cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kamantai (Darkiemio apskritis)
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. Unguros kairiajame krante išlikęs XI a. – XIII a. Kamantų piliakalnis. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities nuo 1727 m. Gudvalių, nuo 1907 m. Gailbodų valsčiaus kaimas. 1930 m. sausio 1 d. Kamantai sujungti su Demildžiais. Priklausė Darkiemio parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono, 1947 m.–1993 m. Bagrationovo apylinkės kaimas.
Kalamanka
Kalamanka  – upė rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje, Palenkės Bialos apskrityje. Kairysis Vakarinio Bugo upės intakas. Upės ištakos yra Tučnos valsčiuje į šiaurę nuo Mazanuvkos kaimo. Upė teka per Ogrodnikų, Vulka Zablockos, Zablocių ir Kodenio kaimus.
Lojkai
Lojkai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grajevo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į pietus nuo Grajevo ir apie 66 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Tigriniai ešeriai
Tigriniai ešeriai arba tigražuvės (Terapontidae) – ešeržuvių (Perciformes) šeima.
Užusalių seniūnija
Užusalių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas pietvakarinėje Jonavos rajono savivaldybės dalyje, ribojasi su Kauno ir Kaišiadorių rajonais.
Seniūnijoje veikia pagrindinė mokykla ir joje įkurta darželio grupė, 2 VšĮ Jonavos PSPC medicinos punktai, 2 Jonavos viešosios bibliotekos filialai (jose įrengtos interneto prieigos), kultūros centras, paštas, 6 parduotuvės, 1 kavinė. Didžiausia seniūnijoje veikianti įmonė yra UAB „Plankmara“. Įregistruotos 4 bendruomenės.
Geografija
Seniūnijos teritorija užima 8103 ha, iš jų 48 proc. sudaro miškai, 36 proc. – žemės ūkio naudmenos, 16 proc. – vandenys ir kitos paskirties plotai. Seniūnijos teritorijoje yra 11 sodų bendrijų. Didžiausias kaimas ir seniūnijos centras – Užusaliai (785 gyventojų).
Lankytinos vietos: Užusalių Šv. Aleksandro Neviškio cerkvė, vienas iš didžiausių Lietuvos upių akmuo – Gaidelis.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įkurtos 7 seniūnaitijos:
Marzbanas
Marzbanas (, iš 'siena, riba' +  'sargybinis') – karinis vadas, vadovavęs pasienio provincijai Sasanidų imperijoje nuo III a. iki VII a. Atitiko markgrafą Europoje.
Marzbanu paskirtas žmogus gaudavo valdyti pasienio provinciją ir buvo atsakingas už prekybos maršrutų saugumą, kovą su įsiveržiančiomis klajoklių gentimis (pvz., beduinais, baltaisiais hunais, tiurkais ogūzais), užtikrinti pirmąją gynybos liniją prieš tokius sėslius priešus kaip romėnai ar kušanai.
Sasanidų šachinšachas marzbanus paprastai parinkdavo iš bozorganų – persų kilmingųjų šeimų. Marzbano pareigos paprastai būdavo paveldimos iš tėvo, kaip ir daugelio kitų imperijos administratorių pareigos, todėl jos išlikdavo giminėje ištisomis kartomis. Vyresnieji marzbanai galėdavo naudoti sidabrinius sostus, o valdantys strategiškai svarbiausias provincijas (pvz., Armėniją) galėdavo naudoti auksinius sostus.
Nėra žinoma, ar veikimo rajonuose buvusios pilys būdavo pavaldžios marzbanams. Pilims vadovaudavo argbadai.
Marzpanatai
Svarbiausi marzbanų administruojami marzpanatai Sasanidų Persijoje buvo šie:
Šilavotas (Marijampolė)
Šilavotas – kaimas pietinėje Marijampolės savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Liudvinavo.
Istorija
XIX a. pab. pateko į Liudvinavo dvaro valdą.
Pūkas (peilis)
right|thumb|250px|Tradicinis puukko su [[beržas|beržine rankena ir geležtės grioveliu]] thumb|right|250px|Šiuolaikinis puukko „Ahti Tikka“, gaminamas kompanijos Kivikangas thumb|250px|Pukų rankenų galai thumb|250px|Šiuolaikinis puukko su grioveliu ir jo makštis Puukko, pūkas (suom. puukko) – tradicinis vienašmenis suomiškas peilis tiesia geležte, nešiojamas makštyje prie diržo, naudojamas kaip įrankis, taip pat ir kaip ginklas. Priskiriamas universaliems nelenktiniams peiliams. Ašmenys išlenkti, paprastai daugiausia prie smaigalio, nugarėlė (bukasis kraštas) tiesi. Nugarėlė leidžia nykščiu ar kita ranka spausti geležtę ir padidinti pjovimo jėgą.
Pūkus naudoja kaip įrankius, dažniausia drožinėti medienai, doroti žuviai ar skerdienai. Medžioklinių pūkų smaigalys kartais kiek paslinktas priekin (ašmenų pusėn), kad būtų lengviau dirti kailį ir skrosti žvėris, o geležtė palyginti trumpa, maždaug tokio pat ilgio kaip ir rankena.
Anksčiau pūkus suomiškai vadino veitsi 'peilis', bet vėliau juos ėmė vadinti puukko ('peilis medine rankena'), kad būtų galima atskirti nuo kitokių peilių.
Rankena
Tradicinių pūkų rankena paprastai medinė (ąžuolas, uosis), kaulinė, raginė (šiaurės elnio ar briedžio rago), iš pušies žievės ar iš presuotos tošies (tošies sluoksniai statmeni peilio išilginei ašiai). Klasikinių pūkų rankenos neturi jokios gardos, tad pirštai gali nuslysti ant ašmenų, tačiau tai nėra svarbu, kadangi pūkas nėra duriamasis ginklas, o pjovimo įrankis (ne veltui pūkui virstant finka, kuri yra ir duriamasis ginklas, atsirado S formos skersinukas, duriant apsaugantis pirštus). Pūkų, skirtų žuviai ar žvėrims darinėti, rankenos ties geležte gali būti praplatėjusios, kad apsaugotų pirštus nuo slydimo, kai ranka sušlampa nuo žuvies ar žvėries kraujo. Šiuolaikinių gamyklinių pūkų rankenos dažniausiai plastikinės.
Rankena neretai baigiasi pastorėjimi, ar jos galiukas kiek palenktas, kad pūką būtų patogiau išimti iš makšties.
Geležtė
Tradicinio pūko geležtė dažniausiai būna trumpesnė už rankeną, jos ilgis būna lygus plaštakos pločiui (90-120 mm). Drožinėtojai, medžiotojai ir odžiai mėgsta trumpesnes geležtes, staliai, dailidės ir statybininkai – ilgesnes.
