cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vakarinis maumedis
Amžius
Išgyvena daugiau kaip 493 metus (pagal medžio rievių išmatavimą dar ant augančio medžio). Miško plynėje netoli Cranbrook (Britų Kolumbija) buvo suskaičiuotos 920 rievės (pagal Stoltmann 1993). Taip pat gali būti tas pats medžio kelmas, apie kurį buvo pateikti jau kitų asmenų duomenys 2001 metais, pagal kuriuos buvo suskaičiuotos 915 medžio rievių.
Panaudojimas
Mediena tvirta, naudojama statyboms, popieriaus gamybai, kūrenimui. Indėnai kramto cukringus medžio sakus.
Pavadinimas
Pirmą kartą Lewis'o ir Clark'o apibūdintas 1806 metais, bet iki pat 1849 metų nebuvo pripažintas kaip atskira rūšis, kol to nepadarė dabartinio mokslinio lotynų kalba šios rūšies pavadinimo autorius Thomas Nuttall, gyvenęs 1786-1859 metais.
Creatio
Trejus metus 35 programuotojų komandos kurtoje sistemoje panaudota BPM („Business Process Management“) koncepcija ir naujausias procesų modeliavimo standartas BPMN („Business Process Modeling Notation“). Sistemos veikimą keisti ir kurti naują joje funkcionalumą galima be specifinių programavimo žinių. Bet koks darbas sistemoje vyksta pagal sukonfigūruotus procesus. Sistema yra atvirojo kodo ir nepriklausoma nuo gamintojo, naudojama per internetinę naršyklę. Sistemą galima nuomotis naudojantis sertifikuoto duomenų centro paslauga („pagal pageidavimą“) arba įsidiegti savo serveryje.
2011 m. lapkričio 7 d. „bpm’online CRM“ paskelbtas konkurso „CRM Idol 2011“ nugalėtoju EMEA zonoje.
Naujausia platformos versija (7.16.3) išleista 2020 m. rugpjūtį.
Eidžiotoniai
Eidžiotoniai – buvęs kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurę nuo Vaškų.
Istorija
1642 m. kaime buvo 4 valakai žemės ir 8 kiemai.
Bronius Aras
Bronius Aras, Bruno Aras, Čekauskas (g. 1921 m. rugpjūčio 23 d. Kaune) – JAV architektas, inžinierius.
Biografija
1943–1944 m. studijavo Vytauto Didžiojo universitete, 1944 m. pasitraukęs į Vokietiją – Hanoverio aukštojoje technikos mokykloje. Nuo 1950 m. gyvena JAV. 1969 m. Silver Springse įkūrė bendrove „Bruno Aras“; nuo 1977 m. Los Andžele vadovavo prekybos centrų, bankų, gyvenamųjų namų projektavimui. Jo suprojektuotas butų kompleksas Vašingtone 1974 m. pripažintas geriausiu. 1981–1993 m. „Ralph M. Parsons“ bendrovės, nuo 1989 m. ir Federalinės aviacijos valdybos vadovaujantysis architektas, įvairių gynybos pramonės įrenginių projektų rengėjas ir vadovas.
Bikavėnų apylinkė
Bikavėnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Vainuto valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šilutės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Šilutės rajono Gorainių apylinkės ir Šilalės rajono Pajūrio apylinkės.
Andreliškės
Andreliškės – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km nuo Medininkų.
Šarlotentalis
Šarlotentalis arba Sedovas (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Седово) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Domnovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Notangos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Frydlando apskrities, nuo 1874 m. Dumnavos–Klitų valsčiaus palivarkas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Frydlando rajono, vėliau Pravdinsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Domnovo apylinkės kaimas.
Laisvamanė (filmas)
Laisvamanė – 1969 m. Italijoje sukurta komiška drama.
Turinys
Mimi, jauna našlė, po vyro laidotuvių netikėtai sužino, kad šis mieste turėjo slaptus apartamentus ir nuolat ją apgaudinėjo. Nusivylusi, jog šis savo fantazijas mėgino įgyvendinti ne su ja, Mimi pradeda domėtis erotika, o vyro apartamentus naudoti susitikimams su vyrais, kol galiausiai sutinka žmogų, galintį ir norintį būti kartu su ja...
Stanuliškės
Stanuliškės – kaimas Prienų rajono savivaldybės rytinėje dalyje, 6 km į pietryčius nuo Stakliškių.
Motininė įmonė
Motininė įmonė – įmonė su kitomis teisiškai savarankiškomis įmonėmis (dukterinėmis įmonėmis) susijusi tam tikrais tarpusavio (teisinės) priklausomybės ryšiais.
Reikšmė
Finansinės atskaitomybės atžvilgiu kai kuriose valstybėse motininės bendrovės yra įpareigojamos pateikti konsoliduotus koncerno finansinės apskaitos duomenis (balansus, ataskaitas).
Teisinė reikšmė gali pasireikšti tuo, kad motininėms bendrovėms nustatomi kokie nors įpareigojimai arba kaip nors kitaip nustatomas specialusis teisinis veiklos režimas, įtvirtinant motininės bendrovės teisės ir pareigas tam tikruose teisiniuose santykiuose.
Mokesčių atžvilgiu koncerno pajamų ir pelno apmokestinimo klausimai irgi vaidina didelį vaidmenį: konstatavus motininės ir dukterinės įmonių santykius, gali būti taikomos specialios taisyklės, jei tokios yra nustatytos atitinkamos teisės sistemos normų, reguliuojančių bendrovių veiklą (nacionalinėje, ES, tarptautinėje teisėje ir kt.).
Vadybos atžvilgiu tenka analizuoti, kaip ir kokiomis priemonėmis gali būti įgyvendinama įtaka arba naudojamasi tarpusavio priklausomybe, išnaudojant tokių santykių privalumus ir išvengiant neigiamų trūkumų, netinkamos veiklos pasekmių.
Karelijos sąsmauka
thumb|240px|Karelijos sąsmaukos žemėlapis Karelijos sąsmauka – (, SV Karelska näset, ) – 45-110 km pločio žemės ruožas tarp Suomijos įlankos ir Ladogos ežero. Šiaurėje ribojamas Salpauselkės gūbrio, pietuose – Nevos upės. Plotas – ~15 000 km².
Vyraujantis aukštis iki 50 m, didžiausias – iki 173 (kitur – 203) m (Lembolos aukštuma). Šiaurėje paviršių sudaro granitas ir gneisas, pietuose bei centre – ledyninės nuogulos. Gausu ledyninių ežerų (Vuoksa, Otradnojė, Suchodolskojės ežeras, Glubokojė ir kt.), pelkių. Pagrindinė upė – Vuoksa. Būdingi spygliuočių (eglių, pušų) miškai, yra 1738 m. įveistas Lindulos maumedynas (laivų statybos reikmėms).
Plėtojamas turizmas, jūros pakrantėje yra kurortų. Karelijos sąsmaukoje yra šiaurinė Sankt Peterburgo dalis, Vyborgas, Prioziorskas, Vsevoložskas, Sestroreckas, Zelenogorskas, Repinas, Solnečnojė.
Šioje teritorijoje nuo seno gyveno karelai. Dėl sąsmaukos pradžioje vyko karai tarp Švedijos ir Rusijos, vėliau – tarp Suomijos ir TSRS. 1940 m. pagal Maskvos sutartį Karelijos sąsmauka iš Suomijos atiteko TSRS.
Kuprėnai
Kuprėnai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, į šiaurės vakarus nuo Biržų.
Tetraedro skaičius
frame|right|Tetraedras, sudarytas iš 35 sferų.
