cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mažieji Dargužiai
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Mažųjų Dargužių kaimo bendruomenė 1936 m. 1540 m. minimas Jotijos (Jathia) kaimas su septyniais činšininkais. 1556 m. nuo jo atsiskyrė Hinder Jothia kaimas, kurį nuo 1580 m. pradėta vadinti Mažaisiais Dargužiais. Kaimo pavadinimas kilo nuo vieno iš toje vietoje gyvenusių brolių Dargužių (Darguseit) pavardės. Po 1709–1710 m. maro kaimas išliko lietuviškas: 1736 m. Mažuosiuose Dargužiuose gyveno 4 lietuvių šeimos. (1745 m. minimi valstiečiai Kayluatis, Jeckschatis, Simonßentis, Baltruschatis). 1785 m. Mažieji Dargužiai buvo karališkųjų valstiečių kaimas su 7 ugniakurais (gyvenamaisiais pastatais), 1821 m. – kaimas su 45 gyventojais. 1854 m. Mažuosiuose Dargužiuose buvo 13 gyvenamųjų pastatų ir 80 gyventojų. Iki XIX a. kaimas taip pat vadintas ir Grigaičiais (Grigatszen, Grigatschen).
Iki 1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Lazdynų seniūnijai, 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Grumbkaukaičių domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Vieškalnių valsčiaus kaimas. Tikintieji priklausė Lazdynų evangelikų liuteronų parapijai. 1905 m. Mažuosiuose Dargužiuose buvo 45 sodybos, 230 gyventojų, iš jų – 110 lietuvių (48 %). Kaime veikė mokykla (mokytojas minimas nuo 1817 m.).
Po Antrojo pasaulinio karo ar vėliau sovietmečiu išnyko, užaugo mišku. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.
Gyventojai
Mažuosiuose Dargužiuose gimė Mažosios Lietuvos rašytojas ir visuomenės veikėjas Jonas Elijošaitis (1886–1915).
Širmiškis
Širmiškis – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Žiobiškio.
Inklėriškių kraštovaizdžio draustinis
Inklėriškių kraštovaizdžio draustinis – valstybinis gamtinis draustinis Lietuvoje, Trakų rajone, 5 km į pietvakarius nuo Paluknio kaimo, Rūdiškių miškuose, aplink Inklėriškes. Įsteigtas 1992 m.
Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti Merkio zandrinės paslėninės lygumos kraštovaizdį.
Magūnų koplyčia
miniatiūra|250px|right|Koplyčia 2016 m.
Magūnų koplyčia – katalikų kapinių koplyčia Magūnų kaime, Visagino savivaldybėje, Šv. apaštalo Pauliaus parapijoje. Koplyčia stūkso senųjų Magūnų kapinių kalnelyje, kurį iš visų pusių supa Visagino sodininkų bendrijos „Pavasaris“ sodai. Pasiekiama iš kelio, pasukus į šiaurės vakarus, pavažiavus per sodus 0,4 km (stovi medinė nuoroda). Priešingoje plento pusėje, už geležinkelio, yra Magūnų kaimas, priklausantis Ignalinos rajonui.
Magūnų koplyčia pažymėta Visagino pažintinio istorijos tako maršrute. Kapinaičių aplinka sutvarkyta, yra vieta automobiliams, įrengti nauji mediniai laiptai į kapinių kalnelį, pastatytas didelis medinis kryžius. Savivaldybėje paruoštas leidinys, pristatantis kaimo ir jo apylinkių istoriją. Prie koplyčios kartą per metus sukviečiami čia pat ir toli gyvenantys magūniečiai.
Istorija
Magūnų kaimas – viena seniausių Visagino apylinkių vietovių, istorijos šaltiniuose žinoma kaip Breslaujos pavieto gyvenvietė. XVII a. pradžioje čia vyko teismo procesas, jame už raganavimą buvo nuteisti myriop keli vietos gyventojai. Kapinaitės siejamos su Gūrių (Kalnėnų) dvarininko Butlerio vardu - 1833 m. jis čia palaidojo savo mažametį sūnų ir virš jo kapo pastatė koplytėlę. Dvaro savininkai vėliau čia nebelaidojo, matyt, turėjo kitur savo giminės laidojimo vietą. Butleriams išvykus, dvare apsigyveno vokiečių kilmės Engelhardų giminė. Magūnų kapinaitėse buvo laidojami magūniečiai, senu papročiu jose vis dar statė medinius kryželius. Seniausias akmeninis kryžius pastatytas jau sunykus Gūrio dvarui – jis datuojamas 1891 m.
Kelis kartus per metus Rimšės klebonas koplytėlėje laikydavo šv. mišias už mirusiuosius. Per Vėlines 1910 m. nuo paliktos degančios žvakės koplytėlėje kilo gaisras. Tuo metu sudegė medinis altorėlis, aprūko lubos. Kaimas tuo metu jau skirstėsi į vienkiemius, todėl žmonės stokojo lėšų jai suremontuoti. Į pagalbą atėjo kaime dvi smukles laikę žydai, paaukoję kalkių. Sulaukę paramos, 1912 m. magūniečiai savo jėgomis koplyčią suremontavo. Tais pačiais metais dalijant žemės sklypus kapų kalnelis buvo priskirtas Juozapui Baldyšiui. Lenkų valdymo laikais kalvis Stanislovas Baldyšius suveržė geležinėmis juostomis skilinėjančias pastato sienas, kitas kaimo gyventojas Petras Kardelis ištekino medines žvakides, kurios išliko iki šių dienų.
PSNI FC
Police Service of Northern Ireland Football Club, o trumpiau PSNI FC – Šiaurės Airijos futbolo klubas iš Belfasto.
Magūnų koplyčia
Istorija
2008 m. rugsėjo mėnesį, įgyvendinant projektą „Per kultūrinio palikimo išsaugojimą – į sutelktą bendruomenę“, kapinėse buvo pastatytas ir pašventintas ąžuolinis kryžius bei pagerbiant kaime gyvenusius žmones išleista kygelė „Magūnų kaimas ir jo žmonės“.
PSNI FC
Istorija
1928 m. buvo įkurtas klubas RUC klubas.
Nuo 2002 m. vadinasi PSNI FC.
2022–2023 m. Intermediate League (III pakopa) liko dvylikti (paskutiniai), tačiau išsaugojo vietą lygoje, nes nuo 2023–2024 m. sezono dalyvių skaičius buvo išplėstas iki keturiolikos.
Šiaurės Airijos pirmenybėse
Šaltiniai:
Vanagynė (Žiobiškis)
Vanagynė – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Žiobiškio.
Pažuklis
Pažuklis – buvęs kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Ažuožerių.
Istorija
Tarpukariu priklausė Kavarsko valsčiui.
Neveronių apylinkė (Vilijampolė)
Neveronių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Karmėlavos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vilijampolės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Palemono apylinkės.
