cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kalnujai
Kalnujai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 6 km į pietus nuo Raseinių, prie autostrados ir kelio. Seniūnijos, parapijos ir seniūnaitijos centras. Stovi Kalnujų Šv. Viktoro bažnyčia. Piliakalnio papėdėje yra hitlerizmo aukų kapinės, čia 1941 m. liepos-lapkričio mėn. vokiečiai sušaudė 1677 žydus. Prie Kalnujų, buvusiame Žieveliškės kaime, M. Davainio-Silvestraičio sodybos vietoje, 1995 m. pastatytas koplytstulpis. Kalnujų miestelyje yra paminklinis akmuo, pastatytas 1989 m. kompozitoriui J. Tallat Kelpšai, kapinėse – antkapinis paminklas jo tėvui Antanui Tallat-Kelpšai, akmuo rašytojui Marcelijui Martinaičiui (pažymėti informacinėje lentoje prie kapinių), Lietuvos partizanų kapai.
miniatiūra|230px|left|Centras, prie parduotuvės miniatiūra|230px|left|Kapinės su buvusios bažnyčios liekanomis
Etimologija
Tikėtina, kad miestelio vardą lėmė tai, jog jis išsidėstęs ant kalno (kalvos). Tai yra nedidelė kalva, pastebima važiuojant ne tik nuo Raseinių, bet ir nuo autostrados.
Istorija
1853 m. minima parapinė mokykla, 1864 m. uždaryta, 1867 m. atidaryta rusiška pradžios mokykla. 1919 m. įsteigta pradžios mokykla, dab. Kalno vidurinės mokyklos skyrius.
XIX a. Kalnujai – kaimas Raseinių apskrityje. 1914 m. ir 1944 m. Kalnujai sudegė. 1928 m. atidarytas paštas, 1955 m. biblioteka, medicinos punktas, 1957 m. kultūros namai, Sovietmečiu buvo kolūkio centrinė gyvenvietė. 2020 m. patvirtintas Kalnujų herbas.
Moliūnų dvaras
Moliūnų dvaro sodyba įsikūrusi Moliūnų kaime, Pasvalio rajone, už 2,3 km į šiaurės rytus nuo Kriklinių. Dvarvietė yra prie kelio, Pyvesos upės kairiajame krante.
Guostiniai
Guostiniai – buvęs miestas Latvijoje (1933–1956 m.). Administraciškai priklausė Aizkrauklės rajonui, dabar prijungtas prie Pliavinių.
Moliūnų dvaras
Buvusio Moliūnų dvaro sodyba įregistruota LR Kultūros vertybių registre 1992 m. balandžio 13 d. (unik. kodas ). Išlikę mažai prižiūrėti dvaro rūmai ir ūkiniai trobesiai, kai kurie želdynai. Moliūnų dvaras iki išparceliavimo 1926 m. priklausė garsiai dvarininkų Karpių giminei.
Guostiniai
Istorija
XVIII a. Guostinių teritorijoje buvo arklių pašto stotis ir perkėla per Aiviekstę. Guostinių formavimosi pradžia laikoma XIX a. pradžia, kai apie 1830 metus dabartinio miesto vietoje ant buvusio Krustpilio dvaro žemės įsikūrė miestelis. Jo iškilimas susijęs su Rusijos įstatymu, kuris uždraudė žydams įsigyti turto ir prekiauti Vidžemės ir Kuršo gubernijose. Iš pradžių miestelį daugiausia apgyvendino žydai, nes jis buvo Vitebsko gubernijoje ir geografiškai įsiterpė tarp Vidžėmės ir Kuršo gubernijų. Iki XX a. pražios buvo reikšmingas regiono prekybos ir ūkio centras. Stipriai nukentėjo I pasaulinio karo metu. Iš 192 namų nuniokoti buvo 152. Tarpukariu, 4-tajame dešimtmetyje gyventojai vertėsi prekyba (90 įmonių) ir smulkiaja pramone (70 įmonių), taip pat žvejyba ir sielių plukdymu. II pasaulinio karo metu vokiečiai nužudė kelis šimtus gyventojų.
Moliūnų dvaras
Istorija
Moliūnų dvaras ir aplinkiniai kaimai paminėtas 1568 m. Žygimanto Augusto privilegijoje Teterinui. Stepono Batoro privilegijoje 1585 m. sakoma, kad Teterinui už tarnystę ir nuopelnus armijai Moliūnų dvaras paliekamas amžinai naudoti jam ir jo vaikams.
Teterinai Moliūnų dvarą valdė 88 metus. Jų valdos buvo ir dab. Baltarusijos teritorijoje. 1603 m. dvarą sūnus Jegoras Teterinas užstatė žemaičių pakamarei Vaitiekui Radzinauskui. Nuo 1652 m. iki 1679 m. Moliūnų dvarą valdė Jurgis Tyzenhauzas. Vėliau Trakų iždininkas Konstantinas Jarmalavičius gavo karaliaus privilegiją ir karine jėga užėmė Moliūnų dvarą. Nuo 1760 m. Moliūnų dvaras priklausė LDK generolui majorui Mykolui Juozapui Pacui. Pastarasis savo dvarus atidavė Jozefui Pacui, grafui, Vileikos seniūnui, gyvenusiam Ružanuose (dab. Gardino sritis, netoli Valkavisko). Po 1790 m. dvarą iki pat parceliavimo 1926 m. valdė dvarininkai Karpiai. Ignas Karpis 1808 m. Moliūnų ir kitų dvarų valstiečius atleido nuo baudžiavos.
Guostiniai
Istorija
1956 m. prijungti prie Pliavinių miesto.
Žamantuzas (Pavlodaras)
Žamantuzas arba Džamantuzas – ežeras Kazachstane, Pavlodaro srityje. Ežero plotas smarkiai svyruoja – nuo 2,3 iki 16 km². Ežero vanduo karčiai sūrus.
Randiškė
Randiškė – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Teizų. Vakaruose telkšo Randiškių ežeras. Yra Pirmojo pasaulinio karo aukų kapinės.
thumb|left|240px|Kaimo kryžius
Leonidas Kučma
Leonidas Danylovičius Kučma (, g.1938 m. rugpjūčio 9 d. Čaikyne) – Ukrainos politikas, antrasis šalies prezidentas (1994–2005 m.).
Biografija
Studijavo Dniepropetrovsko universitete, jį baigė 1950 m., įgydamas inžinieriaus mechaniko specialybę. Buvo Dniepropetrovsko konstruktorių biuro, Baikonūro kosminio centro darbuotojas. 1982–1986 m. ėjo Dniepropetrovsko gamybinio susivienijimo „Južnoje“ generalinio konstruktoriaus pirmojo pavaduotojo pareigas, o 1986–1992 m. – generalinio direktoriaus.
Priklausė Ukrainos komunistų partijai, 1981–1991 m. – jos Centro komitetui. Buvo išrinktas į Ukrainos Aukščiausiąją Tarybą (jos nariu buvo 1990–1992 m. ir 1994 m.). 1992–1993 m. – Ukrainos premjeras, po to, 1993–1994 m., ėjo Ukrainos pramonininkų ir verslininkų sąjungos pirmininko pareigas. Dukart išrinktas Ukrainos prezidentu, šias pareigas ėjo 1994–2005 m.
Šalies rytuose vykstant Donbaso karui, nuo 2014 m. liepos iki 2018 m. spalio buvo ypatingasis Ukrainos prezidento atstovas pusiau oficialaus pobūdžio taikos derybose su Donbaso regiono separatistais ir Rusija. 2014 m. rugsėjo 5 d. L. Kučma, kaip Ukrainos atstovas, pasirašė vad. Minsko protokolą (Minsko I susitarimas).
