cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vižainio valsčius
Administracinis suskirstymas
Antosinas, Balčiai, Burniškės, Cisuvekas, Dziaduvekas, Dziervanai, Egliniškiai, Gžybina, Jačnė, Kamionka, Klaipėda, Klaipėdka, Laskovskiai, Leškiemis, Lugelė, Makovščizna, Marianka, Mašutkiniai, Mauda, Merkinė, Oklinai, Poplinas, Rogožainių Malė, Rogožainių Velkiai, Solinai, Stankūnai, Stara Ančia, Stolupianka, Sudavskiai, Šešcivlukai, Užmauda, Vilkupiai, Vižainis, Vižguriai, Vysokiai ir Želazkovizna.
Kultūra
Veikia valsčiaus kultūros namai su kolektyvais: liaudiškos muzikos ansambliu Jezioranki, šokių kolektyvu Grazy dance, jaunimo liaudiškos muzikos ansambliu Mlade jezioranki.
Valsčiaus gamta
Dalis valsčiaus teritorijos yra Suvalkų kraštovaizdžio parke. Valsčiuje teka Vizgos, Vyžainos, Vygros ir Juodosios Ančios upės. Taip pat valsčiuje yra Ravelių kalnas ir Sūduvos kalnai.
Ežerai
Valsčiuje yra šie ežerai:
Prienai (Kaunas)
Prienai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Čekiškės, prie Lašišos upelio, netoli jo santakos su Dubysa. Šalia eina kelias.
Indijos kalbos
thumb|250px|Indijos kalbos. Žaliai pažymėtos indoarijų kalbos, rausvai – dravidų kalbos, oranžiškai – kinų-tibetiečių kalbos, violetine – austroazijiečių kalbos Indijos kalbos – Indijos subkontinente vartojamos kalbos. Indijos kalbos naudoja skirtingas rašto sistemas, kilusias iš brahmi rašto. Pakistane vartojamas pakeistas arabų raštas, o santalų kalba užrašoma kitonišku, fonetiniu, bet ne skiemeniniu raštu. Keletas Indijos kalbų turi senas ir turtingas literatūrines tradicijas, tarp jų: telugų kalba, bengalų kalba, marathų kalba, hindi, tamilų kalba, kanadų kalba ir urdu, o ypatingai viena iš pasaulio klasikinių kalbų – sanskritas.
Valstybinė Indijos Respublikos kalba yra hindi (devanagiri raštas). Hindi kalba apie 30 % Indijos gyventojų. Taip pat Indijos Respublikos konstitucija pripažįsta 22 konstitucines kalbas (žr. Oficialių Indijos kalbų sąrašas). Šalia jų dar yra daugybė kitų regioninių kalbų bei dialektų.
Indijos kalbas galima skirstyti į dvi grupes: indoarijų kalbos (priklauso indoeuropiečių kalbų šeimai) šiaurėje ir dravidų kalbos pietuose. Be to, Centrinės Indijos kalnuose vartojamos austroazijiečių šeimos mundų grupės kalbos (apie 1,2 % žm.), šiaurėje ir šiaurės rytuose (Nepalo, Kinijos, Mianmaro pasienyje) – kinų-tibetiečių kalbos (apie 0,6 %). Atskirą austroazijiečių grupę sudaro khasių kalba (Meghalajos valstija). Andamanų ir Nikobarų salose vartojamos izoliuotos andamanų kalbos.
Be šių kalbų anglų kalba naudojama kaip darbinė daugelyje profesijų (teisė, informatika ir kt.).
Jurgis Kubilius
Jurgis Kubilius (1875 m. kovo 28 d. Armoniškiai, Liudvinavo valsčius – 1961 m. kovo 29 d. Kaunas, palaidotas Kalvarijoje) – Lietuvos karinis veikėjas, generolas leitenantas.
Biografija
Baigė Liudvinavo pradžios mokyklą, 1894 m. baigė Marijampolės gimnazijos 6 klases ir įstojo į Seinų kunigų seminariją, bet po beveik trejų metų mokslus metė. Nuo 1900 m. tarnavo Rusijos imperijos kariuomenės 88-ajame pėstininkų pulke. 1900 m., kiek patarnavęs 102-ajame pėstininkų pulke, įstojo į Vilniaus karo mokyklą, ją baigė 1902 m. Suteiktas paporučiko karinis laipsnis. Tarnavo 101-ajame pėstininkų pulke. 1904 m. rugsėjo – 1905 m. balandžio mėn. su 157-ojo pėstininkų pulko kariais dalyvavo Rusijos-Japonijos kare Madžūrijoje. Karui pasibaigus, tęsė karinę tarnybą 101-ajame pėstininkų pulke, 1906 m. poručikas, 1910 m. pulko štabskapitonas.
1914 m. dalyvavo Pirmojo pasaulinio karo kovose ties Varšuva ir Rytų Prūsijoje, 1915 m. Vilniaus gubernijoje ir Suvalkijoje, vėliau Galicijoje ir Rumunijoje. Karo pradžioje ėjo pulko vado pareigas turėdamas kapitono laipsnį, 1915 m. pabaigoje suteiktas papulkininkio laipsnis, nuo 1916 m. pulkininkas. 1916 m. birželio 16 d. Galicijoje, prie Čedrovo kaimo buvo kontūzytas, kuriam laikui teko palikti frontą.
1917 m. gegužės 25-29 d. Petrograde įvyko rusų armijoje tarnavusių lietuvių karių suvažiavimas, kuriame buvo iškeltas klausimas dėl tautinės kariuomenės kūrimo Rusijos teritorijoje. Po 1917 m. spalio revoliucijos Rusijoje aukšti bolševikų karininkai lietuviams pasiūlė formuoti diviziją, su sąlyga, jeigu ji kovos raudonųjų pusėje. 1917 m. gruodžio 5 d. bolševikų nutarimu Smolenske buvo suformuotas tik vienas kariuomenės lietuvių atsargos batalionas, kuriam vadovauti pakviestas J. Kubilius. Batalionas sparčiai augo ir jau 1918 m. pradžioje jame buvo 600 lietuvių kareivių. Batalionas buvo perkeltas arčiau fronto linijos – prie Mogiliovo. Tačiau bataliono vadovybei griežtai atsisakius dalyvauti atviruose mūšiuose, 1918 m. kovo 5 d. įsakymu lietuvių karių batalionas buvo išformuotas.
1918 m. gegužės 1 d. grįžo į Lietuvą, Vilniuje dirbo Tremtinių grąžinimo komisijoje, tvarkė belaisvių skyriaus reikalus. 1918 m. rudenį, kai vokiečių karinė galia dėl nesėkmių fronte ėmė silpnėti, Lietuvos valstybės taryba įsteigė Krašto apsaugos komisiją, kuriai vadovauti paskirtas Stasys Šilingas. Į Apsaugos komisiją pakviestas ir pulkininkas J. Kubilius, jam pavestas Lietuvos kariuomenės kūrimas.
Nuo 1918 m. lapkričio mėn. Apsaugos ministerijos štabo viršininkas. Jis 1918 m. lapkričio 23 d. pasirašė įsakymą Nr.1, kuriuo pradėta kurti Lietuvos kariuomenė. Vėliau krašto apsaugos viršininko pavaduotojas. Ministras pirmininkas Augustinas Voldemaras ir Krašto apsaugos ministerijos viceministras generolas Kiprijanas Kondratavičius įrodinėjo, kad Lietuvai savos kariuomenės nereikia, kad jos funkcijas gali atlikti vietos milicija. Tačiau kai bolševikai priartėjo prie Vilniaus, o Pirmojo pėstininkų pulko formavimas faktiškai įstrigo, energingo karininko J. Kubiliaus pastangomis A. Voldemaro vadovaujama Ministrų taryba buvo priversta atsistatydinti, o generolas K. Kondratavičius priverstas bėgti į Gardiną. Naujoji Mykolo Sleževičiaus vadovaujama vyriausybė, paskirta 1918 m. gruodžio 26 d. sugebėjo pagreitinti Lietuvos kariuomenės kūrimą.
