cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Denis Diderot
Enciklopedija
Ž. d’Alamberui pasitraukus iš „Enciklopedijos", artimiausias Didro talkininkas buvo L. de Žokūras, beveik visų straipsnių apie Lietuvą autorius („Lietuva“, „Žemaitija“, „Vilnius“, „Kaunas“, „Kernavė“, „Trakai“, „Nemunas“ ir t. t.).
D. Didro „Enciklopedijai" parašė apie tūkstantį įvairių straipsnių. Kai kuriuose jų ryškios antiklerikalinės tendencijos. Pavyzdžiui, straipsnyje „Netolerancija" nurodoma, kad yra dvi netolerancijos apraiškos: pilietinė ir religinė. Paaiškindamas antrąją, Didro teigė, kad bažnytinėje praktikoje pasitaiko neleistinų priemonių prieš kitaip manančius. Tame pačiame straipsnyje mokslininkas švietėjiškai moko, jog tikėjimo dalykai turi būti išaiškinami be prievartos. Straipsnyje „Dvasininkai" jis pažymi, kad šie skelbiasi esą tarpininkai tarp dievų ir žmonių; laikui bėgant įvairių religijų dvasininkai atskleistas gamtos paslaptis panaudodavo savo galiai stiprinti; atsitikdavo, kad jie varžydavosi dėl valdžios su monarchais. Visoje „Enciklopedijoje", ne tik Didro straipsniuose, ryškios antiklerikalinės mintys.
Filosofinės pažiūros
Didro buvo XVIII a. filosofas materialistas. Savo pažiūras Didro išdėstė "Filosofiniuose laiškuose", "Laiške apie akluosius", "Mintyse apie gamtos aiškinimą", dialogo žanro kūriniuose "D'Alambero pokalbis su Didro", kituose teoriniuose bei grožiniuose kūriniuose.
Gnoseologijos srityje Didro – materialistas sensualistas. Jis tvirtino, kad pojūčiai duoda pilną ir neiškreiptą pasaulio vaizdą. Stebėjimai ir jutimai kaupia faktus, mąstymas juos suderina, patyrimas patikrina,- tokia pažinimo grandinė.
Kalbėdamas apie materiją, Didro teigė, kad ji esanti vienintelė substancija; įvairių materijos formų visuma yra esamybė. Materija susideda iš mažiausių savarankiškų dalelyčių (molekulių), jos visą laiką juda ir veikia viena kitą. Judėjimas yra vidinė materijos ypatybė. Tam judėjimui jokio išorinio postūmio nereikėjo ir nereikia. Pasaulio įvairovė priklauso nuo mechaninių materijos dalelyčių būvio. Didro materialistiškai aiškino žmogaus gebėjimą jausti, mąstyti. Jis atmetė žmogui duotų ar įgimtų idėjų pirmumą. Materijai, kuri yra aktyvi savaime, nereikia pradinio judintojo; todėl Dievo, kaip judintojo, būtinybė atmetama; Dievo nėra, nes jis neapčiuopiamas. Mąstymas ir sąmonė yra materijos judėjimo padarinys, todėl sielos nemirtingumo idėja kritikuojama. Materija yra visų reiškinių pagrindas, nematerialių reiškinių (stebuklų) nėra.
Skirtingai nei Volteras, Didro manė, kad religija ir tikėjimas nereikalingi auklėjant visuomenę.
Estetinės pažiūros
Rašydamas straipsnius „Enciklopedijai" bei grožinius kūrinius, diskutuodamas su draugais ir priešais, Didro nuolat keldavo estetikos problemą. Estetines pažiūras jis išdėstė keliuose straipsniuose. Vieni jo teiginiai tęsia klasicizmo estetikos tradiciją, kiti ją pataiso, papildo, kai ką atmeta. Didro grožio supratimas primena klasicistų racionalistų mintis: grožio kategorija egzistuoja nepriklausomai nuo žmogaus sąmonės. Grožio kūrimas – pamėgdžiojimo aktas. Menas – gamtos mėgdžiojimas. Apie grožį sprendžiama pagal tai, ar meno kūrinys panašus į objektą. Turi būti glaudus ryšys tarp tikrovės ir meno. Gamta yra pirmasis meno modelis.
Meno kūrinys turi būti paprastas ir suprantamas. Grožio elementas yra paprastumas, jis turi būti aiškus, nuosekliai pasakomas, tačiau paprastumo nereikia painioti su primityvumu.
Didro manė, kad meno kūrinys turi veikti daug žmogaus jausmų, jis privalo žmogų skatinti gyventi dorai. Menas, ypač teatras, turi būti naudingi visuomenei, nes jie tobulina žmonių santykius. Meno paskirtis – mokyti ir šviesti, spręsti dideles ir reikšmingas problemas. Kiekvienas menininkas turi būti sąmoningas pilietis ir kartu kovotojas už protingą ir gerą visuomenę.
Menas turi vaizduoti didelius žygdarbius, ginti ir išaukštinti dorybę, kovoti prieš ydas, ypač tokias, kurios visuomenėje toleruojamos ir net gerbiamos, kovoti prieš fanatizmą, prietarus, valdovų tironiškumą; tada menas turės žmogišką paskirtį.
Didro manė, kad pjesių negalima griežtai skirstyti tik į komedijas ar tragedijas. Turi būti kuriama rimtoji komedija – tokio žanro kūrinys, kuris vaizduotų dramatiškus paprastų žmonių išgyvenimus, jų dorus veiksmus. Taip teoriškai Didro pagrindžia XVIII a. miestelėnišką dramą. Kartu rašytojas pažymi, kad, kuriant personažo charakterį, nepakanka nurodyti pagrindinį jo prigimties bruožą, nes charakterį formuoja ir socialinė padėtis.
Estetinės Didro mintys turėjo didelį poveikį prancūzų ir kitų šalių dramaturgams.
Kelmynė
Kelmyne vadinami kaimai:
Puchali Starė
Puchali Starė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bransko valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į pietus nuo Bransko, apie 26 km į pietvakarius nuo Bielsko ir apie 54 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Šalia kaimo teka Čarnos upė. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Tegu
Mieste gausu parkų, iš kurių žymiausi: Apsan kalnas, ant kurio yra daug takelių, budizmo šventyklų, Korėjos karo muziejus; Palgongsan su budistų šventyklomis; Salseong parkas yra įsikūręs 1500 m. senumo tvirtovėje. Mieste yra 5 universitetai.
Pasmerktųjų diena
Pasmerktųjų diena  – 2008 m. JK mokslinės fantastikos filmas, kurio scenarijų parašė ir prodiusavo Neil Marshall. Filmas pasakoja apie greitai plintančią ligą bei jos karantinuotą židinį Škotiją. Į karantinuotą zoną po daugelio metų įleidžiama grupė, kad gautų vakciną, kadangi liga prasiveržė už karantino ribų.
Makovščizna (Palenkės vaivadija)
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Veiksmažodis
Veiksmažodis – kalbos dalis, kuri reiškia daikto veiksmą ar būseną ir atsako į klausimus ką veikia? arba kas vyksta, darosi, atsitinka?
Veiksmažodis dažniausiai eina tariniu. Daugumoje kalbų veiksmažodžiai yra kaitomi ir turi laiką, veikslą, nuosaką, asmenį, giminę ar skaičių.
Lietuvių kalboje pagrindinės veiksmažodžio formos: bendratis (baigiasi priesaga -ti – eiti, bėgti, būti, nuskambėti), esamojo laiko trečiasis asmuo ir būtojo kartinio laiko trečiasis asmuo. Pvz.: vyti – veja – vijo.
