cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mesenija
Geografija
Mesenija šiaurėje ribojosi su Elide, su kuria riba buvo Nedos upė. Nuo Arkadijos šiaurės rytuose irgi skyrė kalnai. Iš rytų Meseniją uždarė Taigeto kalnai, kurie skyrė nuo Lakonijos.
Istorija
thumb|left|VIII-IV a. pr. m. e. Spartos kontroliuotos teritorijos Spėjama, kad II tūkst. pr. m. e. Mesenijos regionas buvo apgyvendintas eoliečių, ir valdomas iš Pylo miesto. Homeras mini jo karalių Nestorą. Legendinės dorėnų invazijos metu Mesenijos karaliumi tapo Kresfontas, kuris jos sostine padarė Steniklarą.
Derlinga Mesenija buvo labai trokštamas regionas kaimyninei Lakonijai (Spartai), kuri VIII a. pr. m. e. pradėjo karą su Mesenija (743–724 m. pr. m. e.). Nepaisant Mesenijos karalių Euphaes ir Aristodemo priešinimosi, Spartos karalius Alkmenes užkariavo šalį, o meseniečius pavertė helotais.
685–668 m. pr. m. e. Meseniečiai, vadovaujami Aristomenes, sukėlė helotų sukilimą ir pradėjo Antrąjį Mesenijos karą su Sparta. Mesenija jį vėl pralaimėjo. Dar vienas sukilimas įvyko 464 m. pr. m. e., irgi baigęsis pralaimėjimu. Tuo metu daugybė iš Mesenijos pabėgusių meseniečių buvo apgyvendinti Ozalijos Lokridėje.
371 m. pr. m. e., kuomet Sparta praleimėjo Tėbų generolui Epaminondui, šis išlaisvino Mesenijos regioną iš Spartos valdžios. 369 m. pr. m. e. buvo įkurta naujoji Mesenijos sostinė Mesenė. Nepaisant visų pajėgų, Mesenija niekuomet neįgijo tikros valdžios, todėl buvo priverstas visada palaikyti stipresniųjų pusę. Iš pradžių ji rėmė Makedoniją, vėliau – Achajų lygą.
146 m. pr. m. e. Mesenija, kaip ir kitos graikų valstybėlės, atiteko Romos imperijai, vėliau čia valdė Bizantijos imperija, bet Mesenija išliko kaip atskiras teritorinis vienetas. XV a. užkariauta Osmanų. 1821 m. Mesenija tapo nepriklausomos Graikijos dalimi.
Veikėjo klasė
thumb|right|225px|Burtininkas Ficbanas iš „[[Dragonlance“ (vieno iš „Dungeons & Dragons“ pasaulių)]] Veikėjo klasė – vaidmenų žaidimuose (RPG) plačiai taikoma sąvoka žaidėjų veikėjų apipavidalinimui ir tipui nusakyti. Kiekviena klasė pasižymi tam tikrais sugebėjimais ir mokslumu, taip pat kartais nusako veikėjo biografinius faktus ir socialinę padėtį arba elgesio apribojimus. Galima laikytis nuomonės, jog klasė atstoja tam tikrą archetipą arba karjerą. RPG sistemose, kuriose taikomas veikėjų skirstymas į klases, klasės dažnai yra grupuojamos pagal pasiekimų, kuriuos žaidėjai turi pasiekti žaidimo eigoje, lygius. Įprastai veikėjas visą savo gyvenimą išbūna tos pačios klasės; tačiau kai kuriuose žaidimuose leidžiama keisti veikėjo klasę arba net įgyti daugiau negu vieną. Kai kuriose sistemose visiškai atsisakoma klasių ir lygių taikymo; kitose klasės mišrinamos su įgūdžiais paremtomis sistemomis arba emuliuojamos pagal veikėjų modelius.
Vaidmenų žaidimas „Dungeons & Dragons“ (D&D) buvo vienas iš pirmųjų, kuriame imta taikyti veikėjų klasių sistemą, o daugelis vėlesnių žaidimų perėmė šią idėją. „D&D“ pristatyta sistema tebėra naudojama ir šiandieną. Tačiau, kadangi tokia fiksuota klasifikacija yra ganėtinai nelanksti ir smarkiai apriboja žaidėjų kūrybiškumą, dauguma šiuolaikinių žaidimų sistemų nukrypo nuo jos į šalį. „Shadowrun“ žaidime taikoma resursų sistema paremta veikėjų kūrimo koncepcija, tuo tarpu Storyteller sistemos žaidimuose, kaip antai „White Wolf“ leidžiamame „Tamsos pasaulyje“, pateikiamos tik gairės, o galutinis sprendimas kaip turėtų būti žaidžiama už veikėją paliekamas žaidimo meistro rankose.
Be stalo vaidmenų žaidimų, veikėjų klasės taip pat sutinkamos kompiuteriniuose vaidmenų žaidimuose (CRPG) ir vaidybiniuose vaidmenų žaidimuose (LARP). Dauguma populiarių vaidmenų žaidimų, pvz., D20 sistemos žaidimai arba „White Wolf“ leidžiami žaidimai vienokiu ar kitokiu būdu tebenaudoja veikėjų klasių koncepciją. Daugelyje žaidimų pasitelkiami papildomi būdai veikėjams apipavidalinti, kaip kad rasės, įgūdžiai ar narystė.
Įprastos veikėjų klasės
Fantastiniuose žaidimuose, kuriuose klasės sutinkamos dažniau, paprastai bent viena (ar daugiau) klasė pasižymi pranašumu artimoje kovoje, keletas klasių (vadinamų burtininkais) geba burti (dažnai įvairių rūšių magiją), o kitos remiasi profesiniais ir kriminaliniais įgūdžiais. Pavyzdžiui, originaliajame „Dungeons & Dragons“ buvo galima rinktis iš keturių klasių:
Ne maginės fantastikos žaidimuose paprastai mago atitikmenys yra parapsichologinių sugebėjimų turintis asmuo arba koks nors mokslininkas, o kleriko vietą atstoja medikas arba kokia kita panaši rolė.
Taip pat yra klasių, kurios apjungia aukščiau minėtų klasių bruožus, ir dažnai yra vadinamos hibridinėmis klasėmis. Vienas iš pavyzdžių yra bardas (vagio ir mago mišinys, asmuo, specializuojantis bendravimo įgūdžių, protinių ir regimųjų burtų, taip pat palaikomųjų magiškųjų sugebėjimų panaudojime), kitas – paladinas (kario ir kleriko mišinys, asmuo su kiek silpnesniais koviniais sugebėjimais, bet turintis įgimtų gabumų, tokių kaip gydymas ar bendražygių pridengimas nuo puolimų ir priešiškų oponentų nustūmimas ar pritrenkimas).
Kiti žaidimai
Be vaidmenų žaidimų, yra ir kitų kooperatyvinių kompiuterinių žaidimų, kaip antai „Battlefield 2“, „Star Wars Battlefront II“, arba kelių žaidėjų taktinių šaudyklinių žaidimų, kuriuose naudojamos klasėmis paremtos sistemos, skatinančios bendradarbiavimą tarp žaidėjų. Neretai tokiuose žaidimuose pasitaiko ir kitų elementų, tradiciškai sutinkamų vaidmenų žaidimuose, tokių kaip patirties taškai. Tai gana naujas, bet greitai augantis žanras, išpopuliarintas žaidimo „Quake“ modifikacijoje „Team Fortress“.
Tipinės taktinėms šaudyklėms būdingos klasės:
Sandra Linkevičienė
Sandra Linkevičienė (Valužytė) (g. 1982 m. vasario 1 d. Kretingoje) – Lietuvos krepšininkė, trenerė.
