cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vakarų apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Baisogalos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šeduvos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Pociūnėlių apylinkės.
Gyvenimo simuliatorius
Gyvenimo simuliatorius – simuliacijos pobūdžio kompiuterinių žaidimų požanris, kuriame žaidėjas valdo vieną arba daugelį veikėjų (pvz., žmogų). Tokiuose žaidimuose įprastai individai turi tam tikrus poreikius, kurie lemia jo savijautą ir elgseną. Didelį vaidmenį atlieka tarpusavio santykiai su kitais veikėjais, į tai įeina ekosistemos vystymas, populiacijos augimas.
Vienas tokiam žanrui priklausančių populiarių žaidimų yra „The Sims“.
Tipai
Išskiriami trys šio požanrio tipai:
Virtualūs augintiniai
Žaidėjas augina, prižiūri, vysto arba treniruoja savo sukurtą nuosavą augintinį. Jis gali būti fantastinis arba atitinkantis realybę. Priešingai nei dirbtinio organizmo simuliacijos žaidimuose, augintinio prižiūrėjimas neapima didelės populiacijos ir leidžia individualiai rūpintis jo poreikiais, tačiau tas taip pat reiškia, kad nepasirūpinus gali suprastėti tarpusavio santykiai ar atnešti kitokių žaidime numatytų nuostolių. Augintiniams būna įdiegtas geresnis dirbtinis intelektas, leidžiantis rodyti daugiau emocijų bei atskleisti gilesnes charakterio savybes. Be to, tam tikri žaidėjo pasirinkimai augintiniui atveria galimybę tobulėti ir lavėti.
Biologinės simuliacijos
Čia pagrindinis tikslas yra populiacijos gausėjimas, neretai išvystomos kelios individų grupių kartos, siekiami bendri tikslai. Populiacijos auginimui gali būti naudojamas skirtingų rūšių organizmų mišrinimas, kas priveda ir prie mutacijų. Naujai išvesta rūšis perima pirmtakų genus ir charakteristikas. Didelę grupę sudarančių gyvybės formų gyvenimo trukmė paprastai nebūna ilga, nes neturi individualinės reikšmės, yra lengvai pažeidžiami aplinkos veiksnių ir priklausomi nuo natūralios atrankos dėsnio. Žaidėjas visų padarinių gali išvengti, jeigu skrupulingai prižiūri populiaciją ir atsižvelgia į kylančias problemas, imdamasis prevencinių žingsnių. Pasitaiko ir tokių žaidimų, kuriuose panašiu principu vystomas individualus sutvėrimas, ką galima matyti 1994 m. išleistame „Wolf“ arba jo tęsinyje „Lion“.
Socialinė simuliacija
Visas dėmesys skiriamas vienam ar keliems veikėjams, vystomi tarpusavio santykiai, tobulinami individualūs sugebėjimai ir pasiekimai. Žaidimuose duodama galimybė veikėjams judėti autonominiu būdu, kuris leidžia stebėti jų savarankišką gyvenimą, tačiau paliekama vietos žaidėjo fantazijai priimant kūrybinius sprendimus, pavyzdžiui, įrengti interjerą arba paruošti interaktyvių užsiėmimų, kurie nuveda prie spontaniškų ir netikėtų situacijų. Kartais tokie žaidimai vadinami „virtualiais lėlių nameliais“. Šiandieną žinomiausias tokių žaidimų pavyzdys yra „The Sims“ franšizė. Kita socialinių simuliacijų pusė yra žaidimai, kuriuose valdomas konkretus personažas, gyvenantis tarp kompiuterio valdomų individų. Čia siekiami panašūs tikslai ir nuolatinis tobulėjimas, sąveikaujant su aplinka, panašiai kaip ir realiame pasaulyje. Kai kurie ūkininkavimo žaidimai persidengia su gyvenimo simuliavimui būdingais bruožais, kaip kad „Stardew Valley“, kuriame auginami pasėliai, gyvuliai ir naudojamas ūkininkavimą atitinkantis verslo modelis, kad žaidėjas išsilaikytų finansiškai, o taip pat palaikomi geri santykiai su kitais gyventojais.
Valstybės saugumo kapitonas
Valstybės saugumo kapitonas  – specialusis vyresniojo vadovaujančio personalo laipsnis TSRS Vidaus reikalų liaudies komisariato Valstybės saugumo vyriausiosios valdyboje (NKVD VSVV; ГУГБ НКВД СССР) ir Valstybės saugumo liaudies komisariate (NKGB), įvestas 1935 m. spalio 7 d. TSRS CVK ir LKT nutarimu.
Valstybės saugumo kapitono laipsnis atitiko armijos pulkininko (vėliau – papulkininkio) ir laivyno antro rango kapitono laipsnį. Skiriamieji ženklai – trys emaliniai stačiakampiai apykaklės antsiuvuose.
Grelinas
Grelinas – hormonas, kuris skatina skrandžio sulčių išskyrimą ir motoriką, žadina apetitą (dėl to vadinamas „alkio hormonu“). Daugiausia išskiriamas specializuotų skrandžio dugno endokrininių ląstelių, taip pat nedidelis šio hormono kiekis išskiriamas ir viršutinėje plonųjų žarnų dalyje, placentoje, inkstuose, hipofizėje ir pogumburyje (čia nedidelį grelino kiekį gamina bipoliniai neuronai).
Tai peptidas, sudarytas iš 28 aminorūgščių, grelinas yra augimo hormono endogeninis ligandas, jis reguliuoja augimo hormono išskyrimą, skatindamas jo sekreciją iš hipofizės. Į grelino sudėtį įeina modifikuotas serinas (n-oktanoilserinas), nuo kurio priklauso biologinis aktyvumas.
Pogumburyje esama grelino receptorių (GHS-R), juos veikdamas grelinas stimuliuoja apetitą. Pogumburio grelinas siunčia signalą į alkio kontrolės centrus, esančius pogumburyje. Grelino kiekis kraujyje padidėja prieš valgį, o išskyrimą slopina maistas.
Brodas
Brodu (slav. „brasta“) vadinamos gyvenvietės:
Hotanas (upė)
Hotanas  – upė vakarų Kinijoje, Sindziange; Tarimo dešinysis intakas. Susidaro susiliejus Jurunkašo ir Karakašo upėms, kurios prasideda atitinkamai Kunluno ir Karakorumo kalnuose. Teka į šiaurę, kerta Takla Makano dykumą. Upės žemupys vandeningas paprastai būna tik poplūdžio metu (liepos-rugpjūčio mėnesiais).
Hotano slėnyje įsikūrusi Hotano oazė. Upės vaga eina kelias per Tarimo baseiną.
Pyplių koplyčia
Istorija
Akmenų mūro koplyčia pastatyta 1845 m. dvarininko Grinevičiaus lėšomis. Prie mūrinės koplyčios pristatyta medinė varpinė. Sovietmečiu vietinė bendruomenė koplyčią remontavo savo pastangomis.
2015 m. koplyčia įrašyta į Kultūros paveldo registrą (unik. kodas ). Kraštiečio medžio drožėjo Ipolito Užkurnio našlės A. Užkurnienės pastangomis, be koplyčios, įrašytas ir Užkurnių šeimos kapų kompleksas (unik. kodas ).
Architektūra
Koplyčios pastatas vieno aukšto, taisyklingo stačiakampio plano, jos pagrindinis fasadas orientuotas pietryčių kryptimi. Ant dvišlaičio stogo įtaisytas metalinis kryžius. Sienų angos (langų, durų) - smailiaarkės, stačiakampės bei pusapskritiminės. Fasaduose įrengtas profiliuotų plytų karnizas pastato perimetru, mentės pastato kampuose. Vidinėje patalpoje yra medinis altorius, medinė choro tvorelė.
