cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
DNS
Aukščiausiojo lygio sritys
2000 m. lapkričio 17 d., ICANN patvirtino naujas aukščiausio lygmens sritis:
Sritys edu, gov, int ir mil registruotos sertifikuotų organizacijų naudojimui, o sritys – com, org ir net vadinami globaliais domenais (global domain), kadangi bet kokios organizacijos gali užregistruoti savus antro lygio domenus šiuose domenuose.
Šakniniai vardų serveriai
Dauguma atvejų DNS serveriai, neturintys informacijos apie prašomą vardą, siunčia iteracinę užklausą vienam iš šakninių vardų serverių. Šakniniai vardų serveriai (Root Name Server) saugo informaciją apie visus aukščiausiojo lygio domenus, esančius DNS vardų erdvėje.
Diegiant naują DNS serverį, vieninteliai adresai, reikalingi klientų užklausų apdorojimui, yra šakninių serverių adresai, kadangi šie serveriai gali nukreipti užklausą į bet kurį aukščiausiojo lygio domeną ir taip toliau iki autoritetinio informacijos šaltinio. Šiuo metu egzistuoja 13 šakninių serverių, kurie apdoroja milijonus užklausų kiekvieną parą.
Antro lygio sritys
Egzistuoja DNS serverių versijos visoms pagrindinėms tinklų operacinėms sistemoms. Šie serveriai yra vieninteliai šaltiniai apie pilną konkretaus domeno informaciją. Kai tinklo administratorius nori papildyti savo tinklą dar vienu hostu ar subdomenu, jis būtinai atnaujina informaciją savo DNS serveryje. Kai vartotojas arba programa, kur nors internete bando nustatyti IP adresą susieta su konkrečiu vardu, jo užklausos keliauja iš DNS aukščiausiojo lygio serverio į nurodytą antrojo lygmens domeno serverį. Būtent dėl to DNS nusakoma, kaip išskirstyta duomenų bazė.
Informacija apie atskirus hostus, įeinančius į konkretų domeną, saugomas to domeno autoritetiniame to domeno serveryje. Nėra jokio pilno visų hostų vardų sąrašo interneto tinkle.
Vardo skleidimas
Žiūrint kliento akimis, procedūra vykdoma šitaip: taikomoji programa siunčia užklausą DNS serveriui, kuris saugo ieškomą vardą, paskui serveris atsako pranešimu, kur saugomas IP adresas, atitinkamas duotajam vardui. Gavusi šį adresą programa jau gali nusiųsti pranešimą reikiama kryptimi.
Vardų registracija
Procesas, kai hostų vardai ir IP adresai suvedami į duomenų bazę, vadinasi vardo registracija (name registration). Vardų registracijai skirta daug tarnybų, registracijos kaina svyruoja priklausomai nuo vardo srities. Kai kurių šalių sritys registruojamos nemokamai.
DNS tarnybos organizacija
Korporacinis tinklas, sujungtas su internetu, gali naudoti interneto tiekėjo DNS serverius, taip pat turėti savo nuosavus DNS serverius. Naudojimasis interneto tiekėjo DNS serverio privalumas tame, kad galima dalį darbo perkelti tiekėjui, tuo pačiu mažiau rūpinantys DNS serverio priežiūra. Kitas privalumas gali būti tai, kad interneto tiekėjas paprastai turi plačiajuostį interneto ryšį, užtikrinanti greitą ryšį su DNS serveriu. Tačiau yra daug atveju, kai administratoriai savo DNS serverius turi prižiūrėti patys.
Įprasta, kad DNS serverių versijos skirtos įvairioms UNIX atmainoms, skiriasi nuo Windows analogų didesnių galimybių gausa, didesniu lankstumu, o dažnai ir ne tokia draugiška sąsaja. Pats populiariausias šių serverių vadinamas BIND (Berkley Internet Name Domain).
Iš pradžių ši sistema buvo skirta naudoti su operacine sistema BSD – UNIX, bet paskui pritaikyta ir kitoms sistemoms, tarp jų ir Windows. Operacinė sistema Novell NetWare naudoja programą pavadinimu UNICO. Ši programa turi tekstinę sąsają ir valdoma per meniu sistemą.
DNS veiksmingumui ir diagnozei naudojama įvairių programinių priemonių, kaip, pvz., nslookup ir k.t.
Lietuvos tarnybos
LT adresų sritis įkurta 1992 m. Nuo 1995 m. Lietuvos (.LT) adresų sritį administruoja KTU SC (dabartiniu metu KTU ITD Interneto paslaugų centras). Pirmieji įkurti .LT adresų srities pavadinimai buvo: KTU.LT, VU.LT, MII.LT
Iki 2004 m. lapkričio mėn. įkurta 20 800 .LT adresų sričių pavadinimų.
WHOIS duomenų bazė
Iki 2001 m. gruodžio mėnesio .LT adresų sričių pavadinimų duomenų bazė buvo laikoma RIPE WHOIS duomenų bazių serveriuose Amsterdame. 2001 m. gruodžio 10 d. .LT adresų sričių pavadinimų duomenų bazė perkelta į DomReg WHOIS duomenų bazių serverį: whois.domreg.lt
LT vardų serveriai
Šiuo metu pasaulyje yra 7 autoritetiniai .LT srities vardų serveriai: Pirminis: a.tld.lt Antriniai:
Karoni pelkė
Pelkė įsikūrusi vakarinėje Trinidado ir Tobago pakrantėje, į pietus nuo Port of Speino ir į šiaurės vakarus nuo Čaguanaso, kur Karoni upė įteka į Parijos įlanką.
Karoni pelkėje apsistoja vienas iš nacionalinių Trinidado ir Tobago paukščių − Raudonasis ibis (Eudocimus ruber). Karoni pelkė yra ir daugelio kitų rūšių paukščių namai.
Karoni pelkė yra svarbus turistų traukos centras.
Pūstelninkai
Pūstelninkai – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Markutiškių, miškų apsuptyje, prie kelių ir  sankryžos.
Vladas Grinaveckis
Vladas Grinaveckis (1925 m. rugpjūčio 15 d. Šiauduvoje, Laukuvos valsčius – 1995 m. rugpjūčio 19 d. Vilniuje) – Lietuvos kalbininkas, dialektologas, habilituotas humanitarinių mokslų daktaras.
Biografija
Žmona Elena Grinaveckienė. 1952 m. baigė Vilniaus universitetą. 1955–1994 m. Vilniaus pedagoginio instituto (nuo 1992 m. Vilniaus pedagoginis universitetas) dėstytojas, 1963–1966 m. Lietuvių kalbos katedros vedėjas. 1970 m. filologijos mokslų daktaras. Nuo 1972 m. profesorius. Palaidotas Laukuvoje.
Širmės kalnas
left|140px
Širmės kalnas – kelių kalvų masyvo viršūnė Janapolės kaime, Varnių seniūnijoje, Telšių rajone. Palyginti nedidelė kalva stūkso pietrytiniame gyvenvietės pakraštyje. Lengvai pasiekiama iš kelio pagal pastatytas rodykles.
Viso masyve aptikta 4 akmens amžiaus gyvenvietės, I tūkst. antros pusės įtvirtintos gyvenvietės pėdsakų ir kitų radinių: keramikos gaminių, geležinių kirvių, Aleksandro 1492–1506 m. denaras. Pagal šiuos radinius daroma išvada, jog čia XII–XVI a. buvusi senųjų Viržuvėnų pradžia.
Piliakalnis
Širmės piliakalnis lokalizuojamas dešiniajame Virvytės upės krante, šalia Janapolės nusausinto Biržulio ežero vakarinėje pakrantėje. Šiose teritorijose pirmieji gyventojai įsikūrė dar mezolite. Tam laikotarpiui priskiriama ir Širmės kalno 3 mezolito stovykla. Vėlyvajame neolite ir žalvario amžiuje šiose vietose žmonių gyventa ypač tankiai. Čia rasta 12 to laiko žvejų gyvenviečių ir 1 laidojimo vieta Patilčio kaime.