Nuo 1919 m. pradžios Tauragės apskrities apsaugos viršininkas. Tačiau tuometis Lietuvos krašto apsaugos ministras Mykolas Velykis netrukus pasigedo gabaus karininko, nuo 1919 m. gegužės mėn. J. Kubilius Ukmergės bataliono vadas, iki 1919 m. pabaigos dalyvavo karo veiksmuose su Tarybų Rusijos kariuomenės daliniais prie Salako, Turmanto, Daugpilio. 1919 m. lapkričio 22 d. brigados generolas. 1919 m. gruodžio mėn. – 1923 m. rugsėjo mėn. (su pertrauka) Lietuvos kariuomenės Generalinio štabo Rikiuotės skyriaus viršininkas, nuo 1920 m. liepos mėn. dar ir Vietinės brigados vadas. Nuo 1921 m. rugsėjo mėn. ypatingųjų reikalų karininkas prie kariuomenės vado, 1922 m. gegužės – lapkričio mėn. vyr. šaulių instruktorius. 1923 m. Trečiosios pėstininkų divizijos vadas, 1923–1926 m. kariuomenės inspektorius, ypatingųjų reikalų karininkas prie krašto apsaugos ministro, Generalinio štabo valdybos viršininkas. 1926 m. generolas. 1926 m. rugsėjo 1 d. galutinai atsisveikino su karine tarnyba ir išėjo į atsargą. 1926–1934 m. Kalinių globos draugijos centro valdybos pirmininkas.
Federico Fellini tarptautinis oro uostas
Tarptautinis Federico Fellini oro uostas (, IATA – TRN, ICAO – LIMF) – tarptautinis Italijos oro uostas, esantis 5 km į pietryčius nuo Riminio bei 16 km nuo San Marino Respublikos.
Masės centras
thumb|right|Šis vaiko žaislas demonstruoja masės centro principus, išlaikydamas pusiausvyrą ant piršto. Masės centras – sutelktų jėgų centrinis taškas, per kurį eina kūno dalių sunkio jėgų atstojamoji.
Masės centras yra naudingas atskaitos taškas mechanikos skaičiavimuose, kurie apima mases, pasiskirsčiusias erdvėje. Sąvoką svorio centras (masės centras) pirmasis pavartojo Archimedas, jis teigė, jog tai taškas, už kurio pakabintas kūnas yra pusiausviras.
Dalelių sistema
Kai sistema yra sudaryta iš dalelių ri (i = 1, …, n), kiekviena turi masę mi, kuri yra erdvėje su koordinatėmis ri, (i = 1, …, n), centro koordinatės R tenkina sąlygą Išsprendus lygtį R atžvilgiu gauname formulę kur M yra visų dalelių masių suma.
Aukaimis
Aukaimis, Aukė – žemaičių pilis, kronikininkų minima nuo XIII a. pabaigos Awkon, Auken, Aukeyn, Oukaim vardais. Manoma, kad buvusi netoli dabartinio Batakių miestelio, Tauragės rajone ant dabartinio Batakių piliakalnio. 1285 m. čia buvo sumušti kryžiuočiai, 1291 m. pilis buvo sudeginta, vėl atstatyta, 1303 ir 1304 m. kryžiuočių vėl užimta. 1329 m. visiškai sunaikinta Vokiečių ordino ir Čekijos karaliaus Jono Liuksemburgiečio jungtinių pajėgų žygio į Žemaitiją metu, kai be Aukaimio buvo užimtos ir Medvėgalio, Padievyčio-Šiauduvos, Gedimino, Gegužės pilys. Nuo šių metų, Aukaimio pilis šaltiniuose nebeminima, minimas tik Aukaimio laukas. 1345 m. ties Aukaimiu sumušta Algirdo kariuomenė. Čia esą miręs pasislėpęs paskutinis lietuvių krivis Gintautas. 1414 m. Aukaimyje iškirsta šventoji giria.
Bukit Pagonas
Bukit Pagonas (MS Bukit Pagon) – aukščiausias kalnas Brunėjuje, esantis Borneo saloje, tarp sienos su Malaizija. Bukit Pagonas yra Temburongo rajone, kuris nuo likusio Brunėjaus atskirtas Saravako valstija, priklausančia Malaizijai.
Kalno šlaite randama ąsotenių rūšis – Nepenthes lowii.
Norušiai (Kėdainiai)
Norušiai – buvęs kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, buvusi pietinė Norušių kaimo (dabar Panevėžio rajone) dalis, šiuo metu rytinė Bučionių kaimo dalis.
Istorija
2020 m. spalio 14 d. Kėdainių rajono Norušių kaimas panaikintas prijungiant prie Bučionių kaimo.
Burė
Burės – buriniuose laivuose ar valtyse naudojamos audinio skiautės, skirtos vėjo energiją paversti kinetine laivo energija. Burės taip pat naudojamos ir kitokiuose vėjo energija varomuose įtaisuose, pvz., rogėse, skraidyklėse.
Trikampės burės
thumb|200px|1. Stakselis 2. Grotas Grotas – pagrindinė burė. Šiuolaikinėse jachtose ji yra stataus trikampio formos, ištempiama per visą stiebo ilgį ir sukelia didžiausia trauką. Dėl jos trikampės formos jachta gali plaukti tiek pavėjui, tiek aštriai prieš vėją. Plaukimo prieš vėją kampo smailumas siekia 45°, o naujausių technologijų sportinių laivų net 42°. Kuo mažesnis šis skaičius, tuo aštriau galima plaukti prieš vėją, išvengiant kurso kaitaliojimo, taigi išlošiama daug laiko. Plaukimas prieš vėją tampa įmanomas, nes trikampę burę lengva pasukti lygiagrečiai vėjo krypčiai, ir ji veikia kaip sparnas.
Stakselis – antroji jachtų burė. Kabinama jachtos priekyje, vienu kampu tvirtinama prie stiebo viršaus, kitu prie jachtos nosies, trečiasis galas įtempiamas šotu. Stakselis generuoja nemažą trauką, panašiai kaip ir grotas. Naudojant stakselį, galima plaukti tiek pavėjui, tiek ir prieš vėją. Stakselį veikianti jėga veikia jachtą šiek tiek kitokios krypties jėga nei groto. Tinkamai naudojant stakselį kartu su grotu, laivas laikosi lygiau, nes burių jėgos viena kitą kompensuoja ir generuoja tik į priekį stumiančią jėgą.
Auksavilnis avinas
thumb|180px|Friksas ir Helė Auksavilnis avinas (Chrysomallos) graikų mitologijoje – būtybė, kurią dievas Hermis suteikė minijų karaliaus Atamo ir deivės Nefelės vaikams Friksui ir Helei (Hellai) gelbėtis nuo pamotės Ino persekiojimo. Beplaukiant juo į Kolchidę, Helė nuskendo (dabar – Helespontas). Išsigelbėjęs Friksas aviną paaukojęs Dzeusui, o jo vilną atidavė Kolchidės karaliui Ajetui, kuris ją pakabino dievo Arėjo giraitėje ir jai saugoti pristatė drakoną. Ajeto duktės Medėjos padedamas Jasonas vilną pagrobė.