Euglena
Euglena (Euglena) – euglendumblių (Euglenophyta) skyriaus vienaląsčių žiuželinių pirmuonių gentis.
Šie pirmuonys neretai turi chromatoforus, kuriuose yra chlorofilo, ir sugeba vykdyti fotosintezę, tačiau gali jų ir neturėti (arba, ilgai būdami tamsoje, prarasti) bei maitintis kitaip. Fotosintezės produktas – ne krakmolas, o paramilas.
Kūnas verpstiškas, apie 50 µm ilgio, padengtas pelikule (plonu apdangalu); priekyje 1 žiuželis, raudona akutė (stigma), pulsuojančioji vakuolė, branduolys. Euglenos dauginasi skildamos, juda žiuželio dėka. Gyvena sekliuose vandenyse, kur daug pūvančių organinių medžiagų. Sukelia vandens žydėjimą.
Naudojamos kaip gyvulių pašarų papildas ir biokuras.
Žinoma ~60 rūšių. Lietuvoje aptinkama:
Kobeliakai
Kobeliakai  – miestas Ukrainoje, Poltavos srityje, prie Vorsklos upės, 55 km į pietvakarius nuo Poltavos. Praeina plentas Dnipras–Rešetylivka. Kobeliakų geležinkelio stotis – už 13 km, Butenkose. Maisto (pieno, cukraus, duonos, pašarų), siuvimo pramonė. Veikia istorijos, literatūros muziejai, kultūros namai.
Istorija
Kobeliakai šaltiniuose minimi nuo 1620 m. XVII a. priklausė Kijevo pakamariui Jurijui Nemiričiui. 1768 m. gyvenvietę sugriovė Krymo totoriai. Miestas nuo 1803 m. (tapo apskrities centru Poltavos gubernijoje). 1923–2020 m. – rajono centras.
Brodas (Bosnija ir Hercegovina)
Brodas (arba tiesiog Brodas) – miestas šiaurinėje Bosnijoje ir Hercegovinoje, prie Savos upės priešais Kroatijos miestą Slavonski Brodą. Vyrauja serbai. Naftos perdirbimo pramonė.
Istorija
1691 m. minimas kaip Turcae Brodiensis („Turkų Brodas“), čia buvo turkų tvirtovė. 1897 m. nutiestas geležinkelis. Po II pasaulinio karo miestas buvo sugriautas, vėliau kroatai ir musulmonai jį atstatė, nutiesė tiltą per upę. 1992 m. prasidėjus pilietiniam karui serbai išvijo iš miesto kroatus ir 1994 m. miestą pervadino Srpski Brod („Serbų Brodas“), bet 2004 m. sugrąžintas labiau neutralus pavadinimas Bosanski Brod („Bosnių Brodas“).
Pepsinas
miniatiūra|Pepsinas kartu su [[Pepstatinas|pepstatinu]] Pepsinas  – hidrolazių klasės skrandžio sulčių fermentas, rūgštinėje terpėje skaidantis baltymus iki peptidų. Pepsino yra žinduolių, paukščių, roplių, daugelio žuvų skrandžio sultyse. Optimalus pepsino pH yra 1,5–2, o kai terpė beveik neutrali (pH 6), pepsinas denatūruojasi.
Pepsinas buvo atrastas 1836 m. vokiečių mokslininko Teodoro Švano, o 1930 m. amerikiečių mokslininkas Džonas Nortropas gavo kristalinę jo formą.
Kirtimų geležinkelio stotis
Kirtimų geležinkelio stotis – geležinkelio stotis Kirtimuose, Vilniaus miesto dalyje, esančioje į pietus nuo centro, adresu S. Dariaus ir S. Girėno g. 90A (Naujininkai), LT-02188 Vilnius. Aptarnaujami pietiniai Vilniaus pramonės rajonai, Vilniaus tarptautinis oro uostas. Geležinkelio stotis yra Vilniaus–Lydos linijoje. Stoja traukiniai Vilnius–Jašiūnai. Keturiais bėgių ruožais nuolat juda sąstatai. Pro čia tranzitu vyksta traukiniai iš Baltarusijos, kurie trumpam stabteli patikrinti stabdžių.
Kirtimų-Vilniaus–tarpstotyje yra draudžiamas prekinių traukinių eismas, kadangi bėgiais labai greitai leidžiamasi į Vilniaus pusę žemyn. Saugumo sumetimais šiuo tarpstočiu dabar leidžiama važiuoti tik santykinai lengviems keleiviniams traukiniams. Visi kroviniai į stotį yra atvežami ir išvežami pro Valčiūnus ir Vaidotus.
Istorija
Įkurta 1884 m. II pasaulinio karo metais čia įvyko traukinio katastrofa, kai sprogmenų prikrautas traukinys su sugadintais stabdžiais buvo paleistas nuo Kirtimų žemyn. Iki maršruto panaikinimo 2015 m. stotyje stodavo priemiestiniai keleiviniai traukiniai į Stasylas.
US Bilombe
Kinšasos „Bilombe“, o angliškuose šaltiniuose žinomas kaip Union Sportive Bilombe, o trumpai US Bilome – Kongo Demokratinės Respublikos futbolo klubas, įsikūręs Kinšasoje.
Istorija
Sėkmingiausi metai klubo istorijoje – 1992 m. Iškovojo šalies futbolo taurę bei tapo čempionais. Atstovavo šaliai Afrikos žemyno taurės turnyre.
Pasiekimai
Aukščiausia lyga
Futbolo taurė
Pusiavarai
Pusiavarai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Rodūnios apylinkėje. Įsikūręs 6,5 km į šiaurę nuo Rodūnios, 1 km į rytus nuo Dočiškių, 2,5 km nuo sienos su Lietuva (5 km nuo Eišiškių). Praeina Vilniaus–Eišiškių–Gardino plentas. Netoli teka Ditva.
Wolt
Wolt – tarptautinė restoranų maisto pristatymo į namus paslaugų platforma. Bendrovė teikia ir įvairių prekių pristatymo į namus paslaugas per išmaniųjų telefonų programėlę. Turi 2,5 mln. vartototojų 23-iose Europos šalyse.
Istorija
2014 m. „Wolt“ startuolis įkurtas Helsinkyje, Suomijoje. Kaip nepriklausoma įmonė yra pritraukusi per 800 mln. JAV dolerių investicijų. 2021 m. lapkričio mėnesį JAV maisto pristatymo platforma „Door Dash“ už 7 mlrd. eurų įsigijo technologijų įmonę „Wolt Enterprises“, už akcijas atsiskaitydama savosios įmonės naujai išleidžiama akcijų emisija.
The Sims 4: Get Famous
The Sims 4: Get Famous – šeštasis žaidimo „The Sims 4“ papildymas, išleistas 2018 m. lapkričio 16 d. kompanijos „Electronic Arts“. Papildymas skirtas asmeniniams kompiuteriams – Windows ir macOS operacinėms sistemoms. Juo pristatoma galimybė tapti įžymiam tarp kitų sims'ų. Čia taip pat atsiranda nauja aktoriaus profesija. Sims'ai galės turėti skirtingus šlovės lygius, daugiausiai žvaigždučių turintis bus geidžiamiausias, prie jo plūs įvairūs gerbėjai ir paparacai. Panašus turinys pristatytas jau ankstesnėse dalyse, „The Sims: Superstar“ jau buvo žvaigždžių sistema, be to papildymas turi elementų iš „The Sims 3: Late Night“ bei „The Sims 3: Showtime“.