Saamių leuku, kuris naudojamas kaip įrankis, skirtas naudoti laukinėje gamtoje, turi iki 40 cm ilgio geležtę, o dar senesni pūko tipo peiliai turėjo iki 50 cm ilgio geležtes, bet tai jau buvo nebe šiaip peiliai, o skramasaksai. Tiek gamyklinės, tiek kalvių kaltos pūkų geležtės dažnai yra sluoksninės – plonas labai kieto plieno (paprastai tai tiglinis plienas, gautas iš limonito) sluoksnis iš abiejų pusių padengtas minkštesnio metalo sluoksniais. Tokios geležtės rečiau lūžta ir lengviau galandamos. Iki XIX a. Suomijoje beveik visa geležis buvo lydoma iš limonito (pvz., balų rūdos). Ji buvo labai gryna ir tinkama tigliniam plienui gaminti. Retkarčiais geležtės turi griovelius, kas jas palengvina ir sustandina.
Makštis
Tradiciškai makštys daromos iš odos arba iš tošies. Makšties viduje gali būti medinis įdėklas geležtei fiksuoti. Pūkas į makštį įkišamas giliai (lieka kyšoti pusė rankenos ar tik rankenos galiukas), makštyje jis laikosi dėl rankenos trinties su makštimi. Makštis tvirtinama prie diržo arba kabinama ant kaklo. Jei makštis kabinama po kaklu, tuomet ji neretai uždaroma dangteliu.
Šiuolaikiniuose suomiškuose statybininkų kombinezonuose ar kareivių kovinėje aprangoje specialiai numatytos vietos pūkų makštims pritvirtinti.
Naudojimas
Suomijoje pūkas yra neatskiriama buities dalis. Pūko gavimas neretai reiškia, kad berniukas ar mergaitė – jau suaugęs žmogus. Vyrų ir moterų pūkai nedaug kuo skiriasi. Moteriški neretai kiek trumpesni, turi puošnesnes makštis ir pritaikyti maistui doroti.
Suomijoje pūkas yra kasdieninis peilis, naudojamas medžioklėje, žūklėje, sode, sandėliuose jais atidarinėja dėžes…
1977 m. Suomijoje buvo uždrausta viešose vietose nešioti daiktus, kurie gali būti panaudoti kaip ginklas. Nuo tada pūkus retai bepamatysi viešai, tačiau jie ir toliau naudojami namų ūkyje, medžioklėje ir žūklėje. Statybininkai neretai eina pietauti su pūkais, kurie yra jų darbo įrankis. Kaimo vietovėse parduotuvėse galima pamatyti žmones medžiotojų apranga su pūkais.
Viešose vietose pūkus gali nešioti tik kariškiai. Pūkai yra vienintelis civilinis daiktas, kuri kareiviai gali nešioti su uniforma. Neretai šauktiniai ateina į kariuomenę su savo pūkais. Karininkai dažnai nešioja savo kurso pūkus.
Suomiško automato Rk-62 (rusiško AK-47 versija) peilis durtuvas yra pūko tipo.
Pūko giminystė su suomišku peiliu
Pūkų gamintojas IIsakis Jarvenpaa (Iisakki Järvenpää) nuo 1888 m. buvo peilių tiekėjas Rusijos imperatoriaus dvarui. Todėl dar iki Spalio revoliucijos pūkai buvo žinomi ir populiarūs Rusijoje (tuo metu Suomijos kunigaikštystė buvo Rusijos imperijos dalis).
Pūkus TSRS-Suomijos karo metu suomiai kareiviai naudojo kaip kovos peilius. Todėl 1940 m. Raudonosios Armijos ginkluotę papildė žvalgo peilis NR-40, kuris buvo sukurtas tobulinant (pritaikant koviniams tikslams) pūką. Šis peilis atstovauja rusiškajai specializuotai pūkų versijai, kuri vadinasi suomiškas peilis arba finka.
Abramcevas
Abramcevas  – gyvenvietė Rusijoje, Maskvos srityje, Sergejev Posado rajone, 4 km į pietus nuo Chotkovo. Yra rūmai (dabar muziejus) su parku, nedidelė cerkvė.
Kaimas žinomas nuo XVII a. Abramcevas garsėja XIX a. Abramcevo rūmais, kuriuose koncentravosi tuometis Rusijos menas. Rūmuose dirbo ir gyveno daug garsių Rusijos menininkų: Nikolajus Gogolis, Ivanas Turgenjevas, Fiodoras Tiutčevas, Ilja Repinas, Isaakas Levitanas ir kt. Sovietmečiu Abramceve įkurtos menininkų poilsiavietės.
Orientavimosi sportas slidėmis
Nuo 1975 m. vyksta pasaulio čempionatas. 2006 m. orientavimosi sporto slidėmis kandidatūra į 2014 m. žiemos olimpinės žaidynes buvo atmesta.
Lietuvoje
1998 m. Lietuvos atstovas Nerijus Šulčys pelnė sidabro medalį pasaulio orientavimosi sporto slidėmis čempionate.
Pliaušketės
Pliaušketės – viensėdis Utenos rajono savivaldybėje, į pietus nuo Saldutiškio. Čia yra Labanoro girios apsupta V. Čepulienės kaimo turizmo sodyba, senoviškas kluonas. Už 2 km į šiaurę telkšo Aisetas.
Kodenio Šv. Archangelo Mykolo cerkvė
'''Kodenio Šv. Archangelo Mykolo cerkvė'''  – cerkvė, esanti Kodenio kaime. Cerkvė priklauso Kodenio Šv. Archangelo Mykolo parapijai. Cerkvė pastatyta 2000–2007 metais.
Spagečiai vidurnaktį
Spagečiai vidurnaktį – 1981 m. Italijoje sukurta komedija.
Turinys
Advokatas Savino, skatinamas žmonos Celestės, beviltiškai bando laikytis dietos, tačiau ši neduoda jokių rezultatų. Jis taip pat turi meilužę Elvyrą, teisėjo Ulderiko žmoną, kurio teisme jis nuolat patiria nesėkmes. Tuo pačiu Celestė taip pat turi meilužį Andrėją, jų užmiesčio namą įrenginėjantį architektą. Apie tai sužinojęs Savino kreipiasi į mafijos bosą doną Vito, norėdamas, kad šio žmonės padėtų jais atsikratyti.
Tuo metu Celestė užmiesčio name organizuoja vyro gimtadienį, kuriame pasirodo daug svečių, taip pat ir teisėjas Ulderikas su žmona, besitikintis čia rasti savo žmonos meilužį. Viloje taip pat pasirodo Celestę turintis nužudyti žudikas, tačiau Savino netyčia pats jį nušauna. Greta visų advokato problemų prisideda dar viena: kaip nepastebimai atsikratyti kūno...
Pelžiedė
Pelžiedė (Ruscus) – smidrinių (Asparagaceae) šeimos augalų gentis, kurioje yra 6 rūšys.
Lietuvoje labai retai kambariuose auginama dygioji pelžiedė (Ruscus aculeatus). Augalas žydi vasario – kovo mėn.
Šiaulių spaustuvės
Šiaulių spaustuvės – spaustuvės, veikusios Šiauliuose.