Dedukciniai samprotavimai
Dedukcinis samprotavimas arba dedukcinis metodas arba loginė dedukcija tai samprotavimo procesas, kai iš vienos ar daugiau bendrųjų sąvokų (premisų) išvedami logiškai pagrįsti teiginiai. Dedukcinis metodas jungia premisas su išvadomis. Jei visos premisos yra teisingos ir yra laikomasi visų dedukcinio samprotavimo taisyklių, tai išvada būtinai yra teisinga. Paprasčiausiais dedukcinio samprotavimo pavyzdžiais gali būti jau mūsų nagrinėti samprotavimai, atlikti remiantis modus ponens, modus tollens ar kitais paprastais logikos dėsniais. Realiuose gyvenimiškuose uždaviniuose dažniausiai prielaidų būna daugiau nei dvi, o pačios prielaidos būna sudėtingi teiginiai, sudaryti iš tam tikro skaičiaus pirminių teiginių. Tokiai prielaidų visumai, kaip taisyklė, nepavyksta iš karto pritaikyti kokio nors žinomo paprasto logikos dėsnio. Tada išvadų pagrindimui taikomi kiti (teisingumo lentelių, formaliosios dedukcijos) logikos metodai. Kiekvienas kvadratas yra stačiakampis. Visi stačiakampiai yra lygiagretainiai. Vadinasi, kiekvienas kvadratas yra lygiagretainis. Gauname: p→q teisingas teiginys. p teisingas. Vadinasi, q teisingas.
Šiame pavyzdyje iš teisingų prielaidų gaunama teisinga išvada, remiantis klasių teorijos dėsningumais. Klasė „kvadratai“ (A) įskiriama į klasę „stačiakampiai“ (B), o klasė „stačiakampiai“ (B) įskiriama į klasę „lygiagretainiai“ (C). Iš čia seka, kad klasė „kvadratai“ (A) įskiriama į klasę „lygiagretainiai“ (C). Gauname: [(A UB) • (BUC)] →(AUC). Ši išraiška yra klasių teorijos dėsnis ir ja remiamasi pateiktame samprotavime.
Teiginių logika kaip dedukcinė sistema
Tokių taisyklių yra trys:
1. Pakeitimo taisyklė: kiekvieną logikoje išraiškoje esantį kintamąjį galima pakeisti bet kuriuo kitu kintamuoju arba bet kuria kita išraiška. Šį pakeitimą reikia atlikti visoje išraiškoje, t. y. visur, kur tik keičiamas kintamasis yra. Jei pirmoje aksiomoje kurį nors kintamąjį pakeisime kitu kintamuoju, tai nuo to išraiškos esmė nepakis. Kintamąjį r pakeitę z, gauname: (p→q) →[(q→z) →(p→z)]. Galima kintamąjį pakeisti net ištisa išraiška: r pakeisime išraiška r • z. Gauname: (p→q) →{[(q→(r • z)] →[p→(r • z)]}.
2. Pakeitimo ekvivalenčia išraiška taisyklė: kiekvieną išraišką galima pakeisti jai ekvivalenčia išraiška. Kadangi naudojamoje aksiomatikoje pasitaiko tik viena jungtis – implikacija, tai kitas jungtis teks išvesti iš implikacijos.
Kadangi naudojamoje aksiomatikoje pasitaiko tik viena jungtis – implikacija, tai kitas jungtis teks išvesti iš implikacijos, taikant šias pakeitimo ekvivalenčia išraiška taisykles:
} Dvigubas neigimas (DN)      ¬(¬p)~p
} De Morganas (DeM)         ¬(p∧q)~(¬pV¬q)
}                                             ¬(pVq)~(¬p∧¬q)
} Materiali implikacija (MI)   (p→q)~(¬pVq)
} Duplikacija (Dup)                (p∧p)~p
}                                             (pVp)~p
} Komutacija (Com)            (p∧q)~(q∧p)
}                                             (pVq)~(qVp)
} Asociacija (Asoc)             [(p∧q)∧r]~[p∧(q∧r)]
}                                             [(pVq)Vr]~[pV(qVr)]
} Distribucija (Dist)                 [p∧(qVr)]~[(p∧q)V(p∧r)]
}                                             [pV(q∧r)]~[(pVq)∧(pVr)]
} Kontrapozicija (Contr)        (p→q)~(¬q→¬p)
} Materiali ekvivalencija (ME)   (p~q)~[(p→q)∧(q→p)]
} Eksportacija (Exp)               [(p∧q)→r]~[p→(q→r)]
3. Išvados taisyklė: jei A yra teisingas teorijos teiginys ir jei iš A seka B, tai B taip pat yra teisingas tos teorijos teiginys.
Vadinasi A teisingas. A→B. B teisingas. Ši išvada teigia, kad iš teisingo antecedento logiškai seka teisingas konsekventas. Iš tiesų, jei koks nors teorijos teiginys teisingas, tai iš jo logiškai išvestas kitas teiginys taip pat turi būti teisingas. Nustatę aksiomas ir teiginių išvedimo iš aksiomų taisykles, parodysime, kaip teiginiai išvedami iš aksiomų.
Reikalavimai dedukcinei teorijai
Dedukcinei teorijai keliami trys pagrindiniai reikalavimai:
1. Aksiomų nepriklausomumas. Aksiomos turi būti nepriklausomos viena nuo kitos, t. y. jos turi būti parinktos taip, kad bet kurios aksiomos nebūtų galima išvesti iš kitų aksiomų. Jei kuri nors aksioma nėra nepriklausoma, tai reiškia, kad ji bereikalinga, ją galima išvesti iš kitų tos teorijos aksiomų. Bereikalingos aksiomos buvimas apsunkina dedukcinės teorijos neprieštaringumo įrodymą.
2. Neprieštaringumas. Dedukcinė teorija turi būti neprieštaringa, t. y. tokia, kad iš jos aksiomų nebūtų galima išvesti kokio nors teiginio ir to teiginio neigimo. Toks neprieštaringumas vadinamas sintaksiniu neprieštaringumu. Jei iš dedukcinės teorijos aksiomų galima išvesti teiginį ӯ ir jo neigimą, tai ji yra prieštaringa. Išeina, kad y teisingas ir ӯ teisingas. Bet žinome, kad prieštaravimo dėsnis neleidžia laikyti kartu teisingais teiginių y ir ne ӯ. Prieštaringoje teorijoje nėra skirtumo tarp tiesos ir klaidingumo, joje galima įrodyti bet kuriuos teiginius. Neprieštaringumo reikalavimas – pats svarbiausias reikalavimas, keliamas dedukcinei teorijai. Kita neprieštaringumo samprata yra semantinis neprieštaringumas: teorija yra semantiškai neprieštaringa, jei ji turi bent vieną modelį, t. y. tam tikrą objektų sritį, kurioje ši teorija įvykdoma.
