cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oliwia Szperkowska
2022–2023 m. moterų čempionių lygos atranka
UEFA moterų čempionų lyga 2022–2023 m. kvalifikacinėse rungtynėse UKS SMS Łódź kovojo 5-oje grupėje. Pusfinalyje varžėsi UKS SMS Łódź ir Briuselio „RSC Anderlecht” (Belgija). O kitame pusfinalyje kovojo „Gintra” prieš Kuopio „Kups” (Suomija). Belgės įveikė lenkes rezultatu 3:2, Po Anos Rendzios ir Dominykos Kopinskos (realizavo 11 m. baudinį) pelnytų įvarčių lenkės pirmavo rezultatu 2:0, bet neišlaikė persvaros ir pralaimėjo. O suomės rezultatu 2:0 nugalėjo Gintrą. Dėl trečios vietos grupėje kovojo lenkės ir šiaulietės.
Rinktinės
Kitados atstovavo Lenkijos jaunimo rinktinėms. Kviečiama į Lenkijos nacionalinę rinktinę.
E13
E13 – Europinio tinklo kelias, jungiantis Donkasterį ir Londoną, Jungtinėje karalystėje. Šio kelio ilgis – 230 km. Į kelio sudėtį įeina M1 automagistralės atkarpa.
Palnyčios tvenkinys
Palnyčios tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kalvarijos savivaldybėje, 8,5 km į pietryčius nuo Kalvarijos. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Senupės intakas, Kirsnos baseinas) 1 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,22 km, plotis – iki 0,095 km. Altitudė 114,2 m. Krantai žemi, pietuose apaugę medžiais. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai, o pietinėje pakrantėje stūkso miškas. Kiek atokiau į rytus nutiestas kelias.
Šilų (Bridų) tvenkinys
Šilų (Bridų) tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Šiaulių rajone, 7,5 km į šiaurę nuo Šiaulių miesto centro. Sudarytas užtvenkus Svalės upelį (Kulpės intakas, Mūšos baseinas) 0,38 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis šiaurės -pietų-rytų kryptimi – 1,18 km, plotis – iki 0,16 km. Yra 0,07 ha miškinga sala, tilteliu sujungta su pietiniu krantu. Altitudė 100,5 m. Pietinis ir vakarinis krantai apaugę mišku, o šiaurinės tvenkinio dalies krantai apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu, pakrantėse plyti dirbami laukai. Už 0,5 km į šiaurę yra Bridų kaimas. Į vakarus eina kelias.
Navasodų tvenkinys
Tvenkinys įrengtas 1983 m.
Nasai
Nasai arba teribiai (, sav. Tjër Di) – indėnų tauta, gyvenanti Centrinėje Amerikoje, ties Kosta Rikos ir Panamos siena (daugiausia Panamos Bokas del Toro provincijoje, Teribės ir Sansano baseinuose). Populiacija ~3500 žmonių. Nasų kalba priklauso čibčų kalbų šeimai, dalis kalba ispaniškai. Paplitusi katalikybė (dabar ir protestantizmas), kuri persimaišiusi su prigimtine tikyba. thumb|left|220px|Nasų gyvenamos vietos
Tradicinis verslas – rankinė lydiminė žemdirbystė: auginami kukurūzai, manijokai, pupelės, batatai, bananai, kakava vaisiai. Taip pat žvejoja, rankioja. Laiko kiaules, vištas, antis. Uždarbiauja miškų ūkyje, turizme.
Tradicinis būstas medinis, dengtas palmių lapais. Namai statomi aukščiau kalnuose, kad būtų apsaugoti nuo upių potvynių.
Dabar rūbai kreoliški.
Nasai išlaikę monarchiją. Karaliumi tradiciškai galėjo tapti tik vyras. Jam mirus, sostą užima vyriausias brolis, mirus šiam – ankstesniojo karaliaus vyriausiasis sūnus. Išnykus dinastijai, visi vedę vyrai susirenka ir iš įtakingos šeimos išrenka naują karalių. Nuo XX a. karalius renkamas, į sostą balotiruotis gali ir moterys. Dabartinis nasų karalius – Reinaldas Aleksis Santana (nuo 2011 m.).
Šeima branduolinė arba išplėstinė, santuoka matrilokalinė. Tradicinėje tikyboje tikima aukščiausiuoju dievu Sibu.
Svitavai
Svitavai – Moravijos (istorinis regionas) sostinė bei didžiausias miestas, esantis Pardubicių krašte, Čekijoje. Svitavų rajono administracinis centras. 17 005 gyventojai (2016 m. duomenys). Svitavuose gimė Oskaras Šindleris. Svarbus čekų esperanto centras. Yra esperanto muziejus.
Istorija
Dabartinio miesto teritorijoje apie 1150 m. vienuoliai iš Litomišlo pastatė bažnyčią ir įkūrė gyvenvietę. Svitavai pirmą kartą paminėti 1256 m. 1330 m. suteiktos miesto teisės. XIV a. aplink miestą pastatyta gynybinė miesto sieną, turėjusi tris vartus. XVI a. suklestėjo pirklių ir audėjų dėka. 1781 m. buvo sudegintas. XIX a. nutiesta geležinkelio linija. 1938–1945 m. okupuotas Vokietijos.
Užubaliai (Panevėžys)
Užubaliai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 11 km nuo Raguvos, 2,5 km į pietvakarius nuo Šilų, prie Alantos upelio ir miško pakraščio. Praeina vieškelis.
Istorija
XIX a. pabaigoje minimi du Užubalių užusieniai Vilkmergės apskr. Raguvos valsčiuje. Vienas priklausė Kupsčiams, kitas – Rudaminoms.
Meškuičių tvenkinys
Meškuičių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Šiaulių rajone, 19 km į šiaurės rytus nuo Šiaulių miesto centro. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Tautinio intakas, Mūšos baseinas) 0,2 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,33 km, plotis – iki 0,12 km. Yra 0,18 ha sala. Altitudė 84,3 m. Krantai žemi. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Vakarinėje pakrantėje įsikūręs Meškuičių miestelis, yra paplūdimys, į pietus – Rupeikių kaimas. Rytuose eina Šiaulių–Joniškio geležinkelis.
Dominika Kopińska
Dominyka Kopinska (Dominika Kopińska, g. 1999 m. spalio 11 d., ...) – Lenkijos futbolininkė, puolėja. Buvo kviečiama į Lenkijos nacionalinę rinktinę.
Karjera
Futbolą žaisti pradėjo Wisła Nowe. 2018–2021 m. atstovavo Medyk Konin.
2021 m. perėjo į UKS SMS Łódź. 2021–2022 m. sezone tapo Ekstraliga čempione.
Rinktinės
2018 m. rugpjūčio 31 d. debiutavo rinktinėje rungtynėse prieš Baltarusiją. Lenkės nugalėjo varžoves rezultatu 4-1.
Liteino tiltas
Liteino tiltas  – varstomasis šešių angų tiltas per Nevos upę Sankt Peterburge, jungiantis miesto centrą (Liteino prospektą) su Vyborgo puse). Antrasis nuolatinis tiltas Sankt Peterburge (po Blagoveščensko tilto). Tilto ilgis – 396 m, plotis – 34 m.
Istorija
Dar iki miesto įkūrimo šioje vietoje buvo perkėla, jungianti Naugardo ir Vyborgo kelią važiuojantiems į Švediją. XIX a. pradžioje čia pastatytas pontoninis, o 1875 m. pagal inžinieriaus A.Struvės projektą pradėtas statyti nuolatinis tiltas.
Statybos darbai vyko sudėtingomis sąlygomis: Nevos gylis šioje vietoje – net 24 metrai, pakrantėje gruntas – minkštas molis. Vienos atramos vietoje rasta nuskendusi barža su akmenimis, kitos – didžiulis riedulys. Avarijų metu žuvo keliasdešimt statybininkų.