Pasiekimai
2010 m. ir 2012 m. išrinkta geriausia Lietuvos krepšininke.
Kerinčis
Kerinčis  – ugnikalnis Indonezijoje, Sumatros saloje, aukščiausias Barisano kalnuose, 130 km į pietus nuo Padango. Aukštis 3805 m. Kraterio plotis 600 m. Pirmas žinomas išsiveržimas įvyko 1838 m., paskutinį kartą išsiveržė 2004 m. Priklauso Kerinčio–Seblato nacionaliniam parkui.
Joniškio seniūnija (Molėtai)
Joniškio seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Molėtų rajono savivaldybės pietryčiuose.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 4 seniūnaitijos:
Marius Prekevičius
Marius Prekevičius (g. 1984 m. balandžio 22 d. Gargžduose) – buvęs Lietuvos krepšininkas, rungtyniavęs įžaidėjo pozicijoje.
Jo ūgis yra 195 cm, svoris 90 kg. 2003–2005 m. žaidė Lietuvos jaunimo rinktinėje. 2008 m. gegužės mėn. pabaigoje pasirašė 3 metų sutartį su Vilniaus „Lietuvos ryto“ komanda. 2009 m. kovo 23 d. persikėlė į Mariupolio „Azovmaš“ komandą. Tačiau po 7 mėn. paliko Mariupolio klubą.
2010 m. sausio 20 d. sugrįžo į Šiaulių klubą. 2010 m. rugsėjo 17 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Utenos „Juventus“ klubu. 2011 rugpjūčio 1 d. grįžo į Šiaulių komandą ir pasirašė vienerių metų sutartį.
Lietuvos jachtklubas
thumb|200px|Lietuvos jachtklubo vėliava 1921–1940 m. thumb|200px|„Perkūno“ jachtklubas thumb|200px|Jachtklubas, buriavimo mokyklos kursantai. Klaipėda, 1938 m. Lietuvos Jachtklubas – pirmasis lietuviškas jachtklubas.
1919 m. Kaune inžinieriaus J. Šližio iniciatyva įsisteigė pirmoji nepriklausomos Lietuvos sportinė organizacija – Lietuvos sporto sąjunga, turėjusi vandens sporto sekciją. Susisiekimo ministerijos inžinieriaus Jono Šimoliūno iniciatyva buvo pradėtas kurti Lietuvos jachtklubas. Jo įstatai įregistruoti 1921 m. rugsėjo 7 dieną. Pirmuoju naujojo jachtklubo pirmininku tapo pats J. Šimoliūnas.
Pradžioje Lietuvos jachtklubo veikla buvo nežymi. Turėtos tik kelios irklinės valtys, tad dažniausiai buvo rengiamos valčių lenktynės, iškylos Nemunu ir įvairios pramogos ant vandens.
1922 m. sausio 29 dieną įvyko Lietuvos jachtklubo susirinkimas, kuriame buvo išrinkta nauja valdyba: pirmininkas Vl. Skardinskas, nariai S. Darius ir V. Žadeika, komodoru paskirtas J. Šimoliūnas, o vėliau advokatas Juozas Treinys. Valdyba patvirtino klubo vėliavos ir ženklo, buriuotojų uniformos projektus.
1922 m. kovo 12 d. Kaune įsteigta Lietuvos jūrų skautų sąjunga. Kauno draugovę nuo įsikūrimo globojo Lietuvos jachtklubas Jūrų skautai aktyviai talkino Lietuvos jūrininkų bei Lietuvos moterų tautiniam laivynui remti sąjungoms. Aktyviai dalyvavo šių draugijų tautinio laivyno propagavimo darbe, švenčių ir rinkliavų ruošime. Per trumpą laiką spėjo pasižymėti prisidėdami organizuojant pagalbas nukentėjusiems nuo potvynių. Jūrų skautų vadai suorganizavo pirmąją Lietuvos vandens sporto šventę, valčių rungtynes ir pirmąją Lietuvos mokinių kelionę į užsienį. Atsidėkodamas už parodytą veiklumą Lietuvos jachtklubas kauno jūrų skautus apdovanojo vėliava.
1929 m. vasario 13 d. Klaipėdoje įkurtas Lietuvos jachtklubo padalinys. 1933 m. Klaipėdos jachtklubas tapo savarankišku vienetu.
1932 m. jachtklubas įsikuria prie Aleksoto tilto plaukiojančiame pastate – vadinamojoje brandvachtoje, kuri buvo pastatyta pagal inžinieriaus Kęstučio Bulotos projektą. Čia buvo administracijos ir restorano patalpos, rūbinės sportininkams. Vėliau šis plaukiojantis pastatas buvo pavadintas „Perkūno“ jachtklubu.
1934 m. ties Žiemos uostu įrengiamas atviras plaukimo baseinas. Čia įsikuria ir Lietuvos fizinio lavinimo sąjungos jachtklubas „Kipras“, pavadintas operos dainininko Kipro Petrausko garbei.
Pirmąją jachtą kauniečiai pasistatė patys, ji buvo pakrikštyta „Kiro“ vardu. Tik po 1936 metų olimpinių žaidynių Kauno jachtklubai įsigijo dvi olimpinės klasės joles – pirmąsias sportines burvaltes Kaune.
Iki 1940 m. Kauno buriavimo klubai turėjo apie 30 narių. Juose buvo organizuojami kursai pradedantiems buriuotojams. Vienu iš tokių vadovų buvo Bronys Stundžia.
1992 m. birželio 30d. LR Vyriausybės nutarimu pakeistų proporcijų Lietuvos jachtklubo vėliavai suteikiamas Karinių jūrų pajėgų vėliavos statusas.
Michailas Milis
thumb|right|150px|TSRS pašto ženklas su Mi sraigtasparniu. Michailas Milis (1909 m. lapkričio 22 d. – 1970 m. sausio 31 d.) – tarybinis sraigtasparnių konstruktorius, mokslininkas, technikos mokslų daktaras (1945 m.; atitinka Lietuvos habilituotą daktarą), Socialistinio Darbo didvyris (1966 m.).
Biografija
Būdamas 12 m. amžiaus sukūrė lėktuvo modelį, kuris laimėjo konkurse Tomske.
1925 m. įstojo į Sibiro technologinį institutą, iš kurio gana greitai jį pašalino „už neproletarinę kilmę“ (jo tėvas buvo rabinas). Tada persikėlė į Novosibirską, kur apie metus dirbo odos apdirbimo laboratorijoje, ir po to jau kaip darbininkas įstojo į Dono politechnikos institutą Novočerkaske, kurį baigė 1931 m.
Po instituto M. Milis dirbo CAGI, dalyvavo kuriant malūnsparnius (autožirus) A-7, A-12 ir A-15. Malūnsparnių gamykloje dirbo N. Kamovo pavaduotoju.
1941–1943 m. dirbo evakuoacijoje Bilimbajaus gyvenvietėje, kur užsiiminėjo kovinių lėktuvų tobulinimu – jų stabilumo ir valdomumo gerinimu.
1947 m. Milis tapo vyriausiuoju sraigtasparnių bandomojo konstravimo biuro konstruktoriumi.
Atminimas
M. Milio pavarde pavadinta Maskvos sraigtasparnių gamykla, vidurinė mokykla Nr. 1738 ir gatvė Žulebino rajone.
Keturių imperatorių metai
thumb|250px|Romos imperija 69 m. Keturių imperatorių metai – Romos imperijos laikotarpis, sekęs po Nerono mirties, 69 mūsų eros metai, per kuriuos pasikeitė keturi imperatoriai: Galba, Otonas, Vitelijus ir Vespasianas. Jie yra žinomi kaip didelių neramumų, anarchijos, pilietinio karo (pirmojo po Antonijaus mirties) ir Batavų maišto metai. Paskutinis keturių imperatorių metų imperatorius Vespasianas užbaigė neramumus ir davė pradžią Flavijų dinastijai.