Janapolės bendruomenė renkasi ant Širmės piliakalnio paminėti Saulės mūšį, baltų vienybės dieną, rudens lygiadienį. Kartu su Varnių regioninio parko direkcija ji organizuoja kalnų sąšauką. Sąšaukos tikslas – aplankyti baltams atmintinas vietas, uždegti ugnis ant kalnų ir sujungti baltų tautas bei žemes. Čia užkuriamas didelis laužas, kuris gerai matomas apylinkėse, kaip ir kiti liepsnojantys laužai ant gretimų piliakalnių.
Gineikiai
Gineikiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Kaltinėnų, 1 km į rytus nuo kairiojo Akmenos kranto. Seniūnaitijos centras. Buvusi Gineikių mokykla (anksčiau buvo Kaltinėnų vidurinės mokyklos pradinio ugdymo skyrius), kurios pastate įsikūrė Gineikių kaimo bendruomenė ir biblioteka. Aukščiausias kaimo taškas – 137 m virš jūros lygio.
Paul di Resta
Paul di Resta (g. 1986 m. balandžio 16 d. Livingstone) – automobilių sporto lenktynininkas iš Škotijos. Nuo 2011 m. sezono jis lenktyniauja Formulės 1 komandoje Force India.
Karjera
2003 m. jis perėjo prie Formulės čempionatų. Tais metais lenktynininkas debiutavo Formulės Renault Didžiosios Britanijos pirmenybėse. Jau kitais metais jis užėmė trečią vietą galutinėje šio čempionato įskaitoje. 2005-2006 m. sezonus jis praleido Europos Formulės 3 čempionatuose. 2006 m. jis tapo šios serijos čempionu.
2007-2010 m. Paul lenktyniavo DTM čempionate. Tris paskutinius sezonus galutinėse įskaitose jis užėmė pirmas tris vietas. Čempionu škotas tapo 2010 metais.
Tais pačiais metais jis tapo Force India ekipos lenktynininku bandytoju, o jau 2011 m. Australijos Grand Prix debiutavo lenktynininko vietoje ir pelnė savo pirmąjį karjeroje tašką.
Şagadam FK
Šagadamo futbolo klubas, o turmėnų kalba „Şagadam futbol kluby“ – Turkmėnijos sporto klubas iš Turkmėnbašio.
Istorija
Klubas įkurtas 1991 m. 2002 m. tapo čempionais. Tai vienintelis ekipos čempionų titulas per visą klubo istoriją. 2007 m. iškovojo šalies futbolo taurę.
2020 m. Aukščiausioje lygoje Šagadamas liko trečioje vietoje. Tai buvo penktas kartas, kai klubas užėmė trečią vietą.
Laperūzo sąsiauris
thumb|250px|Laperūzo sąsiauris iš Japonijos pusės
Laperūzo sąsiauris, Sojos sąsiauris  – sąsiauris Tolimuosiuose Rytuose, skiriantis Sachalino salą (Rusija) ir Hokaido salą (Japonija). Sujungia Japonijos ir Ochotsko jūras. Ilgis 101 km, plotis siauriausioje vietoje 43 km. Gylis iki 118 m. Žiemą dengiamas ledo.
Sąsiauryje yra nedidelė Pavojaus sala su švyturiu (netoli Kriliono kyšulio). Japonijos pusėje yra Vakanajaus uostamiestis.
Pavadintas 1787 m. sąsiauriu praplaukusio prancūzų keliautojo Žano Fransua Laperūzo garbei.
Vaclovas Intas
Biografija
1936 m. baigė Aleksandrijos pradinę mokyklą. 1946 m. įstojo į Klaipėdos žemės ūkio technikumą, bet sovietų saugumiečiai baigti nebeleido. 1949 m. besislapstydamas baigė Klaipėdos suaugusiųjų gimnaziją. 1949–1955 m. studijavo ir su pagyrimu baigė Kauno medicinos institutą.
1850 m.
1850 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Vaclovas Intas
Biografija
1955 m. paskirtas dirbti Skuodo ligoninės vidaus ligų skyriaus vėdėju. Kartu su kitais šios ligioninės medikais daug dėmesio skyrė Bartuvos upės pakrantės prie ligoninės sutvarkymui. 1956 m. pradžioje atvyko dirbti į Mosėdį. 1957 m. rugsėjo mėn. pradėjo dirbti ligoninės vyriausiuoju gydytoju.
1850 m.
Gimtadieniai
Nedatuota
Vaclovas Intas
Biografija
1976 m. senoji Mosėdžio ligoninė, kaip neturinti perspektyvos, buvo uždaryta, o jos medinis pastatas nugriautas. Gydytojas toliau dirbo Mosėdžio apylinkės ambulatorijoje, aptarnaudavo daugiau nei 3000 gyventojų. Jis rūpinosi ir 1980 m. pradėta naujosios ambulatorijos bei vaistinės statyba.
1850 m.
Mirtys
Nedatuota
Karpatai
Karpatai (, lenk., ček. ir, ukr. ir ) – vidurinės Europos kalnynas, sudarąs raukšlėtinių kalnų sistemos tęsinį tarp Alpių ir Balkanų.
Geografija
Karpatai prasideda prie Dunojaus, ties Bratislava ir netaisyklingu puslankiu tęsiasi 1300 km iki Dunojaus ties Geležiniais Vartais. Šiame ilgyje kalnų skersmuo svyruoja tarp 100–350 km. Jų plotas yra apie 190 000 km². Vakarų Karpatai suskilę į kelias šakas: Vakarų Beskidus, Mažuosius Karpatus, Aukštuosius Tatrus ir Baltuosius kalnus. Aukščiausia Karpatų dalis sudaro Tatrų kalnyną.
Pietinė dalis vadinama Transilvanijos Alpėmis. Aukščiausioji Gerlacho viršūnė (Aukštuosiuose Tatruose) 2655 m. Transilvanijos Alpių aukščiausioji viršūnė Negojus (2536 m), o rytiniuose Karpatuose Pietrosulio viršūnė (2305 m). Tik aukščiausiosios vietos turi alpinį charakterį. Vidutinis aukštis – apie 1000 m.
Kalnai pakraščiuose sudaryti iš smiltainio, konglomeratų, molingųjų skalūnų, o šerdį sudaro kristalinės uolienos. Yra senovinių apledėjimų požymių.
Klimatas rūstus, žiemos šaltos, vasaros karštos, drėgnos. Vidutinės sausio temperatūros -5 – -2 °C (viršūnėse žemiau -10 °C), liepos mėnesį laikosi 17–20 °C temperatūra (viršūnėse 4–5 °C). Iškrenta 600–2000 mm kritulių per metus. Žemesnėse vietose apaugę ąžuolų ir bukų miškais, aukštesnėse – pušynais. Aukštikalnėse – subalpiniai krūmynai ir pievos. Karpatų gamtai išsaugoti įsteigta daug saugomų teritorijų (Karpatų rezervatas, Tatrų nacionalinis parkas, Rodnos kalnų nacionalinis parkas, Poloninų nacionalinis parkas ir kt.).
Gyventojai lenkai, čekai, slovakai, ukrainiečiai (ir huculai), vengrai, rumunai ir serbai. Jie verčiasi miškininkyste, augina avis, medžioja, slėniuose ūkininkauja. Transilvanijos Alpių išoriniame pakraštyje išgaunama nafta (Ploještis), kai kur iškasama druskos ir metalų rūdų. Iki 1945 m. Karpatuose, daugiausia Slovakijoje, gyveno apie 150 000 vokiečių, kurie čia buvo isikūrę XII–XIV a., bet apie 90 % jų buvo ištremta į Austriją ir Vokietiją.
