cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Romainių kapinės
Romainių kapinės – veikiančios kapinės Romainiuose, Kauno miesto savivaldybėje. Vienų didžiausių Kauno kapinių užimamas plotas – 29,8 ha, iš kurių 18,7 ha tenka 1-osioms kapinėms, 11,1 ha – 2-osioms kapinėms. Jų teritoriją riboja greitkelio Via Baltica lankstas, Šilainių plentas, Veršvo upelio slėnis. Kapines eksploatuoja Kauno miesto savivaldybės įmonė „Kapinių priežiūra". Kapinės atidarytos 1966 m. (2-osios kapinės atidarytos 1970 m.).
Prancūzijos maršalas
Analogiškas garbės vardas laivyne yra Prancūzijos admirolas.
Atskyrio ženklai
Prancūzijos maršalo antpetyje yra septynios žvaigždės.
Kitas atskyrio ženklas yra mėlyno ritinio formos maršalo lazda su žvaigždėmis (Prancūzijos karalystėje vietoj žvaigždžių buvo heraldinės Burbonų lelijos Napoleono imperijoje – ereliai). Ant lazdos lotyniškas įrašas Terror belli, decus pacis – „Siaubas kare, papuošalas taikoje“. Šeši Prancūzijos maršalai (Šarlis de Gonto, Fransua de Bonas, Anri de Tiurenas, Klodas Hektoras Lui de Vilaras, Morisas de Saksas, Žanas de Djė) buvo gavę dar aukštesnį Prancūzijos generolo maršalo karinį garbės vardą.
Adansonia za
(Jum. & H.Perrier) H.Perrier
Adansonia za – magnolijūnų (Magnoliophyta) skyriaus, bombakmedinių (Bombacaceae) šeimos, baobabų (Adansonia) genties lapus metantis medis.
thumb|left|180px| thumb|left|180px|
Paplitimas ir augavietės
Šis medis yra endeminis Madagaskaro saloje, kurioje yra labiausiai paplitusi baobabų genties rūšis. Natūraliai auga salos pietuose, vakaruose ir šiaurės vakaruose, nuo jūros lygio paviršiaus iki 800 m aukščio altitudžių. Paplitę salos sausose vietovėse, dygliuotų brūzgynų miškuose, savanose bei tarp įvairių sausų krūmokšnynų. Mėgsta augti saulėtose vietovėse ir gerai pralaidžiam dirvožemyje.
Požymiai
Išvaizda labai panašus į Adansonia madagascariensis rūšį, nuo kurios sunkiai atskiriamas. Įprastai vienakamienis, cilindro ir šiek tiek į kamieno viršų siaurėjantis (žvakės formos) ar su labai storu (storiausia vieta kamieno viduryje), išsipūtusiu kamienu, primenančiu įprastos formos butelį, lapus metantis medis. Jo žievė pilka su šviesiai rudu-rožiniu atspalviu. Lapai susiformavę iš dar 5–8 pailgų 5-10 cm ilgio ir 1,5-2,5 cm pločio su per jų vidurį išilgai einančia pagrindine lapo gysla mažesnių lapelių, kuriuos jungia pagrindinis lapkotis. Žiedpumpuriai ilgi, žali. žiedai malonaus kvapo, geltoni, kuriuos apdulkina sfinksų šeimos drugiai ir Lemur furcifer rūšis. Žiedų vainikėlis 15-20 cm ilgio ir 1,2-1,5 cm pločio. Žiedo vainiklapiai 10-20 cm ilgio ir 1,2-1,5 cm pločio. Medžių žydėjimo periodas lapkričio - vasario mėnesiai. Jų vaisiai kiaušinio formos ar pailgi nuo 10 iki 30 cm ilgio, bei įprastai juodi.
Chromosomų skaičius: 2n = 48,88.
Matmenys
Tai viena masyviausių baobabų genties rūšių, bei turinti vieną storiausių kamienų tarp visų medžių rūšių Žemėje. Užauga nuo 5 iki 30 m aukščio ir iki 3-7 m skersmens kamienu.
Ekologija
Šie medžiai prieglobstis ir kaip maisto šaltinis daugeliui lemūrų, paukščių ir vabzdžių rūšių.
KK215
KK215 – krašto kelias, jungiantis Bubius ir Ramučius. Kelio ilgis – 17,89 kilometro. Šiame krašto kelyje „juodųjų dėmių“ nėra.
Adansonia za
Panaudojimas
Jo žievė, šaknys, lapai, vaisiai ir sėklos plačiai naudojami gydymui. Vaisių minkštimas, aliejingos (11%) sėklos bei jaunų sodinukų šaknys yra valgomi. Iš sėklų spaudžiamas aliejus, o iš medžio vidinės žievės dalies daromos labai patvarios virvės.
KK215
Maršrutas
Kelias prasideda Bubiuose, viaduke su. Eina Šiaulių ir Kelmės rajonuose. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Bubiai, Kurtuvėnai ir Šaukėnai. Baigiasi Ramučiuose, kairiajame Ventos krante. Kelias eina į pietus nuo Ventos perkaso ir jo tvenkinių. Šis kelias nutiestas šalia Paraudžių miško. Kelią ypač pamėgę dviratininkai. miniatiūra|250px|left|Ties [[Bubiai (Šiauliai)|Bubiais (Šiaulių raj.)]]
Adansonia za
Kylantys pavojai
Pagrindinė kylanti grėsme, tai miškų kirtimai ir prastas savaiminis šių medžių atsikūrimas - sėklų daigumas dažnai nesiekia 10%.
Pavadinimas
Lotyniško rūšies pavadinimo autorius – Henri Ernest Baillon, gyvenęs 1827–1895 metais.
Natalija Afanasjeva
Natalija Afanasjeva (g. 1947 m. rugpjūčio 11 d. Klaipėdoje) – choro dirigentė ir pedagogė.
Biografija
1964–1968 m. choro dirigavimo mokėsi S. Šimkaus muzikos mokykloje (dėst. S. Juščius), o 1968–1973 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje(vyr. dėst. A. Petrausko klasė).
1973–1988 m. Panevėžio J. Švedo pedagoginės muzikos mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, 1979–1982 m. moksleivių choro studijos vadovė. Choro (32 merginos ir 14 vaikinų) mokomąsias ir koncertines programas papildė klasikų ir šiuolaikinių kompozitorių kūriniais, pagyvino koncertinę veiklą, parengė 1980 ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms, dalyvavo radijo muzikinėse laidose, išugdė būrį jaunųjų chorvedžių.
1975–1977 m. Panevėžio rajkoopsąjungos moterų choro vadovė. Choras 1976 m. A. Budriūno konkurso Biržuose prizininkas. 1977–1984 m. Panevėžio kabelių dirbinių gamyklos mišriojo choro vadovė. Šis choras buvo 1979 m. IV ir 1981 m. V S. Šimkaus konkursų Klaipėdoje prizininkas, dalyvavo Panevėžio miesto ir 1980 m. respublikinėje dainų šventėje; 1982 m. chorui suteiktas „Čiūto“ vardas. 1984–1986 m. Panevėžio kultūros namų dainų ir šokių liaudies ansamblio vadovė, 1986–1988 m. Panevėžio autokompresorių gamyklos vyrų vokalinio ansamblio „Vyturys“ vadovė. 1987 m. respublikiniame konkurse „Ratnyčėlė" Druskininkuose ansamblis laimėjo antrąją vietą.
1988–1993 m. Vilniaus radijo komponentų gamyklos mišriojo choro vadovė. Chorą parengė 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei, dalyvavo chorų festivaliuose Rusijoje ir Estijoje.