Istorija
Pirmąją spaustuvę Šiauliuose 1875 m. įkūrė kaunietis F. Leivandas. Šiauliai buvo antrasis miestas Kauno gubernijoje, turėjęs spaustuvę. Leivando spaustuvė veikė iki 1882 m., spausdino kvitus, blankus, etiketes. 1882 m. B. Šapira įkūrė antrąją spaustuvę, kuri turėjo litografavimo stakles. B. Šapiros ir jo sūnaus spaustuvė veikė iki 1911 m. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą mieste dar veikė:
1920–1923 m. Šiauliuose įsikūrė dar keturios spaustuvės:
Jurgis Martynas Liubomirskis
Kunigaikštis Jurgis Martynas Liubomirskis (, 1738 m. spalio 23 d. – 1811 m. birželio 27 d.) – stambus Lenkijos magnatas iš Liubomirskių giminės. Avantiuristas, Baro konfederatas, Karūnos armijos generolas (1773).
Karūnos didžiojo ginklininko, kunigaikščio ir Karūnos armijos generolo Antonio Benedikto Liubomirskio (m. 1761) ir Anos Sofijos Ožarovskos sūnus. Jo sesuo Magdelena Agnesa Liubomirska (1739–80) buvo paskutinio Lenkijos karaliaus Stanislovo Augusto Poniatovskio favoritė.
Biografija
1761 metais, po savo tėvo Antonijaus Benedikto mirties, paveldėjo jo stambias valdas Polonėje, Palenkės Mendzižece, Liubare ir kt. Nuo 1758 metų tarnavo Prūsijos armijoje, po to – Rusijos. Vadovaudamas savo gaujai užsiėmė plėšimais. Buvo nuteistas myriop, bet vėliau ištremtas.
Baro konfederacijos pradžioje (1768–1772) Jurgis Martynas Liubomirskis prisijungė prie konfederatų ir dalyvavo mūšiuose su rusų kariais. Jurgis Martynas Liubomirskis, paskirtas Krokuvos ir Sandomiro regimentarijumi, užėmė Krokuvos vaivadiją. 1769 metų balandį, po nesėkmingos Krokuvos gynybos, atidavė vadovavimą Kazimierui Pulavskiui. Vėliau buvo suimtas ir nuteistas penkiolikai metų kalėjimo. Kunigaikštis Liubomirskis buvo išsiųstas į Vengriją, kur jis turėjo būti įkalintas. Po vedybų su kalėjimo komendanto dukterimi buvo atleistas nuo įkalinimo ir grįžo į tėvynę. 1773 metais gavo Karūnos armijos generolo laipsnį, 1775 metais tapo 11-to grenadierių pėstininkų pulko vadu. thumb|left|Janovo pilis, kuri Jurgio Martyno Liubomirskio buvo pralošta kortomis 1774 metais, po savo bevaikio dėdės, Karūnos didžiojo vėliavininko Pranciškaus Ferdinando Liubomirskio mirties, Jurgis Martynas Liubomirskis tapo jo paveldėtoju. Jam atitekęs turtas – Janovo pilis, kuri buvo pralošta kortomis.
Vėliau kunigaikštis Jurgis Martynas Liubomirskis tarnavo Rusijos pasiuntiniui Oto Magnusui fon Štakelbergui ir įėjo į Pastovios Tarybos sudėtį. 1773 metais dalyvavo padalijimo seime, kur buvo priimtas sprendimas dėl pirmo ATR padalijimo tarp Prūsijos, Austrijos ir Rusijos. Dėl savo bankroto Jurgis Martynas Liubomirskis buvo priverstas dalį valdų perleisti seseriai Magdelenai Agnesei Sapiegai.
Būdamas savo šeimos nušalintas nuo politinio gyvenimo, jis organizavo daugybę koncertų, puotų ir susitikimų. Buvo didelis teatro ir muzikos mylėtojas, apmokėjo Lenkišką „Tartiufo“ versiją. Atidarė baleto aktorių mokyklą 1000 žmonių.
Šeima
Jurgis Martynas Liubomirskis buvo vedęs tris kartus. Jo pirmoji žmona nuo 17775 metų buvo grafaitė Mariana fon Chadik, su kuria jis išsiskyrė 1784 metais. Antrą kartą vedė Honoratą Stemkovską. Trečią kartą vedė Teklę Labencką. Nepaliko po savimi palikuonių.
Vytautas Dudėnas
Vytautas Dudėnas (g. 1937 m. birželio 8 d. Dievonyse, Kelmės valsčius) – finansininkas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1944 m. su tėvais pasitraukė į Vokietiją. 1945–1949 m. gyveno pabėgėlių stovykloje Kemptene, Bavarijoje, lankė lietuvių mokyklą. 1949 m. su tėvais emigravo į Čikagą (JAV). 1955 m. baigė Tildeno vidurinę mokyklą. 1959 m. įgijo Čikagos universiteto humanitarinių mokslų bakalauro, 1961 m. to paties universiteto finansų specialybės magistro laipsnį.
Priklausė studentų Ateitininkų sąjungai. 1956 m. išrinktas į JAV Lietuvių studentų sąjungos valdybą. 1962–1964 m. vienas iš žurnalo „Lituanus“ leidėjų. Sukaupė didelę patirtį investicijų bankininkystėje bei ryšių su visuomene srityje. 1971 m. vienas iš AMBAC (American Municipal Bond Assurance Corporation) finansinių garantų korporacijos steigėjų, vykdomasis viceprezidentas, 1971–1987 m. direktorių tarybos narys.
1991 m. su žmona Egle grįžo į Lietuvą dirbti kaip savanoriai. Buvo finansų ministro patarėjas, padėjo įkurti Lietuvos investicijų banką, iki 1993 m. jo prezidentas. 1992–1993 m. ir 1996–2000 m. Centrinės privatizavimo komisijos narys. 1993 m. vienas iš Nacionalinės vertybinių popierių biržos steigėjų ir pirmasis biržos tarybos pirmininkas. 1996 m. lapkričio 25 d. – 2000 m. Lietuvos Respublikos Seimo narys, 1998–1999 m. Užsienio reikalų komiteto pirmininkas, Seimo delegacijos Šiaurės Atlanto Asamblėjoje pirmininkas. 1999–2000 m. finansų ministras. Nuo 2001 m. tarptautinės antikorupcinės organizacijos Transparency International Lietuvos skyriaus narys.
1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys.
Moka anglų kalbą.
Lengvoji atletika 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse/200 m vyrai
Vyrų 200 m bėgimo rungtis 2012 olimpinėse žaidynėse vyko Olimpiniame stadione rugpjūčio 7–9 dienomis.
Vyrų 200 m rungtį sudarė bėgimų raundas, pusfinaliai ir finalas. Trys greičiausi atletai iš kiekvieno bėgimo bėgimų raunde pateko į pusfinalius. Į pusfinalius pateko dar trys greičiausiai atbėgę dalyviai iš visų bėgimų. Į finalą pateko po du greičiausius bėgikus iš kiekvieno iš trijų bėgimų ir dar du greičiausi prieš tai nepatekę sportininkai – iš viso aštuoni atletai.
Rekordai
Pasaulio ir olimpiniai rekordai prieš rungtynes:
Bėgimų raundas
Į pusfinalius patenka: trys greičiausi bėgikai iš kiekvieno bėgimo + trys su greičiausiais laikais.