Lietuvos Tarybų Respublika
Lietuvos Tarybų Respublika  – buvusi sovietinė respublika dabartinės Lietuvos teritorijoje, gyvavusi kelis mėnesius 1918–1919 m.
Istorija
1918 m. gruodžio 4 d. lietuviškosios RKP(b) sekcijos Maskvoje centrinis biuras nusprendė sukurti laikinąją Lietuvos revoliucinę vyriausybę. Gruodžio 8 d. Vilniuje buvo suformuota Laikinoji revoliucinė darbininkų ir valstiečių vyriausybė, vadovaujama Vinco Mickevičiaus-Kapsuko. 1918 m. gruodžio 16 – 1919 m. sausio 7 d. ši vyriausybė buvo įsikūrusi Raudonosios armijos užimtame Daugpilyje. Gruodžio 16 d. Laikinoji revoliucinė vyriausybė paskelbė manifestą, kuriuo paskelbė vokiečių okupacinės kariuomenės valdžios panaikinimą, Lietuvos Tarybos paleidimą, valdžios perėjimą darbininkų deputatų taryboms ir Lietuvos Tarybų Respublikos įkūrimą. Tuo pačiu metu, gruodžio 15 d. tarybų valdžią Vilniuje paskelbė Prano Eidukevičiaus vadovaujama Vilniaus darbininkų deputatų taryba. Gruodžio 16 d. komunistai, Bundo nariai ir kairieji socialdemokratai surengė demonstraciją ir mitingą palaikantį Raudonąją armiją ir komunistų valdžią. Gruodžio 18 d. Vilniaus tarybos manifestas išleistas žydų, lietuvių, lenkų ir rusų kalba. Gruodžio 16-19 dienomis komunistų demonstracijos organizuotos ir kituose Lietuvos miestuose; kai kuriose gyvenvietėse taip pat kūrėsi darbininkų deputatų tarybos, kurios dažniausiai realios valdžios neturėjo. 1918 m. gruodžio 22 d. Tarybų Rusijos sovnarkomas pripažino Lietuvos Tarybų Respubliką (kartu su Tarybų Latvija). Netrukus Lietuvos Sovietų Respubliką pripažino vadinamosios Baltarusijos, Estijos, Ukrainos sovietų respublikos. 1918 m. gruodį – 1919 m. sausį raudonieji užėmė didžiąją Lietuvos dalį, iš kurios buvo išvesta vokiečių kariuomenė. Anksčiau sukurtos tarybos buvo išvaikytos ir sukurti revoliuciniai komitetai. Sausio 5 d. Raudonoji armija užėmė Vilnių, į kurį persikėlė ir V. Mickevičiaus-Kapsuko vyriausybė.
Iki 1919 m. sausio pradžios respublika institucinės valdžios neturėjo, tuo metu veikė M. Sleževičiaus Lietuvos vyriausybė. 1919 m. sausio 5 d. sovietams užėmus Vilnių, o vėliau ir nemažą Lietuvos dalį, buvo įkurta naujų sovietinės respublikos valdžios institucijų – Aukščiausioji liaudies ūkio taryba, Lietuvos revoliucinė karinė taryba, 10 liaudies komisariatų. Iki vasario 18 d. aukščiausioji institucija buvo Laikinoji revoliucinė darbininkų ir vargingųjų valstiečių vyriausybė, vėliau sovietų suvažiavimas ir jo Centro vykdomasis komitetas bei jo prezidiumas. Vasario viduryje besikuriančiai Lietuvos kariuomenei ir vokiečių savanorių daliniams sustabdžius Sovietų Rusijos kariuomenės puolimą (Kėdainių kautynės, Alytaus kautynės, Jiezno kautynės), Lietuvos kariuomenei stiprėjant, o Lenkijos kariniams daliniams puolant iš pietų, Lietuvos Sovietų Respublikai kilo reali grėsmė. 1919 m. vasario 27 d. respublika panaikinta – Rusijos komunistų partijos (bolševikų) centro komiteto nutarimu sovietinės Lietuvos ir Baltarusijos respublikos susijungė į marionetinę Lietuvos ir Baltarusijos SSR.
MFK Zemplín Michalovce
Michalovcės miesto futbolo klubas „Zemplín“, o trumpai Michalovcės „Zemplín“ bei MFK „Zemplín“– Slovakijos futbolo klubas iš Michalovcės.
Gražiškių apylinkė (Šeduva)
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Gudžiūnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šeduvos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Skėmių apylinkės.
MFK Zemplín Michalovce
Istorija
Įkurtas kaip Športový klub Michalovce 1912 m.
Sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
Erkės
thumb|Erkės dydis Erkės (Acari) – voragyvių (Arachnida) būrys (kartais nurodoma, kad poklasis).
Morfologija
Kūnas plokščias, padengtas chitinine danga, apaugęs šereliais, be skersinės pertvaros. Kojos trumpos, jų keturios poros, tik truputį ilgesnės už kūną arba tokio pat ilgio. Pilvinėje pusėje yra kvėpavimo, lytinė ir analinė angos. Deda kiaušinius (iki kelių tūkstančių), kai kurios gyvavedės arba dauginasi partenogenetiškai. Pereina lervos ir nimfos stadijas. Kūno sandara labai priklauso nuo rūšies specifikacijos. Akių 1-2 poros, daug rūšių akių neturi. Vaikščioja lėtai.
Erkės paplitusios labai įvairiuose biotopuose, skirtingų dydžių (nuo 0,1 iki 15 mm). Didelė dalis erkių – gyvūnų ir augalų parazitai, ligų pernešėjai, kenkėjai. Naikinamos akaricidais.
Klasifikacija
Dėl erkių klasifikacijos konsensuso nėra. Išskiriama >54 tūkst. rūšių.
Lietuvoje paplitusios:
Aleksejevka I
Aleksejevka I – buvęs kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 4 km nuo Lauksodžio.
Posušjė
Posušje – miestas vakarinėje Hercegovinoje. Dauguma gyventojų – kroatai.
Mandeikių apylinkė
Mandeikių apylinkė (arba Mondeikių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Smilgių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šeduvos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Smilgių apylinkės.
Biruinca
Biruinca  – miestas Sindžerėjaus rajone, Moldovoje. Dešiniajame Reuto upės krante. Nutolęs 134 km į šiaurę nuo Kišiniovo bei 15 km į rytus nuo Belcio. 2013 m. sausio 1 d. surašymo duomenimis, mieste gyveno 4 100 gyventojų.
Rokonių apylinkė
Rokonių apylinkė (arba Rūkonių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Sidabravo valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šeduvos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Vaižgų apylinkės.
FK Poprad
Poprado futbolo klubas arba trumpai FK „Poprad“ – Slovakijos futbolo klubas iš Poprado.
Istorija
Įkurtas kaip Sport Egylet 1906 m. Nuo 2010 m. vadinasi FK Poprad.
Niekada nedalyvavo elito diviziono kovose. Kartą prasibrovė į taurės turnyro pusfinalį.
Sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
Circle K
thumb|right|250px|Cicle K degalinė ([[Vilnius, Lietuva)]]
„Circle K“ (iki 2017 m. „Statoil“) – Kanados degalinių, greito maisto restoranų tinklas.
1951 m. įkurta Teksase, JAV. 1990 m. bankrutavo, pakeitė keleto savininkų rankas. 2003 m. įsigijo  „Alimentation Couche-Tard“.