Etimologija
Pavadinimas Karpatai įsigalėjęs neseniai. Romėnų šaltiniuose vadinti Sarmatų kalnais, vėliau atskiros dalys vadintos Rumunų kalnais, Vengrų (Ugrų) kalnais. Karpatus (🇬🇷) II a. mini Ptolemėjus (taip pat anksčiau Herodotas mini Karpo upę). Žodžio kilmė greičiausiai trakų-ilyrų kilmės – jis siejamas su dakų genties karpijų vardu, tik neaišku, ar jie pasivadinę pagal kalnus, ar atvirkščiai. Toliau pavadinimas siejamas su reikšme „uola, akmuo“ (< 'viršūnė, skardis').
Karpatų skirstymas
thumb|250px|Karpatų regionavimas: Vakarų Karpatai (šviesiai ir tamsiai žalia spalva), Rytų Karpatai (šviesiai ir tamsiai oranžinė), Pietų Karpatai (šviesiai ir tamsiai mėlyna, tamsiai raudona bei rausva)
Įprastai Karpatai skirstomi į tris pagrindines dalis, kurios į dar smulkesnius geografinius regionus:
Aukščiausios viršūnės pagal šalis
Aukščiausios viršūnės Karpatuose skirtingose šalyse:
Vaclovas Intas
Biografija
V. Intas mėgo keliauti, domėjosi kitų kraštų gyvenimu, augalija. Aplankė daugelį žymių buvusios Sovietų Sąjungos botanikos sodų, medelynų, Karpatus, Krymą, Kaukazą, Kopet Dago, Tianšanio, Fanų, Pamyro, Altajaus kalnus, Karakumų dykumą, Sibirą, Usurio taigą, Vladivostoką, Sachaliną, Kurilų salas, Kamčiatką, Kareliją, Murmanską. Iš čia į Mosėdį parvežė iki to laiko Lietuvoje neaugusių augalų, daugelis jų prigijo Mosėdyje. 1962 m. Mosėdžio tvenkiniuose užveisė gulbes, laukines antis. 1957–1994 m. suorganizavo apie 340 talkų, kuriose dalyvavo apie 1500 žmonių.
Mosėdyje dirbo iki amžiaus pabaigos, čia mirė ir palaidotas.
Akmenų muziejaus įkūrėjas
thumb|250px| 1957 m. gydytojas Mosėdyje pradėjo rinkti ir numeruoti laukuose aptiktus įdomesnius akmenis. Tardamasis su kitų sričių specialistais, pasiekė, kad Mosėdyje būtų pradėtas kurti akmenų parkas. Į akmenų saugojimo veiklą įjungė Mosėdžio ūkio žmones. Kasmet pradėjo ruošti po keletą, vėliau po keliolika alpinariumų, kuriuose buvo derinami augalo, akmens, žemės ir vandens natūralusis grožis. Pirmiausia alpinariumais pasidengė ligoninės teritorija (1,5 ha), Kapų (dabar Akmenų) gatvė, o po 1962 m. gaisro miestelio centras, 8 ha ploto Bartuvos pievos (muziejui priskirta teritorija).
1971 m. pradėti vežti stambūs akmenys į Akmenų muziejų. 1978 m. vien iš Klaipėdos parvežti 27 sunkvežimiai akmenų ir grandinių nuo laivų. Mosėdyje kuriamas akmenų parkas kėlė vis didesnį visuomenės susidomėjimą. 1979 m. vasario 26 d. tuometinis LKP CK bei LSSR Ministrų Taryba priėmė nutarimą Mosėdyje įsteigti Valstybinio gamtos apsaugos komiteto Respublikinį unikalių akmenų muziejų. 1979 m. V. Intas paskirtas muziejaus direktoriumi, šias pareigas ėjo iki 2000 m. vasario 29 d.
Beveik visus darbus V. Intas atliko savo lėšomis. Apie jo darbus ne kartą rašė respublikos ir užsienio spauda, apie muziejų ir jo įkūrėją žiūrovams pasakojo įvairių šalių televizija. 2005 m. Respublikiniam unikalių akmenų muziejui suteiktas Vaclovo Into vardas.
Chabaidakas
Chabaidakas  – gyvenvietė apie 70 km į pietvakarius nuo Partizanskojės, Kojaus kalnuose, Rytų Sajanai, Partizanskojės rajonas, Krasnojarsko kraštas, Rusija.
Lietuviai
1948 m. birželio mėn. į Chabaidaką iš TSRS okupuotos Lietuvos atitremta apie 250 žmonių. Jie sudarė daugumą Chabaidako gyventojų. Tremtiniai kirto mišką, į kirtavietes kasdien eidavo 5–8 km, krovė ir gabeno rąstus, plukdė sielius Manos ir Jenisiejaus upėmis iki Krasnojarsko, dirbo statybose, tiesė kelius. Badavo, daug žmonių sirgo, mirė, žuvo ar buvo sužaloti miško darbuose. 1956–1958 m. dauguma grįžo į Lietuvą. Chabaidakas smarkiai sunyko. 1970 m., 1982 m., 1989–1890 m. daugelio lietuvių palaikai iš Chabaidako kapinių parvežti į Lietuvą.
Paragvajaus geografija
thumb|right|250px Paragvajus – Pietų Amerikos valstybė, neturinti priėjimo prie jūros. Šiaurės rytuose ribojasi su Brazilija, pietuose – su Argentina, vakaruose – su Bolivija. Dauguma sienų vedamos upėmis. Paragvajaus upė dalina šalį į dvi skirtingas dalis: Rytinį Paragvajų (Paraguay Oriental), dažniausiai vadinamą Paraneña, ir Vakarinį Pargvajų (Paraguay Occidental), vadinamą Čiaku.
Išorinės sienos
Paragvajaus Respubliką supa trys didelės Pietų Amerikos šalys – Argentina, Brazilija ir Bolivija. Čiako aukštumomis vedama siena su Bolivija nustatyta 1938 m. Šiaurės vakarinė sienos su Brazilija dalis nustatyta 1927 m. ir vedama Apės upe, o rytinė dalis – 1872 m. Siena su Argentina nustatyta 1876 m. ir vedama Paranos, Paragvajaus ir Pilkomajo upėmis. thumb|right|250px
Gamtiniai regionai
Paragvajuje yra 2 ryškūs gamtiniai regionai – plynaukščių, kalvų ir slėnių kraštas Paraneña, ir didžiulė plokščia Čiako lyguma. Net 95 % Paragvajaus gyventojų dėl palankesnio klimato ir didesnio teritorijos įsisavinimo gyvena Paranenjoje.
Šis regionas yra rytinėje šalies dalyje, tarp Paranos ir Paragvajaus upių. Regione dominuoja plynaukštės ir aukštumos – Brazilijos plokščiakalnio atšakos. Einant į vakarus paviršius leidžiasi. Vyraujantis aukštis 300–700 m. Paranenja drėkinama gausių Paragvajaus ir Paranos intakų, lėtai vingiuojančių tarp kalvų ir sudarančių meandras. Dažni potvyniai. Regione išskiriami šie orografiniai objektai: Paranos plynaukštė, Šiaurinė aukštuma, Centrinių kalvų juosta, Centrinė žemuma, Njembuku (Ñeembucú) plynaukštė, bei Kordiljeros (Amambay, Mbaracayú, Caaguazú) – aukščiausia Paragvajaus vieta.