1 bėgimas
thumb|Usainas Boltas po savo bėgimo
4 bėgimas
thumb|Yohan Blake pradeda savo bėgimą
2 bėgimas
thumb|Antro bėgimo pusfinalyje pradžia
Nuorodos
Londono olimpiados vyrų 200 metrų bėgimo rungties puslapis
Vakasos žemė
Vakasa  – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje dabar yra pietinė Fukujaus prefektūros dalis. Ši žemė taip pat žinoma kaip Reinan (嶺南). Senoji žemės sostinė buvo dabartiniame Obamos mieste.
Geografija
Nedidelė Vakasos žemė yra prisiglaudusi prie Japonijos jūros ir užima pietinę Vakasos įlankos pakrantę, pasižyminčią daug smulkių įlankėlių. Tinkama gyventi žemė čia įsiterpusi labai nedideliame plote tarp jūros ir kalnų. Ribojosi su Ečidzeno (rytuose), Omio, Tambos ir Jamaširo (pietuose) bei Tango (vakaruose) žemėmis.
Istorija
Seniausiais laikais Vakasoje minimas Vakasos valdytojas, o nuo IV a. II pusės teritorija jau buvo valdoma Jamato valstybės. Iki ricurio laikotarpio (VII-VIII a.) Vakasoje buvo pastatyta daug budistų šventyklų ir šintoistų maldyklų. Čia buvo labai gerai išvystyta žvejyba.
Pagrindinis žemės centras buvo Obamos miestas, o pagrindinė maldykla buvo tame pačiame mieste buvusi Vakasahiko maldykla. Žemė nuo IX a. susidėjo iš trijų apskričių: Mikatos, Oniū ir Oi.
Nuo ricurio iki Edo laikotarpio daugybė Vakasoje sužvejotų žuvies buvo eksportuojamos į Naros ir Kioto miestus, ir žemė buvo traktuojama kaip sostinę aptarnaujantis žvejybos regionas. Šita žemė dalį mokesčių mokėjo druska, todėl druskos gamyba čia klestėjo.
Nuo XVII a. vidurio domeną valdė Sakai giminė. Edo laikotarpiu Curuga tapo laivų „Kitamaebune“, kurie buvo labai svarbūs Japonijos tarpmiestinei prekybai ir Hokkaido kolonizacijai, baze.
1871 m. žemė ir Obamos domenas panaikinta administracinių reformų metu. Iš pradžių jos vietoje suformuota Obamos prefektūra, bet jau po kelių mėnesių ją pakeitė Curugos prefektūra. 1876 m. Vakasos žemė prijungta prie Šigos prefektūros, o 1881 m. galutinai atiteko Fukujaus prefektūrai, kuriai priklauso ir dabar.
Minus One
„Minus One“ (dar žinoma kaip Marianne’s Wish) – Kipro roko muzikos grupė, susikūrusi 2009 metais.
2015 m. lapkričio mėn. transliuotojo CyBC išrinkta Kipro atstovais 2016 m. „Eurovizijoje“ Švedijoje.
Euromaidanas
2013 m. proeuropietiški protestai Ukrainoje, dar vadinami Euromaidanu – nuo 2013 m. lapkričio 21 d. Ukrainoje vykstantys protestai prieš šalies Europos Sąjungos asociacijos sutarties pasirašymo nutraukimą, korupciją ir nedarbo problemas ir už Ukrainos eurointegraciją. Tai didžiausio masto protesto akcijos Ukrainoje nuo pat 2004 m. vykusios Oranžinės revoliucijos.
Eiga
2012 m. kovo 30 d. Ukraina ir ES parafavo asociacijos sutartį, tačiau ES lyderiai nurodė ratifikuosiantys susitarimą tada, kai Ukraina imsis demokratinių reformų, susijusių su teisine sistema, įskaitant buvusios premjerės Julijos Tymošenko ir Jurijaus Lucenkos įkalinimą. Prezidentas Viktoras Janukovyčius spaudė parlamentą priimti įstatymus, kurie atitiktų būtinus ES kriterijus. 2013 m. rugsėjo 25 d. Aukščiausios Rados (parlamento) pirmininkas Volodymyras Rybakas pareiškė esąs įsitikinęs, jog reikiami įstatymai bus priimti, nes Radoje šiuo klausimu sutaria visi, išskyrus Ukrainos komunistų partiją. 2013 m. lapkričio 21 d. Ukrainos vyriausybė dekretu sustabdė šalies pasiruošimą ratifikuoti sutartį, motyvuodama esamos pramoninės produkcijos nukritimu ir santykių su NVS šalimis pablogėjimu, neatmesdama galimybės sutartį ratifikuoti vėliau ateityje.
Tokiu sprendimu pasipiktinę žmonės išėjo į Kijevo, Charkivo, Donecko, Dnipro, Luhansko, Lvovo, Užhorodo ir kt. miestų gatves. Lapkričio 24 d. Lvovo Laisvės prospekte susirinko 25–30 tūkst. protestuotojų, Kijevo centrinėje Nepriklausomybės aikštėje – 100 000–200 000 žmonių. Ukrainos palaikymo akcijos, dažniausiai didžiąja dalimi organizuojamos vietinių ukrainiečių, vyko įvairiuose Europos, JAV ir Kanados miestuose. Akcija Ukrainos eurointegracijai palaikyti surengta ir Vilniuje.
Purvynė (Šiauliai)
Purvynė – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 11 km į šiaurės vakarus nuo Šiaulių, prie plento.
Istorija
1950–1991 m. kaimas priklausė kolūkiui „Tarybų Lietuva“.
Alina Gailiūnienė
Alina Gailiūnienė-Vyšniauskaitė (g. 1933 m. balandžio 1 d. Kaune) – Lietuvos pediatrė endokrinologė, sporto medikė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.
Biografija
1958 m. baigė Minsko valstybinį medicinos institutą. 1990 m. medicinos mokslų daktarė.
1965-1968 m. dirbo Baltarusijos mokslų akademijos Branduolinių tyrimų instituto Endokrinologijos skyriuje. 1968-1992 m. ir nuo 1996 m. Lietuvos kūno kultūros instituto (nuo 1999 m. Lietuvos kūno kultūros akademija), 1991-1992 m. ir 1996-2001 m. Fiziologijos ir biochemijos katedros vedėja. Nuo 1992 m. profesorė.
1976-1980 m. TSRS moterų rankinio rinktinės gydytoja, 1980-1989 m. – Lietuvos sunkiosios atletikos, irklavimo, baidarių ir kanojų irklavimo, sportinių žaidimų rinktinėse.
Mokslinė veikla
Mokslinio darbo sritis: amžiaus tarpsnių fiziologija, medžiagų apykaita, stresas ir adaptacija, nuovargio ir persitreniravimo sindromai.
Jadvyga Dunauskaitė
Jadvyga Dunauskaitė (g. 1954 m. birželio 5 d. Kanteikiuose, Akmenės raj.) – inžinierė, Lietuvos ir Akmenės rajono politinė bei visuomenės veikėja.
Biografija
1971 m. Akmenės cemento gamyklos dulkių surinkimo cecho darbininkė. 1974–1976 m. Šiaulių televizorių gamyklos vyriausiojo energetiko skyriaus inžinierė, 1976–1992 m. Akmenės statybinių medžiagų kombinato inžinierė. 1992–1993 m. Centrinės privatizavimo komisijos Akmenės rajono konsultantė. 1995–1996 m. Akmenės rajono savivaldybės Ventos seniūnijos seniūnė. 1996–2000 m. Lietuvos Respublikos Seimo narė. Valstybinės darbo inspekcijos Šiaulių skyriaus vyresnioji darbo inspektorė.
