cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alytaus rajono savivaldybės taryba 1995–1997 m.
Teisinis pagrindas
Lietuvos Respublikos administraciniais vienetais tapo apskritys ir savivaldybės, gyvenamosios vietovės suskirstytos į miesto ir kaimo gyvenamąsias vietoves. Panaikintos savivaldybių pakopos, miesto gyvenamosioms vietovėms priskirti miestai, kaimo gyvenamosioms vietovėms – miesteliai ir kaimai. Savivaldybė sudaroma iš gyvenamųjų vietovių. Jos teritorija gali būti skirstoma į seniūnijų aptarnaujamas teritorijas. Iki 25 sumažintas Alytaus rajono savivaldybės tarybos narių skaičius, meras tapo ir atstovaujamosios, ir vykdomosios valdžios galva.
Veikla
Rajono meru išrinktas Ignas Aleškevičius, jo pavaduotoju Algirdas Reipas. Savivaldybės administratoriumi paskirtas Kęstutis Kviecinskas.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Nemunėlis (Rokiškis)
Nemunėlis – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Panemunėlio kaimo.
Nemirseta (Klaipėda)
Nemirseta – buvęs kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 10 km nuo Kretingalės.
Šarkiškė
Šarkiškė – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Pabradės, Labanoro girios apsuptyje, tarp Anglelio, Dekiškių ir Purvyno ežerų.
Kuršių marės
Kuršių marės – Klaipėdos Lindenau laivų statykloje 1928 m. į vandenį nuleistas motorlaivis.
Tarpukaryje laivas Kuršių mariomis triskart per dieną su poilsiautojais kursavo linija Klaipėda–Juodkrantė arba linijoje Krantas–Klaipėda. Techniniai duomenys: maksimalus greitis 42,5 mazgo; dedveito tonažas (DWT): 100 t; bruto masė (GT): 348 t; ilgis × plotis: 52.89 m × 7.19 m. Priregistruotas Klaipėdoje, buvo vadinamas dvigubu vardu – „Kuršių marės–Kurisches Haff“. Prie motorlaivio šturvalo kartais stovėdavo patyręs laivavedys Karlas Hubertas Hocklingas (1885–1964), penkis kartus burlaiviais apiplaukęs Horno kyšulį. Ne visi reisai buvo sėkmingi: 1929 m. lapkričio 11 d., grįždamas iš Krancbeko, motorlaivis kliudė marių dugną ties Birštvyno ir Avino ragais.
Po 1939 m. kovo 22 d. ultimatumo Lietuvai, Klaipėdos uostas kartu su laivais perėjo Trečiojo Reicho priklausomybėn. Antrojo pasaulinio karo metais, priartėjus frontui, šiuo laivu buvo nugabenti civiliai pabėgėliai iš Klaipėdos į šiaurės–vakarinę Vokietijos dalį. Tai buvo sunki žiemos kelionė Baltijos jūra laviruojant tarp ledo lyčių ir saugantis sovietinių lėktuvų antskrydžių. Pokaryje kurį laiko laivas plaukiojo tarp Vakarų Vokietijai priklaususių uostų Šiaurės jūroje.
1946 m. motorlaivį nupirko Italijos jūrų kompanija. Kiek modernizuotas ir pervadintas į „Faraglione“, jis kursavo Tirėnų jūra maršrutu Neapolis–Kaprio sala ir buvo skirtas keleiviams su automobiliais gabenti. Į paskutinį reisą keliavo 2009 m. vėliau prišvartuotas Neapolio uoste. Paskutinis savininkas – „Alilauro Gruson SPA“, operatorius – „Mulyiservia Gruop SRL“. Remontas neberentabilus, laivas greičiausiai bus supjaustytas į metalo laužą.
Nemėžėlė (Rudamina)
Nemėžėlė – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km nuo Juodšilių.
Padubingė
Padubingė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybės pietvakariuose, 9 km į šiaurės vakarus nuo Pabradės, Labanoro girios apsuptyje. Pro kaimą teka Dubinga, už 2 km į pietus telkšo Asveja, už 1,5 km į šiaurės vakarus plyti Padubingės pelkė. Yra kultūros namai, biblioteka.
Nendriai (Kalvarija)
Nendriai – kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 3 km nuo Kamšų.
Muavija II
Muavija II (, ~663 – 684 m.) – VII a. arabų kalifas, valdęs 683–684 m.
Biografija
Muavija ibn Jazidas bin Abu Sufjanas buvo kalifo Jazido I sūnus. Jis gimė apie 663 m. Po tėvo mirties 683 m. jam buvo vos 20 metų. Jis buvo sergantis, labai religingas. Jam nelabai rūpėjo valdymas ir priesaikas jis priiminėjo prisivertęs. Skirtingomis versijomis, jis valdė tik 40 dienų, du mėnesius arba tris mėnesius iki mirties. Paprašytas paskirti įpėdinį jis esą pasakė, kad neturi jėgų valdyti ir tapo kalifu per prievartą, o kiti gali išsirinkti kalifą patys, nes jis tinkamo žmogaus nerado ir neturi nieko bendro su tuo. Po jo mirties prasidėjo Antrasis kalifato pilietinis karas.
Trasa Shanghai
Shanghai International Circuit – Formulės 1 trasa šalia Šanchajaus didmiesčio, Kinijoje. Nuo 2004 šioje trasoje vyksta Formulės 1 Kinijos Grand Prix lenktynės.
Istorija
Naujai pastatyta ir 2004 rugsėjo 26 atidaryta trasa kainavo apie 240 mln. JAV dolerių. Suprojektavo vokiečių architektas Hermann Tilke. Trasos planas panašus į kinų raidę shang (上). Trasoje taip pat rengiamos ir kitos auto bei motosporto lenktynės.
Adresas
nėra duomenų
Alytaus rajono savivaldybės taryba 1997–2000 m.
Alytaus rajono savivaldybės taryba – Alytaus rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1997 m. kovo 23 d. vadovaujantis 1996 m. gruodžio 23 d. pakeistu Savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Taip pat buvo pakeista Konstitucija, tarybų kadencija prailginta iki 3 metų.
Veikla
Rajono meru išrinktas Algirdas Vrubliauskas, jo pavaduotoju Vincas Gudukas. Savivaldybės administratoriumi paskirtas Kęstutis Kviecinskas.
Nendriai (Marijampolė)
Nendriai – kaimas Marijampolės savivaldybėje, netoli Liudvinavo.
Nenortai
Nenortais vadinami kaimai Ukmergės rajone:
Nendriniškiai
Nendriniškiai – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 8 km nuo Trakiškių.
Alytaus rajono savivaldybės taryba 2000–2003 m.
Alytaus rajono savivaldybės taryba – Alytaus rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2000 m. kovo 19 d.
Veikla
Rajono meru išrinktas Vydas Baravykas, tačiau jį išrinkus Seimo nariu, meru išrinktas Algirdas Vrubliauskas.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Advento vainikas
miniatiūra|250px|right|Tradicinis advento vainikas
Advento vainikas – vienas pastarojo laikmečio krikščioniškųjų prieškalėdinio laikotarpio atributų, simbolizuojantis keturių advento savaičių laikotarpį Vakarų bažnyčių liturginiame kalendoriuje. Šis vainikas su keturiomis žvakėmis priimtas liuteronų praktikoje, nors pastaruoju metu jis išplito į daugelį kitų krikščionių konfesijų. Įprasta puošti vainikus tiek šeimose, tiek bažnyčiose.