Rokas Flikas
Rokas Flikas (, iki 1989 m. Rokas Alvydas Liaukonis, 1936 m. rugpjūčio 16 d. Veisiejuose, Seinų apskrityje – 2023 m. vasario 26 d. Klaipėdoje ) – Lietuvos ekonomistas, rašytojas.
Biografija
Nuo 1945 m. gyveno Šilutėje, kur 1954 m. kur baigė Šilutės 1-ąją vidurinę mokyklą. 1959 m. Vilniaus universitete baigė archeologiją, 1966 m. – pramonės ekonomiką. 1970–1974 m. Maskvos I. Gubkino naftos ir dujų pramonės instituto aspirantas. 1975 m. šiame institute apgynė disertaciją „Pabaltijo respublikų miestų dujofikavimo sistemų optimizavimo ekonominis efektyvumas“, ekonomikos mokslų kandidatas. 1984 m. ten pat apgynė disertaciją „Miesto dujų tiekimų sistemų optimizavimas tikimybinio neapibrėžtumo sąlygomis“, ekonomikos mokslų daktaras.
Mokslinės veiklos pagrindinės sritys – dujofikacija, dujų pramonė. Yra trijų monografijų, 17 mokslinių techninių apžvalgų (brošiūrų) autorius. Paskelbė daugiau kaip 50 straipsnių, išspausdintų TSRS mokslų akademijos Sibiro moksliniuose darbuose, Saratovo GIPRONIIGaz leidinyje; Tarybų Sąjungos Visasąjunginiuose mokslinio tyrimo institutuose, Vilniaus inžinerinio statybos instituto leidžiamuose darbuose ir kitur.
Šeima
Buvo vyriausias iš aštuonių šeimos vaikų. R. Fliko motina, Berta Flick, buvo tikra vokietė, kilusi iš zalcburgiečių emigrantų Rytų Prūsijoje, o tėvas – lietuvis, todėl iki 1989 m. nešiojo jo pavardę. Mirus tėvui, iš pagarbos motinai ir jos prašymu išsaugoti giminės medį pasikeitė pavardę. Laiko save Lietuvos vokiečiu. Žmona – aktorė Regina Arbačiauskaitė (nuo 1995 m.). Poros vaikai – sūnus Karl Flick ir duktė Agnes Flick.
Kūrybinė veikla
Nuo 2014 m. buvo Lietuvos rašytojų sąjungos narys. Rašytojo kūrybos šerdis – Mažosios Lietuvos ir Klaipėdos krašto temos.
Parašė vienaveiksmę istorinę dramą – monologą apie garsias Lietuvos moteris „Ištiesk pagalbos ranką man“, 2008 m. ; autobiografinę apybraižą „Atrastoji žemė“ 2008 m.; romaną „Šiaurės Sachara: romanas apie pamirštąją Kuršių Neriją“ 2010 m.; romaną „Paskutinis traukinys“ 2012 m.
Ketvirtajame 2009–2012 metų literatūrinio rudens „Prisijaukinkim žodį, paukštį, debesį…2012“ konkurse rašytojui Rokui Flikui už romanus „Šiaurės Sachara“ ir „Paskutinis traukinys“ įteikta Prozos nominacija. 2014 m. išleistas romanas „Emma, pastoriaus duktė“. Tai keturių kartų istorija, kupina dramatiškų įvykių, likimus kreipiančių dažnai labai netikėta linkme. 2015 m. paskirta Ievos Simonaitytės premija už romaną „Emma, pastoriaus duktė“.
Danijos futbolo varžybos 1981–1982 m.
Danijos futbolo varžybos 1981–1982 m.
Ankona
Ankona – uostamiestis vidurio Italijoje, prie Adrijos jūros; Markės regiono sostinė ir provincijos centras. Išvystyta mašinų, naftos, lengvoji, maisto pramonė. Gaminami muzikos instrumentai, stiklo gaminiai. Svarbus balneologinis kurortas. Yra karinė jūrų bazė.
Dumblarausiai jūriniai karosai
Dumblarausiai jūriniai karosai (Lithognathus) – jūrinių karosų (Sparidae) žuvų gentis.
Chordiniai
Chordiniai gyvūnai skirstomi:
Ankona
Miestas žymus Trajano triumfo arka (II a. pradžia), romaniška katedra (XI–XIII a.).
Papua Naujosios Gvinėjos herbas
thumb|200px|Papua Naujosios Gvinėjos herbas Papua Naujosios Gvinėjos herbe pavaizduotas rojaus paukštis, tupintis ant tradicinės papuasų ieties ir kundu būgno.
Ankona
Istorija
Markės sostinė ir didžiausias uostas (čia kursuoja keltai iš Graikijos ir Kroatijos) Ankona buvo įkurta jau V a. pr. me. e., kai apsigyveno graikų tremtiniai iš Sirakūzų. Miesto pavadinimas kilęs iš ankon (graikiškai "alkūnė"). Tai užuomina į uolingą kyšulį jūroje, kuris suformuoja natūralų uostą. Antrojo pasaulinio karo metu buvo subombarduota ir sunaikinta daugybę viduramžių pastatų. Via della Loggia gatvėje stovi išlikusi XV a. pirklių birža (Loggia dei Mercanti) – paminklas miesto klestėjimui viduramžiais.
Babytės savivaldybė
Babytės savivaldybė  – buvęs administracinis vienetas vidurio Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Pinkiai. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Rygos rajono dalies. Buvo skirstoma į 2 valsčius: Salos ir Babytės. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Marupės savivaldybės.
Barkūnai
Barkūnai – pietvakarinė Jurbarko miesto dalis, prie Barkūnų gatvės. Pramonės rajonas. Įsikūrusi UAB „Lukšių pieninė“ (Jurbarko skyrius), UAB „Jurbarko komunalininkas“, VĮ „Regitra“ Jurbarko filialas. Priklauso Jurbarko miesto seniūnijos Kalnėnų seniūnaitijai.
Istorija
1971 m. Barkūnai prijungti prie Jurbarko miesto.
Ylelis
Ylelis (Ylelio ežeras) buvo 2 km į šiaurės vakarus nuo Giluičių ežero (Alytaus rajonas). Priklausė Dovinės baseinui. Iš jo į Giluitį tekėjo Ylyčia. Po melioracijos mažas Ylyčios upelis virto dideliu kanalu, iš kurio kėlimo stotis permeta vandenį į Giluitį. Dabar ežero vietoje ir aplink plyti mišku apaugusi ~ 15 ha pelkė.
Ežeras visiškai sunaikintas 1973 metais, tačiau kartografų žymimas žemėlapiuose.
Balemolė
Balemolė – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 14 km nuo Sasnavos.
Augustavo apskrities ežerai
Augustavo apskrities ežerai, – ežerų grupė išsidėsčiusi šiaurės rytų Lenkijoje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje ir Augustavo lygumoje.
Augustavo apskrityje yra šie ežerai:
Į Augustavo kanalą patenka šie ežerai: Mėta, Baltis, Studzieničnė, Stav Gorčycki, Orle, Panievas, Kžyvė, Mikaševas, Mikašovekas. Augustavo miesto ribose yra Mėtos, Balčio, Studzieničnės, Saino, Sajeneko ir Stavo Sajeneko ežerai.