Konstrukcija
Tiltą statant naudotos naujos tuo laiku technologijos. Plieno tvirtumas leido pusantro karto, palyginus su prieš tai statytu Nikolajaus (Blagoveščensko) tiltu, padidinti atstumą tarp atramų. Atramas jungė jungė metalinės kniedytos arkinės 53,25 m, 65,77 m, 74,55 m, 67,97 m ir 53,04 m. ilgio angos. Vienos angos svoris buvo maždaug 6550 tonų. Šeštoji 21,3 m ilgio anga buvo pasukama, ją atidarius galėjo plaukti didesni laivai. Ant vertikalios ašies pritvirtintą sparną per 20 min. pasukdavo aštuoni darbininkai (vėliau įrengta 36 a.j. galingumo vandens turbina).
Kesonai tilto atramoms statybos metu buvo didžiausi Rusijoje – 462,3 m². Atramos užpildytos butobetonu, apdailintos rožiniu granitu. thumb|left|200px|Liteino tilto ketaus turėklai Tilto plotis tarp turėklų buvo 24,43 m (važiuojamoji dalis – 17,04 m). Turėklai išlieti iš ketaus pagal arch. K. Rachau projektą. Kiekvienos sekcijos centre pavaizduotas kartušas su miesto herbu – susikertantis skeptras, jūrinis ir upinis inkaras dviejų undinių rankose.
Liteino tiltas buvo pirmasis pasaulyje nuolatinis tiltas, apšviestas elektriniais šviestuvais.
1966–1967 m. tiltas rekonstruotas: ant senųjų atramų buvo sumontuotos 2500 tonų sveriančios plieninės sijos, pakeistos metalinės atramų konstrukcijos bei žibintai, po tiltu paupyje įrengti pėsčiųjų takai laiptai link vandens bei dviejų lygių transporto nuvažiavimas. Besisukanti anga pakeista į pakeliamą ir sumontuota gilesnėje upės vietoje. 50 metrų ilgio ir 3200 tonų sveriantis pakeliamasis sparnas šiuo metu – sunkiausias pasaulyje. Jis per dvi minutes pakyla 67 laipsnių kampu.
Rekonstrukcijos metu važiuojamoji dalis praplėsta dešimčia metrų, į abi puses galima važiuoti trimis eismo juostomis.
KF Arbana
KF „Arbana“ – Kosovo futbolo klubas iš Arbanos kaimo.
Biopsija
miniatiūra|250px|right|Kaulų čiulpų biopsija miniatiūra|250px|right|Galvos smegenų biopsija
Biopsija (nuo 🇬🇷 'gyvybė' + ὄψις 'išvaizda') – pakankamai dažnas medicinoje intervencinis tyrimo metodas, kai biologinių ląstelių ar audinių gabalėlis paimamas ištyrimui iš vietų, kur esama pakitimų. Ėminys gali būti tiriamas cheminiais, biocheminiais, biologiniais metodais. Šiuo metu biopsija yra minimaliai invazinis, vienas tiksliausių tyrimų, diagnozuojant daugelį ligų, tarp jų auglius, uždegimines ir infekcines ligas, vėžį. Biopsija yra palyginti greita ir minimaliai skausminga procedūra, atliekama tiek ligoninėje, tiek ir ambulatoriškai. Mėginiai imami iš daugelio organų, taip pat gleivinių, kraujagyslių. Procedūros metu paimto audinio gabalėlis dažnai būna siūlo storio ir vos centimetro ilgio. Naudojant specialius įrankius ir storą adatą gali būti paimamas audinio stulpelis, skysčio pavyzdys.
KF Arbana
Istorija
2007–2008 m. užėmė 10 vietą. 2008–2009 m. pasitraukė iš čempionato po pirmojo rato.
Biopsija
Metodai
Atitinkamo organo biopsijai taikoma specifinė metodika, būtinas atitinkamas pasiruošimas. Biopsiją atlieka savo srities specialistas (plaučių - pulmonologas, odos - dermatologas, inkstų - nefrologas, kaulų čiulpų - hematologas ir pan.). Specialiai apdorotą bioptatą tiria gydytojas patologinės anatomijos specialistas. Kaip ir kiekviena chirurginė intervencija, biopsija turi savo riziką. Dažniausiai pažeidžiami gretimi audiniai, gali kilti infekcija, kraujavimas dūrio ar pjūvio vietoje. Po procedūros ligoniui gali skaudėti šią vietą, todėl gydytojas skiria nuskausminamųjų vaistų, stebėjimą ligoninėje.
Paprasčiausiu atveju, t. y. atliekant paviršinių darinių biopsiją, specialia adata įduriama į įtartiną darinį ir ištraukiamas mažas jo gabalėlis. Vidaus organų biopsija yra viena iš sudėtingiausių procedūrų. Dėl galimų komplikacijų iš anksto reikia ištirti ligonių kraujo krešumą ir kitas charakteristikas. Rentgeno ar echoskopo pagalba nustačius biopsijos vietą auglyje, pakitusiame limfmazgyje ar kitame neaiškiame darinyje, punkcine adata ar kitais specialiais prietaisais pasiekiama reikiama vieta. Panaudojama vietinė anestezija. Kepenų audinys paimamas 1,4 − 1,6 mm skersmens ir 15−20 cm ilgio adata, kurios kryptis kontroliuojama ultragarsu. Plaučių audinys pasiekiamas dūriu per krūtinės ląstą, taip pat bronchoskopu patekus į trachėją bei bronchus. Skrandžio, žarnyno darinių biopsija atliekama endoskopijos metu. Prostatos biopsijos metu paimama 10–12 audinio mėginių, procedūra atliekama kontroliuojant echoskopu.
Ekscizinės biopsijos metu chirurgas pašalina visą darinį (pvz., pakitusį odos apgamą), kuris po to ištiriamas histologiškai. Incizinės procedūros metu pašalinamas tik gabalėlis audinio ir išsaugoma organo struktūra.
Istorija
Arabų gydytojas Al-Zahrawi (1013–1107) pradėjo taikyti vieną ankstyviausių biopsijos praktiką. Jis naudojo adatą dūriui į gūžį (išvešėjusią skydliaukę), po to vertindavo paimtą mėginį.
Biopsijos terminą gydytojų bendruomenėje 1879 m. įvedė prancūzų dermatologas Ernest Besnier.
E14
E14 – Europinio tinklo kelias, jungiantis Trondheimą Norvegijoje ir Sundsvalį Švedijoje. Šio kelio ilgis – 461 km.
Šis kelias eina per tunelį pavadinimu „Pragaro tunelis“ Trondheimo rytuose.
Rusijos Pietūs
Rusijos Pietūs – valstybinis darinys Rusijos pietinėje dalyje, kuri pilietinio karo metais buvo valdoma baltagvardiečių Savanorių armijos, o vėliau – Rusijos Pietų ginkluotųjų pajėgų.
Grąžinti nepriklausomybę
Grąžinti nepriklausomybę – 2018 m. lietuviška komedija.
Rusijos Pietūs
Valdžia Rusijos Pietuose priklausė kariškiams, buvo paremta Rusijos Pietų ginkluotosiomis pajėgomis (RPGP). Valstybės galva buvo RPGP vyriausiasis vadas.
