cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Happy Birthday, Mr. President
Įtaka
Įžymųjį Merlinos Monro atlikimą amerikiečių muzikantė ir dainininkė Lana Del Rei 2012 m. atkūrė savo dainos „National Anthem“ (Nacionalinis himnas) klipe.
Dolny Kubynas
Dolny Kubynas  – miestelis šiaurės Slovakijoje, Žilinos krašte. Dolny Kubyno apygardos administracinis centras. 19 196 gyventojai (2015 m. duomenys).
Įsikūręs tarp Mažosios Fatros, Orava Maguros ir Chočo kalnų. Yra 468 m virš jūros lygio ir užima 55 km² plotą. Per miestelį teka Orava. Nutolęs maždaug 15 km nuo Ružomberoko, 45 km nuo pasienio su Lenkija ir 270 km nuo Bratislavos. Miestelis susideda iš dešimties rajonų: Banisko, Beňova Lehota, Brezovec, Kňažia, Malý Bysterec, Medzihradné, Mokraď, Staré mesto, Veľký Bysterec ir Záskalie.
Įkurtas XIV a. Rašytiniuose šaltiniuose, kaip Dolny Kubynas, pirmą kartą paminėtas 1314 m. 1632 m. suteiktas miestelio statusas. 1633 m. suteikta teisė prekybai.
EPSO-G
– valstybinė energijos perdavimo ir mainų įmonių grupė.
Užtikrina energijos perdavimą bei galimybes laisvai ja keistis.
Veikla
Įmonių grupės tikslas – užtikrinti nepertraukiamą, stabilų elektros energijos perdavimą aukštos įtampos tinklais ir gamtinių dujų transportavimą aukšto slėgio vamzdynais bei efektyvų šių perdavimo sistemų valdymą, priežiūrą ir plėtrą.
Grupės bendrovės taip pat valdo ir plėtoja biokuro, gamtinių dujų bei medienos prekybos platformas, skirtas užtikrinti sąlygas skaidriai konkurencijai energijos išteklių ir apvaliosios medienos rinkoje.
Marijavitės
Marijavitės – Lietuvoje nuo 1737 m. veikusi katalikų Marijos gyvenimo seserų kongregacija. Ją įkūrė Zietelos (dab. Baltarusija) klebonas kunigas Steponas Turčinavičius (?–1773), vėliau klebonavęs Vilniaus Šv. diakono Stepono bažnyčioje. Vienuolijos tikslai buvo atversti į katalikų tikėjimą kitatikes (žydes ir kt.), mokyti neturtingas, ypač našlaites mergaites.
Marijos gyvenimo seserų kongregacija neturėtų būti painiojama su Marijavičių seserų kongregacija, nesančia Romos Katalikų Bažnyčios bendruomenės dalimi ir priklausančia marijavitų bažnyčiai.
Istorija
Iš pradžių tai buvo vyrus ir moteris jungianti draugija, bet nuo 1737 m. tapo moterų vienuolių kongregacija. 1739 m. marijavičių regulą patvirtino Vilniaus vyskupas Mykolas Jonas Zenkovičius. 1752 m. balandžio 15 d. regula gavo popiežiaus Benedikto XIV patvirtinimą. Dėl nesutarimų su žydų bendruomenėmis pataisyta regula patvirtinta antrą kartą 1774 m. kovo 2 d. popiežiaus Klemenso XIV.
Kongregacija greitai paplito daugelyje Lietuvos ir Baltarusijos vietų. Marijavitės nešiojo pilką drabužį, duodavo tris vienuoliškus įžadus. Prie kiekvieno vienuolyno buvo atidaryta neturtingų mergaičių mokykla. Be vienuolyno prie Vilniaus Šv. diakono Stepono bažnyčios (bažnyčią marijavitės perėmė 1752 m.), veikė dar 16 vienuolynų LDK teritorijoje. Rusų valdžiai naikinant vienuolynus, dalis marijavičių vienuolynų uždaryta 1842–1850 m., o likusieji – 1864 m. Tada vienuolės buvo išsklaidytos, priverstos prisijungti prie kitų moterų vienuolynų. XX a. pradžioje naujai įkurta Šv. Kazimiero seserų kongregacija rėmėsi marijavičių regula.
Darbas su kitatikėmis
Marijavičių švietimo programa padėjo nekrikščionėms pereiti į katalikų tikėjimą. Konvertitėms buvo skiriama socialinė integravimo į katalikišką visuomenę pagalba. Lietuvai esant Rusijos imperijos sudėtyje, nekrikščionės savo sprendimą krikštytis pirmiausiai pranešdavo policijai. Tada būsimosios katalikės patekdavo marijavičių kongregacijos globon. Marijavitės joms teikdavo apgyvendinimą, aprangą, vienkartinę pašalpą, religinį mokymą, minimalų išsilavinimą. Marijavičių švietimo programa padėjo neofitėms adaptuotis naujame krikščionių pasaulyje. Norint išvengti atsimetimo nuo bažnyčios ir religijos, konvertitėms būdavo sukuriama nauja tapatybė, visiškai panaikinant senąją, bei draudžiant bet kokius saitus su ankstesniu gyvenimu. Siekta pasirūpinti, kad jos rastų veiklą katalikiškoje aplinkoje arba susituoktų su kataliku. Vilniuje per pirmuosius 30 kongregacijos veiklos metų buvo atversta daugiau kaip 400 neofičių, daugiausia žydžių mergaičių.
Į kongregaciją buvo priimamos ir žydės su vyriškos lyties vaikais. Juos pakrikštijus, neturint abiejų tėvų sutikimo, vaikai jau nebegalėjo būti grąžinti į ankstesnę bendruomenę. Sprendimą sugrįžti į gimtąją bendruomenę galėjo priimti tik suaugęs neofitas.
Jade Jones
Jade Jones (g. 1993 m. kovo 21 d.) – Jungtinės Karalystės tekvondo sportininkė, olimpinė čempionė.
Biografija
Pirmose 2010 m. jaunimo vasaros olimpinėse žaidynėse Jones iškovojo aukso medalį. Tais pačiais metais sportininkė laimėjo pirmąjį medalį Europos čempionatuose - bronza svorio kategorijoje iki 53 kg.
Tanko įgula
250px|miniatiūra|dešinėje|Tanko T-26 (TSRS) įgula Tanko įgula  – tanką valdantis ir ginantis personalas. Skirtingų tipų tankų įgulas sudarė nuo 2 iki 12 tankistų, su skirtingomis funkcijomis. Anksčiau naudoti sunkieji tankai, ypač keliabokščiai, neretai turėjo dideles įgulas, o lengvieji tankai – mažas, iš dviejų žmonių.
Šiuolaikinių tankų įgulas paprastai sudaro 4 tankistai. Jeigu tankas turi automatinį užtaisytuvą, įgulą paprastai sudaro 3 žmonės, nes nereikia užtaisytojo.
Jade Jones
Biografija
Savo debiutinėse 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Jones varžėsi svorio kategorijoje iki 57 kg. Sportininkė neturėjo lygių atrankos etapuose ir pasiekė finalą, kuriame rezultatu 6-4 įveikė kinę Hou Yuzhuo ir pirmą kartą tapo olimpine čempione. Jones tapo pirmąją Didžiosios Britanijos atstove laimėjusia olimpinių žaidynių tekvondo aukso medalį.
Puošnioji fregata
Puošnioji fregata (Fregata magnificens) – irklakojinių (Pelecaniformes) šeimos jūrinis paukštis. Sutinkama virš tropikų ir subtropikų vandenų šalia Amerikos, tarp šiaurės Meksikos ir Ekvadoro Ramiojo vandenyno pakrantėje, taip pat tarp Floridos ir pietų Brazilijos palei Atlanto pakrantę. Yra populiacijų Galapagų salose Ramiajame vandenyne ir Žaliojo Kyšulio salose Atlante.