Veiksmažodžių kaitymas
Veiksmažodžiai kaitomi asmenimis (bėgu, bėgi, bėga), skaičiais (bėgu, bėgame), laikais (bėgu, bėgau, bėgdavau, bėgsiu), nuosakomis (bėga, bėgtų, bėk).
Kaitymas asmenimis ir skaičiais
Dalyje kalbų veiksmažodžiai nėra kaitomi nei asmenimis, nei skaičiais. Vienintelė dažna išimtis – veiksmažodis būti. Tokiu labai ribotu kaitymu pasižymi analitinės ir izoliacinės kalbos. Turtingas kaitymas asmenimis ir skaičiais būdingas fleksinėms ir agliutinacinėms kalboms.
Lietuvių kalba
Yra trys asmenuotės. Jos skiriamos pagal vienaskaitos trečiojo asmens galūnę.
Anglų kalba
Anglų kalboje veiksmažodžiai nėra nei asmenuojami, nei kaitomi skaičiumi, tačiau egzistuoja kelios išimtys:
Kita išimtis (esamojo paprastojo laiko) sako, kad esamajame paprastajame laike vienaskaitos trečiajame asmenyje pridedama galūnė -s arba -es: I do; you do; he, she, it does….
Vokiečių kalba
Veiksmažodžiai vokiečių kalboje yra kaitomi ir asmenimis, ir skaičiais.
Veiksmažodžio sein (būti) asmenavimas esamajame laike:
Dauguma kitų veiksmažodžių asmenuojami pagal galūnes.
Veiksmažodžio lieben (mylėti) asmenavimas esamajame laike:
Lietuvių kalba
Lietuvių kalboje yra keturi vientisiniai laikai: esamasis, būtasis kartinis, būtasis dažninis ir būsimasis, ir aštuoni sudėtiniai: esamasis atliktinis, būtasis kartinis atliktinis, būtasis dažninis atliktinis, būsimasis atliktinis, esamasis pradėtinis, būtasis kartinis pradėtinis, būtasis dažninis pradėtinis, būsimasis pradėtinis. Vadinasi, lietuvių kalboje iš viso yra 12 laikų formų.
Veiksmažodžio nuosakos
Lietuvių kalboje veiksmažodis turi bent keturias nuosakas: Kartais išskiriama geidžiamoji nuosaka – netiesioginis liepimas, pageidavimas trečiajam asmeniui: teeinie, teskaitai, temylie (arba temyly).
Latvių kalboje dar vartojama reikiamybės nuosaka: Brālim jāsēj rudzi 'broliui reikia sėti rugius'. Indoeuropiečių prokalbėje buvo vartojami konjunktyvas ir optatyvas.
Sangrąžinė veiksmažodžio forma
Sangrąžiniai veiksmažodžiai dažniausiai nusako tokį veiksmą, kuris taikomas sau pačiam (šukuojasi, prausiasi, nešasi, perkasi) bei tarpusavio veiksmą (stumdosi, varžosi, rungiasi). Jie turi sangrąžos dalelytę -si (-s). Pvz.: prausiasi, rengiasi, pasidžiaugia.
Veiksmažodžio skyriai
1. Veiksmažodžiai gali būti asmeniniai (žymi asmens ar daikto veiksmą, būseną: kalba, tyli…) arba beasmeniai (nežymi jokio asmens veiksmo ir turi tik III asmens formą: švinta, rūpi).
2. Veiksmažodžiai gali būti paprastieji (ruošia, neša') ir sangrąžiniai (ruošiasi, nešasi'').
Tranzityvumas ir veikslas
Labiausiai veiksmažodį kaip kalbos dalį apibrėžia dvi kamienui būdingos kategorijos – galėjimas-negalėjimas valdyti galininką (tranzityvumas) ir veiksmo trukmės-baigtumo priešprieša (veikslas). aria žemę. Mokinys skaito knygą.
Port Morsbis
Port Morsbis (, tok pisin Pot Mosby) – miestas, Papua Naujosios Gvinėjos sostinė. 252 000 gyventojų (2000 m., neskaičiuojant priemiesčiuose gausiai gyvenančių skurdžių nelegalų).
Padėtis ir klimatas
Miestas išsidėstęs į rytus nuo Port Morsbio uosto pakrantės, Papua įlankoje, 9°48' pietų platumos ir 147°18' rytų ilgumos. Miestas yra Oveno Stenlio kalnagūbrio (Owen Stanley Range) šešėlyje, lietūs išsilyja dar nepasiekę miesto, tad per metus iškrenta tik 1250 mm kritulių ir lyginant visos šalies mastu, tai yra sausa vieta. Be to, tokia padėtis miestą taip pat apsaugo ir nuo audrų.
Istorija
Motų gentis dabartinio Port Morsbio apylinkėse gyvena jau apie 2000 metų. Uostą 1873 m. įkūrė anglų kapitonas (vėliau – admirolas) Džonas Morsbis (John Moresby), atplaukęs „Basilisk“ laivu, ir pavadino vietą Port Morsbiu (Morsbio uostu) savo tėvo, admirolo sero Ferfakso Morsbio (Fairfax Moresby), garbei. Anglai aneksavo uostą 1883–1884 m. ir paskelbė jį Britanijos Naujosios Gvinėjos administraciniu centru. Antrojo pasaulinio karo metais Port Morsbis buvo sąjungininkų bazė kariaujant su Japonija.
Po 1945 metų Port Morsbis buvo Australijos išorinės teritorijos Papua (dabartinė pietinė Papua Naujosios Gvinėjos dalis) administracinis centras, taip pat jis administravo ir Naujosios Gvinėjos teritoriją, kurią JTO pavedė globoti Australijai. Tuo metu jis iš paprasto uosto pavirto nauju, gerai suplanuotu šiuolaikiniu miestu. Sostinės apygarda, kuri dabar sutampa su miesto ribomis, buvo įkurta 1974 metais. 1975 m. Papua Naujajai Gvinėjai gavus nepriklausomybę, Port Morsbis tapo jos sostine. Vyriausybės pastatai yra tiek miesto centre, tiek ir priemiesčiuose, gausu verslo rajonų. Vanduo išgaunamas iš greta tekančios Lalokio (Laloki) upės, kur pastatyta vandens jėgainė. Mieste yra Papua Naujosios Gvinėjos universitetas (įkurtas 1965 m.), gerai išvystyta laivyba (ypač su Sidnėjumi ir kitais Australijos uostais), daugiausia eksportuojamas kaučiukas, auksas ir kopra. Išvystyta medžio apdirbimo pramonė. Taip pat yra tarptautinis Džeksono oro uostas, gera vietinių kelių infrastruktūra (nors susisiekimas su kitais šalies miestais vis dar yra prastas). Yra karinės kapinės (Bowana). Mieste yra nemažai kinų kilmės gyventojų.
Dėl didelio nelegalių gyventojų skaičiaus, mieste yra gana daug nusikaltimų, policijos korupcijos lygis gana aukštas. Gausu lūšnų.
Škotijos futbolo varžybos 1930–1931 m.
Škotijos futbolo varžybos 1930–1931 m.
Finalo rungtynės
---
Kantūnai
Kantūnai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 15 km nuo Šiluvos.
Pranas Vaseris
Pranas Vaseris (1915 m. balandžio 1 d., senu stiliumi – kovo 19 d.; Igariai, Mosėdžio valsčius, Kretingos apskritis – 1987 m. rugsėjo 29 d. Melburnas, Australija) – Lietuvos redaktorius, kunigas, rašytojas, Australijos lietuvių visuomenės veikėjas.