Nuo 1988 m. Nemenčinės (Vilniaus r.) vaikų muzikos mokyklos mokytoja ir choro vadovė. Choras gieda bažnyčioje, dalyvauja Vilniaus miesto ir rajono dainų šventėse, dalyvavo 1971 m. tarptautiniame vaikų klasikinės muzikos festivalyje Vilniuje (skirtas Lietuvos mokyklos 600 metų garbei). Ne kartą vaikai dainavo Lenkijoje ir Vokietijoje.
1994 m. Žirmūnų klube suorganizavo vaikų chorą (40-45 dalyviai) „Ciūto", su kuriuo koncertavo Lenkijoje ir Vokietijoje, 1996 m. tarptautiniame chorų festivalyje Maskvoje pelnė diplomą, koncertavo šio miesto filharmonijoje.
1997 m. „Čiūto" dalyvavo chorų festivalyje Kijeve ir 1997 m. XI tarptautiniame Stasio Šimkaus chorų konkurse Klaipėdoje. 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei parengė Nemenčinės vaikų muzikos mokyklos ir Jašiūnų (Šalčininkų r.) vaikų muzikos mokyklos jaunių chorus, o 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje – Nemenčinės muzikos mokyklos, Jašiūnų muzikos mokyklos ir Vilniaus Žirmūnų vidurinės mokyklos jaunių chorus.
N. Afanasjeva – Panevėžio miesto ir rajono dainų švenčių dirigentė, respublikinių dainų švenčių konsultantė.
1987 m. apdovanota Kultūros žymūno ženklu, 1995 m. jai suteikta muzikos mokytojos metodininkės kvalifikacijos kategorija.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Karo laivynas
thumb|[[Jungtinė Karalystė|Jungtinės Karalystės jūrų pėstininkai išsilaipina Kuveite 2003 m. vasario 26 d.]] Karo laivynas – ginkluotųjų pajėgų rūšis, skirta karo veiksmams vandenyje – jūrose, vandenynuose, kartais – ežeruose ir upėse.
Karo laivynams priklauso atitinkamos valstybės karo laivai. Dažnai karo laivynams priskiriami ir jūrų pėstininkai bei dalis karo aviacijos.
William Cherry Jr.
Viljamas „Vilas“ Čeris Jaunesnysis (William „Will“ Cherry g. 1991 m. sausio 8 d.) – JAV krepšininkas, šiuo metu rungtyniaujantis Gaziantepo „Gaziantep Basketbol“ komandoje, aukščiausioje Turkijos lygoje.
Mesjė 2
thumb|230px|Mesjė 2 spiečius. Matyti jog spiečius yra nežymiai eliptiškas. Mesjė 2 (M2, NGC 7089) – kamuolinis spiečius Vandenio žvaigždyne, nuo Saulės nutolęs už 37 500 šviesmečių. Jo regimasis ryškis yra 6,5.
Spiečius atrastas italų astronomo Giovanni Domenico Maraldi, 1746 m. 1760 m. kataloge šis kamuolinis spiečius klaidingai aprašytas kaip „ūkas be žvaigždžių“. Žvaigždes pirmasis įžiūrėjo William Herschel.
Tai vienas didžiausių (150 000 žvaigždžių) ir tuo pat metu tankiausių kamuolinių spiečių, gana pastebimai eliptiškas. Jis juda aplink mūsų galaktikos centrą labai ištęsta orbita, daugiausia priartėdamas prie jos centro 23 500 šm, daugiausia nutoldamas 171 000 šm. Jo ryškiausios žvaigždės yra raudonosios milžinės. Yra trys cefeidės.
Dobi-II
Dobi-II – pirmasis lietuviškas žvalgybinis lėktuvas. Tai dvivietis aukštasparnis medinis monoplanas, suprojektuotas Jurgio Dobkevičiaus 1922 m. Lėktuvas pradėtas statyti 1923 m. sausio 4 d., pirmą kartą išbandytas 1923 m. spalio 20 d.
Konstrukcija
DOBI-II - dvivietis medinės konstrukcijos aukštasparnis monoplanas su atviromis kabinomis. Sparnai paremti profiliuotais "V" formos spyriais. Konstrukcijoje panaudotas aliuminis (variklio sekcijai ir kai kurioms kitoms vietoms dengti), plieniniai vamzdžiai (sparnų tvirtinimo mazgui, sparnų ir važiuoklės spyriams, pusašiams), plieninė skarda (priešgaisrinei pertvarai, benzino bakams, lakūnų kabinų įrangai).
Prancūzijos generolas maršalas
Šis laipsnis galėjo būti suteiktas tik Prancūzijos maršalo vardą jau turinčiam asmeniui. Jį suteikdavo tada, kai konetablio titulas būdavo užimtas arba po 1626 m., kai konetablio titulas buvo nebenaudojamas.
Dobi-II
Konstrukcija
Sparnai - 14 m mojo, plane smarkiai siaurėjančių dvigubų trapecijų formos su suapvalintais galais ir ovaliais iškirpimais užpakalinėse sparnų briaunose, virš žvalgo sėdynės. Sparnų konstrukcija – du lonžeronai, kurių lentynos uosinės, o sienelės - iš klijuotės (nuo 1 mm iki 3 mm storio pašakniuose). Tarp lonžeronų sparnai dengti nuo 3 mm iki 1 mm storio klijuote. Visas likęs sparno plotas dengtas 1 mm storio klijuote. Eleronai dengti drobe. Sparnų nerviūros gamintos iš 1 mm storio klijuotės (sustiprintos - iš 3 mm) su palengvinimo išpjovomis, o briaunos - su pušies kartelėmis.
Prancūzijos generolas maršalas
Prancūzijos generolai maršalai
Penki maršalai šį vardą gavo Senosios santvarkos Prancūzijoje:
Vienas – valdant konstituciniam Prancūzijos karaliui Liudvikui-Filipui I:
Dobi-II
Konstrukcija
Sparno profilis toks pat, kaip ir DOBI-I, t. y. - įgaubta apatine profilio linija, o pati profilio „uodegėlė" užlenkta į viršų, mažinant sukimo momentą ir indukcinį pasipriešinimą.
Eleronai - labai ilgi, palenkiami žemyn ir tada veikiantys kaip užsparniai, didinantys sparno keliamąją jėgą.
Sparnų spyriai - dvigubi, „V" tipo: priekiniai - medinių uosinių lentynų ir klijuotės sienelių lonžeronai (viduryje apie 10 cm aukščio), prie kurių pritvirtinta 11 nerviūrų; konstrukcija dengta klijuote, suformuojant 2 x 0,75 m² nešančias plokštumas. Prie medinių spyrių nuo liemens piramidės frėmėsi iš plieninių vamzdžių pagaminti antrieji spyriai.
Sparnuose prie liemens (tarp lonžeronų) sumontuoti du apie 240 kg (320 l) bendros talpos benzino bakai. Sparnai ir liemuo sujungti iš plieninių vamzdelių suvirinta ferma. [[Vaizdas:DOBI II schema.png|miniatiūra|DOBI II schema iš J. Serryer, « Les avions Dobkevicius », Les Ailes, no 143,‎ 13 mars 1924, p. 2-3, ]] Liemens konstrukciją sudarė 4 uosiniai lonžeronai ir 14 rėmų, kurių ovalas apačioje smailesnis negu viršuje. Rėmai - iš uosinių lentelių ir klijuotės. Liemuo trumpas (6,1 m), plotis storiausioje vietoje tik 0,7 m, todėl piloto ir žvalgo vietos - ankštokos. J. Dobkevičius DOBI-II omenyje panaudojo kabančią vairolazdę (piloto kabinai esant arti sparno plokštumos, kabančios vairolazdės svertas iš karto pasiekia eleronų traukes sparne). Naujovė buvo ir vietoje tradicinių svirtinių pakojų įtaisyti pedalai, skirti posūkio vairo valdymui. Piloto sėdėjimo vieta užpakalinėje sparno dalyje visai apriboja matymo lauką į priekį ir leidimosi kryptimi, todėl tupiant reikėdavo smarkiai iškišti galvą pro šoninius liemens iškirpimus.