Į vakarus nuo Paragvajaus upės driekiasi Čiako platybės. Tai dalis Argentinos, Urugvajaus ir Bolivijos teritorijose išsidėsčiusio Gran Čiako. Šis regionas užima apie 60 % šalies teritorijos. Einant į vakarus paviršius palaipsniui kyla. Išskiriamos dvi dalys: Žemasis Čiakas (Bajo Chaco) ir Bolivijos pasienyje esantis Aukštasisis Čiakas (Alto Chaco). Pagrindinis Žemojo Čiako gamtinis objektas – Estero Patiño – apie 1500 km² užimanti pelkė. thumb|right|250px|Paragvajaus upė netoli Asunsjono
Hidrografija
Upės daro didelę įtaką šaliai. Kadangi Paragvajus neturi priėjimo prie jūros, upės yra svarbios transporto arterijos. Prie jų įsikūrę didžiausi šalies miestai. Svarbiausia šalies upė – Paragvajus. Tai laivybinė arterija, sujungianti su La Platos regionu ir pietvakarių Brazilija. Asunsjono uostą gali pasiekti net okeaniniai laivai. Upė, tekėdama per lygumas, formuoja senvages, upines salas, meandras, pelkes. Tačiau neretai kyla dideli potvyniai, užliejantys dideles teritorijas. Didžiausi Paragvajaus upės intakai Paragvajaus Respublikos teritorijoje yra Apa, Akidabanas (Río Aquidabán), Tebikuari (Río Tebicuary), atitekančios iš Paranenjos kalvų bei Pilkomajas – iš Čiako lygumų. Daugybė mažų upelių įteka į šalies rytiniu pakraščiu vingiuojančią Paranos upę. Parana – ne tik laivybinė arterija, bet ir energijos šaltinis (Jasiretos ir Itaipu HE). Čiako regione didesnių upių nėra. Po lietaus susidaro daug užpelkėjusių plotų, laikinų upių ir ežerų, kurių vanduo dažniausiai būna druskingas. thumb|right|250px|Čiako krūmynai
Klimatas
Paranenjoje išskiriami du metų laikai: vasara (spalio – kovo mėn.) ir žiema (gegužės – rugpjūčio mėn.). Balandis ir gegužė yra tarpiniai mėnesiai, kuriems būdingos orų permainos. Žiemą temperatūra gali nukristi iki 18–15 °C, visoje šalyje yra šalnų ir sniego tikimybė įsiveržus Antraktiniam frontui, tačiau įsivyravus šiaurės vėjams būna šilta. Vasarą temperatūra pakyla iki 24–27 °C, nors neretai gali pasiekti ir 40 °C. Įsiveržus šaltajam frontui kyla stiprios audros.
Per metus vidutiniškai iškrinta apie 1300 mm kritulių. Kordiljerose gali iškristi virš 3000 mm kritulių. Drėgnaiusi mėnesiai kovas - gegužė ir spalis - lapkritis.
Čiakui būdingas sausas tropinis klimatas. Vasaros karšta, žiemos šalta, su speigais. Didelis dienos ir nakties temperatūrų skirtumas. Per metus iškrenta 50–100 mm kritulių. Dauguma kritulių iškrenta vasarą, tada susidaro laikini ežerai ir pelkės. Sausuoju laikotarpiu dauguma paviršinių vandenų išdžiūsta.
Augalija
Paranenjos regione gausu miškų, ypač upių slėniuose. Centrinei daliai būdingos pievos su medžiais ir krūmynais. Čiake – pievos su quebracho ir kaktusų sąžalynais.
Laukagalių apylinkė (Panevėžys)
Laukagalių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Vadoklių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ramygalos rajonui. 1954 m. prijungta Alančių apylinkė ir dalis Mikėnų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Laukagalių apylinkė prijungta prie Vadoklių apylinkės.
Kimi Räikkönen
Kimis Raikonenas (, adaptacija pagal originalų tarimą – Kimis Reikionenas; g. 1979 m. spalio 17 d. Espo mieste, netoli sostinės, Helsinkio, Suomija) – buvęs Suomijos Formulės 1 pilotas, lenktyniavęs 20 metų. 2007 metų F1 Pasaulio čempionas.
Biografija
Kimis Raikonenas gimė 1979 spalio 17 d. Espo mieste, netoli sostinės – Helsinkio, Suomija. Jis yra jauniausias sūnus Raikonenų šeimoje. Motina – Paula Räikkönen, tėvas – Matti Räikkönen. Kimio brolis yra metais vyresnis už jį, jis taip pat yra lenktynininkas – dalyvauja Suomijos ralyje. Nuo 11 iki 15 metų Kimis sėkmingai lenktyniavo kartingais, kelis kartus laimėjo nacionalinėse kartingo čempionatuose. Mokykloje jam sekėsi gana neblogai. Raikonenas susipažino su suomių modeliu ir buvusia Mis Skandinavija 2001 m., Jenni Dahlman 2002 metais. Pora susituokė 2004 m. liepos 31 d. ir gyveno tarp Šveicarijos ir Suomijos. 2014 m. vasario mėn. jie išsiskyrė. Raikonenas susižadėjo su fitneso ir apatinių drabužių modeliu Minna-Mari „Minttu“ Virtanen. 2015 m. sausio 28 d. Virtanen porai pagimdė pirmagimį – sūnų. 2016 m. rugpjūčio 7 d. Raikonenas susituokė su Virtanen per ceremoniją Sienoje, Italijoje. 2017 m. gegužės 16 d., gimus dukrai, Raikonenas antrą kartą tapo tėvu.
Laisvalaikiu, kurio turi labai nedaug, Kimis mėgsta susitikti su draugais, žaisti golfą, lankytis sporto salėje. Per žiemos atostogas grįžta į tėvynę, kur laisvalaikį leidžia čiuoždamas snieglente, važinėdamas sniego motociklu ar žaisdamas ledo ritulį.
Raikonenas yra ramus ir šaltas, gerai numatantis savo lenktynių strategiją – todėl jį vadina „Iceman“ (liet. Ledo Žmogus), ši pravardė užrašyta ir ant jo šalmo šono. Raikoneną mechanikai vadindavo „Kimppa“, „Räikkä“ ir „Kimster“.
Karjera iki F1
Savo lenktynininko karjerą Kimi Raikonenas pradėjo būdamas 10 metų, lenktyniaudamas kartingais. 1995 metais Raikonenas, būdamas 16, įstojo į Formule A, kur lenktyniavo vis sėkmingiau. 1997 metais – Suomijos čempionas „Intercontinental A“ klasėje, „A klasės“ Suomijos ir Šiaurės šalių čempionas. 1999 m. dalyvavo Formulės A čempionate, kuriame užėmė 2 vietą. Tais pačiais metais lenktyniavo ir Formulė Ford Euro Cup lenktynėse.
Būdamas 20 metų, tapo Britų Formulės Renault žiemos čempionato nugalėtoju. 2000 metais dalyvavo Didžiosios Britanijos „Formulė Renault 2000“ čempionate, jis nugalėjo septyniose trasose iš dešimties, ir tapo čempionu.
Sauber (2001)
Dėl tokių įspūdingų rezultatų 2000 metų rugsėjį, Peteris Sauberis pakvietė Kimį Raikoneną dirbti Sauber bolidų bandytoju. Tolesni bandymai vyko Jereze ir Barselonoje, vėliau komanda pasirašė sutartį dėl 2001 Formulės 1 sezono. Australijos Grand Prix varžybose Kimis, finišuodamas šeštoje vietoje, Sauber ekipai iškovojo 1 tašką.
McLaren (2002–2006)
2002 metais Raikonenas gavo piloto vietą McLaren ekipoje. Jis pakeitė kitą suomį, dukart pasaulio čempioną, Miką Hakineną, kuris baigė F1 karjerą. McLaren ekipa buvo kritikuojama, kodėl vietoje Kimio nepasirinko Niko Haidfildo, kuris buvo labiau patyręs.
2002
thumb|right|Raikonenas, 2002 m. JAV Grand Prix lenktynių metu
Pirmose sezono lenktynėse Australijoje laimėjo trečią vietą. Prancūzijoje Raikonenas buvo labai arti iki pirmosios savo Formulės 1 pergalės, tačiau dėl trasoje buvusios alyvos, kuri išsiliejo avarijos metu, išslydo iš trasos, bet sugebėjo finišuoti antras. 2002 m. F1 Sezone, Kimis pelnė 24 taškus, 4 kartus užkopė ant podiumo ir iškovojo 6 vietą.
