cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Psamtikas III
Psamtikas III buvo faraono Amasio II sūnus. Jis valdė vos šešis mėnesius ir buvo nužudytas Egiptą užėmusio persų karaliaus Kambizo II. Pasak Herodoto, egiptiečių armija pralaimėjo persams prie Peluzijaus ir buvo apsupta Memfyje. Kambizui II užėmus miestą, su Psamtiku II buvo elgiamasi gerai, bet įtarus sąmokslą faraonas buvo nužudytas.
Temernika
Temernika ( arba ) – maža upė Rostovo srityje Rusijoje. Dešinysis Dono intakas, ilgis – 35,5 km, baseino plotas 293 km². Temernikos upė yra labai užteršta.
Olegas Pašininas
Olegas Pašininas (g. 1974 m. rugsėjo 12 d.) – buvęs Rusijos futbolininkas, rungtyniavęs Uzbekijos rinktinėje. Vėliau – treneris.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2001–2005 m.
Kazanės keleivinė geležinkelio stotis
Kazanės traukinių stotis  – geležinkelio stotis Tatarstano sostinėje Kazanėje, Rusijoje.
Apžvalga
Pagrindinis stoties pastatas pastatytas 1896 m., priemiesčio terminalas – 1967 m. (renovuotas 2005 m.). Traukinių stotis aptarnauja 36 tolimojo susisiekimo traukinių maršrutus. Per metus per stotį keliauja daugiau kaip 8 mln. keleivių.
Traukiniai
Traukinių maršrutai, einantys per Kazanę:
Gureliai (Navasiolkai)
Gureliai  – viensėdis Gudijoje, Gardino srityje, Ašmenos rajone, Navasiolkų kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 4 km į pietryčius nuo Ašmenos, 5 km į vakarus nuo Navasiolkų, prie Ašmena–Barūnų kelio ir Ašmenos upės, netoli Ašmenos kolektyvinių sodų.
ŽFK Ladomir
„Ladomir“ – Ukrainos futbolo klubas iš Volodymyro.
Istorija
Klubas įkurtas 2003 m., 2016–2017 m. tapo Pirmos lygos nugalėtojomis.
Nuo 2017–2018 m. rungtyniavo Ukrainos aukščiausioje moterų lygoje.
2022–2023 m. sezone užėmė penktą vietą.
Sudėtis
Atnaujinta: 2023 m. rugsėjo 3 d.
Machmudas Gazanas
thumb|right|260px| Gazanas ant žirgo, pavaizduotas [[Rašidas ad Dinas|Rašidud Dino istorijoje]] Machmudas Gazanas (1271 m. lapkričio 5 d. – 1304 m. gegužės 11 ar 17 d.) – septintasis Persijos ilchanas, valdęs 1295–1304 m.
Biografija
Gazanas buvo vyriausiasis Arguno sūnus. Jis gimė 1271 m. lapkričio 5 d. Abaskune (buvęs miestas prie Kaspijos jūros). Vaikystę daugiausiai praleido senelio ilchano Abakos aplinkoje. 1284 m. tėvui Argunui tapus ilchanu Gazanui buvo patikėtas Ilchanato šiaurės rytinių provincijų valdymas. 1289−1294 m. jis praleido kovose su sukilusiu karo vadu Novruzu, kurį rėmė Čagatajai. Jis neturėjo galimybės įsikišti dėl sosto paveldėjimo po Arguno mirties 1291 m., nes tuo metu atsitraukinėjo nuo Novruzo atakų. Ilchanu tapęs Geichatuchanas patvirtino jo provincijų valdytojo postą. 1294 m. Gazanas susitaikė su Novruzu ir pradėjo kovą dėl ilchano sosto, kurį 1295 m. užvaldė Baiduchanas. Tikriausiai tam pasiekti ir patartas Novruzo, Gazanas 1295 m. birželio 17 d. priėmė islamą ir pakeitė savo vardą į Machmudo. Taip jis pasiekė musulmonų karo vadų savo ir Baidu pajėgose palankumą. Greitu laiku jis įveikė Baidu ir liepė jį nužudyti, po to greit susidorojo su tikėtinais konkurentais, tarp jų ir su Novruzu. Vainikuotas ilchanu 1295 m. lapkričio 3 d. Po to pradėjo kampanijas prieš nemusulmonus, ypač prieš budistus. Budistų šventyklos buvo išgriautos, kartu išgriauta daug krikščionių bažnyčių ir žydų sinagogų. Budistų bakšiams buvo pasiūlyta atsiversti į islamą arba palikti Ilchanatą. Gazano valdymo metu daugelis mongolų vadų ir karių priėmė islamą. Per savo valdymą Gazanas griežtai prisilaikė islamiškų normų, nors arabų šaltiniuose užsimenama, kad, kai Gazanas sužinojo, kad pagal islamo taisykles negalės vesti tėvo našlės Bologan, jis svarstė atsisakyti islamo, bet to nenutiko suradus kompromisinį sprendimą. Pagal islamišką tradiciją jis prisiėmė padišacho titulą.