Jade Jones
Biografija
2016 m. sportininkė pirmą kartą tapo Europos čempione. 2016 m. vasaros olimpiadoje britė pasiekė finalą, kuriame įveikė ispanę Eva Calvo ir apgynė olimpinės čempionės titulą.
Puošnioji fregata
Biologija
Puošnioji fregata tarp fregatų yra didžiausia, jos ilgis 89–114 cm. Paukštis turi ilgus siaurus sparnus, kurie išskleisti siekia 2,17–2,44 m, ir giliai iškirptą uodegą. Turi trumpas kojas, ilgą snapą, gale – kablio formos. Ant žemės nerangus, tačiau greitai ir vikriai skraido. Plunksnos daugiausiai juodos su atspalviais. Lytys skiriasi savo dydžiu bei išvaizda – patelė kiek didesnė už patiną, turi baltą krūtinę ir papilvę. Poravimosi laikotarpiu patinas demonstruoja išskirtinį kaklo maišelį, kuris yra ryškiai raudonas, primena išsipūtusį kamuolį.
Tanko įgula
Istorija
Pirmojo pasaulinio karo laikų tankai dažnai turėjo itin gausias įgulas. Pvz., vien tanko vairavimu užsiimdavo 4 tankistai: vairuotojas veikė kaip tanko vadas, perduodavo komandas kitiems trims ir valdė stabdžius; antrasis vairuotojas valdė pavarų dėžę ir droselį; du pavarininkai kiekvienas valdė savo vikšrą, stabdydami ar spartindami savo vikšrą jie keitė tanko judėjimo kryptį.
Jade Jones
Biografija
2019 m. pasaulio tekvondo čempionate sportininkė pirmą kartą tapo pasaulio čempione.
Kamarovičai
Kamaròvičai – agromiestelis pietų Baltarusijoje, 59 km į šiaurę nuo Žytkavičų. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Mozyriaus apskrities Kamarovičų valsčiaus centras.
Puošnioji fregata
Biologija
Nors yra jūrinis paukštis, bet vandens vengia, ant jo netupia ir nenardo. Gaudo žuvis (tarp jų – skraidančias) vandens paviršiuje. Fregata sklandydama ore akylai stebi žvejojančius vandens paukščius. Užsiima kleptoparazitizmu – vagia kitų paukščių maistą. Staiga užpuolusi gali lenktu snapu išplėšti žuvį. Persekiodama paukščius priverčia atryti ir išmesti maistą, kurį čia pat ore pačiumpa.
Fregata praleidžia dienas ir naktis skraidydama, vidutiniškai 10 km/h greičiu, nuskrisdama iki 223 km prieš nusileidimą. Pakyla naudodamasi termikų oro srovėmis iki 2500 m aukščio.
Tanko įgula
Istorija
Dideles įgulas turėjo keliabokščiai tankai. Vieno iš tanko T-35 (TSRS) variantų įgula:
Prieš Antrąjį pasaulinį karą Prancūzijos tankai paprastai turėjo įgulas iš dviejų žmonių. Tokių tankų vadai buvo perkrauti, nes jie turėjo ne tik vadovauti tankui, bet ir užtaisyti patranką, nutaikyti ir iššauti.
Antrojo pasaulinio karo metais keliabokščiai tankai išnyko kaip nepraktiški (sunkūs, aukšti, techniškai sudėtingi) ir neefektyvūs, tad įgulos sumažėjo ir jas ėmė standartiškai sudaryti 4 ar 5 tankistai. Penkių narių įgulas turinčiuose tankuose paprastai bokšte būdavo 3 tankistai, o du – korpuse (vairuotojas ir kulkosvaidininkas radistas).
Tanko T-34-76 įgula: Tokia įgulos struktūra buvo neoptimali, nes tanko vadas turėjo atlikti ir taikytojo funkcijas, kas trukdė tinkamai stenėti aplinką ir vadovauti. T-34 modernizavus iki T-34-85 šio tanko bokštas buvo gerokai padidintas, jame atsirado vieta taikytojui, tanko vado darbas buvo palengvintas. Įgula padidėjo iki 5 žmonių.
Gerai suprojektuotos tanko įgulos narių darbo vietos yra svarbus tanko efektyvumo veiksnys, nes užtikrina tankistų nenuvargimą, spartesnius jų veiksmus, geresnę sąveiką.
Standartinė tanko įgula
Tanko įgulos pareigybės:
Paskutiniais dešimtmečiais TSRS ginkluotosiose pajėgose ir RF ginkluotosiose pajėgose tanko vadas yra skyriaus vadas (tanko įgula atitinka kitų kariuomenės rūšių skyrių) ir turi seržanto laipsnį.
thumb|250px|Vaizdas į tanko [[M1 Abrams taikytojo (kairėje apačioje) ir tanko vado (dešinėje viršuje) vietas.]]
Dabartinėse RF GP taikytojo pareigybė vadinasi taikytojas operatorius. Standartinis taikytojo laipsnis – jefreitorius. .
thumb|250px|Mechaniko vairuotojo vietos tanke T-54 vaizdas
Dabartinėse RF GP vairuotojo pareigos vadinasi mechanikas vairuotojas. Standartinis laipsnis – eilinis
Dabartinėse RF GP standartinis užtaisytojo laipsnis – eilinis. .
Liabiodka
Liabiodka – kaimas vakarų Baltarusijoje, 4 km į rytus nuo Žaludko, dešiniajame Lebedos upės krante.
Istorija
XIX a. minimas palivarkas Lydos apskrityje.
Bolkava
Bolkava – kaimas vakarų Baltarusijoje, 4 km į šiaurės rytus nuo Svierių.
Istorija
Kaime anksčiau buvo karmelitų vienuolynas.
Lošimų priežiūros tarnyba
– Lietuvos azartinių lošimų reguliatorius.
Veikla
miniatiūra|left|Buveinė 2022 m. kontroliavo 12 lošimus (pvz. kazino, lošimų automatais, lažybas ar internetinius) ir 3 loterijas organizuojančias privačias įmones (UAB), prižiūri jų veiklą.
Agnė Sereikaitė
Agnė Sereikaitė (g. 1994 m. spalio 19 d. Vilniuje) – Lietuvos greitojo čiuožimo trumpuoju taku (šorttreko) čiuožėja.
Biografija
Sportuot pradėjo 2004 m. Vilniuje. Buvę treneriai – Antanas Vilčinskas ir Virginija Vilčinskaitė-Ogulevičienė, Jarmil Hruza, Miroslav Boiadjiev, Evita Krievane, Stuart Horsepool.
Bradly Sinden
Bradly Sinden (g. 1998 m. rugsėjo 19 d. Donkasteryje, Anglijoje) – Jungtinės Karalystės tekvondo sportininkas, olimpinis prizininkas.
Biografija
2015 m. Europos jaunimo čempionate Sinden pelnė aukso medalį. 2017 m. pasaulio čempionate britas pelnė savo pirmąjį suaugusiųjų čempionatų medalį - bronzą svorio kategorijoje iki 63 kg. 2018 m. Europos čempionate iškovota bronza.
Agnė Sereikaitė
Biografija
2015 m. sausį Europos greitojo čiuožimo trumpuoju taku čempionate iškovojo bronzos medalį 1000 m nuotolyje ir tapo pirmąja Lietuvos čiuožėja laimėjusia medalį tokio rango varžybose.
Bradly Sinden
Biografija
2019 m. pasaulio tekvondo čempionate Sinden pasiekė finalą svorio kategorijoje iki 68 kg. Finale britas 24-21 nugalėjo ispaną Javier Pérez ir pirmą kartą tapo pasaulio čempionu. 2021 m. Europos čempionato finale pelnė sidabro medalį.