Važiuklę sudarė du priekiniai 760x100 mm ratai su padangomis ir amortizuojantis uodegos ramstis, pritvirtintas prie apatinio kilio. Priekiniai ratai užmauti ant pusašių, tvirtinamų prie liemens apačioje įrengto bokštelio, o kraštuose - per amortizatorius - prie suvirintų plieno vamzdžių piramidžių, į kurių viršūnes remėsi ir sparnų spyriai. Važiuoklės pusašiai, amortizatoriai ir spyreliai - profiliuoti.
Kilis ir posūkio vairas buvo sudaryti iš dviejų dalių: virš liemens ir po liemeniu. Aukščio vairas - vientisas, stabilizatorius - be spyrių. Kiliai ir stabizatorius dengti klijuote, posūkio vairai ir aukščio vairas - audiniu. Posūkio vairai valdomi 3,5 mm skersmens trosais, aukščio vairas traukėmis ir trosais. Valdymo sistema paslėpta liemens viduje. Iš pradžių kilis buvo mažesnio ploto; jis perdirbtas po pirmojo skridimo, plotą padidinus daugiau kaip dvigubai.
DOBI-II variklis - Benz Bz.IV 200 AG, 1916 m. konstrukcijos, didelėmis serijomis gamintas Manheime (Vokietijoje) ir 1917-18 metais plačiai naudotas Vokietijos karinėje aviacijoje. Nemažą jų atsargą (daugiau kaip 60 vnt.) turėjo ir Lietuvos karo aviacija. Tai buvo šešių cilindrų vandeniu aušinamas 18,8 I darbinio tūrio benzininis vidaus degimo variklis. DOBI-II netiko Benz Bz.IV aušinimo sistema, todėl J. Dobkevičius suprojektavo ir Centrinėse kariuomenės dirbtuvėse pagamino naują, sudarytą iš trijų radiatorių: centrinis korinis buvo montuojamas liemens „nosyje" prieš pirmąjį cilindrą ir paslėptas po aliuminine variklio sekcijos danga - oro srautas jį aušino pro reguliuojamas žaliuzes, du briauniniai buvo montuojami abipus liemens, po sparnų priekinėmis briaunomis (maždaug 0,9 m ilgio, 0,3 m pločio ir 0,05 m storio).
Medinis dvimentis 2,9 m skersmens propeleris pagamintas Karo aviacijos dirbtuvėse. Kaip ir visi Dobkevičiaus lėktuvų propeleriai - 3 m žingsnio.
DOBI-II prietaisų lentoje buvo alyvos manometras, tachometras „Deuta", radiatoriaus termometras, anemotachometras (greičio rodyklė), užvedimo magnetas, darbinių magnetų jungiklis, benzino tekėjimo iš bakų į karbiuratorių čiaupas.
Lėktuvo ginkluotė nebuvo numatyta, nors 1923 m. lapkričio 12 d. slaptame raporte Krašto apsaugos ministerijai gen. Itn. J. Kraucevičius pranešė, kad po nedidelių konstrukcinių papildymų (kulkosvaidžiams ir fotografinei įrangai) DOBI-II tinka tolimajai žvalgybai, ir kad konstruktorius žadėjo artimiausiu laiku reikalingus brėžinius pristatyti. Iki eksploatacijos pabaigos ginkluotė ir fotografijos įranga lėktuve nebuvo sumontuota.
Pagrindiniai konstrukciniai trūkumai buvo susiję su prastu matomumu iš piloto kabinos ir trumpu liemeniu bei mažu uodegos vairų pečiu. Dėl pastarųjų dvejų priežasčių lėktuvo stabilumas buvo mažesnis; dėl to su DOBI-II J. Dobkevičius niekuomet nedarė jokių aukštojo pilotažo figūrų. Nors lėktuvas buvo labai greitas, tačiau kitos jo savybės - nepatenkinamos lakūno ir žvalgo darbo sąlygos nulėmė, kad po keleto tūpimo avarijų DOBI-II prarado karo lėktuvo įvaizdį, ir Aviacija serijinės jo gamybos idėjos atsisakė.
Dažymo schema
DOBI-II buvo nulakuotas geltonu laku, o 1924 m., ruošiantis skristi į Prahą, ant posūkio vairo abiejų pusių bei sparnų galų apačios ir viršaus buvo nupiešti balti Vyčio kryžiai, apvedžioti juoda juostele. Skersvairiai, aukščio ir posūkio vairai, važiuoklės ratų stipinai buvo dengti geltonos spalvos drobe, o plieniniai sparnų ir važiuoklės spyriai nudažyti geltonais dažais. Propeleris buvo nudažytas žaliais dažais. Bespalviu laku dažyta aliuminio skarda dengti amortizatoriai, pusašių tvirtinimo bokštelis liemens apačioje, propelerio aptakas, tarpas tarp propelerio ir liemens pirmojo rėmo, variklio gaubtas ir tarpusparnis iki piloto sėdynės.
Eksploatacijos istorija
Pirmąjį bandomąjį skridimą su DOBI-II J.Dobkevičius atliko 1923 m. spalio 20 d. Nustačius nepakankamą krypties pastovumą buvo padidintas kilio plotas.
Spalio 22 d. lėktuvui priimti ir didžiausiam skridimo greičiui 100 m aukštyje nustatyti sudaryta komisija, kurią sudarė karo lakūnai: vyr. Itn. A. Gustaitis, vyr. Itn. E. Kraucevičius ir virš. J. Mikėnas. Bandymus stebėjo ir prezidentas Aleksandras Stulginskis, Krašto apsaugos ministras majoras Balys Sližys, Kariuomenės vadas generolas Silvestras Žukauskas, Čekoslovakijos pasiuntinybės atstovas, J. Dobkevičiaus artimieji. Tačiau tą dieną didžiausio greičio nepavyko nustatyti, nes variklis neišvystė maksimalaus galingumo. Spalio 24 d. komisija nustatė didžiausią DOBI-II greitį -248 km/h, kilimo su 50 kg balastu į 2 km aukštį laiką - 12 min, mažiausią greitį - 90 km/h.
DOBI-II tapo greičiausiu lėktuvu Lietuvos karo aviacijoje ir žymiai greitesniu už greičiausią bei naujausią naikintuvą Martinsyde F-4 Buzzard su 300 AG varikliu. 1923 m. DOBI-II tapo greičauisiu pasaulyje dvivieičiu lėktuvu su 200 AG varikliu. Netrukus J. Dobkevičius pakilo į 9 km aukštį, 7 km aukštį pasiekdamas per 31 minutę. Tuo metu turimi Lietuvos karo aviacijos lėktuvai nepakildavo aukščiau 6 km.
Be papildomų kuro bakų ir optimaliu 190 km/val. greičiu DOBI-II galėjo nuskristi apie 1000 km. Šiam rodikliui patikrinti 1924 m. rugsėjo mėn. J. Dobkevičius planavo skrydį į Prahą.