Nepaisant savo atsivertimo į islamą Gazanas prisilaikė Čingischano kodo dalijant karo grobį. Savo viziriui Rašidud Dinui pavedė parašyti Čingischano ir jo palikuonių istoriją. Po Geichatu išlaidavimo ir bandymo leisti popierinius pinigus Ilchanatas buvo atsidūręs ties bankroto riba. Gazanas įvedė naują mokesčių rinkimo ir administravimo sistemą, sustiprino valstybę finansiškai. Jis palaikė ryšius su Chubilajaus įpėdiniu Timūru Oldžaitu ir gavo iš jo formalų valdžios pripažinimą, nors savo kaldinamose monetose jau nebenaudojo didžiojo chano vardo. Atsivertimas į islamą nei kiek nepagerino jo santykių su Siriją valdžiusiais mameliukais. Gazanas surengė daugiau žygių į jų valdas nei kuris kitas ilchanas. 1299 m. jo kariuomenė sumušė mameliukus prie Homso ir 1300 m. užėmė Damaską, bet greit turėjo atsitraukti ar dėl logistinių problemų, ar dėl to, kad rytuose į Ilchanatą įsiveržė karaunai. Tų pačių metų pabaigoje Gazano pajėgos vėl įsiveržė į Siriją, bet atsitraukė dėl prasto žiemos oro. Jis siuntė pasiuntinius mameliukų sultonui reikalaudamas paklusti ir į Europą laišką Bonifacui VIII, siekdamas karinės paramos prieš mameliukus. 1303 m. didelė mongolų armija žygio metu buvo sumušta piečiau Damasko. Šiam žygiui Gazanas nevadovavo asmeniškai. Jis ruošėsi ketvirtajam žygiui, bet mirė 1304 m. gegužės 11 ar 17 d. Gazanas aprašomas kaip inteligentiškas, mokėjęs daug kalbų, besidomėjęs mokslu valdovas. Jis mėgo rankų darbo dirbinius ir pats mielai gamino. Bizantijos istorikas Pachimeras tvirtino, kad kaldamas, siuvinėdamas ir poliruodamas jis galėjo praleisti valandas savo laisvalaikio. Jo nunuodijimu buvo kaltinta žmona Bologan, nors tikriausiai alkoholizmas buvo tikroji priežastis.
Tedis 2
Tedis 2  – 2015 m. JAV sukurta komedija apie atgijusį pliušinį meškiną, 2012 m. filmo tęsinys.
Turinys
Praėjo pusė metų po to, kai Džonas išsiskyrė su savo drauge Lore. Meškinas Tedis veda Tami-Lyn, tačiau jų santykius ištinka krizė. Norėdami išsaugoti šeimą, jie nusprendžia turėti kūdikį, tačiau po Tedui su Džonu niekaip nepavyksta rasti tinkamo donoro. Netrukus juos ištinka bėda: valstybės institucijos galų gale susidomi Tedžiu ir jo teisiniu statusu. Šis netenka darbo, o santuoka su Tami-Lyn anuliuojama. Nenorėdamas nusileisti, Tedis nusprendžia teisme išsiaiškinti savo socialinį statusą ir įrodyti esąs žmogus.
Byla tenka pradedančiai advokatei Samantai, kuri patinka ir Džonui, ir Tedžiui. Pastarasis stengiasi juodu supiršti, tačiau byla pralaimima ir Tedis teismo pripažįstamas daiktu. Vienintele jo, Džono ir Samantos viltimi tampa patyręs advokatas Patrikas Meighanas, kurį jie turi įkalbėti imtis bylos…
Vyras, žirgas ir ginklas
Vyras, žirgas ir ginklas – 1967 m. sukurtas vesternas.
Turinys
Paslaptingas Nepažįstamasis susiduria su gauja plėšikų, ketinančių apiplėšti pašto karietą, kuria turi būti gabenamas vertingas krovinys. Jis leidžia įvykti užpuolimui, kad paskui pats, padedamas iškalbingo pamokslininko, tinkamu metu perimtų grobį...
Kazachstano moterų ledo ritulio rinktinė
Kazachstano moterų ledo ritulio rinktinė – nacionalinė moterų komanda atstovaujanti Kazachstaną tarptautinėse varžybose.
Triumfo arka (knyga)
Triumfo arka  – rašytojo Ericho Marijos Remarko 1945 m. JAV rašytas ir išleistas romanas. Tai buvo pirmoji po Antrojo pasaulinio karo pasirodžiusi vokiečių rašytojo knyga.
Siužetas
1936 m. Paryžiuje prieglobstį randa iš Vokietijos pabėgęs chirurgas Ravikas – pasą, pilietybę ir tapatybę praradęs emigrantas. Jis apsigyvena pigiame viešbutyje ir ne taip seniai pasibaigusio Pirmojo pasaulinio karo košmarus bando numalšinti alkoholiu. Kyla naujo karo grėsmė. Dėl mylimos moters savižudybės, nelegalaus darbo klinikoje, nuolatinių gestapo persekiojimų Raviką kamuoja įtampa, nerimas ir baimė.
Cinišką Raviko pasaulį nuskaidrina artistė Žoana Madu. Surusenusi meilė leidžia bent trumpam pamiršti beprotybės apimtą pasaulį ir į viską pažvelgti su humoru ir ironija. Tačiau bėglio statusą turintis vyriškis mylimai moteriai gali pasiūlyti tik amžiną slapstymąsi ir nesaugumą.