Burė
Trikampės burės
Genuja – beveik tokia pati burė, kaip ir stakselis, tik didesnė. Pagrindinis skirtumas – žemutinis kampas, įtempiamas virve, yra aštresnis, ir tai jį nukelia tolyn link jachtos galo. Genuja naudojama pučiant nestipriam vėjui, nes didelis burės plotas padeda sukurti didesnę jėgą.
Lengvosios burės
Spinakeris – labai lengvos medžiagos burė, keliama plaukiant pavėjiniais kursais nestipriame vėjuje. Spinakeris net nuo labai silpno vėjo išsipučia kaip balionas, ir taip susidaro jėga, traukianti jachtą priekin. Tai gana silpno audinio burė, todėl nerekomenduojama kelti pučiant stipriems vėjams. Mažieji sportiniai laivai taip pat turi šią burę, tačiau jos naudojimas, pakėlimas ir nuleidimas reikalauja labai gero pasiruošimo.
Genakeris – panaši į spinakerį burė. Pasiūta iš lengvos medžiagos, naudojama kaip ir spinakeris, plaukiant pavėjiniais kursais. Dėl jos vieno „išsikišusio“ kampo, nueinančio labiau į jachtos galą, naudojama ne tik plaukiant pavėjui, bet ir esant šoniniam vėjui.
Tiesiosios (rėjinės) burės
Tiesiųjų burių pavadinimai paprastai sudaryti iš dviejų dalių. Pirmoji dalis nusako stiebą, ant kurio yra burė. Antroji dalis nurodo rėją. Išimtis – apatinė burė, ji vadinama pagal stiebą.
Pirmasis stiebas vadinamas fokstiebiu, jo tiesiosios burės:
1. Fokas
2. Apatinis for-marselis
3. Viršutinis for-marselis
4. Apatinis for-bramselis
5. Viršutinis for-bramselis
6. Foko karališkasis bramselis
right|400px
Antrasis stiebas pagrindinis- grotstiebis, jo tiesiosios burės:
7. Grotas
8. Apatinis grot-marselis
9. Viršutinis grot-marselis
10. Apatinis grot-bramselis
11. Viršutinis grot-bramselis
12. Groto karališkasis bramselis
Trečiasis stiebas- bizanstiebis (bezanstiebis), jo tiesiosios burės:
13. Bizanis
14. Apatinis bizan-marselis
15. Viršutinis bizan-marselis
16. Apatinis bizan-bramselis
18. Bizanio karališkasis bramselis
Įstrižosios burės
Schemoje pavaizduotas keturstiebis barkas. Šio tipo burlaiviai ant paskutinio stiebo turi tik įstrižas bures:
19. Spankeris
20. Spankerio topselis
Tarp stiebų bei stiebo ir bušprito keliami stakseliai. Skirtingai nuo rėjinių burių, antroji jų pavadinimo dalis nusako ne rėją, o stiebo dalį, prie kurios tvirtinamas falinis burės kampas. Paprastai aukšti didžiųjų burlaivių stiebai daromi iš kelių sujungtų dalių, kurių gali būti net keturios: apatinis stiebas, stenga, bramselis, karališkasis bramselis.
Reklamos pasaulis
Reklamos pasaulis – reklamos savaitraštis, ėjęs 1994–1995 m. Kaune.
Rajano savivaldybė
Rajano savivaldybė  – savivaldybė Katare, vidurio rytinėje šalies pusėje. Administracinis centras – Rajanas.
Burė
Įstrižosios burės
Nuo bušprito keliami stakseliai, išskyrus esantį arčiausiai fokstiebio vadinami kliveriais:
Rajano savivaldybė
Rajanas yra vienintelė Kataro savivaldybė be priėjimo prie jūros. Ji ribojasi su šiomis savivaldybėmis:
Burė
Įstrižosios burės
21. For-stengos stakselis
Rajano savivaldybė
Sportas
Čia įsikūrusi futbolo komanda Al-Rayyan sporto klubas.
Reklamos pasaulis
Istorija
Nemokamų skelbimų savaitraštį leido UAB „Reklamos pasaulis“. Steigėjai - UAB "Sadaulė", Kęstutis Isakas, Mindaugas Žukauskas. Laikraštis platintas visoje Lietuvoje. Tiražas 5000 egz.
Burė
Įstrižosios burės
23. Išorinis kliveris
Reklamos pasaulis
Istorija
Redaktoriai: D. Jonušas, R. Mašauskas.
Burė
Įstrižosios burės
25. Grot-stengos stakselis<br/ > 26. Grot-bramselio stakselis
27. Groto karališkojo bramselio stakselis
28. Bizan-stengos stakselis
29. Bizan-bramselio stakselis
30. Bizanio karališkojo bramselio stakselis
Prie paskutinio stiebo pritvirtintų stakselių pavadinimuose vėlgi yra išimčių iš taisyklės:
31. Džigerio stakselis
32. Apatinis krius-stenga stakselis
33. Viršutinis krius-stenga stakselis
Donald James Cram
Donaldas Džeimsas Kramas ( 1919 m. balandžio 22 d. Česteris, Vermonto valstija – 2001 m. liepos 17 d. Palm Desertas, Kalifornija) – JAV chemikas, Nobelio chemijos premijos laureatas.
Biografija
Baigė Floridos Rolinso koledžą ir Nebraskos universitetą. 1947–1984 m. dėstė Kalifornijos universitete, nuo 1956 m. profesorius. Nuo 1961 m. JAV nacionalinės mokslų akademijos narys.
1987 m. kartu su Čarlzu Pedersenu ir Žanu Mari Lenu jo veikla įvertinta Nobelio chemijos premija.
Mendeliškė
Mendeliškė – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Kimbartiškės.
Istorija
Iki 1918 m. priklausė Rusijos imperijai. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Naugarduko vaivadijai (nuo 1926 m. – Vilniaus vaivadijai), Breslaujos apskričiai, Smalvos valsčiui.
Nuo 1940 iki 1990 m. priklausė Lietuvos TSR. Nuo 1972 m. priklauso Zarasų rajonui.
Gyventojai
1921 m. Lenkijos gyventojų surašymo duomenimis čia gyveno 14 žmonių, 8 lenkai katalikai ir 6 žydai. Tuo metu kaime buvo 2 namai.
Karoliai
thumb|Karoliai iš [[Albufeta|Albufetos, Alikantė, Ispanija]]
thumb|Mėlynojo safyro ir deimantų karoliai (Museum of Natural History, Vašingtonas)
Karoliai – vėrinys, papuošalas, dėvimas ant kaklo ar krūtinės. Gaminami iš kaulo, gintaro, emalio, metalo, stiklo, perlų, koralų.
Lietuvoje
Lietuvos teritorijoje neolito laikotarpiu nešioti vamzdeliniai ir rutuliniai gintaro karoliai (Šventoji, Juodkrantė). II a. – III a. m. e. atsirado žalvario ir emalio, II a. – IV a. – įvairiaspalvių stiklo karolių, įvežtų iš Senovės Romos provincijų. Nuo V a. plito vietinės gamybos gintarinių karolių ir žalvarinių įvijų vėriniai (Kurmaičių kapinynas ir Lazdininkų kapinynas). V a. – VII a. nešioti stiklo ir gintaro karolių bei žalvarinių įvijų apvarai. VIII a. – XIII a. puoštasi pavieniais karoliais ir jų vėriniais.