Keli pirmieji tetraedro skaičiai:
Formulė n-tojo tetraedro skaičiaus apskaičiavimui:
Tetraedro skaičius galime modeliuoti sujungdami sferas. Pavyzdžiui, penktąjį tetraedro skaičių (T5 = 35) galime sumodeliuoti sujungdami 35 biliardo kamuolius į trikampę piramidę. Modelis būtų sudarytas iš penkių eilių, pirmoje (viršutinėje) – 1 kamuolys, antroje – 3 kamuoliai, trečioje – 6 kamuoliai, ketvirtoje – 10 kamuolių, o penktoje – likę 15 kamuolių. Šis „statinys“ sudarytų tetraedrą.
KK135
KK135 – krašto kelias, jungiantis Lazdijus ir Akmenius (prie Lenkijos). Kelio ilgis – 9,04 kilometro. Šiame krašto kelyje „juodųjų dėmių“ nėra.
Įmonių teisė
Įmonių teisė – verslo teisės šaka, apimanti teisės normas, reguliuojančias teisinius įmonių (bendrovių, bendrijų ir kt.) veiklos santykius. Ji apima įmonių steigimo, akcininkų ir kitų organų susirinkimų, jų narių skyrimo bei atšaukimo, bendrovių valdymo, bendrovių kapitalo didinimo bei mažinimo ir kitus klausimus.
Literatūra
Rechtsform Äriühing Gazdasági társaság Badan Usaha
Argentinos vyrų futbolo rinktinė
Argentinos vyrų futbolo rinktinė  – viena pajėgiausių pasaulyje futbolo rinktinių. Argentina laimėjo 3 pasaulio čempionatus ir kelis olimpinių žaidynių apdovanojimus. Be to, Argentinai ir Urugvajui priklauso tarpusavio varžybų rekordas (193 rungtynės nuo 1901 m.).
Istorija
Rinktinė dalyvavo 5 pasaulio futbolo čempionatų finaluose: jau pirmajame pasaulio futbolo čempionate 1903 m. užėmė antrąją vietą (4-2 pralaimėjo Urugvajui); laimėjo 1978 m. (3-1 nugalėjo Nyderlandus) ir 1986 m. (3-2 Vakarų Vokietiją); 1990 m. finalą pralaimėjo Vakarų Vokietijai (1-0) ; 2014 m. pralaimėjo tai pačiai Vokietijai (1-0). 2022 m. Katare Argentina finale palaužė čempionų titulą ginusius prancūzus.
Rinktinė net 12 kartų laimėjo Copa América turnyrą ir 3 kartus Pietų Amerikos čempionatą. miniatiūra|kairėje|Argentinos vyrų futbolo rinktinė 1964 m. miniatiūra|kairėje|[[Daniel Passarella|Danielis Pasarela su pasaulio taure 1978 m.]] miniatiūra|kairėje|Legendinis Argentinos futbolininkas [[Diego Maradona|Diegas Maradona 1986 m. pasaulio čempionate]] miniatiūra|kairėje|Argentinos vyrų futbolo rinktinė 2018 m.
2004 m. olimpinėse žaidynėse laimėjo aukso, o 1928 ir 1996 m. olimpiadose sidabro medalius. Argentinos jaunimo rinktinė laimėjo net 5 jaunimo čempionatus: (Paskutinius 3 vadovaujant treneriui Jose Pekerman).
1992 m. laimėjo Konfederacijų taurę, o paskutiniame Konfederacijų turnyre Vokietijoje užėmė antrą vietą (4-1 pralaimėjo Brazilijai).
2010 m. pasaulio čempionate argentiniečius treniravo legendinis futbolininkas Diego Maradona. Jo vadovaujama rinktinė lengvai įveikė grupės etapą, aštuntfinalyje nugalėjo Meksiką, tačiau ketvirtfinalyje, kaip ir 2006 m., pralaimėjo Vokietijai.
2014 m. pasaulio čempionatas Argentinai buvo itin sėkmingas. Argentiniečiai laimėjo visas grupių etapo varžybas prieš Bosniją ir Hercegoviną (2-1), Iraną (1-0) bei Nigeriją (3-2). Aštuntfinalyje Argentina, vedama Lionelio Mesio, nugalėjo Šveicariją (1-0), ketvirtfinalyje Belgiją (1-0), pusfinalyje po įnirtingos kovos ir baudinių serijos nugalėti Nyderlandai. Finale laukė Vokietija, kuri net 7-1 pusfinalyje sutriuškino Braziliją. Po labai įnirtingos kovos ir pratęsimo, argentiniečiai buvo priversti pripažinti varžovų pranašumą (1-0 po pratęsimo) ir tenkintis antrąja vieta. Įdomus faktas yra tai, kad argentiniečiai šiame čempionate visas varžybas laimėjo minimaliu skirtumu.
Į 2018 m. pasaulio čempionatą Rusijoje Argentinos rinktinė atvyko kamuojama nesutarimų, siekta atstatydinti trenerį Sanpaolį. Komanda sužaidė lygiosiomis su Islandija, buvo nugalėta 3:0 Kroatijos ir tik įveikusi Nigeriją iš antros vietos grupėje žengė į aštuntfinalį. Ten sutikę būsimus pasaulio čempionus prancūzus, argentiniečiai pralaimėjo rezultatu 3:4.
2022 m. pasaulio čempionate Katare Argentina po 36 metų pertraukos vėl laimėjo čempionų titulą. Grupėje Lionelio Skalonio treniruojami argentiniečiai sensacingai pralaimėjo Saudo Arabijai rezultatu 1:2, tačiau paskui įveikė Meksiką bei Lenkiją ir iš grupės žengė pirmieji. Atkrintamosiose varžybose įveikta Australija (2:1), Nyderlandai (2:2, po baudinių serijos) bei Kroatija (3:0), o finale Argentina susigrūmė su pasaulio čempionais prancūzais. Finalas buvo labai dramatiškas: argentiniečiai anksti išsiveržė į priekį rezultatu 2:0 ir kontroliavo rungtynių eigą, tačiau 80 minutę 11 metrų baudinį įmušė prancūzų lyderis Kilianas Mbapė, o po minutės rezultatą išlygino. Pratęsime Lionelis Mesis vėl išvedė į priekį Argentiną, tačiau Mbapė realizavo dar vieną baudinį. Visgi, 11 m baudinių serijoje sėkmingiau mušė argentiniečiai. Lionelis Mesis su 7 įvarčiais ir 3 rezultatyviais perdavimais tapo geriausiu čempionato žaidėju, o Emilianas Martinesas – geriausiu vartininku.
Septyni kardai
Septyni kardai – 2005 m. Honkongo veiksmo filmas. Filmas atidarė 2005 m. Venecijos filmų festivalį.
Belebėjus
Belebėjus  – miestas Rusijoje, vakarų Baškortostane, 180 km į pietvakarius nuo Ufos, prie Usenio upės (Iko intakas). Rajono centras (pats miestas jam nepriklauso). Geležinkelio stotis, kelias į Tuimazus. Mašinų (automobilių dalių, staklių, pompų), maisto (pieno, spirito), keramikos pramonė. Škapovo naftos gavybos rajono centras.
Gyventojai
Tautinė sudėtis (2010 m.): rusai 47 %, totoriai 23,1 %, čiuvašai 12,5 %, baškirai 12,5 %, ukrainiečiai 1,7 %, mordviai 1 %, kiti 2,2 %.
Istorija
Gyvenvietę įkūrė čiuvašai. Šaltiniuose ji minima nuo 1757 m. Miesto statusas suteiktas 1781 m. , Belebėjus tapo Ufos gubernijos apskrities centru. 1941–1943 m. į Belebėjų buvo perkelta Lenino vardo karinė–politinė akademija. 1953 m. pradėta naftos gavyba.
Kapitalo bendrovė
Kapitalo bendrovė – tokia įmonė, kurios (įstatinį) kapitalą dažniausiai sudaro finansinės vertybės (pinigai).