„Statoil“, norvegų naftos įmonė, pirmąją degalinę Lietuvoje atidarė 1995 m. Vilniuje, pirmąją automatinę degalinę – 2000 m. Kaune. 1995 m. pirmoji Lietuvoje atidarė automatinę automobilių plovyklą. Kanados „Couche-Tard“ bendrovę „Statoil Fuel & Retail“ įsigijo 2012 metais – už 2,3 tūkst. degalinių Skandinavijoje, Baltijos šalyse ir Lenkijoje bei kitą infrastruktūrą ji sumokėjo 3,6 mlrd. JAV dolerių.
Giedrius Puodžiūnas
Giedrius Puodžiūnas (g. 1967 m. liepos 20 d. Panevėžyje) – lietuvių diplomatas, Lietuvos ambasadorius.
Biografija
1991 m. baigė Vilniaus Universiteto Istorijos fakultetą. 1993 m. pradėjo dirbti Užsienio reikalų ministerijos Rytų ir Vidurio Europos šalių skyriuje antruoju, pirmuoju sekretoriumi.
1995 m. stažavosi diplomatiniuose kursuose Vokietijos užsienio reikalų ministerijoje.
Nuo 1997 m. iki 2000 m. – Lietuvos ambasados Lenkijos Respublikoje pirmasis sekretorius, 2000–2001 m. – šios ambasados laikinasis reikalų patikėtinis.
2001–2006 m. – Užsienio reikalų ministerijos Valstybinio ir diplomatinio protokolo departamento direktorius.
2006 - 2012 m. – Lietuvos Respublikos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Austrijos Respublikoje (nuo 2007 m. – taip pat Slovėnijos Respublikai, Slovakijos Respublikai, Kroatijos Respublikai ir Lichtenšteino Kunigaikštystei). Vėliau dirbo URM Informacijos ir viešųjų ryšių departamento direktoriumi.
2015 m. liepos 20 d. - Lietuvos ambasadorius Gruzijoje.
Sališkės
Sališkės  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Rodūnios apylinkėje. Įsikūręs 9 km į šiaurės rytus nuo Rodūnios, 3 km į šiaurės rytus nuo Paaradnės, 3,5 km nuo sienos su Lietuva. Praeina Rodūnios–Bastūnų plentas. Netoli teka Ditva.
Istorija
XIX a. pab. buvo kaimas, patekęs į Lydos apskrities Aleksandravo valsčių, Horodenkos apylinkę. Horodenkos Patackų dvaro valda.
Arimoniai
Arimoniai – buvęs kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Pašvitinio.
Ivanas Hornostajus
Ivanas Astafjevičius Hornostajus (prieš 1501 − 1588 m.) − LDK visuomenės veikėjas, Hornostajų giminės atstovas. Lietuvos didysis raštininkas ir Lietuvos dvaro maršalka (1508), pasiuntinys Maskvoje (1522 m.), Darsūniškio valdytojas (nuo 1525 m.), žemės iždininkas ir Slanimo seniūnas (nuo 1531 m.), Scibogovo (nuo 1534 m.), Zelvensko (nuo 1535 m.) valdytojas. 1538−1542 metais ėjo Trakų vaivados pareigas, 1549−1551 metais − Vilniaus vaivada. 1539−1551 metais − Birštono, nuo 1556 − Krėvos. Nuo 1551 − Naugarduko vaivada.
Dvarai
Įgijo eilę dvaro žemių Bresto ir Valkavisko pavietuose, nuo bajorų Kęsgailių gavo Ostrošicų Minsko paviete, gyvenimo pabaigoje − savo paskutinės žmonos, kunigaikštytės M. Zaslavskos paveldėjimą Oršos paviete.
Supraslio kodeksas
miniatiūra|220px|right|Supraslio kodeksas
Supraslio kodeksas – Pirmojoje Bulgarijos karalystėje X a. pabaigoje kirilica parašytas rankraštis. Jame senąja slavų kalba pateikiami stačiatikių menologijaus kovo mėnesio 24 šventųjų gyvenimų aprašymai ir 23 Velykų laikotarpio homilijos. Tekstai versti iš graikų kalbos. Jų daugumą parašė Konstantinopolio arkivyskupas Chrizostomas (arba jam yra priskiriami). Codex Suprasliensis yra didžiausias senosios slavų raštijos paminklas, kurį sudaro 285 didelio formato pergamento lakštai. Išleisti keli rankraščio leidimai, iš kurių pirmasis – Vienoje 1851 m.
Atskiros rankraščio dalys saugomos Lenkijos nacionalinėje bibliotekoje Varšuvoje, Rusijos nacionalinėje bibliotekoje Sankt Peterburge ir Slovėnijos nacionalinėje ir universiteto bibliotekoje Liublianoje. 2009 m. Supraslio rankraštis buvo įrašytos į UNESCO „Pasaulio atminties“ registrą.
Istorija
1838 m. M. Bobrovskis išsiuntė paskutinę rankraščio dalį dviem dalimis slovėnų filologui Jernejui Kopitarui, kad jis galėtų jį perrašyti. Kai J. Kopitaras grąžino, M. Bobrovskis jam atsiuntė pirmąją dalį, tačiau dėl nežinomos priežasties ji nebebuvo grąžinta atgal ir buvo surasta 1845 m. tarp mirusio J. Kopitaro dokumentų. Vėliau rankraštis pateko į Liublianos licėjų.
Didžioji dalis rankraščio buvo nupirkta privačiai Zamoiskių šeimos bibliotekai Varšuvoje. Ši dalis pradingo per Antrąjį pasaulinį karą, tačiau vėliau vėl atsirado JAV. Herberto Miolerio dėka 1968 m. buvo grąžinta į Lenkiją. Trečioji dalis pateko į Nacionalinę biblioteką Sankt Peterburge.
2014 m. Lietuvos mokslų akademijos Vrublevskių bibliotekoje veikė Bulgarijos mokslų akademijos ir partnerių parengta tarptautinė paroda „X a. senasis bulgariškas rankraštis „Codex Suprasliensis“ Bizantijos ir slavų santykių kontekste“.
Jungtinių Tautų pereinamojo laikotarpio administracija Rytų Timore
Jungtinių Tautų pereinamojo laikotarpio administracija Rytų Timore  – Jungtinių Tautų misija Rytų Timore, kurios tikslas buvo išspręsti dešimtmečius trukusią Rytų Timoro krizę Indonezijos kariškių okupuotoje teritorijoje. UNTAET vykdė laikinąją civilinę administraciją ir taikos palaikymo misiją Rytų Timoro teritorijoje nuo jos įkūrimo 1999 m. spalio 25 d. iki nepriklausomybės paskelbimo 2002 m. gegužės 20 d. po Rytų Timoro specialaus autonomijos referendumo rezultatų. Pereinamojo laikotarpio administracija buvo įsteigta 1999 m. Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos rezoliucija Nr. 1272.
Jungtinių Tautų taikos palaikymo misijose UNTAET buvo retas reiškinys – jos metu Jungtinės Tautos tiesiogiai administravo Rytų Timoro teritoriją. Į misijos pareigas įėjo taikos palaikymo pajėgų teikimas saugumui ir tvarkai palaikyti, pagalbos Rytų Timoro gyventojams teikimas ir koordinavimas, skubus fizinės infrastruktūros atstatymas, Rytų Timoro administravimas ir darnaus valdymo bei teisinės valstybės struktūrų kūrimas, pagalba rengiant naują konstituciją ir surengiant rinkimus.