Karoliais puošta ir galvos danga, iš smulkių karoliukų daryti apgalviai – dažniausiai 5 eilės stiklo karoliukų, suvertų ant plonų žalvario vielučių. Rytų Lietuvoje gaminti tuščiaviduriai iš žalvarinės įvijos susukti dvigubo kūgio formos karoliukai. Karoliukais buvo puošiamos kepurėlės, juostų kutai, nuometų ir drabužių pakraščiai. IX a. – XIV a. buvo paplitę stikliniai sidabruoti ir auksuoti karoliai iš Rusios miestų, sraigių kriauklelių – iš Indijos. XIII a. – XIV a. pradėta gaminti ir sidabrinius karolius (Kretingos lobis, Stakliškių lobis).
Labiausiai karoliai buvo paplitę prie tranzitinių prekybos kelių – Baltijos pajūryje, palei Miniją, Jūrą, Nevėžį, Nemuną. VIII a. – X a. į Lietuvą pateko karolių iš Artimųjų Rytų, XI a. – XIII a. – iš Rusios miestų (Naugardas, Smolenskas, Polockas, Kijevas).
Viduramžiais didikės puošėsi perlų, koralų, brangiųjų metalų, valstietės – stiklo ir gintaro karoliais. XIX a. – XX a. nešioti gintariniai, metaliniai, stiklo, koralų karoliai, kai kada kelios eilės, pynės, karolių apykaklės. Karolius iš gintaro, medžio, metalo, keramikos kuria liaudies meistrai ir dailininkai, iš brangiųjų metalų – juvelyrai, jų įvežama iš kitų šalių.
Karolių radiniai: Eigulių piliakalnis, Gaiteinių kapinynas, Jaknico kapinynas, Kaimkalnių kapinynas, Kairėnėlių kapinynas, Kalniškių kapinynas, Kampiškiemių kapinynas, Žardės piliakalnis.
Ambroževičius
Ambroževičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Ambroževičienė (ištekėjusi moteris) ir Ambroževičiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Fiodoras Šaliapinas
Fiodoras Šaliapinas (, 1873 m. vasario 13 d. Kazanėje – 1938 m. balandžio 12 d. Paryžiuje) – vienas garsiausių rusų operos dainininkų, bosas.
Biografija
Fiodoras Šaliapinas gimė 1873 m. rusų valstiečių šeimoje. Vaikystėje jis dainavo cerkvės chore. F. Šaliapinas solinę karjerą pradėjo 1890 m. kovo mėn. Kazanėje, Zareckio vaidmeniu operoje Eugenijus Oneginas. Vėliau dirbo Ufoje, Tiflise. Geriausius vaidmenis atliko Maskvos Didžiajame bei Sankt-Peterburgo Marijos teatruose. Daug gastroliavo užsienyje.
thumb|180px|left| Fiodoras Šaliapinas ir [[Sergejus Rachmaninovas]]thumb|180px|left|F. Šaliapinas [[Mefistofelis|Mefistofelio vaidmenyje (1915 m.)]] 1918 m. buvo paskirtas Marijos teatro meno vadovu, gavo Respublikos liaudies artisto vardą.
1921 m. išvykęs gastrolių į JAV, iš jų į Tarybų Rusiją negrįžo. 1927 m. rugpjūčio mėn. Rusijos liaudies komisarų tarybos nutarimu „už tai, kad nenori tarnauti tai liaudžiai, kurios artisto vardas jam suteiktas“, F. Šaliapinui buvo atimtas Liaudies artisto vardas ir uždrausta grįžti į TSRS.
1937 m. pavasarį jam diagnozuota leukozė. Miręs buvo palaidotas Paryžiuje, o 1984 m. perlaidotas Maskvoje, Novodevičės kapinėse. 1927 m. nutarimas dėl Liaudies artisto vardo atėmimo buvo atšauktas tik 1991 m. birželio mėn.
Kūrybos vertinimas
Išlikę dainininko gramofoniniai įrašai gana prastos kokybės, todėl spręsti apie F. Šaliapino kūrybą galima tik jo amžininkų prisiminimų. Balsas – aukštas bosas, bosas-baritonas, šviesaus tembro. Amžininkai mini puikią dikciją, gerai sklindantį balsą, girdimą net pačiose tolimiausiose salės vietose. F. Šaliapinas tapo populiarus ne tik dėl balso, bet ir dėl aktorinių gabumų, puikios sceninės išvaizdos – buvo aukštas, gražaus stoto, ryškių demoniškų veido bruožų, skvarbaus žvilgsnio. Balsas nebuvo ypatingai stiprus, tačiau išdainuodavo kiekvieną natą ir rasdavo tikslias ir nuoširdžias kiekvieno dainos žodžio intonacijas.
Papildoma informacija
Garsusis Lietuvos tenoras Kipras Petrauskas bičiuliavosi su F. Šaliapinu. 1934 m. jų draugystės ryšių dėka F. Šaliapinas gastroliavo Kaune, dainavo Mefistofelį Š. Guno operoje „Faustas", bei dalyvavo Klaipėdos operos atidaryme.
Plikaskruostis kraksas
Plikaskruostis kraksas (Crax fasciolata) – kraksinių (Cracidae) šeimos paukštis. Paplitęs pietų ir rytinėje Brazilijoje, Paragvajuje, rytų Bolivijoje, pačioje Argentinos šiaurėje. Dažnas Serado, Pantanalio ir pietryčių Amazonijos regionuose.
Ambrukaitis
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Ambrukaitienė (ištekėjusi moteris) ir Ambrukaitytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Aleksandras Dževickis
Aleksandras Dževickis (g. 1670 m., m. 1706 m.) – Karūnos Tribunolo vicemaršalka 1689 metais, Liublino vaivada 1705-1706, Liublino kaštelionas 1695-1705, Liublino pakamaris 1685-1695, Liublino pastalininkas 1680-1684.
Augusto II Stipriojo šalininkas.
Buvo sandomiro konfederacijos narys 1704 metais.
Lietuvos muzikų sąjunga
thumb|right|Lietuvos muzikų sąjungos logotipas Lietuvos muzikų sąjunga, 1987–1999 m. Lietuvos muzikų draugija – Lietuvos muzikų ir muzikos pedagogų organizacija. Centras Vilniuje, Gedimino pr. 32 – 2. Yra skyriai Kaune, Alytuje ir Klaipėdoje.
Istorija
Įkurta 1987 m. 1989–1992 m. sąjungoje buvo Vargonininkų sekcija, Muzikos mokytojų asociacija, Vaikų darželių muzikos mokytojų asociacija 1991–1992 m. – Muzikos rėmimo fondas. Leido 1989–1998 m. dvisavaitinį leidinį „Muzikos barai“. 1988–1992 m. veikė kamerinis choras „Cantorum Vilnensis“, folkloro ansamblis „Vydraga“, kaimo kapela „Vakarėlis“, 1989–1994 m. – leidykla „Muzika“. Lietuvos muzikų sąjunga surengė 1988 m., 1989 m., 1990 m. D. Oistracho smuikavimo meistriškumo kursus Vilniuje, 1988 m. muzikos dienas Švenčionių raj. ir muzikos savaitę Kaišiadorių raj. 1995 m. buvo įsteigta senjorų (vyresnio amžiaus muzikų) sekcija.