Tokios bendrovės kapitalas bei turtinė atsakomybė yra griežtai atskirta nuo nuo jos savininkų turto bei atsakomybės ar įsipareigojimų. Bendrovės dalininkai paprastai neatsako savo turtu už bendrovės veiklą, o tik savo finansiniu įnašu (sudarančiu bendrovės kapitalą) nebent yra išimtinių taisyklių (kai tyčiniais veiksmais sąlygojo bankrotą etc.).
Prancūzijos futbolo varžybos 1995–1996 m.
Prancūzijos futbolo varžybos 1995–1996 m.
Pavasaris
thumb|250px|Pavasaris. Ventos upė, Mažeikių rajonas Pavasaris – vienas iš keturių metų laikų vidutinio klimato zonose. Pavasarį pražysta dauguma augalų, sugrįžta migruojantys paukščiai.
Pavasario pavadinimas siejamas su paskesnio metų laiko „vasaros“ pavadinimu, prie kurio pridedamas priešdėlis pa-, reiškiantis buvimą šalia.
Astronomiškai pavasaris prasideda pavasario lygiadieniu (apie kovo 20 d. Šiaurės pusrutulyje ir rugsėjo 23 d. Pietų pusrutulyje). Meteorologiniu požiūriu, Šiaurės pusrutulyje pavasariu laikomi kovo, balandžio ir gegužės mėnesiai, o Pietų pusrutulyje – rugsėjis, spalis ir lapkritis. Bet airiškame kalendoriuje pavasariu laikomi vasaris, kovas ir balandis.
Kita
Pavasaris mene gretinamas su gimimu, atgimimu.
Svarbiausia pavasario šventė – Velykos – pagonybės laikais būdavo visos gamtos atgimimo šventimas.
Raudonėnai
Raudonėnai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Raudonės, prie kelio, Panemunių regioniniame parke. Seniūnaitijos centras. Stūkso Raudonėnų piliakalnis, veikia Raudonės kapinės.
Kosmos 419
Kosmos 419 – SSRS kosminis aparatas, skirtas Marso tyrimams, paleistas 1971 gegužės 10.
Šis zondas turėjo pasivyti ir aplenkti 2 dienom anksčiau JAV paleistą Mariner 8 ir tapti pirmuoju dirbtiniu Marso palydovu.
Kosmos 419 nepavyko pasiekti Marso, nes jis neatsiskyrė nuo raketos - nešėjos, todėl po 2 dienų po paleidimo sudegė Žemės atmosferoje.
Atė
Graikų mitologijoje Atė („sugriauti“, „kvailystė“, „apgaulė“) – Dzeuso duktė, proto užtemimo, kliedesio, pažeminimo personifikacija. Šis graikų žodis reiškia veiksmą atliekamą didvyrio, dažniausiai dėl puikybės, kuris priveda prie mirties ar nuopolio. Homero „Iliadoje“ ji minima kaip vyriausia duktė, bet neminima motina. Hera panaudodama savo įtaką prisaikdino Dzeusą, kad tą dieną gimsiąs mirtingasis nuo jo būtų didis valdovas. Hera taip padarė, kad Heraklio gimdymas užsitęsė, o Euristėjus gimė pirmą laiko. Iš įtūžio Dzeusas nusviedė Atę žemyn į Žemę ir uždraudė sugrįžti į Olimpą. Atė klajojo Žemėje sukeldama pražūtį sutiktiems žmonėms.
Pasak kai kurių šaltinių ji buvo Eridės duktė ir Niktės anūkė.
Litajos seka paskui Atę, bet nespėja, kadangi Atė labai greit keliauja.
Apolodoras (3.143) tvirtina, kad Dzeuso numesta Atė nusileido ant viršukalnės Frygijoje pavadintos jos vardu. Vėliau ten Ilas sekdamas paskui karvę įkuria Iliono miestą, dar žinoma kaip Troją.
Hesiodo „Teogonijoje“ minima, kad Atės motina yra Eridė. Pagal tai išeitų, kad Atę pagimdė Dzeusas ir Eridė.
Nonos Dionisiaka (11.113) Heros paraginta Atė įkalba berniuką Ampelą, kurį Dionisas karštai mylėjo, sužavėti Dionisą jojimu ant buliaus. Ampelas jodamas buliumi nukrito ir nusisuko sprandą.
RKC Waalwijk
Valveiko RKC – Nyderlandų futbolo klubas iš Valveiko.
Istorija
Nuo 1988–1989 m. rungtyniavo Eredivisie (aukščiausioje šalies lygoje).
Prieš 1996–1997 m. sezoną RKC klubo pavadinimas papildytas ir pridėtas miesto žymuo.
2021–2022 m. sezone rungtyniavo Eredivisie. Užėmė dešimtą vietą.
Stadionas
Namų rungtynes nuo 1940 m. žaidė Sportpark Olympia.
1996 m. buvo atidarytas Mandemakers Stadion, kuris talpina 7 500 žiūrovų.
Bebaimis
Bebaimis – 2006 m. Honkongo veiksmo filmas. Pagrindinį vaidmenį atliko Jet Lee. Filmą režisavo ir scenarijų parašė Ronny Yu.
Pušyninis perlinukas
Pušyninis perlinukas (Argynnis niobe) – pleštekių (Nymphalidae) šeimos drugys. Suaugėliai skraido birželio – liepos mėn. sausose miško pievose, laukynėse, miškingose pakelėse. Vikšrai gyvena ant našlaičių.
Vydžionys
Vydžionys – kaimas Prienų rajono savivaldybės rytinėje dalyje, 8 km į pietryčius nuo Stakliškių.
Pskentas
Pskentas − miestas Taškento vilajeto Pskento tumane (Uzbekija). Miesto teises gavo 1966 m. Iki Taškento − 60 km.
Pramonė
Mieste yra šios įmonės: Taip pat yra statybos pramonės gamyklų.
Niujorko metropolitenas
Niujorko metropolitenas  – greitojo susisiekimo metropolitenas, veikiantis Niujorke ir jo priemiesčiuose. Tai yra viena iš didžiausių viešojo transporto sistemų pasaulyje, kurią sudaro 472 keleivių stotelės bei 1370 kilometrų bendro trasos ilgio. Niujorko metropolitenas taip pat išsiskiria tuo, kad yra vienas iš nedaugelio pasaulio metropolitenų dirbančių 24 valandas per parą, 365 dienas per metus. Sistema užima trečią vietą pasaulyje pagal metinį keleivių skaičių (po Tokijo ir Maskvos) ir kasdien perveža beveik dvigubai daugiau keleivių, nei kitos JAV metropolitenų sistemos sudėjus.
Nors sistema yra žinoma kaip „Metro“, reiškiančia požemines operacijas, apie 40 % sistemos veikia virš žemės lygio. Manhatane bei kai kuriose kitų rajonų vietose sistema beveik visa yra po žeme, tačiau ir tose vietose, kur sistema eina virš žemės lygio, ji visiškai atskirta nuo kelių ir pėsčiųjų takų.
Istorija
Pirmoji antžeminė viešojo transporto linija Niujorke buvo nutiesta 1868 m., tačiau 1940 m. ji buvo likviduota. Seniausia išlikusi Niujorko metropoliteno atkarpa buvo paleista 1885 m. Eismas pirmosiomis požeminėmis metropoliteno linijų atkarpomis buvo paleistas 1904 m. spalio 27 d. Niujorko savivaldybė skyrė daug lėšų visai miesto viešojo transporto plėtrai, įskaitant ir metropoliteno linijų statybai, tačiau jų eksploatavimas buvo išnuomotas privačioms kompanijoms. Dauguma požeminių metro linijų buvo tiesiamos Manhatane, tuo tarpu Brukline ir Bronkse metropoliteno linijos daugiausia tiestos aukščiau žemės. Šiuo metu keleivių pervežimus Niujorko metropolitene organizuoja Metropolitan Transportation Authority kompanija, kuri taip pat atsakinga ir už Niujorko aglomeracijos transporto tinklo plėtrą.