Konstantinas Galkauskas
thumb|240px|Atminimo lenta Vilniuje, Pylimo g. Konstantinas Galkauskas (1875 m. birželio 4 d. Vilniuje – 1963 m. vasario 20 d. Vilniuje) – Lietuvos kompozitorius, dirigentas.
Biografija
1908 m. baigė Sankt Peterburgo konservatoriją, mokytojai Nikolajus Rimskis-Korsakovas, Anatolijus Liadovas, Aleksandras Glazunovas. 1908-1940 m. dėstė Vilniaus mokyklose, Vilniaus žydų muzikos institute. 1909 m. ir 1919 m. Vilniuje įkūrė simfoninius orkestrus; dirigavo simfoninius koncertus. Nuo 1940 m. dėstė Vilniaus muzikos mokykloje, 1945-1949 m. Vilniaus, 1949-1963 m. Lietuvos konservatorijoje. Nuo 1947 m. profesorius.
Kūryba
Sukūrė 4 siuitas chorui, dainų, romansų, pjesių fortepijonui (Lietuvių liaudies šokiai), arfai, muzikos dramos ir lėlių spektakliams. Harmonizavo lietuvių, rusų, baltarusių, lenkų, žydų liaudies dainų. Kūryboje laikėsi rusų klasikų tradicijų, kai kurie kūriniai turi saloniškumo bruožų. Leido, su kitais, žurnalą „Meno diena“ (1914 m.). Surengė švietėjiškų koncertų paskaitų.
Kairiarankis šaulys
Kairiarankis šaulys – 1958 m. JAV sukurtas nespalvotas vesternas apie garsų Laukinių Vakarų nusikaltėlį Bilį Kidą.
Turinys
Džonas Tanstalas, su savo kaubojais genantis gyvulius į Linkolno miestą, prerijose sutinka ir priima pas save dirbti jaunuolį vardu Viljamas Boneris (Bilis Kidas). Šis dėkingas Džonui už suteiktą darbą, tačiau jiems priartėjus prie Linkolno, Džoną nužudo vietinis korumpuotas šerifas. Bilis nusprendžia atkeršyti, tačiau šerifo žmogžudystė padaro jį vienu ieškomiausių nusikaltėlių Laukiniuose Vakaruose...
Ežinė opuncija
Ežinė opuncija (Opuntia echios) – kaktusinių (Cactaceae) šeimos augalas su gana aštriais dygliais.
Kalvių akmuo
left|140px miniatiūra|250px|right|Prie Kalvių akmens guli keli mažesni akmenys miniatiūra|250px|right|Riedulys visu ūgiu iškilęs virš žemės
Kalvių akmuo – stambus riedulys Šalčininkų rajone, Dieveniškių seniūnijoje, Kalvių kaime, Dieveniškių istoriniame regioniniame parke, apie 3 km į pietryčius nuo Dieveniškių.
Riedulys slūgso kelio pašlaitėje (rytų pusėje), 0,4 km į pietus nuo paskutinių gyvenvietės namų, lengvai pastebimas. Informacinėmis nuorodomis nepažymėtas. Akmuo beveik visu ūgiu iškilęs virš žemės, lygiu, švariu paviršiumi, šalia yra keli mažesni akmenys.
Kalvių akmuo yra geologinis gamtos paveldo objektas, paskelbtas valstybės saugomu LR aplinkos ministro 2015 m. sausio 9 d. įsakymu Nr. D1-19.
Širva
Širva – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 7 km į pietvakarius nuo Bubių. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,56 km, plotis – iki 0,26 km. Altitudė 139,9 m. Krantai aukšti, beveik ištisai apaugę medžiais. Ežeras nenutekantis, priklauso Ventos-Dubysos kanalo intako Kurtuvos baseinui. Aplinkui stūkso Pageluvio ir Paširvio miškai ir įsikūręs Paširvio kaimas.
Joe & Jake
„Joe & Jake“ – Jungtinės Karalystės muzikos duetas, kurį sudaro Joe Woolford ir Jake Shakeshaft.
„Joe ir Jake“ susitiko 2015 metų Jungtinės Karalystės projekto „The Voice“ metu. Jake buvo Will.i.am komandos narys, tačiau turėjo pasitraukti jau dvikovų etape, o Joe buvo Ritos Oros komandos narys, kuris pasiekė finalą.
Patosis
Patosis – miestas pietvakarinėje Albanijos dalyje, Fierio apygardoje, 23 km nuo Adrijos jūros ir 7 km nuo kito svarbaus naftos pramonės centro – Fierio. Kaip ir Fieris, Patosis yra svarbus Albanijos naftos gavybos ir perdirbimo centras.
Joe & Jake
2016 metais duetas su daina „You’re Not Alone“ laimėjo nacionalinę atranką ir išrinkti šalies atstovais 2016 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse Stokholme.
Patosis
Istorija
Nors šio miesto šaknys siekia viduramžius, jo kaip svarbaus Albanijos ekonominio centro istorija gana nesena. Tik XX a. komunizmo eros laikais pradėjus intensyviai eksploatuoti žemės gelmėse esančius naftos telkinius miestas tapo vienu svarbiausių Albanijos pramoninių centrų. Miestas buvo strategiškai svarbus dėl jame buvusios naftos pramonės, aprūpinusios politiškai ir ekonomiškai izoliuotą šalį naftos pramonės produktais. Po komunistinio režimo žlugimo ilgą laiką buvo ištikusi naftos gavybos krizė. Pastaraisiais metais naftos gavyba ima po truputį atsigauti.
Architektūra ir archeologija
Dėl miesto istorinio ir ūkinio nereikšmingumo per ilgą istorijos laikmetį bei didesnės gretimo Fierio reikšmės, miesto architektūra yra labai skurdi, vyrauja XIX a. pab. – XX a. pr. statyti mažaaukščiai namai, mečetės. Kaip ir daugelyje Albanijos miestų čia vyrauja socialistinio stiliaus namai. Dėl naftos klodų miesto apylinkėse vyrauja pramoninis kraštovaizdis su dominuojančiais naftos gręžiniais.
Otto Dix (grupė)
Otto Dix – rusų darkwave muzikos grupė. Susiformavo Chabarovske, vėliau persikėlė į Sankt Peterburgą. Grupės pavadinimu dėkingi vokiečių dailininkui ir grafikui Otui Diksui.
Grupės stilius
Dainų tematikoje svarbią vietą užima postapokalipsė („Branduolinė žiema“, „Miestas“, „Šešėlių zona“) ir ateities mechaninės mašinos (robotai), bet neretai paliečiamos filosofinės, psichologinės ir moralinės temos („Senolis“, „Nebylus šauksmas“, „Proto sapnas“, „Meno aukos“ ir kt.). Be to, kai kuriose dainose paliečiama BDSM tematika („Mylimas vokietis“, „Vergas“).
Muzikoje atliekamos aštrios, isteriškos melodijos, išgaunamos minoriniais tonais. Kai kurios melodijos, lėtose dainose, priartėja prie dark ambient žanro. Tuo pačiu metu, kai kuriose dainose („Paukščiai“, „Karas“, „Miręs Dievas“, „Geležinis strypas“) galima išgirsti sunkių rifų, būdingų industriniam metalui. Koncertuose, atliekant kiekvieną dainą, suvaidinamas miniatiūrinis mono spektaklis, sukuriamas originalus vaizdas, susiejantis klausytojus su melodija ir tekstu.
Grupės istorija
Grupė susibūrė 2004 m. „Otto Dix“ groja elektroninio avangardo stiliumi. Grupė gana gerai žinoma Rusijoje ir NVS šalyse. Vokalistas Michaelis Drau turi išskirtinį kontratenoro balsą.