Veikla
1999 m. įsteigti pedagogų (kt. muzikų) ir jaunųjų atlikėjų susivienijimai. Nuo 1998 m. leidžia žurnalą „Muzikos barai“, nuo 2000 m. – užsienio šalių skaitytojams skirtą almanachą anglų kalba „Lithuanian Music Review“. Nuo 1997 m. kasmet Lietuvos nacionalinėje filharmonijoje rengia Lietuvos muzikų šventes „Didysis muzikų paradas“ (nuo 2001 m. skelbia akademinės muzikos 4 nominacijų „Auksinio disko“ laureatus), nuo 1996 m. – kas 5 metai B. Grincevičiūtės kamerinio dainavimo konkursus, koncertus jaunimui vidurinėse ir muzikos mokyklose, supažindina su naujausiu atlikėjų repertuaru, rengia sekmadienio muzikos popietes su įvairiais atlikėjais, nusipelniusių muzikų pagerbimo ir atminimo renginius. Leidžia natas, knygas, kompaktines plokšteles.
Grašiai
Grašiai – kaimas Utenos rajono savivaldybės rytinėje dalyje, 3 km į pietryčius nuo Tauragnų, greta kelio, kalvotų miškelių apsuptyje. Netoliese stūkso Kamšos piliakalnis ir Papirčių piliakalnis, telkšo ežerėlis Piliakalnis. Yra Grašių kalnas (bene aukščiausia vieta Utenos rajone, kur gyvena žmonės).
Etimologija
Kaimo vardas yra asmenvardinės kilmės, nuo pavardės Grašys. Dauguma kaimo gyventojų turėjo tokią pavardę. Pasak padavimo, iš kaimo gyventojų buvo reikalaujama lankyti bažnyčią. Jei sekmadieniais neidavo į bažnyčią mokėjo baudą grašiais. Nuo to kilęs kaimo vardas.
Gyventojai
thumb|left|260px|1938 m. Grašių k. kryžius su Viešpaties palaimos prašymu
Tamoviškiai
Tamoviškiai arba Timofejevka (, nuo 1938 m. liepos 16 d. Tammau, 1945–1946 m., nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Černiachovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Černiachovsko miesto gyvenvietės dalis.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas Tamavō prūsiškos kilmės, minimas Tammove kaimas. 1736–1818 m. Prūsijos karalystės Lietuvos departamento, 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Įsruties apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Istenburgo rajono (Инстербургский район), vėliau Černiachovsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2008 m. birželio 30 d. Krasnopolianskojės apylinkės kaimas.
Mendrynė
Mendrynė – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 12 km nuo Suginčių.
B simptomai
B simptomai, arba B simptomatika yra apibūdinami šie simptomai:
Šis apibrėžimas kilęs iš piktybinių limfomų Ann-Arbor klasifikacijos, kurioje šių simptomų nebuvimas žymimas raide A, o jų pasireiškimas raide B. Tyrimų duomenimis, B simptomai susiję su blogesne limfomos prognoze.
Henrikas Kačinskas
Henrikas Kačinskas (1903 m. sausio 23 d. Viduklėje, Raseinių apsk. – 1986 m. rugsėjo 28 d. Sunny Hilse, Floridoje, JAV) – aktorius, Liaudies Seimo narys.
Prienai (Kelmė)
Prienai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 9 km nuo Maironių.
Istorija
1586 m. minimas Prienų dvaras.
Nelson Angelo Piquet
Po 2009 m. Vengrijos GP brazilas buvo atleistas iš Renault ekipos.
2015 m. brazilas tapo pirmuoju Formulės E čempionu. Taip pat jis lenktyniauja LMP1 grupėje FIA ilgų distancijų lenktynių pasaulio čempionate.
Prieš Formulę 1
Nelsono karjera prasidėjo 1993 m., kai jis pradėjo lenktyniauti Brazilijos kartingų čempionate. Ten jis lenktyniavo iki pat 2001 m., o po to persikėlė į Formula 3 Suamericana čempionatą.
Kitais metais jis laimėjo Britanijos Formula 3 čempionatą ir tapo jauniausiu per visą čempionato istoriją čempionu, jam tuo metu buvo 19 metų 2 mėnesiai.
2005 m. brazilas startavo A1 ir GP2 čempionatuose. Pastarajame jis laimėjo vienerias lenktynes Belgijoje. Taip pat metų pabaigoje jis išbandė BAR ekipos bolidą.
Antrais metais GP2 čempionate jis tapo vicečempionu ir nusileido tik britui Lewis Hamiltonui.
Renault
2007 m. sezone brazilas tapo oficialiu Renault ekipos pilotu bandytoju ir atsarginiu pilotu.
2008 m. sezone brazilas tapo oficialiu Renault ekipos pilotu, o jo komandos draudu paskirtas sugrįžęs į prancūzų ekipą du kartus pasaulio čempionas Fernando Alonso. Sezono pradžioje Nelsonui Piquet sunkiai sekėsi valdyti savo bolidą – iš 7 pirmųjų savo lenktynių jis finišavo tik dvejose, o pirmuosius savo taškus jis pelnė Prancūzijos GP finišavęs 7 vietoje. Netrukus brazilas pasiekė ir kol kas aukščiausią savo vietą Formulėje 1 – antrąją vietą Vokietijoje puikiai pasinaudojęs saugos atumobilio faze ir sustojęs techninio aptarnavimo zonoje vos kartą. Vėliau sezone brazilas finišavo dar tris kartus taškų zonoje, o jų surinkęs 19, baigė sezoną 12 vietoje.
2009 m. rugpjūčio 3 d. Nelson Angelo Piquet patvirtino pasitraukimą iš Renault komandos.
Formulės 1 rezultatai
*  – Sezonas vyksta.
Mažvydo viršūnė
Mažvydo viršūnė – kalnų viršūnė Kirgizijoje, Tian Šanyje, Terskei Alatau kalnagūbryje, į pietus nuo Isyk Kulio ežero. Aukštis 4560 m. Pirmieji į jį įkopė Lietuvos alpinistai (1979 m.).
Pavolgio aukštuma
thumb|right|270px|Pavolgio aukštuma Pavolgio aukštuma  – aukštuma Rusijoje, dešiniojoje Volgos pakrantėje. Driekiasi nuo Žemutinio Naugardo šiaurėje iki Volgogrado pietuose. Plotis iki 500 km. Būdingas aukštis 150–200 m, aukščiausia vieta – 384 m. Rytuose link Volgos slėnio leidžiasi staigiai, sudaro skardžius, vakaruose į Okos-Dono lygumą leidžiasi palaipsniui. Nemažai tektoninių įsprūdžių, lomų. Aukšti šlaitai Volgos pakrantėse dažnai vadinami kalnais. Aukštuma sudaryta iš klinties, molio, smėlio, mergelio. Išsivystę karstiniai reiškiniai.
Yra naftos, gamtinių dujų, asfalto, fosforitų telkinių.
Šėtos seniūnija
Šėtos seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Kėdainių rajono savivaldybės rytuose.
Geografija
Seniūnija yra Nevėžio žemumoje, kurią kerta Obelies upė su intakais – Šumera, Rudekšna, Suleva, Indija. Trečdalį teritorijos užima miškai (Margių, Žeimelių ir kt.), 46 proc. – dirbama žemė.
Ūkis
Medienos apdirbimas (Pagiriuose), duonos kepykla (Pagiriuose), žemės ūkis (daugiausia gyvulininkystė), žuvininkystė (Aukšt. Kapliuose).
Paveldas
Kultūrinis:
Nuodėmių miestas (filmas)
Nuodėmių miestas  – 2005 m. veiksmo filmas, sukurtas pagal kultinio komiksų autoriaus Frenko Milerio istorijas, ekranizacija. Filme pasakojamos trys istorijos apie Nuodėmių miestą ir jo gyventojus. Tai įvairios padugnės, prostitutės, policininkai, žudikai ir iškrypėliai. Jų gyvenimas puikiausiai iliustruoja pragarą Žemėje. Peržiūros amžiaus riba: N-14.