Dedukcinio metodo struktūra
Teorija, kurioje taikomas dedukcinis metodas, vadinama dedukcine teorija. Dedukcinė teorija – tai sąvokų ir teiginių sistema, turinti šiuos požymius: Panagrinėsime šiuos dedukcinės teorijos požymius: Pirmasis požymis labai reikšmingas. Kadangi mokslas ieško tiesos, o dedukcinėje teorijoje visi teiginiai teisingi, tai, atrodo, mokslai turėtų siekti savo teorijas kurti deduktyviai. Tačiau ne kiekvieną mokslo discipliną galima sudaryti deduktyviai. Dedukcinis metodas taikomas logikoje, matematikoje, kai kuriuose teoriniuose gamtos moksluose. Šių mokslų sąvokos pakankamai stabilios, kad joms būtų galima taikyti dedukcinio metodo reikalavimus. Tačiau daugelyje mokslų dedukcinis metodas nepritaikomas, pavyzdžiui, zoologijoje, botanikoje, socialiniuose moksluose. Šiaip ar taip, dedukcinis metodas taikomas vis naujose disciplinose, naujose teorijose, pavyzdžiui, struktūrinėje lingvistikoje. Antrasis dedukcinės teorijos požymis tas, kad šioje teorijoje nedidelis skaičius teiginių priimama be įrodymo. Šie pradiniai teorijos teiginiai, kurie laikomi teisingais be įrodymo, vadinami aksiomomis. Dėl to ir dedukcinis metodas kitaip dar vaidinamas aksiominiu metodu. Pradiniai teiginiai – aksiomos – iš kokių nors kitų teiginių neišvedami. Tačiau iš aksiomų išvedami kiti tos teorijos teiginiai. Teiginiai iš aksiomų išvedami pagal iš anksto nustatytas logikos taisykles. Vadinasi, deduktyviai kuriant kokią nors mokslo teoriją, remiamasi: 1) konkrečia tos mokslo teorijos medžiaga; 2) logika, nes iš tos teorijos aksiomų teiginiai išvedami pagal logikos dėsnius. Trečiasis dedukcinės teorijos požymis nurodo, kad nedidelis skaičius šios teorijos sąvokų joje neapibrėžiama. Neapibrėžiamos sąvokos – tai sąvokos, esančios aksiomose, t. y. tie terminai, kuriais suformuluotos aksiomos. Iš sąvokų apibrėžimo teorijos žinome, kad sąvoka A apibrėžiama sąvoka B, o sąvoka B apibrėžiama sąvoka C ir t. t. Tačiau šis procesas negali būti nepabaigiamas, esama tokių sąvokų, kurios yra pradinės, kitomis sąvokomis neapibrėžiamos, – tai sąvokos, esančios pačiose aksiomose. Šiomis sąvokomis apibrėžiamos visos kitos dedukcinės teorijos sąvokos. Sudarant koki nors mokslo teoriją dedukciniu metodu, kai kurie tos teorijos teiginiai laikomi aksiomomis (jose esančios sąvokos neapibrėžiamos) ir iš aksiomų pagal iš anksto nustatytas logikos taisykles išvedami kiti jos teiginiai.
Dedukcija. Išvestiniai samprotavimai iš paprastų sprendinių. Išvestiniai samprotavimai, susidedantys iš kelių (dviejų ar daugiau) prielaidų, būna įvairių rūšių. Pirmiausia jie skirstomi į išvestinius samprotavimus iš paprastų sprendinių ir išvestinius samprotavimus iš sudėtingų sprendinių. Išvestiniai samprotavimai iš paprastų sprendinių savo ruožtu yra skirstomi į samprotavimus iš atributinių (kategoriškų) sprendinių ir samprotavimus iš reliacinių sprendinių. Samprotavimai iš atributinių sprendinių priklausomai nuo prielaidų skaičiaus – dviejų ar daugiau – skirstomi į paprastąjį kategorišką silogizmą ir sudėtingąjį kategorišką silogizmą. Paprastasis kategoriškas silogizmas: Paprastasis kategoriškas silogizmas (gr. Syllogistikos – išvedantis samprotavimą) yra labiausiai paplitusi ir svarbiausia samprotavimo iš paprastųjų atributinių sprendinių forma. Paprastojo kategoriško silogizmo struktūra. Jis paprastuoju vadinasi būtent todėl, kad susideda tik iš dviejų prielaidų, ypatingu būdu susijusių tarpusavyje, ir išvados. Sąvokos, sudarančios silogizmo premisas, yra vadinamos silogizmo terminais. Kiekviename silogizme yra trys terminai: Mažasis ir didysis terminai (S ir P) vadinami kraštutiniais terminais.
'''Išvestiniai samprotavimai iš paprastų sprendinių. Išvestiniai samprotavimai, susidedantys iš kelių (dviejų ar daugiau) prielaidų, būna įvairių rūšių. Pirmiausia jie skirstomi į ''išvestinius samprotavimus iš paprastų sprendinių ir išvestinius samprotavimus iš sudėtingų sprendinių. ''
Išvestiniai samprotavimai iš paprastų sprendinių savo ruožtu yra skirstomi į samprotavimus iš atributinių (kategoriškų) sprendinių ir ''samprotavimus iš reliacinių sprendinių''.
'''Paprastasis kategoriškas silogizmas: Paprastasis kategoriškas silogizmas (gr. Syllogistikos – išvedantis samprotavimą) yra labiausiai paplitusi ir svarbiausia samprotavimo iš paprastųjų atributinių sprendinių forma. Paprastojo kategoriško silogizmo struktūra. Jis paprastuoju vadinasi būtent todėl, kad susideda tik iš dviejų prielaidų, ypatingu būdu susijusių tarpusavyje, ir išvados.
Sąvokos, sudarančios silogizmo premisas, yra vadinamos silogizmo terminais. Kiekviename silogizme yra trys terminai:
2.     Išvados predikatas vadinamas didžiuoju terminu. Žymimas raide P.
Mažasis ir didysis terminai (S ir P) vadinami kraštutiniais terminais.
3.     Terminas, esantis abiejose premisose ir nesantis išvadoje, yra vadinamas viduriniuoju terminu. Žymimas M.
Silogizmas
Silogizmas – tai dedukcinis samprotavimas, kuriame nustatomas ryšys tarp išvadoje esančių kraštutinių terminų, remiantis jų santykiu su viduriniuoju terminu premisose. Premisa, kurioje yra didysis terminas (P), vadinama didžiąja premisa, o toji, kurioje yra mažasis terminas (S), vadinama mažąja premisa. Paprastai didžioji silogizmo premisa rašoma pirmoje eilutėje. Iš šių premisų silogizme išvedama ne bet kokia išvada, o tokia, kokią leidžia silogizmo taisyklės, kurios skirstomos į terminų ir premisų taisykles.
Terminų taisyklės:
1. Kiekviename silogizme turi būti tik trys terminai – mažasis, didysis ir vidurinysis.
Iš dviejų terminų negalima daryti išvados, nes nėra juos siejančio termino. Jei terminų daugiau negu trys, išvada taip pat negalima. Terminų suketverinimas yra klaida, kuri atsiranda, kai vidurinysis terminas vienoje premisoje vartojamas viena reikšme, o antrojoje – kita reikšme (tapatybės dėsnio pažeidimas).
2. Vidurinysis terminas turi būti suskirstytas bent vienoje premisoje.
3. Terminas, nesuskirstytas premisoje, negali būti suskirstytas išvadoje. Pažeidus šią taisyklę, daroma klaida, vadinama neteisėtu termino išplėtimu.
Premisų taisyklės:
Sudėtingasis kategoriškas silogizmas:
Išvestiniai samprotavimai iš sudėtingų sprendinių
Šio tipo samprotavimuose loginę išvados seką nulemia ne subjektyvūs predikatiniai santykiai, kaip samprotavimuose iš paprastų sprendinių, o tik loginis ryšys tarp sudėtingą samprotavimą sudarančių sprendinių. Priklausomai nuo šio ryšio pobūdžio yra skiriami du tipai išvestinių samprotavimų iš sudėtingų sprendinių – sąlyginis ir atskiriamasis.