Biografija
1940 m. baigė Telšių kunigų seminariją, kunigavo Tirkšliuose. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, nuo 1945 m. Heidelbergo universitete studijavo fiziką ir matematiką. 1950 m. atvyko į Australiją dirbti Melburno lietuvių kapelionu. Prie Šv. Jono bažnyčios įkūrė lietuvių sekmadieninę mokyklą. Pirmasis Australijos lietuvių katalikų federacijos pirmininkas. 1953-1955 m. su B. Zumeriu leido ir redagavo žurnalą „Švyturys“, 1964-1974 m. – „Tėviškės aidai“ redaktorius.
Bibliografija
Erlėno slapyvardžiu išleido apysakų ir apsakymą rinkinius:
Ivanauskiai
Ivanauskiai – kaimas šiaurės vakarinėje Akmenės rajono savivaldybės dalyje, 4 km į pietryčius nuo Agluonų.
Istorija
Buvęs Medemrodės dvaro palivarkas. Nuo 1820 m. valdė Karlas Johanas Frydrichas fon Medemas.
Leonas Gogelis
Biografija
Mokėsi Šiaulių gimnazijoje.
Būdamas 34 m. amžiaus, 1903 m. su pasižymėjimu baigė Tartu (Dorpato) veterinarijos institutą, 1916 m. apgynė daktaro disertaciją. 1904–1911 m. dirbo Užkaukazėje Zurnabato priešmarinės stoties vicedirektoriumi. Nuo 1911 m. – bakteriologijos laboratorijos vedėjas Naugarduke (dab. Baltarusija). 1912 m. grįžo į Tartu ir dirbo Veterinarijos instituto Bakteriologijos katedros asistentu, docentu, vėliau buvo šios katedros profesorius, vedėjas. 1918 m. dėl Pirmojo pasaulinio karo institutui persikėlus į Saratovą, iki 1920 m. jame ėjo tas pačias pareigas.
1920 m. grįžo į Lietuvą, dirbo Žemės ūkio ministerijoje veterinarijos inspektoriumi ir kartu – Marvos Priešmarinės stoties, įkurtos Marvos dvare, direktoriumi (iki 1924 m. sausio 1 d.). Tuo metu Priešmarinės stoties pagrindinė užduotis buvo gaminti imuninį serumą.
Bakteriologijos skyriuje tuo metu buvo atliekami tik negausūs bakteriologiniai tyrimai. Todėl 1923 m. gegužės mėn. šios stoties turtas buvo perduotas Lietuvos universiteto Medicinos fakulteto Veterinarijos skyriui, o 1924 m. gruodžio mėn. Marvos priešmarinė stotis uždaryta.
Inventorių ir personalą perėmė Žemės ūkio ministerija. Buvusios stoties pagrindu įkurta Valstybinė veterinarinės bakteriologijos laboratorija. L. Gogelis paskirtas vadovauti šios laboratorijos diagnostikos skyriui, bet dirbo neilgai. Formuojant minėtą laboratoriją, į ją buvo įtrauktas prie Krašto apsaugos ministerijos 1922–1924 m. veikęs Karo veterinarinės bakteriologijos kabinetas. 1924–1928 m. Lietuvos Respublikos Medicinos fakulteto Veterinarijos skyriaus Bakteriologijos katedros vedėjas ir profesorius.
A Posteriori
A Posteriori – šeštasis studijinis muzikinio projekto Enigma albumas, išleistas 2006 m. 2007 m. nominuotas Grammy apdovanojimui geriausio New Age albumo kategorijoje.
A Posteriori gerokai skiriasi nuo pirmųjų „Enigmos“ albumų, todėl gerbėjų buvo sutiktas nevienareikšmiai. Šiame albume nenaudojamos nei grigališkos giesmės, nei sjakuchati garsai, būdingi senajai Enigmos kūrybai, daugiau elektronikos, naujų instrumentų garsų. Dainų pavadinimai ir tekstai susiję su kosmine tematika (Paukščių Takas, Andromedos galaktika, Mėnulis, Ijo).
Adomiškės (Akmenė)
Adomiškės – buvęs kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 6 km nuo Akmenės.
Istorija
XIX a. būta miško, kurį įsigijo ir iškirto V. Zubovas, o išvalytame lauke pastatė palivarką, kurį tvarkyti pavedė Adomui Daugirdui. Iš pradžių vadintas Adomiškių-Gaugarių palivarku, 1923 m. laikytas dvaru, kuriame buvo 4 ūkiai. Dvaro žemės 1931 m. išdalintos naujakuriams, kurių apgyventa teritorija pavadinta Gaugariai, o dvaro centrą įsigijo 3 savininkai. Po Antrojo pasaulinio karo buvo Lenino kolūkio brigados centras.
Akmenės apylinkės Adomiškių kaimas 1984 m. liepos 25 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.
Mariana Malcienė
Mariana Malcienė (1924 m. lapkričio 9 d. Asiūklėje, II Gudelių valsčius (dab. Vilniaus dalis) – 2014 m. liepos 17 d. Vilnius, palaidota Saltoniškių kapinėse) – Lietuvos menotyrininkė, humanitarinių mokslų daktarė.
Biografija
1951 m. baigė meno istoriją Vilniaus universitete. 1974 m. menotyros kandidatė.
1953–2000 m. dėstė Lietuvos konservatorijoje (dab. Lietuvos muzikos ir teatro akademija), nuo 1991 m. profesorė. 1953–1959 m. dar dirbo Kultūros ministerijos Aukštųjų ir vidurinių specialiųjų mokyklų skyriuje, 1956–1960 m. ir Vilniaus dešimtmetėje muzikos mokykloje, 1959–1966 m. filmų nuomojimo kontoros „Kinoprokat“ leidinio „Ekrano naujienos“ redakcijoje, 1966–1979 m. – Lietuvos mokslų akademijos Istorijos instituto Menotyros sektoriuje.
Mokslinė veikla
Parašė pirmąjį Lietuvos kino istorijos veikalą. Apžvelgė Lietuvos kino 1919–1958 m. (Lietuvos TSR istorija t. 4 1975 m.), 1919–1967 m. (Tarybinio kino istorija t. 3-4 1975–1978, rusų k.), nebyliojo ir Lietuvos vaidybinio kino (Kino meno pagrindai, sud. Ž. Pilipavičienė, 1982 m.) raidą, Marijampolės ir Žemaičių dramos teatrų (Lietuvių tarybinis teatras: 1940–1956 m., 1979 m.), Panevėžio dramos teatro (Lietuvių tarybinis dramos teatras: 1957–1970 m., 1987 m.) istoriją.
Vertybinių popierių birža
thumb|right|[[Niujorko vertybinių popierių birža]]
Vertybinių popierių birža arba tiesiog birža – brokerių ir investicinių bankų organizacija, kurios tikslas – suteikti priemones prekiauti įmonių akcijomis bei kitais vertybiniais popieriais. Biržoje prekiauti gali tik nariai, o įsigyti ar parduoti vertybinius popierius biržoje galima tik per tarpininkus – finansų maklerio įmones arba komercinius bankus, turinčius leidimą prekiauti biržoje, tuo tarpu užbiržinėje rinkoje sandoriai sudaromi tiesiogiai tarp rinkos dalyvių. Įmonės, norinčios kad jų akcijomis būtų prekiaujama biržoje, turi įvykdyti tam tikrus reikalavimus, kurie skiriasi kiekvienoje biržoje.
Istorija
Žodis ,,birža“ kildinamas iš Belgijos miesto Briugės turtuolių van der Berus pavardės. Aikštėje priešais jų namus pirkliai rinkosi pirkti ir parduoti savo prekių.