Šėtos seniūnija
Paveldas
Gamtinis:
Nuodėmių miestas (filmas)
Filmo premjera įvyko 2005 m. kovo 28 d. JAV.
Šėtos seniūnija
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 6 seniūnaitijos:
Nuodėmių miestas (filmas)
Siužetas
Nuodėmių miestas – tikras pragaras Žemėje. Jo gatvėmis slankioja tokie išperos, kurių sutikti nenorėtų net pats velnias, tamsūs užkaboriai slepia juodžiausias paslaptis, o policija – tik įrankis nusikaltėlių rankose. Čia – kiekvienas už save, čia – akis už akį, dantis už dantį ir pasigailėjimo nėra.
Marvas – didžiausias šunsnukis prakeiktajame mieste. Prieš jį dreba kaip lapai ne tik policininkai, bet ir gatvės atmatos. Marvas nenugalimas ir tvirtas kaip plienas, bet jo širdis pasruvusi krauju. Jo vienintelė meilė Goldė žuvo nuo nežinomojo rankos. Dabar Marvą gyventi verčia tik keršto troškimas. Jo nesustabdys niekas ir vargas tam, kuris pasipainios jo kelyje…
Hartiganas – policininkas, kaltinamas nusikaltimu, kurio nepadarė. Jis priverstas slėptis nuo senųjų priešų ir buvusių kolegų. Tik ne taip viskas paprasta, kai esi atsakingas ne tik už savo kailį. Mat Hartiganas prisiekė apginti nuo visokio plauko padugnių striptizo šokėją Nensi. O padugnės – ne tik gatvės smogikai su Marvu priešakyje. Čia pakanka ir korumpuotų policininkų. Tokių kaip Džekas, turintis ypatingą polinkį į žiaurumą…
Nuo Džeko naktinių išpuolių kenčia ir Geil su draugėmis. Tačiau merginoms pasisekė – jos kaip ir Nensi turi angelą sargą Dvaitą. Tik Dvaitui pačiam praverstų pagalba. Jo angelas sargas tikriausiai žioplinėjo, kai likimas vyrukui pakišo koją. Dvaitas nelemto atsitiktinumo „dėka“ nužudė miesto didvyrį policininką. Dabar jam teks paplušėti, kad išvengtų problemų su teisėtvarkos sargais. Dar nežinia, kas bjauriau šiame prakeiktame mieste – susidurti su nusikaltėliais ar patekti policijos nemalonėn…
Klaidžiodamas Nuodėmių miesto gatvėmis gali sutikti bet ką – nusidėjėlius, gyvenančius švento meilės keršto troškulyje, šventuosius, slepiančius tamsias paslaptis. Tik tada jau nesitikėkit išlipti sausi iš balos… Nuodėmių mieste nesusitepusių nėra…
Tas geltonas bjaurybė
ir kt.
1904 m. Nobelio premijos laureatai
1904 m. Nobelio premija skirta šiems asmenims:
Mezginė
thumb|right|260px|[[Tulpės žiedo piestelė: 1. Purka, 2. Mezginė]]
Mezginė – apatinė, sustorėjusi piestelės dalis, kurioje yra sėklapradžiai. Pagal tai, kur mezginės atžvilgiu tvirtinasi apyžiedis, mezginės skirstomos į viršutines (primityviausios), vidurines ir apatines (progresyviausios). Viršutinė mezginė būdinga vėdrynui, apatinė – obeliai, agurkui.
300px|thumb|left|Mezginių tipai: I – viršutinė, II – vidurinė, III – apatinė. a – [[kuokeliai, g – piestelė, p – vainiklapiai, s – taurėlapiai, r – žiedsostis]]
Reklamos puslapiai
Reklamos puslapiai – reklamos savaitraštis, ėjęs nuo 1995 m. balandžio 5 d. Vilniuje.
Istorija
Leido reklamos agentūra „Lėja“. Platintas su dienraščiu „Lietuvos rytas“ Vilniaus, Kauno prenumeratoriams. Tiražas 1997 m. – 16 800 egz.
Redaktorė E. Labanauskienė.
Ananka
Ananka − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Anankienė (ištekėjusi moteris) ir Anankaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Japonijos tarptautiniai santykiai
thumb|250px|Japonijos ministras pirmininkas [[Jasuo Fukuda ir JAV prezidentas Džordžas V. Bušas]] Po kapituliacijos II pasauliniame kare ir grįžimo į tarptautinę bendruomenę pasirašius San Francisko sutartį, Japonijos diplomatijos pagrindas buvo glaudus bendradarbiavimas su JAV ir tarptautinio bendradarbiavimo (pvz., per JTO) akcentavimas. Šaltojo karo metais Japonija dalyvavo konfrontacijoje su Rytų bloko šalimis Tolimuosiuose Rytuose vakarų pusėje. Po sparčios ekonominės plėtros XX a. septintajame ir aštuntajame dešimtmetyje Japonija atgavo savo didžiosios valstybės statusą.
Šlakabudėlė
Šlakabudėlė (Cystolepiota) – pievagrybinių (Agaricaceae) šeimos grybų gentis.
Japonijos tarptautiniai santykiai
Šaltojo karo metu Japoijos užsienio politika nebuvo aktyvi, apsiribojo pagalba ekonominiam augimui. Po Šaltojo karo pabaigos Japonijos užsienio politika ėmė aktyvėti. Japonija siuntė nekovines pajėgas į Irako karo zoną, tačiau vėliau jas išvedė. Japonija ėmė dalyvauti JT taikos palaikymo misijose ir XX a. 9-ame bei 10-ame dešimtmetyje siuntė savo taikdarius į Kambodžą, Mozambiką, Golano aukštumas ir Rytų Timorą.
Portugalijos armija
Portugalijos armija – Portugalijos ginkluotųjų pajėgų sausumos šaka, kuri kartu su kitomis šakomis atsako už Portugalijos gynybą. Tai viena seniausių pasaulio armijų, kurios pradžia siekia XII a.
Centrinė struktūra
Portugalijos armijai vadovauja Armijos štabo viršininkas. Kovos rikiuotę sudaro:
Baziniai daliniai
Portugalijos armijos bazinės struktūros daliniai veikia kaip administracinės bazės, atsakingos už armijos junginių, karinių zonų ir karinės paramos pajėgų operatyvinių junginių apmokymą ir organizavimą. Dėl istorinių priežasčių daugelis bazinių dalinių yra vadinami pulkais ir asocijuojasi su kariuomenės rūšimis. Pagal kariuomenės rūšis Portugaklijos armija turi šiuos bazinius dalinius:
Šaunamieji ginklai
Pistoletai Šautuvai ir karabinai Pistoletai kulkosvaidžiai
Lygiavamzdžiai šautuvai
Šlakabudėlė
Taksonomija
Gentį pirmasis aprašė mikologas Rolfas Singeris 1952 m., kurioje buvo išskirtos 3 rūšys: C. brunneotingens, C. luteifolia ir C. constricta.
Rokas Zubovas
Rokas Zubovas (g. 1966 m. liepos 31 d., Kaune) – Lietuvos muzikantas-pianistas, Mikalojaus Konstantino Čiurlionio proanūkis.
Portugalijos armija
Šaunamieji ginklai
Sunkieji kulkosvaidžiai
Japonijos tarptautiniai santykiai
Japonija JTO narė yra nuo 1956 m., tačiau neturi nuolatinės JTO Saugumo Tarybos narystės. Tai viena iš G4 narių - valstybių, kurios siekia nuolatinės narystės JTO Saugumo Taryboje. Japonija taip pat yra įstojusi į G8, APEC, ASEAN+3, dalyvauja East Asia Summit susirinkimuose. Tai taip pat antra didžiausia Oficialios plėtros paramos donorė, 2004 m. paaukojusi 8,86 mlrd. $.