1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narė, 1993–1996 m. ir nuo 2000 m. Akmenės rajono Tėvynės sąjungos skyriaus pirmininkė.
1995–1997 m., 2000–2003 m., 2003-2007 m., 2007 m. 2007 m. bei 2010–2011 m. ir nuo 2011 m. Akmenės rajono savivaldybės tarybos narė.
Sablauskių kaimo bendruomenės „Žiburys“ pirmininkė. .
Nerijus Barasa
Nerijus Barasa (g. 1978 m. birželio 1 d.) – buvęs Lietuvos rinktinės gynėjas. Žaisdavo dešinėje pusėje, tačiau gali žaisti ir centro gynėju arba atraminiu saugu. Ypač išsiskyrė savo kovingumu aikštelėje.
Biografija
Pirmasis profesionalus klubas, kuriam atstovavo Nerijus Barasa buvo Mažeikų Romar. Debiutiniame savo sezone 1994 m. laimėjo Lietuvos pirmenybes. 1995 m. žaidė už FK Klaipėda, o sekančiame sezone atstovavo Latvijos komandai Baltika Liepaja.
1997 m. grįžęs į Lietuvą padėjo „Karedai“ laimėti 1998 m. Lietuvos pirmenybes ir 1999 m. Lietuvos futbolo taurės finalą. 2000 m. pasirašė sutartį su FBK Kaunu, kuris tuo metu vadinosi Kauno Žalgiris ir eilinį kartą iškovojo Lietuvos pirmenybių aukso medalį.
2001 m. balandį perėjo į Samaros FC Krylya Sovetov klubą. Tuo pačiu metu debiutavo Lietuvos nacionalinėje komandoje. 2003 m. sezoną atstovavo Lada Togliatti, o 2004 ir 2005 m. sezonus Vladikaukazo FC Alania. Antrojoje 2005 m. sezono pusėje buvo išnomuotas Samaros FC Krylya Sovetov.
2006 m. sausį pasirašė sutartį su FBK Kaunas klubu ir tą pačią diena buvo išnuomuotas Hearts klubui, žaidžiančiam Škotijos Premier lygoje.
2007 m. sausį atstovaudamas Hearts patyrė sunkią traumą, dėl kurios negalėjo baigti sezono. 2007 m. vasarą paliko Hearts ir nutraukęs sutartį su FBK Kaunas klubu baigė futbolininko karjerą.
Už Lietuvos rinktinę yra sužaidęs 24 rungtynes.
Bahreino vyrų rankinio rinktinė
Pasaulio čempionatas
2015 m. Bahreinas pateko į pasaulio čempionatą, bet iš jo pasitraukė reikšdamas protestą turnyro šeimininkui Katarui.
Argbadas
Argbadas (iš 'pilis, tvirtovė' +  'sargybinis') – karinis vadas, vadovaujantis piliai ar tvirtovei Sasanidų imperijoje (nuo III a iki VII a.).
Argbado pareigoms skirdavo šachinšachas (Sasanidų imperatorius). Argbadai buvo atsakingi už veiksmų zonos (paprastai tvirtovės, miesto, prekybinio posto) saugumą – gindavo nuo įsiveržiančių klajoklių (beduinų, baltųjų hunų, ogūzų) antpuolių ir sėsliųjų priešų (romėnų, kušanų) atakų.
Argbadus parinkdavo iš bozorganų – persų kilmingųjų, kurie užimdavo pareigas imperijos administracijoje. Argbadų pareigos iš kartos į kartą būdavo perduodamos iš tėvo sūnui, kas buvo būdinga Sasanidų imperijai.
Persų argbadai atitiko viduramžių Europos kaštelionus bei šatelenus.
Povilai
Povilai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 2 km piečiau Kintų, tarp Kuršių marių ir Minijos upės. Yra prieplauka, žuvininkystės tvenkiniai. Ties kaimu kertasi keliai, ,.
Turgalaukis
Turgalaukis – kaimas pietinėje Marijampolės savivaldybės dalyje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Liudvinavo, prie kelio. Yra Turgalaukio geležinkelio stotelė.
Fiedleris
F. E. Fidleris išskyrė 3 „lyderiavimo situacijas“, padedančius nustatyti, kuris lyderystės stilius bus efektyvus:
F. E. Fidleris pastebėjo, kad neigiamai savo MPB vertinantys vadovai, kurie orientuojasi į užduotį ir yra autoritariniai, efektyviausi būna ekstremaliose situacijose, kai vadovas turi arba labai didelę galią ir įtaką, arba labai mažą. Teigiamai savo MPB vertinantys vadovai, kurie orientuojasi į darbuotojus, efektingi, kai vadovo galia ir įtaka vidutinė.
Banija
Banija (Banjos banjos) – ešeržuvių (Perciformes) būrio, monotipinės banijų (Banjosidae) šeimos žuvis.
Paplitusi Ramiajame vandenyne ties Japonija, Kinija ir Korėja.
Žeimių seniūnija
Žeimių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Jonavos rajono savivaldybės šiaurės vakaruose. Seniūnijos pastate veikia ir K. Bogdano memorialinis muziejus.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įkurtos 5 seniūnaitijos:
Gražgiriai
Gražgiriai arba Borokas (, nuo 1938 m. birželio 2 d. Dingelau, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Gavrilovo kaimo gyvenvietės kaimas prie Vikos upės.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities kaimas, priklausė Vilemsberkio parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Bagrationovo apylinkės kaimas.
Jungtinės Karalystės Parlamentas
Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės Parlamentas – aukščiausiasis Jungtinės Karalystės įstatymų leidimo organas (parlamentas). Jungtinės Karalystės Parlamentas susideda iš žemesniųjų Bendruomenių Rūmų ir aukštesniųjų Lordų Rūmų. Trečiąja Parlamento dalimi yra laikomas karalius arba karalienė.
Parlamentas išsivystė iš ankstyvųjų viduramžių tarybų, turėjusių teisę teikti patarimus Anglijos karaliui. 1215 m. karalius Jonas Bežemis buvo priverstas išleisti Didžiąją laisvių chartiją, pagal kurią negalėjo rinkti mokesčių be šios tarybos pritarimo. 1265 m. Simonas de Monfortas (be karaliaus sutikimo) sušaukė pirmąjį išrinktą Parlamentą. 1295 m. lapkričio 13 d. panašų Parlamentą sušaukė karalius Eduardas I. Valdant Eduardui II išsiskyrė Bendruomenių ir Lordų rūmai.
Iki XIX a. Lordų Rūmai buvo tiek teoriškai, tiek praktiškai viršesni už Bendruomenių Rūmus. Tačiau 1911 m. buvo priimtas Parlamento Aktas, 1911, pagal kurį Lordų Rūmai neteko teisės atmesti Bendruomenių Rūmų priimto įstatymo, o tik sustabdyti jo įsigaliojimą trims sesijoms.