Daugiametis laiškenis
Daugiametis laiškenis (Mercurialis perennis) – karpažolinių (Euphorbiaceae) šeimos, laiškenių (Mercurialis) genties augalas.
Daugiametis žolinis augalas. Šakniastiebis šliaužiantis, gana ilgas. Stiebai kylantys, nešakoti, 15-40 cm aukščio. Lapai priešiniai, ploni, kotuoti, lancetiškai ovališki, smailiaviršūniai, karbuotai pjūkliškais pakraščiais, tamsiai žali, išsidėstę viršutinėje stiebo dalyje. Žiedynai gelsvai žalsvi, varpos pavidalo, išauga lapų pažastyse. Žiedai dvinamiai, be vainikėlio, su trilape taurele. Kuokelinis žiedynas – į kamuolėlius susitelkę kuokeliniai žiedai, apgaubti pievinėmis sklaistėmis. Kamuolėliai sudaro pertrauktas varpas. Žiede dažniausiai 10 kuokelių. Piesteliniai žiedynai trumpesni už kuokelinius, taip pat negausiažiedžiai (iš 1-4 žiedų). Vaisius – suplota, trilypė, rutuliška, šiurkščiai plaukuota dėžutė. Sėklos rutuliškos, smailiaviršūnės, plikos, duobėtos, su mėsinga ataugėle. Augalas patrintas pamėlynuoja.
thumb|left|210px|Vaisiai
Žydi balandžio – gegužės mėn., vaisiai subręsta gegužės – birželio mėn. Dauginasi sėklomis, palaipomis ir šakniastiebiais. Dažnas visoje Lietuvoje. Auga lapuočių (daugiausia ąžuolynų ir uosynų) ir mišriuose miškuose, krūmuose, ypač derlinguose dirvožemiuose. Nuodingas, ypač gyvuliams, nes lapuose yra cianogeninių gliukozidų. Kartais vartojamas mėlyniems dažams gaminti, nes turi daug indigo.
Literatūra
Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 68 psl.
Ehirdyro ežeras
Ehirdyras – ežeras Turkijoje, Ispartos provincijoje. Ketvirtas pagal dydį Turkijos ežeras. Ilgis - 50 km. Aukštis virš jūros lygio - 917 m. Ežero pietinėje dalyje yra dvi salelės, sujungtos pylimu su pakrantėje esančiu Ehirdyro miestu. Trys ežerą maitinančios upės vasarą paprastai išdžiūsta.
Dingę (antras sezonas)
Antrojo serialo „Dingę“ sezono premjera įvyko JAV ir Kanadoje rugsėjo 21-ąją, o sezono finalas buvo rodomas gegužės 24-ąją, 2006. Sezoną sudaro 23 serijos.
Serialo istorija tęsiasi, praėjus 45 dienoms po lėktuvo katastrofos, vis labiau aštrėjant santykiams tarp išgyvenusių katastrofos keleivių ir paslaptingųjų vietinių gyventojų „Kitų“ pristatomi nauji veikėjai, skridę lėktuvo uodegoje, ir kiti salos gyventojai. Vis labiau gilinamasi į salos paslaptis, išgyvenusių veikėjų praeitis. Pagrindiniai veikėjai ištyrinėja tai, ką suranda po liuku, atskleidžiamas DHARMA Iniciatyvos egzistavimas ir jos finansuotojas, Hanso Fondas, sužinoma lėktuvo katastrofos priežastis.
Antras sezonas apima tarpsnį nuo lapkričio ketvirtos iki dvidešimt septintos, 2004. Prodiuseriai teigė, kad jei pirmas sezonas buvo skirtas supažindinti publiką su išgyvenusiais po lėktuvo katastrofos, tai antrasis sezonas buvo skirtas septinto-aštunto dešimtmečio mokslininkų organizacijai „DHARMA“, kuri buvo dalinai įsikūrusi saloje.
Serijos
Antrasis sezonas buvo rodomas nuo 2005 m. rugsėjo 21 d. iki 2006 m. gegužės 24 d. Iš viso transliuoti 24 serijos ir 3 specialūs epizodai.
Etruskinis lokys
Etruskinis lokys (Ursus etruscus) – išnykusi lokių šeimos (Ursidae) rūšis, gyvenusi Europoje, Azijoje ir Šiaurės Amerikoje pliocene, pleistocene iki 11 tūkst. m. pr. m. e. (t. y., nuo 5,3 mln. metų iki 10 000 m. pr. m. e.).
Manoma kad Ursus etruscus kilo iš Ursus minimus, o iš paties U. etruscus kilo rudasis lokys (Ursus arctos) ir dabar jau išnykęs urvinis lokys (Ursus spelaeus). Etruskinio lokio arealas, atrodo, buvo daugiausia žemyninėje Europos dalyje. Dalis liekanų aptiktos Eurazijos stepių juostoje. Paskutinės etruskinio lokio iškasenos aptiktos Izraelyje, Kroatijoje ir Toskanoje (datuojamos nuo 1,8 mln. m. iki 11 000 m. pr. m. e.).
Kai kurie mokslininkai teigia, kad ankstyva etruskinių lokių grupė iš vidurinės Vilafrankos eros laikų išliko kaip šiuolaikinis himalajinis lokys (Ursus thibetanus).
Sandara
Etruskiniai lokiai buvo gana panašūs į dabartinius ruduosius lokius, bet jie turėjo visą prieškrūminių dantų komplektą (tai bruožas, paveldėtas iš Ursavus genties.
Fosilijos
Radinių vietos ir amžius:
Grumman F-14 Tomcat
Grumman F-14 Tomcat – viršgarsinis, dviejų variklių, dvivietis, keičiamo sparnų kampo, karinis reaktyvinis lėktuvas.
Marianka (Palenkės vaivadija)
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Apušrotas (Akmenė)
Apušrotas – buvęs kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 6 km į pietus nuo Kruopių.
Istorija
Kruopių apylinkės Apušroto kaimas 1977 m. kovo 30 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.
Smegenų skystis
Smegenų skystis, likvoras − skystis (audinių skysčio atmaina), užpildantis smegenų skilvelius, talpyklas, subarachnoidinę ertmę ir povoratinklinį tarpą, esantį po voratinkliniu smegenų dangalu.
Jį gamina skilvelių kraujagyslinių rezginių ependimocitai. Dauguma jo pro voratinklines granuliacijas (voratinklinio dangalo paviršiuje esančius spenelių formos iškilimus) tuoj pat rezorbuojasi į kraują, likusioji dalis - į limfą. Smegenų skystis laisvai cirkuliuoja šoniniuose, ketvirtajame, trečiajame bei galiniame skilveliuose, tarpskilvelinėje angoje ir smegenų vandentiekyje. Per parą likvoras pasikeičia 5-7 kartus.
Smegenų skystis imamas tyrimui iš juosmeninės cisternos, kuri susisiekia su povoratinkline ertme, tai daroma, kai įtariamos smegenų traumos ar infekcija (pvz., meningitas).
Džgantija
Džgantija  – Gozo saloje esantis megalito ansamblis, milžiniška neolito amžiaus konstrukcija, viena Maltos megalito šventyklų. 1980 m. įtraukta į Jungtinių Tautų švietimo, mokslo ir kultūros organizacijos (UNESCO) pasaulio paveldo sąrašą.
Vardas
Maltietiškai Ġgantija − „priklausanti milžinams“. Vietinė legenda byloja, kad šventyklos pastatytos Gozo saloje gyvenusių milžinų, kuriems šios atstodavo stebėjimo bokštus.