463 m.
463 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Sausgiriai
Sausgiriai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Raudonės. Pro kaimą teka Vikšrynės intakas Mutergrabė, iš šiaurės ir rytų supa miškai. Sausgiriai pasiekiami keliuku iš Raudonės.
Istorija
Pokario metais veikė Kęstučio apygardos, Butigeidžio partizanų rinktinės partizanai.
Nordvest FC
„Nordvest“ futbolo klubas, dar kitaip vadinamas Holbeko „Nordvest“ – Danijos futbolo klubas iš Holbeko. Angliškuose šaltiniuose žinomas Nordvest Football Club, bei Nordvest FC pavadinimais.
Istorija
Klubo ištakos siekia 2008 m. Klubas įkurtas iš BI Holbaek klubo profesionalių žaidėjų.
Nordvest FC buvo susietas su Holbæk B&I klubu (HB&I), tačiau 2008 m. liepos 1 d. sukurtas atskiras klubas, kuris siekė profesionalaus klubo statuso.
Tapo 2010/11 m. sezono Antrojo diviziono nugalėtojais.
2013/14 m. Antrojo diviziono rytų gruopėje buvo šešti.
2014 m. birželio mėn. buvo likviduotas šis darinys ir buvo grįžta prie Holbæk B&I pavadinimo.
2014 m. vasarą Nordvest Football Club nustojo egzistuoti.
Stadionas
Namų rungtynes žaidė Holbæk Stadion, Holbeke, kuris talpino 10 tūkst. žiūrovų, iš jų – 1,1 tūkst. vietų buvo sėdimos.
2010 m. Europos trumpo baseino plaukimo čempionatas
2010 m. Europos trumpo baseino plaukimo čempionatas – 18-as Europos šalių geriausių plaukikų trumpame baseine (25 m) čempionatas, kuris vyko Eindhovene, Nyderlanduose. Pirmąją čempionato dieną Vytautas Janušaitis 200 m kompleksiniame plaukime pelnė sidabro medalį.
Ossastorium
Ossastorium – Lietuvos techniško melancholiškojo death metal atlikėjai iš Kauno.
Biografija
Grupės istorija prasidėjo pačioje 2001 pradžioje susipažinus dviem septyniolikmečiams: Justinui Vabuolui ir Sauliui Rimui „Dellamorte“. Jie degė meile metalinei muzikai ir norėjo sukurti grupę, kurioje galėtų realizuoti kūrybines idėjas. Taip pat abu vienijo pasiryžimas vystyti apmirusį gimtojo Kauno metalinį judėjimą. Justino (bosas) ir Sauliaus (gitara/vokalas) tandemas tapo nepakeičiamu ilgamečiu Ossastorium branduoliu, apie kurį būrėsi kiti muzikantai. Nuo pat pradžių kurti muziką ir žodžius bei atlikti vokalines partijas ėmėsi Saulius, kuriam Ossastorium tapo svarbiausia jo asmenybės saviraiškos priemone.
Publikos simpatijas ir išties nemažą fanų būrį visoje Lietuvoje Ossastorium pelnė gana intensyvios koncertinės veiklos dėka. Ypač sėkmingi ir kupini įvykių kolektyvui buvo 2004 metai. Išleistas pirmasis MCD (sulaukęs gerų atsiliepimų ir užsienyje), daug koncertuota Lietuvoje, sugrotas pirmasis koncertas užsienyje – didžiausiame Estijos „open – air“ sunkiosios muzikos festivalyje Hard Rock Laager. Metų pabaigoje „Giljotinos“ skaitytojai Ossastorium pripažino geriausia Lietuvos 2004 m. death metalo grupe, o Per Aspera… tapo geriausiu metų albumu.
2005 m. be keleto koncertų įvairiuose Lietuvos miestuose, Ossastorium spėjo paruošti ir naują albumą. Per keturis mėnesius užtrukusią įrašų sesiją buvo įrašyta vienuolika visiškai naujų kūrinių, kurių stilistiką galima būtų apibūdinti kaip death metal su brutal ir technical death metal elementais. Naujasis albumas Inferi buvo įrašytas Kauno studijoje „Ophys“.
Lankininkai
Lankininkais vadinami kaimai:
Taip pat:
Dempo
Dempo  – ugnikalnis Indonezijoje, Sumatros saloje, Barisano kalnuose, netoli Pagar Alamo miesto. Aukštis 3159 m (kitais duomenimis – 3173 m). Yra 4 krateriai. Šiaurės vakaruose yra 400 m pločio kraterio ežeras.
Pirmą kartą išsiveržimas pastebėtas 1817 m., paskutinis išsiveržimas – 2009 m.
464 m.
464 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Danijos futbolo varžybos 1982–1983 m.
Danijos futbolo varžybos 1982–1983 m.
Jablanavas
Istorija
XIX a. pab. Jablanavo valstybinis užusienis pateko į Trakų apskrities Merkinės valsčių.
1822 m.
1822 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Įvykiai
Nedatuoti
Malvina (personažas)
200px|miniatiūra|dešinėje|Lėlė Malvina. Šalia – Buratinas. Malvina  – Aleksejaus Tolstojaus literatūrinės pasakos „Buratinas arba auksinis raktelis“ (išleista 1936 m.) veikėja.
Vardas
Iš poezijos vardas Malvina perėjo į romansus. A. Tolstojus savo heroję pavadino vardu, kuris rusų skaitytojams nebuvo naujiena.
Malvinos istorija
Malvina – tai „mergaitė su garbanotais žydrais plaukais“, „pati gražiausia sinjoro Karabaso Barabaso lėlių teatro lėlė“. Lėlės Malvinos galva buvo porcelianinė, o liemuo prikimštas vatos.
Kuzminskas
Kuzminskas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Malvina (personažas)
Malvinos istorija
Malvina pabėgo iš žiauriojo Karabaso Barabaso į mišką, kur ir gyveno, kol sutiko Buratiną. Malvina rūpinosi visi miško gyventojai: „žvėrys, paukščiai ir net kai kurie vabzdžiai labai ją mėgo, tikriausiai todėl, kad ji buvo išauklėta ir romi mergaitė… Žvėrys ją aprūpindavo viskuo, ko tik reikėjo.“
Greta Malvinos visuomet būdavo pudelis Artemonas.
Kuzminskas
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kuzminskienė (ištekėjusi moteris) ir Kuzminskaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Malvina (personažas)
Prototipas
Malvinos prototipas yra Karlo Kolodžio knygos apie Pinokį veikėja geroji fėja, „gyvenusi miško pakraštyje jau daugiau kaip tūkstantį metų“, „graži mergaitė su žydriausios žydrumos plaukais“. Kai Pinokis nuo jos pabėga, fėja iš nusivylimo miršta, o vėliau, kai jie vėl susitinka, fėja jau suaugusi moteris, „kuri, galbūt, galėjo būti jo motina“.
Malvinoje galima aptikti ir Kolombinos – tradicinio italų kaukių komedijos personažo, – bruožų. Kolombinai visada būdinga grožis, sąžiningumas, dorumas, gera nuotaika. Itališkąjį prototipą atitinka ir tai, kad Malviną įsimylėjęs melancholiškas poetas Pjero.
