasta perprasti, tereikia žinoti pagrindinius sutartinius ženklus, kurie paprastai vienodi visame pasaulyje. Turint įgūdžių pagal diagramas galima išlankstyti viską. Tačiau jas nubraižyti – labai varginantis ir nuobodus darbas lankstinio autoriui. Be to, lankstydamas pagal diagramas, žmogus gali taip ir nesuprasti pačios lankstinio „struktūros“: jam origamis bus nuoseklus, žingsnis po žingsnio, popieriaus lankstymas, kas galiausiai virsta į kokį gyvūną ar mašiną. Bet visos „esmės“, kaip „kvadratas virsta į gyvūną“ jis taip ir nesupras. Kitas lankstymo perteikimo būdas – tai „crease patterns“.
Crease patterns
„Crease patterns“ (dažnai sutrumpintai žymimas CP) – gana naujas origami instrukcijų vaizdavimo būdas. Skirtingai nei diagramose, CP visa informacija sudėta į vieną brėžinį. Čia pateikiamos tik nubraižytos linijos ant kvadrato, „žymės“, per kurias turi būti lenkiamas popierius.
Per paskutinius 15 metų CP darosi vis populiaresni. Pagal crease patterns išlankstyti lankstinį yra daug sunkiau – pradedančiajam sunkoka susivokti tarp daugybės linijų. Tačiau braižyti „crease patterns“ daug lengviau. Kartais net pats meistras, sukūręs naują figūrą, negali nubraižyti diagramos, nes nežino jos lankstymo eiliškumo. O CP gaunamas savaime – išlanksčius figūrą atgal į tiesų popieriaus lapą jame lieka visos lenkimo linijos.
Berilas
thumb|150px|Berilas
Origami
Galerija
Šiuose paveikslėliuose pavaizduoti keletas įvairių rūšių origami.
Nuorodos
Lietuvių kalba: Anglų kalba:
Berilas
Berilas – mineralas, Al2Be3(Si6O18), berilio silikatas.
Kietumas – 7,5-8,0 pagal Moso skalę. Specifinis tankis: 2,6–2,8. Blizgis stikliškas, lūžio rodiklis – 1,576-1,582.
Spalva gali būti žalia, mėlyna, žaliai - mėlyna, geltona, rožinė, raudona, ruda, balta, bespalvė.
thumb|100px| thumb|100px| thumb|100px|
Radimvietės
Berilas randamas granitiniuose pegmatituose, dažnai kartu su alavu, volframu. Europoje randamas Uralo kalnuose, Austrijoje bei Airijoje. Madagaskare paplitęs morganitas. Kitos vietos – JAV, Kolumbija, PAR, Brazilija.
JAV rasta vientisas 5,5mx1,2 m dydžio mineralas.
Panaudojimas
Berilas yra metalo berilio žaliava. Žinomiausios atmainos smaragdas, akvamarinas, heliodoras bei morganitas ir kai kurios kitos naudojamos juvelyrikoje.
Donatas Roda
Donatas Roda (1915 m. sausio 1 d. Alešiškėse, Trakų apskritis – 1978 m. liepos 29 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, satyrikas.
Biografija
Nuo 1934 m. bendradarbiavo leidiniuose „Kuntaplis“, „Mūsų Vilnius“. 1940 m. dirbo dienraščio „Darbo Lietuva“ redakcijoje. 1940–1941 m. ir 1944–1945 m. dienraščio „Tarybų Lietuva“ literatūrinis darbuotojas, atsakingasis sekretorius, redaktorius. 1945–1950 m. „Kauno tiesa“ redaktorius. 1950–1953 m. laikraščio „Tiesa“ redaktoriaus pavaduotojas. 1953–1978 m. informacijos agentūros ELTA direktorius. 1955 m. baigė Neakivaizdinę aukštąją partinę mokyklą prie SSKP CK.
Parašė feljetonų ir pamfletų.
Klausučių seniūnija
Klausučių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Vilkaviškio rajono savivaldybės šiaurės vakaruose.
Garsi derlingomis žemėmis, yra Rumokų bandymų stotis. Seniūnijos teritorijoje įregistruota apie 350 ūkininkų ūkių. Buvusiame Rementiškių dvaro pastate įkurtas Sūduvos krašto muziejus.
Geografija
Seniūnija užima 117 km² teritoriją, iš jų 96 proc. užima žemės ūkio naudmenys, 0,3 proc. miškai, 3,7 proc. vandenys.