Simbolika
Advento vainikas yra apskritimo formos, reiškiančios negęstančią saulę ir jos metinį ciklą. Paprastai vainikas yra horizontalus visžalis vainikas su keturiomis žvakėmis, kartais su penkta balta žvake centre. Pirmosios advento sekmadienio žvakės įžiebimą gali lydėti Biblijos skaitymas, susikaupimas, malda. Kiekvieną vėlesnę savaitę uždegama vis kita žvakė. Pirmosios žvakės būna violetinės spalvos, reiškinčios maldą, atgailą. Daugelis advento vainikų turi penktą, arba Kristaus žvakę, nes Kristus vadinamas „pasaulio šviesa", o žmogų apgaubusi nuodėmės tamsa. Su kiekvienos žvakės įžiebimu išsisklaido vis daugiau tamsos. Paskutinė žvakė sušvinta Kalėdų išvakarėse arba Kalėdų dieną.
Istorija
XX a. pradžioje iš liuteronų šį paprotį perėmė vokiečių katalikai. 1920–1930 m. paplito JAV, pirmiausia tarp vokiečių imigrantų. Vėliau pasaulyje advento vainiką išpopuliarino popiežius Jonas Paulius II, kai vainiką imta puošti šalia Šv. Petro aikštėje statomos prakartėlės. Šią tradiciją palengva perima ir stačiatikiai, tik jų vainike statomos šešios žvakės, nes tiek savaičių trunka stačiatikių prieškalėdinis laikotarpis.
Lietuvoje
Advento vainikas iš germaniškų kraštų pirmiausiai buvo paplitęs Mažojoje Lietuvoje, Klaipėdos krašte. Lietuvininkų vainikai buvo mažiau puošnūs, nupinti iš karklų vytelių. Iš vytelių pasigamintas ratas buvo apsukamas jaunomis eglišakėmis, pridedant rūtų šakelių, kankorėžių, samanų, džiovintų vaisių, viduje pastatant keturias žvakes. Klaipėdos krašto advento vainike žvakės nebuvo statomos visos kartu, bet kas sekmadienį įstatant ir uždegant po vieną žvakę. Kartu pasimelsdavo, giedojo Kalėdų giesmes. Vėlyvesne tradicija tapo ant laukujų durų užkabinti nedidelį vainiką iš pušies šakelių. Toks advento vainikėlis buvo puošiamas raudonu kaspinu ir varpeliu. Kūčių vakarą advento vainikus sudegindavo ir įžiebdavo žvakutes ant eglutės.
Nendriniai
Nendriniai – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Purviniškės, prie kelio. Piečiau kaimo teka Šešupė. Upės pakrantėje rastas Nendrinių kapinynas.
Gyventojai
thumb|left|250px|Nendrinių sodyba į šiaurę nuo plento
Teisės šaltinis
thumb|200px|[[Hamurapio teisynas - vienas seniausių žinomų teisės šaltinių, teisės istorijos paminklas]] Teisės šaltinis formaliuoju teisiniu aspektu – teisės forma, t. y. oficialiai pripažįstama teisės normų išraiškos ir įtvirtinimo forma. Tai taisyklės, teorijos, idėjos, teisės aktai, iš kurių kyla teisė, priimami teisiniai sprendimai, kurių pagrindu taikomos normos, sprendžiant teisinius ginčus. Pagrindiniai teisės šaltiniai: teisės paprotys, teisinis precedentas, norminės sutartys ir norminis teisės aktas.
Rūšys
Pagal chronologiją gali būti galiojantys ir istoriniai teisės šaltiniai (pvz., žr. teisės paminklas).
Istoriškai seniausi teisės šaltiniai yra teisiniai papročiai. Civilinės teisės šeimoje pirminiai teisės šaltiniai yra valstybės išleisti įstatymai, konstitucija, tarptautinės sutartys ir (mažiau svarbūs) papročiai. Antriniai šaltiniai yra precedentinė teisė ir teisės doktrina.
Teisės teorijoje išskiriami tokie teisės šaltiniai:
Vaiguvos kapinių koplyčia
Vaiguvos kapinių koplyčia – medinė koplyčia, stovinti Vaiguvos miestelio civilinėse kapinėse, Kelmės rajone. Teritorija priklauso Vaiguvos Šv. Jono Krikštytojo parapijai. miniatiūra|200px|left|Koplyčia 2015 m.
Istorija
Koplyčia apie 2000 m. buvo suremontuota. Joje neišliko bažnytinio interjero, naudojama pasidėti kapinių inventoriui, seniems kryžiams.
2016 m. lapkričio 29 d. Kultūros paveldo departamento Vertinimo taryba sprendė dėl koplytėlės Vaiguvos miestelio kapinėse įrašymo į Kultūros vertybių registrą (protokolo Nr. VT-57).
Architektūra
Koplyčia stovi kapinių viduryje, supama kapų, priekiniu fasadu orientuota į šiaurės rytus, Vaiguvos bažnyčios link. Statinys tradicinės architektūros, stačiakampio plano, vieno aukšto, su trisiene apside. Stogas virš kolyčios ir jos apsidės - trišlaitis. Stogo kraigo galuose iškilę du metaliniai kryžiai su ornamentų fragmentais. Sienų fasadai su stačiakampėmis langų ir durų angomis. Sienos apkaltos vertikaliomis medinėmis lentomis su lentjuosčių antdėklais.
Neravėliai
Neravėliai – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Lazdijų.
Keimadosas
Keimadosas  – miestas pietryčių Brazilijoje, Rio de Žaneiro valstijoje, 50 km į šiaurės vakarus nuo Rio de Žaneiro, jo aglomeracijoje. Per miestą eina Rio de Žaneiro–Volta Redondos geležinkelis. Maisto (gėrimų) pramonė.
Teofilo Otonis
Teofilo Otonis  – miestas pietrytinėje Brazilijoje, Minas Žeraiso valstijoje, 478 km į šiaurės rytus nuo Belo Horizontės, prie Todos os Santoso (Mukuri intakas) upės. Pro miestą eina Rio de Žaneiro–Fortalezos plentas, yra nedidelis oro uostas. Brangakmenių kasyba ir apdirbimas (akvamarinai, topazai ir kiti), maisto (pieno) pramonė. Apylinkėse auginamos cukranendrės, manijokai, pupelės, ananasai, ryžiai, vystoma gyvulininkystė.
Istorija
XVI a. dabartinio miesto apylinkėse (botokudų žemėse) pasirodė aukso ir deimantų ieškotojai. XVIII a. antroje pusėje ėmė kurtis pirmieji naujakuriai. 1853 m. įkurta Teofilo Otonio gyvenvietė, kuri pavadinta verslininko, vykdžiusio Makuri slėnio kolonizaciją, Teofilo Benedikto Otonio garbei. 1878 m. gavo miestelio teises ir savivaldą.
Nešukuočiai
Nešukuočiais vadinami kaimai:
Nesteriškis
Nesteriškis – viensėdis Širvintų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Čiobiškio.
Neravai (Vilnius)
Neravai – kaimas Vilniaus miesto savivaldybėje, prie Grigiškių, kairiajame Neries krante. Kaimo apylinkėse yra keletas archeologijos vertybių: teritorijoje tarp kapinių ir geležinkelio atšakos į popieriaus fabriką yra stambus IV–X a. pilkapynas. Apie 1 km į šiaurės rytus nuo kaimo yra geležies amžiaus Neravų piliakalnis.
Statant viaduką ties EMSI degaline 2009-10 m. buvo tyrinėta akmens amžiaus gyvenvietė (XI–IX tūkstm. pr. m. e.) ir buvusi Misijonarkos kaimo teritorija.