Originalaus skambesio beieškant, kolektyvas stengėsi būti trise, tačiau grupę paliko gitaristas. Nuo 2004 m. žiemos, grupė dirbo kartu su jaunimo teatru „Laiko paradigma“. Iki pat „Branduolinės žiemos“ albumo pasirodymo, 2007 m., „Otto Dix“ liko duetu.
2005 m. liepą pasirodžiusiame demo albume „Ego“, buvo tik 12 kūrinių ir pagrindinės dainos vaizdo klipas, taip pat fotosesijos nuotraukos ir trys straipsniai iš vietinės spaudos apie grupę ir jos narius.
2006 m. birželį grupės nariai, nuolatiniam gyvenimui, persikėlė į Sankt Peterburgą.
2007 m. gruodį išleistas trečiasis albumas – „Branduolinė žiema“.
2007 m. pabaigoje išleistas pirmasis grupės DVD diskas – „Metalo nuovargis“, kuriame įrašytas interviu su grupe, vaizdo klipas „Metalo nuovargis“ ir grupės gyvo garso koncertas.
2008 m. grupė pasipildė vienu nariu – trečiuoju nariu tapo smuikininkas, kompozitorius, aranžuotojas Piotras Voronovas. Piotras baigė Sankt Peterburgo konservatoriją, dalyvavo albumo „Branduolinė žiema“ pristatymo ture.
Tuo pat metu išleidžiamas naujas, „Branduolinės žiemos“ dviejų diskų rinkinys, kuriame pristatyti žinomiausių grupės hitų remiksai, kuriuos atliko tiek vietiniai diskžokėjai, tiek užsienio atlikėjai, tokie kaip „C File“ ir „Two Witches“.
2009 m. pradžioje „Gravitator Records“ išleidžia ketvirtąjį albumą „Šešėlių zona“ (smuikininkas Piotras Voronovas dalyvauja jo įrašyme), po kurio grupė surengė didelį koncertinį turą visoje Rusijoje, vykusį beveik 5 mėnesius, aplankant daugiau kaip 30 Rusijos miestų.
2009 m. gegužės 30 d. Otto Dix dalyvavo didžiausiame, kasmetiniame Europos gotikos festivalyje „Wave-Gotik-Treffen“, kuris vyko Leipcige (Vokietija).
2010 m. pavasarį grupė surengė savo penkmečio turą.
2010 m. gegužės 29 d. grupės oficialiame forume pasirodė nuotraukos iš naujojo, dainos „Žvėris“, vaizdo klipo filmavimo aikštelės; rugpjūčio pradžioje vaizdo klipo filmavimas buvo baigtas. Taip pat įvardinta preliminari vaizdo klipo ir albumo pasirodymo data – 2010 m. lapkritis.
2010 m. gruodžio 13 d. išleistas penktasis studijinis grupės albumas – „Nuostabios dienos“, įrašytas „Gravitator Records“ irašų kompanijoje.
2012 m. balandžio 20 d. išleistas pirmasis grupės istorijoje singlas – „Utopija“.
2012 m. rugsėjo 7 d. išleistas šeštasis studijinis albumas „Mortem“.
2013 m. balandžio 11 d. grupę paliko smuikininkas Piotras Voronovas, kuris norėjo susikoncentruoti ties kitais muzikiniais projektais. Jis pasakė: „būsimame sezone galimas mano dalyvavimas kai kuriuose koncertuose ir grupių įrašuose“.
2013 m. lapkričio 17 d. pasirodė dainos „Anima“ vaizdo klipas iš būsimo to paties pavadinimo albumo.
2014 m. kovo 8 d. išleistas septintasis studijinis albumas „Anima“.
Dramenselva
Dramenselva (Drammenselva) – upė pietryčių Norvegijoje, Buskerudo apskrityje. Išteka iš Tiurfjordo ežero, maitinamo Sognos ir Storelvo upių. Teka į pietus, vėliau į pietryčius. Ties Drameno miestu įteka į Oslo fjordo atšaką – Drameno fjordą.
Didžiausias intakas – Snarumas (dešinysis). Seniau upė intensyviai naudota medienos plukdymui. Prie Dramenselvos upės įsikūrę miestai: Mudumas, Evre Eikeris, Nedre Eikeris, Dramenas.
Želdubajus
Želdubajus (arba Žoldybajus; ) – ežeras Kazachstane. Ežero plotas yra apie 32 km². Tai nenutekantis ežeras, apsuptas juodojo dumblo juosta, su sieros vandenilio kvapu.
Ābāhanī Limited (Čitagongas)
„Chittagong Abahoni Ltd.“ arba „Abahani Limited (Chittagong)“– Bangladešo futbolo klubas iš Čitagongo.
Namų rungtynes žaidžia M. A. Aziz stadione.
Istorija
Klubas įkurtas 1972 m. 2013 m. tapo šalies čempionais.
Sezonai
šaltinias:
Elektra Luxx
Elektra Luxx – 2010 m. JAV sukurta komedija apie pornografinių filmų aktorę, kuri, sužinojusi esanti nėščia, baigia karjerą ir pradeda skaityti paskaitas namų šeimininkėms sekso tema.
Prežihov Voranc
Prežihovas Vorancas (tikrasis vardas Lovras Kuharas, slovėn. Prežihov Voranc, Lovro Kuhar, 1893 m. rugpjūčio 8 d. Podgora, Slovėnija – 1950 m. vasario 18 d. Mariboras) – slovėnų rašytojas ir komunistų politikas.
Elektra Luxx
Interneto svetainė „Rotten Tomatoes“ juostą vertina 28% teigiamų atsiliepimų.
Prežihov Voranc
Gyvenimas
Vorancas gimė neturtingoje valstiečių šeimoje Podgoroje prie Kotljahos, kur taip pat baigė vidurinę mokyklą. Prežihovo šeima neturėjo nuosavo namo ir nuosavos žemės, dėl to jie persikėlė į kaimo fermą. Kadangi buvo vyriausiasis vaikas, Vorancas jau ankstyvaisiais savo gyvenimo metais ganė gyvulius ganyklose, o vėliau turėjo atlikti ir sunkesnius žemės lauko darbus. Mokykloje Vorancas buvo vienas geriausiųjų, nes iš motinos paveldėjo žinių troškimą, jos pasakojimų dėka atsiskleidė Voranco kaip talentingo apsakymų rašytojo prigimtis. Norėjo lankyti gimnaziją, tačiau tėvas to neleido, kadangi Vorancas jam buvo didelė pagalba kasdieniniuose namų ūkio darbuose, dėl to į gimnaziją teko išleisti savo brolį. Tai labai įskaudino Vorancą, visgi nepaisant to pradėjo lavintis savarankiškai. Taigi būdamas šešiolikos metų ėmė siuntinėti savo pirmuosius vaizdelius laikraščiams ir jie buvo išspausdinti. Taip prasidėjo rašytojo Lovro Kuharo kelias. Prežihovo vardu buvo pavadintas vienos fermos apylinkės prie Prežiho, kur jo tėvas buvo ūkininkas, o Voranco forma Koroškos vietinėse apylinkėse buvo vardo Lovrencas, arba Lovras, forma. Jo kūrybai įtakos turėjo Pirmasis ir Antrasis pasauliniai karai. Per Pirmąjį pasaulinį karą pabėgo iš austrų-vengrų kariuomenės į Sočos frontą Italijoje ir ten buvo įkalintas iki pat karo pabaigos. 1919 metais grįžo namo ir įsidarbino darbininku, vėliau plieninių konstrukcijų darbininku prie Ravnah. Kadangi 1930 metais aktyviai dirbo nelegalioje Jugoslavijos Komunistų Partijoje, privalėjo emigruoti, dėl to gyveno Vienoje, Paryžiuje ir Maskvoje. Kaip Kominterno agentas keliavo po Europą, taip pat dėl komunistinės veiklos buvo daugybę kartų suimtas. Palaipsniui tapo vienu svarbiausių JKP vyrų. Po ginčo su Josipu Broz-Titu, naujuoju JKP generaliniu sekretoriumi, 1939 metais sugrįžo į Slovėniją ir slapta apsistojo Liublianos apylinkėse. Nuo 1941 metų balandžio, Antrojo pasaulinio karo pradžios Jugoslavijoje, pasitraukė iš politikos ir užsiėmė kūrybine veikla.