Šiaulių žinios
Šiaulių žinios – savaitraštis visiems, laikraštis, ėjęs nuo 1934 m. sausio 21 d. iki 1935 m. sausio 13 d. Šiauliuose.
Istorija
Leido M. Diktanas, „Šiaulių žinioms“ leisti kolegija, nuo Nr. 35 – Vladas Šaulys. Redakcija buvo įsikūrusi Varpo g. 6, nuo 1934 m. vasario 11 d. Nr. 4 – Dvaro g. 43, vėliau – Vilniaus g. 235. Spausdino „Spaudos spaustuvė“ (Varpo g. 6) ir „Lietpres“ (Varpo g. 18) Šiauliuose. Išėjo 50 numerių. Paskutinis numeris išėjo su porašte nepriklausomos, pažangios minties visuomeninis laikraštis ir informacija, kad „Šiaulių žinių“ redaktorius išteisintas byloje dėl laikraštyje išspausdintos žinutės „Ėmė ar ne?“ (kyšius). 1935 m. birželio 13 d. išėjo „Šiaulių aidas“.
Bendradarbiavo P. Mikšys, J. Ruzgys, Ignas Urbaitis, B. Vėtra, Aleksandras Vitkauskas.
Mercury (automobilis)
Mercury yra automobilių gamintojas, kurį 1939 metais įkūrė Ford Motor Company. Mercury yra panaši į General Motors koncerno Buick ir Oldsmobile, bei Chrysler LLC koncerno Chrysler markes. Mercury pavadinimas yra kilęs nuo dievo pasiuntinio romėnų mitologijoje.
2010 metais Ford Motor Comapany paskelbė, kad sustabdys Mercury automobilių gamybą. Paskutinis Mercury automobilis,(Mercury Grand Marquis) buvo pagamintas 2011 metų sausio 4 diena.
Ečidzeno žemė
Ečidzenas  – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje šiomis dienomis yra šiaurinė Fukujaus prefektūros dalis.
VII a. pabaigoje provincija suformuota padalinus Koši žemę į tris dalis. Ečidzenas garsėjo washi, japonų tradicine popieriaus rūšimi. Tekstai, parašyti 774 m., mini šio popieriaus gamybą Ečidzene. Ši žemė taip pat garsėjo keramika. Čia yra viena iš šešių senųjų Japonijoje išlikusių degimo krosnių.
Manoma, kad senoji žemės sostinė buvo kur nors netoli Takefu miesto.
Akmeniai (Kupiškis)
Akmeniai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Palėvenės, 8 km į pietvakarius nuo Kupiškio, abipus Liepojos-Romnų geležinkelio atšakos iš Radviliškio į Daugpilį. Per kaimą teka Akmenos upelis, iš šiaurės prieina Margių, iš šiaurės ritų – Medinų miškai.
Ečidzeno žemė
Feodalinio susiskaldymo laikais Ečidzene susiformavo nemažai feodalinių domenų, tarp kurių svarbesni buvo Macudairų giminės valdomas Fukujaus domenas, taip pat Ono domenas, Sabaės domenas, Kacujamos domenas, Maruokos domenas ir kt. Curugą valdė Obamos domenas.
Akmeniai (Kupiškis)
Etimologija
Pavadinimas kilęs iš per kaimą tekančio Akmenos upelio (vandenvardinis vietovardis).
Istorija
Pirmą kartą kaimas paminėtas 1603 m. ir priklausė poniai Raiskai iš Noriūnų dvaro. 1605 m. Andrius Narusevičius kaimą įkeitė Jonui Stanišauskui, tačiau 1610 m., su Jurgiu Suliatickiu atgavę skolą, gražino jį A. Narusevičiaus našlei Kotrynai ir priklausė Kupiškio dvaro Marnakos vaivadijai. 1681 m. Akmeniai jau minimi Palėvenės bažnyčios metrikų knygose. 1775 m. priklausė Tiškevičienei.
Ečidzeno žemė
1871-81 m. reformų metu Ečidzeno žemėje padarytos administracinės reformos. Joms pasibaigus, Ečidzenas sujungtas su Vakasa, suformuojant Fukujaus prefektūrą.
Akmeniai (Kupiškis)
Istorija
1795 ir 1811 m. minima, jog perpus padalintas kaimas priklausė Oginskiams: viena pusė priklausė Noriūnų dvarui, antra – Noriūnėlių palivarkui (vėliau viena dalis buvo Venclovaičių nuosavybė). 1861–1919 m. priklausė Ukmergės apskrities Subačiaus valsčiaus Levaniškio seniūnijai. 1873 m. per Akmenių žemes nutiestas geležinkelis Daugpilis–Radviliškis. 1919–1940 m. priklausė Panevėžio apskrities Kupiškio valsčiui.
1915–1918 m. Dūdų sodyboje vykdavo Aukštaičių pažangiojo jaunimo organizacijos vakarai, vaidinimai. 1919 m. gegužės 26–28 d. prie kaimo vyko Panevėžio atskirojo bataliono kovos su Kupiškį ginančiais bolševikais.
Sovietmečiu priklausė „Laisvės“ kolūkiui.
BLOGas.lt
BLOGas.lt – interneto svetainė, kurios pagalba galima nemokamai susikurti lietuvišką interneto dienoraštį (blog). Naudotojas savo dienoraščiui gali parinkti vieną iš 29 paruoštų temų arba susikurti pats. Teksto kiekis neribojimas – galima rašyti kiek norima, bet paveikslėlių galima įkelti tik 2 MB. Blogo savininkas gali nustatyti, kad naujausi įrašai būtų siunčiami RSS formatu.
BLOGas.lt internete pasirodė 2005 metų kovo 10 dieną. Šiuo metu BLOGas.lt sistemoje jau yra sukurta virš 20 000 dienoraščių, kuriuose yra daugiau nei 100 000 įrašų.
Karibai
Karibai – Pietų Amerikos tautų grupė, gyvenanti Venesueloje, Kolumbijoje, Brazilijoje, Peru, Gajanoje, Suriname; daugiausiai tarp Orinoko, Negro, Amazonės upių ir Atlanto vandenyno.
XX a. pabaigoje iš viso gyveno apie 100 000–150 000 karibų, apie 200 000 kalba karibų kalbomis.
Išskiriamos neišnykusios tautos:
Tradiciniai verslai – lydiminė žemdirbystė (manijokų auginimas), žvejyba su nuodais. Paplitęs dailusis pynimas, dirbinių iš stiklo karoliukų, skobtinių burinių valčių gamyba, medžio raižyba. Būdinga matrilinijinė giminystė, matrilokalinės gyvenvietės. Paplitę tradiciniai tikėjimai, šamanizmas. Tarp kai kurių genčių buvo paplitęs kanibalizmas (žodis „kanibalas“ kilo iš karibų žodžio karibna, reiškiančio asmenį).
Spėjama, kad karibų plitimas prasidėjo Gajanoje 3 tūkstantmetyje pr. m. e. XIV–XVII a. karibai ėmė keltis į Mažuosius Antilus, kur asimiliavo vietinius gyventojus aravakus, bet perėmė jų kalbą.