Istorija
Dvi Džgantijos šventyklos buvo iškeltos daugiau negu prieš 5500 metų ir yra pasaulio seniausios neatremtos konstrukcijos, senesnės už Egipto piramides ir Stounhendžą. Manoma, kad šventyklos buvo Motinos Deivės vaisingumo kultui skirta vieta − jų teritorijoje aptinkamos įvairiausios skulptūros, statulos ir statulėlės.
Ss
Ss gali reikšti:
ss gali reikšti:
Dzintra Varžgalienė
Dzintra Indriksonė-Varžgalienė (g. 1951 m. liepos 3 d. Rygoje) – Lietuvos muzikologė, radijo ir televizijos žurnalistė.
Biografija
1973 m. Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute baigė muzikos mokytojos specialybę.
Pražangialapė blužnutė
Pražangialapė blužnutė (Chrysosplenium alternifolium) – uolaskėlių (Saxifragaceae) šeimos, blužnučių (Chrysosplenium) genties augalas.
Daugiametis, 5-20 cm aukščio žolinis augalas. Stiebas stačias, sultingas, tribriaunis. Pamatiniai lapai 2-4, kotuoti, apskritai inkstiški, karbuoti, apaugę retais plaukeliais. Stiebiniai lapai pražanginiai, už pamatinius smulkesni, gerokai trumpesniais kotais. Stiebo viršūnėje žiedyną gaubia stambios, gelsvai žalios pažiedės. Taurelė 4-5 mm skersmens, keturiaskiautė, iš vidinės pusės ryškiai geltona. Žiedyne viršūninis žiedas su 10 kuokelių ir penkiaskiaute taurele. Taurelės skiautės plačios, jos pamatas suaugęs su mezgine. Vainikėlio nėra. Vaisius - vienalizdė, tokio pat ilgio kaip taurelė, su 2 rageliais dėžutė, atsidaranti išilginiu plyšiu ties vaislapėlių siūle. Sėklos juodos, blizgančios.
Dzintra Varžgalienė
Biografija
1991 m. Sausio 13-ąją rusų okupantams užėmus Lietuvos radijo ir televizijos pastatą su Jolanta Šarpnickiene pradėjo vesti tiesiogines laidas, skelbti Lietuvai ir pasauliui apie įvykius Lietuvoje iš Sitkūnų radijo stoties.
Pražangialapė blužnutė
Žydi balandžio - birželio mėn. Auga miškuose, krūmuose, pamiškių pievose, upių, upelių ir ežerų pakrančių krūmynuose,  šlapiose, šaltiniuotose vietose, kur gausu maisto medžiagų ir azoto. Augalas turi rauginių medžiagų.
Vaistinei žaliavai vartojama antžeminė dalis, nupjauta augalams žydint.
Nuotrauka per valandą
Nuotrauka per valandą  – 2002 m. JAV filmas, režisuotas Mareko Romaneko. Vaidina Robin Williams, Connie Nielsen, Michael Vartan ir kiti.
Siužetas
Pagrindinis filmo veikėjas Saimoras nebe pirmą dešimtmetį ryškina nuotraukas ir džiugina žmones nuostabių akimirkų vaizdais. Deja, jis vienišas jis svajoja kad bus laimingos šeimos nariu. Pati laimingiausia ir darniausia jo klientų šeima – Jorkinai. Šeimos nuotraukomis apklijuotos Saimoro namų sienos ir vyras žūtbūt siekia palenkti į savo pusę Jorkinų sūnų Džeiką tačiau netikėtai atsiskleidžia tiesa – tobuli santykiai tėra vien tik vaidyba, nes Džeiko tėvas Jorkinas yra neištikimas žmonai. Saimoro galvoje gimsta sumanymas – atskleisti neištikimybę ir išardyti šeimą.
Gudlaukis
Gudlaukis – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Dabitų, į pietus nuo kelio.
Mišeikiai
Mišeikiais vadinami kaimai:
Kapčiai
Kapčiai – viensėdis Trakų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Ubiškių.
One Business Bay
One Business Bay – 35 aukštų dangoraižis Verslo Užutėkyje, Dubajaus mieste, Jungtiniuose Arabų Emyratuose. Pastatą suprojektavo vokiečių architektų firma „Kling Consult“ GmbH.
Gailaičiai
Gailaičiai – kaimas šiaurės vakarinėje Akmenės rajono savivaldybės dalyje, 5 km į pietryčius nuo Agluonų.
Basiai
Basiai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietryčius nuo Seinų ir apie 109 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Valsčiaus keliai: Basiai – Sveckai ir Basiai – Beržalapiai.
Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Kietis (medžiaga)
miniatiūra|[[Metalurgija|Metalurgijoje kietumas matuojamas diurometru.]] Kietis, kitaip kietumas – kietos medžiagos savybė priešintis kito, už jį kietesnio, kūno įsmigimui, įspaudimui. Nuo šios savybės priklauso medžiagų tinkamumas apdirbti pjovimu (pjauti, tekinti, gręžti, frezuoti ir kt.).
Terminai kietumas ir kietis skiriasi savo vartosena. Kietumas reiškia tiesiog savybę priešintis kitų kūnų įsiskverbimui, įsmigimui. Tuo tarpu kietis yra kietumas, išmatuotas konkrečiais vienetais.
Rokvelo būdas
Matuojant medžiagos kietį šiuo būdu, į medžiagos paviršių įspaudžiama deimantinė prizmė. Matuojamas įspaudimo gylis.
Šoro būdas
Matuojant metalo kietį Šoro būdu naudojamas skleroskopas. Matavimas nesudėtingas: iš nustatyto aukščio paleidžiamas kristi kietas plieninis rutuliukas. Metalo kietumas nustatomas pagal nuo bandinio atšokusio rutuliuko pakilimo aukštį. Šis būdas geras tuo, kad nepažeidžia bandomo metalo paviršiaus. Šoro būdu galima nustatyti ir pagamintos detalės kietumą.
Vikerso būdas
Vikerso metodu panaudojant mažą apkrovą, dažniausiai matuojami plonų sluoksnių, negiliai užgrūdintos, cementuotų ir azotinių paviršių kietumas. Į metalo paviršių spaudžiama keturšonė deimantinė piramidė.
Moso skalė
Kietumui kaip medžiagos gebėjimui priešintis brėžimui matuoti naudojama Moso skalė.
Giliavandeniai kardinolai
Giliavandeniai kardinolai (Epigonidae) – ešeržuvių (Perciformes) šeima.
Dydis 20-75 cm. Paplitę vandenynų tropikinėse srityse. Giliavandenės, gyvena net iki 3 km gylyje.
Gentys
Šeimoje 7 gentys, 33 rūšys.
thumb|left|210px|[[Australinis kardinolas (Epigonus lenimen)]]
Šiaulių Didžioji Choralinė sinagoga
thumb|350px|Šiaulių Didžioji Choralinė sinagoga 1944 m. Šiaulių Didžioji Choralinė sinagoga arba Šiaulių Baltoji sinagoga – buvusi žydų sinagoga Šiauliuose, sto­vė­ju­si da­bar­ti­nės Pri­si­kė­li­mo aikš­tės kam­pe, tarp Var­po gat­vės 25 ir 27 na­mų.