Agnė Sereikaitė
Biografija
2018 m. spalį pranešė apie sportinės karjeros pabaigą.
Bradly Sinden
Biografija
Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse sportininkas varžėsi vyrų iki 68 kg svorio kategorijoje. Pirmajame etape britas 53-8 sutriuškino Naujosios Zelandijos atstovą Tom Burns, vėliau įveikė turką Hakan Reçber ir kiną Zhao Shuai bei pasiekė finalinį etapą. Finale Didžiosios Britanijos atstovas 29-34 nusileido uzbekui Ulugbek Rashitov ir iškovojo sidabro medalį.
Kambodžos geografija
thumb|250px|Kambodžos topografija thumb|240px|Kardamono kalnų miškai thumb|240px|Krioklys Pnom Kuleno nacionaliniame parke Kambodžos geografija – Kambodžos Karalystės gamtinių sąlygų aprašymas.
Bradly Sinden
Biografija
2023 m. pasaulio tekvondo čempionate britas finale įveikė Pietų Korėjos atstovą Jin Ho-jun ir antrą kartą savo karjeroje tapo olimpiniu čempionu.
Kambodžos geografija
Padėtis
Kambodža įsikūrusi Pietryčių Azijoje, Indokinijos pusiasalyje. Šalis šiaurės vakaruose ribojasi su Tailandu (817 km), šiaurės rytuose su Laosu (555 km), rytuose ir pietryčiuose su Vietnamu (1158 km). Bendras sausumos sienų ilgis – 2530 km.
Paviršius
Didžiąją šalies dalį (~75 %) užima aliuvinė, tektoniniame duburyje slūgsanti Kambodžos lyguma, iškylanti iki 100 m. Dabar ji tankiai apgyvendinta ir sukultūrinta. Siaura žemuma taip pat plyti pajūryje.
Kalnai kyla tik šalies pakraščiuose – pagrindinis masyvas yra pietvakariuose stūksantys Kardamono (Kravano) kalnai, iškylantys iki 1813 m (Oralio kalnas, aukščiausia šalies vieta). Pačioje šiaurėje, Tailando pasienyje stūkso Dangreko kalnai, šiaurės rytuose (Vietnamo pasienyje) – Anamo kalnų vakarinės atšakos rytuose – Vidurio plynaukštė, pietvakariuose – Dramblių (Damrėjaus) kalnai (aukštis 500–1000 m). Kambodžos pietuose gausu karstinių reljefo formų, urvų.
Klimatas
Kambodžai būdingas musoninis subekvatorinis klimatas. Sausasis metų laikas tęsiasi nuo lapkričio iki balandžio, o kitu metu – liūčių sezonas (musonas). Lygumoje temperatūra svyruoja tarp 26 ir 30 °C, tačiau prieš liūčių sezoną oras gali įkaisti iki 38 °C, o šaltomis naktimis atvėsti žemiau 20 °C. Šalčiausi mėnesiai – gruodis, sausis, šilčiausi – balandis, gegužė.
Per metus iškrinta 750–2000 mm kritulių. Mažiau jų tenka lygumai (800–1400 mm), o daugiausia Kardamono kalnų pietvakariniams šlaitams – iki 5000 mm kritulių. Musono metu dažnai kyla potvyniai. Atogrąžų ciklonai šalį pasiekia retai.
Hidrografija
Beveik visa Kambodža patenka į Mekongo baseiną. Pro šalį teka šios didžiausios Pietryčių Azijos upės žemupys (~500 km), pietryčiuose pradedantis šakotis į Mekongo deltą (Basako atšaka). Musonų metu upė smarkiai ištvinsta ir, sumažėjus deltos pratakumui, pradeda lietis į Tonlesapo ežerą, smarkiai padidindama jo plotą. Sausmečiu vanduo iš Tonlesapo pro Tonlesapo upę išteka į Mekongą.
thumb|240px|Ištvinęs Tonlesapo ežeras thumb|240px|Iš urvo kylantys šikšnosparniai thumb|240px|Rong Sanlemo salos pakrantė
Vienintelis didelis ežeras Kambodžoje – kintamo ploto Tonlesapas. Šiaurės rytuose užgesusiame krateryje telkšo nedidelis Jeak Laomo ežeras.
Per potvynius (tirpstant kalnų sniegui ir ledynams bei per musonines liūtis) kasmet užliejama apie 20 000 km² žemės. Dažni katastrofiški potvyniai (2011, 2012, 2020 m.).
Gyvoji gamta
XX a. antroje pusėje miškai užėmė 72 % Kambodžos teritorijos, bet dėl jų kirtimų ir dirvožemių kultūrinimo dabar jų belikę ~44 %.
Kambodžoje yra dramblių, buivolų, bantengų, gaūrų, kuprėjų, elnių, tigrų, panterų, leopardų, leopardinių kačių, malajinių lokių, raudonųjų vilkų, beždžionių; gausu roplių (gyvačių, krokodilų, vėžlių, varanų). Paupiuose peri pelikanai, flamingai. Pnom Sampeau urvyne (Batambango provincija) gyvena milžiniškos šikšnosparnių kolonijos. Tonlesapo ežere – viena didžiausių pasaulyje gėlavandenių žuvų įvairovių.
Saugomos teritorijos užima apie 14,1 % Kambodžos teritorijos. Šalyje įsteigti 8 nacionaliniai parkai: didžiausi – Pietų Kardamono kalnų nacionalinis parkas (4103 km²), Centrinių Kardamono kalnų nacionalinis parkas (4010 km²), Viračėjaus nacionalinis parkas Anamo kalnuose (3380 km²). Taip pat yra keletas gamtos rezervatų, draustinių, gamtos paveldo parkų. 5 Ramsaro konvencijos saugomos vietovės: Mekongo vidurupis, Kapiko ir aplinkinės salos, Preako ir Khlangjajaus upių santaka, Boeng Čhmaras, Prek Toalas ir Stung Senas (apie Tonlesapo ežerą).
Petras Jockus
Petras Jockus (1906 m. liepos 1 d. Notėnuose – 1931 m. liepos 20 d.) – plėšikas, tarpukariu veikęs Žemaitijoje, Šiaurės Lietuvoje.
Biografija
Teisme P. Jockus tvirtino esąs kilęs Notėnų bažnytkaimio. Augęs be motinos, pas pamotę. Subūrė plėšikų gaują iš 4 žmonių, teigiama, kad savo žiauriais darbais pagarsėjo visoje Žemaitijoje.
Pasakojama, kad P. Jockus buvo labai apsukrus, nors ne kartą įkliuvo, jam vis pavykdavo pasprukti, tyčiojosi iš policijos, ilgą laiką jo niekaip nesisekė sugauti. Anot kraštotyrininko V. Rimgailos, kartą nusikaltėlis iš uniformuoto policininko atėmė revolverį ir liepė šiam pasakyti savo vadui, jog tai padarė P. Jockus. Už P. Jockaus galvą Piliečių apsaugos departamentas buvo pasiūlęs didelę piniginę premiją.
Jonas Zaleckis
Jonas Zaleckis (1943 m. gegužės 1 d. Sedoje – 2014 m. spalio 10 d. Klaipėdoje)
Petras Jockus
Biografija
Galiausiai P. Jockus su bendrininkais įkliuvo, baudžiamoji byla 1931 m. balandį buvo nagrinėjama Šiauliuose. Nagrinėjant šią bylą, dalyvavo advokatas M. Markauskas (vėliau bylą aprašė savo prisiminimuose). Petras Jockus ir jo bendrininkai Stepas Kontaras, Lengvinas, Tamašauskas ir Kazys Eirošius buvo apkaltinti 9 plėšimais ir dviem žmogžudystėmis ir nuteisti mirties bausme, kiti – kalėti įvairius terminus.