Užsienio spaudoje DOBI-II buvo įvertintas labai teigiamai, tiek kaip naikintuvas, tiek kaip turistinis lėktuvas.
Avarija ir eksploatacijos pabaiga
1924 m. rugsėjo 30 d. J. Dobkevičius su mechaniku J. Mikėnu iš Kauno pakilo skrydžiui į Prahą, bet riedant tarpinio sustojimo Karaliaučiaus aerodromo pieva, dėl riboto matomumo į priekį iš lakūno kabinos, lėktuvas įvažaivo į griovį ir buvo apgadintas.
1924 m. spalio 11 d. J. Dobkevičius suremontuotą DOBI-II parskraidino į Kauną.
Paskutinis DOBI-II skrydis įvyko 1924 m. lapkričio 5 d., kuomet J. Dobkevičius pirmą kartą leido skristi su DOBI-II kitam lakūnui - J. Mikėnui. Tūpimo metu J. Mikėnas dėl prasto matomumo per aukštai išlygino lėktuvą, per stipriai atsitrenkė į žemę, sulaužė važiuoklę ir apsivertė. Gerokai aplaužytą lėktuvą buvo nuspręsta neberemontuoti.
Taino Podjeziornė
Taino Podjeziornė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Barglavo valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į pietryčius nuo Barglavo, 17 km į pietvakarius nuo Augustavo ir 70 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Aleksandras Galkinas
Biografija
1958 m. baigė Uljanovsko tankų mokyklą. Tarnybą pradėjo būrio vadu, vėliau tarnavo kuopos vado pavaduotoju, pulko artilerijos viršininko padėjėju, 8-osios gvardijos armijos (tarybinės kariuomenės grupė Vokietijoje) ginkluotės viršininku, Odesos karinės apygardos ginkluotės viršininku.
1968 m. baigė R. Malinovskio vardo Karinę šarvuočių ir tankų akademiją, 1979 m. – Generalinio štabo karinę akademiją.
1985–1987 m. tarnavo Tolimųjų Rytų karinės apygardos kariuomenės vado pavaduotoju. .
Nuo 1987 kovo 26 d. iki 1996 m. lapkričio 20 d. – TSRS Gynybos ministerijos Vyriausiosios automobilių, šarvuočių ir tankų valdybos viršininko pavaduotojas, vėliau – viršininkas. Buvo šarvuočių ir tankų technikos kūrimo krypčių, kovinio naudojimo ir eksploatavimo specialistas. Šarvuočių ir tankų technikos kūrimo organizatorius, vadovavo šios technikos kūrimui ir kariuomenės aprūpinimui ja. Mokslinių darbų ir išradimų šarvuočių ir tankų technikos techninio aprūpinimo, eksploatacijos ir kovinio panaudojimo srityje autorius.
1993 m. tapo Rusijos raketinių ir artilerijos mokslų akademijos (РАРАН) nariu korespondentu.
1998–1999 m. – valstybinės kompanijos „Rosvooruženije“ (Росвооружение) generalinio direktoriaus patarėjas. .
1998–1999 m. – Rusijos dūmos deputatas, frakcijos „Наш дом – Россия“ ('Mūsų namai – Rusija') narys. .
Mirė 2002 m. vasario 5 d. nuo vėžio. Palaidotas Trojekurovo kapinėse.
Kruopiškis
Kruopiškis – viensėdis Utenos rajono savivaldybėje, 4 km nuo Sudeikių.
Veršvų kapinės
Kapinėse palaidoti
Į šias kapines apie 1960 m. buvo perkelta dalis kunigų palaikų iš likviduojamų miesto senųjų kapinių Vytauto prospekte. Kapus žymi keliolika vienoje linijoje stovinčių originalių akmeninių antkapių.
Adansonia madagascariensis
Adansonia madagascariensis  – magnolijūnų (Magnoliophyta) skyriaus, bombakmedinių (Bombacaceae) šeimos, baobabų (Adansonia) genties lapus metantis medis.
Paplitimas ir augavietės
Skirtingai nei Adansonia za, ši rūšis auga ne tik sausose, bet ir šlapiose salos vietovėse.
Matmenys
Užauga 5-25 m aukščio.
Pavadinimas
Lotyniško rūšies pavadinimo autorius – autorius Henri Ernest Baillon, gyvenęs 1827–1895 metais.
Aidas (JAV)
Aidas – JAV lietuvių darbininkų laikraštis, ėjęs 1923–1930 m.
Istorija
Leido Amerikos darbininkų apšvietos draugija. Iki 1928 m. ėjo Klyvlende, 1928–1930 m. – Detroite.
Redagavo J. Baltrušaitis (1923–1927 m.), L. Urbonas (1927–1930 m.)
DirectX
DirectX – API rinkinys, skirtas multimedijos užduočių tvarkymui, ypač tų žaidimų kūrimui, kurie vėliau bus žaidžiami naudojant Microsoft produktus tokius kaip Windows, Xbox ir Xbox 360.
Nors DirectX yra bibliotekų kolekcija skirta žaidimų programavimui Microsoft Windows operacinei sistemai, tačiau ji yra naudojama ne tik žaidimams, bet ir nemažoje dalyje vaizdą bei garsą apdorojančių bei išvedančių programų, o ateityje (kartu su Windows Vista) operacine sistema DirectX turėtų tapti ir pagrindiniu operacinės sistemos grafinės informacijos atvaizdavimo varikliu (taigi, visos naujos programos, skirtos Microsoft Windows operacinių sistemų šeimai, ją naudos).
DirectX yra platinamas dviem programų paketais: Runtime (skirtu naudotojams), bei SDK (skirtu programuotojams). SDK galima nemokamai atsiųsti iš Microsoft svetainės. Runtime yra visose naujesnėse Microsoft Windows versijose pridedamas kartu su operacine sistema, o senesnėms šios operacinės sistemos versijoms galima šį paketą atsiųsti. Taip pat įmanoma jį atnaujinti, tačiau yra gana sudėtinga, jei norima grįžti prie senesnės versijos. Tačiau tai yra daroma gana retai, nes naujesnės versijos visiškai palaiko suderinamumą su senesnėmis. Todėl jei programa yra parašyta taip, kad ji naudoja DirectX 5 versiją, tai ji turėtų puikiai veikti ir su DirectX 9a, tačiau neatvirkščiai.
DirectX Bibliotekos
DirectX susideda iš keleto skirtingų su COM suderinamų komponentų:
Išleidimų istorija
2005 metais, vėliau 2006 m. pradžioje Microsoft išleido DirectX, kuris yra paruoštas veikti kartu su Microsoft. NET 2.0 Framework paketu. Tačiau kol kas šis paketas yra dar negalutinės versijos.
Pastaba žaidimų mėgėjams: Windows 7 yra nauja „DirectX“ versija, kuri, neskaitant pritrenkiamo trimačio vaizdo ir stulbinamų garso efektų, yra daugelyje šiandieninių žaidimų.
„DirectX 11“ yra daugybė patobulinimų. Ji sukurta taip, kad būtų efektyvesnė, tiktų šiuolaikiniams kelių branduolių procesoriams ir palaikytų modernių atspalvių ir raštų (pavyzdžiui, mozaikos) techniką. Dėl to tampa sklandesnė trimatė animacija ir natūralesnė grafika su daugiau atspalvių, nei iki šiol.