UNTAET įsteigta 1999 m. spalio 25 d., misijai vadovavo Seržijas Vieira de Melas iš Brazilijos (generalinio sekretoriaus specialusis atstovas Rytų Timore). 2000 m. vasarį Tarptautinės pajėgos Rytų Timore buvo pertvarkytos į UNTAET taikos palaikymo pajėgas, kurioms vadovavo filipiniečių karininkas generolas leitenantas Žemas de los Santosas (UNTAET pajėgų vadas). 2002 m. gegužės 20 d. UNTAET buvo panaikinta, o dauguma funkcijų perduota Rytų Timoro vyriausybei. Karinės ir policijos pajėgos perduotos naujai įsteigtai Jungtinių Tautų paramos Rytų Timorui misijai (UNMISET).
Sindžerėjaus rajonas
Sindžerėjaus rajonas – vienas iš Moldovos administracinių vienetų, esantis šalies šiaurinėje dalyje. Administracinis centras – Sindžerėjus. Kitas svarbus miestas – Biruinca. Taip pat yra 44 kaimai bei 24-ios komunos. 2012 m. duomenimis, rajone gyveno 93 200 gyventojų.
Geografija
Sindžerėjaus rajonas šiaurėje ribojasi su Drokija, rytuose su Floreščiu, pietvakariuose su Ungeniu, pietuose su Teleneščiu, vakaruose su Feleščiu bei šiaurės vakaruose su Belcio savivaldybe. Didžiausias aukštis svyruoja nuo 190 iki 240 metrų.
Rajonas yra Dniestro upės baseine. Taip pat teka Dniestro dešinysis intakas Reutas (286 km), ir jo intakai: Solonecas, Ciulcul de Mijloc, Kubolta (102 km). Dauguma ežerų yra gamtinės kilmės.
Simfonija Nr. 45 (Haidnas)
'''Simfonija Nr. 45 fis–moll, dar žinoma kaip „Atsisveikinimo“ simfonija''' – 1772 m. austrų kompozitoriaus Jozefo Haidno parašyta simfonija. Vidutinis simfonijos orkestro atlikimo laikas – 25 minutės.
Istorija
Ši simfonija buvo sukurta kaip užuomina Haidno patronui kunigaikščiui Estezhaziui, jog jau atėjo metas visiems atsisveikinti ir grįžti iš vasaros rezidencijos Eizenštate į rūmus Vienoje bei leisti muzikantams susitikti su savo šeimomis. Užuomina slypi simfonijos Finale (4-a dalis), kai po veržlaus Presto pereinama į Adagio. Instrumentų grupės viena po kitos baigia savo partijas, pakyla, nusilenkia ir išeina. Simfonijos pabaigoje lieka tik du smuikai, jie irgi palieka sceną. Sekančią dieną Estezhazis leido visiems grįžti į Vieną.
Charakteristika
Simfonija parašyta fis–moll tonacijoje. Pagal Džeimsą Vebsterį, šis pasirinkimas buvo gana netikėtas: „Atsisveikinimo“ simfonija yra vienintelė XVIII a. simfonija, parašyta šioje tonacijoje. Simfonija yra parašyta dviems obojams, fagotui, dviems ragams ir styginiams (smuikams, violončelėms, altams ir kontrabosams).
Chroma
Chroma  – upė Rusijoje, šiaurės rytų Jakutijoje. Prasideda dvejomis ištakomis Polousno kalvagūbryje. Teka į šiaurės rytus pelkėta Janos-Indigirkos žemuma, sudaro meandras. Įteka į Rytų Sibiro jūros Chromos užutėkį.
Didžiausi intakai: Tenkelis ir Uriung Ulachas.
Upės baseine yra virš 8000 ežerų, kurių bendras plotas 1330 km². Upė užšąla rugsėjo pabaigoje – spalio pradžioje, atitirpsta birželio pradžioje.
Tarp Chromos ir Sundruno upių žemupių driekiasi Kytalyko pelkynė, kur įsikuria daug retų, saugomų paukščių.
Kagoras
thumb|right|250px|Vienas iš Cahors vynuogynų
Kagoras  – raudonasis vynas, gaminamas iš vynuogių, auginamų Cahors miesto (Prancūzija) apylinkėse. Cahors yra Appellation d’origine contrôlée (AOC), kuris yra dalis Pietvakarių Prancūzijos vynuogininkystės rajono.
Kagoras – desertinis vynas. Kai kur gaminamas baltasis bei rausvas vynas ir įvardijamas kaip krašto vynas (Vin de Pays).
Tamsiai rubininės spalvos. Skonis sodrus, minkštas, aksominis, pasižymi subtiliais kakavos ir šokolado tonais. Aromatas – prieskonių, kavos ir juodųjų vaisių. Paprastai Kagoro stilius panašus į tvirto Bordo vyno variantą.
Istorija
Vyndarystė Cahors apylinkėse prasidėjo dar Senovės Romos laikais – vynuogynus užveisė apie 50 m. pr. m. e. Nuo tada vynai tapo Quercy regiono požymiu, vynų istorija persipynė su regiono istorija.
Viduramžiais kagorus vadino „juodaisiais Loto vynais“. Juos gėrė per karalienės Eleanoros Akvitanietės vestuves su Anglijos karaliumi Henriku II. Popiežius Jonas XXII, gimęs Cahors mieste, kagorą padarė savo stalo ir sakramentiniu vynu.
Kagorą vertino ir gėrė Rusijos imperatorius Petras I, o Rusijos stačiatikių bažnyčia kagorą padarė sakramentų vynu. Patekę į Anglijos karalių dvarą kagorai ėmė rimtai konkuruoti su klaretais (į Angliją importuojamasis Bordo vynais).
Cahors vyno istorija yra susijusi su Lo upe. Šio regiono vynas būdavo išgabenamas pavojinga, bet laivuojama Lo upe. XVIII a. apie 10 000 statinių vyno pro Bordo buvo išgabenta eksportui į Šiaurės Europą, Antilus ir Ameriką.
XIX a. pabaigoje (1883–1885 m. ) Cahors regioną kaip ir kitus vynuogininkystės regionus nusiaubė amarai Phylloxera.
Antrojo pasaulinio karo metais Uzbekijoje gamintas kagoro tipo vynas „Uzbekistan“ buvo tiekiamas karo ligoninėms, kur įeidavo į sveikstančių kareivių ir karininkų maisto davinį.
1956 m. vasarį Cahors apylinkėse smarkiai atšalo, ir šaltis sunaikino praktiškai visus regiono vynuogynus, kuriuos teko masiškai atsodinti. Po persodinimo Malbec vynuogės pasidarė dar labiau dominuojančios. 1971 m. Kagoras gavo AOC statusą
Gamyba
Juos daro įvairiuose vyndarystės regionuose. Pagrindinis šių vyno gaminimo ypatumas – šiluminis apdorojimas. Vynuoges skina, kai cukraus jose būna apie 220 g/dm³, ir spaudžia. Traiškytas vynuoges pakaitina iki +65 °C ir palieka rezervuaruose atvėsti ir rūgtelėti – turi surūgti ne mažiau kaip 30 g/dm³ cukraus (~3 %). Tada atskiria rūgstantį skystimą nuo kietųjų dalių ir įpila rektifikuoto spirito.
Kagoro tipo vynams priskiria ir kitu būdu gamintus vynus. Traiškytas vynuoges paraugina, po to spirituoja ir hermetiškuose rezervuaruose laiko 2–5 mėnesius. Tada spirituotą skystį atskiria ir tvarko toliau. Naudojant šią technologiją (šildymas, spiritavimas ir nusistovėjimas), būsimas gėrimas perima daugiau dažančiųjų medžiagų, todėl vynas įgyja labai tamsią raudoną spalvą.
Čimborasas
Čimborasas  – užgesęs Andų ugnikalnis (stratovulkanas), stūksantis Ekvadore, Vakarų Kordiljeroje, Čimboraso provincijoje, 150 km į pietvakarius nuo sostinės Kito.