I. Sąlyginiai samprotavimai Sąlyginiu vadinamas samprotavimas, kuriame nors viena iš prielaidų yra sąlyginis sprendinys. Priklausomai nuo to, kiek yra prielaidų – sąlyginių sprendinių – viena ar abi, yra skiriamos dvi sąlyginių samprotavimų rūšys – sąlyginiai kategoriški ir grynai sąlyginiai. Sąlyginis kategoriškas samprotavimas. Jį sudaro viena sąlyginė ir viena kategoriška prielaida. Išvada šiuo atveju – kategoriškas sprendinys. Loginiu tokio samprotavimo pagrindu yra ryšys tarp priežasties ir pasekmės (antecedento ir konsekvento). Sąlyginiame kategoriškame samprotavime mąstoma keturiomis galimomis kryptimis:
'II. Atskiriamieji samprotavimai' Atskiriamuoju vadinamas toks samprotavimas, kurio bent viena prielaida – atskiriamasis sprendinys (disjunkcija). Priklausomai nuo kitos prielaidos pobūdžio yra skiriamos trys atskiriamųjų samprotavimų rūšys: atskiriamasis kategoriškas, atskiriamasis sąlyginis ir grynai atskiriamasis. Atskiriamasis kategoriškas samprotavimas. Jį sudaro atskiriamoji ir kategoriška prielaidos. Išvada – kategoriškas sprendinys.
Albinas Dumbliauskas
Albinas Dumbliauskas SJ (1925 m. vasario 10 d. Alytaus apskrities Rumbonių kaime – 1991 m. m. sausio 10 d. Karagandoje (Kazachijos TSR)) – Romos katalikų kunigas ir jėzuitų vienuolis Kazachstane bei Lietuvoje.
Biografija
Mokėsi Alytaus gimnazijoje ir Kauno kunigų seminarijoje. Kunigu įšventintas 1950 m. rugsėjo 24 d. ir netrukus buvo paskirtas Joniškio bažnyčios vikaru. Vėliau klebonavo: 1952 m. Lankeliškių Švč. Trejybės, 1953 m. Santaikos Kristaus Karaliaus bei Paparčių Šv. vyskupo Stanislovo ir Šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčiuose.
Dėl vykdomos sielovadinės veiklos Paparčiuose Lietuvos TSR Religijos reikalų tarybos įgaliotinis anuliavo kunigo registracijos pažymėjimą ir Alb. Dumbliauskas buvo priverstas įsidarbinti Kauno psichiatrinėje ligoninėje sanitaru, o vėliau – vairuotoju. Atostogų metu keliaudavo po Sibirą ir Kazachstaną. 1968 m. Kustanajuje (Šiaurės Kazachstanas) vietos valdžia netikėtai leido jam vystyti pastoracinę veiklą, bet po kurio laiko leidimą atšaukė. Tada kun. Albinas Dumbliauskas įsidarbino kūriku (vėliau sargu, vairuotoju) ir tikinčiuosius aptarnavo po darbo. 1975 m. pervažiavo į Karagandą, kur tęsė ganytojišką veiklą nelegaliai. 1977 m. šiame mieste jis užregistravo religinę katalikų bendruomenę, pirmąsias Šv. Mišias teko aukoti žeminėje. Tų pačių metų spalio 31 d. gautas leidimas miesto Maikuduko mikrorajone statyti katalikišką bažnyčią, jau po kelių savaičių suskubta išlieti pamatus. Statyboms daugiausiai aukojo vietiniai katalikai, finansinė pagalba atėjo ir iš Lietuvos tikinčiųjų.
Tuometinėje ateistinėje Tarybų Sąjungoje naujos katalikiškos bažnyčios statyba buvo išskirtinis įvykis. 1980 m. birželio 29 d. ji buvo konsekruota Šv. Juozapo vardu. Šventovė buvo panaši į gyvenamą namą ir turėjo šiuos išmatavimus: ilgis 26 m, plotis 18 m, aukštis 4 m. Vienu metu ji galėjo sutalpinti apie 1000 tikinčiųjų. Kai 1991 m. mieste įsikūrė Karagandos apaštalinė administratūra, Šv. Juozapo bažnyčia tapo šios Administratūros pagrindine šventove. Nuo 1999 m. ji kurį laiko tarpą buvo Karagandos vyskupijos katedra, kol 2012 m. šis titulas perėjo kitai – Karagandos Fatimos Švč. Mergelės Marijos bažnyčiai.
Kun. Albinas Dumbliauskas mirė 1991 m. ir buvo palaidotas savo pastatytos Karagandos Šv. Juozapo bažnyčios šventoriuje.
Dedukciniai samprotavimai
Formalios dedukcijos metodas
Įrodyti samprotavimo pagrįstumą FD metodu – tai išvadą nuosekliai, žingsnis po žingsnio išvesti iš duotųjų prielaidų pagal logikos taisykles. Kiekvienas tokio išvedimo žingsnis turi būti pateisintas konkrečia išvedimo ar ekvivalencijos taisykle. Kiekvieno žingsnio rezultatas – turėtų prielaidų loginio turinio išsklaida, taigi – nauja prielaida tolesniems išvedimo žingsniams.
IŠVEDIMO TAISYKLĖS (logiškai pagrįsto samprotavimo formos): ' '
Knygrišystė
miniatiūra|Knygrišys darbo metu miniatiūra|Knygrišio laikiklis Knygrišystė (rečiau Knygrišyba) – fizinės knygų formos kūrimo amatas, taikomosios dekoratyvinės dailės rūšis – meninis knygų įrišimas.
Istorija
Dabartinės knygos pavidalas išsirutuliojo iš senovės Romos kodeksų. Iš pradžių jie rašyti ant vaškuotų lentelių. Viena ant kitos sudėtos lentelės pro išgręžtas skylutes vertos virvele. Romos imperijos laikais kodeksai buvo rašomi ant pergamento. Koptai III a. pradėjo rišti knygas į odinius ornamentuotus viršelius.
Viduramžiais kodeksai rašyti ir ant popieriaus. Knygų leidybos centrais tapo vienuolynai su skriptoriumais ir bibliotekomis. Pirmasis toks vienuolynas įsteigtas IV a. Italijoje.
Europoje knygrišystė suklestėjo XIII–XV a., suintensyvėjus knygų prekybai. XVI a. Vokietijoje susikūrė pirmieji knygrišystės cechai.
XVIII a. Prancūzijoje, Vokietijoje, Didžiojoje Britanijoje sukurta mozaikinių, siuvinių ir nėrinių motyvais puoštų viršelių. XVIII a. antroje pusėje Paryžiaus knygrišys N.‑D. Derôme išplėtojo nėrinių puošybos stilių (dentelles), vėliau jis paplito kitose Europos šalyse. XIX a. išplitus knygų leidybai knygas pradėjo įrišti mašinos, unikalių knygų įrišimų ženkliai sumažėjo.
XX a. pradžioje kai kuriose Vakarų Europos šalyse (daugiausia Didžiojoje Britanijoje, Danijoje, Vokietijoje, Čekijoje) knygrišystė atgijo. Dažniausiai rištos retos, unikalios, reprezentacinės knygos.