Etimologija
Neravai – tikriausiai vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo šalia pratekančios Neries upės.
Istorija
Neravai istoriniuose šaltiniuose minimi kaip Nierw (1770 m.), Narowy (1784 m.). Iš Lietuvos Metrikos žinoma, kad 1597 m. muzikui Povilui Rachoveckiui buvo suteikta teisė valdyti Nerevo dvarą prie Neries netoli Vilniaus. 1719 m. Neravus įsigijo Omulskiai, ši vieta buvo vadinama ir Omulščizna (Nierowa ili Omulszczizna).
2000 m. Neravų kaimas iš Trakų rajono prijungtas į Vilniaus miesto savivaldybę.
Nerodiškiai
Nerodiškiai – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 13 km į pietryčius nuo Pabradės, Baluošos miške, prie Baluošos durpyno šiaurinės dalies bei Eitūniškių pelkės. Praeina keliukas iš Kločiūnų.
Oimiakonas
Oimiakonas  – kaimo tipo gyvenvietė Rusijoje, rytų Jakutijoje, Oimiakono rajone, į pietus nuo Ust Neros, prie Indigirkos upės. Išsidėstęs Oimiakono kalnyne, 741 m aukštyje virš jūros lygio. Apie 500 gyventojų.
Oimiakonas garsus tuo, kad tai šiaurės pusrutulio šalčio polius bei šalčiausia pasaulyje nuolat gyvenama vieta. 1926 m. sausio 26 d. čia užfiksuota -71,2 °C oro temperatūra (duomenys ginčytini). Į šalčio poliaus statusą pretenduoja ir Verchojanskas. Pavadinimas Oimiakon jakutų kalba reiškia 'neužšąlantis vanduo'.
Yra nedidelis oro uostas, meteorologinė stotis.
Žakareji
Žakareji (Žakarei, Žakarėjus, ) – miestas pietryčių Brazilijoje, San Paulo valstijoje, 82 km į šiaurės rytus nuo San Paulo, prie Pietų Paraibos upės. Pro miestą eina San Paulo–Rio de Žaneiro geležinkelis. Vystoma maisto, chemijos, popieriaus ir plaušienos, karo pramonė, metalo apdirbimas. Veikia Paraibos slėnio archeologijos muziejus, yra Švč. Mergelės Marijos bažnyčia.
Istorija
Pavadinimas Žakareji kilo iš tupių kalbos ir reiškia „aligatorių upė“ (îakaré + 'y).
Gyvenvietė Nossa Senhora da Conceição da Paraíba pavadinimu pirmąsyk minima 1652 m., o kitąmet įsteigtas miestelis. Miesto teisės suteiktos 1849 m.
Neringa (reikšmės)
Neringa gali reikšti:
Nešukuočiai (Plungė)
Nešukuočiai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 6 km nuo Grumblių.
Nešukuočiai (Telšiai)
Nešukuočiai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, netoli Ryškėnų.
Vokietijos civilinis kodeksas
thumb|Imperijos įstatymų biuletenis, Reichsgesetzblatt, 1896 m. thumb|Bürgerliches Gesetzbuch 1896 Civilinis kodeksas (Bürgerliches Gesetzbuch, BGB) - svarbiausias Vokietijos privatinės teisės aktas, civilinis kodeksas.
1871 m. įkurta Vokietijos imperija neturėjo vieningos teisės. Galiojo Vokietijos bendroji teisė (Gemeines Recht), Bendroji Prūsijos žemės teisė 1804 m. Napoleono kodeksas, 1810 m. Badeno teisė, 1756 m. Maksimiliano civilinis teisynas (Codex Maximilianeus Bavaricus Civilis), 1241 m. Jutų teisė, Saksų veidrodis ir bendroji saksų teisė (1865 m. Sächsisches BGB).
Kodifikaciją sąlygojo vadinamasis Kodifikacijos ginčas 1814 m. tarp Anton Friedrich Justus Thibaut ir Friedrich Carl von Savigny. Liberaliai nusiteikęs Thibaut reikalavo vieningos civilinės teisės kodifikacijos, siekiant supaprastinti „civilinę apyvartą“ (= civilinių santykių vyksmą, plėtotę, skatinti nacionalinę vienybę. Konservatyvusis Savigny prieštaravo tokiai kodifikacijai: jam atrodė, kad tokiems darbams to laikmečios teisėtyra nėra pasirengusi. Kodifikacijos ginčo pradžioje Savigny pozicija ėmė viršų.
Bėgant laikui, ypač po 1871 m., reikalavimai sisteminti ir kodifikuoti civilinę teisę stiprėjo. 1873 m. Reichstagas ir Bundesratas Reichstago narių Johannes von Miquel ir Eduard Lasker (iš Nacionalliberalų partijos, Nationalliberale Partei) teikimu nusprendė keisti Imperijos Konstituciją - Imperijos kompetencijai buvo perduota teisėkūros galia civilinės teisės srityje (lex Miquel-Lasker įstatymas). Pirminė komisija Bundesratui pateikė civilinio sąvado pasiūlymus (ekspertizės autorius - komercinės teisės profesorius Levin Goldschmidt). Pirmoji komisija iš 9 teisėjų ir ministerijos tarnautojų bei 2 profesorių (vienas jų - pandektistas Bernhard Windscheid) buvo sudaryta 1874 m. Ji po išsamių konsultacijų 1888 m. pateikė pirmąjį variantą. Sąvadas buvo pagrįstas Vokietijos bendrosios teisės (gemeines Recht) bei Savigny teorijomis; jis buvo aštriai kritikuojamas, apibūdintas kaip nesocialus, neatitinkantis laiko dvasios, nevokiškas ir sunkiai suprantamas.
1890 m. sudaryta antroji komisija 1895 m. pateikė antrąjį variantą. Šį su mažais pakeitimais Bundesratas kaip „trečiąjį projektą“ 1896 m. teikė Reichstagui, kuris jį su papildomais nežymiais pakeitimais rugpjūčio 18 d. oficialiai priėmė ir paskelbė Imperijos įstatymų biuletenyje. Civilinio kodekso preambulė prasidėjo žodžiais:
„Mes, Vilhelmas, Vokietijos kaizeris iš Dievo Malonės, Prūsijos Karalius etc. skelbiame Imperijos vardu po Bundesratho ir Reichstago pritarimo tai, kas seka: […]“
Bürgerliches Gesetzbuch įsigaliojo 1900 m. sausio 1 d.
Prūdelis (Lazdijų r.)
Prūdelis arba Dzerviniškė – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 6 km į pietvakarius nuo Seirijų miestelio. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,19 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 126,9 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję, apaugę negausiais medžiais ir krūmais. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Iš šiaurės į pietus ežerą prateka Baliūniškių upelis link Morkavo ežero (Baltosios Ančios baseinas). Į vakarus įsikūręs Paliūnų kaimas.
Kloto
Graikų mitologijoje Kloto (gr. Κλωθώ – „verpėja“) – viena iš trijų likimo deivių moirų, Dzeuso ir Temidės arba Anankės duktė. Ji audžia gyvenimo giją savo verpstu. Kloto jauniausia iš visų trijų moirų. Romėniškasis jos atitikmuo Nona „Devintoji“, dievaitė iššaukiama per devintą nėštumo mėnesį. Dar tikėta, kad ji yra Nakties duktė, tokiu būdu pabrėžiant tamsą ir neaiškumą, kurie gaubia žmogaus likimą.