Grąžinti nepriklausomybę
Siužetas
2018 m. Lietuvoje nepaaiškinamu būdu atsiranda keturi 1918 m. Lietuvos Nepriklausomybės Akto signatarai – kaimietiškas Aleksandras Stulginskis (akt. Ramūnas Cicėnas), prezidentu 2019 m. tapti trokštantis Antanas Smetona (akt. Algirdas Dainavičius), kuklus Petras Klimas (akt. Martynas Nedzinskas) bei filosofiškas ir patriotiškas Jonas Basanavičius (akt. Gediminas Storpirštis). Šiltai sutinkami signatarai netrukus leidžiasi vedami asmeninių tikslų, kol nesužino, jog jų pasirašytas Nepriklausomybės Aktas šiuo metu yra Vokietijoje ir už jo sugrąžinimą yra paskelbtas milijono eurų atlygis. Tai sužinoję signatarai leidžiasi į Berlyną Akto susigrąžinti.
Vaidmenys
Filme kamėjose pasirodo Lietuvos Ministras Pirmininkas Saulius Skvernelis, Vilniaus meras Remigijus Šimašius, Arūnas Valinskas bei kiti žinomi politikos, žiniasklaidos ir pramogų pasaulio asmenys.
Rusijos Pietūs
Rusijos Pietų ginkluotųjų pajėgų vadovybė pretendavo į visą buvusios Rusijos imperijos teritoriją, todėl savo valstybinių sienų nebuvo apibrėžusi. Rusijos Pietų valdyta teritorija nebuvo stabili, ji visą laiką keitėsi priklausomai nuo karinių veiksmų sėkmingumo. Įvairiu metu į Rusijos Pietų teritoriją įėjo Kubanės sritis, Krymo pusiasalis, Rytų, Centrinė ir dalis Vakarų Ukrainos, Novorosija, Juodžemio zona, Žemutinis Pavolgis, Šiaurės Kaukazas ir kitos buvusios Rusijos imperijos teritorijos.
Tarybinėje istoriografijoje kartais buvo vartojamas terminas Denikija (Деникия), kaip kad buvo vartojamas ir terminas Kolčiakija (Колчакия). Tarybų Sąjungos maršalas Aleksandras Jegorovas (Александр Ильич Егоров) savo veikale „Разгром Деникина 1919 г.“ ('Denikino sutriuškinimas 1919 m.') ne kartą vartojo terminą Dobrovolija (Доброволия), nors nenurodė ką juo vadino – ar teritoriją, kurią kontroliavo Savanorių armija, ar teritorijas, kurias kontroliavo visos RPGP.
Rašytojai Michailas Veleris (Михаил Иосифович Веллер) ir Andrejus Burovskis (Андрей Михайлович Буровский) knygoje „Гражданская история безумной войны“ ('Beprotiško karo pilietinė istorija') Rusijos pietus vadino „Denikino valstybe“.
Valstybės sąranga
Plečiantis Savanorių armijos kontroliuojamai zonai teko organizuoti kontroliuojamų teritorijų valstybinį valdymą. 1918 m. spalio 3 d. buvo priimtos „Savanorių armijos užimtų sričių valdymo nuostatos“ (Положение об управлении областями, занимаемыми Добровольческой армией), kurias parašė Sankt Peterburgo universiteto teisės profesorius Konstantinas Sokolovas (Константин Николаевич Соколов). Pagal šias nuostatas visa valdžia užimtose teritorijose priklauso armijos vyriausiajam vadui. Jam valdyti padeda patariamasis organas Ypatingasis pasitarimas prie RPGP Vyriausiojo vado, kurio pirmininkas yra vyriausiasis vadas. Užimtose teritorijose buvo atstatytas visų įstatymų, galiojusių iki Spalio revoliucijos, veikimas.
1918 m. spalio 7 d., mirus generolui Michailui Aleksejevui, vyriausiuoju vadu tapo generolas Antonas Denikinas. 1919 m. pavasarį jis toliau formavo Savanorių armijos valstybinio aparatą. Kovo mėnesį buvo patvirtinti įstatymų projektai: RPGP kariuomenei užėmus plačias teritorijas 1919 m. birželio 16 d. buvo išleistas įsakymas Nr. 69, kuris pabrėžė, kad Ypatingasis pasitarimas, valdymo organai ir teismai, visos žinybos Denikino valdomose teritorijose, „kol negaus nurodymų, kaip įgyvendinti valstybinę valdžią“, privalo „tęsti savo darbą remdamiesi veikiančiais įstatymais, atsižvelgdami tik į Rusijos valstybės labą ir vadovaudamiesi Vyriausiojo vado nurodymais“. . thumb|300px|Rusijos Pietų vyriausybė — Ypatingasis pasitarimas prie RPGP Vyriausiojo vado (1919 m., [[Taganrogas). Iš kairės į dešinę: sėdi Ivanas Romanovskis, Antonas Denikinas, Konstantinas Sokolovas; stovi Nikoljaus Astrovas, Nikanoras Savičius]]
1919 m. pirmą pusę RP teritorijos buvo padalintos į karines sritis, kiekvienai tokiai sričiai buvo paskirtas vyriausiasis viršininkas (главноначальствующий ). Šias pareigas užimdavo generolas, vadovavęs kariuomenei tame regione. Vyriausiojo viršininko pareigos atitiko ikirevoliucinio generalgubernatoriaus ir apygardos kariuomenės vado pareigas. Prie vyriausiojo viršininko civiliniams klausimams, ypač ūkiniams, spręsti buvo sudarytos ekonominių žinybų atstovų tarybos ir padėjėjai civiliniams reikalams.
Vyriausiojo viršininko pareigybės buvo įvestos kaip laikina priemonė karinių veiksmų metu. Pagal „Laikinosios civilinės valdžios vietovėse, valdomose RPGP vyriausiojo vado, nuostatas“ buvo numatyta, kad gubernija, kai tik jos teritorijoje baigiasi pilietinis karas, „išimama iš karo veiksmų teatro“, o visa civilinė valdžia joje perduodama gubernatoriui. Realybėje Rusijos Pietuose nė viena gubernija nebuvo „išbraukta iš karo teatro“.
1919 m. kovo 25 d. vyriausiojo vado A. Denikino iniciatyva, remiantis „Laikinosiomis Valstybinės sargos nuostatomis“, buvo įsteigta RPGP Valstybinė sarga (Государственная стража). Tai buvo sukarintoji civilinės valdžios organizacija, kuri vykdė politinės, kriminalinės ir teritorinės policijos funkcijas. Ši institucija derino Vidaus reikalų ministerijos, žandarnerijos ir teritorinės kariuomenės funkcijas.
Administracinis skirstymas
RPGP kariuomenei užimant vis naujas teritorijas jos pagal karinius strateginius sumetimus buvo jungiamos į karines sritis. Kiekviena karinė sritis paprastai apėmė kelias ikirevoliucinės Rusijos gubernijas. Gubernijų gubernatoriai buvo pavaldūs karinių sričių vyriausiesiems viršininkams.
Buvo sudarytos 4 karinės sritys:
Karinės sritys buvo dalinamos į gubernijas, gubernijos į apskritis, apskritys – į valsčius. Miestuose veikė miestų dūmos, kaimuose – kaimų sueigos.
Piniginis vienetas
Nuo 1919 m. rugpjūčio 30 d. pradėta masinė RPGP pinigų emisija. Pinigus vadino Denikino „varpeliais“. Banknotus spausdino Rostove prie Dono, buvusioje Valstybinio banko kontoroje. Metų pabaigoje varpeliai jau buvo gana nuvertėję dėl sparčios infliacijos, kuri kilo dėl per didelės pinigų emisijos. Tada kursas buvo 150 Denikino rublių už 1 Prancūzijos franką. . Kai kurios parduotuvės, įmonės ir įstaigos ėmė pačios spausdinti savus pinigų surogatus.