Apžvalga
2005 m. pagal pervežtų žmonių skaičių buvo pasiektas 50 metų rekordas, per metus metropolitenu pasinaudojo 1,45 milijardai žmonių. Ketvirtame 2007 m. ketvirtyje, per savaitę metropolitenu vidutiniškai naudodavosi 6 432 700 žmonių, tai buvo didžiausias skaičius nuo šios statistikos fiksavimo pradžios 1970 m. 2008 metais šis skaičius ir toliau augo, per sausio ir vasario mėnesius metropoliteno naudojimasis padidėjo 6,8 %, tokį klientų pagausėjimą daugiausiai lėmė padidėjusios kuro kainos.
Pagal 1995 m. JAV Energijos Departamento duomenis, naudojantis metropolitenu, vienam keleiviniui kilometrui išeikvojama 2289 kJ energijos, lyginant su 2427 kJ, kurie vidutiniškai išeikvojami važiuojant automobiliu. JAV Energijos departamento pateiktose duomenyse automobilio energijos sąnaudos yra skaičiuojamos JAV mastu, tačiau Niujorko mieste dėl sunkesnių eismo sąlygų, kamščių bei šviesoforų energijos sąnaudos būtų didesnės.
2015 m. spalio 29 d. šia sistema per dieną pasinaudojo 6,2 milijonai keleivių – tai yra didžiausias keleivių skaičius nuo sistemos stebėsenos pradžios 1985 m.
Lietuvos laikinoji vyriausybė
miniatiūra|300px|right|[[Lietuvos laikinoji Vyriausybė|Lietuvos laikinosios Vyriausybės posėdis Kaune. Pirmininkauja Juozas Ambrazevičius, iš kairės: Jonas Matulionis, Juozas Senkus, Balys Vitkus, Pranas Vainauskas, Vytautas Landsbergis-Žemkalnis, Ksaveras Vencius, Vladas Grudzinskas. Iš dešinės: Jonas Šlepetys, Stasys Raštikis, Adolfas Damušis, Juozas Pajaujis, Antanas Novickis, Leonas Prapuolenis, Mečislovas Mackevičius.]] miniatiūra|180px|right|Atminimo lenta ant buvusio [[Kauno radiofonas|Kauno radiofono sienos]] Lietuvos laikinoji Vyriausybė – 1941 m. birželio sukilimo metu atkurtos nepriklausomos Lietuvos valstybės vykdomosios valdžios institucija.
Veiklos pradžia
Pirmasis posėdis įvyko 1941 m. birželio 24 d. Kaune, Donelaičio g. esančioje „Žaibo“ spaustuvėje.
Sudėtis
Vyriausybė paskyrė Krašto gynimo tarybą vadovauti ginkluotosioms pajėgoms:
Veiklos pabaiga
1941 m. rugpjūčio 5 d. Vyriausybė sustabdė savo veiklą prieš savo ir tautos valią.
Nathan Cummings
Nathan Cummings (1896 m. Sent Džonas – 1985 m. Monrealis) buvo iš Lietuvos žydų kilęs Kanados verslininkas, filantropas, įkūręs korporaciją „Consolidated Foods“, kurios žymiausia produktų linija buvo „Sara Lee“, valdyta to paties pavadinimo „Sara Lee Corporation“ kompanijos.
Vaikystė
Nathan Cummings yra pirmas vaikas Lietuvos žydų šeimoje. Jis gimė ir užaugo Kanadoje, nors jo tėvai emigruodami iš Lietuvos norėjo išlipti Niujorke, tačiau išsilaipino Kanadoje. Vėliau, suvokę savo klaidą, Cummings vis dėlto pateko į JAV, apsistojo Masačiusetso valstijoje, kur atidarė nedidelę batų parduotuvę. Verslas nesisekė, tad šeima vėl grįžo į Kanadą. Montrealyje apsistoję Nathan nepavyko pabaigti vidurinę mokyklą dėl Pirmojo pasaulinio karo. Tada Nathan įstojo į Dry Goods Economist Training School mokyklą Niujorke. Ją pabaigęs jis grįžo į Kanadą.
Karjera
1924 m. Cummings jau buvo įkūręs savo batų gamyklą bei parduotuvę. Tačiau dėl Didžiosios depresijos jam 1932 m. teko paskelbti savo verslo bankrotą.
Vėliau jis įsigijo biskvitų ir saldumynų kompaniją „McCormicks“. Kompanija suklestėjo ir 1939 m. jis pardavė kompaniją bendrovei „Weston“. Po šio įvykio jis vadovavo ir nuo 1941 m. nusipirko Baltimorėje įsikūrusiai kavos, arbatos ir cukraus verslo kompanijai „C. D. Kenny Company“. Ši sėkmė paskatino jį plėtoti gatavų maisto gaminių verslą ir netrukus Cummings 1945 m. įkurtą kompanija „Consolidated Foods Corporation“ (kurios būstinė buvo Čikagoje) pradėjo supirkinėti maisto gamyklas. „Time“ žurnalas Nathan Cummings pavadino „Duke of Groceries“ ('Bakalėjos kunigaikštis').
Jis puikiai suderino laikmečio konjunktūros sąlygotą pusfabrikačių gamybą ir tiekė Šiaurės Amerikai, o vėliau – ir visam pasauliui lengvai paruošiamus maisto produktus.
1954 m. kompanija persivadino į „Consolidated Foods Corporation“. 1985 m. kompanija įgijo dar vieną pavadinimą „Sara Lee Corporation“.
Rutilas
thumb|150px|Rutilo papuošalas
Nathan Cummings
Meno kolekcija
Cummings nuo 1945 m. pradėjo rinkti įžymius paveikslus ir meno dirbinius. Pirmasis buvo Paryžiuje įsigytas Camille Pissarro paveikslas „Bountiful Harvest 1893“. Vėliau jis įsigijo tokių menininkų, kaip Henry Moore, Pablo Picasso, Marc Chagall, Georges Braque, Giacomo Manzù ir Alberto Giacometti, kūrinius. Taip pat jis su šiais menininkais draugavo.
Rutilas
Rutilas – oksidų klasės mineralas, cheminė sudėtis – titano dioksidas TiO2. Kristalinė struktūra – tetragoninė. Tuo jis skiriasi nuo tos pačios cheminės sudėties kitų dviejų titano dioksidų. Kaip ir ilmenitas, rutilas yra vienas iš titano rūdų.
Antalieptės basųjų karmelitų vienuolynas
Basieji karmelitai – Karmelitų ordino šaka – Antalieptėje pirmą kartą minimi apie 1700 m. Juos pakvietė ir globojo tuometinio Vilkmergės pavieto stalininkas, Infliantų kaštelionas, pulkininkas Jonas Mykolas Berlič-Strutinskis. Šaltiniai fiksuoja, kad ne vėliau kaip 1744 m. vienuoliai jau vykdė ganytojišką veiklą.
Rutilas
Rutilas turi labai didelį lūžio rodiklį. Tankis – 4,25. Kietumas pagal Moso skalę – 6-6,5.
Antalieptės basųjų karmelitų vienuolynas
Istorija
Vienuolyno ir bažnyčios fundatoriai – Jonas Mykolas Berlič-Strutinskis ir jo sūnus Juozapas su žmona Rože iš Platerių. Vienuolynas pastatytas 1732–1734 m. Antalieptės Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčia baigta statyti 1760 m., o 1763 m. konsekruota. Vienuoliai buvo įkūrę parapinę mokyklą. 1804–1832 m. pastatytas mūrinis vienuolynas.