Po Slovėnų Išsivadavimo Fronto įsteigimo (SIF) kelis kartus buvo įsitraukęs į partijos organų ir skirtingų SIF komisijų veiklą. 1943 metų pradžioje jį areštavo savanoriškai veikianti antikomunistinė policija ir perdavė jį italams. Nuo pat pradžių prie italų tardymo prisidėjo ir vokiečių tardytojai, atvykę iš Berlyno. Po Italijos kapituliacijos vokiečiai jį išgabeno į kalėjimą Begunjoje ir po to tolimesnį tardymą perėmė Berlyno gestapas. Po jo parodymų vokiečių tardytojai pasiūlė Vorancui Slovėnijos prezidento vietą, kuri buvo marionetė vokiečių rankose, į jos sudėtį įėjo Liublianos kraštas ir Primorska, taip pat Gorenjskos ir Štajerskos regionai. Pasiūlymą atmetė. Dėl to jį pasiuntė į Zachsenhauzeno-Oranienburgo koncentracijos stovyklą ir 1945 metų sausį – į Mauthauseno, iš kurio grįžo į gimtinę tik pasibaigus karui.
Jo brolis Aloyzas Kuharas buvo katalikų dvasininkas ir vienas Slovėnų Liaudies Partijos vadovaujančių politikų.
Šiandien Prežihovo vardą yra gavusios mokyklos: Jesenicoje, Bistricos regione, Liublianoje, Dolinoje prie Triesto, Doberdobe, Maribore ir Koroškos lygumos. Koroškos lygumose yra mokslo biblioteka, kurioje yra Prežihovo atsiminimų kambarys. Ten yra surinktos visos jo knygos ir vertimo darbai užsienio kalba. Taip pat joje yra laikomi kai kurie jo apsakymų ir romanų rankraščiai. Ta vieta dar vadinama Prežihovo Voranco biblioteka.
Darbai
Jis priklauso slovėnų socialistinio realizmo laikotarpiui, kuris truko nuo 1930 iki 1941 metų. Prežihovas Vorancas yra laikomas šio laikotarpio rašytoju, kadangi įtraukė valstiečio žmogaus, proletariato, mažų žmonių likimo aprašymų temas. Socialistinio realizmo atstovais be Prežihovo Voranco yra dar laikomi: Miško Kranjecas, Antonas Ingoličius, Kirilas Kosmačius, Tone Seliškaras, Mile Klopčičius, Igo Grudenas, Bratko Kreftas. Prežihovo Voranco kūriniai yra naudojami vidurinių mokyklų mokymosi medžiagoje, kurioje nagrinėjamos novelės „Susikurtas žmogus“ ir „Kova gerklėje“, taip pat „Pagonių rugienojai“, „Potolčeni kramoh“, „Pirmas laiškas“, „Pakalnutės“ ir ištrauka iš romano „Doberdobas“.
Kūryba suaugusiesiems
Romanai
Novelės
Dienoraščiai
Vaizdeliai
Apsakymai
Brošiūros
Taip pat rašė radijui „Kričač“ ir prisidėjo prie slovėnų almanacho redagavimo.
Kūryba vaikams
Vaizdeliai
Pasakos
Dienoraštis buvo pavadintas suaugusiam skaitytojui. Ištrauka iš to dienoraščio 1961 metais pavadinimu „Čez goro k očetu“ pirmą kartą išėjo kaip savarankiška pasaka vaikams.
Pripažinimas ir apdovanojimai
Prežihovas Vorancas už vaizdelį „Solzice“ gavo tuo metu federacinį Prešereno apdovanojimą (1950), 1949 metais jis taip pat gavo Levstikovo apdovanojimą. Šie apdovanojimai buvo įteikti pirmą kartą.
Tikroji pintis
Tikroji pintis (Fomes fomentarius) – kempininių šeimai priklausantis nevalgomas parazitinis (saprotrofinis) medžių grybas. Naudojamas liaudies medicinoje, iš jos gaminami preparatai jauniems medeliams nuo ligų, dar naudojama ugnies įskėlimui.
Išvaizda
Sinonimai: (sinonimų yra 10) Agaricus fomentarius (L.) Lam., Boletus fomentarius L., Elfvingia fomentaria (L.) Murrill, Ochroporus fomentarius (L.) j. Schröt., Polyporus fomentarius (L.) fr., Placodes fomentarius (L.) Quél., Pyropolyporus fomentarius (L.) Teng., Scindalma fomentarium (L.) kuntze.,  Ungulina fomentaria (L.) Pat..
Spalvos kaita: vaisiakūnio spalva įvairuoja nuo balkšvos, šviesiai geltonos iki pilkos. Poros šviesiai pilko atspalvio, paspaudus paruduoja. Trama gali būti pilka, geltonai ruda arba rūdžių spalvos.
Pinties daroma žala
Tikrąja pintimi apsikrečia mirštantys, seni, pažeisti ir nusilpę, rečiau sveiki medžiai. Apsikrečiama per šakų nulaužimo vietas, žaizdas, sausašoniškumus, šalčio plyšius. Micelis greitai plinta iš balanos į vidines stiebo dalis, intensyviai ardo medieną, kuri pradinėse puvimo stadijose įgauna pilkšvą ar rausvai rudą atspalvį. Skersiniame pjūvyje matosi įvairaus dydžio ir formos tamsios spalvos dėmės. Vėliau pažeistoje medienoje atsiranda baltos dėmės ir juostelės, pradžioje pavienės, vėliau –gausios. Jos pastoviai didėja, susilieja po kelias ir dažnai apribojamos gerai pastebimomis tamsiai rudomis ar juodomis vingiuotomis linijomis. Pažeista mediena įgauna charakteringą tekstūrą, primenančią marmurą (sukelia baltąjį (marmurinį) lapuočių medžių kamienų centrinės dalies balanos-branduolio korozinio tipo puvinį). Galutinėje stadijoje mediena tampa minkšta, lengva, dalijasi per metines rieves į plonas plokšteles ir pluoštus.
Augavietė
Sezonas: sausis–gruodis
Panašios rūšys: Išvaizda panaši raudonkraštės pintainės (Fomitopsis pinicola) kempinė, kuri yra pilka, su gelsvai rausvu baltai apjuostu pakraščiu, su balta apatine puse, ji sukelia rudąjį puvinį, ant buko dažnai apsigyvena po tikrosios pinties.
Milevas (Lomžos apskritis)
Milevas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Lomžos valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 17 km į pietryčius nuo Lomžos ir apie 63 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Bilevičiai
Bilevičiai (arba Biliūnai) – Žemaičių bajorų giminė. XVI a. – XVII a. rėmė reformaciją Lietuvoje, lietuviškų leidinių rengimą. Dalis Bilevičių buvo lietuviškos kultūrinės orientacijos. Tėvoniniai dvarai XVI a. buvo Viduklė, Raseiniai, Rietavas.