Malvinos ištakos rusų kultūroje
Malvinos vaizdinio ištakų galima įžiūrėti rytų slavų folklore, pvz., pasakose apie Vasilisą ir Jūrų carą, kur Vasilisos užduotis noriai atlieka vabzdžiai: „Hei, skruzdėlės ropojančiosios! Kiek tik jūsų baltajame pasaulyje yra, ropokite čionai ir išrinkite grūdus iš tėvelio stirtų, švariai švariai, iki paskutinio grūdelio… Hei, bitės darbininkės! Kiek tik jūsų baltajame pasaulyje yra, skriskite visos čionai!“
Žydraplaukės lėlės vaizdinyje galima aptikti ir Babos Jagos bruožų. V. Propas manė, kad Baba Jaga yra nevienareikšmis personažas. Savo knygoje „Istorinės stebuklinių pasakų šaknys“ (Исторические корни волшебной сказки) jis rašė, kad Jaga labai sunkiai analizuojamas personažas. Jos vaizdinį sudaro labai daug detalių iš skirtingų pasakų. Šias detales jungiant į vieną vaizdinį jos kartais prieštarauja viena kitai ir į vieną vaizdinį nesijungia. Pagal Propą pasakose egzistuoja trys skirtingi Babos Jagos vaizdiniai.
Malvina gyvena miške, ji maitina ir girdo herojų, paguldo jį miegoti, jai paklūsta žvėrys, paukščiai ir vabzdžiai. Šie bruožai būdingi Jagai davėjai, visų žvėrių motinai ir šeimininkei.
Jonas Sireika
Jonas Sireika (g. 1947 m. gruodžio 25 d. Linučiuose, Molėtų valsčius) – Lietuvos pedagogas, istorikas, humanitarinių mokslų daktaras.
Biografija
1972 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. Nuo 1974 m. Šiaulių universiteto dėstytojas, 1984 m. docentas. 1983 m. Vilniaus valstybiniame universitete apgynė disertaciją „LKP veikla didinant vietinių darbo žmonių deputatų tarybų vaidmenį 1961–1970 m.“
1989–1991 m. Ekonomikos teorijos ir istorijos katedros vedėjas. Lietuvos kultūros fondo Šiaulių krašto tarybos narys.
Mokslinė veikla
Nagrinėja Lietuvos savivaldybių, Šiaulių miesto bei krašto istoriją ir dabartį. Dėstomi dalykai: senovės istorija, lyginamosios civilizacijų studijos, kultūros istorija, šaltasis karas, Europos sąjungos istorija, totalitarizmas, žydai XIX–XX a. pradžioje.
Kėnutė
Kėnutė (Abietinella) – tujinutinių (Thuidiaceae) šeimos samanų gentis.
Lietuvoje auga viena šios genties rūšis – dirvoninė kėnutė (Abietinella abietina). Tai labai sausų vietų samana, užimanti nemažus plotus. Stiebas 5-12 cm, kylantis arba beveik status, gana taisyklingai išsišakoję. Lapai ovaliniai, nusmailėję, su 2-4 išilginėmis raukšlėmis. Sporogono kotelis gelsvai raudonas, sporinė palinkusi, cilindrinė, su nusmailėjusiu dangteliui. Sporifikuoja retai.
Pura
Pura – Balio salos hinduistų šventykla ir Balio hinduistų dievų garbinimo vieta.
Daugelis purų stovi Balio saloje, kurioje hinduizmas yra vyraujanti religija. Daug purų yra ir kitose Indonezijos salose, kur gyvena daug baliečių. Pura Besakih yra svarbiausia, didžiausia šventykla Balio saloje. Dėl purų gausos Balio sala dar vadinama „Tūkstančio purų sala“.
Planas
Skirtingai nuo kitų hinduistų šventyklų puros yra atviros garbinimo vietos, aptvertos siena, atskiras jų dalis jungia įmantriai išpuošti vartai. Aptvertoje teritorijoje būna kelios šventyklos – bokštai meru ir paviljonai bale. Puros planas atitinka balietišką erdvės paskirstymo koncepciją trimandala. Trys mandalos zonos išdėstytos pagal šventąją hierarchiją:
Dviejų išorinių zonų (nista mandala ir madya mandala), statinių išdėstymo taisyklės nėra labai griežtos. Pvz., bale kulkul gali būti išorinis kampinis bokštas, o perantenan (šventovės virtuvė) gali būti Nista mandaloje.
Vartai
Balio architektūroje būna dviejų tipų vartai:
Balėnai (Vilnius)
Balėnai – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 6 km nuo Buivydžių.
Pupkaimis
Pupkaimis – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Raudonės.
Istorija
Pokario metais veikė Kęstučio apygardos, Butigeidžio partizanų rinktinės partizanai.
Kairo tarptautinis stadionas
Stadionas buvo užbaigtas statyti 1960 m. ir liepos 23 d. iškilmingai atidarytas prezidento Gamalio Abdelio Nasero.
2005 m. ruošiantis 2006 metų Afrikos taurei stadionas buvo renovuotas iki XXI amžiaus standarto.
Kairo stadionas žinomas dėl jo stulbinančios atmosferos ir labai didelės talpos. Prieš naujų kėdžių sudėjimą visuose skyriuose 2005 metais, jis sugebėjo sutalpinti daugiau žmonių negu buvo ketinama. Varžybose tarp „El Zamalek“ ir „El Ahly“ klubų stadionas sutalpino net 120 000 žmonių. Gerbėjai sugebėjo susispausti ir sėdėti ant laiptų.
Kairo tarptautinis stadionas yra stiprus Egipto futbolo simbolis. Beveik visos svarbios varžybos ten yra rengiamos. Jis turi labai turtingą istoriją į kurią įeina ir Hosamo Hasano įžymusis įvartis su galva, daugelis Afrikos taurių turnyrų ir įžymiosios varžybos tarp „El Zamalek“ ir „El Ahly“ klubų.
Rudžių piliakalnis
Rudžių piliakalnis su gyvenviete, Smailakalnis – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 23851) Rokiškio rajono savivaldybės teritorijoje, į vakarus nuo Rudžiai|Rudžių kaimo, Kamajų seniūnija. Pasiekiamas iš vieškelio Kamajai – Rudžiai Rudžiuose pasukus į kairę vakarų kryptimi, už 500 m pirmu keliu prieš kanalą vėl pasukus į kairę pietų kryptimi ir pavažiavus 350 m – yra dešinėje.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas pailgos kalvos – ožnugario aukštesnėje vidurinėje dalyje, atskirtoje natūralių įdubų. Aikštelė netaisyklingo trikampio formos, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 35 m ilgio, 15 m pločio pietiniame gale. Čia buvęs supiltas dabar jau išskleistas pylimėlis. Pietvakariniame aikštelės kampe, 1,5 m žemiau aikštelės yra 1,5 m pločio terasa. Šlaitai statūs, 4-7 m aukščio.
Piliakalnis apardytas jo aikštelėje įrengtų XIX a. buvusių kapinių. Aikštelė dirvonuoja, šlaitai apaugę beržais.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. - I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 10000 m².
Lietuvos elektros energetikos asociacija
Lietuvos elektros energetikos asociacija (LEEA) – Lietuvos asociacija, savarankiška, šakinė, nepriklausoma, tam tarpe nuo valstybės ir valdžios struktūrų, pelno nesiekianti ir Vyriausybės nefinansuojama organizacija, vienijanti šalies elektros ir šilumos energijos gamybos, perdavimo, paskirstymo, tiekimo įmones, energetikos statybines organizacijas ir kitas asocijuotas energetikos struktūras. Būstinė Vilniuje, Žvejų g. 14.