Nathan Cummings
Šeima
1919 m. jis vedė Ruth Kellert ir per šešerius metus susilaukė trijų vaikų: Beatrice, Herbert ir Alan.
Rutilas
Rutilas yra rausvos, rusvos spalvos. Kartais pasitaiko gelsvo, violetinio atspalvio agregatų. Dažniausiai randama neskaidri rutilo forma, tačiau pasitaiko ir skaidrių agregatų. Lūžis – sub - kriaukliškas, blizgesys – metališkai - deimantinis.
Antalieptės basųjų karmelitų vienuolynas
Istorija
1832 m. dėl 1831 m. sukilimo bažnyčia ir vienuolynas Rusijos imperijos valdžios kartu su parapine mokykla uždaryti, bažnyčia rekonstruota ir paversta stačiatikių cerkve, o vienuolynas pertvarkytas į kareivines, kai 1844 m. pastatą paėmė karinės žinybos. Bažnyčios turtas pervežtas į gretimą Vencavų parapinę bažnyčią. Kilus gaisrui ši bažnyčia su visomis atvežtomis vertybėmis – Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės ir Šv. Juozapo, Šv. Angelo, Šv. Elijo ir kitais paveikslais – sudegė.
Rutilas
Rutilas randamas magminėse uolienose, kaip antai gneise, kuris būna paveiktas cheminio dūlėjimo procesų. Taip pat metamorfinėse uolienose.
Antalieptės basųjų karmelitų vienuolynas
Istorija
Vietoje karmelitų įkurtos parapinės mokyklos 1865 m. įsteigta valdiška pradžios mokykla.
Rutilas
Rutilas naudojamas kaip dažų priedas. Skaidrūs kristalai naudojami juvelyrikoje.
Antalieptės basųjų karmelitų vienuolynas
Istorija
Nuo 1877 m. vienuolynas stovėjo apleistas, tuščias ir grobstomas, 1880 m. vienuolyną perėmė Kauno gubernijos valstybės turtų valdyba. Siekdamas išgelbėti vienuolyno rūmus, Lietuvos stačiatikių vyskupas 1889 m. pasiūlė čia įkurti vienuolyną ir 1893 m. čia įkurtas Šv. Dievo Motinos Gimimo stačiatikių moterų vienuolynas, įsteigta mergaičių mokykla, rengusi pradinių mokyklų mokytojus. 1906 m. vienuolyno pastate įkurta mergaičių mokytojų seminarija ir ūkio mokykla.
1918 m. bažnyčia grąžinta katalikams, vienuolyno patalpose įsteigta pradinė mokykla, ji veikė 1919–1924 m. 1924 m. į Antalieptės buvusį vienuolyną atsikėlė Švč. Jėzaus Širdies moterų kongregacija. Vienuolės įsteigė žemės ūkio mokyklą, vaikų darželį, vaikų prieglaudą, vidurinę ir pradinę mokyklas, vaikų darželį ir prieglaudą, amatų mokyklą bei vienuolių naujokyną. Vasarą vienuolyne buvo kunigų poilsio namai (čia kurį laiką gyveno 1933 m. iš SSRS grįžę kunigai).
Architektūra
Vienuolyno pastatą ir bažnyčią jungė per visą šventorių ėjusi požeminė perėja. Vienuolyno teritorija greičiausiai buvo apjuosta aukšto mūro tvora su vartais, kaip ir šventorius, tai liudija greta vienuolyno išlikusio mūro liekanos. Šiuo metu vienuolyno pastatas rekonstruotas, išlikusi tik dviaukščio pastato su skliautuotomis patalpomis struktūra. miniatiūra
Jurgis Radvila III
Jurgis Radvila III (, 1578 m. gruodžio 14 d. – 1613 m. vasario 13 d. Žiežmariuose) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikas, Abiejų Tautų Respublikos valstybės veikėjas.
Biografija
Kunigaikštis, kilęs iš Gediminaičių Radvilų giminės, Naugarduko vaivados Mikalojaus Radvilos sūnus.
Mokėsi Strasburgo ir Bazelio universitetuose, po to keliavo po Vokietiją ir Šveicariją. Savo dėdės ir globėjo, Lietuvos didžiojo etmono Mikalojaus Kristupo Radvilos palaikyme Jurgis 1589 tapo Mozyriaus seniūnu, o 1590 metais – Anykščių. 1600 metais gavo Trakų kašteliono pareigybę. 1599 ir 1605 metais buvo išrinktas Lietuvos Tribunolo maršalka. 1600 metais buvo išrinktas pasiuntiniu į seimą.
Vadovaujant savo karinei įgulai dalyvavo Zebžydovskio rokoše vadovaujamo Krokuvos vaivados Mikalojaus Zebžydovskio 1606–1609 metais.
Valdė Dubingių dvarą (Vilniaus paviete), Bielyčią, Dokudovą, Lipičną ir Žirmūnus (Lydos paviete), Žurpanus, Gnezdilovičius Volberovičius (Ašmenos paviete), Indurą (Gardino paviete) ir kitus. В
Šeima
1601 metais Jurgis Radvila vedė Sofiją Zborovską (m. po 1618), Karūnos lauko etmono ir Gnezno kašteliono Jano Zborovskio (1538–1603) ir Katerinos Konarskos dukterį, nuo santuokos su kuria palikuonių neturėjo.
Valstybės tarnyba
1600 m. Trakų kaštelionas. Mirė nesulaukęs palikuonių, po jo mirties Dubingiai ir Belica perėjo Kristupo Radvilos Perkūno vaikams: Jonušui Radvilai ir Kristupui Radvilai Jaunajam.
Nuorodos
Trimitų herbo Radvilos lenkų kalba
Andriejavas
Andriejavas gali reikšti:
Hemingvėjus ir Gelhorn
Turinys
Filme pasakojama apie vieną žymiausių Amerikos rašytojų porų – Ernestą Hemingvėjų ir Martą Gelhorn, kurių pažintis prasidėjo 1936 m. viename iš Kei Vesto barų. Vėliau jiedu susitiko Ispanijoje, kur vyko pilietinis karas, ir tapo meilužiais, nepaisant to, kad Hemingvėjus buvo vedęs. 1940 m. Hemingvėjus išsiskyrė su antrąja žmona Paulina ir jiedu susituokė, tačiau po 5 metų Marta pareikalavo skyrybų.
Motiejus Lanckoronskis
Grafas Motiejus Lanckoronskis (1723 m. vasario 28 d., Jagelnica – 1789 m. rugpjūčio 14 d., Dembn) – ATR valstybinis veikėjas, Podolės stalininkas (1752–1762), Kijevo kaštelionas (1762–1772), Braclavo vaivada (1772–1789), Haličo parlamento narys.
Biografija
Lenkijos bajorų Lanckoronskių giminės atstovas, herbo „Zadora“ savininkas. Stopnicko seniūno Vavrinco Lanckoronskio (m. 1751) ir Pranciškos Tarlaitės antrasis sūnus.
1752 metais buvo išrinktas pasiuntiniu nuo Podolės vaivadijos į seimą. 1762 metais Motiejus Lanckoronskis buvo paskirtas Kijevo kaštelionu. 1764 metais tapo Baltojo erelio ordino kavalieriumi. 1772 metais gavo Braclavo vaivados pareigybę.
1783 m. lapkričio 18 d. Motiejus Lanckoronskis nuo Vokietijos imperatoriaus Juozapo II Habsburgo gavo Šventosios Romos imperijos grafo titulą.
1773 m. rugsėjo 18 d. pasirašė seimo traktatą dėl Pirmo ATR padalijimo tarp Rusijos imperijos, Prūsijos ir Austrijos. Padalijimo seime 1775 metais Motiejus Lanckoronskis įėjo į Lenkijos delegacijos, priverstos spaudžiant Rusijos imperijos, Prūsijos ir Austrijos diplomatų pripažinti Pirmąjį ATR padalijimą, sudėtį. 1778 metais seime buvo išrinktas Nuolatinės tarybos konsuliaru (patarėju) prie karaliaus.