Istorija
Dar XVI a. pradžioje giminė suskilo į dvi šakas: Bilevičius Stankevičius ir Bilevičius. Prasidėjus reformacijai Bilevičiai Stankevičiai tapo evangelikais liuteronais. Kita šaka, Bilevičiai, XVI a. viduryje perėjo į evangelikų reformatų tikėjimą. Vėliau dalis Bilevičių tapo katalikais. XVIII a. Bilevičių moteriškoji linija liko protestantiška. Kataliko Alberto Bilevičiaus vadovaujami bajorai 1724 m. nugriovė Raseinių evangelikų reformatų bažnyčią. XIX a. dalis Bilevičių sulenkėjo, XX a. išsikėlė gyventi į Lenkiją, kiti įsitraukė į lietuvių kultūrinę veiklą.
Garsiajame lenkų rašytojo H. Senkevičiaus istoriniame romane „Tvanas“ minimi net keturi Bilevičiai – išmintingi, nenuilstantys patriotai. Du broliai (Albrechtas ir Steponas) Bilevičiai dalyvavo 1655 m. Kėdainių suvažiavime ir pasirašė uniją su švedais. Į vieną iš Varšuvos seimų susirinko net šeši Bilevičiai: Aleksandras, Chrizostomas, Chvalibogas, Jonas Karolis, Teodoras ir Jonas Merkelis. 1733 m. Stanislovo Leščinskio rinkimuose taip pat dalyvavo šie žemaičiai Bilevičiai: Aleksandras, Antanas, Petras, Steponas, Tadas ir Viktoras.
Bilevičiai Stankevičiai
Žymiausias giminės atstovas Jonas Bilevičius, XVI a. Žemaitijos vietininkas, Dirvėnų ir Beržų tijūnas. Globojo pirmuosius spaudos lietuvių kalba rengėjus. Jam Prūsijos kunigaikštis Albrechtas Brandenburgietis 1543 m. spalio 7 d. raštu pavedė globoti iš Karaliaučiaus į Lietuvą grįžtantį Abraomą Kulvietį, prašė parinkti lietuvių jaunuolių, kandidatų į evangelikų liuteronų kunigus. Bilevičių Stankevičių giminės palikuonys XVII a. viduryje jau buvo katalikai.
Debesuotasis leopardas
Debesuotasis leopardas (Neofelis diardi) – katinių (Felidae) šeimos, didžiųjų kačių (Pantherinae) pošeimio, Neofelis genties plėšrus žinduolis.
Taksonomija ir morfologija
Debesuotieji leopardai labai panašūs išvaizda, dydžių ir genetika į dūminius leopardus, tad buvo laikomi pastarųjų porūšiu, ir tik 2006 m. pirmą kartą pripažinti atskira rūšimi ir aprašyti.
Iš dviejų populiacijų paimti plaukų pavyzdžiai parodė, kad dūminiai ir debesuotieji leopardai vieni nuo kito atsiskyrė prieš 1,4 milijonus metų ir nuo to laiko vystėsi skirtingai. Iš žemyninės Azijos debesuotieji leopardai prieš keletą milijonų metų pasiekė dabartines Sumatros ir Borneo salas tuometu virš Sundos šelfo tarp žemyno ir šių salų egzistavusiu taip vadinamu sausumos tiltu.
Debesuotųjų leopardų kailis tamsesnis, ir su mažesnėmis, į debesis panašiomis dėmėmis, o iltiniai dantys trumpesni, nei yra pas dūminius leopardus.
Erenikas
Erenikas  – 51 km ilgio upė vakarų Kosove; dešinysis Baltojo Drino intakas.
Erenikas išteka netoli Albanijos sienos, vakariniame Juniko kalno šlaite (Prokletijės kalnų masyvo dalis), esanti po Deravicos viršūne, kurios aukštis 2 656 m (aukščiausia viršūne Kosove). Upės pradžia yra Deravicos ežeras, iš jo Erenikas teka pietų bei pietryčių kryptimis, pro rytinį Prokletijės kraštą, atskirdamas jį nuo Metohijos regiono.
Erenikas priklauso Adrijos jūros baseinui. Užima 516 km² plotą. Nėra tinkamas laivybai.
Strazdai (Kuršėnai)
Strazdai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 12 km į šiaurę nuo Kuršėnų, Latveliškių-Agailių miško pietinėje dalyje.
Istorija
1950–1991 m. kaimas priklausė Kuršėnų tarybiniam ūkiui.
Šviesa (Kaunas)
miniatiūra|250px|right|Juozapavičiaus pr. 75 Šviesa – knygų leidykla, veikusi 1934–1940 m. Kaune, A. Juozapavičiaus pr. 75.
Istorija
Savininkas – Juozas Gineika. Leido daugiausia verstinę grožine literatūrą (Emilis Zola, Levas Tolstojus, Antonas Čechovas) bei nuotykinę literatūrą (Justas Piliponis, Broliai Tomdykai – Adomas ir Jonas Burčikai, Antanas Turčila-Turčilauskas) kūrinius. Išleido apie 50 knygų.
Visgirdai (Šiauliai)
Visgirdai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 13 km nuo Šiaulių, greta kelio. Yra „Pilies užeiga“, saugomas Visgirdų ąžuolas.
Taipingų sukilimas
Taipingų sukilimas − 1850−1864 m. vykęs didelio masto Kinijos valstiečių sukilimas prieš Čing dinastijos – mandžiūrų – valdžią.
Sukilimo užuomazgos – vėliau sukilimo vadu tapusio krikščionio atsivertėlio, save skelbusio Jėzaus jaunesniuoju broliu Hong Siučiuano (Hong Xiuquan) 1843 m. įkurta religinė antimandžiūriška organizacija, siekusi įkurti „Didžiosios Ramybės“ arba „Didžiosios Lygybės“ valstybę.
Sukilimo eiga
thumb|left|Taipingų sukilimo vadas Hong Siučiuanas Sukilimas prasidėjo 1850 m. vasarą Guangsi (Guǎngxī) provincijoje. Iš pradžių sukilimas buvo vietinio pobūdžio. Vėliau buvo sukurta drausminga sukilėlių kariuomenė, įkurta Didžiosios lygybės dangiškoji valstybė (太平天国 Tàipíng Tiān Guó); jos valdovu tapo Hong Siučiuanas.
1852 m. taipingai iš Guangsi provincijos pradėjo žygį į šalies centrą.
1853 m. kovo mėnesį jie užėmė Nankiną (Nanjing) ir paskelbė jį Taipingų valstybės sostine. Čia sukilimo vadovai paskelbė savo programą, kuri numatė Kinijos feodalinę visuomenę pertvarkyti į sukarintą patriarchalinę. Taipingai sumažino valstiečiams žemės mokesčius, o didžiausią mokesčių dalį uždėjo dvarininkams ir turtuoliams.
Geluva
left|120px
Taipingų sukilimas
Sukilimo eiga
1853 m. gegužės mėnesį taipingai, norėdami nuversti Čingų dinastijos valdžią, surengė žygį į Pekiną, bet 1855 m. gegužės mėnesį netoli Tiandzino (Tiānjīn) pralaimėjo. thumb|left|Taipingų sukilimo antspaudas
Geluva
Geluva – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 7 km į pietvakarius nuo Bubių, 4,5 km į pietryčius nuo Kurtuvėnų, Kurtuvėnų regioniniame parke. Ilgis pietų-šiaurės-rytų kryptimi 0,84 km, plotis iki 0,33 km. Altitudė 134,4 m. Krantai statūs, apaugę mišku (Pageluvio miškas), kranto linija vingiuota. Pietuose išteka Niaukos upelis link Dubysos upės intako Deglės. Už 0,06 km į vakarus telkšo Dubukas, į šiaurę už 0,17 km – Barsukynas.