Libertad FC (Ekvadoras)
Libertad Fútbol Club, o trumpiau vadinamas Libertad FC – profesionalus Ekvadoro futbolo klubas, rungtyniaujantis aukščiausioje lygoje. Įsikūręs Lochoje. Namų rungtynes žaidžia „?“ stadione, talpinančiame daugiau nei 15 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Klubas įkurtas 2017 m. gegužės 17 d., tuo metu vadinosi Independiente Fútbol Club de Pindal, rungtyniavo regioninėse pirmenybėse.
Nuo 2020 m. žinomas Libertad Fútbol Club pavadinimu, rungtyniavo Serie B, o nuo 2023 m. – A serijoje.
Sudėtis
Atnaujinta: 2023 m. vasario 18 d.
Gulaseo
Istorija
Gulaseo – kanjarių miestas. Ispanų užimtas 1534 m. (Sebastiano de Benalkasaro), atidaryta kasykla. 1557 m. įkūrus Kuenką, kasykla uždaryta, Gulaseo neteko ankstenės reikšmės.
Norite ar ne?
Norite ar ne? – 2014 m. Prancūzijoje sukurta komedija.
Turinys
Lamberas, kenčiantis nuo sekso priklausomybės, įvairiais būdais mėgina pakeisti savo gyvenimo būdą. Jis tampa šeimos konsultantu ir stengiasi susilaikyti nuo bet kokių artimesnių santykių su moterimis, tačiau dėl to tampa labai irzlus. Deja, situacija netrukus pablogėja, nes Lambero asistente tampa daili moteris Judita, nuo pirmos pažinties dienos siekianti užmegzti su juo artimesnius santykius...
Una sull’altra
Una sull'altra  – režisieriaus Lucio Fulci sukurtas giallo filmas.
Turinys
Džordžas – pasiturintis San Francisko gydytojas, turintis nuosavą kliniką, kurioje dirba kartu su broliu Henriu. Jo žmona Siuzana kenčia nuo astmos priepuolių, tuo tarpu gydytojas dar turi ir meilužę, profesionalią fotografę Džeinę. Vieną dieną Siuzana paslaptingomis aplinkybėmis miršta ir Džordžą pradeda graužti sąžinė. Netikėtai jis susipažįsta su striptizo šokėja Monika, neįtikėtinai panašia į jo buvusią žmoną ir netrukus sužino, jog pastaroji buvo apdraudusi gyvybę ir dabar jam atiteko 2 milijonai dolerių. Džordžas tampa pagrindiniu įtariamuoju, juo ima nepasitikėti ir Džeinė, nes jis vis daugiau dėmesio rodo Monikai. Galiausiai pati fotografė nusprendžia suartėti su striptizo šokėja, kad įsitikintų ar ši ir mirusi Siuzana nėra tas pats asmuo...
Razumna
Razumna – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Vydenių, 2 km į pietvakarius nuo Kalesninkų. Piečiau plyti Razumnos miškas ir pelkė, Šarkučių geomorfologinis draustinis. Eina kelias Kijutiškės–Kalesninkai.
Istorija
XIX a. pab. kaimas pateko į Lydos apskrities, Kaniavos valsčiaus Krivilių apylinkę, buvo Dubičių dvaro valda.
Počopekas
Počopekas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šudzialovo valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975–1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Violeta Lastakauskaitė
Violeta Lastakauskaitė (g. 1965 m. gruodžio 12 d. Ignalinoje) – Lietuvos olimpietė, irkluotoja. Buvo akademinio irklavimo rinktinės narė 1992 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Barselonoje (Ispanija), kur su Violeta Bernotaite tapo dvivietės be vairininkės 10 vietos laimėtoja.
Sporto pasiekimai
1983 m. baigė Trakų internatinę sporto mokyklą. Irklavo pavienes dvivietę, keturvietę ir aštuonvietę valtis. Du kartus buvo SSRS jaunių čempionė: keturvietės su vairininku ir aštuonvietės (1983). Daugkartinė Lietuvos moterų irklavimo čempionė (aštuonvietės, dvivietės ir keturvietės be vairininko, porinės keturvietės su vairininku, dvivietės maratono).
ŽFK Pantery
„Pantery“ – Ukrainos futbolo klubas iš Umanės.
Istorija
Klubas įkurtas 2014 m., 2014–2015 m. sezone rungtyniavo pirmoje lygoje ir tapo jos nugalėtojomis.
Nuo 2015–2016 m. sezono rungtyniavo Ukrainos aukščiausioje moterų lygoje.
Sudėtis
Atnaujinta: 2023 m. rugsėjo 3 d.
Rovekas
Rovekas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šudzialovo valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra 146 m aukštyje virš jūros lygio.
Ražaičiai
Ražaičiai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Verėduvos.
Akmenės SC
Istorija
1996 m. buvo įkurtas FK Akmenė klubas, registruotas kaip „Akmenės r. futbolo klubas „Akmenė““. FK Akmenė yra Šiaulių AFF narė.
Inge Morath
Ingeborga „Ingė“ Herminė Morat (, 1923 m. gegužės 27 d. Gracas, Pirmoji Austrijos Respublika – 2002 m. sausio 30 d. Niujorkas, JAV) – austrų fotografė.
Akmenės SC
Istorija
Tuo tarpu Akmenės Sporto centras (Akmenės SC) buvo įregistruotas 1999 m. kaip biudžetinė įstaiga „Akmenės rajono sporto centras“. Logotipe rodomos datos yra 1966 m. ir 1997 m.
FK Akmenė ir Akmenės SC bendradarbiauja nuo 2004 m.