Mercury Grand Marquis
Mercury Grand Marquis – didelis sedanas, kurį nuo 1983 m. gamina „Mercury“. Iki 1985 m. automobiliai buvo gaminami Misūrije, JAV, šiuo metu jie gaminami Kanadoje. 250px|thumb|left|1988 m. Mercury Grand Marquis
Lietuvos kaimo peizažas
Aprašymas
Paveikslas nutapytas aliejumi ant drobės. Matmenys 65 x 65 cm. Paveikslas saugomas Lietuvos dailės muziejaus kolekcijoje, Vilniuje.
Nagrinėjimas
Pranas Domšaitis yra vienas žymiausių Lietuvos dailininkų ir Lietuvos tapytojų ekspresionistų. Jis studijavo Karaliaučiaus karališkojoje meno akademijoje. Po Pirmojo pasaulinio karo jis buvo gerai žinomas Vokietijoje, o po Antrojo – Pietų Afrikoje. Pranas Domšaitis dalyvavo keliose parodose ir palaikė ryšius su daugeliu žymių dailininkų iš Vakarų Europos regiono. Nepaisant XX a. pradžios meno tendencijų įtakos jis išlaikė nacionalinį identitetą.
Paveiksle „Lietuvos kaimo peizažas“ vyrauja dramatiška nuotaika, kylanti dėl karo ir baisaus benamių pabėgėlių likimo. Šalta mėnesiena pabrėžia grėsmingus debesis. Paslaptingumas perteikiamas turtinga spalvų palete ir bendromis formomis.
Blekvoteris
Blekvoteris – upė, tekanti Kerio, Korko ir Voterfordo grafystėmis Airijos saloje, Airijos Respublikoje.
Netoli yra Fermojaus (5000 gyventojų) miestelis.
Upė visoje Europoje garsėja lašišų žvejyba. Nors pastaruoju metu lašišų populiacija Blekvoteryje ženkliai sumažėjo.
Vietovių kasinėjimai parodė (atrasta – Mezolito titnagai), kad čia gyvenama jau ~10000 metų.
Kulundos stepė
thumb|200px|Miškų juosta Kulundos stepėje tarp Blagoveščenkos ir Rodino
Kulundos stepė, Kulundos lyguma (Кулундинская равнина) – lygumų sritis Vakarų Sibire, Rusijos Altajaus krašte bei Kazachstano Pavlodaro srityje. Driekiasi Obės ir Irtyšiaus tarpupyje, šiaurėje ribojasi su Barabos stepe, pietryčiuose – su Altajaus priekalnėmis. Paviršius banguotas (aukštis iki 250 m) su charakteringomis griovomis ir dubumomis, kurios užimtos upėmis (Kulunda, Burla) ir ežerais (Kulundos, Kučiuko, Didysis Jarovojės, Mažasis Jarovojės, Petuchovo, Tantaros ir daug kitų). Ežerai nenuotakūs, druskingi, juose kaupiasi sodos, glauberio, valgomoji druskos.
Kulundos stepė – svarbus Altajaus krašto žemdirbystės regionas. Išdirbtose stepėse auginami javai, techninės kultūros.
Jonelaičiai
Jonelaičiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Šiaulių jūros (Bubių tvenkinio) vakariniame krante, prie kelio Sauginiai–Gilvyčiai. Kultūros paminklai: Jonelaičių senkapiai (sunaikintas), akmuo, vadinamas Velnio kupra (arba Velnio kurpe; archeologijos paminklas). Apylinkėse buvusios kelios senovinės V–XV a. gyvenvietės. Jonelaičių vardu buvo vadinamas ežeras, kuris, užtvenkus Dubysą tapo Šiaulių jūros dalimi. Dalis senosios gyvenvietės taip pat atsidūrė po vandeniu.
Ilgapelekinės (ešeržuvės)
Ilgapelekinės (Plesiopsidae) – ešeržuvių (Perciformes) šeima.
Indriūnai
Indriūnai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Panemunio.
Datongas
Datongas (kin. 大同, pinyin Dàtóng) – miestas šiaurės Kinijoje, Šansi provincijoje. 1,05 mln. gyventojų (2005). Mieste išvystyta mašinų, cemento, maisto pramonė, apylinkėse – akmens anglies gavybos baseinas.
Ratovo Piotrovas
Ratovo Piotrovas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šniadovo valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Per kaimą eina vaivadijos kelias Nr. 25px|DW677.
Daikatana
Daikatana – 2000 m. pirmojo asmens šaudyklės žanro kompiuterinis žaidimas, sukurtas „Ion Storm Inc.“ ir platintas „Eidos Interactive“. Nors jo pagrindinis kūrėjas buvo šiame žanre gerai žinomas Džonas Romero, Daikatana patyrė vieną didžiausių nesėkmių kompiuterinių žaidimų istorijoje.
Apžvalga
Veiksmas vyksta 2455 metais, kai žmonija kenčia nuo siaubingos epidemijos. Žaidėjo tikslas yra surasti ir įveikti piktąjį genijų, kuris naudodamasis stebuklinga daikatana – japonišku kardu – gali keliauti per laiką. Nuvykęs į praeitį, jis užkirto kelią vaistų nuo šios ligos išradimui, tad dabar gali valdyti pasaulį. Kad įvykdytų šią misiją, žaidėjo veikėjas pats keliauja per laiką, apsilanko viduramžių Skandinavijoje, netolimos ateities Los Andžele, senovės Graikijoje ir ateities Japonijoje.
thumb|200px|left|Žaidimo vaizdas Ypač neigiamo atsako susilaukė agresyvi reklama su tekstu „Džonas Romero ruošiasi paversti tave savo kale“. Taip pat, žaidėjų nepasitenkinimą sukėlė dirbtinai apribotas leidžiamų išsisaugojimų skaičius kiekviename žaidimo lygyje bei du pašaliniai kompiuterio valdomi veikėjai (NPC), sekiojantys paskui žaidėją ir apsunkinantys žaidimą: jei nors vienas miršta, žaidimas laikomas pralaimėtu. Jų dirbtinis intelektas buvo ypač prasto lygio, todėl šie padėjėjai ypač apsunkindavo žaidimą.
Daikatanos išleidimas buvo daug kartų atidėtas, visų pirma – dėl pradžioje užsibrėžtų nerealių terminų, vėliau – supratus, kad jo grafikos variklis gerokai atsilieka nuo tuo metu leidžiamų kitų žaidimų. Tačiau nors grafikos variklis buvo pakeistas į Quake 2, žaidimo išleidimas dar atsidėjo, ir kai jis pasirodė prekyboje, turėjo konkuruoti su Quake 3 bei Unreal Tournament, kurių grafika buvo dar labiau pažengusi.
Builynai
Builynai arba Dubrava (, nuo 1938 m. birželio 2 d. Schulzenwalde, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Gavrilovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Baltoji obelis
„Baltoji obelis“ – lietuvių tapytojo Antano Samuolio paveikslas, sukurtas 1932 m.
Aprašymas
Paveikslas nutapytas aliejumi ant drobės. Matmenys 89 x 71 cm.
Jablečna
Jablečna  – kaimas Lenkijos rytuose, Slavatičės valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į šiaurės rytus nuo Slavatičės, apie 43 km į pietryčius nuo Palenkės Bialos ir apie 95 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Kaimas įsikūręs kairiajame Vakarinio Bugo upės krante.