Rytinėje ežero pakrantėje įsikūręs Pageluvio kaimas, veikia kaimo turizmo sodyba, yra paplūdimys.
Taipingų sukilimas
Sukilimo eiga
1853−1856 m. taipingai pasiekė reikšmingų pergalių Centrinėje Kinijoje, o 1857 m. prie jų prisidėjusios Nien sukilimo (Niǎn jūn qǐ yì) pagrindinėms jėgoms pasiekė pergalių Anhui (Ānhuī) ir Hainano (Hǎinán) provincijų šiaurėje.
Geluva
thumb|left|280px|Ežeras Geluva
Taipingų sukilimas
Sukilimo eiga
1858−1862 m. laimėję keletą mūšių, taipingai užėmė dalį Dziangsu (Jiāngsū) ir Džedziango (Zhèjiāng) provincijų, bet prarado svarbią Ančingo (Ānqìng) tvirtovę Anhui provincijoje.
Nuo 1862 m. vasario mėnesio malšinti Taipingų sukilimą Čingų dinastijai padėjo JAV, D. Britanija ir Prancūzija, po pirmojo ir antrojo Opiumo karų (1840−1842 m. ir 1856−1860 m.) gavusios naujų privilegijų Kinijoje ir siekusios išsaugoti mandžiūrų viešpatavimą.
1863−1864 m. po atkaklių mūšių taipingai neteko beveik visų atramos punktų, jų kariuomenę sutriuškino Čingų karinės pajėgos. 1864 m. liepos mėnesį buvo užimtas Nankinas.
Žuvus Taipingų sukilimo vadovams, žlugo ir Taipingų valstybė. Sukilėlių kariuomenės likučiai galutinai buvo sutriuškinti 1868 m. rugpjūčio mėnesį.
Modzele Skudošė
Modzele Skudošė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Lomžos valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 15 km į pietryčius nuo Lomžos ir apie 68 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Varsėdžiai
Varsėdžiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės vakarus nuo Upynos, kairiajame Akmenyno krante, 2 km į pietus nuo automagistralės. Seniūnaitijos centras. Kaime stovi Šv. Roko bažnyčia, kuri dabartinę išvaizdą įgijo 1817 metais. Bažnyčios šventoriuje yra koplyčia – oratorija, įrodanti Šv. Roko kulto puoselėjimą kaime. Varsėdžiuose dar stovi paminklas Varsėdžių „Pavasario“ organizacijos veiklos dešimtmečiui pažymėti, pastatytas 1934, nugriautas 1964, atstatytas 1990 m.
thumb|left|240px|Varsėdžiai žvelgiant iš varpinės
Istorija
Kaimo centre aptiktas III–IV a. kapinynas. Varsėdžių vietovė minima 1421 metais, tačiau pats pavadinimas nepaminėtas. 1562 metais Karšuvos valsčiaus inventoriuje minimas pavadinimas Worszydyszki, tai buvo kunigo Mikalojaus, Kaltinėnų altaristos, valda. 1576 metais Varsėdžiuose pastatyta pirmoji bažnytėlė. 1662 metais kaime buvo tik 10 kiemų. Vėliau įsteigta smuklė. Bažnytine valda Varsėdžiai išliko iki 1842 metų. 1909 metais kaime įsteigiama pirmoji pradinė mokykla, 1912 metais kaimas išskirstytas į vienkiemius. 1923 metais kaime buvo 95 gyventojai. 1936 metais įsteigiama savarankiška Varsėdžių parapija. 1987 metais kaimo gyventojų skaičius pasiekė maksimumą – 172, 2005 kaime gyveno 162 žmonės.
Pavadinimo kilmė
Varsėdžių pavadinimas kilo nuo upelio Varės (Akmenynas) ir žemaitiško žodžio sėdis, reiškiančio sodybą, kaimą.
Atifete Jahjaga
Atifete Jahjaga (g. 1975 m. balandžio 20 d.) – Kosovo politikė, 4-oji šalies prezidentė. Ji buvo pirmoji Kosovo prezidentė moteris, pirmoji nepriklausoma šalies vadovė, pirmoji moteris prezidentė šiuolaikinėse Balkanų šalyse. A. Jahjaga gimė Džiakovicos mieste šalies pietvakariuose, kur baigė vidurinę mokyklą. 2000 m. ji baigė teisės studijas šalies sostinės universitete. 2007 m. A. Jahjaga mokėsi Lesteryje kriminalinę teisę.
Po Kosovo karo būsima politikė sėkmingai baigė pareigūnų kursus ir vėliau gavo leitenanto generolo laipsnį. Iš pradžių ji buvo paskirta į pasienio tarnybą, vėliau į mokymų skyrių. 2010 m. A. Jahjaga tapo šalies policijos vadove.
2011 m. balandžio 6 d. ji paskelbė besiruošianti dalyvauti šalies prezidento rinkimuose. Politikę palaikė pagrindinės šalies politinės jėgos, JAV ambasada Kosove.
Tų pačių metų balandžio 11 d. įvykusiuose rinkimuose A. Jahjaga sulaukė didžiausio parlamento palaikymo ir tapo pirmąja šalies vadove moterimi. Iš 100 parlamento narių jai atiteko 80 balsų. Iki šiol ji yra vienintelė Kosovo prezidentė išrinkta jau pirmame ture.
2016 m. vasarį vykusius prezidento rinkimus laimėjo Hashim Thaçi.
Uosto kapitonas
thumb|right|250px|Uosto kapitono kateris Trogiro uoste (Kroatija) Uosto kapitonas  – pareigūnas, atsakingas už laivybos saugumą uoste, prižiūrintis tvarką uoste, tinkamą uosto įrengimų veikimą, prekybinės laivybos reikalavimų vykdymą. Uosto kapitonas vadovauja ir uosto locmanų, gelbėjimo ir signalinei tarnyboms.
Nedideliuose uostuose panaši, tik kiek siauresnėmis pareigomis, yra uosto viršininko pareigybė.
Uosto kapitonas gali būti civilis arba bet kokio rango laivyno karininkas. thumb|right|250px|Uosto kapitono trobelė Hingham uoste (Hingham, Masačusetsas) thumb|right|250px|Uosto kapitono kontora Tisporte (D. Britanija) Istoriškai visi uostų kapitonai būdavo laivyno karininkai. Net ir šiandien jie turi turėti jūrininkų patirties, būti atitarnavę kariniame ar prekybiniame laivyne.
Uosto kapitonai Lietuvoje
Lietuvoje uosto kapitonas yra asmuo, atsakingas už laivybos priežiūrą ir užtikrinantis tvarkos palaikymą jūrų uosto akvatorijoje bei krantinėse. Uosto kapitoną skiria ir atleidžia uosto administracijos vadovas.
Uosto kapitonas užtikrina jūrų uosto veiklą, susijusią su saugia laivyba ir taršos iš laivų prevencija. Uosto kapitono reikalavimu uoste esantys laivai, panaudodami turimas priemones, privalo suteikti pagalbą uoste nelaimės ištiktiems laivams ir žmonėms.
Uosto kapitono sprendimai jo kompetencijai priklausančiais klausimais yra privalomi ir turi būti vykdomi nedelsiant. Uosto kapitono sprendimai ir veiksmai gali būti skundžiami LR administracinių bylų teisenos įstatymo nustatyta tvarka.