Portugalijos armija
Šaunamieji ginklai
Minosvaidžiai
Raketų leistuvai
Dunskiai
Dunskiai – gyvenvietė pietryčių Latvijoje, Aukštutinės Dauguvos savivaldybėje, į šiaurės rytus nuo Daugpilio miesto. Naujinio geležinkelio stotis prie Daugpilio-Polocko geležinkelio linijos. 22 gyventojai (2021 m.).
Japonijos tarptautiniai santykiai
Japonija yra įsitraukusi į ginčus dėl teritorijų su keliomis kaimyninėmis valstybėmis: su Rusija dėl Pietų Kurilų salų, su Korėjomis dėl Liankūro uolų, ir su Kinijos Liaudies Respublika bei Taivanu dėl Senkaku salų ir IEZ, esančios aplink Okinotorišimą, ribų. Tebevyksta ginčai su Šiaurės Korėja dėl jos grėsmę keliančios branduolinės programos ir Japonijos civilių pagrobimo. Dėl neišspręsto Kurilų salų ginčo, Japonija formaliai tebekariauja, kadangi nėra pasirašyta jokių susitarimų, kurie išspręstų šią problemą.
Pietų Korėja
Nors Pietų Korėja ir Japonija yra ekonominės partnerės, tarp jų vis dar kyla keletas ginčų.
Kinijos Liaudies Respublika
1972 m. rugsėjo 29 d. tarp Japonijos ir Kinijos pasirašyta sutartis, kuria užmezgami diplomatiniai santykiai. Nors 1995 m. tuometinis Japonijos ministras pirmininkas Tomiičis Murajama oficialiai atsiprašė Kinijos už skriaudas II pasaulinio karo metais, daugelis kinų nenori to pripažinti dėl kraupių Japonijos nusikaltimų karo metais Kinijos atžvilgiu. Be to, tarp šių valstybių vis tebeiškyla teritorinių ginčų.
JAV
Japonija palaiko glaudžius ekonominius ir karinius santykius su savo svarbiausiu sąjungininku - JAV, su kuria sudarytas JAV-Japonijos Saugumo Aljansas
Rusija
Prastiems Japonijos ir Rusijos santykiams pirmiausia įtakos turėjo konfliktas dėl šiaurinių Kurilų salų teritorijų, kurias II pasaulinio karo metais užėmė TSRS.
Lietuva
Su Lietuva Japonija diplomatinius santykius užmezgė dar 1991 m. spalio 10 d. Čia 2007 m. lankėsi ir Japonijos imperatorius Akihito.
Rokas Zubovas
Biografija
Rokas Zubovas, pianistas, M.K. Čiurlionio proanūkis bei grafų Zubovų palikuonis. Gimė Kaune, Laimos ir Konstantino Zubovų šeimoje, 1966-07-31. Muzikos mokslus pradėjo Kauno J. Naujalio vidurinėje meno mokykloje R. Šerkšnytės klasėje ir tęsė Lietuvos muzikos akademijoje, vadovaujamas profesoriaus Jurgio Karnavičiaus. Studijų Akademijoje metu pianistas tapo M. K. Čiurlionio tarprespublikinio pianistų konkurso nugalėtoju ir pelnė specialų prizą už geriausiai atliktus Čiurlionio kūrinius.
Japonijos tarptautiniai santykiai
Teritoriniai ginčai
Tarp Japonijos ir kai kurių kaimyninių valstybių kyla ginčai dėl šių teritorijų: su Rusija dėl Pietų Kurilų salų, su Korėjomis dėl Liankūro uolų, ir su Kinijos Liaudies Respublika bei Taivanu dėl Senkaku salų ir IEZ, esančios aplink Okinotorišimą, ribų.
Rokas Zubovas
Biografija
1990 m. įgijo magistro laipsnį. Mokėsi Jungtinėse Amerikos Valstijose, įgydamas magistro laipsnį Čikagos De Paul universitete 1993 metais. Tačiau besimokydamas jau kartu ir dirbo – taisė fortepijonus. Taip pat tobulinosi pas pianistę Esterą Elinaitę Henriko Neihauzo institute Ciūriche (Šveicarija), pianistą Andrių Kuprevičių Klyvlende (Ohajas, JAV), pianistą Edvardą Auerį Blūmingtone (Indiana, JAV). 1994–2000 m. pianistas dėstė Saint Xavier universiteto Čikagoje muzikos fakultete. 2001–2012 m. pianistas dėstė Lietuvos muzikos akademijoje. Nuo 2012-ųjų – VDU Muzikos akademijos dėstytojas, 2012 - 2014 m. ryšių su užsieniu prodekanas, 2012 - 2015 m. Fortepijono katedros vedėjas. 2014 m. tapo M.K. Čiurlionio namų Vilniuje direktoriumi.
Kūrybinė veikla
Ypatingą vietą pianisto repertuare užima prosenelio M. K. Čiurlionio kūrybinis palikimas. Garsindamas kompozitoriaus ir dailininko kūrybą, pianistas paruošė paskaitas – koncertus “Čiurlionio pasaulis” bei “Čiurlionis. Kelias į garsovaizdžius” ir jas atliko daugelio Amerikos miestų universitetuose bei muziejuose, Kanadoje, Lietuvoje, Prancūzijoje, Italijoje, Lenkijoje, Norvegijoje, Argentinoje, Urugvajuje, Rusijoje. 1998 m. pianistas JAV įrašė M. K. Čiurlionio fortepijoninius ciklus į kompaktinę plokštelę (LAFA 001). 2000 m. buvo išleista kompaktinė plokštelė “Čiurlionis 125” (Bomba Records), įrašyta drauge su Valstybiniu Vilniaus styginiu kvartetu. 2005 metais pasirodė Roko Zubovo įgrota M. K. Čiurlionio kūrinių kompaktinė „Čiurlionis. Kūriniai fortepijonui 1896–1899“. Galiausiai pianistas pratęsė vokiečių kompozitoriaus Nikolauso Lahuseno darbą ir įrašė visus M.K. Čiurlionio kūrinius fortepijonui. 2011-aisiais metais jie buvo išleisti kartu su paties Roko Zubovo parašyta knygą „M.K. Čiurlionis. Kūriniai fortepijonui“ (6 CD) 100-ųjų kompozitoriaus mirties metinių proga. Garsindamas savo prosenelį M.K. Čiurlionį, Rokas Zubovas iškilo ne tik kaip pianistas, bet ir kaip aktorius. 2013 metų vasarą kinuose pasirodė britų režisieriaus Robert Mullan pastatytas filmas „Laiškai Sofijai“, kur Zubovas atliko pagrindinį vaidmenį, įkūnydamas savo prosenelį.
Kaip solistas, įvairių kamerinių ansamblių (“Nepaklusnieji” ir kt.) bei fortepijoninio dueto „Duo Zubovas“ narys, pianistas koncertavo Prancūzijoje, Italijoje, Norvegijoje, Argentinoje, Urugvajuje, Rusijoje. Dalyvavo “Berlioz 2003” (Rodezas, Prancūzija), “Festivale de la Nazione” (Čita di Kastelas, Italija), “Usedome” (Uzedomas, Vokietija), “Rauma Musikfestivo” (Rauma, Suomija), “Pažaislio”, “Marių klavyrų”, “Šiaulių fortepijoninių duetų”, “Kristoforo”, „Čiurlionio-Griego“, kituose festivaliuose, vedė meistriškumo kursus Elektrėnuose, Sent Afrike (Prancūzija), Rodeze (Prancūzija), Korke (Airija), Madride (Ispanija), Hagoje (Olandija), Leipcige (Vokietija), Lince (Austrija).