Jonas Zaleckis
Biografija
Pačiame II-ojo Pasaulinio karo įkarštyje gimė muzikanto ir amatininko Jono Zalecko ir medicinos slaugytojos Aleksandros Zaleckienės (Vainauskaitės) šeimoje.
Išsilavinimas ir profesinis gyvenimas
Buvo išrinktas Telšių rajono savivaldybės tarybos nariu ir dalyvavo jos veikloje nuo 2003 m iki 2007 m.
Saxonia (laivas)
280px|right|thumb|Ratinis garlaivis Elbės upėje prie [[Lorenckirchės miestelio (1908 m.)]] Saksonija, – nuo XIX a. vid. iki XX a. vid. Vokietijoje ir Lietuvoje plaukiojęs upinis garlaivis.
Istorija
Pastatytas 1862 m. Dresdeno Blazevic laivų statykloje. Nuo tų pačių metų birželio mėn. pradėjo plaukioti Elbės upe Jungtinėje Saksonijos–Bohemijos laivininkystės bendrovėje kaip neturintis deninio antstato laivas, dažniausiai kursuodavo tarp Dresdeno ir Torgau miestų. Bijodami, kad per Austrijos-Prūsijos karą nebūtų užgrobtas Prūsijos karalystės, 1866 m. gegužyje savininkai įsakė ratinį garlaivį paslėpti Terezino uoste.
1868–1869 m. žiemą laive buvo įmontuotas naujas katilas. 1873 m. spalio 30 d. juo į Dresdeną buvo transportuojami Pilnico pilyje staiga mirusio karaliaus Johano Saksoniečio palaikai. 1876–1877 m. per remontą vėl buvo pakeistas katilas, o 1904–1905 m. garlaivis kapitaliai suremontuotas.
Po Pirmojo pasaulinio karo ekonominė padėtis Vokietijoje buvo sunki ir nuo 1918 m. rudens „Saksonija“ ilgai stoviniuodavo prieplaukose be darbo, kol 1919 m. kovo 3 d. už 20 tūkst. markių buvo parduota Magdeburgo laivininkystės kompanijai Otto Krietsch. Spėjama, kad po to visą navigacijos sezoną išstovėjo prieplaukoje. 260 px|left|thumb|Garlaivis „Lietuva“ (dešinėje), išmetęs inkarą prieplaukoje prie [[Vytauto bažnyčia|Vytauto bažnyčios Kaune (apie 1923 m.)]] Po metų garlaivį įsigijo Dancigo laivų statykla A. & W. Wojan. 1923 m. savininku tapo jurbarkietis Rotblatas Levenbergas, laivas Jurbarke buvo įregistruotas „Lietuvos“ vardu ir plukdydavo keleivius į Kauną bei atgal. Vėliau 20 % garlaivio akcijų perėmė vilkijietis Korebilnikas.
1940 m. Raudonajai armijai įžengus į Lietuvą, laivas buvo nacionalizuotas. Kai 1941 m. šalį užėmė nacistinis Vermachtas, garlaivį pasisavino Reichskomisariato Ostland Kauno generalinio komisaro administracija. 1942 m. gegužės 13 d. buvo išnuomota įmonei Memel-Binnenschiffahrts-G.m.b.H.. 1943 m. sausio 14 d. – 1943 m. kovo 15 d. buvo remontuojamas garinis variklis. 1944 m. artėjant frontui, jį nuplukdė į Dancigą ir perdavė Trečio Reicho karo laivynui. Kurį laiką Kuršių mariose tarnavo kaip karo ligoninė. 1945 m. sausyje garlaivį perėmė laivininkystės bendrovė Wilhelm Skorloff. Pakeitus pavadinimą į „Labiau“, garlaivis buvo įdarbintas evakuojant Karaliaučiaus gyventojus iš pafrontės zonos. Vasaryje atleista lietuvių įgula, bet laivas ir toliau buvo eksploatuojamas. 1945 m. balandyje nuskandintas prie Laukstyčių, į Laukstyčių pilį gabenant Karaliaučiaus valstybinio archyvo fondus.
Techniniai duomenys
Skirtas iki 598 keleivių pervežimui. Ilgis 51,40 m; plotis 4,93 m. Du šoniniai varomieji ratai (∅ 3,66 m), kuriuos sukdavo Karaliaučiaus įmonės Union Gießerei 148 AJ galingumo garinis variklis.
Sisimiutas
Sisimiutas, seniau Holsteinsborgas – miestas Keketos savivaldybėje, centrinėje vakarų Grenlandijoje. Mieste gyvena 5,9 tūkst. gyventojų. Sismiutas yra antras pagal dydį miestas visoje Grenlandijoje.
Istorija
Dabartinio Sisimiuto vieta buvo apgyvendinta inuitų dar prieš 4,5 tūkst. metų. 1721 m. danų misionierius Hans Egede čia įkūrė bažnyčią. Keli XVIII a. statiniai Sisimiute tebestovi ir dabar.
Musė (Varėnė)
Musė – upė Lietuvoje, Trakų ir Varėnos rajonuose; Varėnės kairysis intakas (Merkio baseinas). Išteka iš Dumblio ežero į šiaurę nuo Taučionių. Teka daugiausia pietvakarių kryptimi – aukštupyje laukais ir pievomis, paskui – Dusmenų miškais. Įteka į Varėnę 19,1 km nuo jos žiočių, ties Pamusiais.
Aukštupio ir vidurupio vaga ištiesinta.
Didesnės gyvenvietės prie Musės: Taučionys, Ūta, Meškučiai, Pamusėliai, Pamusiai.
Malackai
Malackai  – miestas ir savivaldybė vakarų Slovakijoje, Bratislavos krašte, nutolęs maždaug 35 km į šiaurę nuo šalies sostinės Bratislavos. Malackų apygrados administracinis centras. 17 253 gyventojai (2015 m. duomenys). Įsikūręs prie Prahos-Brno-Bratislavos greitkelio. Netoli miesto stūkso Mažieji Karpatai.
Nuo X a. antros pusės iki 1918 m. priklausė Vengrijos karalystei. Pirmą kartą paminėtas 1206 m. Miesto pavadinimas vengrų kalba Malacka reiškia „paršiukas“.
Pirna (laivas)
250px|right|thumb|Ratinis garlaivis „Pirna“, prisišvartavęs [[Elbės uoste Praskovicėje (iki 1912 m.)]] 250px|right|thumb|Ratinis garlaivis „Pirna“ Elbėje, netoli [[Meisenas|Meiseno (1908 m.)]] Pirna, – nuo XIX a. vid. iki XX a. vid. Vokietijoje ir Lietuvoje plaukiojęs upinis garlaivis.
Istorija
Pastatytas 1861 m. Dresdeno Blazevic laivų statykloje, tų pačių metų spalio 17 d. nuleistas nuo stapelio ir buvo pakrikštytas „Pirna“ vardu (Pirna – miestas Saksonijoje).
Šėmetas
Šėmetas (arba Šėmetavas)  – kaimas šiaurės vakarų Baltarusijoje, 25 km į vakarus nuo Medilo.
Pirna (laivas)
Istorija
Plaukioti pradėjo Elbės upe Jungtinėje Saksonijos–Bohemijos laivininkystėje kaip neturintis deninio antstato laivas. Bijodami, kad per Austrijos-Prūsijos karą nebūtų užgrobtas Prūsijos karalystės, 1866 m. gegužyje savininkai įsakė ratinį garlaivį paslėpti Terezino uoste.