1982 m. Tulūzoje įkurta tarptautinė knygrišystės meno draugija ARA ( / Knygrišystės meno mylėtojai), 1994–2005 m. veikė tarptautinė asociacija AIR neuf ( / Tarptautinė knygrišių asociacija).
Lietuvoje
Lietuvoje knygrišystė pradėta plėtoti XIV–XV a. pranciškonų ir bernardinų vienuolynų dirbtuvėse. Įrišinėtos rankraštinės, dažniausiai liturginės knygos. XVI a. pabaigoje įkurti pirmieji knygrišių cechai. Svarbus knygrišystės centras buvo Vilnius. Čia įrišta dauguma puošnių Žygimanto Augusto bibliotekos knygų. Kūrė knygrišiai: Grigeris, Matysas, M. Zuras.
1860 m. Vilniuje dirbo 118 knygrišių.
Po I pasaulinio karo Vilniuje, Kaune ir kituose miestuose veikė keliasdešimt knygrišystės dirbtuvių.
1965–1995 m. lietuviai važiuodavo mokytis knygrišystės į Estijos dailės institutą Taline. Ten buvo mokoma dailiosios odos specialybės, į kurią įeina ir knygų įrišimas. Prasidėjus Lietuvos nepriklausomybės laikui, mokymasis Taline nutrūko. Nuo to laiko gretos nepasipildo naujais dailininkais, bet iškilo kita grupė – restauratoriai, 2003 m. įsteigę Vilniaus knygrišių gildiją.
Technologija
Pirmiausia, atskiri popieriaus lapai yra sujungiami skyriais arba paprasčiausiai sudedami paeiliui į krūvą. Tuomet krūva naudojantis siuvimo siūlais arba klijais yra surišama išilgai vieno krašto. Apsaugoti popieriui surišta krūva uždengiama arba lankstesniu popieriniu viršeliu arba standesnėmis medžiagomis. Galiausiai, prie surištų ir uždengtų lapų krūvos yra priklijuojamas patrauklus, dekoruotas viršelis su informacija. Viršelių dailininkai išplečia šį apibūdinimą, viršelius paversdami išskirtinės vertės ir kokybės meno kūriniais.
Vilemiškis (Rokiškis)
Vilemiškis – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Žiobiškio.
Benediktava (Anykščiai)
Benediktava – buvęs viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Levaniškių.
Sviatlana Cichanouskaja
Sviatlana Cichanouskaja (arba Svetlana Tichanovskaja) (, g. 1982 m. rugsėjo 11 d. Mikaševičuose) – Baltarusijos aktyvistė, politikė.
2020 m. Baltarusijos prezidento rinkimų kandidatė, nuo 1994 m. prezidento pareigas einančio A. Lukašenkai oponentė.
2020 m. Baltarusijos prezidento rinkimai
Prieš tapdama politike, dirbo mokytoja. Vyras – Baltarusijos aktyvistas, Youtube kanalo vedėjas Sergejus Cichanouskis, suimtas prieš pat 2020 m. prezidento rinkimus.
2020 m. gegužės 29 d. suėmus Sergejų, pranešė į prezidentus kandidatuosianti vietoje jo, iš meilės savo įkalintam vyrui. 2020 m. liepos 14 d. rinkimų komisijoje įregistruota nepriklausoma kandidate. Ją parėmė kiti A. Lukašenkos suimti oponentai, Valerijus Cepkalo ir Viktoras Babaryka. Prie S. Cichanovskajos rinkimų kampanijos prisijungė V. Babarykos štabo vadovė Marija Kolesnikova ir V. Cepkalo žmona Veronika Cepkalo. Trys moterys tapo rinkimų kampanijos simboliu.
A. Lukašenka replikavo, kad Baltarusijos neįmanoma valdyti moteriai, neva šalis tam nepasiruošusi. S. Cichanovskaja susilaukė grasinimų, jos vaikai saugumo sumetimais buvo išvežti į užsienį.
Svarbiausiu tikslu deklaravo laisvų ir sąžiningų rinkimų surengimą. Tapusi prezidente žadėjo per 6 mėn. surengti naujus šalies parlamento rinkimus.
Po rinkimų, kuriuose pagal valdžios organų skaičiavimus A. Lukašenkai surinkus 80%, o S. Cichanovskajai 10% balsų, Baltarusijoje prasidėjo masiniai protestai ir žmonių pasipriešinimas rinkimų klastotėms.
Rugpjūčio 10 d. buvo sulaikyta centrinio rinkimų komiteto būstinėje, ten pralaikyta ~7 val. Naktį į rugpjūčio 11 d. nuvežta į Lietuvą, į kurią anksčiau buvo išsiųsti jos vaikai.
Gamža
Gamža – buvęs viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės rytus nuo Traupio.
Didvyrių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Raudondvario valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vilijampolės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Raudondvario apylinkės.
Tripsinas
miniatiūra|Tripsino molekulės trimatė struktūra Tripsinas – hidrolazių klasės fermentas, skaidantis baltymus ir peptidus. Ardo nekrozavusius žaizdų audinius. Tripsinu dažnai gydomi uždegimai, žaizdos, nudegimai, audinių pabrinkimai, trombozės.
Tripsinas buvo atrastas 1876 m. vokiečių mokslininko Vilhelmo Kiuno, o 1932 m. amerikiečių mokslininkas-biochemikas Džonas Nortropas gavo kristalinę jo formą.
Fizikinės savybės
Tripsinas yra bespalvė kristalinė medžiaga, kurios lydymosi temperatūra yra apie 150 °C.
Vilniaus miesto antrasis apylinkės teismas
thumb|2006-2013 m. teismo pastatas thumb|1995–2006 m. teismo pastatas
Istorija
1958 m. įkurtas Vilniaus miesto Stalino rajono liaudies teismas. 1961 m. pervadintas į Vilniaus miesto Spalio rajono liaudies teismą.
1990 m. pervadintas į Vilniaus miesto antrąjį apylinkės teismą.
2013 m. sujungtas su Vilniaus miesto pirmuoju, trečiuoju ir ketvirtuoju apylinkių teismais.
Menteliai
Menteliai – buvęs viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės rytus nuo Traupio.
Vilniaus miesto antrasis apylinkės teismas
Istorija
Teismo veiklos teritorija apėmė Vilniaus miesto Pilaitės, Vilkpėdės, Grigiškių, Karoliniškių, Lazdynų, Naujamiesčio, Panerių seniūnijas.
Nuorodos
🇻🇦
Žinkiškis
Žinkiškis – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Žiobiškio.
Miškinių apylinkė (Vilijampolė)
Miškinių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Raudondvario valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vilijampolės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Raudondvario apylinkės.
Didieji Dargužiai
Didieji Dargužiai (, 1936–1938 m. Groß Darguschen, nuo 1938 m. Tanneck) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 11 km į šiaurės rytus nuo Lazdynų, Lietuvos pasienyje, prie Šešupės, Vieškalnių girios šiauriniame pakraštyje.