Šeima
1753 metais vedė Apoloniją Morštyn (m. iki 1762), Vislicos kašteliono Jobno Morštyno ir Rozalijos Šembek dukterį. Vaikai:
1766 metais antrą kartą vedė Aną Dodrognevą Jablonovską (1745–1782), Naugarduko vaivados, kunigaikščio Juozapo Aleksandro Jablonovskio (1711–1777), ir Karolinos Terezės Radvilaitės (1707–1765) dukterį. Antra santuoka buvo bevaikė.
Baletas
thumb|Baleto šokėjai thumb|Svetlana Zacharova thumb|„Spragtukas“ thumb|Degas „Generalinė baleto repeticija“ thumb|Balerinos Sankt Peterburge
Baletas  – sceninio meno rūšis, kurios pagrindiniai elementai yra šokis, pantomima ir muzika, sujungti į vientisą scenos veiksmą. Šiuolaikiniame balete plačiai naudojami ir gimnastikos bei akrobatikos elementai.
Paprastai baletas turi siužetą, yra dramos spektaklis, kuriame žodžiai pakeičiami įvairiais judesiais, mimika ir šokiais. Šiomis priemonėmis baleto aktoriai atvaizduoja gyvenimiškas situacijas, aistras, jausmus, pagal operos libretą kuria vaizdus ir charakterius. Taip pat būna ir siužeto neturinčių baletų.
Pagal ritmo taisykles šokėjai keičia savo vietą, kaitalioja įvairias savo kūno linijų kombinacijas, t. y. atlieka pas arba priima pozas. Balete šių galimų pas ir priima pozų skaičius nors ir labai didelis, tačiau yra ribotas tam tikrais estetikos, pusiausvyros ir tikslingumo nuostatais, susiformavusiais prancūzų klasicizmo laikais. Prancūziški šuolių ir žingsnelių pavadinimai vartojami dar ir dabar. Šių nuostatų prisilaikantis baletas vadinamas klasikiniu, o XX a. pradžioje atsiradęs šių nuostatų nesilaikantis baletas – laisvuoju arba plastiškuoju.
Baletą atlieka baleto trupė, sudaryta iš baleto aktorių. Baleto pastatyme dalyvauja libreto sudarytojas, kuris duoda baleto veiksmui temą ir siužetą; kompozitorius, sukūręs muziką, suteikia bendrą toną, nurodo šokio pobūdį, stilių, atvaizduoja bendrą nuotaiką; dailininkas užsiima dekoracijomis ir kostiumais; baletmeisteris kuria pačias judesių formas. Baleto muzika paprastai turi aiškią ritmiką, patogi šokiui ir suprantama atvaizdavimui, judesiai estetiški ir ryškūs, tačiau šiek tiek schematiški ir sąlyginiai.
Baleto atsiradimas
Baleto pradmenis galima rasti Senovės Egipto šventuosiuose šokiuose. Indijoje, Siame ir kitur Azijoje iki šių dienų išliko mistinio pobūdžio šventieji šokiai. Indijoje ir Pietryčių Azijoje gyvuoja ligšiol vietos klasikinių šokių stiliai tradicijos: Bharatanatjamas (Pietų Indijos Tamilnado valstija), Odissi (Orisos valstija), Vajang orangas (Indonezija), Tailando ir Kambodžos rūmų baletas ir kt. Senovės Graikijoje (iš dalies ir Romoje) šokiai turėjo religinės reikšmės, jie buvo susiję su įvairiomis kulto apeigomis ar lydėjo tragedijų ir komedijų vaidinimus, nebūtinai būdami glaudžiai susiję su bendru veiksmu. Romėnams buvo žinomi ir vynuogių surinkimo šventės šokiai, skirti Bakcho garbei. Prie maldyklų dažnai buvo ištisi šokėjų būriai. Romos imperijai žlugus šokio menas apmirė tūkstančiui metų ir atgimė XV a. pabaigoje – XVI a., jau nebe kaip mistinis veiksmas, o kaip vaidinimas.
Artimas dabartiniam supratimui baletas atsirado Italijoje Renesanso epochos metu (XVI a.) ir pradžioje buvo bendro veiksmo ir nuotaikos siejama šokių scena operoje. Pirmuoju pasaulietiškuoju baletu laikomas spektaklis 1489 m. pastatytas Milano kunigaikščio ir Izabelės Aragonietės vestuvių proga. Tai buvo dvaro iškilmės su eisenomis, muzika, šokiais ir žaidimais. Nuo to laiko baletas pasidarė dvaro gyvenimo elementu, lydinčiu iškilmes, turnyrus ir pan. Balete atsiranda alegorinių ir mitologinių motyvų, šokių judesiai lėti, smulkūs ir neįvairūs.
Iš Italijos patekęs į Prancūziją, baletas tapo iškilmingu prabangiu reginiu. 1581 m. Kotrynos Mediči kapelmeisteris Baltasarini pastatė pirmąjį baletą Prancūzijoje „Circėja ir jos nimfos“. Pirmųjų baletų muzikinį pagrindą sudarė liaudies ir dvaro šokiai. Baletas buvo grynai karaliaus dvaro pramoga, jame dalyvavo dvariškiai, netgi karaliai. Baleto šokėjai buvo tik vyrai su įvairiomis kaukėmis. Kostiumai buvo ištaigingi ir varžantys judesius, jokios technikos nebuvo.
XVII a. antroje pusėje atsirado nauji teatro žanrai, pvz., komedija – baletas, opera – baletas, kuriuose svarbus vaidmuo skiriamas baleto muzikai ir bandoma ją dramatizuoti. Prancūzų balete susiformavo savos tradicijos ir tipiškos savybės: baletą sudarė šokiai, lydimi eilėraščių deklamavimo ir dainavimo; šokiai skirstomi į groteskinius pantomiminius įvairių personažų pasirodymus (tai atliko profesionalūs aktoriai) ir dekoratyvinius grynai choreografinius šokius, sudaromos sekant geotrinius piešinius (juos atliko dvariškiai).
Savarankiška sceninio meno šaka baletas tapo tik XVIII a. antroje pusėje, po prancūzų baletmeisterio J. G. Noverre reformų. Noverre (1727–1810 m.) atskyrė baletą nuo operos, sujungęs jį su antikine pantomima. Jo pastatytoje operoje „Medėja ir Jasonas“ artistas Vesteris pirmą kartą išėjo į sceną be kaukės. Noverre stengėsi sujungti dailę, muziką, choreografiją, technikos ir šviesos efektus į vientisą dramatišką spektaklį. Jo knyga „Laiškai apie šokį“ svarbia laikoma iki šiol. Noverre įtakoje Paryžiuje sukurta pirmoji šokių akademija. Baleto centru tampa Paryžius, kiti kraštai juo sekė.
Besirutuliojant italų ir prancūzų operai, baletas perėjo į miesto operos teatro sceną, bet čia tapo tik operos ir dramos papuošalu (Moljero komedijos). Kompozitorius ir dramaturgas Quilnault 1681 m. balete „Meilės triumfas“ pirmą kartą įtraukė 4 moteris balerinas.