Istorija
Šiauliuose XIX a. ir XX a. amžių sandūroje šaltiniai mini tris mūrinius ir aštuonis medinius žydų maldos namus. Didžiausia ir pagrindinė miesto žydų šventovė – Didžioji choralinė sinagoga, stovėjo dabartinėje Varpo gatvėje. 1871 m. sinagoga buvo pastatyta pagal architekto Semiono Gorskio projektą, o 1895 m. pagal Piotro Serbinovičiaus projektą perstatyta. Dėl baltai tinkuotų grakščių formų fasadų sinagoga gavo „Baltosios gulbės" pavadinimą. Didžioji sinagoga buvo vienas iš trijų mieste dominavusių pastatų. Kiti du – Šv. Petro ir Povilo bažnyčia ir Šv. Petro ir Povilo cerkvė. Per Pirmąjį pasaulinį karą apgriauta, tarpukariu sinagoga buvo atstatyta, tačiau per Antrąjį pasaulinį karą vėl labai nukentėjo, o jam pasibaigus, buvo nugriauta.
Telšių amatininkų sinagoga
Telšių amatininkų sinagoga – buvusi žydų sinagoga Telšiuose, Telšės g. 5.
Istorija
Pastatyta 1934 m. Šią žydams amatininkams skirtą sinagogą statė vietiniai meistrai, statybai lėšas skyrė žydų bendruomenė. Pastatas didelio tūrio, medinis, dviaukštis, kvadratinio plano, dengtas dvišlaičiu stogu, sienos apkaltos horizontaliomis lentomis, beveik be puošybinių elementų, pagal tradiciją orientuotas rytų-vakarų kryptimi. Įkūrus Telšių getą, pateko į jo teritoriją. Per 1941 m. rudens šventes šioje sinagogoje dar buvo atliekamos religinės apeigos.
Išlikęs pastato tūris ir pagrindiniai išoriniai elementai.
Ana Ambrazienė
Ana Ambrazienė-Kosteckaja (g. 1955 m. balandžio 14 d. Tarakonyse, Vilniaus raj.) – Lietuvos lengvaatletė, 400 m su barjerais bėgimo pasaulio rekordininkė.
Biografija
1973 m. baigė Pabradės vidurinę mokyklą. Vilniaus Antakalnio vidurinės mokyklos kūno kultūros mokytoja, direktoriaus pavaduotoja ugdymui.
Novalukomlis
Novalùkomlis (arba Novolukomlis, ) – miestas Baltarusijoje, Lukomlio ežero pakrantėje. Šiluminė Lukomlio elektrinė. Statybinių medžiagų, maisto pramonė.
Istorija
Įkurtas 1964 m. prie Lukomlio šiluminės elektrinės kaip Pionernas (. 1965 m. jam suteiktos miesto tipo gyvenvietės, o 1970 m. – miesto teisės.
Hans Peter Annen
Hans Peter Annen (g. 1950 m. vasario 7 d. Sarbriukene, Vokietija) – vokiečių diplomatas, Vokietijos ambasadorius.
Europinis bitininkas
Europinis bitininkas arba bitininkas (Merops apiaster) – žalvarninių paukščių (Coraciiformes) būrio, bitininkinių (Coraciidae) šeimos paukščių rūšis.
Hans Peter Annen
Biografija
1968 m. baigė gimnaziją, įgijo vidurinį išsilavinimą. Nuo 1968 m. iki 1974 m. studijavo filologiją, išlaikytas mokslinis gimnazijos mokytojo egzaminas.
Europinis bitininkas
thumb|280px|left|Patelė laukianti iš patinėlio “vaišių“
Išvaizda
Europiniai bitininkai yra maždaug paprastųjų varnėnų dydžio paukščiai. Jų kūno ilgis nuo snapo galo ir įskaitant uodegą 27–29 cm, atstumas tarp išskleistų abiejų sparnugalių 44-49 cm, svoris apie 57 g, nors gali sverti nuo 44 g iki 78 g. Abiejų lyčių individų lytinis dimorfizmas neišreikštas, kurie yra vienas į kitą labai panašūs.
Hans Peter Annen
Biografija
Vedęs; turi 2 vaikus
Europinis bitininkas
Išvaizda
Europiniai bitininkai laibi, ilgais sparnais ir ilga uodega paukščiai. Kadangi Lietuvoje vos kelios žalvarninių rūšys pasižyminčios spalvingu plunksniniu apdaru, tad juos nesunku pažinti iš margai ryškių plunksnų, kuriame dominuoja įvairių spalvų ir atspalvių tonai. Patino nugarinė pusė bronzinės spalvos, pečiai geltoni. Kakta balta ir mėlyna. Sparnai ir uodega žalsvai mėlyni. Gerklė geltona su juodu apvadu. Apatinė kūno dalis žaliai žydra. Snapas plonas, ilgas, palinkęs žemyn, juodos spalvos. Kojos pilkos, trumpos. Rainelė tamsiai raudona. Patelės gerklė šviesiai geltona. Poilsio apdaru nugara ir pečiai žalsvi. Jaunikliai panašūs į suaugusius poilsio apdaru. Jauniklių rainelė raudonai ruda.
Paplitimas
Eurazijoje paplitę nuo Pirėnų pusiasalio iki Obės aukštupio, Altajaus, Kašmyro. Šiaurėje arealas siekia Prancūziją, Lenkiją, Baltarusiją, Riazanės, Tambovo sritis, Volgos vidurupį, šiaurinę Aralo jūros pakrantę. Pietuose arealas tęsiasi iki pietvakarių Pakistano, Persų įlankos, Mažosios Azijos, Viduržemio jūros pakrančių.
1980 m. Vokietijoje buvo manoma kad europiniai bitininkai išnykę, bet jų populiacija po 1990 m. sparčiai ėmė plisti.
Šiaurės pusrutulio populiacijos yra migrantai ir žiemoja Vakarų Afrikoje. Migracijų metu per dieną nuskrenda iki 500 km. Pietų Afrikoje gyvena sėsliai.
Nepaisant kad europiniai bitininkai įprastai pietinių ir švelnesnio klimato regionų paukščiai, bet retkarčiais peri ir šiauriau nuo Lietuvos. 2003 m. buvo pastebėti lizde jų jaunikliai vakarinėje Latvijos Kuršo dalyje prie Saraiki gyvenvietės, ir nuo 2003 m. jie ėmė perėti ir kitose vakarinio Kuršo dalyse, pastebimas jų pagausėjimas. 2014 m. pirmasis jų lizdas buvo aptiktas ir Vidžemės regione.
Šiauriausios jų lizdavietės Suomijoje ir Švedijoje, pastarojoje pirmą kartą perintys aptikti 1977 m.
Paplitimas Lietuvoje
Tai spalvingiausias Lietuvos paukštis. Į Lietuvą užklysta nereguliariai, paprastai šiltuoju metų laiku ir retkarčiais atsitiktinės poros peri.
Biologija
Gyvena atvirose, stepinio pobūdžio vietose, upių slėniuose, ganyklose. Polėkis lengvas, vikrus, sklandydamas sparnus akimirkai ištiesia horizontaliai. Tupia ant medžių ir krūmų šakų, laidų. Laikosi tiek mažesniais, tiek gausesniais būreliais.