1881–1882 m. žiemą laivas buvo rekonstruotas: įmontuotas naujas katilas ir praplatintos varomųjų ratų mentys. 1913–1914 m. jis buvo kapitaliai suremontuotas. Po Pirmojo pasaulinio karo ekonominė padėtis Vokietijoje buvo sunki ir nuo 1918 m. rudens „Pirna“ ilgai stoviniuodavo prieplaukose be darbo, kol 1919 m. balandžio 1 d. už 20 tūkst. markių buvo parduota Magdeburgo laivininkystės kompanijai Otto Krietsch. Buvo pervadinta „Rosslau“ (Vokietijos miesto prie Elbės) vardu. 260 px|left|thumb|Garlaivis „Laisvė“, išmetęs inkarą prieplaukoje prie [[Vytauto bažnyčia|Vytauto bažnyčios Kaune (apie 1923 m.)]] Po metų garlaivį įsigijo Dancigo laivų statykla A. & W. Wojan, jis kurį laiką plaukiojo „Svoboda“ pavadinimu. 1923 m. savininku tapo jurbarkietis Rotblatas Levenbergas, laivas Jurbarke buvo įregistruotas „Laisvės“ vardu ir plukdydavo keleivius į Kauną bei atgal. Kelionė trukdavo šešias valandas, keliaujančių patogumui veikė bufetas, tamsiu paros metu denis ir patalpos buvo apšviečiamos elektros lemputėmis. Kurį laiką garlaivis priklausė jurbarkiečiams broliams Aizenšatams, o kapitonu dirbo Juozas Kundrotas, pagal jo paliktą „Laisvės“ dienyną ir emigracijoje JAV surašytus atsiminimus rašytojas Vincas Kriščiūnas išleido knygą „Skiedra plaukia – laivas važiuoja“.
Techniniai duomenys
Skirtas iki 512 keleivių pervežimui. Ilgis 48,92 m; plotis 4,72 m; grimzlė 0,81 m (max) ir 0,43 m (nepakrauto). Du šoniniai varomieji ratai (∅ 3,66 m), kuriuos sukdavo anglų įmonės John Penn and Sons 120 AJ galingumo garinis variklis. (Patekti Vokietijoje užfiksuoti techniniai duomenys; Kauno laivų registracijos knygoje įrašytos charakteristikos nuo jų kiek skiriasi).
Çamlıdere Şekerspor
Ankaros „Şeker“ – Turkijos futbolo klubas iš Ankaros.
Istorija
Klubo ištakos siekia1947 m. O 2017 m. paskelbta apie bankrotą.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 2004–2005 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 2004–2005 m.
2004–2005 m. Šiaurės Airijos futbolo taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
Finalo rungtynės
--
Smilgių šv. Jono Krikštytojo sentikių cerkvė
'''Smilgių Šv. Jono Krikštytojo cerkvė''' stovi Smilgiuose (Šiaulių rajonas). 2007 m. įrašyta į Kultūros vertybių registrą.
Istorija
1909 m. pastatyti Smilgių šv. Jono Krikštytojo sentikių maldos namai (cerkvė). Tai nesudėtingos architektūros, geltonos spalvos gyvenamojo namo tipo medinis pastatas su nedideliu bokšteliu-varpine. Dėl vertingų senovinių ikonų ne kartą apvogti. 2009 m. švenčiant Smilgių kaimo 100-metį maldos namai restauruoti ir perdažyti. Pirmasis maldos namų popas – Michailas Dorondovas.
Kapinės
1913 m. įsteigtos Smilgių sentikių parapijos kapinės.
Mahama Cho
Mahama Cho (g. 1989 m. rugpjūčio 16 d. Abidžane, Dramblio Kaulo Krante) – tekvondo sportininkas, olimpinietis.
Biografija
Mahama Cho gimė Dramblio Kaulo Krante, lankė Abidžano arabiškąją mokyklą. Būdamas aštuonerių Cho išvyko gyventi su tėvu Londone, Didžiojoje Britanijoje. Sportininko tėvas dirbo taksi vairuotoju ir tekvondo treneriu, buvęs Afrikos tekvondo čempionas.
Mahama Cho pradėjo savo sportinę karjerą nuo futbolo, žaidė Erith Town F.C. klube. Vėliau pasirinko tekvondo.
2011 m. pasaulio čempionato metu Cho buvo sužeistas ir pristabdė savo sportinę karjerą. Sportininkas išvyko studijuoti į Paryžių ir atstovavo ėmė atstovauti Prancūzijos rinktinę.
2013 m. Cho grįžo į Didžiąją Britaniją ir vėl ėmė atstovauti Jungtinę Karalystę. Savo debiutinėse 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse užimta 5-oji vieta. 2017 m. pasaulio čempionate iškovotas sidabro medalis. 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Cho pralaimėjo pirmąją kovą ir iš turnyro pasitraukė.
Kokaralas
thumb|200px|Kokaralas pažymėtas žaliai Arale
Kokaralas ( – 'Žalioji sala') – buvusi sala (dabar pakiluma) Aralo jūros šiaurinėje dalyje, Kazachstano teritorijoje. Anksčiau sala skyrė Ševčenkos įlanką nuo Aralo jūros. Buvęs plotas – 273 km². Aukštis iki 163 m (Dauto k.). Būdingos pusdykumės.
Džiūstant Aralo jūrai, 1969 m. Kokaralas virto pusiasaliu, o 1989 m. – sąsmauka, skiriančia Mažojo ir Didžiojo Aralo baseinus. 2005 m. įrengta Kokaralo užtvanka, sulaikanti vandenis Mažajame Arale.
FK Moksleivis Klaipėda
Klaipėdos „Moksleivis“ – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Klaipėdos.
Riesa (laivas)
280px|right|thumb|Ratinis garlaivis „Riesa“ [[Elbėje prie Meiseno Albrechto pilies (iki 1890 m.)]] Ryza, – nuo XIX a. vid. iki XX a. vid. Vokietijoje ir Lietuvoje plaukiojęs upinis garlaivis.
Istorija
Pastatytas 1863 m. Dresdeno Blazevic laivų statykloje ir buvo pakrikštytas „Riesa“ vardu (Ryza – miestas Saksonijoje). Plaukioti pradėjo Elbės upe Jungtinėje Saksonijos–Bohemijos laivininkystėje kaip neturintis deninio antstato laivas. Bijodami, kad per Austrijos-Prūsijos karą nebūtų užgrobtas Prūsijos karalystės, 1866 m. gegužyje savininkai įsakė ratinį garlaivį paslėpti Terezino uoste.
1880 m. laive buvo praplatintos varomųjų ratų mentys, o 1883 m. įmontuotas naujas katilas. Po Pirmojo pasaulinio karo ekonominė padėtis Vokietijoje buvo sunki ir nuo 1918 m. rudens „Riesa“ ilgai stoviniuodavo prieplaukose be darbo, kol 1919 m. kovo 3 d. už 20 tūkst. markių buvo parduota Magdeburgo laivininkystės kompanijai Otto Krietsch. Buvo nudažyta juodai ir pervadinta į „Magdeburg“ (Vokietijos miesto prie Elbės) vardu. 260 px|left|thumb|Garlaivis „Liūtas“ [[Nemunas|Nemune ties Kauno Šv. Pranciškaus Ksavero bažnyčia (apie 1923 m.)]]
Spėjama, kad eksploatuojamas nebuvo. 1919 m. birželyje garlaivis parduotas Hermanui Štefensu iš Magdeburgo, 1920 m. balandį perparduotas Vitenbergo gyventojui Augustui Horstmanui  ir pavadintas „Willy“ vardu. 1920 m. lapkrityje laivą įsigijo vitenbergietis Hermanas Polis, kuris 1921 m. birželį perleido Karlui Kriumeliui ir jis buvo naudojamas Klaipėdos krašte. 1923 m. buvo užregistruotas Kaune, savininku tapo jurbarkietis Fainbergas. Tarp kitų laivų ir toliau išsiskyrė juoda bortų spalva, kažkurios rekonstrukcijos metu dalis langų buvo pakeisti iliuminatoriais.