Uosto kapitono pagrindinės funkcijos:
Arano salos
thumb
Arano salos – salynas, sudarytas iš trijų salų:
Salos, priklauso Airijai ir yra į vakarus nuo Airijos salos, netoli Golvėjaus įlankos, administruojamos iš Golvėjaus grafystės.
2006 m. saloje gyveno 1218 žmonių. Salos demografijoje jaučiama mažėjimo tendencija. Salose yra keturi maži kaimeliai, kurie aptarnauja turistus: Kilronanas, Kileanis, Ogilas, Kilmurvis.
Sent Džeims parko stadionas
St James' Park – futbolo stadionas Niukasle prie Taino, Anglijoje. Namų rungtynes nuo 1892 m. žaidžia Newcastle United futbolo klubas. Tai šeštas pagal dydį futbolo stadionas Jungtinėje Karalystėje. Sudarytas iš Milburn, rytų, Leazes End ir Gallowgate End tribūnų. Talpina 52 409 žiūrovus.
1996 m. stadione buvo sužaistos Euro 1996 3 grupės rungtynės.
Modzele Vipichai
Modzele Vipichai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Lomžos valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 15 km į pietryčius nuo Lomžos ir apie 67 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Steponas Nekrošius
Biografija
Nuo 1955 m. tarnavo sovietinėje armijoje. Baigė Riazanės karo mokyklą, 1968 m. M. Frunzės karo akademiją, 1976 m. SSRS ginkluotųjų pajėgų Generalinio štabo karo akademiją. 1971–1973 m. pulko vadas. 1973–1974 m. divizijos štabo viršininkas, 1976–1980 m. divizijos vadas. 1980–1983 m. Tolimųjų Rytų karo apygardos štabo viršininko pavaduotojas.
1983 m. grįžo į Lietuvą, LSSR civilinės gynybos štabo viršininkas, LSSR civilinės gynybos viršininko pavaduotojas. Nuo 1986 m. kandidatas į LKP CK narius. Nuo 1985 m. LSSR AT deputatas. 1986 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas.
Po 1991 m. panaikinus civilinės gynybos štabą, kurį laiką dirbo Krašto apsaugos departamento patarėju, teikė Lietuvos vadovybei pasiūlymus, kaip reikia organizuoti krašto gynybą, dalyvavo viešose diskusijose šiuo klausimu. Išėjęs į pensiją kurį laiką dirbo vadovaujantį darbą privačiose įmonėse.
Grafinė sąsaja
thumb|right|300px|[[KDE darbastalio aplinkos grafinė sąsaja (GUI)]] thumb|right|250px|X Window System grafinė naudotojo sąsaja (taip pat matomas joje atidarytas tekstinės sąsajos langas). Grafinė sąsaja (graphical user interface (GUI), grafinė naudotojo sąsaja) – grafikos priemonėmis pagrįsta sąsaja tarp žmogaus ir kompiuterio. Komandoms parinkti, programoms paleisti, failų ir katalogų vardams, parinktims, parametrams stebėti ir parinkti, taip pat kitiems veiksmams atlikti naudojami ekrane rodomi dialogo langai, meniu punktai ir mygtukai, kuriais manipuliuojama pele (arba klaviatūra). Naujas perspektyvus įvedimo įrenginys yra lietimui jautrus ekranas, kuriuo galima atlikti tuos pačius veiksmus, liečiant ekraną ranka ar specialiu rašikliu. Šis įrenginys palaiko multi-įvesties funkciją – atpažįsta kelis prisilietimus skirtingose vietose vienu metu.
Pagrindiniai grafinės sąsajos komponentai: darbalaukis, langas, piktograma, meniu, pelės žymeklis.
Grafinė naudotojo sąsaja turi tokius privalumus:
Atviro kodo grafinių sąsajų programavimo bibliotekos ir jų palaikomos programavimo kalbos:
Programavimas
Daugumoje grafinių sąsajų (Windows, Java, KDE, Gnome) naudojamas įvykių valdomas programavimas. Programuotojas turi pateikti ir tinkamai užregistruoti kodą, kuris sistemos automatiškai kviečiamas atsakant į veiksmus pele (pelė pajudėjo, paspaustas ar atleistas pelės klavišas) ar klaviatūra (paspaustas, atleistas klavišas). Gali būti ir kitokių įvykių, bet jų prireikia rečiau. Tai labai skiriasi nuo klasikinės programos, kuri turi tik vieną įėjimo tašką (pradžią), atlieka numatytus veiksmus ir pasibaigia. Tik kai kurios senesnės, dabar nelabai paplitę sąsajos (tokios kaip Newt) naudoja klasikinį modelį, kai aktyviai iškviečiama duomenų įvedimo paprogramė.
Daugumoje sąsajų, išskyrus seniausias, taip pat kitoks ir grafinio išvedimo programavimas. Klasikinė programa rašo arba braižo ekrane, kada mano esą reikalinga; tas išvedimas po to lieka, kol vėlesnėmis komandomis nenutrinamas. Grafinėje sąsajoje paprastai daug įvairių langų, kuriuos galima uždaryti, atidaryti, perkelti, todėl užregistruojamas kodas, kuris prireikus bet kada pasiruošęs pakartotinai perpiešti išvedimo langą ar jo dalį. Paprastai programuotojui, kuris žino programos vidinę logiką, tinkamas duomenų struktūras, langą perpiešti daug paprasčiau ir efektyviau nei tai galėtų padaryti pati sistema.
Šiuolaikinės grafinės sąsajos prireikus palaiko daugiau nei vieną monitorių. Galimos jų nuotolinės sesijos, kai programa vykdoma vienoje mašinoje, bet išvedimas atvaizduojamas ir su naudotoju sąveikaujama kitoje, siunčiant duomenis per tinklą (X-Windows, VNC).
Istorija
1973 m. kompanijos „Xerox“ Palo Alto tyrimų centre buvo suprojektuotas pirmasis kompiuteris, naudojęs grafinę naudotojo sąsają, tai buvo Xerox Alto. Tačiau kompiuteris taip ir liko prototipu. Vėliau šią idėją Stivas Džobsas pritaikė Apple Lisa ir Macintosh kūrime.
Kuršių nerijos nacionalinis parkas (Rusija)
Parko administracija yra Rybačyje. Nacionalinis parkas įsteigtas 1987 m. 6 621 ha plotą užimančioje teritorijoje, siekiant išsaugoti vietos unikalią gamtą. 2000 m. Kuršių nerija įtraukta į UNESCO pasaulinio kultūros paveldo sąrašą.
Gamta
Kuršių nerijoje yra šokantis miškas – pušynas, pasižymintis neįprastai susirangiusiomis ir išsiraičiusiomis pušimis.
Gyvūnijos pasaulis
Kuršių nerijos teritorijoje priskaičiuojamos 46 žinduolių rūšys. Čia gyvena: briedis, stirna, šernas, lapė, miškinė kiaunė, usūrinis šuo, barsukas, pilkasis kiškis, paprastoji voverė, bebras. Paukščių priskaičiuojamos 262 rūšys, iš kurių 100 – nuolat gyvenančios, kitos – praskrendančios. Dažniausiai sutinkamas kikilis, ankstyvoji pečialinda, raiboji devynbalsė, pilkoji devynbalsė, varnėnas.
Baricentras
thumb|right|380px|Saulės sistemos baricentro judėjimas Saulės atžvilgiu.