1919 m. rudenį, kai RPGP kovos veiksmai buvo ypatingai sėkmingi, baltagvardiečiai susidūrė su problema: raudonųjų paliktose gyvenvietėse liko daug Tarybų Rusijos pinigų, kuriuos pašalinti iš apyvartos buvo neįmanoma. Todėl RPGP vadovybė nutarė keisti Tarybų Rusijos pinigus į RPGP banknotus, bet ne daugiau kaip 500 rublių žmogui. Tuo tarpu raudonieji su RPGP pinigais elgėsi priešingai – visiškai nepripažino Denikino rublių vertės, todėl baltagvardiečių pinigai ėmė prarasti savo vertę. RPGP evakuojantis iš Novorosijsko Denikino rubliai buvo praktiškai visiškai beverčiai.
Užubaliai (Trakai)
Užubaliai – viensėdis Trakų rajono savivaldybėje, 10 km nuo Ubiškių.
Dubičių herbas
Dubičių herbas – pagrindinis Dubičių kaimo Varėnos (rajono savivaldybė) heraldikos atributas.
E17
E17 – Europinio tinklo kelias, jungiantis Antverpeną Belgijoje ir Boną Prancūzijoje. Šio kelio ilgis – 696 km.
Dubičių herbas
Aprašas
Dubičių herbo raudoname fone vaizduojamas auksinis elnias sidabriniais ragais, kanopomis ir liežuviu, kuris ne tik atspindi aplinkinių miškų turtingumą, bet yra aliuzija į su Dubičiais susijusį pasakojimą apie Vytauto Didžiojo medžioklę vietovės apylinkėse. Aukso spalva heraldikoje atspindi kilnumą, o raudona - drąsą ir narsą, tad šios spalvos simbolizuoja Dubičių gyventojų kilnią ir drąsią kovą už laisvę, vietovėje siautusių istorinių verpetų sūkuryje pralietą žmonių kraują.
Istorija
Herbo etaloną sukūrė dailininkas Arvydas Každailis, Lietuvos heraldikos komisija aprobavo 2015-06-04 (Komisijos posėdžio protokolas Nr. 6K-5(489)). 2015 m. liepos 16 d. LR Prezidentės dekretu Nr. 1K-397 herbas patvirtintas.
BoredPanda
BoredPanda –  vienas populiariausių lietuviškos kilmės meno, dizaino ir įdomybių žurnalų internete, publikuojantis humoristines ir kūrybines žinutes, straipsnius bei nuotraukas anglų ir ispanų kalbomis. Internetinės svetainės  turinį  kuria patys prisiregistravę lankytojai, nes svetainės platforma leidžia kūrėjams ir menininkams patiems dalintis savo darbais. „BoredPanda“ startuolis sukurtas 2009 m. tuomet Vilniaus universitete studijavusio verslo vadybos studento Tomo Banišausko. Kompanija turi biurą Vilniuje, technologijų parke „Vilnius Tech Park“. Bendrovėje dirba 36 žmonės.
Pasaulyje didelio populiarumo sulaukusi „Bored Panda“, 2017 m. duomenimis, kas mėnesį pritraukė apie 38 mln. skaitytojų, vien socialiniame tinkle „Facebook“ projektas turi per 15 mln. sekėjų.2019 „Facebook“ reitingų tyrėja „NewsWhip“ savo 2017 m. liepos mėn. ataskaitoje paskelbė, kad „Bored Panda“ pasiekė geriausią rezultatą reitinge, lyginant su ankstesniais „NewsWhip“ tyrimais, be to, aplenkė didžiąsias CNN, BBC bei „The New York Times“ svetaines.
Svetainės turinys
Svetainė tiesiogiai susieta  su socialiniais  tinklais – interneto  svetainėje  įkeltos  interaktyvios  nuorodos,  kurias  paspaudus galima pasiekti interneto svetainės profilius. Tai padidina interaktyvumo galimybes. Svetainė kuria kolektyvinį  intelektą. Tai padaryti  padeda svetainės formatas – jos turinį kuria užsiregistravę lankytojai, kurie gali vertinti įkeltas naujienas. Tai lemia naujienų vietą svetainėje. Komentarų skiltyje sudarytos sąlygos komunikuoti ne tik interneto svetainės lankytojams tarpusavyje, bet taip pat yra galimybė bendrauti su naujienos autoriumi.
2023 m. pasaulio biatlono čempionatas
thumb|250px|Čempionato talismanas. thumb|300px|Moterų sprinto varžybų medalininkės. thumb|300px|Vyrų sprinto varžybų medalininkai. 2023 m. pasaulio biatlono čempionatas – Tarptautinės biatlono sąjungos organizuotas geriausių pasaulio biatlono atletų čempionatas, kuris vyko vasario 6–19 d. Oberhofe, Vokietijoje. Pirmąkart nuo 1993 m. pasaulio čempionato rezultatai nebuvo įskaitomi į 2022–2023 m. biatlono pasaulio taurės bendrą įskaitą.
Vietos parinkimas
Už čempionato vietą buvo balsuojama Tarptautinės biatlono sąjungos XIII kongreso metu, kuris vyko Poreče, Kroatijoje, 2018 m. rugsėjo 9 d. Oberhofas gavo 28 balsus, Nove Mestas (Čekija) – 21. Prieš tai Oberhofas pateikė paraišką surengti 2020 m. pasaulio biatlono čempionatą, tačiau balsavimo metu 2016 m. rugsėjo 4 d. gavo tik 4 balsus.
Pasaulio biatlono čempionatas Oberhofe vyko antrą kartą: pirmasis vyko 2004 m.
Tvarkaraštis
Varžybų pradžia nurodyta Lietuvos laiku.
E15
E15 – Europinio tinklo kelias, jungiantis Invernesą Jungtinėje Karalystėje ir Alchesirasą Ispanijoje. Šio kelio ilgis – 3700 km.
E15 kelias turi tarpą ties Lamanšo sąsiauriu. Šis sąsiauris įveikiamas keltu tarp Doverio ir Kalė miestu arba Eurotuneliu.
KF Arbëria
KF „Arbëria“ – Kosovo futbolo klubas iš Dobrajės. Rungtynes žaidė Lipliano miesto stadione.
Istorija
Klubas įkurtas 1977 m. Rungtyniavo Pirmoje lygoje.
2007–2008 m. užėmė 12 vietą. 2008–2009 m. pasitraukė iš čempionato po pirmojo rato.
Martin Phipps
Martinas Fipsas (, g. ) – britų kompozitorius, dirbęs prie daugelio kino ir televizijos projektų.
Joseph Vendryes
Žozefas Vandriesas (, 1875 m. sausio 13 d. Paryžiuje, Prancūzijoje –1960 m. sausio 30 d. Paryžiuje, Prancūzijoje) – Prancūzijos kalbininkas, įžymus keltų kalbų tyrėjas ir indoeuropeistas, taip pat nagrinėjęs bendrąsias kalbotyros problemas; Įrašų akademijos narys, daugybės universitetų garbės daktaras.
Anna Rędzia
Ana Rendzia (Anna Rędzia, g. 1996 m. spalio 2 d., Volia Bierviecka) – Lenkijos futbolininkė, puolėja. Buvo kviečiama į Lenkijos nacionalinę rinktinę.
Joseph Vendryes
Biografija
Paryžiuje buvo A. Mejė mokinys, studijavo ir Breisgau Freiburge; nuo 1925 m. dėstė Aukštojoje praktinėje mokykloje, kur vadovavo keltologijos katedrai, 1907 – 1946 m. dėstė Sorbonoje. Kartu su savo mokine M.-L. Sjostedt buvo keltologijos žurnalo Études Celtiques steigėjas ir redaktorius. Ne vieno keltų kalbų, literatūros, religijos tyrimo autorius, taip pat – airių kalbos etimologinio žodyno bendraautoris. Su A. Mejė publikavo monografiją „Klasikinių kalbų lyginamosios gramatikos tyrimai“ (1924); taip pat nagrinėjo senovės graikų kalbos kirčiavimą.