Aukštis – 6267 m. Tai aukščiausia viršukalnė Ekvadore. Be to, kalno viršūnė yra labiausiai nuo planetos centro nutolęs taškas. Nors Čimborasas nėra tarp aukščiausių pasaulio kalnų, bet Žemė yra šiek tiek išsipūtusi ties pusiauju, nuo kurio Čimborasas nutolęs maždaug vienu geografiniu laipsniu.
Ugnikalnis susidaręs iš andezito ir dacito, turi 14 viršūnių ir keletą kraterių. Manoma, kad Čimborasas paskutinįsyk išsiveržė ~550 metais (± 150 m.).
Čimboraso ledynai
Čimborase yra 14 ledynų, daugiausia kabančiųjų. Sniego riba 4800 m aukštyje.
Čimboraso ledynų tirpsmo vanduo girdo dviejų Ekvadoro sričių – Bolivaro ir Čimboraso – gyventojus. Pastaruoju metu ledynai katastrofiškai mažėja, todėl vandens tiekimas Bolivaro srities sostinei Guarandai tampa problematiškas.
Gviana (regionas)
thumb|250px Gviana, dar žinomas kaip Gajana, arba daugiskaita, kaip Gvianos – geografinis regionas, apimantis Pietų Amerikos šiaurės rytinę dalį.
Apibrėžimai
Paprastai į regiono sampratą įtraukiami politiniai vienetai, kurie iki dabar (ar istoriškai) vadinasi Gviana: Be to, į regiono sampratą įtraukiami šie gretimų valstybių administraciniai vienetai: Geografiškai dar papildomai gali būti įtraukiama ir Brazilijos šiaurinė dalis, esanti Gvianos plynaukštėje: Roraima bei Paros ir Amazonės valstijų šiaurinė dalis.
Geografija ir gamta
Geografiškai Gviana sutampa su Gvianos plokščiakalniu. Šiaurėje regioną riboja Atlanto vandenynas, rytine riba laikoma Orinoko žemupys (už kurio prasideda Ljanosas), o vakarine – Amazonės žemupys. Pietuose Gviana pereina į Amazoniją.
Darius Šaluga
Darius Šaluga (g. 1976 m.) – verslininkas, Lietuvos bokso federacijos prezidentas, Vilniaus miesto savivaldybės administracijos darbuotojų profesinės sąjungos vadovas, buvęs Vilniaus miesto savivaldybės valdininkas.
Vaidulonių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šeduvos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šeduvos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Vėriškių apylinkės.
Bagdoniškiai (Pakruojis)
Bagdoniškiai – buvęs kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Mažeikonių.
Akvitanai
250px|thumb|right|Akvitanų genčių gyvenamoji vieta ankstyvosios Romos laikais. ·Juodi pavadinimai: indoeuropiečių gentys ·pilki: [[Keltai|Keltų gentys]] Akvitanai  – senovinė genčių grupė, gyvenusi dabartinės pietvakarių Prancūzijos teritorijoje tarp Garonos ir Pirėnų (Gaskonės istoriniame regione), gaskonų etnoso protėviai. Yra manoma, kad lingvistiškai ir kultūriškai jie skyrėsi nuo indoeuropiečių keltų, o buvo giminingi Pirėnuose gyvenusiems iberams (pirmiausia vaskonams). Dėl to dar vadinami iberoakvitanais.
Akvitanų kalba paliko nedaug įrašų, o daugiausia dievų ir žmonių vardų. Iš jų galima spręsti apie šios kalbos giminingumą su baskų kalba.
Raida
Vienas pirmųjų akvitanus aprašo Julijus Cezaris, kuris juos laiko kultūriškai panašius tiek į savo kaimynus iberus, tiek į keltus. Jis laikė akvitanus viena iš trijų pagrindinių Galijos tautų (kitos dvi buvo keltai ir belgai). Dėl to ir vėliau Plaukuotoji Galija buvo skirstoma į šias tris dalis.
Konjunktyvas
Reikšmė
Indoeuropiečių kalbose konjuntyvas kilęs iš indoeuropiečių vienovės laikotarpio, buvo būdingas jau indoeuropiečių prokalbei. Vis dėlto nemaža konjunktyvo formų dabartinėse indoeuropiečių kalbose yra ne paveldėtos iš prokalbės, o pasidarytos naujai ir atlieka konjunktyvo funkciją.
Akvitanai
Raida
Tiesa, apie 27 m. pr. m. e. įkurta Akvitanijos Galija apėmė gerokai didesnį plotą nei akvitanų gyvenamos sritys: šioje provincijoje gyveno labai daug keltų genčių. Tik IV a. pradžioje Akvitanijos provinciją suskaldžius į tris dalis, naujai įkurta Novempopulanija gana tiksliai atitiko akvitanų gyvenamas žemes. Provincijos pavadinimas reiškė „9 tautos“ taip turint omenyje 9 akvitanų gentis, nors iš tiesų teritorijoje genčių gyveno daugiau.
Konjunktyvas
Reikšmė
Konjunktyvo reikšmė artima geidžiamajai ir liepiamajai nuosakoms bei tiesioginės nuosakos būsimajam laikui. Nuo geidžiamosios nuosakos (pvz., ) skiriasi tuo, kad išreiškia kalbančiojo valią, neretai ir reikalavimą, o geidžiamoji nuosaka – tik pageidavimą. Nuo liepiamosios nuosakos (pvz., ) konjuntyvas skiriasi tuo, kad nurodo ketinimą, kurio įgyvendinimas priklauso nuo tam tikrų žinomų aplinkybių. Nuo tiesioginės nuosakos būsimojo laiko (pvz., ) skiriasi tuo, kad išreiškia kalbėtojo valią, ketinimą, o tiesioginės nuosakos būsimasis laikas daugiausia rodo numatomą veiksmą. Tačiau kartais konjunktyvas turi tiesioginės nuosakos būsimojo laiko reikšmę. Pagal tai skiriami du konjunktyvo tipai:
Akvitanai
Raida
Valdant Romos imperijai, lotynizacija krašte progresavo menkai, akvitanai išlaikė savo kalbą ir kultūrinius bruožus. Pamažu įsitvirtino krikščionybė.
Lašų ežeras
Lašų ežeras – ežeras Lietuvoje, Rokiškio rajone, 6 km į vakarus nuo Kriaunų, Skujinės (Beržynėlio) miško šiaurinėje dalyje. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,18 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 108,3 m. Krantai žemi, pelkėti, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Vakaruose išteka Vargupys į Audros upę (Sartų ežero baseinas). Į šiaurę įsikūręs Norkūnų kaimas.
Akvitanai
Raida
V a. akvitanų žemes nusiaubė vandalai, alanai, svebai. Vėliau Romos imperatorius čia leido įsikurti vestgotams, kurie įjungė akvitanus į savo karalystę. 507 m. akvitanai prijungti prie Frankų valstybės, o vėliau kartu su vaskonais sukūrė Vaskonijos kunigaikštystę. Joje akvitanų kalba galutinai nunyko, jie perėmė vulgariąją lotynų kalbos formą ir iš jų susidarė gaskonų etnosas.
Konjunktyvas
Reikšmė
Pirmasis tipas, kaip ir liepiamoji nuosaka, pradžioje, matyt, buvo vartojamas tik teigiamuosiuose sakiniuose. Konjunktyvas pasitelkiamas ir teiraujantis, kas turi įvykti. Valios arba noro konjunktyvo pavyzdys: 'pirma noriu papasakoti, ko aš ėmiausi'; numatomojo konjunktyvo pavyzdys (būsimojo laiko reikšmė):  'jau aušra (išaušo) ir išauš dabar' (RV I.48,3);  'ir jei kada nors kas nors pasakys' ir kt.