Atlikėjas organizuoja įvairius kultūrinius renginius, rengia festivalius, bendradarbiauja muzikinėje spaudoje. Jo straipsniai įvairiais pianistiniais klausimais spausdinami „Muzikos baruose”, o muzikologinio bei kultūrologinio pobūdžio straipsniai buvo spausdinami „Kultūros aktualijose” bei „Kultūros baruose”. Taip pat pianistas 2004-aisiais metus vedė televizijos pašnekesių laidą muzikine tema “Melomanija”.
2010 m. pianistas Rokas Zubovas išrinktas įsimintiniausiu Kauno menininku. 2011 metais apdovanotas ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi. 2016-ais metais už nuopelnus Kauno ir visos šalies kultūrai apdovanotas 2-ojo laipsnio Santakos garbės ženklu.
Ananjevas
Ananjevas − vyriškos giminės pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Taip pat:
Sunkusis metalas (muzikos stilius)
Sunkusis metalas, Heavy Metal, metalas  – XX a. 7-ojo dešimtmečio pabaigoje Jungtinėje Karalystės ir JAV iš roko išsivysčiusi muzikos kryptis. Sąvokos reikšmė šiek tiek skiriasi priklausomai nuo konteksto. Pradžioje "sunkusis metalas" naudotas kaip "hard roko" sinonimas. Sunkiuoju metalu taip pat vadinamas "tradicinis heavy metal", radikalesnė estetinė kryptis, kuri XX a. aštuntajame ir devintajame dešimtmetyje išsiskyrė iš sunkiojo roko ir atitolo nuo jo bliuzo šaknų, nors kai kurie tyrinėtojai šią skirtį neigia. Plačiausia prasme „Heavy metal“ vadinami visi muzikos stiliai kilę iš tradicinio heavy metal ir hardroko.
Šiame straipsnyje sunkusis metalas aprašomas suprantant jį plačiąja reikšme.
Heavy metal populiarumo pikas buvo XX a. devintas dešimtmetis, tuo metu susiformavo dauguma dabar esančių subžanrų.
Bruožai
Sunkiajam metalui būdingas gitarų ir mušamųjų dominavimas, taip pat galingas ritmas. Tarp daugybės galimų instrumentų variantų tipiška metalo grupė groja tradiciniam rokui būdingais instrumentais: mušamieji, bosinė gitara, ritminė gitara ir solo gitara (solo gitara vadinama gitara, kuria grojami solo intarpai ir ar melodijos, o ritminė gitara naudojama pritarimui). Taip pat į grupę įeina vokalas (kuris gali groti kuriuo nors instrumentu). Klavišiniai instrumentai (ypač sintezatoriai) ar net klasikiniais instrumentai (pvz., Apocalyptica) buvo gana paplitę pirmosiose heavy metal grupės, tačiau vėliau jų naudojimas buvo vis retesnis. XXI a. pr. sintezatoriai ir sempleriai buvo populiarūs tam tikruose žanruose, tačiau nenaudojami kituose.
Gitara, su per stiprintuvą padidinama garso galia, yra pagrindinis heavy metal elementas. Žanrui vystantis heavy metal tapo būdingi sudėtingi solo pasažai ir rifai.
Istorija
Pagrindą Heavy Metal atsiradimui padarė daugelis alternatyvių Rock ir Blues, Blues rock bei Progressive rock grupių, ypač didelę įtaką padarė tokios Hard rock grupės, kaip Deep Purple ir Led Zeppelin. Tarp kitų stiliui įtaką padariusių grupių verta paminėti Nazareth, Black Sabbath, The Rolling Stones, Uriah Heep, UFO.
Ankstyvasis Heavy Metal dažniausiai siejamas su Europos ir, ypač Anglijos grupėmis, tokiomis, kaip Black Sabbath, Judas Priest, Iron Maiden, vienintelė ryškesnė išimtis – Australijos grupė AC/DC.
8-ojo dešimtmečio pabaigoje – 9-ojo dešimtmečio pradžioje Heavy Metal supratimas Europoje ir JAV išsiskyrė: pastarojoje šalyje iki šiol Heavy Metal priskiriami tokie Glam rock atlikėjai, kaip KISS, Alice Cooper, Bon Jovi ir pan., kai europinis Heavy Metal supratimas yra daug kategoriškesnis, pagal jį daugelis stiliaus pradininkų, pvz., Black Sabbath priskiriama Hard rock stiliui, o pirmąja Heavy metal grupe laikoma Judas Priest.
Muzikos stiliai
Heavy Metal skirstymas yra labai sąlyginis, pagrįstas atlikimo pobūdžiu bei pačių grupių ideologija, tad tą pačią grupę neretai galima priskirti keliems stiliams iškart. Kai kurios grupės groja pernelyg savitą muziką, kad jas būtų galima priskirti vienam ar kitam stiliui.
Pagal atlikimo pobūdį išskiriamos kryptys:
Pagal ideologiją išskiriamos kryptys:
Juškonys
Juškonys – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, prie kelio, 7 km į šiaurę nuo Žeimių, 5 km nuo Šėtos. Seniūnaitijos centras. Veikia biblioteka.
Sunkusis metalas (muzikos stilius)
Vizualiniai elementai ir subkultūra
miniatiūra|250px|[[Judas Priest su tipine apranga]] Daugumą metalo grupių vienija aprangos stilius. Tradicinis metalo muzikos atlikėjų garderobas susideda iš juodos odos striukių, švarkų, ilgų batų ir kelnių, puoštų metalinio blizgesio spygliais, bei kitokios formos metaliniais aksesuarais, kaip diržas šoviniams. Taip pat vienas iš atributų yra įvairūs pakabukai, ypatingai populiarus germaniškasis yra kryžius. Šio aprangos stiliaus pradininku laikomas dainininkas Rob Halford iš grupės Judas Priest, kuri daugelio kritikų ir muzikologų įvardijama kaip metalo muzikos pradininkė. Taip pat vienas iš metalo muzikai būdingų atributų yra ilgi plaukai. Šiuo metu naujųjų metalo grupių įvaizdyje vis dažniau dominuoja jaunatviškesnis bei kasdieniškesnis aprangos stilius, kurį sudaro marškinėliai, džinsai ir kiti atributai. Taip pat daug grupių naudoja grimą bei kaukes.
Juškonys
Istorija
Į pietryčius nuo kaimo yra Normainių piliakalnis.
1922 m. žiemą J. Petrusevičiaus (Atkočiaus) gryčioje pradėjo veikti Juškonių pradžios mokykla, 1924 m. jai išnuomota erdvesnė ir šviesesnė Jono Petrausko (Bitininko) seklyčia. 1925–1929 m. mokinių sąrašuose buvo įrašyta vidutiniškai 40-50 vaikų. Mokykla uždaryta apie 1970 m.
1989 m. vėl atidaryta pradžios mokykla. 2005 m. rugsėjo mėn. Jonavos rajono Juškonių pradinė mokykla kaip atskira buvo išregistruota. Nuo 2007 m. veikia Jonavos pradinės mokyklos Juškonių skyrius.
1950–1992 m. buvo kolūkio centrinė gyvenvietė. Tuo metu atidaryta biblioteka, paštas, kultūros centras.