Gojanija
Gojanija (portug. Goiânia) – miestas Brazilijos vidurio vakaruose; Gojaso valstijos sostinė. 1,17 mln. gyventojų (2005). Apylinkėse teka keletas upių, iš kurių didžiausia – Meia Ponte. Su sostine miestą jungia automagistralė, yra oro uostas. Išvystyta drabužių, telekomunikacijų, maisto, baldų pramonė, kalnakasyba. Apylinkėse intensyvi žemdirbystė. Yra zoologijos sodas (nuo 1946 m.), Cobra Veiga gyvačių tyrimo centras. Muziejai: antropologijos, šiuolaikinio meno, ornitologijos ir kt. Du universitetai.
Istorija
Kaip ir Brazilijos miestas ir Belo Horizontė, Gojanija yra planuotas miestas. Jis įkurtas 1933 m. spalio 24 d. Pirmiesiems pastatams (architektas – Atílio Correia Lima) būdingas dekoratyvinio meno stilius, vėliau imti statyti įvairaus stiliaus pastatai, turintys aukštą architektūrinę vertę.
FK Ljuboten Tetovo
Tetovo „Ljuboten“ – Makedonijos futbolo klubas iš Tetovo. Seniausias futbolo klubas šalyje, priklausantis „Club of Pioneers“ organizacijai.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1919 m. Susikūrus nepriklausomai Makedonijos valstybei, rungtyniavo šalies futbolo čempionatuose.
Kitados rungtyniavo aukščiausioje šalies futbolo lygoje. 1993–1994 m. buvo penkti, o vėlesniais metais iškrito į Trečią lygą.
Kurį laiką rungtyniavo ketvirtoje pakopoje. Pastaruoju metu vyrų komanda išformuota. Klubas turi tik moterų ekipą.
Eglė Griciuvienė
Eglė Lukėnaitė-Griciuvienė (g. 1951 m. rugsėjo 2 d. Kaune – 2021 m. rugsėjo mėn. ) – Lietuvos archeologė, muziejininkė.
Biografija
Baigusi Kauno Salomėjos Neries vidurinę mokyklą, 1969 m. įstojo į Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą. 1974 m. baigė istorijos specialybės studijas, Lietuvos istorijos (archeologijos) specializaciją. Diplominio darbo tema „Narvos kultūros gyvenvietės Šventojoje“.
Nuo 1974 m. dirba Lietuvos nacionalinio muziejaus Archeologijos skyriuje.
Lietuvos archeologijos draugijos narė.
Veikla
Su kolegomis parengė Lietuvos nacionalinio muziejaus parodas ir ekspozicijas „Tesori di Lituania“ (1989 m. Pavija, Italija), „Baltiško ornamento beieškant“ (1991 m. Lietuvos nacionalinis muziejus; 1992 m. Šiauliai), „B. ir A. Tautavičių archeologiniai tyrinėjimai 1950–1991 m.“ (1991 m.), „Archäologische Schätze aus Litauen“ (1992 m. Duisburgas; 1993 m. Regensburgas, Vokietija), „Stroźytności Litwy“ (1994 m. Varšuva, Lenkija), „Žiemgaliai“(kartu su Latvijos istorijos muziejumi; 2003 m. Ryga; 2005 m. Lietuvos nacionalinis muziejus), „Sėliai“ (kartu su Latvijos istorijos muziejumi; 2005 m., Ryga), „Lietuvos proistorė“ (2000 m.), „Senienų muziejaus archeologinė ekspozicija“ (2004 m.), „Kuršiai – Baltijos vikingai“ (2008 m.). Nuo 1965 m. dalyvauja archeologinėse ekspedicijose, tyrinėjo Varėnos rajono, Nidos ir Šventosios akmens amžiaus gyvenvietes (tyrimų vadovė Rimutė Rimantienė), Varnupių piliakalnį (vadovas Pranas Kulikauskas), Laičių senkapį, Kretuonių pilkapius (vadovė Elena Butėnienė), Visagino pilkapius (vadovė Bronė Tautavičienė), Daktariškės, Duonkalnio, Janapolės, Šarnelės akmens amžiaus gyvenvietes ir Duonkalnio kapinyną (vadovas Adomas Butrimas), Dusios, Gluobių, Kubilėlių, Zapsės akmens amžiaus gyvenvietes (vadovas Vygandas Juodagalvis), Dumblynės senovės gyvenvietę ir Pašekščių pilkapius (vadovas Gytis Grižas), Aboros ir Zvidzės gyvenvietes (Latvija), Ukrainos archeologijos paminklus.
Senegalo istorija
Senegalo istorija – Senegalo teritorijoje nuo seno egzistavusių valstybių ir tautų istorija. Jos kultūrinis centras yra Senegalo upės slėnis. Ji skirstoma į kelis laikotarpius – priešistorinė era, prieškolonizacinė era, kolonizacija, nepriklausomybė.
Ikikolonijinė istorija
Ikikolonijiniais laikais Senegalo teritorija priklausė didesniam istoriniam regionui, vadinamam Senegambija. Pagal archeologinių kasinėjimų duomenis Senegalas buvo apgyventas priešistoriniais laikais. Apie 500 m. į dabartinio Senegalo teritoriją iš šiaurės rytų atsikėlė volofai ir sererai.
Seniausia žinoma vietos valstybė buvo Tekrūras, kilusi iš Senegalo žemupio, ir nuo IX a. klestėjusi drauge su Vagadu (Ganos) imperija vakaruose. Šios valstybės gyventojai buvo berberai ir fulbiai. Tekrūras nuolat kovojo su kaimyne Vagadu. Skirtingai nei soninkiai, jos gyventojai XI a. priėmė islamą. 95 % Senegalo gyventojų šiandien yra musulmonai. thumb|left|Malio imperijos teritorija 1074 m. Tekrūras susivienijo su Almoravidais šiaurėje ir nugalėjo Vagadu imperiją. Tačiau netrukus jų sukurta didžiulė valstybė, apėmusi dabartinio Senegalo ir Malio teritorijas, ėmė byrėti. Nuo XIII a. II pusės šioje teritorijoje įsigalėjo mandinkų Malio imperija, kurie valdė Senegalo teritoriją kaip Tekrūro, Džolofo, Kaabu provincijas. Šios provincijos skatino vietos tautų konsolidaciją.
XIV a. viduryje šiaurės vakarų Seengale iškilo volofų tautos įkurta Džolofo valstybė, kurios valdovai tituluoti burba. Jos sostinė buvo Linguere. Valstybę sudarė šeši pagrindiniai valstybiniai dariniai: pats Džolofas, neturėjęs priėjimo prie jūros, ir penkios vasalinės sritys, kontroliavusios pajūrį: Vaalo, Kajoras, Baolis, Sinė ir Salumas. Dvi pastarosios sritys buvo gyvenamos senarų tautos. XVI a. stiprėjančios pajūrio vasalinės sritys pamažu atsiskyrė nuo Džolofo.
XVI a. byrant Malio imperijai fulbiai vietoj senojo Tekrūro taip pat įkūrė karalystę Denankę, kuri tapo viena stipriausių agresijų tuometinėje Senegambijoje. Denankė plėtė teritorijas į pietus, skatindama fulbių migracijas.
Pietiniame Senegale ir Gambijoje tuo metu konsolidavosi Kaabu valstybė.
XVIII a. Prasidėjus Fulbių džihadui, Senegalo šiaurėje iškilo Futa Toro karalystė.
Kolonizacija
Pagrindinis straipsnis: Prancūzijos Vakarų Afrika thumb|1707 m. žemėlapis
Nuo XV a. Portugalija, Nyderlandai ir Anglija konkuravo dėl prekybos regione. 1677 m. Prancūzija įgijo Gorė salą šalia šiuolaikinio Dakaro, kuri tapo prekybos vergais tašku. 1758 m., vykstant Septynmečiui karui anglai užėmė prancūzų gyvenvietę, tačiau vėliau ji buvo grąžinta prancūzams.