2003
thumb|300px|Kimi Raikkonen su McLaren, lenktynių metu (važiuoja už abiejų Ferrari bolidų, trečias), JAV GP 2003 m.
2003 m. F1 sezono pradžioje, Australijos trasoje kvalifikavosi 15-oje vietoje. Lenktynėse pirmavo, kol nebuvo nubaustas už greičio viršijimą boksuose, todėl finišavo trečias. Malaizijoje, lenktynes pradėdamas iš 7-sios vietos, Kimis pasiekė savo pirmąją pergalę.
Brazilijos GP, pirmasis finišo liniją nutraukus lenktynes kirto G. Fisichella, tačiau pergalė buvo atiduota Raikonenui, nes lenktynių nutraukimo atveju galutinėje lenktynininkų rikiuotėje paskelbiamos jų pozicijos prieš 2 ratus. Oficialiame pareiškime teigiama, kad Jordan pilotas Giancarlo Fisichela jau buvo pradėjęs važiuoti 56-ą ratą iki lenktynių sustabdymo, o tai reiškė, kad galutinė rikiuotė turėjo būti skaičiuojama pagal 54-ojo rato rezultatus. Gavę duomenis iš laiko skaičiavimu lenktynių metu užsiimančios organizacijos, teisėjai nusprendė, kad Giancarlo Fisichella spėjo užbaigti 55-ąjį ir pradėti 56-ąjį ratą prieš tai, kol lenktynės buvo nutrauktos. Todėl galutiniais lenktynių rezultatais turi būti laikomi 54-ojo rato, o ne 53-iojo rato, kaip anksčiau manyta, rezultatai. Todėl Kimis prarado pirmąją poziciją ir buvo paskelbtas antru.
Kai kitos komandos tobulino savo bolidus, McLaren vis dar važiavo su 2002 metų prototipu. Nepaisant to, Raikonenas Imoloje finišavo antras. Ispanijos kvalifikacijoje padarė klaidą, todėl jam teko startuoti paskutiniam. Starte susidūrė su Antonio Pizzonia (Jaguar), kuris buvo užstrigęs savo starto vietoje dėl gedimo todėl Kimis nebaigė Ispanijos GP.
Kitos kelios GP buvo strateginės. Raikonenas turėdamas vairo problemų gynė savo antrąją vietą nuo Rubens Barrichello Austrijos GP metu. Jis buvo labai arti pergalės Monake, finišuojant juos skyrė mažiau negu sekundė, Juan Pablo Montoya finišavo pirmas. Kanados GP Kimis startavo iš boksų, nes kvalifikacijoje išlėkė iš trasos. Jis finišavo šeštas, atsilikdamas nuo lenktynių lyderio Michaelio Šumacherio apie 1 minutę.
Europos GP iškovojo pole poziciją ir lyderiavo lenktynėse, kol sugedo variklis 25-ame rate. Pilotų įskaitoje Ferrari lyderis buvo 5-tas ir turėjo prieš Kimi 4 taškų pranašumą. Raikonenas finišavo 4-tas, o Šumacheris 3-oje vietoje, todėl legendinis pilotas atsiplėšė dar vienu tašku nuo Raikoneno Didžiosios Britanijos GP metu. Vokietijos GP Kimis nefinišavo, nes pateko į avariją pirmame posūkyje su Ralfu ir Rubens Barrichello. Kitas etapas vyko Vengrijoje, čia jis iškovojo antrąją vietą.
JAV GP metu Raikonenas iškovojo pole poziciją, bet Michaelis Šumacheris finišavo pirmas, palikdamas už nugaros Kimį, kuris finišavo antras. Paskutinėse lenktynėse Ferrari pilotui tereikėjo tik vieno taško kad taptų čempionu, o Raikonenui reikėjo nugalėti paskutinėse lenktynėse ir kad Michaelis negautų nei vieno taško. Paskutinėse 2003 Formulės 1 sezono lenktynėse Japonijoje, Kimis kvalifikavosi 8-oje vietoje. Finišavo antras, o 7 kartus pasaulio čempionas atvažiavo taškuose, taip tapdamas 6-ą kartą pasaulio čempionu. Juan Pablo Montoya nekirto finišo linijos ir tai reiškė, kad Kimis pilotų įskaitoje liko antras, dviem taškais atsilikdamas nuo Ferrari piloto. McLaren konstruktorių įskaitoje liko trečia atsilikdama nuo Williams 2-iem taškais, o nuo Ferrari 12 taškų.
2004
2004 Formulės sezoną pradėjo iškovodamas tik 1 tašką pirmose lenktynėse. Kimis finišavo tik dviejuose GP, kituose GP jam neatlaikydavo variklis. Po 7-ių GP jis turėjo tik 1 tašką, o Michaelis turėjo 60 taškų. Kanadoje 5 kartus sustojo boksuose, nors jis buvo klasifikuotas 5-oje vietoje, todėl kad Williams ir Toyota pilotai buvo diskvalifikuoti. JAV GP metu finišo liniją kirto šeštas.
Prancūzijoje McLaren išvairavo naująjį MP4-19B bolidą. Raikonenas finišavo 7-tas už komandos draugo David Coulthard. Silverstone jis startavo iš pole pozicijos ir finišavo antras už čempionato lyderio. Vengrijoje bolido galinis sparnas nutrūko, ir Kimis trenkėsi į apsaugos sienelę, taip nebaigdamas Vengrijos GP. Belgijoje kvalifikavosi 10-oje vietoje, lenktynėse jis išsiveržė į pirmąją vietą jau 11 rate, taip likdamas lenktynių lyderiu iki lenktynių galo ir finišuodamas pirmas. Tai buvo pirma McLaren ekipos pergalė ir vienintelė šiame sezone. Kitą savaitgalį Monzoje Kimis 13-ame rate turėjo pasitraukti iš lenktynių dėl elektronikos gedimo. Kinijos GP finišavo trečias atsilikdamas nuo lenktynių nugalėtojo Rubens Barrichello 1,4 sekundes.
Japonijoje finišą pasiekė 6-oje vietoje. Brazilijoje Kimis kovodamas dėl lyderio pozicijos nusileido ir Juan Pablo Montoya išplėšė pergalę, palikdamas Raikoneną antroje vietoje. Kimis sezoną baigė septintas, su 45 taškais atsilikdamas nuo šeštoje vietoje esančio Jarno Trulli 1 tašku, iškovojęs keturis podiumus.
2005
2005 metais Britų ekipos bolidai buvo lėti kvalifikacijose. Per 3 GP geriausias pasiektas rezultatas kvalifikacijoje buvo 6-oji vieta. Pirmajame, Australijos GP, Raikonenas atvežė komandai tik vieną tašką. Malazijoje jis buvo nusitaikęs į podiumą, bet tai jam sutrukdė padaryti padanga, kuri prakiuro, ir taip jis iškrito iš pozicijų už kurias gaunami taškai, ir finišavo devintoje vietoje. Bahreine jam pavyko užlipti ant podiumo, trečiojo laiptelio.