Inge Morath
Biografija
1923 m. gimė Grace, tėvai – gamtininkas Edgaras Mioratas (Edgar Mörath) ir Matildė Vyzler (Mathilde Wiesler). Dėl tėvo profesinės veiklos 4-ajame dešimtmetyje su tėvais išsikėlė pradžioje į Darmštatą, o vėliau – į Berlyną. Prieš pradėdama ten studijuoti romanistiką ir kalbotyrą, Berlyno darbininkų rajone metus dirbo vaikų darželio socialinėje tarnyboje. I. Morat spėjo išlaikyti valstybinį egzaminą, o tada Berlyne-Tempelhofe privalėjo dirbti karinėje įmonėje. Įmonėje sprogus bombai I. Morat prisijungė prie Austrijon traukiniu vykstančių bėglių, čia atvažiavusi per vargus vėl susirado tėvų namus. Pradžioje dirbo žurnaliste Zalcburge, kuriame 2002 m. jos vardu pavadinta gatvė, o vėliau – Vienoje. Remiama fotografo Ernsto Haso (Ernst Haas), 1949 m. išsikėlė į Paryžių ir čia kūrė tekstus fotografijos agentūrai „Magnum Photos“. Šioje darbovietėje I. Morat susižavėjo fotografija. 1951 m. Londone baigė fotografijos kursus, tobulinosi pas Zimoną Gutmaną (Simon Guttmann).
Akmenės SC
Istorija
2006 m. Naujosios Akmenės klubas buvo tapęs klubo FK Šiauliai trečiąja komanda.
2015 metais sėkmingai kovojo II lygos pirmenybėse ir buvo vieni iš lyderių. Tais metais pirmenybes baigė trečioje pozicijoje. Tuo metu LFF II lyga pirmenybėse žaidė bendras Akmenės SC ir „Akmenės Cementas“ darinys. Tačiau šis bendradarbiavimas tęsėsi neilgai. Labai skyrėsi SC ir VŠĮ vadovų požiūriai.
2018 m. įvyko Akmenės sporto centro ir FK Akmenės Cementas skyrybos. Cementininkai atsisakė ryšių su SC ir išstatė atskirą komandą LFF II lyga pirmenybėse, o Akmenės SC dalyvauja LFF III lyga Šiaulių zonos pirmenybėse kartu su FK Akmenė kaip jungtinė komanda. Akmenės komanda užėmė antrą vietą ŠAFF III lygos pirmenybėse. Šarūnas Barakauskis tapo rezultatyviau žaidėju šiame sezone.
Salės futbolas
Nuo 2021–2022 m. sezono pradžios Akmenės SC subūrė bendrą komandą su FA Šiauliai, kuri buvo pavadinta FK Saulės Kraštas Tuo tarpu bendra FK Akmenės ir Akmenės SC komanda žaidė Šiaulių apskrities futsal pirmenybėse.
Inge Morath
Biografija
I. Morat daug keliavo ir kurį laiką gyveno Niujorke. Anri Kartjė-Bresonas ir Gjenas Milis varžėsi, kad galėtų būti jos fotografijos vedliais. Nuo 1962 m. iki mirties buvo ištekėjusi už rašytojo Arturo Milerio, su juo susipažino filmuojant kino juostą „Nepritapėliai“, kurioje vaidino tuometinė jo žmona Merlina Monro. I. Morat su A. Mileriu daug keliavo ir fotografavo, tad buvo leidžiama vis daugiau naujų knygų su jos nuotraukomis. Be to, buvo sukurta daug užsakomųjų darbų agentūroms, žurnalams ir leidykloms. Jųdviejų duktė Rebeka Miler (Rebecca Miller, g. 1962 m.) yra tapytoja, scenaristė ir kino režisierė. Sūnus Danielis (g. 1966 m.) gimė su Dauno sindromu, šį faktą pora stengėsi slėpti, vaikas netrukus po gimimo buvo atiduotas į priežiūros įstaigą.
Sulaukusi 78-erių, Ingė Morat Miler nuo vėžio mirė 2002 m. sausio 30 d. Niujorke (Manhatane). Palaidota Didžiosiose ąžuolų kapinėse (Great Oak Cemetery) Roksberyje, Konektikute.
Nisporenio rajonas
Nisporenio rajonas – vienas iš Moldovos administracinių vienetų, esantis šalies vakarų centrinėje dalyje. Administracinis centras – Nisporenis. Taip pat yra 16 kaimų ir 22-i komunos. 2011 m. sausio 1 d. surašymo duomenimis, rajone gyveno 66 800 gyventojų.
Geografija
Nisporenio rajonas šiaurės vakaruose ribojasi su Ungeniu, šiaurės rytuose su Kelerašiu, rytuose su Strešeniu, pietuose su Hinčeščiu, pietvakariuose Prutas teka šiaurės pietų kryptimi, pasienyje su Rumunija. Rajono kraštovaizdis – kalvotas. Vakarinėje Kodrų aukštumoje yra aukščiausias Moldovos taškas, Balanesti kalva, iškilusi 430 metrų virš jūros lygio.
Lusine Zakaryan
Biografija
Lusine Zakaryan užaugo Samcchė-Džavachetijos Gruzijos regione. 1952 m. su šeima persikėlė į Jerevaną, kur lankė vidurinę muzikos mokyklą. 1957 m. įstojo į Jerevano valstybinę muzikinę konservatoriją.