Tiktai XIX a. šešatajame dešimtmetyje prancūzai, valdant gubernatoriui Louis Faidherbe, ėmė plėsti savo įtaką į žemyną. Prancūzams priklausė siauras pajūrio ruožas, kuriame pradėtas tiesti geležinkelis, jungiantis Sen Lui ir Dakarą. Vietinių tautų valstybės, tokios kaip Kajoras, Salumas pradėjo pasipriešinimo kovą prieš šio geležinkelio tiesimą, kas sukėlė karus su prancūzais. Jie pasibaigė volofų, senarų ir fulbių valstybių pralaimėjimu ir iki 1890 m. prancūzai užėmė dideles teritorijas aplink savo valdas.
Nepriklausomybė
thumb|Malio Federacija 1959 m. sausį Senegalas ir Prancūzijos Sudanas susivienijo į Malio Federaciją, kuri tapo nepriklausoma 1960 m. birželio 20-ąją su Prancūzija pasirašius nepriklausomybės ir valdžios perdavimo sutartį. Dėl vidaus politinių nesutarimų federacija suiro 1960 m. rugpjūčio 20-ąją. Senegalas ir Sudanas (pervadintas į Malio Respubliką), paskelbė nepriklausomybes. Leopoldas Sedaras Sengoras, tarptautiniu mastu žinomas poetas, politikas ir valstybės veikėjas, 1960 m. rugpjūtį buvo išrinktas pirmuoju Senegalo prezidentu.
Po Malio Federacijos žlugimo prezidentas Sengoras ir premjeras Mamadou Dia dirbo kartu šalies labui, bet jų konkurencija stiprėjo. 1962 m. gruodį premjeras Dia bandė įvykdyti perversmą, kuris buvo nuslopintas be kraujo praliejimo, Dia buvo suimtas ir įkalintas iki 1974 m. Senegalas priėmė naują konstituciją, kuri sustiprino prezidento valdžią. 1980 m. prezidentas Sengoras pasitraukė iš politikos ir perdavė valdžią savo patikėtiniui Abdou Diouf.
Nuo 1980 m
thumb|Senegambija: Senegalas (žydrai), Gambija (raudonai) 1982 m. vasario 1-ąją Senegalas su Gambija sudarė Senegambijos konfederaciją, tačiau numatyta dviejų šalių integracija neįvyko ir sąjunga iširo 1989 m. Nepaisant taikos derybų, separatistų grupuotė Kazamanse sporadiškai kovoja su vyriausybės pajėgomis nuo 1982 m.
Abdou Diouf buvo prezidentas 1981–2000 m., laimėjęs keturis rinkimus iš eilės. Jis skatino dydesnį politinį dalyvavimą, sumažino vyriausybinį kyšimąsi į ekonomiką, gerino Senegalo diplomatinius santykius, ypač su kitomis besivystančiomis šalimis. Vidaus politiką temdė gatvės smurto protrūkiai, įtampa prie valstybės sienų, separatistų smurtas pietų Kazamanse. Nepaisant to, Senegale sustiprėjo demokratija ir žmogaus teises Diouf valdymo metu.
Per 2000 m. laisvus ir teisingus prezidento rinkimus opozicijos atstovas Abdoulaye Wade nugalėjo Diouf. Senegale įvyko antras taikus valdžios perėjimas. 2004 m. gruodžio 30-ąją prezidentas Abdoulaye Wade paskelbė, kad pasirašys taikos sutartį su dviem separatistų frakcijomis Kazamanse. Tai užbaigė ilgiausią pilietinį konfliktą Vakarų Afrikoje. 2006 m. pabaigoje vyriausybė ir separatistai vis dar laikėsi taikos sutarties. Sugrįžus taikai pabėgėliai pradėjo sugrįžti namo iš kaimyninės Bisau Gvinėjos. Tačiau, 2007 m.pradžioje, pabėgėliai pradėjo bėgti vėl, nes išsigando konflikto atsinaujinimo.
2012 m. prezidento rinkimuose Macky Sall nugalėjo Abdoulaye Wade. Jis buvo perrinktas 2019 m.
DirectShow
DirectShow (DS) – Microsoft sukurta programavimo sąsaja (SDK), skirta darbui su daugialypės terpės failais. Paketas yra paremtas COM (Component Object Model) technologija, gali būti naudojamas įvairiose Misrocoft programavimo kalbose. Palaiko pagrindinius failų formatus bei suteikia galimybę išplėsti formatų ratą pasinaudojant įvairiais filtrais, todėl gana dažnai yra naudojamas Microsoft Windows šeimos operacinėse sistemose.
Istorija
ActiveMovie, kodiniu pavadinimu Quartz, yra DirectShow pagrindas, kuris buvo pradėtas kurti dar tada kai Windows 3.x buvo viena iš populiariausių operacinių sistemų. Paketą kurti pradėjo Geraint Davies kaip atsaką į Apple QuickTime garso bei vaizdo duomenų apdorojimo paketą. ActiveMovie pirmą kartą išleistas kaip priedas, skirtas Windows 95 operacinei sistemai. Tuo metu šį paketą buvo galima naudoti tik kaip Microsoft Internet Explorer naršyklės priedą. Buvo galima groti įvairius vaizdo bei garso failus. Vėliau, kartu su DirectX 5 versija ActiveMovie paketas buvo pervadintas DirectShow ir tapo DirectMedia SDK dalimi. Septintoje DirectX versijoje DirectShow buvo pridėtas į DirectX platinamąjį paketą. 2005 m. balandžio mėnesį DirectShow buvo perkeltas iš DirectX SDK paketo į Microsoft Platform SDK, tačiau vis tiek DirectX yra naudojamas išvesti apdorotą DirectShow informaciją (DirectX 7 versijoj naudojamas DirectDraw bei GDI bibliotekos, o DirectX 9 jau tik Direct3D biblioteka).
Veikimas
Kai yra liepiama nuskaityti kokia nuoroda ar failas, DirectShow apdoroja šią nuorodą pagal tam tikrą grafą, kuris susideda iš įvairiausių duomenų apdorojimų filtrų (pvz., failo nuskaitymo). Filtrai gali būti tiek ir kitų sukurti, tiek ir savo rankomis parašyti. Grafus galima kurti tiek programiškai, tiek ir su Microsoft sukurta programa Graph Edit. Pastaruoju atveju programuotojui tereikės užkrauti sukurtą grafą iš grafo failo į savąjį DirectShow objektą. Duomenų išvedimas, kaip ir nuskaitymas turi būti nurodytas grafe. Grafo apdorojimo metu Windows operacinės sistemos registre yra ieškoma nurodytų filtrų įrašų, kurie yra vėliau sujungiami į tam tikrą seką, nurodytą grafe. Po to filtrai apdoroja informaciją tokia seka, kokia yra filtrų seka. Informacija yra pateikiama vartotojui, jei vartotojas pageidauja, jis gali atlikti įvairias operacijas susijusiąs su duomenų apdorojimu (pvz., gali sustabdyti filmuko rodymą arba pradėti jį rodyti vėl). Deja, yra labai sudėtinga modifikuoti jau vykdomą grafą, todėl dažniausiai yra sustabdomas grafas ir sukuriamas visiškai naujas grafas.