Istorija
Dabartinės seniūnijos teritorijoje iki 1950 m. buvo Žaliosios valsčius, po to įkurta Augalų apylinkė (nuo 1976 m. Klausučių apylinkė). Klausučių seniūnija įkurta 1995 m.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 5 seniūnaitijos:
Klonis
Klonis – ežeras pietų Lietuvoje, Druskininkų savivaldybėje, apie 8 km į rytus nuo Leipalingio. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,14 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 108,5 m. Pietinis krantas aukštas, apaugęs medžiais ir krūmais, šiauriniame krante plyti pievos. Iš vakarų į rytus ežerą prateka Kreisos upelis. Šalia įsikūręs Ricielių kaimas.
Kraštai (Obeliai)
Kraštai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Obelių.
Trabzonas
Trabzonas arba Trebizonas – miestas šiaurės rytų Turkijoje, uostas prie Juodosios jūros. Trabzono provincijos centras. Plėtojama maisto, cemento, laivų statybos pramonė, žvejyba, įvairūs amatai. Yra Karadenizo technikos universitetas, VIII a.-XV a. architektūros paminklų (Hagia Sophia bažnyčia, Sumelos vienuolynas (Trabzono provincijoje), Trabzono pilis).
Istorija
Romos laikais priklausė Ponto provincijai. Trabzonas buvo Romos imperijos Juodosios jūros uostas. Iš čia driekėsi sausumos prekybos keliai į Armėniją ir Eufrato rajonus.
258 m. Trabzoną nusiaubė gotai, bet Justinianas I iš naujo atstatė miestą ir pilies sienas. Paskui seldžiukai ne kartą bandė jį užimti, bet Trabzonas atsilaikė.
Bizantijos laikais iš Ponto provincijos ir dalies Armėnijos buvo įkurta Chaldijos provincija, kurios centras buvo Trabzonas. Miestas turėjo savo vyskupą.
1204 m., IV Kryžiaus žygio metu įkurta Trapezundo imperija, kurią valdė Gruzijos karalienės Tamaros giminaitis. Trabzonas iš dalies buvo priklausomas nuo Gruzijos.
1461 m. spalio 26 d. Trabzoną užkariavo osmanų sultonas Mehmedas II. Nors į Trabzoną atsikėlė gyventi daug turkų persikėlėlių, bet etniniai armėnai, graikai ir lazai išliko. Paskutiniais osmanų valdymo metais, krikščionybės įtaka dar buvo išlikusi miesto kultūriniame gyvenime. Trabzone buvo atidaryti keli vakarų šalių konsulatai.
Pirmojo pasaulinio karo metu Trabzonas ir jo apylinkės buvo Kaukazo fronto mūšių vieta tarp Osmanų imperijos ir Rusijos. 1916 m. balandį miestą užėmė rusų armija, kuri čia išbuvo iki 1918 m.
Trabzonas labai nukentėjo ir nuo armėnų genocido.
Po Turkijos nepriklausomybės karo ir 1923 m. pasirašytos Lozanos sutarties, Trabzonas atiteko Turkijai.
Geografija ir klimatas
Trabzonas yra Juodosios jūros pakrantėje. Iš pietų jį supa Ponto kalnų plynaukštės: Erikbelio, Hidyrnebio, Šolmos, Kirazlio ir Kadyrgos. Tik 22,4 % Trabzono srities užima lyguma (jūros pakrantė ir Deirmendere upės slėnis (Malūno upė)), o 77,6 % – kalnai. Regione auga mišrūs miškai, būdingi Juodosios jūros subtropikų klimatui.
thumb|250px|Pirmojo Turkijos prezidento [[Mustafa Kemalis Atatiurkas|Atatiurko namas Trabzone ]]
== Trabzono virtuvė == Trabzono uostui tenka 20 % visos Turkijos sugaunamos žuvies, todėl žuvies patiekalai yra regiono tradicinės virtuvės komponentas. Populiariausi žuvies patiekalai yra Kalkan (Plekšnė) ir Hamsi tava (keptas Europinis ančiuvis).
Kiti regiono patiekalai: Trabzono apylinkės garsios miško riešutais, todėl jie gausiai naudojami maistui įvairiuose saldžiuose patiekaluose. thumb|250px|Šv. Sofijos soboras (Hagia Sophia)
Turizmas
thumb|250px|Arsenalas Trabzone yra daug lankytinų istorinių vietų: thumb|250px|Gülbahar Hatun mečetės interjeras Pagrindinės Trabzono apylinkių lankymo vietos: Sumelos vienuolynas, Uzungiolio ežeras ir prie jo esanti mečetė. Sumelos vienuolynas pastatytas ant stataus uolos skardžio ir yra 50 km į pietus nuo Trabzono, netoli Mačkos miestelio. Vaizdingos Uzengiolio apylinkės yra 70 km nuo miesto į rytus.