Moirai
Epidemis (Lazdijų r.)
left|120px
Epidemis – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 4,5 km į šiaurės rytus nuo Lazdijų, Giraitės miško apsuptyje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,36 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 138,1 m. Kranto linija labai vingiuota. Krantai aukštoki. Šiaurinės ežero pakrantės apaugę medžiais, pietinėse pakrantėse plyti pievos, įsikūręs Marčiukonių kaimas. Pietryčiuose išteka upelis link Nemajūnės upelio (Kirsnos upės baseinas).
Baltadvaris
Baltadvariu vadinami kaimai:
Anykščių rajono taryba 1990–1995 m.
Anykščių rajono taryba – Anykščių rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1990 m. kovo 24 d. Pilnas pavadinimas – Anykščių rajono Liaudies deputatų taryba, nuo 1990 m. balandžio mėn. Anykščių rajono taryba.
Teisinis pagrindas
Vietos savivaldos pagrindų įstatymu, priimtu 1990 m. vasario 12 d., savivaldybės suskirstytos į žemesniosios pakopos savivaldybes – apylinkės, gyvenvietės (valsčiai), rajono (apskrities) miestai ir aukštesniosios pakopos savivaldybes – rajonai, apskritys, respublikos miestai. Anykščių rajonui priskirtas aukštesniosios pakopos savivaldybės statusas. Savivaldybių teises kiek suvaržė 1993 m. spalio 12 d. Seimo priimtos įstatymo pataisos.
Rinkimai, vadovaujantis Lietuvos TRS Aukščiausiosios Tarybos 1989 m. gruodžio 7 d. priimtu „Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Vietinių liaudies deputatų tarybų rinkimų įstatymu“ vyko pagal mažoritarinę sistemą. Kandidatus kelti galėjo renkamos tarybos teritorijoje esančių visuomeninių, politinių organizacijų, visuomeninių judėjimų rajonų ir miestų organai, taip pat ne mažiau, kaip 50 darbo ar gyvenamosios vietos piliečių susirinkimas. Tai buvo pirmieji laisvi ir demokratiški rinkimai po 1925 m. savivaldybių tarybų rinkimų.
== Tarybos nariai ==
Nuorodos
Oficiali svetainė
Atlaidai
thumb|right|250px|Tikinčiųjų procesija eina [[Kalvarijos Kalnai|Kalvarijos Kalnus, 2006 m.]] Atlaidai – katalikų šventė, minint kokio nors šventojo dieną, bažnyčios įsteigimą ar kitokia proga vykstantis renginys, sutraukiantis paprastai daug tikinčiųjų iš bažnyčios parapijos bei aplinkinių miestų, kaimų ir tolimesnių vietovių.
Atlaidų metu iškilmingai švenčiamos šv. Mišios, einama procesija.
Žekijė
Žekijė  – miestas rytų Brazilijoje, Bahijos valstijoje, 365 km į pietvakarius nuo Salvadoro, de Kontaso upės kairiajame krante. Plentai į San Paulą, Fortalezą, Ubaitabą, Balsasą. Vystoma siuvimo, maisto pramonė. Apylinkėse auginama kakava, kava, javai, daržovės, vaisiai, laikomi galvijai, yra geležies rūdos, marmuro, klinties, granito telkinių. Plėtojami amatai, žvejyba. Veikia pietvakarių Bahijos universiteto padalinys, istorijos muziejus, teatras, XIX a. pav. Šv. Antano Paduviečio katedra.
Atlaidai
Samprata pagal Katekizmą
Atlaidai taip pat yra „atlaidai yra laikinosios bausmės už nuodėmes, kurių kaltė jau panaikinta, atleidimas Dievo akivaizdoje; jį gauna aiškiai nurodytomis sąlygomis tinkamai pasiruošęs krikščionis, tarpininkaujant Bažnyčiai, kuri, būdama atpirkimo vaisių dalytoja, turi galią skirstyti ir suteikti atlyginimo malonę iš Kristaus ir Jo šventųjų nuopelnų lobyno. Atlaidai esti daliniai arba visuotiniai, žiūrint, ar jie atleidžia tik dalį laikinosios bausmės už nuodėmes, ar ją visą. Atlaidai gali būti pritaikyti gyviesiems arba mirusiesiems.“ (Katalikų Bažnyčios katekizmas, 1471).
Žekijė
Istorija
Vietovės pavadinimas kilo iš tupių kalbos. Gyvenvietė pradėjo kurtis XIX a. antroje pusėje, o savivaldą gavo 1897 m. (atsiskyrė nuo Marakaso). 1911 m. Žekijė laikinai buvo Bahijos sostine (po to, kai Salvadoras buvo subombarduotas). 1914 m. miestą nusiaubė potvynis.
Šulikiškiai
Šulikiškiai – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 5 km į šiaurės rytus nuo Pabradės, Pabradės miškuose, Žeimenos kairiajame krante, priešais Meškerinės šiaurinę dalį. Ateina keliukas nuo Pažeimenės. Išlikusi 1 sodyba.
Netiesos (Alytus)
Netiesos – buvęs kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Ryliškių. Pietinė kaimo dalis išlikusi Varėnos rajone.
Netikiškiai
Netikiškiai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 12 km nuo Svėdasų.
Ešerinėlis (Lazdijų r.)
Ešerinėlis arba Ašarinėlis – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 5 km į šiaurės vakarus nuo Veisiejų, 0,3 km į rytus nuo Šlavanto ežero, Rūdos miške. Ežeras beveik apvalus, jo skersmuo ~ 0,17 km. Altitudė 125,4 m. Šiaurinis ir rytinis krantai aukšti. Krantai ištisai apaugę medžiais. Šalia įsikūrusi Kalvelių kaimo šiaurinė dalis. Ežeras nenutekantis, priklauso Šlavantėlės upelio baseinui (Ančios ežero intakas).
Nevardai
Nevardai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 18 km nuo Glitiškių.
Pilypai
Pilypais vadinami kaimai:
Anykščių rajono savivaldybės taryba 1995–1997 m.
Anykščių rajono savivaldybės taryba – Anykščių rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1995 m. kovo 25 d.
Teisinis pagrindas
Rinkimai įvyko vadovaujantis 1992 m. spalio 25 d. Konstitucijos nuostatomis, 1994 m. liepos 7 d. naujuoju Vietos savivaldos įstatymu ir nauju 1994 m. liepos 7 d. savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Be to, 1994 m. liepos 19 d. priimtas Lietuvos Respublikos teritorijos administracinių vienetų ir jų ribų įstatymas.
Lietuvos Respublikos administraciniais vienetais tapo apskritys ir savivaldybės, gyvenamosios vietovės suskirstytos į miesto ir kaimo gyvenamąsias vietoves. Panaikintos savivaldybių pakopos, miesto gyvenamosioms vietovėms priskirti miestai, kaimo gyvenamosioms vietovėms – miesteliai ir kaimai. Savivaldybė sudaroma iš gyvenamųjų vietovių. Jos teritorija gali būti skirstoma į seniūnijų aptarnaujamas teritorijas. Iki 25 sumažintas Anykščių rajono savivaldybės tarybos narių skaičius, meras tapo ir atstovaujamosios, ir vykdomosios valdžios galva.
Veikla
Rajono meru išrinktas Saulius Nefas, jo pavaduotoju Vytautas Bernatavičius. Savivaldybės administratoriumi paskirtas Arūnas Liogė.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Kalnapilio arena
miniatiūra|[[Fasadas (2010)]]
– Panevėžio universali ir daugiafunkcė sporto arena.