Ilgą laiką buvo ganėtinai populiari Ž. Vandrieso knyga „Kalba: Lingvistinis istorijos įvadas“ (parašyta 1914 m., dėl prasidėjusio karo išleista tik 1921 m). Šiame veikale patraukliai ir pradedantiesiems suprantamai išdėstyti pagrindiniai XX a. pradžios bendrosios ir istorinės-lyginamosios kalbotyros laimėjimai. Ž. Vandriesas priėmė F. de Sosiūro ir A. Mejė „sociologinę“ kalbos koncepciją ir kaip teoretikas įnešė nepaprastai didelį indėlį į kalbos normos, idiolekto ir sociolekto sąvokas.
Anna Rędzia
Karjera
Futbolą žaisti pradėjo Mirax Bierwce klube, treniravosi su vyrų komanda. Pirmasis moterų klubas buvo Zamłynie Radom.
2013 m. birželį vykusiame Europos iki 17 metų čempionate ji su Lenkijos WU-17 rinktine iškovojo aukso medalius. Šioje ekipoje buvo viena svarbiausių žaidėjų.
2019 m. perėjo į UKS SMS Łódź. 2021–2022 m. sezone tapo Ekstraliga čempione.
2022–2023 m. moterų čempionių lygos atranka
UEFA moterų čempionų lyga 2022–2023 m. kvalifikacinėse rungtynėse UKS SMS Łódź kovojo 5-oje grupėje.
2022 m. rugpjūčio 18 d. pusfinalyje varžėsi UKS SMS Łódź ir Briuselio „RSC Anderlecht” (Belgija). O kitame pusfinalyje kovojo „Gintra” prieš Kuopio „Kups” (Suomija). Belgės įveikė lenkes rezultatu 3:2, Po Anos Rendzios ir Dominykos Kopinskos pelnytų įvarčių lenkės pirmavo rezultatu 2:0, bet neišlaikė persvaros ir pralaimėjo. O suomės rezultatu 2:0 nugalėjo Gintrą. Dėl trečios vietos grupėje kovojo lenkės ir šiaulietės.
2022 m. rugpjūčio 21 d. įvyko rungtynės dėl trečiosios vietos. Lemiamą įvartį 51 rungtynių minutę pelnė Ana Rendzia. UKS SMS Łódź nugalėjo Šiaulių „Gintrą“ minimalia persvara 1-0. Į tolimesnį etapą pateko tik grupės nugalėtojos, o finalininkės ir paguodos rungtynių dalyvės iš tolimesnių kovų iškrito.
Rinktinės
Kitados atstovavo Lenkijos jaunimo rinktinėms. Nuo 2014 m. kviečiama į nacionalinę rinktinę.
2014 m. rugpjūčio 21 d. debiutavo rinktinėje rungtynėse prieš Švediją. Švedės nugalėjo lenkes rezultatu 4:0.
Suvainiškio II geležinkelio stotelė
Suvainiškio II geležinkelio stotelė (arba Taručių geležinkelio stotelė) – buvusi stotis Taručių kaime į pietus nuo Suvainiškio miestelio, prie Skapiškio–Suvainiškio geležinkelio. Išlikęs stoties namas.
Istorija
1914–1916 m. vokiečių kariuomenė strateginiais tikslais nutiesė Skapiškio–Suvainiškio geležinkelį. Nors buvo sakoma ir rašoma „Geležinkelio ruožas Skapiškis–Suvainiškis“, tačiau Lietuvoje Suvainiškio jis nesiekdavo – Lietuvoje paskutinė stotelė buvo „Taručiai“. Iki II pasaulinio karo prie keliuko, vedančio į geležinkelio stotelę, buvo rodyklė „Suvainiškis II“.
Remiantis 1919 m. pasirašyta sutartimi tarp Lietuvos vyriausybės ir vokiečių okupacinės valdžios, Lietuvos valstybės ribose esantys geležinkeliai su visais statiniais ir įrenginiais buvo perduoti Lietuvos susisiekimo ministerijos žinion. Geležinkeliuko paskirtis liko aptarnauti platųjį geležinkelį – gabenti krovinius, pervežti keleivius. Paruošta mediena arkliais buvo gabenama į Suvainiškio geležinkelio stotį. Taručių kaimo pakluonėse buvo sandėliuojami dideli kiekiai medienos. Kasdien krovėjų brigada pakraudavo į platformas medieną, kuri Skapiškyje buvo perkraunama ir siunčiama didžiųjų valstybių poreikiams: 1941–1944 m. į Vokietiją, 1945–1952 m. į TSRS.
Vasarą iki Pandėlio traukinys važiuodavo apie dvi valandas. Tarpinė stotis buvo Panemunis. Buvo juokaujama: „Keliaujant Suvainiškio–Skapiškio mažuoju traukinėliu pravartu būtų ir nuosava lova turėti (miegamų vagonų, suprantama, čia nėra). Mat, ne tik kad šis „samovaras“ vos juda, bet ir netrumpas „atostogas“ stotyse turi. Pvz., Pandėlyje stovi vieną valandą. Keleiviams per tą laiką žiovulys gerokai žandus plėšo. O traukinėlio brigada kartais, sako, ir partijai sulošti turinti laiko.“ Žiemą reikėjo nuo geležinkelio valyti sniegą ir apledijimą, statyti užtvaras, kapoti nuo pabėgių ledus. Tam įdarbindavo daugiau žmonių. Stotis Taručių kaime buvo suaugusių ir vaikų pagrindinė susibūrimo vieta. Laukdavo atvažiuojančių, išlydėdavo išvažiuojančius, kadangi traukinys buvo visos apylinkės pagrindinė susisiekimo priemonė. Stotį išardė apie 1957–1958 m.
Dabar stoties pastatas sutvarkytas.
Istria Ultra-Trail
Istria Ultra-Trail – viena iš Pasaulio bekelės ultramaratonų taurės trasų, nusidriekusi per Istriją, didžiausią pusiasalį Adrijos jūroje.
Valhala (pastatas)
thumb|right|250px|Vaizdas iš viršaus thumb|right|250px|Pagrindinė salė Valhala – germanų kultūrą atstovaujančių asmenybių šlovės halė. Paminklinis pastatas stovi Donaustauf vietovėje, 10 km į rytus nuo Bavarijos miesto Regensburgo (Vokietija), kairiajame Dunojaus krante.
Istorija
XIX a. pr. vokiečių valstybės pralaimėjo Napoleono Bonoparto vadovaujamai kariuomenei. Bavarijos karalaitis Liudvikas nusprendė pagerbti senovės herojus ir užsakė iškalti germanų (gotų, frankų, anglosaksų, langobardų, šveicarų) garsių asmenybių biustus, kurie gyveno pradedant viduramžiais ir baigiant naujaisiais laikais. (Šiuo projektu buvo siekiama stiprinti vokiečių ir kt. germanų tautų savimonę: skandinavų mitologijoje Valhala – tai kovose žuvusių didvyrių pomirtinė buveinė). Kai 1825 m. Liudvikas tapo karaliumi, rinkinyje jau buvo sukaupta 60 skulptūrų, jiems eksponuoti nuspręsta pastatyti rūmus.
Atidarymo metu 1842 m. halėje visuomenei buvo demonstruoti 96 biustai ir 64 atminimo lentos. Nuo mitologinės Valhalos naujasis pastatas skyrėsi: iškilusiuose rūmuose prieglobstį rado ne tik kariai, bet ir iškilūs dvasininkai, menininkai ir mokslininkai. Tarp jų buvo Frankų valstybės įkūrėjas Chlodvigas; Šv. Bonifacas; lenkų astronomas Mikalojus Kopernikas; flamandų tapytojas Peteris Paulius Rubensas; Saksonijos kurfiurstas, Lenkijos karalius ir Lietuvos didysis kunigaikštis Augustas II bei kt.