Baltoji obelis
Aprašymas
Paveikslas saugomas Lietuvos dailės muziejuje, Vilniuje.
Jablečna
Istorija
Apie 1498 m. kaime pastatytas Jablečnos Šv. Anupro vienuolynas. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1750 m. kaime pastatyta unitų cerkvė, kuri šiuo metu yra katlikų Viešpaties Atsimainymo bažnyčia.
Baltoji obelis
Apie paveikslą
„Baltoji obelis“ yra vienas geriausių gamtovaizdžių Lietuvos tapyboje. Būdamas jaunas Antanas Samuolis savo paveikslu vaizdavo brandą. Pagrindinis dėmesys paveiksle sutelktas į centre vaizduojamą obelį, kurią išryškina jos šviesesnis spalvų tonas. Moteris, pasilenkusi prie kibiro, šuo ir keli pastatai vaizduojami antrame plane. Ekspresionizmas perteikiamas kreivu medžio kamienu, susilenkusia moterimi ir nelygiai nuartu lauku. Scenoje vyrauja vienišumas ir liūdesys. Peizažas autentiškas tuo, jog, kaip manoma, jame vaizduojama obelis yra iš autoriaus šeimos sodo. Paveiksle yra autobiografinių detalių – užuominos rodo sunkų menininko gyvenimą kenčiant nuo blogos sveikatos ir finansinių sunkumų.
Jonų valsčius
Jonų valsčius (arba Janavo valsčius; ; ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje. Centras – Jonai, vėliau – Jungėnai.
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 2 451 žmonės:
Osama bin Ladenas
Osama bin Muhamedas bin Avadas bin Ladenas (labiau žinomas kaip Osama bin Ladenas, ; 1957 m. kovo 10 d. Rijadas, Saudo Arabija – 2011 m. gegužės 2 d. Abotabadas, Pakistanas ) – teroristinės organizacijos „al-Qaeda“ įkūrėjas.
Osama bin Ladenas kaltinamas 2001 m. rugsėjo 11 d. įvykdytų teroristinių atakų Jungtinėse Valstijose planavimu. JAV Federalinis tyrimų biuras Osamą bin Ladeną laikė labiausiai ieškomu pasaulio teroristu. 2011 m. gegužės 1 d. ankstų rytą O. Bin Ladenas buvo nukautas JAV specialiosios operacijos metu Pakistane, 50 km į šiaurės vakarus nuo Islamabado esančiame Abotabado mieste. 2011 m. gegužės 1 d. vakare JAV prezidentas Barakas Obama oficialiai paskelbė jį nukautu.
Ankstyvas gyvenimas
Osama Bin Ladenas buvo vienas iš daugiau nei 50 Muhammado bin Ladeno milijardieriaus, vaikų, kuris, imigravęs į Saudo Arabiją iš Jemeno kaip darbininkas, ėmėsi vadovauti dideliems Saudo Arabijos karališkosios šeimos statybos projektams. Iki Muhammado mirties lėktuvo katastrofoje 1967 m. jo įmonė tapo viena didžiausių statybų firmų Artimuosiuose Rytuose, o bin Ladenų šeima užmezgė glaudžius ryšius su Saudo Arabijos karališkąja šeima. Osama bin Ladenas studijavo verslo administravimą karaliaus Abdulo Azizo universitete Džidoje, kur tikėtina, kad jis taip pat gavo religijos studijų pamokų iš Islamo atgimimo Sayyid Quṭb brolio Muḥammado Quṭbo ir kovotojo lyderio Abdullah Azzam. Jo laikas universitete buvo labai svarbus būsimam „Al-Qaeda“ lyderio vaidmeniui ne tik darant įtaką jo radikalioms pažiūroms, bet ir suteikiant jam įgūdžių parduoti „Al-Qaeda“.
„Al-Qaeda“ kūrimas
Netrukus po to, kai 1979 m. Sovietų Sąjunga įsiveržė į Afganistaną, bin Ladenas, vertinęs invaziją kaip agresijos prieš islamą aktą, pradėjo keliauti susitikti su Afganistano pasipriešinimo lyderiais ir surinkti lėšų pasipriešinimui. Iki 1984 m. jo veikla daugiausia buvo nukreipta į Afganistaną ir Pakistaną, kur jis bendradarbiavo su „Azzam“, siekdamas verbuoti ir organizuoti arabų savanorius kovai su sovietų okupacija. Bin Ladeno finansiniai ištekliai kartu su jo garbingumu dėl pamaldumo ir drąsos kovoje padidino jo, kaip karingo lyderio, statusą. 1988 m. jo sukurta kompiuterinė duomenų bazė, kurioje buvo išvardyti Afganistano karo savanorių vardai, paskatino tais metais sukurti naują kovotojų tinklą, pavadintą „Al-Qaeda“ (arabų kalba: „bazė“), nors grupė neturėjo aiškių tikslų ar veiklos.
1989 m. sovietams pasitraukus iš Afganistano, bin Ladenas grįžo į Saudo Arabiją, kur iš pradžių buvo sutiktas kaip didvyris, tačiau netrukus vyriausybė jį pradėjo vertinti kaip radikalų ir galimą grėsmę. 1990 metais vyriausybė atmetė jo prašymus leisti naudotis savo kovotojų tinklu ginant Saudo Arabiją nuo Sadamo Husseino. Bin Ladenas buvo pasipiktinęs, kai Saudo Arabija per Persijos įlankos karą rėmėsi JAV kariuomene, dėl kurios vis labiau kilo nesutarimai tarp bin Ladeno ir šalies vadovų, o 1991 m. jis paliko Saudo Arabiją ir metų pabaigoje apsigyveno Sudane.
Dešimtojo dešimtmečio pradžioje bin Ladenas ir jo „Al-Qaeda“ tinklas pradėjo formuoti smurtinės kovos prieš JAV dominavimo musulmonų pasaulyje grėsmę. Bin Ladenas viešai gyrė kitų grupuočių atakas prieš amerikiečius, įskaitant 1993 metais įvykdytą Pasaulio prekybos centro Niujorke sprogimą. 1994 m., kai bin Ladenas išplėtė savo grupuotės infrastruktūrą Sudane ir mokė islamo kovotojus dalyvauti konfliktuose visame pasaulyje, Saudo Arabija panaikino jo pilietybę ir įšaldė turtą, priversdama jį remtis finansavimu iš kitų šaltinių.
1996 m., esant dideliam tarptautiniam spaudimui, Sudanas išsiuntė bin Ladeną iš šalies, o jis grįžo į Afganistaną, kur gavo apsaugą nuo jį valdančios Talibano milicijos. Tais pačiais metais bin Ladenas paskelbė pirmąjį iš dviejų fatvų (arabiškai: „religinės nuomonės“), paskelbiančias šventą karą prieš JAV, kurias jis, be kita ko, apkaltino musulmoniško pasaulio gamtos išteklių, okupavusių Arabijos pusiasalį, grobimu, įskaitant šventąsias islamo vietas. Akivaizdus Bin Ladeno tikslas buvo įtraukti JAV į plataus masto karą musulmonų pasaulyje, kuris nuvers esamą pasaulio tvarką ir įsteigtų vieną islamo valstybę.