Lusine taip pat dainavo Armėnų apaštališkosios bažnyčios chore.
Nikolai Vekšin
Nikolai Vekšin (g. 1887 m. gegužės 23 d. Hapsalu – m. 1951 m. sausio 15 d. Norilske) – Estijos buriuotojas, olimpinis prizininkas.
Biografija
Vekšin pradėjo buriuoti 1911 m. studijuodamas Sankt Peterburgo politechnikos universitete. Sportininkas pateko į Rusijos imperijos buriavimo rinktinę. 1912 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Vekšin buvo atsarginis įgulos narys Rusijos rinktinėje.
Rusijos pilietinio karo metu Vekšin tarnavo Baltagvardiečių armijoje.
1928 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Vekšin startavo kaip Tutti V jachtos kapitonas su Estijos nacionaline rinktine. 6 metrų burlaivių klasės varžybose Estijos komanda laimėjo vieną iš šešių plaukimų, o finalinėje regatoje finišą kirto treti. Susumavus visus baudos taškus paaiškėjo, jog Vekšin ir Estijos rinktinė pelnė bronzos medalius.
1945 m. Vekšin tapo Tarybų Sąjungos nacionaliniu čempionu L45 klasės varžybose.
1949 m. Vekšin suimtas už paramą baltagvardiečiams Rusijos pilietinio karo metu ir išvežtas į lagerį Sibire, kur sportininkas ir mirė.
LDK–Maskvos karai
thumb|LDK plėtra XIII–XV a.
LDK-Maskvos karai vyko XIV–XVI amžiuose. Karai susidėjo iš kelių kampanijų, priežastis – valdovų siekis vyrauti buvusiose Kijevo Rusios žemėse.
LDK ir Maskvos karai
Karai prasidėjo 1368 m., kai Ldk Algirdas surengė į Maskvą žygį dėl pastarosios konflikto su Algirdo uošviu – Tverės kunigaikščiu Michailu Aleksandrovičiumi. Tų metų lapkritį Algirdo ir Kęstučio kariuomenė apgulė mūrinį Maskvos kremlių, kur rezidavo Maskvos didysis kunigaikštis Dmitrijus Donietis, bet jo neužėmė, pasitenkindama išpirka. 1370 ir 1372 m. buvo surengti pakartotiniai žygiai.
1384 m. Jogailos motina Julijona tarpininkavo siekiant sudaryti abi puses tenkinančią sutartį, tačiau nesėkmingai. 1390 m. Vytautas, antrąkart pabėgęs į Vokiečių ordiną, ištekino dukterį Sofiją už Dmitrijaus Doniečio sūnaus Vasilijaus I, bet santykiai vėl paaštrėjo 1395 m., Ldk Vytautui įsigalėjus Smolenske. XIV a. pabaigoje LDK valdžią pripažino kelios nedidelės Okos aukštupio kunigaikštystės, buvusios Maskvos pasienyje.
1406 ir 1408 m. Vytauto kariauna surengė du žygius į Maskvos didžiąją kunigaikštystę, užvaldė kelias Okos aukštupio kunigaikštystes, bet padėtį komplikavo padažnėję LDK elito bėgimai į Maskvą (Švitrigaila, Aleksandras Alšėniškis ir kiti). 1408 m. LDK ir Maskvos kariuomenės susitiko prie Ugros upės, kur pasirašė taiką, pagal kurią Ugra tapo natūralia LDK ir Maskvos valdų siena.
Išlikimo žaidimas
Išlikimo žaidimas – 2015 m. JAV sukurtas trileris pagal Rob White romaną „Deathwatch“.
Turinys
Benas – nedidelio atokaus miestelio šerifo padėjėjas ir geriausias apylinkės pėdsekys. Po to, kai jo draugė Liana išvyksta studijuoti į koledžą, šerifas jam pasiūlo darbą – lydėti į dykumą medžioti Džoną Madeką. Turtuolis, turintis geriausią įrangą, ginklus bei pagal užsakymą gamintą džipą, kaip paaiškėja, neturi licencijos, tačiau paperka tiek šerifą, tiek patį Beną. Pernakvoję dykumoje, vyrai ryte surengia pasalą, tačiau Džonas, paskubomis paleidęs šūvį, nužudo žmogų. Norėdamas išvengti atsakomybės, Džonas taip pat paleidžia į kūną šūvį iš Beno šautuvo, o tuomet, šantažuodamas ir siūlydamas pinigus, mėgina šį priversti padėti paslėpti nusikaltimą. Kuomet Benas pamėgina iškviesti pagalbą, Džonas, grasindamas ginklu, jį išrengia ir paleidžia į dykumą, iš tolo sekdamas ir stebėdamas, kuomet šis mirs išsekintas kaitros...
Kelio didvyriai (filmas)
Kelio didvyriai – 1970 m. sukurta karinė komedija.
Turinys
1944-ieji metai, Prancūzija. Karinės operacijos metu į amerikiečių rankas patenka vokiečių pulkininkas, kuris prasitaria apie 16 milijonų dolerių vertės aukso krovinį, saugomą banke 30 kilometrų nuo fronto linijos. Buvusiam leitenantui Keliui į galvą šauna mintis suorganizuoti operaciją, užimti banką ir pasisavinti auksą...