1847 m. Bavarijos valdžiai suteikta teisė išduoti leidimą Valhaloje pastatyti naują biustą, nuo to laiko atsirado 31 asmenybės skulptūros. Naciai memorialą ignoravo, piktindamiesi pernelyg laisvu vokiškumo traktavimu – parenkant kandidatūras pirmenybė atiduodama kalbinei, o ne rasinei priklausomybei. Taip jau po Antrojo pasaulinio karo įrengti Nobelio premijos laureato fiziko Alberto Einšteino, genetikos pradininko Gregoro Mendelio, karmelitės vienuolės Editos Štein ir kt. atvaizdai. 2014 m. duomenimis, Valhaloje buvo pagerbtos 195 asmenybės, įskaitant dvylika moterų.
No Theatre
No Theatre – teatro judėjimas, 2009 m. įkurtas Gintaro Varno vadovaujamo Lietuvos muzikos ir teatro akademijos kurso studentų. Judėjimui vadovauja Vidas Bareikis. 2012 m. judėjimas tapo „Menų spaustuvės“ ilgalaikiu rezidentu.
Užubaliai (Vilnius)
thumb|left|250px|Užubalių kryžius
Užubalius aptarnauja 87 maršruto Vilniaus miesto autobusas (st. Durpynas).
Užubalis (Kaišiadorys)
Užubalis – viensėdis Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 10 km nuo Naujųjų Kietaviškių.
Cappadocia Ultra-Trail
Cappadocia Ultra Trail – viena iš Pasaulio bekelės ultramaratonų taurės trasų, vingiuoja per istorinį Kapadokijos regioną, dabartinėje Turkijoje. Trasa nusidriekusi per Gioremės nacionalinį parką, vieną iš UNESCO pasaulio paveldo vietovę.
Bekelės bėgimo trasos ilgis siekia 115 km, o vertikalaus sukilimo suma – 3,3 km. Be šių varžybų vyksta ir kitos bėgikų lenktynės tuo pačiu metu šioje vietovėje, tačiau pastarasis renginys sulaukia daugiausiai susidomėjimo.
Endriuška
Endriuška – ežeras Lietuvoje, Plungės rajone, 7,5 km į šiaurės rytus nuo Žlibinų. Ežeras ovalus, ilgis iš vakarų į rytus – 0,15 km, plotis – iki 0,085 km. Altitudė 158,7 m. Krantai plačiai užpelkėję, pakrantės daugiausia apaugę mišku (Vilkaičių miškas). Pietvakariuose išteka upelis link Storės upelio (Lušinės baseinas). Kiek atokiau įsikūręs Bernotavo kaimas. Ežeras yra Vilkaičių geomorfologinio draustinio teritorijoje.
Gyvatės apkabinimas
Gyvatės apkabinimas  – 2015 m. sukurtas bendras Kolumbijos, Venesuelos ir Argentinos autorių filmas. Režisierius – kolumbietis Siras Gera. Filmas laimėjo virš 10 laimėjimų įvairiuose tarptautiniuose festivaliuose ir buvo nominuotas „Oskarui“.
Filmas paremtas vokiečių etnologo Teodoro Kocho-Grunbergo (1872–1924) ir amerikiečių biologo Ričardo Evanso Šulco dienoraščiais.
Siužetas
Filmo veiksmas vyksta rytų Kolumbijoje, Amazonės džiunglėse. Sergantį vokiečių etnologą Teo fon Martijų jo pagalbininkas Manduka atgabena pas vienišą šamaną Karamakatę. Šamanas imasi gydyti baltąjį, bet sako, kad jį galintis išgydyti tik jakrunos augalas, kurį turi jo gentainiai. Greta vaizduojama kita istorija: amerikiečių botanikas Evanas sutinka seną Karamakatę ir, remdamasis Teo užrašais, taip pat ieško jakrunos.
Leicester City (moterys)
Leičester Sičio moterų komanda, o paprasčiau Leichester City – Anglijos futbolo komanda, kuri žaidžia moterų futbolo varžybose.
Gyvatės apkabinimas
Siužetas
Keliautojai regi kaučiuko rinkėjų nežmoniškumą, džiunglių viduryje esančią katalikišką misiją, kurią valdo sadistiškas vienuolis, o kitą kartą – mesiju pasiskelbęs brazilas. Karamakatė – savo genties netekęs šamanas – atskleidžia tradicinę pasaulėvoką, dvasinį mokymą.
Leicester City (moterys)
Istorija
2004 m. suburta komanda.
Gyvatės apkabinimas
Apdovanojimai
Filmas laimėjo Kanų, Limos, Mar del Platos, Roterdamo, Jerevano, Odesos, Rivjeros, Sandenso ir kt. festivalių apdovanojimus, bei pateko į penketuką „Oskarams“ nominuotų filmų geriausio kitakalbio filmo kategorijoje.
Leicester City (moterys)
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Farley Way Stadium stadione, kuris talpina 1,4 tūkst. žiūrovų.
Sudėtis
Atnaujinta; 2020 m. vasario 7 d.
Jessica Garlick
Jessica Garlick (g. 1981 m. Derbyje, Derbišyre, Anglijoje) – Velso pop dainininkė, šiuo metu gyvenanti Kidvelyje (Kidwelly).
2001 metais ji buvo viena iš talentų šou „Pop Idol“ finalininkių. Kiek vėliau BBC išrinko ją atstovauti Jungtinei Karalystei 2001 m. Eurovizijos konkurse Taline su daina „Come Back“. Konkurse su Estijos atstove Sahlene pasidalijo trečią vietą, tai geriausias rezultatas nuo 1998 metų.
Yaga gathering
„Yaga Gathering“ – Lietuvoje, Varėnos rajone, Ežeraičio miške prie Spenglos ežero vykstantis tarptautinis muzikos, menų ir alternatyvaus gyvenimo būdo festivalis.
Renginyje veikia dvi muzikinės scenos, amatų bei sveikatingumo erdvės. Festivalio metu pasirodo didžėjai, elektroninės muzikos atlikėjai bei gyvo garso grupės, vyksta įvairūs pasirodymai, meno parodos, edukaciniai bei sveikatingumo užsiėmimai, veikia vaikų darželis. Didžioji dalis atlikėjų atvyksta iš užsienio. Kasmet festivalyje dalyvauja per 100 atlikėjų iš daugiau 20 šalių. Itin didelis dėmesys skiriamas festivalio erdvės apipavidalinimui, inovatyvioms vaizdo instaliacijoms, žemės menui. Stengiamasi naudoti ekologiškas medžiagas. Festivalis pasižymi visišku prekių ženklų nebuvimu.
Istorija
thumb|Festivalio „Šambala“ skrajutė (2003 m.)
Festivalio „Yaga Gathering“ istorija prasideda 2003 m., kai įvyko pirmasis, „Šambala“ festivalis. Žodis „Šambala“ reiškia mitinę karalystę, esančią kažkur Himalajų klanuose. Toks pavadinimas buvo parinktas, nes atspindėjo festivalio koncepciją – apie jį žinojo tik keli šimtai žmonių, jis nebuvo plačiai viešinamas. Vėliau „Šambala“ įvyko 2005 m. ir 2006 m. Nuo 2007 m. festivalis pakeitė pavadinimą į „Yaga gathering“. „Yaga“ išvertus iš sanskrito kalbos reiškia aukojimo, dovanojimo apeigą. Pavadinimas simbolizuoja dvasinį atgimimą. Pirmieji festivaliai vyko kas antrus metus, o nuo 2011 m. pradėti rengti kasmet.