Po Bahreino GP pavyko iškovoti 3 pole pozicijas, San Marine, Barselonoje ir Monake. Imoloje, Kimi dėl gedimo pasitraukė jau 9 rate, o kitus du GP (Barcelonos ir Monako) jis nugalėjo. Europos GP, Raikoneno dešinėje priekinėje padangoje nuo staigaus stabdymo atsirado didelis nelygumas – griovelis, kai lenkė ratu atsilikusį Jacques Villeneuve. Dėl to padangos nelygumo – griovelio atsirado didelė vibracija, kuri sukėlė pakabos gedimą ir eliminavo Kimį paskutiniame rate. Po šio GP Fernandas aplenkė Kimi pilotų įskaitoje ir tapo lyderiu. Jei Raikonenas būtų pasikeitęs padangą, jis būtų išsaugojęs nors trečią vietą. Tačiau padangas 2005 metais buvo leidžiama keisti tik tada, kai padanga yra rimtai pažeista. Kimis galėjo pasikeisti padangą ir nebūtų buvęs nubaustas. (2005 metais nebuvo keičiamos padangos lenktynių metu).
thumb|200px|Kimi Raikkonen (priekyje) Kanados GP [[2005 m. Formulės 1 sezonas|2005]]
Alonsas padarė pirmąją didžiulę klaidą 2005 metų sezone, kuria pasinaudojo Raikonenas Kanados GP. JAV GP metu visos ekipos kurios naudojo Michelin padangas nedalyvavo lenktynėse, po apšilimo rato pasukdamos į boksus. JAV GP startavo tik 6 bolidai Ferrari, Jordan ir Minardi. Ir viskas įvyko saugumo sumetimais, nes Michelin nebuvo atvežusi patikimų padangų specialiai JAV GP. Prancūzijos GP metu, Kimis gavo 10 pozicijų baudą, kadangi pakeitė seną į naują Mercedes-Benz varyklį (2005 metais buvo leidžiama keisti variklį kas 2 etapus). Kvalifikacijoje sugebėjo parodyti trečią geriausią laiką (bet dėl baudos Kimis turėjo startuoti dešimčia pozicijų žemiau), todėl jis prisipylė daug degalų. Startuodamas iš 13 pozicijos, finišą kirto antroje vietoje, už Alonso. Po savaitės Didžiosios Britanijos GP metu patyrė dar vieną variklio gedimą. Todėl jo kvalifikacinė antroji vieta tapo 12-a. Lenktynėse Raikonenas užkopė net iki trečiosios vietos ant podiumo.
Vokietijoje Kimis dominavo visą savaitgalį, bet dėl hidraulikos gedimo turėjo atiduoti pergalę ir 10 taškų čempionato lyderiui. Tai buvo jau trečias Kimio gedimas lenktynėse, kai jis važiuodavo pirmoje pozicijoje. Tuos kartus, kai Kimi kamuodavo gedimai, Fernando Alonso tuo pasinaudodavo ir didindavo savo taškų kraitį kovoje dėl čempiono titulo. Vengrijos GP metu Raikonenas galvojo pakeisti komandą, kai baigsis sutartis su McLaren 2006-siais. Lenktynėse pirmas pamatė prieš save juodai baltą languotą vėliavą ir nugalėjo Vengrijoje, už savęs palikdamas legendinį lenktynininką Michaelį. Vengrijos Grand Prix, startuodamas iš dulkėtos trasos pusės, sugebėjo nugalėti lenktynėse. Pirmosiose Turkijos Grand Prix lenktynėse iškovojo pergalę. Italijoje Kimis prarado savo pole pozicija dėl baudos už tai, kad vėl pakeitė sugedusį variklį. Kimi ir McLaren nusprendė lenktynėse sustoti tik 1-ą kartą. Kadangi buvo pažeista kairioji galinė padanga, todėl turėjo dar kartą sustoti boksuose. Grįžęs iš boksų, Kimi buvo 12 vietoje, iki lenktynių galo jis pakilo iki ketvirtosios pozicijos ir spaudė trečioje vietoje esantį pilotą, tačiau liko ketvirtas.
Kimi antrus metus iš eilės laimėjo Belgijos Grand Prix lenktynes. Kitos lenktynės buvo Brazilijoje, Fernando Alonso tapo čempionu, finišuodamas trečias už Montoya ir Raikoneno. Japonijoje iškovojo septintąją pergalę 2005 Formulės 1 čempionate, iš 20-ies Grand Prix. Paskutiniuose ratuos Kimis aplenkė Giancarlo Fisichella (Renault), nors Giancarlo Fisichella važiavo visas lenktynes priekyje.
2006
left|thumb|300px|Räikkönenas testuoja naująjį McLaren Valencia 2006 metų pradžioje.
Bahreine Kimis turėjo elektronikos problemų penktadienio treniruotėse. Pirmojoje kvalifikacijos dalyje sulūžo galinė pakaba, todėl jis nukrito į paskutinę 22-ą vietą kvalifikacijoje. Nepaisant to, lenktynėse sugebėjo kirsti finišo linija trečias, už Michaelio ir Renault lyderio. Malazijos GP į Raikoneno bolido galą atsitrenkė Red Bull Racing ekipos atstovas Christianas Klienas. Tai sukėlė galinės pakabos gedimą ir todėl Kimis finišo linijos nepasiekė.
right|thumb|300px|Räikkönenas su McLaren bolidu [[Trasa Silverstone|Silverstone balandį 2006.]]
Ispanijoje kvalifikavosi devintas. Jis sugebėjo lenktynių pradžioje pakilti iki penktosios vietos, toje pačioje vietoje ir finišavo. Po kelių dienų pasibaigus Ispanijos GP, Kimis pareiškė, kad neturėjo šansų nugalėti Ispanijoje. Monte Karlo gatvėse, Monako GP, kvalifikavosi trečioje vietoje. Lenktynėse važiuodamas antrojoje vietoje būtų spaudęs praeito sezono čempioną, bet saugos automobilio fazėje bolidas sugedo.
Didžiojoje Britanijoje Silverstone trasoje Raikkonenas kvalifikavosi antras, šalia Fernando Alonso ir priekyje Ferrari lyderio. Pirmasis trejetukas išsilaikė toks pat iki pirmųjų sustojimų boksuose, po kurių Kimis nukrito į trečią vietą, jį aplenkė pirmasis Ferrari pilotas Šumacheris, taip viskas liko iki lenktynių galo, Kimis finšavo trečias. Kanadoje iškovojo dar vieną podiumą. JAV GP jo komandos draugas sukėlė avarija, į kurią buvo įtrauktas ir Kimis. Prancūzijoje kvalifikacioje parodė šeštąjį laiką. Jo komandos draugas buvo pilotas-bandytojas Pedro de la Rosa pakeitęs Juan Pablo Montoya. Raikonenas finšavo penktas. Vokietijos GP iškovojo dar vieną pole poziciją. Po kovos su Jenson Button Kimis pirmą kartą finišavo Vokietijos GP savo karjeroje, užėmęs trečiąją vietą. Kita pole pozicija jam atiteko jau kitose varžybose, Vengrijoje. Bet finišo linijos taip ir nekirto. 25-ame rate atsitrenkė į Vitantonio Liuzzi. Tai buvo Kimio ketvirtas iškritimas iš lenktynių šiame sezone.
Turkijoje turėjo incidentą su Scott Speed, po šio įvykio Kimiui sprogo padanga ir buvo pažeista pakaba. Raikonenas pravažiavo tik pusė lenktynių, kol 4-ame posūkyje išlėkė iš trasos ir trenkėsi į apsauginius barjerus. Italijos GP, išplešė pole poziciją, kvalifikacijos pabaigoje aplenkęs Michaelį Šumacherį dvi tūkstantąsias sekundės. Iki pirmųjų sustojimų boksuose Kimis buvo lenktynių lyderis, po sustojimų liko antras, jį aplenkė legendinis Šumacheris. Kimis pasiliko antroje pozicijoje iki lenktynių pabaigos. Pasibaigus lenktynėms, Michaelis Šumacheris pranešė baigsiantis karjerą, o Ferrari pranešė, kad jį pakeis Kimis Raikonenas.