Kitos lankytinos vietos :
thumb|250px|Fatiha mečetė (anksčiau buvo Panagia Khrysokephalos bažnyčia)
Transportas
Vakarų–rytų Europos kelias E70 iš La Korunjos, Trabzono miesto centru, tęsiasi į rytus link Potčio (federalinis kelias D010). Pietų Anatolijos kelias D885 iš miesto centro tęsiasi į Erzindžaną. Tarptautinis Trabzono oro uostas yra rytinėje miesto dalyje, ant Juodosios jūros kranto.
Trabzono jūrų uoste yra kruizinių, žvejybos ir prekybos laivų prieplaukos.
Sportas
Futbolas – populiariausia sporto šaka Trabzone. Futbolo klubas „Trabzonspor“, vienintelis ne Stambulo klubas iš didžiojo ketverto, kuris keletą kartų nugalėjo šalies čempionate. Mieste taip pat žaidžia Akçaabat Sebatspor klubas.
2007 m. liepą Trabzone vyko pirmosios Juodosios jūros šalių žaidynės, o 2011 m. vyks Europos olimpinis jaunimo vasaros festivalis.
Eufemizmas
Eufemizmas ( – švelnesnis pasakymas) – žodis ar žodžių grupė, etikos sumetimais vartojami vietoj žodžių, kuriuos eufemizmo vartotojas laiko nemaloniais, nepadoriais, įžeidžiančiais, bauginančiais ar atskleidžiančiais paslaptį.
Tai taip pat gali būti pakaitalas vardui, kuris laikomas tabu, t. y. kurio ištarti ar parašyti neleidžiama (pavyzdžiui, judėjų kultūroje – draudimas ištarti dievo Jahvės vardą), arba kuris atskleistų asmens tapatybę tuo atveju, jeigu pokalbį nugirstų kas nors neturintis tam teisės (pavyzdžiui, Lordo Voldemorto vardo slėpimas knygoje „Haris Poteris“).
Eufemizmus dažnai vartoja politikai, norėdami sušvelninti nemalonius pojūčius, kuriuos patirtų visuomenė, jeigu reiškiniai būtų įvardinti tikraisiais vardais (pavyzdžiui, žodžių „grubūs tardymo metodai“ naudojimas vietoj žodžio „kankinimai“).
Šnekamojoje lietuvių kalboje vartojami žodžiai „blin“, „cher“, „ant trijų raidžių“, „jomajo“ ir pan. yra eufemizmai, pakeičiantys nepadorius rusiškus keiksmažodžius.
Kai kurie eufemizmai laikui bėgant praranda savo eufemistinį atspalvį ir imami vartoti tiesiogine nusakomojo daikto ar reiškinio prasme, o vėliau patys tampa nepadoriais ir pakeičiami nauju eufemizmu. Pavyzdžiui, juodaodžiai JAV gyventojai XIX a. buvo vadinami „spalvotaisiais“, vėliau toks šio žodžio vartojimas imtas laikyti įžeidžiančiu, jis buvo pakeistas eufemizmu – žodžiu „negras“. XX a. 7 dešimtmetyje ir šis žodis tapo įžeidžiančiu, jis buvo pakeistas nauju eufemizmu „juodasis“. XXI amžiuje žodį „juodasis“ irgi imta laikyti nepadoriu, vietoj jo pradėtas vartoti eufemizmas „afroamerikietis“.
Žodžio „eufemizmas“ antonimas yra „disfemizmas“.
Andrius Kuliešis
Andrius Kuliešis (g. 1943 m. rugpjūčio 2 d. Kreiviuose, Ukmergės apskr.) – Lietuvos miškininkas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
Biografija
1965 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1990 m. žemės ūkio mokslų daktaras.
1972–1992 m. dirbo Miškų institute, 1989–1992 m. direktoriaus pavaduotojas. 1992–1996 m. Dubravos eksperimentinės miškų urėdijos urėdas. Nuo 1994 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, nuo 2001 m. profesorius. Nuo 1997 m. Miškotvarkos instituto direktorius. Nuo 2003 m. Valstybinės miškotvarkos tarnybos direktorius.
Pijus III
Pijus III (tikrasis vardas Francesco Todeschini Piccolomini) 1439 m. gegužės 29 – mirė 1503 m. spalio 18 d.) – popiežius nuo 1503 m. rugsėjo 22 d. iki mirties.