Moratuva
Moratuvos miestas garsėja savo kriketo žaidėjais. Mieste pastatytas tarptautinio lygio kriketo stadionas (Tyronne Fernando Stadium).
Olifėja
thumb|left|Buveinė
Olifėja (olimpinė fėja) – privatus loterijų organizatorius.
Rengia momentines loterijas, terminalines loterijas: „Teleloto“, „Vikinglotto“, „Eurojackpot“, Džokeris, „Kenoloto“, „Jėga“.
Istorija
1990 m. Lietuvos tautinis olimpinis komitetas suorganizavo pirmąją momentinę loteriją „Olimpas“. Pelnas, atskaičius mokesčius, skirtas olimpinių rinktinių rengimui ir dalyvavimui olimpinėse žaidynėse.
1995 m. pradėta tiesioginio ryšio loterija „Perlas“.
1997 m. birželį ne pelno siekianti įmonė reorganizuota į UAB. LTOK iš 100% akcijų liko 51,3%. Loterijos monopolio valdytojais tapo tuometiniai „Olifėjos“ vadovai.
KF Mushtishti
KF „Mushtishti“ – Kosovo futbolo klubas iš Mušutištės, netoli Terandės.
Istorija
Klubas įkurtas (?) m. Rungtyniavo šalies Pirmoje lygoje. 2007–2008 m. užėmė 13 vietą. 2012–2013 m. pasitraukė iš čempionato po devynių turų. Klubo pasiekti rezultatai anuliuoti.
Stadionas
Rungtynes žaidė Terandės miesto stadione.
Radiškės tvenkinys
Radiškės tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kalvarijos savivaldybėje, 14 km į pietus nuo Kalvarijos, Senosios Radiškės kaimo pietinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Gasdos intakas) 1,3 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 0,31 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 149 m. Krantai neaukšti. Į pietus ir pietryčius plyti dirbami laukai.
Sierinka
thumb|200px|Sierinkos veislės obuoliai prof. [[Adomas Hrebnickis|Adomo Hrebnickio sudarytame „Vaisių atlase“, 1906 m.]] Sierinka – sena lietuviška rudeninė obelų veislė. Iki 1966 m. buvo įrašyta į Lietuvos Nacionalinį augalų veislių sąrašą.
Aprašymas
Liaudiškos selekcijos. Rytų Lietuvoje buvo žinoma Strumiluvkos vardu, pagal vilniečio sodininko Juozapo Strumilos pavardę. Sodinukas auga lėtai, vėliau susiformuoja tankus ir apvalus vainikas. Pasodinus pradeda gausiai derėti po 9–10 metų. Žydi vidutiniškai vėlai. Vaisiai skinami rugpjūčio pabaigoje – rugsėjo pradžioje. Obuoliai vidutinio dydžio (apie 96 g svorio), vartojami švieži ir išlaikyti sandėlyje (iki sausio mėnesio). Vaisiai kūgiški, neryškiai briaunoti, saldžiarūgščio vyno skonio, nesunkiai transportuojami. Odelė pilkšvai žalsvos spalvos, saulėtoje pusėje padengtas tamsiai raudonos spalvos dryželiais. Minkštimas balsvas, aromatingas ir sultingas, smulkiai grūdiškas. Veislė atspari šalčiams.
Atitlanas (ugnikalnis)
Atitlanas − ugnikalnis Centrinėje Amerikoje, pietvakarinėje Gvatemalos dalyje; apie 150 km į pietvakarius nuo sostinės Gvatemalos.
Atitlano ugnikalnis yra šalia Atitlano ežero ir Tolimano bei San Pedro ugnikalnių. Atitlanas priklauso Centrinės Amerikos kordiljerams. Paskutinį kartą ugnikalnis buvo išsiveržęs 1853 m.
Pelkinis lakišius
Nuo vaisių dyglių kilęs augalo lotyniškas pavadinimas. Lotyniškai bis – dusyk, dens – dantis; akuotai lyg dantys.
Ekologija
thumb|left|200px| Auga pagrioviuose, paupiuose, paežerėse, pakrantėse, pelkių pakraščiuose, pakrančių krūmuose. Alpėse auga nuo 800 m aukščio.
Biologija
Tai vienmetis, 15-100 cm aukščio, gelsvai žalias žolinis augalas. Šaknis nedidelė, labai išsišakojusi. Stiebas status, beveik nuo pamato šakotas, raudonai rudas, plikas arba šiek tiek plaukuotas. Šakos priešinės. Lapai taip pat priešiniai, lancetiški, bekočiai, stambiai nelygiai dantyti, 5-10 cm ilgio.
Žydi nuo gegužės iki rugsėjo mėnesio. Graižai nulinkę, stambūs, iki 1,5 cm skersmens, apgaubti dvieile daugialape skraiste. Jie išsidėstę po 1-3 šakų galuose ir viršūninių lapų pažastyse. Išoriniai skraistlapiai 5-9, žoliniai, žali, vidiniai kiaušiniški, rudai geltoni, per vidurį rudu arba juodu ruožu, kraštai plėneliniai, vienodo ilgio su žiedais. Žiedai purvinai geltoni, piltuviškai vamzdiški, dvilytiški. Kraštiniai žiedai liežuviški, belyčiai. Kuokeliai penki. Vaisiai pleistiški, iš šonų suploti, tribriauniai, geltonai rudi, 6–8 mm ilgio, viršūnėje keturi dygliai. Vienas augalas užaugina iki 250 vaisių, juos išnešioja gyvuliai, žvėrys, paukščiai ir žmonės. Augalas diploidinis, 2n = 24.
Naudojimas
Pelkinis lakišius naudojamas kaip vaistinis augalas. Jo nuoviro vonios tinka nuo įvairių išbėrimų ir vočių.
Mozart 100
Mozart 100 – viena iš Pasaulio bekelės ultramaratonų taurės trasų, vingiuojanti aplink Šafbergo kalną ir Volfgango ežerą, Austrijoje.
Bekelės bėgimo trasos ilgis siekia 100 km, o vertikalaus sukilimo suma – 4 km. Be šių varžybų vyksta ir kitos bėgikų lenktynės tuo pačiu metu šioje vietovėje, tačiau pastarasis renginys sulaukia daugiausiai susidomėjimo.
FK Čaika Pesčanokopskoje
Pesčanokopskojės futbolo klubas „Čaika“, o trumpai Pesčanokopskojės „Čaika“ bei FK „Čaika“– Rusijos futbolo klubas iš Pesčanokopskojės kaimo, Rostovo srityje, Pietų federalinėje apygardoje.
Istorija
Klubo užuomazgos siekia 1997 m., kai verslininkas Andrejus Čaika įkurė futbolo klubas „Čaika“.
Išvertus į lietuvių kalbą, tai reiškia „žuvėdra“.
2018–2019 m. tapo savo zonos nugalėtojais ir iš PFL pirmenybių (III lygmuo) buvo perkelti į Nacionalinės futbolo lygos pirmenybes.
Debiutavo dešimtoje vietoje, o sekančiame sezone buvo dvylikti, tačiau jų pasirodymus temdė įtarimai dėl galimų lažybų. Po sezono ekipa buvo perkelta į žemesnį divizioną.
2021–2022 m. sezone rungtyniavo Antrame divizione ir užėmė trečią vietą.
Sezonai
Šaltiniai:
Sudėtis
Atnaujinta: 2019 m. rugpjūčio 2 d. FNL website.
Užubeliai
Užubeliai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 13 km nuo Stačiūnų.
Užubrastis
Užubrastis – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Lentvario.
Mark Huffam
Markas Hafamas – Jungtinės Karalystės kino ir televizijos prodiuseris. Jis labiausiai žinomas kaip filmų „Marsietis“, „Super Džonis“ ir serialo „Sostų žaidimas“ prodiuseris.