Istorija
Įkurta 1998 m. birželio 5 d. kaip savanoriška elektros ir šilumos energijos gamybos, perdavimo, paskirstymo, tiekimo įmonių ir energetikos statybos organizacijų bei kitų asocijuotų energetikos struktūrų, atskirų subjektų, veikiančių energijos gamybos, tiekimo bei energetikos projektavimo sferoje, interesus atstovaujanti ir ginanti organizacija. 2003 m. įstojo į Europos elektros pramonės sąjungą EURELECTRIC. Lietuvos elektros energetikos asociacija yra viena iš 2001 m. liepos 5 d įkurto Pasaulio energetikos tarybos Lietuvos komiteto, kuris atstovauja Lietuvą Pasaulio energetikos taryboje, steigėjų. 2007 m. turėjo 43 narius.
Veikla
Lietuvos elektros energetikos asociacija dalyvauja rengiant elektros sektoriaus plėtros ir valdymo įstatymus ir poįstatyminius aktus, nagrinėja savo narių veiklos problemas, rengia ir įgyvendina sektoriaus tikslines programas, bendradarbiauja su tarptautinėmis organizacijomis ir užsienio partneriais, rengia parodas, seminarus, konferencijas. Nuo 2005 m. labiausiai pasižymėjusiems energetikams įteikiamas Asociacijos Lietuvos energetikų garbės ženklas.
Birutės rinktinė (Jūros)
Birutės rinktinė (dar vadinta Žebenkšties, Šerno ir Savanorio rinktine) – Lietuvos partizanų rinktinė.
Istorija
Rinktinę apie 1945 m. pradžią suformavo pirmasis jos vadas Juozas Čeponis-Tauragis. 1945 m. liepos 22 d. NKVD pajėgoms apsupus Virtukų miške (Kelmės vls.) įrengtą rinktinės partizanų stovyklą, įvyko Virtukų mūšis, kuriame žuvo apie 15 partizanų ir apie 40 NKVD kariškių.
Vormeldanžas
Vormeldanžas – miestelis pietryčių Liuksemburge, prie Mozelio upės pasienyje su Vokietija. Vyno pramonė.
Budė
Budė – miestas ir uostas šiaurės vidurio Norvegijoje, Nordlando apskrities administracinis centras.
Miestas išsidėstęs pusiasalio krašte, kuris išsikiša į Norvegijos jūrą, prie šiaurinio Salto (Salt) fjordo. Tai komercinės žvejybos uostas (ypač žvejojamos menkės), yra laivų remonto dirbtuvės, alaus darykla. Mieste yra bažnyčia (XIII a.), šiuolaikinė liuteronų katedra (pašventinta 1956 m.).
Kadangi miestas yra už šiaurės speigračio, vasaros saulė nenusileidžia beveik mėnesį birželio pradžioje − liepos pradžioje).
Istorija
Miestą įkūrė Tronheimo pirkliai, 1816 m. jam suteiktos miesto teisės.
II pasaulinio karo metu miestą smarkiai sugriovė vokiečiai, tačiau po karo Budė vėl atstatyta ir dar labiau išsiplėtė. Yra didelis oro uostas, šiaurės Norvegijos geležinkelis.
Enrikilijo ežeras
Ežeras išsidėstęs riftiniame slėnyje, kuris susidarė Enriquillo-Plantain Garden sprūdžių zonoje, besidriekiančioje 127 km nuo Port o Prenso miesto Haičio vakaruose iki Neibos įlankos Dominikos Respublikos rytuose. Ežeras pavadintas Enrikilijo, tainų kasiko, kuris sukilo prieš ispanus ankstyvajame XVI a. ir pasislėpė kalnuose, į šiaurę nuo šio ežero, garbei. Enrikilijo ežeras yra vienas iš nedaugelio sūriavandenių ežerų pasaulyje, kuriame veisiasi krokodilai. Jo vandens lygis kinta priklausomai nuo iškrentančių kritulių kiekio ir nuo regiono garingumo, druskingumas svyruoja nuo 33 iki 100 ppt ir daugiau.
Jonas Gudauskas
Jonas Gudauskas (g. 1970 m. spalio 21 d. Šiauduvoje, Šilalės rajonas) – Lietuvos ir Šilalės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
465 m.
465 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Jonas Gudauskas
Biografija
2001 m. baigė Lietuvos žemės ūkio universitetą, ekonomistas.
1995-2003 m. Šilalės rajono savivaldybės administracijos Vietinio ūkios skyriaus vyr. ekonomistas, vyr. specialistas. 2003–2008 m. UAB „Šilalės šilumos tinklai“ direktorius.
2007–2009 m. Šilalės rajono savivaldybės mero pavaduotojas. 2009–2011 m. Šilalės rajono savivaldybės administracijos direktorius. 2011–2019 m. Šilalės rajono savivaldybės meras (2019 m. antrajame ture surinkęs 48,48 % balsų nusileido Tvarkos ir Teisingumo partijos atstovui Algirdui Meiženiui).
Nuo 2020 m. Seimo narys.
2000-2009 m. ir 2011–2020 m. Šilalės rajono savivaldybės tarybos narys.
Tėvynės sąjungos Šilalės rajono skyriaus narys. 2019–2020 m. TS-LKD vykdomasis sekretorius.
Sutuoktinė Zita, vaikai Mantas, Modestas, Tadas.
Kalnėnai (Jurbarkas)
Kalnėnai – pietvakarinė Jurbarko miesto dalis, įsikūrusi dešiniajame Nemuno krante. Buvusi rytinė Kalnėnų kaimo dalis. Pietryčiuose yra garsi Kalnėnų piliavietė. Prie Nemuno yra senos neveikiančios evangelikų liuteronų kapinės, vakaruose prieinančiame Kalnėnų miške – Naujosios Jurbarko miesto kapinės. Įsikūrusi VĮ Tauragės regiono keliai Jurbarko kelių tarnyba, Kalnėnų bendruomenė. Priklauso Jurbarko miesto seniūnijos Kalnėnų seniūnaitijai.
Istorija
Miesto dalis sudaryta XX a. iš rytinės Kalnėnų kaimo dalies.
miniatiūra|left|Kalnėnų senkapio vartai miniatiūra|centre|Kalnėnų senųjų evangelikų liuteronų kapinių ženklas
Motiejus Juozapas Radvila
Motiejus Juozapas Radvila (, 1842 m. rugsėjo 17 d. Polonečkoje – 1907 m. gegužės 11 d. Konstancoje, Rumunija) – didikas, visuomenės veikėjas.
Vaižgantas (dievas)
Vaižgantas (Waizganthos) – senovės lietuvių linų dievybė, kurios šaukėsi merginos dėl gero linų derliaus. Ši dievybė garbinta ištęstu bei gana sudėtingu ritualu ir tik tam tikru metų laiku.
Motiejus Juozapas Radvila
Biografija
Kunigaikštis, kilęs iš Radvilų giminės Nesvyžiaus linijos, tėvas Motiejus Konstantinas Radvila, motina Marija Grabauskaitė. Broliai Mikalojus Antanas Radvila, Karolis Vilhelmas Radvila, Konstantinas Vincentas Radvila, Dominykas Marija Radvila, sesuo Jadvyga Radvilaitė.