Janas Nepomniaščis
Janas Aleksandrovičius Nepomniaščis (1990 m. liepos 14 d.) – žydų kilmės Rusijos šachmatų didmeistris (nuo 2007 m. ).
J. Nepomniaščis 2010 ir 2020 m. laimėjo Rusijos šachmatų čempionato superfinalą, 2010 m. tapo Europos šachmatų čempionu, pelnęs 9 taškus iš 11. 2016 m. M. Talio atminimo turnyro bei 2008 ir 2015 m. „Aeroflot“ atvirojo šachmatų turnyro nugalėtojas. Atstovaudamas Rusijos šachmatų komandai, laimėjo 2013 ir 2019 m. pasaulio komandinius čempionatus bei 2015 m. Europos komandinį čempionatą. Finišuodamas antras 2019 m. FIDE Didžiojo prizo varžybose, užsitikrino vietą 2020 m. Kandidatų turnyre. Turnyrui sustojus, sužaidus pusę partijų J. Nepomianščis turėjo 4½ taško iš 7-ių bei dalijosi 1-2 vietas su Maksimu Vašjė-Lagravu.
Nepomniaščis taip pat žinomas dėl gero žaidimo greitųjų ir žaibo šachmatų varžybose. 2014 m. Dubajuje pasaulio žaibo šachmatų čempionate, surinkęs 16 tšk. iš 21, užėmė 2-ąją vietą. Dar sėkmingiau žaidė pasaulio greitųjų šachmatų čempionatuose, laimėjoː tris sidabro 2013, 2015, 2021 ir vieną bronzos (2017) medalį.
2021 m. sausio mėnesio FIDE reitinguose jis užėmė 9-ą vietą greitųjų šachmatų varžybose ir 10-ą – žaibo.
Jis laimėjo 2020 - 2021 m. FIDE kandidatų turnyrą (8,5 iš 14), bet 2021 m. pasaulio šachmatų čempionate pralaimėjo mačą Magnusui Carlsenui. rezultatu - 3,5:7,5.
Lindanisės mūšis
Lindanisės mūšis įvyko dabartinio Talino apylinkėse 1219 m. birželio 15 d.
Kryžiaus žygiai į Estiją
Nuo XII a. pabaigos dabartinės Estijos teritorijoje ėmė lankytis vokiečių misionieriai, XIII a. perėję į atvirą karą. Karas pavadintas kryžiaus žygiu, pasitelkus analogiją su kryžiaus žygiais, nukreiptais į Jeruzalę Šventojoje žemėje. 1202 m. kariai susibūrė į Kalavijuočių ordiną, veikdami panašiai, kaip ir žygeiviai į Palestiną.
Ekspansionistinių tikslų turėjo ir Danija, 1219 m. jos karalius Valdemaras II subūrė kariuomenę žygiui į Estiją. Birželio pradžioje kariuomenė pasiekė Revalą, šiauriausią Estijos provinciją. Neskaitant karaliaus, kariuomenėje dar kovojo Lundo arkivyskupas Andersas Sunesenas ir Estijos vyskupas Teoderikas, taip pat keli karaliaus vasalai ir Riugeno kunigaikščio Vislavo I vadovaujami vendai.
Kryžiaus žygio dalyviai išsilaipino prie Lindanisės ir pradėjo ant Tompėjos kalvos statyti tvirtovę. Prasidėjus statyboms, estų atstovai ėmė derėtis tam, kad laimėtų laiko, reikalingo sutelkti jėgoms puolimui prieš kryžiuočius.
Mūšis
1219 m. birželio 15 d. vakarą estai pradėjo puolimą, vos tik danams ir jų sąjungininkams baigus valgyti vakarienę. Puolimas vyko penkiomis kryptimis vienu metu, dėl to tarp kryžininkų iškart kilo panika, imta bėgti visomis kryptimis. Estai nužudė vyskupą Teoderiką, palaikydami jį karaliumi. Įvykiai klostėsi taip, kad kryžininkams grėsė triuškinantis pralaimėjimas.
Estai vis dėlto nesugebėjo užtikti vendų kareivių. Vislavas surengė staigų išpuolį, nuslopinusį estų puolimą. Taip likę kryžininkai laimėjo laiko persigrupuoti ir sugebėjo išvaryti estų būrius.
Danijos vėliava
Pasak legendos, kryžiaus žygio metu iš dangaus nukrito Danijos vėliava, lydima balso, pranašaujančio, kad iškėlus vėliavą, bus pasiekta pergalė. Žinoma, istorijoje nėra jokių atvejų, kad vėliava būtų nukritusi iš dangaus, tačiau šio žygio metu vėliavos su kryžiumi išties buvo naudotos, todėl gali būti, kad per lemiamą išpuolį prieš estus priešakyje plevėsavo raudona vėliava su baltu kryžiumi. Seniausios žinios apie Danijos vėliavą siekia XIII a. Pasakojimą apie tai, kad vėliava nukrito iš dangaus, XV a. užrašė pranciškonų vienuolis Petrusas Olajus.
Tristanas da Kunja (keliautojas)
thumb|180px|Tristanas da Kunja. 1575 m. graviūra
Tristanas da Kunja (Tristão da Cunha arba Tristão d'Acunha; 1460 – 1540 m.) – portugalų keliautojas, laivyno komandoras.