Istorija
Statinys planuojatas kaip Panevėžio arena. Projektas ir būsima veikla buvo grindžiama koncesijos sutartimi tarp savivaldybės ir privataus koncesininko. Statybai ir valdymui buvo pasitelkta koncesija. Panevėžio miesto savivaldybės administracija koncesininkui įsipareigojo sumokėti apie 30,9 mln. Lt koncesijos atlygį per 15 metų laikotarpį.
Panevėžio arenos galimybių studijoje koncesijos atlygio tikslingumas nagrinėjamas nebuvo. Projekto metinis veiklos rezultatas prognozuotas nuo -2,3 iki -3,7 mln. nuostolių. Koncesijos sutartimi Panevėžio miesto savivaldybė įsipareigojo koncesininkui 15 metų mokėti 2,065 mln. Lt metinį koncesijos atlygį, neadekvatų Savivaldybės prisiimtai rizikai (nors pagal Koncesijų įstatymą visą riziką ar didžiąją jų dalį prisiimti turi koncesininkas). Taip Savivaldybei teko didžioji dalis rizikų: pareiga atlikti turto kapitalinį remontą, apmokėti turto draudimą. Arena buvo pastatyta ir perduota neatlygintinai naudoti ilgam laikotarpiui, koncesininkui už tai neprisiimant jokių įsipareigojimų investuoti, dar primokant už arenos naudojimą. Koncesijos sutarties sąlygos tapo mažiau naudingos Savivaldybei nei buvo nustatytos koncesininko įpareigojančiame pasiūlyme konkursui (pvz., UAB „Miesto arena“ 2007-05-10 pasiūlyme nurodė vidutiniškai 60 organizuojamų renginių, tačiau koncesijos sutartimi koncesininkas įpareigotas savo rizika surengti tik 30 renginių; Koncesininkas konkurso pradžioje prašė 1,77 mln. Lt koncesijos metinio atlygio, tačiau Sutartyje jis padidėjo iki 2,065 mln. Lt). Koncesijos atlygio mažinimo ar jo naikinimo galimybės Koncesijos sutartyje nebuvo numatytos, net jei koncesininkas dirba pelningai, neviršijant 10 % pelno maržos.
Panevėžio savivaldybė, kuriai tuo metu vadovavo miesto meras Vitas Matuzas, skolinosi arenos statyboms. Pasak buvusio mero P. Vadopolo, Panevėžys galėjo pasistatyti kur kas mažesnę sporto areną arba renovuoti senuosius sporto rūmus.
thumb|Logo (2008–2022)
2009 m. pavasarį už prieš pusmetį pastatytą areną Panevėžio miesto savivaldybė dar nebuvo atsiskaičiusi su statybininkais:  objektą pastatęs Panevėžio statybos trestas nuo 2008 metų rugpjūčio dar nebuvo gavęs beveik 7 mln. Lt, o Rytų skirstomieji tinklai beveik 1 mln. Lt skolos apmokėjimo.
Arenoje vyko 2011 m. Europos vyrų krepšinio čempionato pirmojo etapo varžybos.
thumb|left|250px|[[Interjeras: po rungtynių Lietuva-Rusija (2010)]]
Ekonominės krizės metais arenos valdytojams mokamas daugiau kaip 2 mln. Lt dydžio metinis koncesijos mokestis miesto politikų įvardijamas kaip „akmuo po kaklu“ skurstančiai ir net būtiniausioms reikmėms lėšų nesurandančiai Panevėžio savivaldybei.
2022 m. baigėsi UAB „Panevėžio arena“ koncesijos sutartis. Rugpjūčio mėn. valdymas perduotas Panevėžio savivaldybės sporto centrui, arena tapo bevardė.
Pastatas
Arena aukščiu prilygsta standartiniam aštuonių aukštų namui. Didžiausias arenos išskirtinumas yra viduje įrengtas dviračių trekas, kuris yra vienintelis Baltijos šalyse dengtas trekas ir įeina į geriausių pasaulio trekų penketuką. 2012 m. arenoje vyko Europos treko čempionatas.
Finagiejis
Finagiejis arba Finaginis – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 8 km į šiaurės vakarus nuo Kapčiamiesčio, tarp Juodo Kauknorio ir Balto Kauknorio miškų. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,26 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 112,9 m. Šiaurvakarinis ir pietrytinis krantai aukšti, pietvakarinis žemas ir pelkėtas. Rytuose protaka jungiasi su Duobelių ežeru, vakaruose išteka J.K.-1 upelis link Juodo Kauknorio ežero (Niedos baseinas).
Aichalas
Aichalas – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, vakarų Jakutijoje, Mirno rajone, 400 km į šiaurę nuo Mirno, netoli Udačno. 16,1 tūkst. gyventojų (2005 m.).
Įkurtas 1962 m. netoliese radus didelius kimberlito telkinius. Sudarytas iš dviejų dalių: aukštutinio miesto – betoninių daugiabučių kvartalai, ir žemutinio miesto – seni mediniai namai. 1978 m. 50 km nuo Aichalo, 577 m po žeme, Kraton-3 objekte atliktas 19 kilotonų branduolinis sprogdinimas. Jį užsakė TSRS Geologijos ministerija žemės plutos tyrimams. Susidaręs radioktyvus debesis padengė gyvenvietę. Nukentėjo 54 gyventojai ir 26 darbininkai.
Šaltiniai
–
Relikvija
thumb|Relikvijų spinta, Bazilikos forma, XIII a. Relikvija ( – pasiliekantis) – religinis objektas, itin gerbiamas, garbinamas dėl savo ypatingos reikšmės.
Tai gali būti šventojo kūno dalis, asmens daiktas (drabužis, darbo įrankis, knyga).
Žinoma šintoizme, budizme ir krikščionybėje (katalikybėje ir stačiatikybėje).
Meškerinė
Meškerinė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 5 km į šiaurės rytus nuo Pabradės, Žeimenos pakrantėje. Seniūnaitijos centras. Į šiaurę nuo kaimo plyti buvusių žuvininkystės tvenkinių kompleksas (nuleistas), aplink – Labanoro–Pabradės giria, šalia veikia Lietuvos kariuomenės centrinis Pabradės poligonas. Į kaimą veda kelias. Viena kaimo dalis yra į pietus nuo tvenkinių, kita – už 4 km į šiaurės rytus, už tvenkinių.
Netiesos
Netiesos – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Merkinės, Nemuno dešiniajame krante, prie Apsingės žiočių, Subartonių miškuose. Šalia telkšo keletas smulkių ežerėlių (Netiesų miško ežerėliai). Prie Nemuno ir Apsingės santakos rasta Netiesų senovės gyvenvietė. Šiaurinė kaimo dalis anksčiau buvo Alytaus rajone.
Meškerinė
Istorija
Sovietmečiu buvo Žeimenos žuvininkystės įmonės centrinė gyvenvietė.
Netiesos
Istorija
XIX a. pabaigoje Netiesų kaimas ir palivarkas pateko į Trakų apskrities Merkinės valsčių, buvo apylinkės centras. 1850 m. Netiesų dvarą valdė Elsnerai, turėję čia 100 dešimtinių žemės. Vėliau priklausė Karčevskiams.
Gyventojai
thumb|left|Kaimo riboženklis thumb|left|150px|Apsingės intakas Netiesa kaime
Anykščių rajono savivaldybės taryba 1997–2000 m.
Anykščių rajono savivaldybės taryba – Anykščių rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1997 m. kovo 23 d. vadovaujantis 1996 m. gruodžio 23 d. pakeistu Savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Taip pat buvo pakeista Konstitucija, tarybų kadencija prailginta iki 3 metų.