Tolimesnis likimas yra nežinomas.
Techniniai duomenys
Skirtas iki 598 keleivių pervežimui. Ilgis 50,30 m; plotis 4,70 m. Du šoniniai varomieji ratai, kuriuos sukdavo Ciuricho įmonės Escher Wyss AG 120 AJ galingumo garinis variklis.
NGC 4697
thumb|NGC 4697 galaktika (vaizdas gautas [[Hablo kosminis teleskopas|Hablo kosminiu teleskopu)]]
NGC 4697 (arba Caldwell 52) – elipsinė galaktika, esanti Mergelės žvaigždyne. Nuo Žemės nutolusi apie 40 mln. šviesmečių, objekto regimasis ryškis – 10,9.
Ši galaktika išsidėsčiusi pietinėje dangaus hemisferoje, matoma abiejų Žemės pusrutulių gyventojams. Šiaurės pusrutulio stebėtojams aukščiausiai danguje NGC 4697 galaktika matoma pavasarį, o Pietų pusrutulio – rudenį. Jei netrukdo šviesos tarša, galaktiką (bent jau branduolį) galima įžvelgti pro nedidelį teleskopą.
Ši galaktika įeina į NGC 4697 galaktikų grupę. Tai masyvi galaktika, kiek didesnė už Paukščių Tako kaimynę Andromedos galaktiką. Ji dominuoja NGC 4697 grupėje ir savo gravitaciniu poveikiu deformuoja kaimynines galaktikas. NGC 4697 centre veikiausiai glūdi supermasyvi juodoji bedugnė, apytikriai 100 mln. kartų masyvesnė už Saulę.
Cambridge United FC
Cambridge United Football Club – Anglijos futbolo klubas iš Kembridžo.
Istorija
Klubas įkurtas 1912 m. Tuo metu vadinosi Abbey United FC.
1951 m. pasikeitė pavadinimą ir tapo Cambridge United FC.
Pastaruoju metu žaidė ketvirtos pakopos pirmenybėse (League Two). 2020–2021 m. užėmė antrą vietą ir pateko į League One (trečia pakopa).
Didieji Čučavičai
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir palivarkas, Mozyriaus apskrities Čučavičų valsčiaus centras.
Krakių šv. Kotrynos vienuolynas
'''Krakių Šv. Kotrynos vienuolynas''' – veikiantis kotryniečių moterų vienuolynas, 1997 m. atkurtas Krakėse, Kranto g. 2, Kėdainių rajone, 21 km į šiaurės vakarus nuo Kėdainių. Seserys kotrynietės dirba ligoninėse, slaugo ligonius namuose, dėsto tikybą mokyklose, katekizuoja šeimas ir vaikus. miniatiūra|220px|left|[[Koplytstulpis prie įėjimo]] miniatiūra|220px|left|Vaizdas nuo Kranto gatvės miniatiūra|220px|left|[[Lurdo grota prie vartelių]]
Istorija
Vienuolynas Krakėse turėjo mergaičių perauklėjimo įstaigą, savą pradžios mokyklą, vaikų darželį, vidurinėje mokykloje dirbo fizikos, matematikos, kalbų mokytojomis, garsėjo didžiuliu sodu ir daržais, gydymu žolelėmis.
Kotryniečių seserų kongregacija Lietuvoje buvo įkurta Krakėse, nes 1645 m. ordino vienuolės gavo vyskupo leidimą čia statyti vienuolyną. Oficialiai vienuolynas įsteigtas 1645 m. Žemaičių vyskupo Jurgio Tiškevičiaus rūpesčiu ir lėšomis. Vyskupas dovanotoje teritorijoje pastatydino medinę bažnyčią ir vienuolyną, išrūpino žemės valdų.
Vyskupas Kazimieras Pacas 1668 m. pasikvietė keletą kotryniečių iš Varmijos, kad jos Krakių vienuolėms pritaikytų savo regulą, ir skyrė lėšų naujos bažnyčios statybai. 1673 m. Krakių vienuolės davė įžadus pagal kotryniečių regulą ir įsijungė į šios kongregacijos Varmijos šeimą.
1692 m. pastatyta bažnyčia ir vienuolynas. 1722 m. pastatytas naujas vienuolynas vietoje sudegusio. Jį gaisrai niokojo ir 1863, 1913 m. 1842 m. caro valdžia vienuolyno neuždarė, bet nusavino dalį turto. Taip pat uždraustas mergaičių mokymas, nebeleista priimti į vienuolyną kandidačių. Nutrūko ryšys su centru Braunsberge. Tačiau seserys išsilaikė visą carinės priespaudos laikotarpį.
1904 m. caro įpėdinio Aleksejaus gimimo proga, užtarus aukštam valdininkui, o kotrynietėms paskelbus toleranciją imperatoriui, joms leista vėl priimti kandidates ir atidaryti noviciatą. 1904 m. Krakėse tebuvo likę 3 vienuolės, bet po 1914 m. jau buvo 12 seserų. Iki Pirmojo pasaulinio karo į vienuolyną buvo priimamos tik bajoraitės. Nuo 1919 m. jos dirbo mokykloje, vaikų ir senelių prieglaudoje.
1923 m. Krakių kotrynietės vėl susijungė su centru Braunsberge. Tada panaikinta griežta klauzūra, vienuolyne įvesta lietuvių kalba. Nuo 1926 m. vienuolės prižiūrėjo nepilnamečių mergaičių nusikaltėlių auklėjimo įstaigą. 1928 m. įkūrė pradžios mokyklą mergaitėms.
1933 m. Krakės tapo tais metais įkurtos savarankiškos Lietuvos kotryniečių provincijos centru, čia gyveno provincijolė. 1939 m. vienuolyne gyveno 25 seserys, 10 novicių, 8 postulantės. 1948 m. vienuolynas uždarytas.
Vyšniavas (Smurgainys)
Vỹšniavas – agromiestelis šiaurės vakarų Baltarusijoje, 32 km į šiaurę nuo Smurgainių. Yra bažnyčia, kelios koplyčios, cerkvė.
Krakių šv. Kotrynos vienuolynas
Istorija
1997 m. ten, kur buvo pirmasis vienuolynas, pašventinti nauji rūmai ir atkurtas vienuolynas.
Vyšniavas (Smurgainys)
Istorija
XIX a. buvo miestelis, Švenčionių apskrities Vyšniavo valsčiaus centras.
Vaistamas
Vai̇̃stamas – agromiestelis šiaurės vakarų Baltarusijoje, 20 km į šiaurės rytus nuo Smurgainių.
Istorija
XIX–XX a. buvo Vaistamo valsčiaus centras.
RK1912
RK1912 – rajoninis kelias, jungiantis krašto kelią, sankryžoje ties Rupinais, Griškabūdį ir Kudirkos Naumiestį. Kelio ilgis – 54,84 km. Nors kelias priklauso Kauno rajono numeracijai, tačiau didžioji dalis eina Šakių rajono teritorija. Pagrindinė trasos dalis yra žvyrkelis. Asfaltuoti tik paskiri, didesnio eismo intensyvumo ruožai.
Kelias prasideda sankryžoje su krašto keliu, ties Rupinais. Toliau kelias eina kaip žvyrkelis ir tęsiasi 20 km Kazlų Rūdos miškai s. Miškuose ties Braziūkų kaimu kerta Šakių rajon o ribą. Ties sankryža su kerta Nov os upelį ir eina per bemiškę lygumą, kurioje vystomas žemės ūkis. Nuo Paluobių gyvenvietės iki žiedinės sankryžos, ruožas yra asfaltuotas. Už žiedinės sankryž os su prasideda Griškabūdžio gyvenvietė. Maršrutas eina A. Skelčio ir Rygiškių gatvėmis. Už miestelio dar kartą kerta Novos upelį ir toliau eina bemiškėmis lygumomis iki pat Kudirkos Naumiesčio. Pakeliui pralenkdamas per Žvirgždaič ių ir Trapučių I gyvenvietes. Keliai tarp Griškabūdžio ir Žvirgždaičių ir ties Tarpučių gyvenviete yra asfaltuoti, kituose ruožuose – žvyrkelis. Maršrutas baigiasi Kudirkos Naumiestyje (P. Mašioto gatvė), sankryžoje su krašto keliu (Šakių g.)