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Didžiųjų Dargužių kaimo bendruomenė 1927/1936 m. 1540 m. minimas Jotijos (Jathia) kaimas su septyniais činšininkais. 1556 m. nuo jo atsiskyrė Vorder Jothia kaimas, kurį nuo 1580 m. pradėta vadinti Didžiaisiais Dargužiais. Kaimo pavadinimas kilo nuo vieno iš toje vietoje gyvenusių brolių Dargužių (Darguseit) pavardės. Po 1709–1710 m. maro kaimas išliko lietuviškas: 1736 m. Mažuosiuose Dargužiuose gyveno 7 lietuvių šeimos. (1728 m. minimi valstiečiai Petratis, Kutzkatis/Tutkatis, Isokatis, Kurrodatis/Kundrotatis, Lehnbahrt/Lehnardt, Matzatis, Isokait). 1785 m. Didieji Dargužiai buvo karališkųjų valstiečių kaimas, pasienio gyvenvietė su 7 ugniakurais (gyvenamaisiais pastatais), 1821 m. – kaimas su 29 gyventojais. 1854 m. Didžiuosiuose Dargužiuose buvo 8 gyvenamieji pastatai ir 70 gyventojų.
Iki 1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Lazdynų seniūnijai, 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Grumbkaukaičių domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Vieškalnių valsčiaus kaimas. Tikintieji priklausė Lazdynų evangelikų liuteronų parapijai. 1850 m. prie kaimo prijungta paveldimosios nuomos valda Löpacken, įkurta 1823 m. per 1709–1710 m. marą išmirusio 8 ūbų dydžio Danwethen kaimo vietoje. 1905 m. Didžiuosiuose Dargužiuose buvo 13 sodybų, 80 gyventojų, iš jų – 43 lietuviai (54 %).
Po Antrojo pasaulinio karo išnyko, užaugo mišku. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.
Gata Kamskis
Gataulas Rustemovičius Kamskis (g. 1974 m. birželio 2 d.) – Sovietų Sąjungoje gimęs JAV šachmatų didmeistris, pasaulio greitųjų šachmatų čempionas, daugybės pasaulio elitinių turnyrų nugalėtojas bei prizininkas. Jo reitingas (2735) 1995 m. liepos mėn. buvo 4-as pasaulyje.
Būdamas 22 metų, 1996 m. birželio–liepos mėn. Elistoje žaidė mačą dėl FIDE pasaulio čempiono titulo su A. Karpovu, kurį pralaimėjo – 7½ : 10½ (+3 -6 =9).
Nuo 1996 iki 2004 m. nežaidė FIDE reitinguojamuose turnyruose. Grįžęs į šachmatų pasaulį, laimėjo 2007 m. Pasaulio šachmatų taurę. Su Veselinu Topalovu žaidė mačą dėl teisės kovoti su V. Anandu. Žaidė 2011 m. Kandidatų mačuose, kur pasiekęs pusfinalį pralaimėjo Borisui Gelfandui 4:6.
JAV šachmatų čempionas (1991, 2010, 2011, 2013 ir 2014 m.).
Jaunystė
Gimė Novokuznecke. Po keleto metų, kartu su tėvu Rustemu, fizkultūros mokytoju, persikėlė į Peterburgą.
Slėgio reduktorius
thumb|Slegio reguliatorius 1.Membrana; 2.Spyruoklė; 3.Vožtuvas; 4.Spyruoklės reguliavimo varžtas; Slėgio reduktorius – technologinis įtaisas, skirtas sumažinti slėgį vandentiekio tinkle.
Gata Kamskis
Jaunystė
Gata skaityti išmoko būdamas dvejų metų, nuo 3-jų – pradėjo mokytis muzikos, o ketverių – skambino pianinu.
Slėgio reduktorius
Slėgio reguliatorius naudojamas, kai slėgis vandens tiekimo sistemoje per didelis; reikalingos keletas skirtingų slėgio zonų; norima sumažinti slėgio svyravimus.
Slėgio reduktorius apsaugo nuo per didelio slėgio vandens šildytuvus, kavos aparatus, skalbimo mašinas ir kt., antraip ši įranga gali būti sugadinta nepataisomai. Pašalinus slėgio svyravimus, padidėja tinklo ilgaamžiškumas, apsaugomos lauko tinklo armatūras, taip pat sumažėja avarijų tikimybė.
Gata Kamskis
Jaunystė
Su šachmatais susipažino būdamas 7-erių metų, kur labai greitai progresavo: 9 metų Taline laimėjo SSRS (iki 15 metų) šachmatų čempionatą. Sėkmė lydėjo ir toliau: 10-ies laimėjo Rusijos Spartako draugijos jaunimo (iki 20 m.) čempionatą. Vienuolikos metų – Viljandyje atvirajame turnyre, kur tarp 120 dalyvių žaidė 40 meistrų, laimi pirmąją vietą. Būdamas 11-kos tampa SSRS šachmatų meistru. Du kartus: 1986 m. ir 1987 m. (12–13 metų) – SSRS jaunimo (iki 20 m.) čempionas. 1989 m., po turnyro JAV kartu su tėvu Rustemu negrįžta į SSRS ir lieka gyventi Amerikoje.
1989 m. gruodžio mėn. Maljorkos Palmos turnyre, kur dalyvavo 160 DM, kur nugalėjo B. Gelfandas, surinkęs 7½ taško iš 9 galimų, 15-metis G. Kamskis, atsiliko pustaškiu, kartu su A. Mailsu, pasidalijo 2–3 vietas.
Jaunimo
G. Kamskis kartu su Borisu Altermanu laimėjo 1987 m., o 1988 m., kartu su Michailu Ulibinu SSRS jaunimo šachmatų čempionatus.
Šalies
G. Kamskis 1991 m. (17-kos metų), tampa JAV čempionu, o taip pat laimi JAV šachmatų čempionatus 2010, 2011 , 2013 ir 2014 m. , o 2012 m. buvo 2-as.
Pasaulio čempionatai iki 1996 m.
16-metis Gata pasaulio čempionato cikle pirmą kartą dalyvavo 1990 m. Manilos tarpzoniniame turnyre, kur surinkęs 5½ taško iš 13 galimų užėmė 51-ą vietą. Praėjus trejiems metams, FIDE surengtame 1993 m. Bylio tarpzoniniame turnyre jis jau 3-ias (8½ iš 13), o PŠA surengtame Groningeno atrankos turnyre taip pat užima 3-ią vietą (7 iš 11) – tad patenka į abiejų organizacijų rengiamus kandidatų mačus.
1994/95 m. PŠA kandidatų mačuose, kurie vyko 1994 m. birželio mėn. Niujorke, ketvirtfinalyje įveikė V. Kramniką (4½ : 1½), 1994 m. rugsėjo mėn. pusfinalyje Linarese – N. Šortą (5½ : 1½) ir pateko į finalą, kur 1995 m. kovo mėn. Las Palme pralaimėjo V. Anandui (4½ : 6½).
FIDE kandidatų mačuose sekėsi dar geriau: aštuntfinalyje, kuris vyko 1994 m. sausio mėn. Veik an Zee, nugalėjo Paulių Van der Stereną (4½ : 2½), o ketvirtfinalyje, kuris vyko 1994 m. liepos–rugpjūčio mėn. Sanghi Nagare – V. Anandą. Pagrindinis 8 partijų mačas baigėsi lygiosiomis (4 : 4), o žaidžiant papildomas dvi partijas, sėkmė lydėjo G. Kamskį (2 : 0) ir jis pateko sekantį etapą.