Ferrari (2007–2009)
Raikonenas Australijoje užėmė pole poziciją, parodė greičiausią ratą ir nugalėjo lenktynėse, tai buvo padaręs tik Nigel Mansell 1989 metais. Taip Kimis laimėjo savo pirmąsias lenktynes su Ferrari ekipa. Malaizijoje buvo aplenktas Lewis Hamilton ir finišavo trečiojoje vietoje. Bahreino GP startavo iš trečiosios vietos, bet jį aplenkė McLaren pilotas Fernando Alonso, tačiau Kimis sugebėjo susigrąžinti savo prarastą trečiąją poziciją ir finišavo joje. Ispanijoje ištiko elektronikos problemos, todėl jis turėjo pasitraukti iš lenktynių ir pilotų įskaitoje liko 4-as už komandos draugo F. Massa. Monake kvalifikacijos metu atsitrenkė į barjerą ir sugadino pakabą, todėl startavo iš 16 vietos, finišą pasiekė būdamas aštuntoje vietoje.
Kanadoje Kimis kvalifikavosi ketvirtas, finšą kirto penktas. Jo komandos draugui Felipe Massa buvo parodyta juoda vėliava (diskvalifikuoja pilotą iš lenktynių). Ferrari pilotai nesugebėjo aplenkti tais metais lyderiavusių McLaren pilotų JAV GP. Kimis finišavo 4 už Felipe Massa, kuris finišą kirto 3-oje vietoje
Laimėjęs paskutinį etapą Brazilijos Grand Prix ir surinkęs 110 taškų, iškovojo F1 pasaulio čempiono titulą, nors prieš lenktynes buvo nuo pirmaujančio Lewis Hamilton atsilikęs net 7 taškais. Pastarajam tereikėjo užimti Kimio pergalės atveju penktą vietą ir jis būtų tapęs jauniausiu Formulės 1 čempionu.
2008
thumb|left|[[2008 m. Ispanijos Grand Prix|Ispanijos Grand Prix]] Naująjį sezoną Kimi tęsė Ferrari komandoje. Antrajame etape Malaizijoje pelnė pirmąją pergalę naujame sezone. Ispanijos GP metu vėl pelnė pergalę, o praėjus penkiems etapams jis buvo pirmoje pilotų įskaitoje su 35 taškais.
Monako GP metu, po labai permainingų oro sąlygų startavęs antroje vietoje, finišuoti sugebėjo tik devintas.
2008 m. Kanados GP ketvirtadienio (2008 m. birželio 5 d.) spaudos konferencijoje Raikonenas pareiškė, kad dar nėra apsisprendęs dėl savo ateities. Jis neatmetė galimybės, jog po 2009 metų sezono (baigiasi sutartis su Scuderia Ferrari) gali baigti savo karjerą Formulės 1 lenktynėse.
Prancūzijos GP Kimi Räikkönen 5-tą kartą paeiliui tapo greičiausio rato „savininku“. Tokį rezultatą buvo pasiekęs ir Michael Schumacher 2004 m. sezone. Rekordas (6) priklauso italų pilotui Alberto Ascari.
Po 4 lenktynių: Europos GP, Belgijos GP , Italijos GP ir Singapūro GP, kuriose Kimi Raikonenas nepelnė taškų, suomis palaidojo viltis kovoti dėl čempiono titulo 2008 metų Formulės 1 sezone. Paskutiniuose trijuose sezono etapuose jis finišavo trečias (75 taškai) ir taip pakilo į trečią galutinės įskaitos vietą, aplenkdamas Robert Kubica.
2009
thumb|right|[[2009 m. Belgijos Grand Prix|Belgijos Grand Prix]] Po techninio Formulės 1 reglamento pokyčių 2009 m. Ferrari komanda prarado turėtą lyderės poziciją. Pirmuosius sezono taškus Kimi Raikonenas iškovojo ketvirtajame sezono etape Bahreine. Monake lenktynininkas finišavo trečias ir pirmą kartą sezone užlipo ant nugalėtojų pakylos. Daug sėkmingiau suomiui susiklostė antroji sezono pusė, Kimiui ketveriose lenktynėse iš eilės pavyko finišuoti pirmajame trejetuke: Vengrijoje Raikonenas liko antras, Europos didžiojo prizo lenktynėse Valensijoje trečias, Belgijoje jis iškovojo pergalę, o Italijoje vėl liko trečias. Iš viso per sezoną Kimi Raikonenas surinko 48 taškus ir galutinėje pilotų rikiuotėje užėmė šeštą vietą. Po šio sezono Ferrari pranešė, kad suomis paliks komandą, nors ir turėjo sutartį dar vienam sezonui.
NASCAR (2011)
2011 m. kovo 29 d. buvo pranešta, kad suomis išbandys savo jėgas NASCAR Camping World Truck Series čempionate. Suomis dalyvavo tik vienose NASCAR lenktynėse „Top Gear 300“. kurios vyko gegužės mėnesį. Kimi finišavo 27-tas ir pelnė vieną įskaitinį tašką.
2012
thumb|right|250px|K. Raikonenas [[2012 m. Malaizijos Grand Prix]] 2011 m. lapkričio 29 d. buvo oficialiai patvirtinta, kad suomis sugrįš į Formulės 1 lenktynes Lotus GP-Renault ekipoje. K. Raikkonen su ekipa pasirašė dvejų metų sutartį.
2012 m. vasario 23-24 dienomis suomis dalyvavo privačiuose bandymuose su 2010 m. sezone naudotu Renault automobiliu laikinojoje Valensijos trasoje. Tokiu būdu Kimi sugrįžo prie Formulės 1 automobilio vairo po dvejų metų pertraukos. Tiek lenktynininkas, tiek komanda liko patenkinta bandymais.
2013
Pirmose 2013 m. sezono lenktynėse Australijoje K. Raikonenas, startavęs iš 7 vietos, dėl tinkamai parinktos strategijos pelnė pergalę. Vėliau sezone suomis dar 7 kartus finišavo ant podiumo, tačiau galutinėje įskaitoje liko penktas su 183 taškais.
2014
2013 m. rugsėjo 11 d. buvo paskelbta, kad K. Raikkonen pasirašė dvejų metų sutartį su Ferrari ekipa.
Pirmoji 2014 m. sezono pusė buvo nuvilianti ir tik Belgijos GP, pasirinkus tinkamą strategiją, jis finišavo ketvirtas – tai buvo pirmas kartas sezone, kai suomis finišavo aukščiau už komandos draugą Fernando Alonso.
2015
2015 m. sezone suomis tris kartus finišavo ant podiumo. Geriausią poziciją jis pasiekė Bahreino GP, kur finišavo antras. Galutinėje įskaitoje K. Raikkonen liko ketvirtas, nuo komandos draugo Sebastian Vettel atsilikęs net 128 taškais.
2016
2016 m. pirmoje sezono pusėje suomis 4 kartus finišavo ant podiumo, tačiau antroje pusėje rezultatai suprastėjo. K. Raikkonenas sezoną baigė su 186 taškais ir užėmė 6 vietą galutinėje įskaitoje. Jo komandos draugas S. Vettelis liko 4 vietoje.
2017
2017 m. sezone Ferrari ekipa smarkiai patobulino savo bolidą ir gerino rezultatus. Suomis pelnė 3 vietą Rusijoje bei antrą vietą Monake. Šiose lenktynėse Kimis startavo iš pole pozicijos. Vėliau sezone sekė dar 4 finišai ant podiumo – viena antroji ir trys trečiosios vietos. Sezoną suomis baigė 4 vietoje su 205 taškais.
2018
2018 m. sezonas Kimiui tapo geriausiu nuo sugrįžimo į italų komandos gretas. Iš viso per 21 lenktynes suomis finišavo 13 kartų ant podiumo, o JAV Grand Prix pelnė pergalę. Tai buvo pirmoji Kimio pergalė po 113 lenktynių (paskutinė iki tol pergalė buvo pelnyta 2013 m. Australijoje. Taip pat suomis pagerino rekordą tarp didžiausio laiko tarpo tarp pirmos ir paskutinės pergalės – pirmoji Kimio pergalė buvo pelnyta 2003 m. Malaizijojs Grand Prix. Šis skirtumas tarp pergalių sudarė 5 691 dieną. Nepaisant to, kad suomis sezoną baigė 3 vietoje su 251 tašku, šis sezonas tapo paskutiniu „Ferrari“ gretose.