Europiniai bitininkai paprastai yra monogamai, bet pasitaiko ir poligamijos atvejų. Veisiasi grupėmis iki 10-30 porų, kartais didelėmis kolonijomis iki 100 porų. Lizdus įsiruošia urvuose, kuriuos rausi stačiuose krantuose. Paukščiai pašalina nuo 7 iki 12 kg žemės, o urvo darymas gali užtrukti nuo 10 iki 20 dienų. Urvas yra apie 70–150 cm ilgio, 7-9 cm ovalo formos. Urvas gali būti tiesus arba šiek tiek išlenktas, dažnai horizontalus. Perėjimui besiruošiančios porelės neretai turi neperintį kitą subrendusį individą ar jauniklį kaip pagalbininką. Pagalbininkai suaugusieji paprastai yra vieno ar abiejų poros narių sūnūs arba besiveisiančio patinėlio brolis, kuris nesėkmingai bandė veistis anksčiau per tą patį sezoną. Šiaurinio pusrutulio populiacijos priklausomai nuo geografinio regiono ima dėti kiaušinius nuo balandžio iki pat liepos mėnesio. Pietų Afrikoje gyvenančios sėslios populiacijos kiaušinius ima dėti nuo spalio iki lapkričio mėnesio. Vienoje dėtyje paprastai būna 5–6 kiaušiniai, bet jų gali būti ir nuo 4 iki 10. Kiaušinius deda 1-2 dienų intervalu. Jeigu praranda pirmąją kiaušinių dėtį, dedama antroji. Dienos metu patelė ir patinėlis palearktikos populiacijose maždaug kas 10-60 minučių keičiasi perėti, o Pietų Afrikoje kas 2-3 valandas. Naktį peri tik patelė. Perėjimas užtrunka apie 20 dienų, nors kartais palearktikos populiacijose daugiau, o Pietų Afrikoje 13 dienų. Išsiritę jaunikliai pliki ir akli. Juos maitina abu poros nariai ir pagalbininkas, jei jį turi pora. Per 15-17 d. jaunikliai priauga panašaus svorio kaip ir suaugę paukščiai. Jaunikliai lizdą palieka maždaug po mėnesio. Į metus veda vieną jauniklių vadą.
Mityba
Minta įvairiais vidutinio dydžio ir stambiais vabzdžiais. Iš jų labiausiai - plėviasparnių (Hymenoptera) būrio, tokiais kaip: kamanės, vapsvos, širšės. Bet patį didžiausią jų mitybos dalį sudaro naminės bitės (Apis mellifera), kuomet po atliktų Ispanijoje stebėjimų išaiškėjo, kad jos sudaro 69,4 -82 %.
Biržai (Akmenė)
Biržai – buvęs kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 2 km nuo Kruopių.
Istorija
Kruopių apylinkės Biržų kaimas 1977 m. kovo 30 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.
Adaptacija
Adaptacija – evoliucinis procesas, kurio metu populiacija geriau prisitaiko prie aplinkos. Šis procesas vyksta per kelias kartas ir yra vienas iš pagrindinių biologijos reiškinių. Tai taip pat vadinama genotipine adaptacija.
Prisitaikymo procesas, vykstantis kiekviename individe per visą jo gyvenimą, kurio dėka organizmas įgyja atsparumą išorinės aplinkos veiksniams ir tokiu būdu gali gyventi sąlygomis, kuriose anksčiau negalėjo gyventi, spręsti tuos savo gyvybinės veiklos uždavinius, kokių anksčiau negalėjo išspręsti, vadinamas fenotipine adaptacija.
Adaptacija padeda organizmams išlikti jų ekologinėse nišose. Adaptacijos metu gali atsirasti nauji struktūriniai, elgesio ar fiziologiniai bruožai.
Ispanijos Generaliniai Rūmai
Generaliniai Rūmai, arba Generaliniai Kortesai  – Ispanijos dvejų rūmų parlamentas. Susideda iš Senato (aukštieji rūmai), kurį sudaro 265 nariai, ir Deputatų Rūmų (žemieji rūmai), kuriuos sudaro 350 narių. Abeji parlamento rūmai yra Madride.
1978 m. Ispanijos Konstitucija numato, kad Kongrese gali būti nuo 300 iki 400 deputatų, renkamų ketveriems metams tiesioginiuose rinkimuose pagal proporcinę sistemą. Šiuo metu Kongrese yra 350 deputatų, dirbančių šešiose frakcijose. Deputatų kongreso pirmininkas – Jesús Posada.
Senate atstovaujami šalies regionai. Iš 266 Senato narių 208 renkami visuotiniu balsavimu kiekvienoje Ispanijos provincijoje, 58 yra skiriami autonominių bendruomenių atstovų. Senato pirmininkas – Pio García Escudero.
Airėnai I
Airėnai I – kaimas Vilniaus rajono savivaldybės vakaruose, 8 km į pietvakarius nuo Maišiagalos. Rytuose yra Ąžuolyno miškas, vakaruose už 1 km teka Neris. Seniūnaitijos centras. Pro Airėnus eina kelias iš Kernavės į Dūkštas. Saugomas geologinis gamtos paveldo objektas Airėnų konglomeratas, mitologinis Airėnų akmuo su ženklais.
miniatiūra|250px|left|Sodybos
Fortune (albumas)
Fortune – penktasis studijinis amerikiečių atlikėjo Chris Brown albumas, išleistas 2012 m. birželio 29 d. Albume dainas kartu atlieka tokie atlikėjai, kaip Big Sean, Wiz Khalifa, Nas ir kiti. Daina „Turn Up the Music“ buvo išleista kaip pirmasis albumo singlas. Ji susilaukė didelio pasisekimo visame pasaulyje ir pasiekė 10–ąją vietą „Billboard Hot 100“ ir pirmąją „UK Singles Chart“ singlų reitinguose.
Airėnai I
Istorija
Pirmieji Airėnai XIX a. buvo Airėnų kaimas ir palivarkas, priklausęs kunigaikščiams Giedraičiams. Airėnai II įsikūrė XX a. pradžioje, atkėlus gyventojų iš Gardino gubernijos.
Fortune (albumas)
Nepaisant to, kad „Fortune“ susilaukė neigiamų kritikų įvertinimų, per pirmą savaitę JAV buvo parduota 135 tūkstančiai kopijų ir albumas debiutavo pirmosiose „Billboard 200“ ir Jungtinės Karalystės albumų reitingų vietose.
Airėnai I
Bendradarbiavimas
🇵🇱 POL – Brduvas
Fortune (albumas)
2013 m. vykusiuose „Grammy“ apdovanojimuose „Fortune“ buvo nominuotas geriausio „urban“ albumo kategorijoje, tačiau nusileido Frank Ocean albumui „Channel Orange“.
Šventoji sąjunga
Šventoji sąjunga – Austrijos, Rusijos ir Prūsijos valdovų sąjunga, įsteigta 1815 m. rugsėjo mėnesį. Jos pagrindiniai tikslai buvo garantuoti Vienos kongreso (1814–1815) nutarimų laikymąsi, pašalinti galimybę juos keisti ateityje bei neleisti kilti naujiems karams ir revoliucijoms.
Šventoji sąjunga buvo įkurta tuometinio Rusijos imperatoriaus Aleksandro I iniciatyva. Monarchai garantavo paramą vieni kitiems, galėjo ginklu kištis į kitų sąjungos valstybių reikalus, ginklu slopinti Europoje kilusias revoliucijas. Šventąją sąjungą sudarė Austrija, Prūsija ir Rusija. Anglijos parlamentas sąjungos nepatvirtino.
Tėbai
Tėbų pavadinimą turi dvi Antikos laikų vietovės:
Taip pat yra Tėbai (JAV) – miestelis JAV, Ilinojaus valstijoje.
Šviesešerinės
Šviesešerinės (Sillaginidae) – ešeržuvių (Perciformes) šeima. Dydis 30-65 cm. Paplitusios Ramiajame ir Indijos vandenynuose.
Mafia: The City of Lost Heaven
Mafia: The City of Lost Heaven – veiksmo ir nuotykių kompiuterinis žaidimas, kurį sukūrė čekų studija „Illusion Softworks“ (dabar „2K Czech“), o Microsoft Windows platformai 2002 m. rugpjūčio 28 d. išleido „Gathering of Developers“. 2004 m. pasirodė Playstation 2 bei Xbox versijos. Žaidimas „Mafia“ susilaukė didžiulio dėmesio, buvo gerai labai įvertintas tiek kritikų, tiek žaidėjų.