Biografija
Tristanas da Kunja gimė apie 1460 m. 1504 m. buvo paskirtas pirmuoju Portugalų Indijos vicekaraliumi, tačiau dėl laikino regėjimo sutrikimo pareigų užimti negalėjo. 1506 m. jis vadovavo 15 laivų flotilei, keliavusiai į Indiją. Ekspedicija turėjo užimti Sokotros uostą, pastatyti fortą ir uždaryti laivybą Raudonąja jūra. Kelionės metu keliautojas Atlanto vandenyno platybėse atrado negyvenamas salas, kurias pavadino savo vardu (Tristano da Kunjos salos). Iš ten keliavo pro Madagaskarą, Mozambiką ir sėkmingai užėmė Sokotros salą. 1507 m. numalšino Kanuro kolonijos Indijoje apgultį.
Grįžęs į Europą 1514 m. Tristanas da Kunja buvo paskirtas Portugalijos karaliaus Manuelio I ambasadoriumi popiežiui Leonui X. Jo pareigos buvo supažindinti popiežių su Portugalijos imperijos užkariavimais. Jo atvykimą į Romą žymėjo egzotiška procesija su indišku stiliumi papuoštais palydovais, brangenybėmis, baltuoju drambliu Hanno, papūgomis, tigrais ir kita. Popiežiui buvo padovanota daug aukso, brangakmenių, perlų. Tačiau greitai karalius įklimpo į skolas ir dovanos buvo grąžintos.
Nors Tristanui da Kunjai taip ir nepavyko tapti Indijos vicekaraliumi, jo sūnus Nunas da Kunja juo tapo 1529 m. Keliautojas mirė apie 1540 m., palaidotas Prisikėlimo panelės bažnyčioje Oljalve, netoli Alenkero.
Rygos automobilių muziejus
Rygos automobilių muziejus – didžiausias antikvarinių transporto priemonių muziejus Baltijos šalyse, 1989 m. įkurtas Latvijos sostinėje Rygoje. Muziejus priklauso šalies transporto ministerijai.
Nuo 1992 m. muziejus priklauso Tarptautiniai transporto ir komunikacijų muziejų asociacijai.
1989 m. muziejų įkūrė Latvijos istorinių automobilių klubas. Pastatą suprojektavo architektas Viktors Valgums.
2013 m. muziejus buvo uždarytas rekonstrukcijai, o visi eksponatai perkelti į laikinas patalpas. 2016 m. liepos 2 d. muziejus vėl atsidarė visiems lankytojams.
Vienas brangiausių muziejaus eksponatų buvo vokiečių įmonės „Auto Union“ 1938 m. lenktyninis automobilis Type D. 1995 m. šis automobilis buvo iškeistas „Audi“ kompanijai ir Rygoje liko modelio kopija. Originalas šiuo metu saugomas „Audi“ muziejuje Ingolštate.
Supinatorius
Supinatorius ( – atlošiu, atverčiu atgal) – ortopedinis įdėklas (vidpadis), dedamas į paprastą ar ortopedinę avalynę.
Ražampolis
Ražampolis – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 6 km nuo Gedimino.
Supinatorius
Naudojamas norint laikyti susilpnėjusį pėdos skliautą. Supinatorius padeda šalinti plokščiapėdystę, naudojamas norint išvengti jos po pėdos traumų. Esant išilginei plokščiapėdystei pakelia išilginį pėdos skliautą ir kulną, skersinei – skersinį. Gaminamas iš plastiko, odos, kamščio arba metalo.
Liūnas (Rokiškio r.)
Liūnas – ežeras Lietuvoje, Rokiškio rajone, 10 km į pietvakarius nuo Jūžintų. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,25 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 125 m. Pylimas dalija ežerą į šiaurinę ir pietinę dalis. Šiaurinė dalis užpelkėjusi, baigianti užakti. Pietinė dalis išvalyta, yra 4 a dydžio sala. Į pietus yra 3 tvenkinių kaskada. Ežeras nenutekantis, priklauso Šetekšnos upės intako Uosijos baseinui. Šalia įsikūręs Vaineikių kaimas, kaimo turizmo sodyba. Vakarine pakrante eina kelias, saugomas Vaineikių pilkapynas.
Norvegijos moterų ledo ritulio rinktinė
Norvegijos moterų ledo ritulio rinktinė – nacionalinė moterų komanda atstovaujanti Norvegijai tarptautinėse varžybose.
Amasis II
Amasis II (Amasis, Amosis II, valdė 569−526 m. pr. m. e.) – penktasis 26-osios (Saiso ar Saito) dinastijos Senovės Egipto valdovas.
Buivydiškių V tvenkinys
Buivydiškių V tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Vilniaus rajone, Buivydiškių gyvenvietės šiaurrytiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Sudervės upelio rytinę atšaką (Neries intakas) 7 km nuo upelio žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,43 km, plotis – iki 0,2 km. Altitudė 153,3 m. Krantai aukštoki, daugiausia apaugę medžiais. Priešsroviui iškart telkšo Buivydiškių VII tvenkinys, pasroviui už 0,25 km – Buivydiškių II tvenkinys. Vakarinėje pakrantėje įsikūrusi buvusio Buivydiškių dvaro sodyba su parku. Rytiniu krantu eina Vilniaus miesto riba (Justiniškių mikrorajonas).