Veikla
Rajono meru išrinktas Saulius Nefas, jo pavaduotoju Valentinas Patumsis. Savivaldybės administratoriumi paskirtas A. Dūda.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Nevaršonys
Nevaršonys – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Aukštadvario, prie Aukštadvario tvenkinio.
Nevardėnai
Gyventojai
thumb|left|255px|Montvydo-Žemaičio sodybvietė
Neveliškės
Neveliškės – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Žaslių.
Pakapė (Švenčionys)
Pakapė – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybės šiaurinės centrinėje dalyje, 1 km į rytus nuo Švenčionėlių.
Anykščių rajono savivaldybės taryba 2000–2003 m.
Anykščių rajono savivaldybės taryba – Anykščių rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2000 m. kovo 19 d.
Veikla
Rajono meru išrinktas Leonas Alesionka.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Gaigalinis
Gaigalinis – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 6 km į rytus nuo Seirijų miestelio, 1 km į šiaurės vakarus nuo Krikštonių. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,2 km, plotis – iki 0,15 km. Altitudė 126 m. Krantai aukšti, tik pietinis krantas kiek žemesnis, beveik ištisai apaugę medžiais – aplink ežerą stūkso miškelis. Šalia įsikūręs Gudonių kaimas. Ežeras nenutekantis, priklauso Nemuno intako Margotės upelio baseinui.
Nerėpai (Skuodas)
Nerėpai – kaimas pietiniame Skuodo rajono savivaldybės teritorijos pakraštyje, 6 km į pietus nuo Mosėdžio.
Užuklonis
Užuklonis – kaimas Švenčionių rajono savivaldybės šiaurinės centrinėje dalyje, 3 km į rytus nuo Švenčionėlių.
Gadeika (Straigiai)
Gadeika (arba Skuistas)  – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 5,5 km į vakarus nuo Seirijų miestelio. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,44 km, plotis – iki 0,22 km. Altitudė 137,7 m. Yra keletas smulkių salelių. Šiaurrytinis krantas aukštokas, kiti krantai žemi, vietomis pelkėti. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai, tik pietryčiuose prieina Trako miškas. Šiaurės vakaruose išteka Straigių upeliukas link Sutrės upės. Šalia įsikūręs Straigių kaimas.
Nerėpai (Skuodas)
Geografija
Kaimavietė plyti lygumoje, apjuosta Šaučikinės, Rimšinės, Lindinės ir Raisto miškų, tik pietuose susisiekia su pirmaisiais Nerėpais. Vakaruose ji ribojasi su Šauklių, šiaurėje – Šniukščių, rytuose – antrųjų Dvarčininkų ir pirmųjų Dvarčinininkų žemėmis.
Gadeika (Straigiai)
Vandenvardis greičiausiai kilęs iš asmenvardžio Gadeikà.
Nerėpai (Skuodas)
Istorija
1750 m. buvo 11, 1821, 1843 ir 1846 m. – 9, 1866 m. – 8 dūmai. Apie 1847 m. kaimas buvo atimtas iš trinitorių vienuolyno ir perduotas valstybiniam Mosėdžio dvarui.
Senoji gyvenvietė buvo įsikūrus pietinėje kaimo dalyje (dab. Nerėpai), abipus kelio Erlėnai–Nerėpai–Šaukliai. Šiaurinėje Nerėpų ir ir vakarinėje Šaučikių žemių dalyje plytėjo dvaro miškas, vadinamas bendru vardu Šaučikine. Jame buvo kaimo ganyklos, o XVII–XVIII a. kūrėsi vienkieminės Nerėpų užusienio sodybos. Šaučikių ir Nerėpų kaimus skyrusio akmenų pylimo fragmentas išliko Šaučikinės miško vakariniame pakraštyje, Erlos kairiojo kranto slėnyje. 1870 m. Nerėpų kaime ir Nerėpų užusienyje buvo 27 revizinės sielos (prievolininkai vyrai) ir 247 rėžiai žemės, už kurią valstiečiai mokėjo valstybinį žemės mokestį. 1923 m. kaime 14 ūkių.
Po baudžiavos panaikinimo įsteigus valstiečių luominę savivaldą, kaimas buvo priskirtas Mosėdžio valsčiaus Mosėdžio seniūnijai. Per XIX–XX a. žemės reformas kaimas neteko rytinės dalies žemių, kurios buvo priskirtos Šaučikiams ir Erlėnams, o Šaučikinės miško šiaurinė dalis – Šaukliams. Išlikęs kaimas sovietmečio administracinio-teritorinio suskirstymo reformų metu buvo padalintas pusiau: Skuodo rajono savivaldybės Mosėdžio seniūnijai liko šiaurinė, o Kretingos rajonui perduota didesnioji, pietinė Nerėpų žemių dalis.
Sutrė (Švenčionys)
Sutrė – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybės šiaurinės centrinėje dalyje, 2 km į rytus nuo Švenčionėlių.
Nevetiškis
Nevetiškis – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 19 km nuo Karsakiškio.
Nevėžka
Nevėžka – viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Troškūnų.
Nevėžninkai (Anykščiai)
Nevėžninkai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Traupio.
Namcai
Namcai  – kaimo tipo gyvenvietė Rusijoje, centrinėje Jakutijoje, Lenos kairiajame krante, apie 70 km į šiaurę nuo Jakutsko. Uluso centras.
Yra 2 vidurinės mokyklos, 1 pradinė, sporto, muzikos mokyklos, gimnazija.
Jazidas I
Jazidas I (, ~645 – 683 m.) – VII a. arabų kalifas, valdęs 680–683 m. Labiausiai žinomas dėl musulmonų pranašo Mahometo anūko Huseino ibn Ali nužudymo, Medinos užėmimo ir Kaabos apgriovimo Mekoje.
Biografija
Abu Khalidas Jazidas ibn Muavija bin Abu Sufjanas buvo kalifo Muavijos I sūnus. Priklausė Omejadų dinastijai. Jis gimė apie 645 m. Sirijoje, kai tėvas buvo provincijos valdytojas. Tėvo buvo paskirtas armijos vadu Sirijos karuose, vieną ar du kartus paskirtas hadžo grupės vadovu. Jo motina buvo vardu Maisun bint Bahdal. Savo valdymo metu Muavija I pradėjo rūpintis Jazido pripažinimu kalifu paskatintas Mahometo bendražygio Mughiros ibn Šobos, kuris buvo patapęs įtakingu kalifato veikėju po Pirmojo kalifato pilietinio karo. Pagal musulmoniškus kanonus, Jazidas sunkiai galėjo būti pripažintas kalifu, jis nuolat linksminosi, keliaudavo, medžiodavo, rašė eilėraščius, muzikavo. Be to, pagal kalifato valdymo taisykles, kalifas turėjo būti renkamas, o Muavija siekė įvesti dinastinį pavaldumą. Jis organizavo provincijų delegacijų vizitus į sostinę Damaską Sirijoje, vaizdavo Jazidą kaip puikų būsimą kalifą, reikalavo, kad sūnus pakeistų gyvenimo būdą. Dar savo valdymo metu Muavija išgavinėjo ištikimybės priesaikas Jazidui, kaip būsimam kalifui.