Apžvalga
Pagrindinis „Mafia“ aspektas – keliavimas: žaidėjas beveik visose žaidimo misijose užima vairuotojo pareigas, į tai įeina ir gaudynės automobiliais bei sportinės lenktynės. Taip pat žaidime galima žaisti trečiuoju asmeniu, vykdyti įvairias užduotis. Misijos atliekamos detaliai sukurtuose kambariuose, pvz., viešbutyje, uoste, bare, lenktynių trasoje, oro uoste ir t. t. Žaidime taip pat yra dienos ir nakties kaita, gamtos stichijos.
„Mafia“ žaidimas pasižymi savo automobilių modelių detalumu bei įvairove – galima vairuoti 51 rūšies automobilį iš antrojo iš trečiojo XX a. dešimtmečių. Žaidimo eigoje galima atrakinti dar 19 automobilių, tarp jų ir penkias klasikines lenktynines mašinas.
James Joyce
Džeimsas Džoisas (James Augustine Aloysius Joyce, airiškas vardas Séamas Seoighe; 1882 m. vasario 2 d. Dubline – 1941 m. sausio 13 d. Ciuriche) – vienas įtakingiausių XX a. airių rašytojų ir poetų.
Biografija
Vyriausiasis dešimties vaikų šeimoje Džeimsas Džoisas gimė Ratgane, Dublino priemestyje. Šešerių metų pradėjo mokytis jėzuitų kolegijoje – to meto įspūdžiai išsamiai aprašyti autobiografiniame romane „Jaunojo menininko portretas“. Dar būdamas vaikas tapo politinių konfliktų liudininku. Ši patirtis Dž. Džoisui išugdė pasibjaurėjimą anglų viešpatavimu. Lygiai taip pat jis maištavo prieš bažnyčios autoritetą, kultūrinį provincialumą ir familiarius santykius šeimoje.
1905 m. Džoisams gimė sūnus Džordžas, o 1907 m. – dukra Liucija. Privačiai mokydamas anglų kalbos, Dž. Džoisas užbaigė „Dubliniečius“, tačiau rasti leidėją penkiolikai niūrių istorijų nesisekė. Trieste išleido eilėrasčių rinkinį „Kamerinė muzika“ („Chamber Music“) ir rašė romaną „Jaunojo menininko portretas“ (išleistas 1916 m. Niujorke). Nuo 1918 m. Niujorko žurnale „The Little Review“ pradėtos spausdinti „Uliso“ ištraukos. Šį kūrinį jis rašė ketverius metus – nuo 1914-ųjų. Ilgą laiką Britanijoje ir JAV dėl nešvankumo uždraustas romanas buvo išleistas Paryžiuje 1922 m. „Ulisas“ sukėlė protestų bangą – Niujorko paštas sudegino 2000 knygos egzempliorių, dar kelis šimtus konfiskavo Anglijos muitinė. 1920 m. Dž. Džoisas apsigyveno Paryžiuje ir pradėjo rašyti „Finegano budynę“. Vienam iš sunkiausiai skaitomų bei analizuojamų pasaulio romanų jis paskyrė 15 metų. 1940 m. pabėgo iš Paryžiaus ir apsistojo pas draugus provincijoje. Mirė 1941 m. sausio 13 d. Ciuriche.
Kankinimas
thumb|Viduramžių kankinimo įtaisas Kankinimas – sąmoningas, nežmoniškas elgesys, sukeliantis dideles kančias. Draudžia įstatymai, tarptautiniai aktai. Pvz., 1950 m. Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencija (Niekas negali būti kankinamas, su niekuo neturi būti žiauriai, nežmoniškai ar žeminantį jo orumą elgiamasi, ar jis baudžiamas, EŽTPLAK 3 str.). Prieglobsčio teisėje kankinimų draudimas ir apsauga nuo grąžinimo – tai papildoma pabėgėlių apsauga, kurios pagrindas išplaukia iš Konvencijos 3 straipsnio, draudžiančio kankinimus. .
Lietuva
Draudžiama žmogų kankinti, žaloti, žeminti jo orumą, žiauriai su juo elgtis, taip pat nustatyti tokias bausmes (Lietuvos Respublikos Konstitucijos 21 str. 3 d.). Baudžiamąją atsakomybę numato LR BK.
Geldapės apskritis
Geldapės apskritis  – 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos administracinis teritorinis vienetas Mažojoje Lietuvoje. Sudaryta po Vienos kongreso per 1815–1818 m. vykdytą reformą. Centras – Geldapė.
Istorija
thumb|Tipiškas Geldapės apskrities pastatas – Karolio Urmonaičio viešbutis [[Grabava|Grabavoje 1916 m.]] Apskrities plotas 1818 m. buvo 1000 km², buvo 20 430 gyventojų. Joje buvo šie valsčiai:
Iš pradžių apskrityje vyravo karaliaus domenų žemėvalda. Dvarininkų valdų daugiausia buvo Dubininkų, Gurnių ir Geldapės valsčiuose. Geldapės apskrities teritorijoje iki 1709–1711 m. didžiojo maro ir bado ir po jo sekusios didžiosios Prūsijos kolonizacijos beveik visi gyventojai buvo lietuviai, nuo XVI a. iš Mažosios Lietuvos vidurio kėlėsi ir lietuvininkai. Pietinėje dalyje daugiau gyveno mozūrai, nuo XVII a. kėlėsi lenkai, kurie ilgainiui apsigyveno ir šiaurinėje dalyje. Pamaldos bažnyčiose nuo XVI a. iki XIX a. pradžios lietuvių kalba ir lenkų mozūrų tarme visose parapijose vykdavo iki XIX a. pabaigos, o kai kuriose, pav., Dubininkų parapijoje trimis kalbomis iki pat 1915 m.
1939 m. Geldapės apskrities plotas buvo 993 km², joje gyveno 45 825 žmonės. Iš 216 kaimų pavadinimų 198 buvo lietuviškos kilmės, keli prūsiškos, tik 12 dvarų – vokiškos. 1945 m. apskrityje buvo Geldapės miestas, 156 savivaldybės ir du valstybiniai medžioklės rezervatai. Po Antrojo pasaulinio karo apskrities šiaurinę dalį pavesta administruoti TSRS, pietinė atiteko Lenkijai, nuo 1999 m. įeina į Varmės–Mozūrų vaivadiją.
Gyventojai
Gyventojai pagal tikėjimą
Lietuviai
Vokiečių oficialios statistikos duomenimis, 1825 m. Geldapės apskrityje su kariškiais buvo 24 910 gyventojų, iš jų lietuviškai kalbančių šeimynų narių – 3560 (14,3 %), 1852 m. atitinkamai 32 960 ir 315 žm. (1 %), 1900 m. 44 815 ir 455 žm. (1 %). Evangelikų bažnyčios duomenimis, lietuviškai kalbančių užrašyta kur kas daugiau. Rinkimų statistikos duomenimis 1890 m. apskrityje gyveno per 1000 lietuvių ir 2100 lenkų. Vokietijos imperijoje lietuvininkai, kaip ir mozūrai, ėmė sparčiai nutautėti nuo XIX a. pabaigos sustiprėjus germanizacijai.
Malargujė
Malargujė – miestas vakarų Argentinoje, Mendosos provincijoje, 370 km į pietvakarius nuo Mendosos, prie Malargujės upės. Departamento centras. 23 tūkst. gyventojų.