Tolimesnė baleto raida
Tolimesnė baleto raida ir sukletėjimas vyko romantizmo epochoje. Romantiškasis XIX a. į pirmąjį planą iškelia moterį, švelnumą, svajonę ir jausmą. XVIII a. pabaigoje baleto kostiumas tapo žymiai lengvesniu ir laisvesniu, o tai prisidėjo prie šokio technikos vystymosi. Atsirado triko, trumputė tiulio suknelė, atlaso batukai su kietais pirštagaliais. Herojiški ir alegoriški siužetai pakeičiami pasaka; atsiranda šokis „pointes“ (pirštų galais), kuris lyg pakelia šokėją nuo viso žemiško. Šokį ant pirštų galų kaip išraiškos priemonę pirmoji panaudojo M. Taglioni. Šokis tapo gyvesnis, atsirado polėkiai, šuoliai ir lyriški šokiai, kuriais ypatingai išgarsėjo M. Taglioni (1804–1884 m.) ir charakteringi šokiai, išgarsinti Fanny Elsler (1810–1884 m.).
Kartu su baleto dramatizacija vystėsi ir baleto muzika. Romatizmas įsitvirtina Adolphe Charles Adam baletuose „Žizel“ (1841 m.) ir „Korsaras“ (1856 m.). L. Delibo baletai „Kopelija“ (1870 m.) ir „Silvija“ (1876 m.) laikomi pirmaisiais simfonizuotais baletais. Tuo pačiu atsirado tendencija supaprastinti baleto muziką, kuri turinti būti melodinga, aiškios ritmikos, skirta tik šokio palaikymui.
XIX a. antrojoje pusėje baleto centras persikelė į Italiją, tačiau itališkoji mokykla paplito neilgam. Naują impulsą baletui suteikė Rusijos baleto mokykla.
Baletas Lietuvoje
1920 m. lietuvių meno kūrėjų draugija Kaune įsteigė teatrą, pavadintą Operos vaidykla. 1922 teatras suvalstybintas, pavadintas Valstybės opera. 1921 m. Kaune O. Dubeneckienė įsteigė baleto studiją. 1922–1925 m. Valstybės operos spektakliuose baletmeisterės O. Dubeneckienės statomus šokius šoko jos studijos mokiniai. 1925–1929 m. baleto trupei ir studijai vadovavo rusų baletmeisteris P. Petrovas. 1925.12.04 jis pastatė pirmąjį baleto spektaklį L. Delibe „Kopeliją“, vėliau P. Čaikovskio „Gulbių ežerą“, „Spragtuką“, I. Stravinskio „Ugnies paukštę“, 1928 m. – „Lietuviškąją rapsodiją“ (pagal J. Karnavičiaus muziką). Šiuose spektakliuose dalyvavo pirmieji lietuvių baleto šokėjai O. Malėjinaitė, J. Jovaišaitė, E. Žalinkevičaitė, B. Kelbauskas ir kt. 1929 m. Valstybės teatre baletmeisteriais dirbo T. Vasiljevas, G. Kiakštas. Rusų baleto mokykla, jos tradicijos turėjo įtakos lietuvių baleto raidai. 1931–1935 m. teatre dirbo žymūs rusų baleto meistrai V. Nemčinova, N. Zverevas (buvę S. Diagilevo trupės solistai), A. Obuchovas (Sank Peterburgo Marijos teatro baleto solistas). Buvo atnaujinti klasikiniai baleto spektakliai, pastatyta A. Adamo „Gizelė“, P. Čaikovskio „Miegančioji gražuolė“, A. Glazunovo „Raimonda“, S. Diagilevo trupėje baletmeisterių N. Nižinskio, G. Balanchine’o, M. Fokino statyti novatoriški vienaveiksmiai baletai pagal M. Musorgskio, F. Poulenco, C. M. von Veberio, K. Debiusi, M. Ravelio muziką. thumb|Valstybinis Kauno muzikinis teatras, buvusi Operos vaidykla ir Valstybės opera 1933 m. N. Zverevas pastatė pirmuosius lietuvių kompozitorių baletus – J. Gruodžio „Jūratę ir Kastytį“, B. Dvariono „Piršlybas“, V. Bacevičiaus „Šokių sūkury“. Tuo metu šoko J. Jovaišaitė, O. Malėjinaitė, M. Juozapaitytė, V. Aukščiūnas, H. Jagminas, P. Baravykas, E. Bandzevičius, T. Babuškinaitė, T. Kublickaitė ir kt. Daugeliui baletų dekoracijas piešė M. Dobužinskis, L. Truikys, A. Galdikas, S. Ušinskas. Kūrė dirigentai L. Hofmekleris, M. Bukša.
1935 m. lietuvių baleto trupė gastroliavo Monte Karle (Monakas) ir Londone. Trupės spektaklius palankiai įvertino Did. Britanijos baleto kritikas A. L. Haskellis. 1935–1937 m. baleto trupei ir baleto studijai (1935 m. ji buvo suvalstybinta) vadovavo A. Fiodorova-Fokina. Ji pastatė L. Minkaus „Don Kichotą“, ir C. Pugni „Arkliuką kupriuką“.
Pirmasis Lietuvos baletmeisteris buvo B. Kelbauskas. 1936–1943 m. jis pastatė „Vienos džiaugsmą“ (pagal J. Štrauso muziką), T. Prestono „Baltąsias rožes“, G. Aurico „Jūrininkus“, B. Asafjevo „Bachčisarajaus fontaną“, „Kaukazo belaisvį“, R. Glieto „Raudonąją aguoną“.
Per sovietų ir vokiečių okupaciją teatrai rodė spektaklius. 1943 m. B. Kelbauskas pastatė J. Pakalnio baletą „Sužadėtinė“ (dirigavo Pakalnis), kuriame klasikinio baleto pas jungė su lietuvių liaudies šokėjų judesiais. Sovietams antrąkart grįžtant į Lietuvą, į Vakarus pasitraukė du trečdaliai baleto trupės. Vokietijoje E. Bandzevičius sukūrė lietuvių išeivių baleto trupę ir 1947 m. pastatė L. Delibe „Kopeliją“.
1948 m. teatras iš Kauno perkeltas į Vilnių. 1974 m. teatras iš dab. rusų dramos teatro persikėlė į naujas patalpas (dabartinis pastatas A. Vienuolio g. 1). Be Lietuvos operos ir baleto teatro veikia Kauno, Klaipėdos ir Panevėžio muzikiniai teatrai, kuriuose taip pat statomi šokio spektakliai.
Baleto žanro atsinaujinimas pastebimas 9-ojo dešimtmečio baletuose – A. Šenderovo „Mergaitė ir mirtis“ (baletmeisteris U. Vilimaa, 1982 m.), O. Balakausko „Makbetas“ (baletmeisteris J. Smoriginas, 1989 m.).
Alertas
Alertas – Kanados arktinio salyno Elsmyro salos gyvenvietė. Priklauso Nunavuto teritorijai. Tai toliausiai į šiaurę įsikūrusi gyvenvietė pasaulyje (840 km nuo Šiaurės ašigalio, 12 km nuo Šeridano kyšulio). Alertas yra maždaug 100 metrų virš jūros lygio. 2001 m. čia buvo 5 gyv. Yra aerodromas.
Šaukštasnapė antis
Šaukštasnapė antis (Anas clypeata) – plačiai paplitęs vandeninis žąsinių (Anseriformes) būrio paukštis ilgu ir plačiu snapu. Peri vidutinio klimato juostoje Eurazijoje ir Šiaurės Amerikoje. Visame savo areale tai migruojantis paukštis. Sportinės ir verslinės medžioklės objektas.
Alertas
Istorija
Gyvenvietė čia įsikūrė 1950 m., kai buvo pastatyta meteorologinė stotis. 1958 m. Alerte buvo įkurdinta karinė bazė.
Klimatas
Klimatas šaltas, arktinis. Poliarinė diena ir naktis čia trunka apie 4 mėnesius. Šilčiausio liepos mėnesio vidutinė temperatūra +5,9°C, todėl teigiama temperatūra išsilaiko tik vasarą. Šalčiausias mėnuo yra vasaris, kurio vidutinė temperatūra -29,8 °C. Vidutinė metinė temperatūra – -14,7 °C. Kritulių būna 153,8 mm per metus.