680 m. mirus Muavijai I kalifate nebuvo didelio pasipriešinimo valdžios perėmimui provincijose išskyrus Mekos ir Medinos miestus, kur siekta saugoti Mahometo nustatytus kalifato principus, buvo gyvų Mahometo bendražygių ir kai kurie iš islamo autoritetų tikriausiai jautėsi ne mažiau verti kalifo vardo. Svarbiausi iš jų buvo Abu Bakro anūkas Abdula ibn al Zubairas ir Mahometo anūkas Huseinas ibn Ali. Perėmęs sostą Jazidas išsiuntė reikalavimus Mekos ir Medinos valdytojams, kad miestuose gyvenantys įtakingi religiniai veikėjai jam prisiektų. Medinoje gyvenę Abdula ibn al Zubairas ir imamas Huseinas ibn Ali nesutiko prisiekti. Jie pasitraukė į Meką, kur dalis diduomenės prisiekė Al Zubairui. Jo suimti pasiųstas armijos dalinys prie Mekos buvo sumuštas. Tuo metu Kufos gyventojai, kurių daugelis neprisiekė Jazidui, sužinojo apie Al Zubairo ir Huseino pasipriešinimą ir, kad Mekoje prisiekta Al Zubairui. Jie išsiuntė laišką Huseinui, kviesdami atvykti ir siūlydami pripažinti jį kalifu. Huseinas galėjo tikėtis paramos Kufoje, kurį anksčiau valdė jo tėvas Ali ir kuris buvo sukilimo centras Pirmojo pilietinio karo metu.
Po Huseino mirties vėliau sukilo Medinos gyventojai, ypač po pasiuntinių iš Damasko sugrįžimo, kurie matė Jazidą dalyvaujant dainavimo ir pasilinksminimų renginiuose, kaltino jį nesant musulmonu. Be to, Jazidas pasiuntinius apdovanojo pinigais, kas palaikyta papirkinėjimu. Medinoje visi umajų klano (iš kurio kilę Muavija I ir Jazidas I) žmonės buvo areštuoti, įskaitant Marvaną ibn Hakamą. Jazidas pasiuntė pasiuntinį, kad jis perkalbėtų Medinos gyventojus. Misijai nepasisekus Jazidas kreipėsi į Ubaidulą ibn Zijadą, kad šis su savo pajėgomis iš Irako numalšintų maištininkus Mekoje ir Medinoje. Ubaidula atsisakė motyvuodamas, kad po Huseino nužudymo jis nepradės dar griauti Kaabos. Tuomet Jazidas pasiuntė kariuomenės dalinį iš Sirijos, vadovaujamą Muslimo ibn Okbos. Jai priartėjus prie Medinos miestiečiai išvarė visus umajus, privertę juos prisiekti, kad nestos kalifo armijos pusėn. Muslimo ibn Okbos vadovaujami sirai palaužė Medinos pasipriešinimą. Tris dienas buvo plėšiamas ir deginamas miestas, žuvo daug diduomenės. Po to miestiečiams buvo pasiūlyta prisiekti Jazidui arba būti nužudytiems.
Dėlynė
Dėlynė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybės šiaurinės centrinėje dalyje, 3 km į šiaurę nuo Švenčionėlių.
Jazidas I
Biografija
Po Medinos užėmimo buvo apgulta Meka, siekiant panaikinti Al Zubairo kalifatą. Apgulties metu, vadovaujant Huseinui ibn Numeirui, šaudant iš katapultų akmenis ir degančius sviedinius apgriauta Kaabos šventykla, degė jos stogas. Apgultį nutraukė iš Sirijos atėjusi žinia apie Jazido I mirtį. Viso jis valdė 3 metus ir apie aštuonis mėnesius. Jazidas su pirmąja žmona Um Hišam bint Udma bin Rabija susilaukė dviejų sūnų, Muavijos ir Khalido. Jis labiau mėgo Khalidą, bet įpėdiniu paskyrė Muaviją (Muavija II po to valdė tik keletą mėnesių). Su antrąja žmona Um Kulthum bint Abdula bin Amir susilaukė sūnaus Abdulos, kuris minimas geru lankininku. Žinoma, kad su vergėmis Jazidas I buvo susilaukęs daugiau sūnų. Jo valdymo metu vyko kalifatui sėkmingi karai Šiaurės Afrikoje su bizantiečiais ir berberais vadovaujant generolui Okbai ibn Nafiui. Buvo užimtas Tanžeras, pasiektas Atlanto vandenynas. Daugelyje šaltinių Jazidas I aprašomas kaip netikęs valdovas, tačiau jis sustiprino kalifato organizacinę struktūrą, Sirijos gynybinius pajėgumus, reformavo finansinę sistemą ir pagerino Damasko oazės drėkinimo sistemą.
Evangelizacija
Asmuo, evangelizuojantis kitus, vadinamas evangelistu. Krikščionybėje buvo 4 didieji evangelistai - Lukas, Matas, Morkus ir Jonas,- rašytinių Evangelijų autoriai.
Evangelizacinė veikla artima misijai.
Evangelizacija taip pat gali būti vadinamas konkretus renginys, orientuotas į netikinčiųjų pakvietimą prisijungti prie tikėjimo.
Pliauškės
Pliauškės – kaimas Švenčionių rajono savivaldybės šiaurinės centrinėje dalyje, 4 km į rytus nuo Švenčionėlių.
Istorija
Iki 2015 m. vadinosi Pliauškės I. 2015 m. prie kaimo prijungtos Pliauškės II, kaimas pervadintas į Pliauškes.
Lachesė
Graikų mitologijoje Lachesė (gr. Λάχεσις – „likimo piešėja“ arba „sėkmės lėmėja“) – viena iš trijų likimo deivių moirų, Dzeuso ir Temidės arba Anankės duktė. Ji nulemia žmogaus gyvenimą dar prieš jam gimstant. Lachesė matuoja gyvenimo giją su lazdele. Romėnų mitologijoje ją atitiko Decima „Dešimtoji“. Istorijose ir paveiksluose Lachesė vaizduojama vid. amžiaus moterimi.
Advento kalendorius
thumb|250px|Advento kalendorius. Advento kalendorius – kalendorius, skirtas skaičiuoti dienas nuo advento pradžios iki Kalėdų. Dažnai jis skirtas vaikams ir leidžia žaismingai pažymėti kiekvieną advento dieną belaukiant Kalėdų, pavyzdžiui, kasdien gaunant po nedidelę dovanėlę. Kadangi advento pradžia kasmet skiriasi, neretai masiškai gaminami advento kalendoriai vardan paprastumo prasideda gruodžio 1 d. ir baigiasi Kūčių dieną, bet yra ir besitęsiančių iki Naujųjų metų.
Advento kalendoriai gali atrodyti kaip storas tuščiaviduris kartono lakštas, vienoje pusėje turintis nedideles „dureles“ kiekvienai advento dienai skirtam skyreliui. Skyrelyje būna įdėtas saldumynas ar kitokia dovanėlė, užrašyta citata iš Biblijos, nupieštas teminis personažas ar pan. Bendras kalendoriaus dizainas dažniausiai siejamas su Kalėdomis, krikščioniškomis scenomis, Kalėdų Seneliu. Kalendorius gali būti išplanuotas ir kaip dėžutė ar lentynėlė su kiekvienai dienai skirtais stalčiukais.
Pirmieji advento kalendoriai atsirado Vokietijoje XIX a. viduryje tarp liuteronų. Masinė gamyba pradėta XX a. pradžioje Hamburge arba Miunchene (dėl tikslios vietovės nesutariama). Ypač išpopuliarėjo po Antrojo pasaulinio karo, paplito kitose Europos šalyse, Šiaurės Amerikoje ir kitur.
Nevieriškė
Nevieriškė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Šventos. Stūkso Nevieriškės piliakalnis.