RK2336
Kelio pradžia – sankryža su Liepojos plentu, magistraliniu keliu. Praeina per Palangos oro uosto stovėjimo aikštelę, aplenkia Kunigiškių gyvenvietę. Per Palangą eina kaip Klaipėdos plentas ir baigiasi sankryžoje su Kretingos g. (magistraliniu keliu ). Toliau einančios gatvės pavadinimas nesikeičia (lieka Klaipėdos pl.), tačiau maršrutas pasikeičia į rajoninį kelią, kuris veda link Nemirsetos ir Klaipėdos.
Šaltiniai
http://lrv.lt/uploads/main/Posed_medz/2015/150617/04.pdf
Chorskas
Chorskas – kaimas pietų Baltarusijoje, 5 km į šiaurę nuo Davyd Haradoko. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Mozyriaus apskrities Chorsko valsčiaus centras.
Utenos apskritis (1915–1950)
Utenos apskritis – Lietuvos Respublikos administracinis vienetas, egzistavęs 1915–1950 m.
Istorija
Utenos apskrities kaip atskiro teritorinio-administracinio vieneto ištakos siekia I pasaulinį karą, kai vokiečių okupacinė valdžia 1915 m. gruodžio 4 d. sudarė atskirą Utenos administracinį vienetą (apskritį), kuris 1915–1918 m. įėjo į Oberosto Lietuvos sritį. Pirmąją lietuvišką Utenos apskrities administraciją 1918 m. gruodžio viduryje pabandė sukurti inžinierius ir Nepriklausomybės signataras Steponas Kairys (1879–1964), tačiau netrukus Uteną užėmė nuo Daugpilio pusės įsiveržusi Raudonoji armija. Apskritį pavyko sudaryti 1919 m. birželio pradžioje, jau išvijus bolševikus. 1941–1944 m. apskritis įėjo į Ostlando Lietuvos generalinės srities Panevėžio krašto apygardą.
1947 m. 3 valsčiai perduoti naujai Anykščių apskričiai. 1950 m. birželio 20 d. Utenos apskritis pertvarkyta į Utenos rajoną (40 apylinkių), dalis teritorijos perduota Anykščių rajonui (5 apylinkės), Dusetų rajonui (12 apylinkių), Molėtų rajonui (30 apylinkių) ir Švenčionėlių rajonui (1 apylinkė).
1995 m. apskritis buvo atkurta su kita teritorija kaip Utenos apskritis.
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 108 960 žmonės:
Policijos vadai
Apskrities policijos (iki 1924 m. milicijos) vadai:
Sigurdas Kryžiuotis
Sigurdas I Magnusonas (1089 m.  – 1130 m. kovo 26 d.), labiau žinomas kaip Sigurdas Kryžiuotis (, Sigurd Jorsalfar) – buvo Norvegijos karalius nuo 1103 iki 1130 m. Jo valdymas kartu su pusbroliu Eisteinu (iki Eisteino mirties 1123 m.) istorikų laikomas viduramžių Norvegijos karalystės aukso amžiumi. Kitaip jis išgarsėjo tuo, kad vadovavo Norvegijos kryžiaus žygyje (1107–1110 m.) ir pelnė „kryžiuočio“ vardą bei buvo pirmasis Europos karalius, asmeniškai dalyvavęs kryžiaus žygyje.
Rosita Čivilytė
Rosita Čivilytė (g. 1965 m. lapkričio 3 d. Vilniuje, Lietuvoje) – Lietuvos dainininkė, muzikos pedagogė.
Biografija
Gimė Vilniuje. Baigė Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos konservatoriją.
Dainininkės karjerą pradėjo 17-os metų. Dainavo „Lietuvos“ viešbutyje, 1992 – 1993 metais dainavo Jungtinių Arabų Emyratų klubuose. 1995 m. su grupe „Sledge Hammer“ išvyko gastrolių į Olandiją, dainavo vietiniuose klubuose. 2000 m. Andrew Lloyd Webberio roko operoje „Jesus Christ Superstar“ atliko Magdalenos partiją.
Dubatauka
Dubatáuka – kaimas šiaurės vakarų Baltarusijoje, 5 km į pietryčius nuo Žadiškių.
Zeytinburnuspor
Stambulo „Zeytinburnu“ – Turkijos futbolo klubas iš Stambulo.
Dubatauka
Istorija
XIX–XX a. buvo Dubataukos valsčiaus centras.
Zeytinburnuspor
Istorija
Klubo ištakos siekia 1953 m.
Vientiano prefektūra
Vientiano prefektūra  – Laoso prefektūra (kampheng nakhon) įsikūrusi šalies šiaurės vakaruose. Prefektūroje yra įsikūrusi Laoso sostinė Vientianas. Prefektūra įkurta 1989 m. atskyrus iš Vientiano provincijos.
Administracinis suskirstymas
Prefektūra padalinta į 9 rajonus:
Ryškiau pažymėti rajonai yra įsikūrę Vientiano mieste.
Ramšteino oro bazė
Rytiniai oro bazės vartai yra apie 16 km nuo Kaizerslauterno miesto (kurį amerikiečiai vadina k-miestu). Šiame mieste yra Kaizerslauterno karinė bendruomenė, kurią sudaro 54 000 žmonių – pagal šį skaičių tai yra didžiausia karinė JAV bendruomenė už valstijų ribų.
Istorija
1940 m., statant federalinį greitkelį nr. 6, sugriuvo vienas iš tiltų, tad dalis autostrados nebuvo naudojama. Šią autostrados dalį kaip oro uostą pradėjo naudoti Liuftvafė, o paskutiniais II pasaulinio karo mėnesiais ir JAV pajėgos.
Lučycai
Lùčycai – kaimas pietų Baltarusijoje, 59 km į šiaurės rytus nuo Petrykavo. Apylinkės centras.
Ramšteino oro bazė
Istorija
Pasibaigus karui JAV karinės pajėgos sutvarkė daug Vokietijos oro uostų Bavarijoje, kurią buvo okupavusi JAV. 1949 m. sukūrus NATO, JAV oro pajėgos suplanavo savo orlaivius perkelti į saugesnę vakarinę Reino pusę. Prancūzija sutiko perduoti savo valdomą Reino krašto-Pfalco teritoriją oro bazių įkūrimui pagal NATO plėtros programą.
Lučycai
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Mozyriaus apskrities Lučycų valsčiaus centras.
Bastija
Bastija arba Bastja  – miestas Prancūzijoje, Korsikos salos šiaurės rytuose, prie Korsikos sąsiaurio; departamento centras. Antrasis pagal dydį saloje. Uostas. Išvystyta maisto, gėrimų, tabako, koralų pramonė, turizmas. Stovi Terra Nuova tvirtovė, XV a. Šv. Marijos bažnyčia.
Istorija
1380 m. miestą senovės gyvenvietės Mantinum vietoje įkūrė genujietis L. Lomelinas.
Ramšteino oro bazė
Istorija
Ši bazė buvo projektuota prancūzų ir JAV inžinierių nuo 1949 iki 1952 m. Šis projektas tapo puikiu tarptautiniu bendradarbiavimu: dizainą sukūrė prancūzai, jį statė vietiniai verslai kartu su migrantais iš Italijos, Portugalijos, Ispanijos, Graikijos ir Turkijos, o projektą koordinavo JAV.