Andriejauka
Andriejauka – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Tverečiaus, 2 km nuo Lietuvos ir Baltarusijos valstybės sienos, prie kelio. Į pietus nuo kaimo telkšo Erzvėtas.
Šaukštasnapė antis
Išvaizda
Tai vidutinio dydžio antis. Bendras kūno ilgis 44-52 cm, sparnų ilgis 73-82 cm, masė 470-1000 g. Būdingas labai platus snapas. Patelė panaši į didžiąją antį, tik jos sparnų dengiamosios plunksnos melsvos.
Akuškonys
Akuškonys – kaimas Prienų rajono savivaldybės rytinėje dalyje, 9 km į pietryčius nuo Stakliškių.
Zunchara
Mieste nuo 1943 m. veika alkoholinių gėrimų gamykla, gaminanti 15 tonų degtinės per parą. .
Šaukštasnapė antis
Išvaizda
Patinas kontrastingų spalvų. Galva ir didesnė kaklo dalis juodai žalia, metalo blizgesio. Apatinė kūno dalis, pagurklis, krūtinės priekis ir pečių plunksnos balti. Nugara ir antuodegis juodi. Sparnų veidrodėlis ryškiai žalias, jo priekinėje ir užpakalinėje dalyje yra baltos juostelės. Pilvas rudas. Snapas juodas. Kojos oranžinės. Rainelė geltona arba raudonai oranžinė.
Patelės nugarinė pusė juodai ruda su rusvais plunksnų kraštais. Galva ir kaklas išmarginti mažomis rudomis dėmelėmis. Sparnas kaip patino, tik ne tokių ryškių spalvų. Snapas alyviškai rudas. Kojos juosvai oranžinės. Rainelė geltonai ruda. Patinas poilsio apdaru panašus į patelę. Jaunikliai irgi panašūs į patelę, tik jų sparnai blankesnių spalvų. Pūkinis apdaras panašus į didžiosios anties.
Paplitimas
Eurazijoje paplitusi nuo Atlanto iki Ramiojo vandenyno. Šiaurėje arealas siekia Botnijos įlanką, Baltąją jūrą, Pečioros žemupį, Obės, Jenisejaus, Lenos žemupius, Kolymos baseiną. Į pietus paplitusi iki pietinės Primorės, Mongolijos, Tian Šanio, Kazachstano, Užkaukazės, Juodosios jūros, Balkanų, Prancūzijos. Gyvena Šiaurės Amerikoje ir daugelyje salų. Žiemoja Šiaurės Amerikoje, Afrikoje, Vakarų ir Pietų Europoje, Pietų ir Pietryčių Azijoje.
Lietuvoje negausi, bet čia peri beveik kasmet. Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Biologija
Būdinga atvirų vandenų gyventoja. Mėgsta seklumas, vandens telkinių pakraščius, pelkes, drėgnas pievas. Dažnai peri ežerų salose, taip pat aukštapelkėse, atvirose jų plynėse. Dieną retai kada išeina į atvirus vandenis. Maitinasi prietemoje dumblėtose seklumose, šlapiose pievose.
Monogamai. Lytiškai subręsta antraisiais gyvenimo metais. Pavasarį grįžta kiek vėliau už kitas plaukiojančias antis. Dėtyje dažniausiai būna 10–12 kiaušinių, kurių svoris – po maždaug 40 gramų. Perėjimo laikas – maždaug 23 dienos. Jau pirmosiomis gyvenimo dienomis ančiukai vikriai bėgioja, gerai plaukioja ir nardo, nors suaugusios šaukštasnapės jau nebenardo. 50 dienų amžiaus jaunikliai jau skraido.
Į žiemavietes pirmiausia išskrenda patinai, o jaunikliai ir patelės prie jų prisijungia vėliau.
Maitinasi daugiausia gyvūninės kilmės maistu: planktoniniais vėžiagyviais, moliuskais, vandens vabzdžių lėliukėmis. Jei trūksta maisto, lesa vandens augalus. Neskrenda į dirbamus laukus.
Bavarija
Bavarija, oficialiai Laisvoji Bavarijos valstybė  – stambiausia plotu ir antra pagal gyventojų skaičių Vokietijos žemė , esanti pietryčiuose. Sostinė – Miunchenas.
Plotas - 70542 km², 2021 m. turėjo 13,2 mln. gyventojų.
Bavarija ribojasi su Badenu-Viurtembergu ir Hesenu vakaruose, Tiuringija ir Saksonija šiaurėje, Čekija rytuose ir Austrija pietuose.
Istorija
Dabartinė administracinė Bavarija apima tris skirtingus istorinius regionus. Ją sudaro:
FC Dinamo București
Bukarešto „Dinamo“ – Rumunijos futbolo klubas iš Bukarešto.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1948 m. Daugkartiniai šalies čempionai ir taurės laimėtojai.
Kvilu (Kvangas)
Kvilu  – upė Angoloje ir Kongo Demokratinėje Respublikoje; Kvango dešinysis intakas (Kongo baseinas). Prasideda 1800 m aukštyje, Lundos plynaukštėje Angoloje. Teka į šiaurę, vėliau šiaurės vakarus Bandundu provincijos teritorija. Įteka į Kvangą ties Bandundu miestu, visiškai netoli Kvango žiočių Kasajaus upėje.
Kasmetinių potvynių metu upė smarkiai ištvinsta. Laivuojama. Miestai prie Kvilu: Gungu, Lusanga, Kikvitas, Bulungu, Bagata, Bandundu.
Pleiriai
Pleiriai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Smilgių.
Istorija
1982 m. kaimas panaikintas, bet 2018 m. atkurtas.
Kauno žiemos uostas
Kauno žiemos uostas (Kauno žiemos vidaus vandenų uostas, Vilijampolės uostas) – upių uostas Kaune, Vilijampolėje, prie Nemuno (Raudondvario pl. 113, Kaunas).
Uosto plotas 80 tūkst. kvadratinių metrų. Vakarinės krantinės ilgis – 100 m, akvatorijos gylis – 1,2 m, yra elektros pajungimo kolonėlė, remonto aikštelė. Rytinės krantinės ilgis – 90 m, akvatorijos gylis – 1,2 m. Čia žiemoja Kauno upeivių laivai. Užsitęsus žiemai, vandens kelias laivams atlaisvinamas laužiant ledus. Užutėkyje esančioje žiemos uosto teritorijoje ledo sluoksnis siekia nuo 20 iki 40 cm, nepaisant to, kad Nemune ledai būna išplaukę. Uosto akvatorijoje pastatyta prieplauka mažiesiems laivams prisišvartuoti. 31 m ilgio ir 2,7 m pločio prieplaukoje su 8 m ilgio trapu gali prisišvartuoti 10 mažųjų laivelių. Prieplauka pagal poreikius galės būti dar praplėsta, kad vienu metu čia galėtų švartuotis dar daugiau laivų.
Uoste švartuojasi įmonei priklausantys laivai, čia jie prižiūrimi, remontuojami, prireikus naudojasi slipu, uosto komunikacijomis. Uostas gali būti naudojamas kitų (nepriklausančių VĮ VVKD) keleivinių, krovininių laivų bei mažųjų, pramoginių, sportinių laivų aptarnavimui, leidus įmonės generaliniam direktoriui ir apmokant už suteiktas paslaugas.
Istorija
2007 m. Vidaus vandens kelių direkcija rengdama atsarginį naujojo Kauno uosto variantą, Vilijampolėje svarstė įrengti laikiną krovinių prieplauką, kurioje būtų galima iškrauti apie 100 tūkst. tonų krovinių. Kauno krovinių uostas vėliau buvo suplanuotas ir statomas Marvelėje.