Vaižgantas (dievas)
Dievybę vardu Waizganthos mini XVII a. lenkų autorius Jonas Lasickis veikale „Apie žemaičių, kitų sarmatų bei netikrų krikščionių dievus“. Jis aprašo tokią Vaižganto garbinimo apeigą: nuėmus nuo laukų derlių, spalio mėnesio pabaigoje, pati aukščiausia mergina, pripylusi į sterblę paplotėlių (vadinamų sikėmis), stovėdama viena koja ant kėdės, aukštai iškeltoje kairėje rankoje laikė plačią liepos ar guobos karną, o dešinėje rankoje turėjo alaus ąsotį ir kalbėjo: Waizganthos deuaite auging mani linus teip ilgies, ik mani, nie duok munus nogus eithi („Vaižgante, dievaiti, išaugink man tokius aukštus linus, kokia aš aukšta esu, ir neleisk mums nuogiems vaikščioti“). Paskui išgerdavo iš ąsočio, vėl jį pripildavo ir išliedavo ant žemės dievybėms, paplotėlius taip pat išmesdavo, kad dievai galėtų pavalgyti. Jeigu, tai padariusi, ji tvirtai stovėdavo, visi patikėdavo, kad kitais metais bus puikus linų derlius, o jeigu nugriūdavo ir kita koja atsispirdavo, derliumi būdavo abejojama. Vėlesni autoriai teigia, kad pagerbdami Vaižgantą žmonės aukojo ėriuką arba gaidį ir atlikdavo jam skirtas apeigas. Matas Pretorijus Lasickio Waizganthos aiškino esant vardu „Vaisgamtis“, kuris kilęs junginio „vaisius gauti“. Anot Pretorijaus, tai buvo vaisingumo dievybė, jai žmonės aukoję ėriuką arba gaidį. Simonas Daukantas šią dievybę vadina Vaisgamta. Pranė Dundulienė taip pat teigė, kad tai buvusi deivė Vaisgamta, kuri patriarchato laikais perinterpretuota į vyrišką dievybę. XVIII a. antroje pusėje rašytojas Gupelis mini Veizgantą (Weizgants) tarp latvių dievų. Esą tai nuotakų dievas, susijęs su geros kloties viltimi. Vladimiras Toporovas ir Viačeslavas Ivanovas Vaižganto įtraukimą į latvių dievus laiko „kabinetine mitologija“, paremta klaidinga etimologija, esą dievavardis kilęs iš žodžių vaisius, vaisa ir ganyti, ginti. Anot mitologų, šis žodis veikiau kilęs iš vyžti („pinti“). Valteris Jaskevičius dievavardį gretina su asmenvardžiu *Vaišganta(s), kuris nepaliudytas, bet išlikę jo atmainos Vaišginta bei Vaišgintas, taip pat vietovardis Vaišgintiškiai (Vojžgintiški).
Motiejus Juozapas Radvila
Šeima
Žmona Jadvyga Krasinska, sūnūs Pranciškus Pijus Radvila, Motiejus Mikalojus Radvila.
Talakmau
Talakmau  – užgesęs ugnikalnis Indonezijoje, Sumatros saloje, Barisano kalnuose, aukščiausias Vakarų Sumatroje. Aukštis 2919 m. Ugnikalnio šlaituose išteka Rokano upė.
Nors jokių duomenų apie ugnikalnio išsiveržimus nėra, yra žinoma, kad jis buvo aktyvus holoceno epochoje.
Motiejus Juozapas Radvila
Šeima
Už dalyvavimą 1863 m. sukilime buvo ištremtas į Rusiją, grįžęs vedė ir apsigyveno žmonos ūkyje Zegže, Mazovijoje, kur užsiėmė žemės ūkiu. Dalyvavo Žemdirbių draugijos ir Varšuvos labdaros draugijos veikloje.
Nuorodos
Trimitų herbo Radvilos lenkų kalba
Danijos futbolo varžybos 1983–1984 m.
Danijos futbolo varžybos 1983–1984 m.
Jūrinis kirlikas
Jūrinis kirlikas (Charadrius hiaticula) – sėjikinių (Charadriidae) šeimos paukštis.
Išvaizda
Labai panašus į upinį kirliką, nuo kurio skiriasi oranžinėmis kojomis ir snapo pamatine dalimi, kuri oranžinė, o galas juodas. Be to yra didesni. Abiejų lyčių individai labai panašūs, bet patelės juodos juostelės galvos ir kaklo srityje ne tokios kontrastingos. Jauniklių snapas juodas, kojos tamsesnės, beveik visai neturi kontrastingos juodos spalvos galvos ir kaklo srityje.
Estų legionas
Istorija
Estų legionas įkurtas 1942 m. rugpjūčio mėn., vadas – SS oberšturmbanfiureris Francas Ausbergeris. 1943 m. balandžio mėn. įkurtas pirmasis legiono dalinys – estų batalionas „Narva“, 1943 m. gegužės mėn. legiono pagrindu imta formuoti 3-oji estiškoji SS savanorių brigada. Norėdamas paspartinti legiono dalinių kūrimą, SS reichsfiureris Heinrichas Himleris per 1943 m. rugsėjo mėn. vizitą Taline Estijos laisvės kovotojų sąjungos lyderiui H. Maei iškėlė Estijos autonomijos Reicho sudėtyje idėją.
1943 m. spalio – lapkričio mėn. Estijoje įvykdyta visuotinė mobilizacija, 1944 m. vasario mėn. paskutinės nepriklausomos Estijos Respublikos vyriausybės ministras pirmininkas J. Uluotsas per vokiečių kontroliuojamą radiją pareiškė, kad estų ginkluotosios pajėgos turi didelę reikšmę. Po jo kalbos legioną papildė 38 000 estų. 3-oji estiškoji SS savanorių brigada buvo pertvarkyta į 20-ąją SS grenadierių diviziją (kitaip 1-oji Estų divizija), sudaryti 7 pasienio pulkai, papildyti jau esantys estų kariniai daliniai, apie 3000 jaunuolių mobilizuota į vokiečių karinių oro pajėgų pagalbinius dalinius. 1944 m. liepos mėn. Vokietijos kariuomenėje tarnavo apie 50 ar 60 tūkst. Estijos vyrų.
1944 m. vasario – liepos mėn. legionas dalyvavo mūšiuose su TSRS kariuomene dėl Narvos, liepos – rugpjūčio mėn. kautynėse prie Mėlynųjų kalnų, arba Sinimės aukštumų. Jam teko kautis ir su TSRS kariuomenės 8-ojo estų šaulių korpuso artilerijos daliniais. 1944 m. rugsėjo 16 d. Vokietijos vadovas Adolfas Hitleris įsakė evakuoti Vokietijos kariuomenę iš Estijos, rugsėjo 18 d. Estijos pasipriešinimo judėjimo aukščiausioji organizacija – Respublikos nacionalinis komitetas Taline paskelbė, kad įkuriama laikinoji vyriausybė, vadovaujama O. Tifu, 1944 m. pabaigoje 20-oji SS grenadierių divizija pasitraukė į Vokietiją, čia 1945 m. kovo mėn. buvo performuota ir dalyvavo mūšiuose prie Breslau. 1945 m. gegužės mėn. apie 1000 divizijos karių pavyko persikelti per Elbę ir patekti pas Vakarų sąjungininkus.
Šilai (Ylavos apskritis)
Šilai arba Kalmykovas (, nuo 1908 m. Heide, nuo 1945 m., nuo 1950 m. liepos 4 d. Калмыково) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Bagrationovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Nivenskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Notangos žemės kaimo pavadinimas prūsiškos-vokiškos kilmės. 1423 m. minimi Schilen. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Ylavos apskrities Arnsbergo valsčiaus palivarkas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kroicburgo rajono, vėliau Bagrationovsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Vladimirovo apylinkės kaimas.
Pjauniai
Pjauniai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 1 km į šiurės rytus nuo Balandžių.
Lapūnė
Lapūnė – mnijinių (Plagiomnium) šeimos samanų gentis. Lietuvoje auga 7 rūšys. Stiebas status arba kylantis. Lapai kiaušiniški, su smailia viršūne. Auga patiesalais arba puriomis vejomis.