Nevieriai
Nevieriai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus km nuo Salų, prie Žvygupio ištakų. Praeina vieškelis, šalia prasideda Salagiris.
Istorija
Kaime rastas akmeninis gludintas kirvis keturkampe pentimi (saugomas Kauno istorijos muziejuje).
1554 m. minima Nevierių vaitija. Tarpukariu turėjo viensėdžio statusą.
Amardasas
Amardasas (1479–1574 m.) – trečiasis iš dešimties sikhų gurų. Juo tapo 1552 m., sulaukęs 73 metų amžiaus.
Amardasas suskirstė Pandžabą į 22 sikhų religines sritis, rėmė sikhų misijas. Siekė iš sikhų religijos pašalinti hinduizmo priemaišas, skatino skirtingų luomų (varnų) žmonių vedybas, panaikino draudimą tekėti našlėms. Ypač griežtai kovojo su satės praktika. Jis kūrė ir rinko religines giesmes į Pothi knygą, kuri vėliau išsivystė į Adi Granthą. . Taip pat įvedė sikhų vardo davimo, vedybų, laidotuvių, kalendorinių švenčių šventimo papročių kanoną, parinko piligrimystės vietas bei vietą būsimai Auksinei šventyklai (Amritsare).
Atropė
Pagal Hesiodo „Teogoniją“ moiros buvo Niktės dukterys.
Moirai
Augustalijos
Augustalijos – kasmetinė Senovės Romos šventė, pirmą kartą švęsta 19 m., Augustui grįžus iš Rytų, po to, kai jis visoje imperijoje atkūrė taiką. Per jas buvo ruošiamos iškilmės (ludi augustales), kurios tęsėsi nuo spalio 5 d. iki 12 d.
Čokurdachas
Čokurdachas  – kaimo tipo gyvenvietė Rusijoje, šiaurės rytų Jakutijoje, Indigirkos pakrantėje, Janos-Indigirkos žemumoje. Alaicho uluso centras.
Upių prieplauka, meteorologijos stotis. Žvejyba ir žuvies perdirbimas. Netoliese – mamutų griaučių radimvietė.
Nevirža
Nevirža – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 3 km nuo Užpalių.
Istorija
Po 1863 m. sukilimo iš kaimo į Samaros guberniją ištremta Mykolo Miškinio šeima, ūkis atiduotas stačiatikiui Trofimui Risovui.
1913 m. išskirstytas viensėdžiais.
Nevočiai (Skuodas)
Nevočiai – kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, 2 km nuo Mosėdžio.
Vitimas (gyvenvietė)
Vitimas  – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, pietvakarių Jakutijoje, Lensko rajone, Lenos kairiajame krante.
Niaukonys
Niaukonys – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Smilgių.
Niauriškės
Niauriškės – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Paparčių.
Trasa Sepang
Sepang International Circuit – Formulės 1 trasa šalia Sepango miesto netoli nuo sostinės Kuala Lumpuro, Malaizijoje. Nuo 1999 m. sezono šioje trasoje vyksta Formulės 1 Malaizijos Grand Prix lenktynės.
Vytauto Didžiojo universiteto Humanitarinių mokslų fakultetas
Vytauto Didžiojo universiteto Humanitarinių mokslų fakultetas (VDU HMF) – VDU struktūrinis padalinys, turintis fakulteto statusą. Fakultetas įsikūręs Kaune, V. Putvinskio g. 23.
Trasa Sepang
Istorija
Trasa atidaryta 1999 m. Suprojektavo vokiečių architektas Hermann Tilke. Trasa pasižymi dviem tiesiosiomis, sujungtomis labai aštriu posūkiu. Ji yra plati, dėl ko yra daugiau galimybių aplenkti varžovą. Trasa gali būti modifikuojama į kelias mažesnes trasas, kurios reikalingos kitoms auto bei motosporto lenktynėms. Turi puikią infrastruktūrą, talpias tribūnas.
Vytauto Didžiojo universiteto Humanitarinių mokslų fakultetas
Fakulteto dekanė – doc. dr. Rūta Eidukevičienė.
Trasa Sepang
Adresas
Sepang International Circuit Sdn Bhd (457149-T)
Vytauto Didžiojo universiteto Humanitarinių mokslų fakultetas
Raida
Fakulteto istorijos pradžia yra 1920 m., kuomet 1920 m. sausio 27 d. lietuvių inteligentija oficialiai įsteigė Aukštuosius kursus, kuriuos sudarė šeši skyriai: humanitarinis, juridinis (teisinis), gamtos, medicinos, matematikos ir fizikos bei technikos. 1922 m. įsteigus Lietuvos universitetą, Humanitarinis skyrius tapo Humanitariniu fakultetu.
Trasa Sepang
Adresas
Circuit Management Centre, Jalan Pekeliling
Vytauto Didžiojo universiteto Humanitarinių mokslų fakultetas
Raida
Nuo pat įkūrimo LU Humanitarinis fakultetas tapo svarbiu šalies intelektualinio gyvenimo centru. Čia dirbo ir dėstytojavo tuometiniai Lietuvos intelektualai, tokie kaip Juozas Tumas-Vaižgantas, Zenonas Ivinskis, Mykolas Biržiška, Balys Sruoga, Vladas Dubas ir kiti to meto šviesuoliai. Fakulteto bendruomenėje dalyvavo ir užsieniečiai, tokie kaip šveicaras Alfredas Sennas, vokietis Horstas Engertas, rusai Levas Karsavinas, Ivanas Lappo, suomis Vosylius Sezemanas. Fakultete buvo išleisti pirmieji vadovėliai lietuvių kalba, formavosi lietuviška mokslo terminologija.
1930 m. HMF buvo patvirtintos 12 katedrų. Padedant atkurti Vilniaus universitetą, 1940 m. pradžioje iš VDU į sostinę buvo perkelti Humanitarinių mokslų ir Teisių fakultetai, todėl VDU HMF profesūra bei bibliotekos fondai tapo pagrindu, ant kurio formavosi VU humanitariniai mokslai.
Trasa Sepang
Adresas
64100 KLIA, Selangor
Vytauto Didžiojo universiteto Humanitarinių mokslų fakultetas
Raida
1989 m. atkuriant VDU, Humanitarinių mokslų fakultetas buvo įsteigtas tarp pirmųjų atkurtojo universiteto fakultetų. Kadangi sovietmečiu VDU uždarius, Kaune nebeliko humanitarikos židinio, jo atkūrimas žymėjo ir humanitarikos atkūrimą Kaune.
Trasa Sepang
Adresas
Malaysia
Vytauto Didžiojo universiteto Humanitarinių mokslų fakultetas
Raida
Ilgą laiką po atkūrimo VDU HMF buvo įsikūręs pastate esančiame adresu Donelaičio g. 52, o nuo 2016 m. fakultetas užima pastato esančio Putvinskio g. 23 dalį: 2-4 aukštus.
Struktūra
2019 metais fakultetą sudarė 4 katedros, 1 institutas ir 7 centrai.
Studijų programos
2021 m. fakultetas turėjo 9 bakalauro, 8 magistrantūros ir 4 doktorantūros studijų programas.
Dekanų sąrašas (nepilnas)
(1940-1989 m. Fakultetas neveikė)
Mišparai
Mišparai (: vakaras) – vakarinės pamaldos. Kilo iš žydiškosios tradicijos melstis tris kartus per dieną. Mišparai būtini kunigams, diakonams, ordino vienuoliams. Pasauliečiams paprastai rengiami sekmadienio vakarais arba iškilmingų švenčių metu (kartu su kitomis apeigomis).