Nors DirectShow yra gana lengva groti kokį nors failą, bet jei reikia daryti kokius nors labiau valdomus dalykus (pvz., gauti žinutes iš filmuko lango arba sukurti nuosavą filtrą), tenka pasukti galvą kaip tai padaryti. Būtent todėl DirectShow yra gana gerai žinomas programuotojų kaip viena iš sudėtingiausių Microsoft bibliotekų. Sudėtingumas pasireiškia tuo, kad yra gana sudėtinga grafe teisingai išdėstyti daugybę sudėtingų filtrų bei tuo, kad DirectShow nors ir naudoja COM technologiją, tačiau nevisiškai suderinama su jos standartais. Šie COM „taisyklių laužymai“ yra dokumentuoti paketo dokumentacijoje.
Sliema Wanderers FC
Istorija
1939 m. prisijungė Sliema Rangers klubą.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo Challenge League (II) ir tapo nugalėtojais. Po sezono buvo perkelti į stipriausią šalies lygą.
Vokietijos futbolo varžybos 2003–2004 m.
Vokietijos futbolo varžybos 2003–2004 m.
Vidjaradža
Vidjaradža ( Vidyarāja 'išminties karalius') – budizmo mitologijos sąvoka, viena budistinių dievybių hierarchinių grupių, esanti žemiau nei bodhisatvos ir aukščiau nei devai.
Reikšmė ir ikonografija
Ši kategorija atsirado iš ezoterinės (Vadžrajanos) Dharmačakros doktrinos, kuri pripažino tris rato apsisukimus. Šie apsisukimai davė pradžią trims budizmo dievybių kategorijoms: Tathagata reiškia grynąsias sąvokas, Bodhisatva moko per atjautą, o Vidjaradžos remiasi įsakymais, skleidžia dharmą per baimę.
Dėl to ikonografijoje vidjaradžos vaizduojamos dažniausiai nuožmios, turinčios daugybę veidų, rankų, kojų. Jos laiko ginklus, neretai vaizduojamos apsuptos bauginančių žvėrių, gyvačių, ugnies.
Sąrašas
Dalis vidjaradžų funkcionuoja kaip Tathagatų sargai ir lydi penkis Dhjanibudas. Tai – vadinamieji penki vidjaradžos, kiekvienas atitinkantis tam tikrą pasaulio šalį ir tam tikrą Dhjanibudą. Tai yra: Akala, Trilokavidžaja, Kundali, Jamantaka ir Vadžrajakša.
Be jų svarbios vidjaradžos yra Ragaradža, Mahamajuri, Hajagryvas, Ucčusma ir kitos.
Tibeto budizme vidjaradžos (arba Išminties sergėtojai) kartu su Pasaulio sergėtojais sudaro dharmapalų grupę.
Karo aviacija
thumb|[[JAV strateginis bombonešis B-52F, metantis bombas.]] thumb|Sąjungininkų [[desantas per operaciją Market-Garden 1944 m.]] Karo aviacija – aviacija (skraidymas sunkesniais už orą aparatais, patys aparatai ir su jais susijusi veikla), naudojama kariniais tikslais.
Paprastai didžioji dalis karo aviacijos sutelkiama į karines oro pajėgas, bet dažnai savo aviaciją turi ir sausumos kariuomenė bei karo laivynas.
Karo aviacijos klasifikacija
Karo aviacija skirstoma keliais būdais.
Pagal funkcijas:
Pagal orlaivių tipą:
Pagal priklausomybę:
Pagal veikimo nuotolį ir vaidmenį karo veiksmuose:
Pagal bazavimosi vietą (laivyno aviacija): Laivų aviacija ir denio aviacija kartu neretai dar vadinama denio aviacija.
Istorija
Pirmieji karo tikslais panaudoti orlaiviai buvo oro balionai: 1794 m. Fleurus mūšyje prancūzai sėkmingai panaudojo stebėjimo balioną „l’Entreprenant“ Austrijos dalinių veiksmams sekti. Lengvesnius už orą orlaivius plačiau imta naudoti kare XIX a. Jie reguliariai buvo taikomi JAV pilietiniame kare. Lengvesnė už orą karo aviacija išliko iki pat Antrojo pasaulinio karo, bet ilgainiui ją išstūmė tobulėjantys sunkesni už orą orlaiviai.
thumb|Brolių Raitų 1908 m. „Wright Model A Military Flyer“ lėktuvas, vežimu vežamas į Fort Majerio bazę, [[Virdžinija|Virdžinijos valstijoje, JAV.]]
Sunkesni už orą orlaiviai gana anksti buvo pripažinti tinkami naudoti karo tikslais. 1909 m. JAV armijos komunikacijos skyrius įsigijo brolių Raitų sukonstruotą „Wright Model A“, o 1911 m. italai Italijos-Turkijos kare panaudojo įvairius orlaivius žvalgybos, fotožvalgybos ir bombardavimo tikslais. Pirmajame pasauliniame kare jai teko ir kitokie vaidmenys, kaip antai priešo naikinimas, bombardavimas ir t. t. Antrajame pasauliniame kare aviacijos technologijos buvo vystomos dar sparčiau, lėktuvus imta naudoti vis įvairesniais tikslais. Orlaivių reikšmė labai išaugo, jie dažnai nulemdavo karo veiksmų baigtį ar apskritai atlikdavo juose pagrindinį vaidmenį, kaip antai Mūšyje dėl Britanijos arba puolant Perl Harborą. Antrajame pasauliniame kare lemtingą vaidmenį atliko lėktuvnešių aviacija: didžiosios valstybės suprato, kad lėktuvnešiai yra žymiai pavojingesnis ginklas nei šarvuotlaiviai, todėl daug išteklių imta skirti naujų lėktuvnešių statybai ir priešo lėktuvnešių naikinimui. Antrojo pasaulinio karo metų išradimai ir pasiekimai aviacijos srityje – reaktyvinis variklis, radaras, ankstyvosios raketos, kompiuteriai, strateginis bombardavimas – tebenaudojami ir tobulinami iki šių dienų.
Po Antrojo pasaulinio karo aviacijos raidą skatino ne visuotiniai kariniai konfliktai, o Šaltojo karo metais tarp didžiųjų pasaulio valstybių tvyrojusi įtampa. Sraigtasparniai, kuriuos imta naudoti Antrojo pasaulinio karo pabaigoje, galiausiai tapo nepamainoma karo aviacijos dalimi. Poreikis aplenkti galimą priešininką nulėmė tai, kad Tarybų Sąjungoje, JAV ir kitose valstybėse buvo sparčiai plėtojamos ir taikomos naujos technologijos bei orlaivių konstrukcijos. Nauja karo aviacija buvo išbandyta įvairiuose konfliktuose, kaip antai Korėjos ir Vietnamo karuose. Nuo XX a. 9-ojo dešimtmečio iki šių dienų aviacijoje sparčiai vystomos elektronikos technologijos, nematomumo technologija, taip pat puolimo ir gynybos sistemos. Šiandien valstybės karinės oro pajėgos dažnai yra pirmoji gynybos ir puolimo linija. Daugelyje pastarojo meto konfliktų, kaip antai Persijos įlankos kare, karo aviacijos pajėgos (arba jų stoka) nulėmė karo baigtį.
Fotokvėpavimas
Fotokvėpavimas – tai augalų metabolizmo procesas, kurio metu RuBP (ribuliozės-1,5-bisfosfatas) prisijungia deguonį dėl RuBisCO fermento, vietoj to, kad prisijungtų anglies dioksidą esant normaliai fotosintezei. Tai yra pradinis Kalvino ciklo etapas. Šis procesas mažina fotosintezės efektyvumą C3 augaluose.