2011 m. Elžbietos II gimtadienio apdovanojimų sąraše buvo apdovanotas Britanijos imperijos ordinu už nuopelnus kino ir televizijos pramonei. Jis buvo kelių Ridley Scott filmų prodiuseris.
Užuežerė
Užuežere vadinami kaimai Vilniaus rajone:
Užublendžiai
Užublendžiai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Variekos, prie kelio.
KF Hasi
KF „Hasi“ – Kosovo futbolo klubas iš Rugovos, netoli Pečo.
Istorija
Klubas įkurtas (?) m.
Užudvaris
Užudvaris – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km nuo Rukainių.
Lietuvos pepinas
Lietuvos pepinas – senovinė žieminė pepinų grupės naminių obelų veislė. 1899–1973 m. buvo įrašyta į Lietuvos Nacionalinį augalų veislių sąrašą.
Aprašymas
Paplitusi Lietuvos pietuose, Baltarusijos vakaruose ir Lenkijos šiaurės rytuose. Pastarojoje šalyje vadinama Gliogeruvka, taip pagerbiant inžinierių ir sodininką Janą Gliogerį (žinomo istoriko ir etnografo Zigmanto Gliogerio tėvą).
Pasodinus derėti pradeda po 1–2 metų. Vaismedžio neaukštas kamienas laiko netolygų vainiką, žydi vidutiniškai anksti. Neatsparus rauplėms ir reiklus dirvai. Derlius skinamas rugsėjo pabaigoje–spalio pradžioje, saugykloje išsilaiko iki vasario mėnesio. Vaisiai vidutinio dydžio (vienas sveria apie 70 g), apvalūs arba kiek ištįsę. Odelė labai plona, žalsvai geltona, saulės apšviestoje pusėje padengta švelniu raudoniu. Minkštimas ryškiai baltas ir purus, saldžiarūgščio skonio, labai sultingas, smulkiai grūdiškas.
Ultra-Trail Harricana
Ultra-Trail Harricana – viena iš Pasaulio bekelės ultramaratonų taurės trasų, nusidriekusi per Hautes-Gorges-de-la-Rivière-Malbaie provincinį parką, Kanadoje. Pastarasis parkas apima didžiąja dalį UNESCO saugomo biosferos rezervato toje teritorijoje.
Bekelės bėgimo trasos ilgis siekia 125 km, o vertikalaus sukilimo suma – 4 km. Be šių varžybų vyksta ir kitos bėgikų lenktynės tuo pačiu metu šioje vietovėje, tačiau pastarasis renginys sulaukia daugiausiai susidomėjimo.
Grigiškių meno mokykla
Dabartinis Grigiškių meno mokyklos direktorius - Romas Morkūnas (taip pat - akordeono mokytojas).
1971 metais prie muzikos mokyklos kolektyvo, kaip pavaduojanti mokytoja, prisijungė Filomena Majauskaitė, kuri vėliau tapo ilgamete šios mokyklos direktore.
1978 - labai svarbūs metai Grigiškių meno mokyklai. Tuomet ji gavo nuosavas patalpas. Nors patalpų būklė buvo prastoka, kolektyvas iš lėto tvarkėsi bei plėtėsi. Iki 2000 metų buvo išsiplėsta tik iki 100 mokinių. Mokykloje atsirado galimybė groti smuiku bei pučiamaisiais instrumentais, taip pat mušamaisiais.
2000 metai meno mokyklai buvo lemtingi, nes Grigiškės iš Trakų rajono savivaldybės tapo Vilniaus miesto savivaldybės dalimi. Tai padėjo mokyklai gauti geresnių instrumentų.
Vėliau mokykloje atsirado galimybė mokytis šokio bei dailės. Visų mylimai direkorei Filomenai Majauskaitei išėjus į pensiją, mokyklos vairą perėmė Kristina Ulevičiūtė. Po kelerių metų direktoriumi tapo akordeono mokytojas Romas Morkūnas.
Užuežerė (Paberžė)
Užuežerė – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 2 km nuo Glitiškių.
KF Gjakova
Džiakovos „Gjakova“ – Kosovo futbolo klubas iš Džiakovos.
Istorija
Klubas įkurtas 1961 m.
Kosovui tapus nepriklausoma valstybe, klubas dalyvavo šalies pirmenybėse.
2008/2009 m. užėmė 10 vietą, o 2009/2010 m. liko 15 vietoje ir prarado vietą Pirmoje lygoje.
Užuežerė (Riešė)
Užuežerė – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 6 km nuo Ažulaukės.
Lydekinis (Plungės r.)
left|120px
Lydekinis – ežeras Lietuvoje, Plungės rajone, 4,5 km į šiaurės vakarus nuo Alsėdžių, Skirpsčių miške. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,2 km, plotis – iki 0,05 km. Altitudė 172,7 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję. Šiaurėje išteka upelis link Pagardenio upės (Varduvos intakas).
KF Sharri
KF „Sharri“ – Kosovo futbolo klubas iš Hani Elezito.
Istorija
Klubas įkurtas 1973 m. Kitados rungtyniavo Pirmoje lygoje.
2009/2010 m. užėmė 12 vietą, 2010/2011 m. buvo 13.
2012/2013 m. sezone pasitraukė iš pirmenybių po pirmojo rato.
Lenkijos vyrų rankinio rinktinė
Lenkijos vyrų rankinio rinktinė – komanda atstovaujanti Lenkijai tarptautinėse varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Lenkijos rankinio federacija.
Popierinis (obelų veislė)
thumb|200px|Popierinio veislės obuoliai (viršutinis piešinys) prof. [[Adomas Hrebnickis|Adomo Hrebnickio sudarytame „Vaisių atlase“, 1906 m. Apatiniame piešinyje – „Baltojo alyvinio“ veislės obuoliai.]] Popierinis  – atspari šalčiams senovinė vasarinė obelų veislė. 1899–2008 m. buvo įrašyta į Lietuvos Nacionalinį augalų veislių sąrašą.
Aprašymas
Manoma, kad liaudiška veislė kilusi iš Baltijos šalių. Vaismedžiai vidutinio dydžio, jauname amžiuje būna siauros piramidės formos, vėliau (pradėjus derėti) netankus vainikas suapvalėja. Pasodinus medelį, vaisiai atsiranda po trijų–penkerių metų. Žydi anksti. Liepos pabaigoje – rugpjūčio pradžioje sunokęs derlius būna gausus, vėliau su amžiumi pradeda mažėti. Obuoliai vidutinio dydžio (sveria apie 75 g). Jie apvalūs arba kiek suploti, briaunoti (turi 3–4–ias, rečiau 5–ias briaunas, iš kurių viena aštri ir panaši į siūlę), aromatingi, saldžiarūgščio vyno skonio, jautrūs gabenimui ir neatsparūs rauplėms. Odelė plona arba vidutiniškai stora, sausa, žalsvai gelsvos spalvos, prinokusių – balta. Aromatingas minkštimas gelsvai baltas, labai purus ir sultingas, stambiai grūdiškas.
thumb|left|240px
Veislės pavadinimo sinonimai: „Alebastrinis“, „Baltasis karališkasis kalvilis“ ir kt. Neretai painiojama su „Baltojo alyvinio“ obelų veisle (pastarosios veislės obuoliai prinoksta dviem savaitėms anksčiau ir yra mažiau rūgštūs, medeliai ištvermingesni žiemos periodu ir labiau atsparūs rauplėms).
Lewes (moterys)
Lewes moterų komanda, o paprasčiau Lewes – Anglijos futbolo komanda, kuri žaidžia moterų futbolo varžybose.
Istorija
2002 m. suburta komanda.
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia stadione, kuris talpina 3 tūkst. žiūrovų. (600 sėdimų vietų.)