2019
2018 m. rugsėjo 11 d. „Sauber“ pranešė, kad jų gretas kitame sezone papildys Kimis Raikkonenas. Tai buvo sugrįžimas į savo pirmąją komandą Formulėje 1, kurioje jis paskutinį kartą lenktyniavo 2001 m.
Naujam sezonui „Sauber“ buvo pervadinta į „Alfa Romeo Racing“.
Suomis parodė puikius rezultatus pirmoje sezono pusėje – iki vasaros pertraukos jis pelnė 31 tašką ir po 12 lenktynių buvo 8 vietoje. Tuo tarpu jo komandos draugas Antonio Giovinazzi tuo metu buvo pelnęs vos 1 tašką.
2020
Po vasaros pertraukos „Alfa Romeo“ automobilis nebuvo techniškai konkurencingas, todėl suomiui net 7 lenktynes iš eilės nepavyko pelnyti taškų. Priešpaskutinėse sezono lenktynėse Brazilijoje Kimis finišą pasiekė 4 vietoje. Tai buvo geriausias komandos pasiekimas nuo 2013 m. Sezoną Raikkonenas baigė 12 vietoje su 43 taškais.
2021
2021 m. K. Raikkonenas paskelbė apie karjeros pabaigą. Paskutinėse sezono lenktynėse suomis buvo priverstas pasitraukti 25 rate dėl techninės stabdžių problemos. Nepaisant to, jis buvo išrinktas „Dienos vairuotoju“, surinkęs 42,8 proc. balsų. Savo paskutinį sezoną jis baigė 16-oje vietoje, surinkęs 10 taškų.
Brekono Bakenai
Brekono Bakenai  – kalnagūbris pietryčių Velse, Kambrijos kalnuose. Aukštis iki 886 m (Pen y Fan k.); kitos svarbesnės viršūnės: Corn Du (873 m), Cribyn (795 m), Fan y Bîg (719 m).
1957 m. kalnuose įkurtas Brekono Bakenų nacionalinis parkas. Apima taip pat Juoduosius kalnus, Fawr mišką. Teritorijoje vyrauja viržynai, miškai, slėnių ganyklos. Yra keletas krioklių, jų tarpe aukščiausias Velse Sgwd Henrhyd (27,4 m). Populiarios turistinės atrakcijos: pasivaikščiojimai, kelionės dviračiu, uolų laipiojimas, jodinėjimas, žvejyba.
1463 m.
Mirtys
Nedatuota
Kristaus Gimimo bazilika
Istorija
Bažnyčia pastatyta virš vietos, vadinamos Grota, kur, kaip manoma, gimė Jėzus Kristus. Pasakojama, kad 135 m. imperatorius Adrianas toje vietoje buvo pastatęs šventyklą Adoniui. Tiesa, kita nuomonė yra ta, kad Kristaus šventvietė atsiradusi buvusioje Adonio-Tamuzo garbinimo vietoje. Pirmą bazilika čia pradėta statyti 327 m. Romos imperatoriaus Konstantino I motinos Šv. Elenos iniciatyva. Statybas prižiūrėjo Jeruzalės vyskupas Makarijus. Bazilika pastatyta 333 m. Šią pirmąją šventovę sudarė aštuonkampė rotonda aplink spėjamą gimimo vietą, 45 m × 28 m atriumas ir forkortas. Bazilika 529 ar 556 m. buvo sugriauta per žydų–samariečių karus.
562 m. Kristaus Gimimo baziliką dabartiniu pavidalu atstatė Bizantijos imperatorius Justinianas I. Pasakojama, kad 614 m. kraštą siaubęs persų karžygys Šarbarazas įėjęs į šventyklą buvo pakerėtas Trijų Karalių persiškais rūbais paveikslo, ir paliko bažnyčią stovėti. Bažnyčią vėliau remontavo kryžininkai, joje buvo karūnuotas pirmasis Jeruzalės karalius Balduinas I. Iki 1169 m. kryžininkai bažnyčią plėtė ir puošė. 1244 m. ją nuniokojo turkai. 1480 m. jungtinėmis Burgundijos, Venecijos ir Anglijos pastangomis bazilika buvo atstatyta.
2002 m., Antrosios intifados metu, 50 palestiniečių, persekiojamų Izraelio armijos, užsibarikadavo bažnyčioje, paėmė įkaitais vienuolius ir kitus čia buvusius palestiniečius. Žydai į pastatą laužtis nedrįso. Po 39 dienų trukusios apgulties sudaryta taika su pagrobėjais.
Architektūra
thumb|250px|Kristaus gimimo grota Dabartinė Kristaus Gimimo bazilika sudaryta iš šių dalių:
2012 m. Kristaus Gimimo bazilika įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą (pirmasis ten įrašytas Palestinos objektas). Ji yra ir objektų pavojuje sąraše dėl vandens jai daromos žalos.
Julius Juzeliūnas
Biografija
Lankė Žeimelio pradžios mokyklą. Giedojo Žeimelio bažnyčios chore ir iš jo vadovo Juozo Pėželio išmoko vargonuoti. Vėliau gavo vargonininko vietą Kyburių (Pasvalio raj.) parapijoje.
Nuo 1940 m. kartu mokėsi ir Šiaulių suaugusiųjų gimnazijoje, 1944 m. eksternu baigė Šiaulių berniukų gimnaziją.
1944–1948 m. studijavo kompoziciją Kauno konservatorijoje (prof. Juozo Gruodžio klasė), kurią baigė su pagyrimu. 1946–1948 m. vadovavo Lietuvos kūno kultūros instituto studentų chorui, įvairiems vokaliniams ansambliams.
1949–1952 m. studijavo kompoziciją Leningrado N. Rimskio-Korsakovo valstybinės konservatorijos aspirantūroje (prof. V. Vološinovo klasė). 1954 m. apgynė kandidatinę disertaciją „Lietuvių liaudies daina kai kurių lietuvių tarybinių kompozitorių simfoninėje kūryboje“, o 1972 m. – daktaro disertaciją „Akordo sandaros klausimu“. J. Juzeliūnas tyrinėjo lietuvių muzikos folklorą, sudarė jo klasifikavimo sistemą pagal melodijų atraminius tonus; taip pat tyrinėjo neeuropines muzikos kultūras, tuo tikslu lankėsi Afrikos ir Azijos šalyse.
Nuo 1948 m. – Lietuvos kompozitorių sąjungos narys, 1954–1966 m. – valdybos pirmininko pavaduotojas, vėliau – valdybos tarybos narys. Nuo 1957 m. – Kompozicijos katedros docentas, nuo 1970 m. – profesorius, 1992–1995 – Kompozicijos katedros vedėjas, išugdė apie 50 kompozitorių. 1991–1995 m. buvo Lietuvos mokslo tarybos narys.
Nuo 1988 m. – Lietuvos sąjūdžio iniciatyvinės grupės narys ir veiklus dalyvis, vėliau – Sąjūdžio seimo tarybos narys, dirigavo Sąjūdžio mitinguose. Buvo komisijos stalinizmo nusikaltimams tirti (nuo 1991 m. Represijų Lietuvoje tyrimo centras) tarybos pirmininkas, 1989–1991 m. – Sovietų Sąjungos liaudies deputatas. 1992–1993 m. Vyriausiosios rinkimų komisijos narys.
1954 m. suteiktas nusipelniusio meno veikėjo, 1966 m. – liaudies artisto garbės vardai, 1991 m. apdovanotas Lietuvos nacionaline premija, 1996 m. – Gedimino 4-ojo laipsnio ordinu.