Akvitanai
Gentys
thumb|250px|left|Akvitanų etnosai Novempopulanijos provincijoje
Adama Fofana (2001)
Adama Fofana (g. 2001 m. sausio 4 d.) – Dramblio Kaulo Kranto futbolininkas, saugas.
Karjera
Karjerą pradėjo gimtinėje. Atstovavo Olympic Sport Abobo (OS Abobo).
„Vejle“ klubas
Vėliau persikėlė į Daniją. Priklausė Vejle BK, tačiau nuomos pagrindais buvo skolinamas HIFK (Suomija) bei MFK Vyškov (Čekija).
„Žalgirio“ klubas
2023 m. vasario 26 d. pranešta, kad atstovaus „Žalgirio“ klubui.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Alazanis (vynas)
Alazanis (Alazanio slėnis) (rus. Алазанская долина) – pussaldis baltasis ir raudonasis gruziniškas vynas. Pavadinimas nuo Rytų Gruzijos Alazanio upės, sudarančios Gruzijos sieną su Azerbaidžanu. Kadangi Alazanio slėnyje yra šilčiau, jame nokstančios vynuogės būna saldesnės nei kitose Gruzijos vietovėse.
Baltasis Alazanis
Pussaldis vynas. Gardis su lengvu vaisių tonu. Šiaudų spalvos, išlaikomas tamsėja. Baltąjį alazanį tinka gerti su vaisiais, riešutais, desertais.
Daromas iš Rkaciteli ( raudonas stiebas) vynuogių. Tai viena seniausių vynuogių atmainų Gruzijoje, archeologai jų likučių rado 3-čio tūkstantmečio pr. m. e. keraminėse puodynėse. Neseniai Rkaciteli vynuogės imtos auginti Rytų Europoje, Australijoje ir ties Niujorku.
Apu
Apu (het. Appu) – hetitų mitologijos veikėjas, turtingas žmogus iš Lulu šalies Šudulo miesto. Teigiama, kad Apu mitą hetitai perėmė iš huritų. Išlikęs tekstas fragmentiškas.
Pasakojama, kad Apu nestigę turtų, tačiau jis buvęs nelaimingas, nes negalėjęs susilaukti vaikų. Apu nusprendęs kreiptis pagalbos į dievus ir paaukojęs Saulės dievui (huritų Šimigai) ėriuką. Tuomet Šimiga pasirodęs jaunuolio pavidalu ir pataręs Apu pasigerti bei pasimylėti su žmona. Iki tol Apu su žmona lovon guldavęsi apsirengę ir avėdami batus. Davęs patarimą, Saulės dievas nuvykęs pas audros dievą, greičiausiai tam, kad perduotų Apu troškimą susilaukti sūnaus. Tekstas nutrūksta, o toliau pasakojama, kad Apu žmona pagimdžiusi berniuką, kurį Apu pavadinęs Bloguoju. Kodėl buvo pasirinktas būtent toks vardas, pasakojime nėra nurodoma. Vėliau gimęs ir antras sūnus, vardu Gerasis. Berniukams užaugus, Blogasis pareikalavęs savosios tėvo turto dalies. Jam atitekusi didžioji turto dalis, o Gerajam – tik liesa, bergždžia karvė. Tuomet įsikišęs Saulės dievas ir grąžinęs Gerojo karvei vaisingumą. Paskesniame teksto fragmente pasakojama apie bylinėjimąsi tarp brolių.
Žarė
Intakas – Srautas (kairysis).
Upės vaga sureguliuota. Vidurupis patenka į Šakynos geomorfologinį draustinį. Gyvenvietės prie Žarės: Raudondvaris, Žarėnai, Dauginčiai, Mandeikiai.
Upėvardis kildinamas iš ir  („šaka, atšaka“).
Valstybės saugumo majoras
Valstybės saugumo majoras  – specialusis aukščiausiojo vadovaujančio personalo laipsnis TSRS Vidaus reikalų liaudies komisariato Valstybės saugumo vyriausiosios valdyboje (NKVD VSVV; ГУГБ НКВД СССР) ir Valstybės saugumo liaudies komisariate (NKGB), įvestas 1935 m. spalio 7 d. TSRS CVK ir LKT nutarimu.
Iki 1943 m. žemesnis specialusis laipsnis valstybės saugumo sistemoje buvo valstybės saugumo kapitonas, o sekantis vyresnis laipsnis buvo valstybės saugumo vyresnysis majoras.
1943 m. vasario 9 d. TSRS AT Prezidiumo įsaku „Apie NKVD organų ir milicijos vadovaujančio personalo laipsnius“ (О званиях начальствующего состава органов НКВД и милиции) NKVD sistemoje buvo įvesta nauja laipsnių sistema, analogiška kariuomenės laipsniams, ir nauji skiriamieji ženklai antpečiai. Pagal šį įsaką asmenys, iki šiol turėję specialųjį laipsnį valstybės saugumo majoras gavo specialųjį laipsnį valstybės saugumo pulkininkas ir atitinkamus antpečius. O asmenims, turėjusiems specialųjį laipsnį valstybės saugumo vyresnysis leitenantas, buvo suteiktis specialusis laipsnis valstybės saugumo majoras.
Šį sistema buvo atšaukta TSRS AT Prezidiumo 1945 m. liepos 6 d. įsaku, pagal kurį asmenims, turėjusiems NKVD ir NKGB specialiuosius laipsnius, buvo suteikti kariniai laipsniai.
Trinidado oriša
Trinidado oriša, dar žinoma kaip šango (orisha, shango) – sinkretinė religija, išpažįstama Trinidade ir Tobage, kilusi iš Karibų jūros regiono. Orišos ištakos kildinamos iš Vakarų Afrikoje praktikuojamos jorubų religijos. Trinidado oriša apima dvasinio baptizmo (Spiritual Baptism) tikėjimo elementus, kurių tarpusavio artumas lėmė termino „šango baptistas“ vartojimą, kad būtų apibūdinami vienos ar abiejų religijų nariai. Antropologas James Houk apibūdino Trinidado orišą kaip „kompleksinę afroamerikiečių religiją“, apimančią daugiausia tradicinės afrikiečių religijos ir jorubos elementus, kai kuriuos krikščionybės (katalikybės ir protestantizmo), induizmo, islamo (ypač sufizmo), budizmo, judaizmo, bahajų tikėjimo ir Trinidado kabalos elementus.
Ritualinė muzika
Trinidado orišos apeigos apima ritualinį dainavimą su šūksniais ir atkartojimais, pritariant būgnų trio. Orišos instrumentai yra dvipusiai membraniniai būgnai, pagaminti pagal jorubų bembe būgnų pavyzdį (panašūs į kubiečių lyesá). Žemiausio skambesio būgnas vadinamas bo arba kongo. Vedantysis būgnas vadinamas centriniu, didžiuoju būgnu arba bembe. Mažiausias, aukščiausio dažnio garsus skleidžiantis būgnas vadinamas umele. Pirmieji du būgnai mušami su viena lazdele ir ranka, tuo tarpu umele garsas išgaunamas su lazdelių pora. Būgnininko lazdelės yra kreivais galais, primenančios piemens lazdą su kabliu. Atliekamų melodijų kalba apibūdinama kaip „Trinidado joruba“ ir yra kildinama iš jorubų kalbos.