Pusfinalyje, kuris vyko 1995 m. vasario mėn. Sanghi Nagare, 10-ies partijų mače įtikinamai nugalėjo V. Salovą (5½: 1½) ir pateko į finalą.
Finalinis 20-ies partijų mačas su Anatolijumi Karpovu buvo dėl pasaulio čempiono vardo. Jis vyko 1996 m. birželio 6–liepos 11 d., Elistoje.
Pirmąją partiją laimėjo A. Karpovas, bet G. Kamskis atsirevanšavo antrojoje ir išlygino mačo rezultatą. Po lygiųjų trečiojoje, A. Karpovas laimėjo ketvirtąją, dar po lygiųjų – šeštąją ir septintąją partijas. Aštuntojoje, kuri baigėsi lygiosiomis, G. Kamskis turėjo gerą padėtį, bet tuo nepasinaudojo. A. Karpovas, laimėjęs devintąją partiją, padidino persvarą iki keturių taškių, bet G. Kamskis stengėsi ir toliau: laimėjęs 10-ąją partiją, sumažino skirtumą tašku. 12-oje partijoje nei vienas iš varžovų neįgijo persvaros. Dar po dviejų lygiųjų A. Karpovas vėl laimėjo ir pirmavo 4 taškais. Jam per likusias penkias partijas reikėjo surinkti vieną tašką. Laimėjęs 16 partiją G. Kamskis vėl sušvelnino atsilikimą, bet jis liko didelis – trys taškai. G. Kamskis stengėsi laimėti 17-ąją ir 18-ąją partijas, bet jos baigėsi lygiosiomis ir mačas buvo pralaimėtas – 7½ : 10½ (+3 -6 =9).
Po šio mačo G. Kamskis pranešė, kad pasitraukia iš profesionalių šachmatų tam, kad galėtų studijuoti mediciną. Pertraukos metu jis dalyvavo 1999 m. FIDE pasaulio šachmatų čempionate, kur pralaimėjo pirmą mikromačą būsimam nugalėtojui Aleksandrui Chalifmanui.
Pasaulio čempionatai po 2005 m.
Po sugrįžimo į pasaulio šachmatų čempionatą pirmos varžybos, kuriose jis dalyvavo, buvo Pasaulio šachmatų taurė, kur atrankiniuose ratuose, nugalėjęs Zhao Juną, Dmitrijų Bocharovą, Ilją Smiriną ir Aleksandrą Griščiuką, užėmė 9-ąją vietą ir pateko kandidatų mačus. 2007 m. Elistoje vykusiuose kandidatų mačuose 1-ame rate įveikė E. Bakhu (3½ : ½), bet 2-ame rate pralaimėjo B. Gelfandui (1½ : 3½) ir nepateko į 2007 m. pasaulio šachmatų čempionatą.
Jis atsigriebė sekančiame pasaulio šachmatų čempionato cikle, laimėdamas 2007 m. gruodžio mėn. Chanty Mansijske surengtas pasaulio šachmatų taurės varžybas: ketvirtfinalyje įveikė R. Ponomariovą (1½ : ½), pusfinalyje – M. Karlseną (1½ : ½), o finale – A. Širovą (2½ : 1½).
Dėka šios pergalės, jis įgijo teisę žaisti aštuonių partijų mačą su V. Topalovu, kuris vyko 2009 m. vasario 17–26 d. Sofijoje. Mačą, kuriame sprendėsi, kas žais dėl pasaulio čempiono titulo su V. Anandu, G. Kamskis pralaimėjo (2½ : 4½).
Nepaisant to, kad netikėtai 3-iame rate pralaimėjęs Vesliui So iš 2009 m. pasaulio taurės varžybų iškrito, FIDE, kaip 2010 m. pasaulio čempionato pretendentų atrankos mačo su V. Topalovu dalyvį, įtraukė į 2011 m. kandidatų mačus. Čia, ketvirtfinalyje, jis susitiko su V. Topalovu ir atsirevanšavo (2½ : 1½; +1 =3 -0) už 2009 m. pralaimėjimą. Pusfinalyje jam atiteko B. Gelfandas. Kova buvo atkakli: pagrindinis mačas baigėsi lygiosiomis (2 : 2; +0 -0 =4). Žaidžiant greitąsias – vėl lygu (2 : 2; +1 -1 =2), tačiau žaidžiant žaibo partijas, G. Kamskis varžovui nusileido (0 : 2) ir pralaimėjo mačą bendru rezultatu – 4 : 6.
Netrukus, dėka aukšto reitingo, pateko į 2011 m. Pasaulio taurės varžybas, kur per pirmus tris ratus, įveikęs Diego Rafael Di Berardiną, Rustamą Kasimdžanovą ir Janą Nepomniachtchį, ketvirtajame rate pralaimėjo būsimam taurės nugalėtojui Piotrui Svidleriui.
Dėl aukšto reitingo pateko ir į 2013 m. taurės varžybas, kur pirmame rate, nugalėjo Kinijos tarptautinį meistrą Lou Jipingą, antrame – jauną Rusijos DM Aleksandrą Šimanovą, trečiame – Norvegijos DM Joną Ludvigą Hamerį, o ketvirtame – Azerbaidžano DM, du kart pasaulio jaunimo čempioną, Šakhrijarą Mamedjarovą. Sekančiame etape – ketvirtfinalyje, pralaimėjęs Rusijos DM Jevgenijui Tomaševskiui iš 2014 m. pasaulio čempionato ciklo iškrito.
Klasikiniai šachmatai
Apsigyvenus JAV, pirmos varžybos, kuriose užėmė 1-ąją vietą buvo 1989 m. Bufalo atvirasis turnyras.
Po Tilburgo ir 1991 m. JAV šachmatų čempionato, pasiekia pergales 1993 m. – Buenos Airėse, 1994 m. – Las Palme, bei pasidalijo 1-ąją vietą – Dos Hermane. 1995 m. liepos mėn. – 1996 m. sausio mėn. pagal reitingą buvo 4-as pasaulyje.
Po 8 metų (1996–2004) pertraukos jis dalyvavo 2005 m. Mineapolyje vykusiame šachmatų festivalyje, kur buvo 3-ias. Po sėkmingo žaidimo 2005 m. Pasaulio šachmatų taurėje, sėkmė lydėjo ir 2006 m.: 2-oji vieta (po V. Topalovo) Mtel meistrų varžybose, ir 37-oje šachmatų olimpiadoje (2006). Šie pasiekimai padėjo jam įsitvirtinti tarp vedančiųjų pasaulio šachmatininkų.
2010 m. jis laimėjo Emilijos Redžo, kuris prasidėjo 2009 m., baigėsi 2010 m., Filadelfijos ir Baku atviruosius turnyrus.
Po pergalės 2011 m. JAV šachmatų čempionate, tais pačiais metais, po persirungimo su M. Adamsu, laimėjo kontinentinės šachmatų asociacijos surengtą 39-ąjį pasaulio atvirąjį turnyrą. 2012 m. Tata Steel turnyre, surinkęs 7 tšk. iš 13 galimų (+3 -2 =8) užėmė 7-ą vietą. Buvo antras 2012 m. ACP Golden Classic turnyre, kuris buvo žaidžiamas su ilgesne laiko kontrole ir galimybe po 40 ėjimų atidėti partiją.