Vusteršyras
Vusteršyras  – nemetropolinė grafystė Vakarų Midlandse, Anglijoje. 1974 m. buvo sujungta su Herefordšyru, bet 1998 m. buvo atskirta. Grafystė vakaruose ribojasi su Herefordšyru, šiaurės vakaruose su Šropšyru, šiaurės rytuose su Vakarų Midlandsu, rytuose su Vorikšyru ir pietuose su Glosteršyru.
Vusteris yra administracinis centras bei didžiausias grafystės miestas. Kiti didesni miestai – Bromsgrovas, Storportas prie Severno, Droitvičas, Ivšamas, Kiderminsteris, Malvernas, Redičas bei mažesni miesteliai.
Pagrindinės upės – Severnas ir Aukštutinis Eivonas.
Robert Kubica
Robertas Juzefas Kubica (g. 1984 m. gruodžio 7 d. Krokuvoje) – Lenkijos autosporto lenktynininkas. Pirmasis lenkas, lenktyniavęs Formulės 1 lenktynėse nuo 2006 iki 2010 m.
Kartingai
Kaip ir daugelis Formulės 1 lenktynininkų, Robertas nuo vaikystės pradėjo lenktyniauti su kartingais. 1998 metais jis tapo Tarptautinio Italijos kartingų čempionato nugalėtoju. Po metų pakartojo tą patį rezultatą Italijoje ir dalyvavo Tarptautiniame kartingų čempionate Vokietijoje. 2000 metais Kubica savo paskutiniame sezone su kartingais užėmė ketvirtas vietas Europos ir Pasaulio kartingų čempionatuose. Per karjerą Lenkijoje tapo keturis kartus kartingų čempionu.
Jaunimo Formulė
Kubica pradėjo savo profesionalo karjerą pradėjo 2000 metais, tapdamas Formula Renault 2000 komandos pilotu bandytoju. 2002 metais Robertas laimėjo keturias pergales ir užėmė antrąją Italijos Formula Renault 2000 čempionato vietą. Taip pat jis buvo septintas Formula Renault Eurocup čempionate. Po Formula Renault Kubica perėjo į Formula 3 čempionatą. Jo debiutas buvo atidėtas dėl traumos, o grįžęs po jos pelnė pergalę. Sezoną baigė 12 vietoje. 2004 metų lapkritį jis pelnė 1 starto vietą Macau F3 GP, kuriame jis pasiekė trasos rekordą, tačiau finišavo antras. 2005 metais Kubica laimėjo Pasaulio Renault čempionatą su Epsilon Euskadi komanda, po ko jis pradėjo Formulės 1 bandymus su Renault ekipa.
2006
thumb|Avarija Kanados Grand Prix metu (2007 m. birželio 10 d.) Formulėje 1 Robertas debiutavo 2006-ųjų metų sezono antroje pusėje, kuomet pakeitė iš BMW-Sauber komandos atleistą Jacques'ą Villeneuve'a. Pirmajame, Vengrijos etape, iškart finišavo taškuose (7-ojoje vietoje), tačiau buvo diskvalifikuotas dėl nepakankamo bolido svorio. Netrukus vykusiame Italijos GP pirmą kartą užlipo ant podiumo ir su šiais šešiais taškais sezoną baigė 16-oje pozicijoje.
2007
2007 metų Kanados Grand Prix metu Kubica pateko į kraupią avariją ir buvo paguldytas į ligoninę. Pradžioje pranešta, kad lenktynininkas susilaužė koją, vėliau ši informacija buvo paneigta. Dėl sukrėtimo praleidęs JAV etapą, lenkas kitose šešiose lenktynėse iš eilės pelnė taškus, o sezono gale viso savo saskaitoje turėjo 39 taškus.
2008
Pirmose sezono lenktynėse Australijoje lenkas nepasiekė finišo, tuo tarpu kituose dvejuose etapuose finišavo ant podiumo – Malaizijoje jis finišavo antras, o iš Pole pozicijos startavęs Bahreine finišą pasiekė trečias, į priekį praleisdamas tik Ferrari bolidus. Kvalifikacijoje pelnyta Pole pozicija buvo pirmoji R. Kubicos sąskaitoje ir pirmoji Lenkijos automobilių sporto istorijoje.
Septintose sezono lenktynėse Kanadoje Robert’as Kubica pelnė sau, savo šaliai ir komandai pirmąją pergalę istorijoje. Iš viso sezone lenkas be pergalės pelnė tris antrąsias, tris trečiąsias, dvi ketvirtąsias vietas ir kelis kartus finišavo kitose taškų zonos vietose. Iš viso surinkęs 75 taškus jis užėmė galutinę 4 vietą.
2009
2009 m. sezonas lenkui prasidėjo sunkiai. Per pirmas šešias lenktynes jis nesugebėjo finišuoti taškų zonoje. Turkijos GP jis finišavo 7 vietoje ir taip pelnė pirmuosius sezono taškus. Sezonui perėjus į antrąją pusę Kubica rezultatai gerėjo – Belgijoje jis finišavo ketvirtas, o Brazilijos lenktynėse finišavo antroje vietoje. Surinkęs 17 taškų bendroje sezono įskaitoje lenkas liko 14-tas.
2010
Prieš naująjį sezoną lenkas perėjo į Renault ekipą. Vėliau komanda paskelbė ir naująjį Roberto komandos draugą – juo tapo rusas Vitalij Petrov. Vėliau lenkas pratęsė su šia komandą sutartį iki 2012 m.
Su nauja ekipa lenkas galėjo rodyti akivaizdžiai geriausius karjeros rezultatus. Jau antrose sezono lenktynėse Australijoje jis finišavo antroje vietoje. Vėliau sezone jis dar du kartus lipo ant trečiojo podiumo laiptelio bei beveik visose lenktynėse finišavo taškų zonoje. Sezoną lenkas baigė turėdamas 136 taškus 8-oje asmeninės įskaitos vietoje.
2011
Prieš 2011 m. sezoną vasario mėnesį dalyvavo Andoros ralyje, kuris vyko Italijoje. Tačiau vasario 6 d. jau pirmajame greičio ruože, vairuodamas Škoda Fabia S2000 jis patyrė stiprią avariją ir buvo nugabentas į ligoninę. Ten jam buvo atlikta dešinės pusės galūnių (plaštakos ir kojos) operacijos. Po operacijos daktaras teigė, kad operacijos sėkmingumas bus aiškus po savaitės – blogiausiu atveju lenkas negalės lenktyniauti apie metus.
Karjera po 2011 m. avarijos
Nepaisant vilčių greičiau grįžti į F-1 varžybas, lenkas 2012 m. lenktyniavo ralio lenktynėse. 2013 m. kovo mėnesį buvo patvirtinta, kad ir šį sezoną R. Kubica lenktyniaus WRC ir Europos ralio čempionatuose, tačiau WRC-2 klasės kategorijoje. Jis laimi primą vietą. , todėl 2014 m. įstojo į pagrindinį WRC kategoriją, kurioje dalyvavo iki 2016 m.
2016 m. kovą lenkas dalyvavo 12 val. Mugelo lenktynėse su GT3 Mercedes automobiliu.
2017 m. birželio 5 d. buvo pranešta, kad R. Kubica dalyvaus Renault organizuojamose Formulės 1 bandymuose su 2012 m. Lotus E20 automobiliu. Tai buvo pirmasis Formulės 1 automobilio išbandymas lenkui po 2011 m. avarijos.
Renault vadovai po bandymų teigė, kad lenkas yra "vis dar greitas, vis dar nuoseklus ir svarbiausia – entuziastingas", tad lenkui nėra akivaizdžių trukdžių grįžti į Formulės 1 lenktynes.