Šiose vietose buvo raistai, tad žemė turėjo būti pakelta 2 metrais. Taip pat aplink buvo nutiestas geležinkelis. Nuo 1948 iki 1953 m. tai buvo didžiausia statybų vieta Europoje, kurioje dirbo 270 000 darbininkų. Oro bazės atidarymas įvyko 1953 m. birželio 1 d.
Bastija
Geografija
Bastija įsikūrusi rytiniuose Korsikos krantuose, kuriuos skalauja Tirėnų jūra. Miestas yra apie 100 km nuo Ajačo, 60 km nuo Kalvio, 120 km nuo Porto Vekjo ir 150 km nuo Bonifačijo. Bastijoje vyrauja subtropinis klimatas.
Ramšteino oro bazė
Istorija
2006 m. pasaulio futbolo čempionato metu Ramšteino bazėje buvo įsikūrusi JAV vyrų futbolo rinktinė.
FK Pamaina Kaunas
Kauno „Pamaina“ – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Kauno.
Kalmare ledung
miniatiūra|288x288px|Sigurdo laivynas kryžiaus žygyje
„Kalmare ledung“ (švedų kalba „jūrų ekspedicija į Kalmarą“ ) – tai 1123 m. Norvegijos karaliaus Sigurdo Kryžiuočio vadovaujamas kryžiaus žygis, kurio tikslas buvo sukrikščioninti Smolando regioną. Kryžiaus žygį galima datuoti gana tiksliai, remiantis Snorio Sturlusono informacija, kad žygis turėjo vykti vasarą prieš „didžiąją tamsą“. 1124 m. rugpjūčio 11 d. įvyko saulės užtemimas, o tai reiškia, kad kryžiaus žygis greičiausiai vyko 1123 m. birželio-rugpjūčio mėnesiais.
Nors iki 1080 m. likusi Švedijos dalis bent jau iš pažiūros tapo krikščioniška, Smolando provincija su krikščionybe susidūrė labai retai ir 1120 m. tebebuvo atvirai pagoniška, o gyventojai vis dar atvirai garbino skandinavų dievus. Sigurdas Kryžiuotis sudarė sutartį su Danijos karaliumi Nilsu, kad surengs kryžiaus žygį į Smolandą ir privers pagonis priimti krikščionybę. Apie (krikščionišką) Švedijos karalių neužsimenama, nors kryžiaus žygis vyko prieš nominaliai Švedijos provinciją, o Danijos karalius buvo vedęs švedų princesę Margaritą Fredkulą. Danijos karalius nesilaikė susitarimo ir niekada nedalyvavo kryžiaus žygyje, tačiau Norvegijos karalius 1123 m. įvykdė kryžiaus žygį. Šiuolaikiniai švedų šaltiniai patvirtina, kad pietrytiniame Smolando kampe ir Elando saloje vyko karas tarp pagonių ir norvegų kryžiuočių. Pranešama, kad norvegų kryžiuočių kariuomenė sėkmingai privertė gyventojus paklusti krikščionių tikėjimui ir į Norvegiją parsigabeno 1500 galvijų bei daug vertingų daiktų.
miniatiūra|262x262px|Smolando regionas
Revūca
Revūca (, prieš tai Veľká Revúca; ; ) – miestelis Banskos Bistricos krašte, vidurio Slovakijoje. Revūcos apygardos administracinis centras. 12 466 gyventojai (2015 m. duomenys).
Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1357 m. Geležies pramonė buvo išvystyta prieš daugiau nei 500 metų. XIX a. antroje pusėje miestelis tapo slovakų atgimimo centru. 1862 m. atidaryta pirmoji vidurinė mokykla slovakų kalba, bet 1874 m. uždaryta vengrų valdžios. Mokykla bei pats pastatas su istorine ekspozicija ir naujasis pastatas – valstybinės reikšmės kultūros paminklai. Per trumpą mokyklos gyvavimo laikotarpį į Revūcą atvyko gyventi rašytojai bei politikai, tokie kaip: Štefan Marko Daxner, Ján Francisci, Július Botto, Samuel Ormis, August Horislav Škultéty, Ivan Branislav Zoch, kt.
Seirijų valsčius
Seirijų valsčius  – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietų Lietuvos teritorijoje. Centras – Seirijai.
Istorija
Valsčius įkurtas 1800 m. kaip Prūsijos domenas. Carmečiu atkurtas 1867 m. ir iki 1914 m. priklausė Lenkijos Kongreso karalystės, Suvalkų gubernijos, Seinų apskričiai. 1868 m. vasario 20 d. prijungtas Bestraigiškės valsčius. 1870 m. gegužės 31 d. prie valsčiaus buvo prijungti Seirijai, iš kurių atimtos miesto teisės.
Seirijų valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Lazdijų rajonui (8 apylinkės) ir Veisiejų rajonui (2 apylinkės).
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 8275 žmonės:
Alksnupė (Šešupė)
Alksnupė (, nuo 1938 m. Hangwasser) arba Staraja – upė Rusijoje, Kaliningrado srityje, (Krasnoznamensko rajone); Šešupės kairysis intakas.
Prasideda 2 km į šiaurę nuo Šilėnų, buvusio Dikiautų kaimo apylinkėse. Iš pradžių teka šiaurės rytų kryptimi, priartėjusi per 400 m nuo Šešupės, pasuka į vakarus ir teka vakarų kryptimi pro Vieškalnių girią, Užberžius ir ties Alksnupėnais įteka į Šešupę 51 km nuo jos žiočių. Slėnis 100–150 m pločio, 5–10 m gylio. Vagos plotis 5–6 m, gylis 1 m, srovės greitis 0,1 m/s, vidutinis nuolydis 1,19 m/km.
Intakai, visi kairieji: Žvirgalis, įteka ties Rukais, 4 km nuo žiočių, Paurupė, arba Beržupė, įteka ties Užberžiais, 2,2 km nuo žiočių, ir Balupė, įteka ties Alksnupėnais, 0,5 km nuo žiočių.
Istorija
Iki XIX a. Alksnupė buvo ilgesnė, ištekėjo iš Viliūnų ežero. XVIII–XIX a. sandūroje upės vidurupyje, kiek žemiau Eidlaukių kaimo iškastas apie 1 km ilgio perkasas į Šešupę. Upės vaga žemiau perkaso nuseko, Alksnupė sutrumpėjo perpus, jos buvęs aukštupys tapo atskira upe – Ežerupe.
Buvusios gyvenvietės prie Alksnupės: Ąžuolupiai, Klišiai, Simokai, Lieplaukiai, Ambrazgiriai.
Moldavijos futbolo varžybos 2016–2017 m.
Moldavijos futbolo varžybos 2016-2017 m.
Divizia Națională turnyrinė lentelė
Legenda:
Moldavijos čempionai pateko į UEFA čempionų lyga 2017–2018 m.
Pateko į UEFA Europos lyga 2017–2018 m.
Iškrito į Divizia A 2017-2018
🏆 Sheriff iškovojo šalies futbolo taurę.
„Auksinės“ rungtynės
Kadangi du klubai buvo surinkę vienodai taškų, čempionams išaiškinti buvo žaidžiamos „auksinės“ rungtynės.
--
Ansel Adams
Ansel Easton Adams (1902 m. vasario 20 d.–1984 m. balandžio 22 d.) – amerikiečių fotografas ir gamtosaugininkas, žinomas dėl nespalvotų gamtos kraštovaizdžių fotografijų.
Biografija
Iš mokyklos išmestas už prastą elgesį, išsilavino namuose. Paauglystėje mokėsi groti pianinu ir fotografuoti. Būdamas septyniolikos jis įstojo į „Sieros Nevados kalnų“ gamtosaugos draugiją. Joje išbuvo iki pat savo mirties, kurį laiką ėjo direktoriaus pareigas.