Baricentras yra dviejų arba daugiau kūnų bendras masės centras. Pavyzdžiui, tai yra taškas tarp dviejų dangaus kūnų, aplink kurį jie abu sukasi. Palydovui sukantis aplink planetą, arba planetai sukantis aplink Saulę, abu kūnai iš tiesų sukasi aplink tašką, esantį už didesniojo kūno masės centro. Pavyzdžiui, Mėnulis neskrieja lygiai aplink Žemės masės centrą, tačiau aplink tašką, esantį tarp Žemės ir Mėnulio, esantį maždaug 1710 km po Žemės paviršiumi. Tai yra taškas, aplink kurį skrieja Žemė ir Mėnulis, jiems keliaujant aplink Saulę.
Matematinis pagrindimas
Baricentras dviejų kūnų atveju yra jų elipsinių orbitų bendras židinys. Dviejų kūnų judėjimo uždavinyje, r1 yra atstumas tarp didesnės masės kūno ir baricentro:
kur a yra atstumas tarp abiejų kūnų;
r1 yra pirmojo kūno orbitos didysis pusašis ir r2 = a – r1 yra antro kūno didysis pusašis. Baricentrui esant didesnio kūno viduje, atrodys, kad kūnas svyruoja, o ne skrieja kažkokia orbita.
Kai kurie Saulės sistemos baricentrai
Toliau pateikiami keli Saulės sistemos baricentrų pavyzdžiai. Paskutinėse dviejose eilutėse pateiktas R1, masyvesniojo kūno spindulys, bei r1/R1, atstumo iki baricentro ir spindulio santykis – reikšmei esant <0, baricentras yra pirmojo kūno viduje.
Jei m1≫m2– kas yra teisinga Saulės ir bet kurios planetos atveju, tai r1/R1 santykis aproksimuojasi į:
Taigi, Saulės – planetos sistemos baricentras bus už Saulės ribų tik jei:
T.y., kai planeta yra sunki ir yra toli nuo Saulės.
Jei Jupiteris turėtų Merkurijaus orbitą (57 900 000 km, 0,387 AV), Saulės – Jupiterio baricentras būtų vos už 5500 km nuo Saulės centro (r1/R1~ 0.08). Bet net jei Žemė turėtų [[Eridė (nykštukinė planeta).
Norint apskaičiuoti tikrą Saulės judėjimą, reikia susumuoti visų planetų, kometų, asteroidų, bei kitų Saulės sistemos kūnų įtaką. Jei visos planetos išsilygiuotų vienoje tiesėje, bendras masės centras būtų maždaug už 500 000 km virš Saulės paviršiaus.
Aukščiau esantys skaičiavimai yra paremti vidutiniu atstumu tarp kūnų, taip pat ir r1. Tačiau visų dangaus kūnų orbitos yra elipsės formos, taigi atstumas tarp kūnų varijuoja priklausomai nuo ekscentriciteto. Tuo pačiu kinta ir baricentro vieta, ir yra įmanoma, kad kai kuriose sistemose baricentras yra tai didesniojo kūno viduje, tai išorėje. Taip nutinka, kai
Pažymėtina, kad Saulės – Jupiterio sistemos su eJupiter= 0,0484 beveik atitinka sąlygą: 1.05 ≯ 1.07 > 0.954
Dubukas
left|120px
Baricentras
Animacijos
Baricentrą atvaizduojančios animacijos
Dubukas
Dubukas – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 7 km į pietvakarius nuo Bubių, Kurtuvėnų regioniniame parke, Pageluvio kraštovaizdžio draustinyje. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,29 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 134,6 m. Krantai ištisai apaugę medžiais. Vakarinis krantas aukštas, rytinis – žemas. Ežeras nenutekantis, priklauso Dubysos-Ventos kanalo intako Raudos baseinui. Aplinkui stūkso Pageluvio miškas. Už 0,06 km į rytus telkšo Geluvos ežeras.
Judo bučinys (1998 filmas)
Judo bučinys – 1998 m. JAV sukurtas trileris.
Baricentras
Nuorodos
مركز ثقل Centre de massa Massenmittelpunkt Centro de masas Barycentre (physique) Środek masy Centro de massas Masno središče
Judo bučinys (1998 filmas)
Turinys
Koko Čavez ir Jaunėlis Armstrongas – smulkiais nusikaltimais besiverčianti porelė. Nusprendę, kad tokia veikla mažai pelninga, jie nusprendžia pagrobti kompiuterių genijų Beną Daisoną ir pareikalauti už jį 4 milijonų dolerių išpirkos. Į pagalbą pasitelkiami dar du nusikaltėliai – Lizardas ir Rubenas – tačiau planas vos nežlunga, kai Koko nušauna liudininke tapusią moterį. Netrukus paaiškėja, kad žuvusioji – senatoriaus Hornbeko žmona ir nusikaltimui tirti metamos didelės FTB ir policijos pajėgos.
Gilindamiesi į bylą, tyrėjai gauna įrodymų, kad pagrobtasis ir žuvusioji buvo meilužiai, tačiau apie tai nieko nenorintis girdėti senatorius pasiunčia samdomą žudiką, kad šis susidorotų su nusikaltėliais. Įtardami, kad žmogžudystė galėjo būti neatsitiktinė, šie stengiasi užkirsti kelią galimam senatoriaus kerštui, tuo tarpu į kampą įvarytame pagrobėjų būryje atsiranda išdavikas, pasirengęs išduoti savo draugus dėl asmeninio saugumo...
Amazonė
Amazonė gali reikšti:
Spalvos (heraldika)
thumb|right|200px|Gistel miesto herbas, Belgija thumb|right|200px|Bonapartų (Buonaparte) šeimos herbas, Prancūzija Heraldinės spalvos – vadinamos tinktūromis.
Skirstomos į metalus, spalvas (emalius) ir kailius.
Nedidelis tinktūrų kiekis heraldikoje yra dėl praktinių sumetimų. Herbas iš seniai buvo kaip atpažinimo ženklas, kuris turėjo gerai matytis iš toli. Jo spalvingumas ir piešinys turėjo būti išraiškingas ir kontrastingas. Iš seniai laikomasi tinktūrų derinimo taisyklės – spalva dengiama ant metalo arba metalas dengiamas ant spalvos. Kailiai gali būti talpinami tiek šalia spalvos, tiek ir šalia metalo.
Išlyga taisyklėje laikoma, kai kokia nors figūros detalė, jei ji kitos spalvos nei kūno (pvz., erelio snapas, žirgo papuošimas ir pan.), patenka ant skydo lauko.
Taip pat išlyga laikoma, kai skydo lauke atsiranda figūra arba figūra dengia kitą figūrą. Tai vadinama tinktūrų persiklojimu ir kaimynyste.
Norint pavaizduoti tinktūras juodai - baltoje graviūrų spaudoje, XVII a. italų heraldas Silvestras Petra Sankta (Silvester Petra Sancta) ir prancūzas Markas Vulsonas de la Kolombieras (Marcus Vulson de la Colombière) pasiūlė sistemą, kuri vadinama šrafiravimu (iš vok. Schraffierung – štrichavimas). Kiekvienai spalvai buvo sukurtas kodas, sudarytas iš linijų ar štrichų.
Pagrindinės spalvos – Metalai
Metalų heraldikoje yra du: auksas ir sidabras. Kai neįmanoma šių metalų išreikšti, jie pakeičiami spalvomis. Auksas – geltona spalva, sidabras – balta.
Or
120px
Metalas – Auksas.
Heraldinis pavadinimas – Or.
Šrafiravimas – rastras iš taškų.
Sidabras/Balta
Metalas – Sidabras.
Heraldinis pavadinimas – Argent.
Šrafiravimas – tuščias laukas.
Pagrindinės spalvos – Emaliai
Pagrindinių spalvų (emalių) heraldikoje yra penkios:
Gules
120px
Spalva – Raudona.
Heraldinis pavadinimas – Gules.