2013 m. pradėjo kukliai: 7½ iš 10 (8-a vieta) Tradewise Gibralatar turnyre. Nesėkmingai sužaidė ir Sent Luise: keturių didmeistrių, dviejų ratų Singuefildo XXII kategorijos turnyre (1½ iš 6).
2014 m. G. Kamskis Tradewise Gibralatar turnyre surinko 7 taškus iš 10 ir užėmė 13-ą vietą.
Greitieji šachmatai
2010 m. rugpjūčio mėn., laimėjęs pirmąją vietą (10 iš 11) Grenkės pasaulio atvirąjį greitųjų šachmatų čempionatą Maince, jis tampa pasaulio greitųjų šachmatų čempionu. Pakeliui į šį titulą jam teko įveikti 2009 m. greitųjų čempioną L. Aronianą, 2004 m. FIDE čempioną R. Kasimdžanovą ir S. Karjakiną.
Šachmatų olimpiados
Pirmą kartą šachmatų olimpiadose dalyvavo 1992 m. žaisdamas JAV rinktinės, kuri iškovojo ketvirtą vietą 1-oje lentoje. 2006 m. ir 2008 m. šachmatų olimpiadose, kur JAV rinktinė iškovojo bronzos medalius, žaidė 1-oje lentoje. G. Kamskis žaidė antrojoje lentoje 2010 m. ir 2012 m. olimpiadose – pastarojoje, už individualų žaidimą, pelnė bronzos medalį.
Pasaulio komandinis čempionatas
Pasaulio komandiniuose šachmatų čempionatuose G. Kamskis pradėjo žaisti nuo 1993 m., kai debiutavo JAV rinktinės, iškovojusios aukso medalį, 1-oje lentoje. 2011 m. žaisdamas JAV rinktinėje už individualų žaidimą (5½ iš 9) 1-ojoje lentoje pelnė bronzą. 2013 m. pasaulio komandiniame šachmatų čempionate, kur komanda užėmė 4-ą vietą, žaidė 2-oje lentoje.
Europos klubų taurė
G. Kamskis nemažai žaidžia ir klubinėse komandinėse varžybose: 2007–2010 m. ir 2012–2013 m. žaidė Europos klubų taurėje, kur laimėjo komandinius aukso medalius (2007, 2008, 2012) ir individualų aukso medalį 2012 m. Geriausias rezultatas (komandinis ir individualus auksas) pasiektas 2012 m., žaidžiant už Baku SOCAR klubą 28-oje Europos klubų taurėje. 2013 m. žaisdamas už SOCAR klubą Europos klubų taurėje pelnė komandinį bronzos medalį.
Rusijos aukščiausia lyga
G. Kamskis taip pat žaidė Rusijos aukščiausioje lygoje 2008 m., kur atstovavo Sverdlovsko Uralą ir pelnė individualų bronzos bei komandinį aukso medalį, o 2013 m. žaidė 1-oje lentoje už Kazanės klubą.
Žaidimo stilius
Kamskio stilius išsiskiria giliu pagrindinių šachmatų mechanikos supratimu. Jis žinomas kaip puikus technikas, tačiau galima rasti sudėtingų ir rizikingų jo žaistų partijų pavyzdžių. Anksčiau jis žaidė gerai išnagrinėtas teorines pradžias. Grįžęs po pertraukos į šachmatus, jis dažniau renkasi neaiškias pradžias. Vienas iš pagrindinių žaidimo bruožų yra nepaliaujamas problemų kėlimas varžovui. Gerai jaučiasi vidurio žaidime ir baigmėse.
Asmeninis gyvenimas
Gata Kamskis – totorius, anūkas vieno iš Kazanės dramos teatro įkūrėjų ir režisierių Gataulo Sabirovo žinomo „Kamskio“ pravarde, kurio garbei ir tapo Kamskiu. Gyvena Niujorke Long Ailende, nuosavame name kartu su tėvu Rustamu Kamskiu, kuris jį ir atvedė į šachmatus ir pamote Bela Kamskaja. Nuo 2002 m. vedęs. Žmona Alisa, totorė iš Kazanės – gydytoja, sūnus Adamas, gimęs 2004 m.
Stangviliškiai
Stangviliškiai – buvęs kaimas Kauno rajono savivaldybėje, dabar pietinė Pyplių kaimo dalis, išsidėsčiusi prie kelio.
Queen's University Belfast AFC
Queen's University AFC – Šiaurės Airijos futbolo klubas iš Belfasto.
Istorija
Klubas įkurtas 1910 m.
Šiaurės Airijos pirmenybėse
Šaltiniai:
Papartynė (Anykščiai)
Papartynė – buvęs viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 6 km į rytus nuo Traupio.
Mikainių apylinkė
Mikainių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Karmėlavos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vilijampolės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Svilonių apylinkės.
Naujieji Levaniškiai
Naujieji Levaniškiai – buvęs kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 1 km nuo Levaniškių. Su pastaraisiais sujungtas į bendrą kaimą.
Edis Jurčys
Edis Jurčys (g. 1957 m. Klaipėdoje) - Lietuvos ir JAV fotomenininkas, visuomenės veikėjas.
Biografija
Gimė 1957 m. Klaipėdoje. Tėvas Benediktas Jurčys buvo žymus rūbų dizaineris ir sukirpėjas.
Nuo 1981 m. gyveno ir mokėsi Maskvoje, kur baigė Valstybinį visos Rusijos S. A. Gerasimovo kinematografijos universitetą. Dirbo Ostankino televizijoje.
Nuo 1989 m. gyvena JAV.
Fotomenininko karjera
Edis Jurčys yra sukūręs daugiau 20 fotografijų ciklų itin aktualiomis socialinėmis temomis. Edis Jurčys yra surengęs per 30 asmeninių parodų JAV (Portlande, Sietle), Lietuvoje, Japonijoje, Austrijoje, Belgijoje, Vengrijoje, Naujojoje Zelandijoje ir kitur. Jis nuolat dalyvauja grupinėse parodose, yra pelnęs reikšmingų apdovanojimų ir įvertinimų.
Sukurti dokumentiniai filmai
Edis Jurčys yra sukūręs tris dokumentinius filmus.
Nuorodos
[https://www.bernardinai.lt/2010-12-30-edzio-jurcio-fotografiju-albumas-kryziu-kalnas-gyvybes-sodai/ Edžio Jurčio fotografijų albumas „Kryžių kalnas. Gyvybės sodai“] (Bernardinai.lt)
Lina Jakeliūnaitė, Žaidimas "Gijomis": Apie Edo Jurčio fotografijų parodą "Gijos" (Septynios meno dienos)
Nuodėmių kalnas
Nuodėmių kalnas, Griekynės kalnas – kopa, esanti Lietuvai priklausančioje Kuršių nerijos dalyje. Nuodėmių kalno kopa apaugusi mišku, jos aukštis siekia maždaug 46 m. Stūkso ~0,5 km į šiaurės vakarus nuo Gintaro įlankos, esančios ties Juodkrante.