Vulka Karvovska
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Solomonas Atamukas
Solomonas Atamukas (1918 m. sausio 31 d. Kijevas – 2014 m. gruodžio 19 d.) – istorikas, Lietuvos žydų bendruomenės veikėjas.
Biografija
1936–1940 m. už antivalstybinę veiklą kalintas. 1937 m. įstojo į LKP. Per 1940–1941 m. sovietinę okupaciją bolševikų partinis veikėjas Kaune. 1942–1943 m. Raudonosios armijos 16-osios lietuviškosios divizijos politinis, po demobilizacijos partinis darbuotojas. 1954 m. Maskvoje baigė Neakivaizdinę aukštąją partinę mokyklą prie TSKP CK. 1953–1975 m. dėstė Vilniaus aukštojoje partinėje mokykloje, 1965–1974 m. katedros vedėjas. 1977–1990 m. dirbo Istorijos institute. 1988 m. vienas Lietuvos žydų kultūros draugijos steigėjų.
Nuo 1990 m. gyveno Izraelyje.
Parašė oficialiąja sovietine ideologija paremtų knygų iš LTSR ir LKP istorijos.
Komorų vyrų futbolo rinktinė
Komorų vyrų futbolo rinktinė – Komorams atstovaujanti nacionalinė futbolo komanda, kurią kontroliuoja Komorų futbolo federacija (Fédération Comorienne de Football). Rinktinė nedalyvavo nė vieno pasaulio čempionate, bet 2022 m. debiutavo Afrikos Tautų taurėje.
Istorija
Komanda sukurta 1979 metais, bet tik 2003 m. tapo CAF nare, o 2005 metais – FIFA nare.
Komorų vyrų futbolo rinktinė debiutavo 1979 m. Indijos vandenyno salų žaidynėse ir be šio turnyro niekur nerungtyniavo iki pat 2006 m., kai sudalyvavo 2009 m. Arabų taurės atrankoje. 2007 m. debiutavo atrankoje į pasaulio čempionatą ir Afrikos Tautų taurę.
Émile Friant
thumb|250px|Emilis Frianas Émile Friant (1863 m. balandžio 16 d. – 1932 m. rugsėjo 6 d.) – Prancūzijos tapytojas. E. Friano paveikslai buvo eksponuojami Paryžiaus dailės renginiuose. Nutapė portretų, natiurmortų ir peizažų. Frijantas buvo Prancūzijos instituto narys ir buvo Prancūzijos Garbės legiono kavalierius.
Komorų vyrų futbolo rinktinė
Istorija
Gana ilgą laiką Komorai buvo viena silpniausių Afrikos rinktinių, bet 2018 m. sugebėjo įveikti pirmą atrankos etapą (nugalėjo Lesotą, o 2021 (2022 m.) prasimušė į Afrikos Tautų taurę. Joje Komorų futbolininkai nugalėjo Ganos rinktinę ir pateko į aštuntfinalį, kur susidūrė su šeimininkais, Kamerūno futbolininkais. Nepaisant to, kad dėl KOVID-19 ir traumų neteko daug žaidėjų (vartininku teko žaisti gynėjui), rungtynių pradžioje vienas iš žaidėjų buvo išvarytas, Komorų žaidėjai smarkiai pasipriešino ryškiems favoritams ir nusileido rezultatu 1:2.
Dalyvavimas pasaulio čempionatuose
1978–2006 –
Stipinkaulis
Stipinkaulis  – viršutinių galūnių kaulas, priskiriamas ilgųjų kaulų grupei. Į alkūnkaulio vidinę pusę yra atkreiptas stipinkaulio kūno aštrusis kraštas. Proksimalinis (artimesnis) galas baigiasi stipinkaulio galva, kuri yra taisyklingos ritinio formos. Galvos gale yra sąnarinė duobutė. Distalinis, arba tolimasis, galas yra labai praplatėjęs ir stambus. Jo apačioje yra ovalo formos riešinis sąnarinis paviršius, o vidiniame krašte – alkūninė įlanka.
Kaulo dalys ir funkcijos
Stipinkaulio kūnas (corpus radii), kaip ir alkūnkaulio, yra tuščiavidurės prizmės pavidalo. Jis turi priekinį paviršių (facies anterior), užpakalinį paviršių (facies posterior) ir šoninį paviršių (facies lateralis). Taigi tik pastaruoju paviršiumi stipinkaulio kūnas skiriasi nuo alkūnkaulio. Stipinkaulio kūno kraštai vadinami taip pat kaip ir alkūnkaulio: priekinis kraštas (margo anterior), užpakalinis kraštas (margo posterior) ir tarpkaulinis kraštas (margo interosseus). Pastarasis kraštas taip pat aštrus, atsikreipęs į alkūnkaulį, taigi medialiai. Priekinio krašto distalinę dalį (prie riešo) lengva apčiuopti tuoj po oda.
Artimasis stipinkaulio galas (extremitas proximalis radii) baigiasi stipinkaulio galva (caput radii), kurios įduba- sąnarinė duobė (fovea articularis), jungiasi su žastikaulio galvute. Stipinkaulio galvą juosia sąnarinis apvadas (cirkumferentia articularis), kuris slysta stipinkauline alkūnkaulio įlanka, kai gręžiojame plaštaką. Po apvadu yra stipinkaulio kaklas (colum radii), o šiek tiek žemiau į priekį ir į vidų nukrypusi ryški apskrita stipinkulio šiurkštuma (tuberositas radii).
Tolimasis stipinkaulio galas (extremitas distalis radii) baigiasi šiek tiek įdubusiu riešiniu sąnariniu paviršiumi (facies articularis carpalis) susinerti su proksimaline riešakaulių eile. Vidinėje pusėje jis pereina į alkūnkaulinę įlanką (incisura ulnaris) į kurią įsistato alkūnkaulio sąnarinis apvadas.
Kaulo charakteristika
Kai delnas atgręžtas į priekį, šis dilbio kaulas guli šoninėje pusėje. Jis priklauso ilgųjų kaulų rūšiai, ta turi stipinkaulio kūną (corpus radii), laibesnį artimąjį galą(extremitas proximalis), ir tolimąjį galą (extremitas distalis).
Kaulo orientavimas
Norint nustatyti, kurios pusės yra stipinkaulis, jį reikia laikyti taip, kad galva būtų nukrypusi į viršų, stipinkaulio šiurkštuma- į priekį, o aštrus tarpkaulinis kraštas-medialiai, kai delnas atgręžtas ir abu dilbio kaulai guli lygiagrečiai.
Stipinkaulio lūžiai
Tai vienas iš dažniausių kaulų lūžių (10-15% visų lūžimų). Pagyvenusiom moterim pasitaiko 2-3 kartus dažniau nei vyrams. Tipinio lūžimo linija paprastai eina 2-3 cm nuo proksimalinio stipinkaulio galo. Kolle lūžimas – krenta ant delno, ranka ištiesta per alkūnės sąnarį, riešas maksimalioj ekstenzijoj ® lūžta radius metafizės distalinis galas ® lūžgalių distalinis galas dislokuojamas į ekstenzorių pusę. Smith lūžimas – krenta ant nugarinės plaštakos pusės ® distalinis galas dislokuojamas į fleksorių pusę (gali būti fleksorių plyšimas). Labiau linkęs dislokuoti.
Dissimulation
Dissimulation – Lietuvos black/thrash metal atlikėjai iš Anykščių. Tekstuose dominuoja blogio, antikrikščioniškos mintys, piktžodžiavimai ir filosofiniai apmąstymai.