Kongo Demokratinė Respublika olimpinėse žaidynėse
Kongo Demokratinė Respublika olimpinėse žaidynėse debiutavo 1968 m., Meksiko vasaros olimpiadoje. Šalies nacionalinis olimpinis komitetas įsteigtas 1963 m., bet Tarptautinio olimpinio komiteto (TOK) pripažintas tik 1968 m. Iki 2000 m. olimpiados šalis dalyvavo Zairo vardu. Kongo Demokratinė Respublika kol kas nėra iškovojusi olimpinių medalių. Šalis yra antra pasaulyje pagal gyventojų skaičių valstybė, kuri nėra pelniusi olimpinio medalio ir nusileidžia tik Bangladešui. Daugiausiai šalies sportininkų dalyvavo lengvosios atletikos ir bokso varžybose.
Prastavonių apylinkė
Prastavonių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šeduvos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šeduvos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Vėriškių apylinkės.
Erongo regionas
Regiono pavadinimas kilęs nuo Erongo kalno. Regionas skirstomas į 7-ias apygardas. Vakaruose Erongo regionas ribojasi su Atlanto vandenynu, šiaurėje – Kunenės, rytuose – Otdžozondžupos, pietryčiuose – Chomaso, pietuose – Hardapo regionais.
Edminas Bagdonas
Edminas Bagdonas (1963 m. spalio 23 d. Kaune – 2021 m. gegužės 22 d. Vilniuje) – lietuvių diplomatas.
Biografija
1986 m. baigė Kijevo valstybinį universitetą. 1991–1992 m. Lietuvos Aukščiausios tarybos (Atkuriamojo Seimo) tarptautinių ryšių biuro referentas. 1992–1993 m. LR Seimo Tarpparlamentinių ryšių departamento direktorius.
1994–1997 m. Lietuvos Respublikos ambasados Ukrainoje konsulas. 1997–1998 m. Užsienio reikalų ministerijos Valstybinio ir diplomatinio protokolo departamento direktoriaus pavaduotojas, 1998–2001 m. departamento direktorius. 2001–2004 m. Lietuvos Respublikos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Italijos Respublikoje, ambasadorius Serbijai ir Juodkalnijai, Šveicarijos Konfederacijai ir Maltos Respublikai.
2004 m. gegužės 20 d. jam buvo suteiktas Nepaprastojo ir įgaliotojo ambasadoraus diplomatinis rangas. 2004 m. balandžio mėn. – 2006 m. kovo mėn. prezidento Valdo Adamkaus patarėjas, Užsienio politikos grupės vadovas, Prezidento patarėjų grupės koordinatorius, Lietuvos ir Lenkijos Prezidentų konsultacinio komiteto vadovas.
Balseliai
Balseliai – buvęs kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, šalia Balsių.
Giovanni Boldini
thumb|200px| Dž. Boldinio autoportretas, 1892 m. Džovanis Boldinis (, 1842–1931 m.) – Italijos tapytojas, portretistas, kūręs Paryžiuje.
Biografija
Džovanis Boldinis gimė 1842 m. gruodžio 31 d. Feraroje. Jo tėvas Antonijus buvo religinių scenų tapytojas. 1862 m. Dž. Boldinis persikėlė į Florenciją, kur šešerius metus mokėsi vietos dailės akademijoje, tačiau labiau buvo paveiktas Macchiaioli grupės tapytojų, kurie propagavo realistinę, plenerinę tapybą. Po mokslų baigimo Dž. Boldinis persikėlė į Londoną, kur pradėjo garsėti aukštuomenės portretais. Nuo 1872 m. dailininkas gyveno Paryžiuje, jo vienu draugų tapo Edgaras Dega. Dž. Boldinis pagarsėjo savo portretūra, ypač 1886 m. nutapytu Dž. Verdžio portretu. 1889 m. jis buvo paskirtas Italijos sekcijos vadovu pasaulinėje parodoje Paryžiuje, už indėlį į parodą buvo apdovanotas Prancūzijos Garbės legiono ordinu. Vėliau Dž. Boldinis buvo populiariu ir nestokojančiu užsakymų portretistu.
Džovanis Boldinis mirė 1931 m. liepos 11 d. Paryžiuje. Palaidotas Feraroje. Dailininko kūrinių yra Metropoliteno muziejuje Niujorke, Nacionalinėje portretų galerijoje Londone, Orsė muziejuje Paryžiuje, tačiau dauguma jo sukurtų aukštuomenės protretų išlikę privačiose kolekcijose. Feraroje įsteigtas Dž. Boldinio vardo muziejus. Be portretų, dailininkas yra sukūręs nemažai žanrinių scenų.
Pragaro vartai (krateris)
thumb|300px|Krateris – Pragaro vartai.
Pragaro vartai ( – „vartai“) – nuolat degantis dujų krateris, kuris yra 90 km į šiaurę nuo Jerbento gyvenvietės (Turkmėnija), ties Darvaza. Krateris yra Karakumų dykumoje.
Krateris yra 60 m skersmens ir apie 20 m gylio.
Istorija
1971 m. tarybiniai mokslininkai atrado požemines dujų sankaupas. Darant bandomąjį gręžinį visa gręžimo įranga nugarmėjo į atsiradusią ertmę. Žmonės nenukentėjo. Sklindant nuodingoms dujoms, siekiant apsaugoti aplink gyvenančius žmones ir gyvulius, nuspręsta dujas padegti. Tikėtasi, kad jos sudegs per kelias dienas, bet liepsna plaikstosi jau 40 metų. Vietiniai gyventojai šią vietą praminė pragaro vartais.
2004 m. šalia esanti gyvenvietė Dervaza iškeldinta.
Simfonija Nr. 44 (Haidnas)
'''Simfonija Nr. 44 e–moll, dar žinoma kaip „Gedulingoji“ simfonija''' – 1772 m. austrų kompozitoriaus Jozefo Haidno parašyta simfonija. Vidutinis simfonijos orkestro atlikimo laikas – 28 minutės. Yra paplitusi teorija, kad pats J. Haidnas paprašė atlikti šią simfoniją jo laidotuvėse. Simfonija priklauso „Audros ir veržimosi“ periodui.
Sandara
Simfoniją sudaro keturios dalys, ji skirta dviems obojams, fagotui, dviems ragams, klavesinui ir styginiams (smuikams, violončelėms, altams ir kontrabosams):
Vaizdas:Haydn-44-1-theme.png
Žievėgraužis tipografas
Rūšies biologija
Žievėgraužių tipografų suaugėlių kūnas yra 4,2 – 5,5 mm dydžio, cilindriškas ir apaugęs plaukeliais, tamsiai rudos arba juodos spalvos, antsparniai gali būti šviesesni. Antsparnių viršūnių nuolydis paprastai suapvalėjęs, bukas arba su įduba, vadinama karučiu. Kiekviename karučio šone yra 4 danteliai. Dėl kūgio formos galvos ir suplotų antenų šis vabalas yra puikiai prisitaikęs pragraužti atakuojamo medžio kietą išorinę žievę. Lervos baltos, kiek sukumpusios, bekojės, su ruda galva.
Žievėgraužio tipografo lervos maitinasi pažeistų medžių karnienos audiniu, kartu su suaugėliais vabalais suformuodami poligaminius šabloniškus tunelius po stora gyvų medžių arba rąstų žieve. Lervų vystymasis yra priklausomas nuo aplinkos temperatūros. Intensyviausiai žievėgraužio tipografo lervos vystosi oro temperatūrai kylant iki +29ºC. Vabalų mirtingumą žiemos sezono metu gali lemti biotiniai ir abiotiniai veiksniai. Dėl aplinkos temperatūros žiemą žievėgraužių tipografų, žiemojančių rąstuose, mirtingumas gali išaugti net iki 50 %.