Amasis II
Amasis II buvo egiptiečių armijos generolas ir perėmė valdžią iš faraono Aprijaus perversmo metu. Jis buvo tikriausiai kilęs iš Libijos ir neturėjo jokių giminystės ryšių su dinastijos pradininku Psamtiku I. Perversmas kilo po nesėkmingo Aprijaus žygio prieš Kirėnės graikų miestą Kirenaikoje, faraonas buvo kaltintas bailumu. Po to istorinių šaltinių žinios išsiskiria. Pasak vienų, Aprijus pabėgo ir po poros metų grįžo su babiloniečių armija, tačiau buvo nugalėtas ir žuvo mūšio metu. Pasak kitų šaltinių, po perversmo Aprijus buvo įkalintas ir vėliau nužudytas.
Herodotas ir Diodoras Sicilietis bei kai kurie egiptietiški šaltiniai aprašo Amasį buvus plebėju, kuris daug girtuokliavo ir nesielgė karališkai. Šie liudijimai tikriausiai yra teisingi, tačiau faraonas pasirodė gebantis priimti protingus tiek vidinės, tiek užsienio politikos sprendimus. Jis sudarė grupę sutarčių su graikų miestais, nuo kurių priklausė Egipto prekyba ir iš jų buvo samdomi kariai į Egipto kariuomenę. Šios sutartys buvo nukreiptos prieš chaldėjų Babiloniją. Egiptas tuo metu nebuvo dominuojanti galia regione ir faraonas stengėsi išvengti galimų konfliktų su babiloniečiais.
Valstybės viduje Amasis pertvarkė jos teisinę sistemą, perkėlė daugumą graikų samdinių iš valstybės pakraščių, kur jie galėjo pereiti priešo pusėn, ir vedė graikę moterį. Graikų pirklius jis perkėlė į Naukračio miestą, kad galėtų kontroliuoti prekybą. Herodotas mini jo aukas Delfų šventyklai atstatyti ir kad jis buvo Samo salos tirono Polikrato draugas. Ilgo Amasio valdymo metu buvo inicijuoti reikšmingi statybų projektai, šalis turtėjo. Pasak Herodoto, jis sudarė sąjungą su Lydijos karaliumi Krezu prieš kylančią Achemenidų Persiją. Tačiau susidūrimo su persais nesulaukė ir mirė šeši mėnesiai prieš Kambizo II invaziją į Egiptą. Faraonas tikriausiai buvo palaidotas Saise, tačiau jo kapas dar nerastas. Iš vienintelio sfinkso su faraono vardo inskripcija žinomas Amasio portretas.
Samogrudas
Samogrudas – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Šudzialovo valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaime įsikūrusi Samogrudo Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1867 m. pastatyta Samogrudo Šv. Apaštalų Petro ir Povilo cerkvė. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Saleronas
Saleronas  – 51,8 km ilgio upė centrinėje Prancūzijoje. Teka Aukštutinio Vjeno, Vjeno ir Endro departamentuose.
II Lietuvos TSR administracinio-teritorinio suskirstymo žinynas
II Lietuvos TSR administracinio-teritorinio suskirstymo žinynas – enciklopedinis leidinys, išleistas 1959 m. Leidinį išleido Valstybinė politinės ir mokslinės literatūros leidykla. Atsakingasis redaktorius – Povilas Bikelis, žinyną spaudai ruošė G. Jekentienė, P. Jocius, A. Daunoravičius, L. Stankevičius, D. Markauskienė. Leidinyje yra 2 dalys (ta pati knyga):
Leidinyje aprašyta administracinė-teritorinė padėtis truko neilgai, kadangi artimaisiais metais buvo stambinami LTSR teritoriniai vienetai – buvo atliekamos 1955–1965 m. LTSR rajonų reformos, taip pat buvo atlikta esminė 1963 m. LTSR apylinkių reforma.
Aprašymas
Žinyne buvo pateikta informacija apie Lietuvos TSR padėtį 1959 m. vasario 1 d. Jame pateiktos suvestinės žinios apie respublikos ir rajonų suskirstymą, rajonų sudarymo datas, miestų, rajonų, apylinkių ir gyvenviečių teritoriją bei gyvenamųjų vietovių atstumus iki administracinių centrų. Apylinkių lentelėse išvardytos gyvenamosios vietovės (miesteliai, kaimai, vienkiemiai), apylinkėje tuo metu esantys kolūkiai, tarybiniai ūkiai ir jų skyriai.
II dalyje pateikiamas visų gyvenviečių (miestų, miestelių, kaimų, vienkiemių) abėcėlinis sąrašas, nurodant ir jų administracinį pavaldumą. Žinyno pabaigoje pateikta informacija apie administracinius-teritorinius pokyčius, įvykusius nuo I žinyno išleidimo per 1949–1959 m., taip pat spausdinimo metu įvykusius pokyčius ir pastebėtas spaudos klaidas.
Šilagalio herbas
Šilagalio herbas – vienas iš Šilagalio kaimo ir Panevėžio seniūnijos (Panevėžio rajono savivaldybė) heraldikos atributų.
Aprašas
Žaliame fone yra pušies kankorėžis.
Ražų Eiguvos
Ražų Eiguvos – buvęs kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, netoli Gruzdžių.
Holabrunas
Holabrunas  – pavieto tipo miestelis Žemutinės Austrijos žemėje, šiaurės rytų Austrijoje. Holabruno apskrities administracinis centras. 11 736 gyventojai (2016 m. sausio 1 d. duomenys).
Holabruno apylinkėse žmonių gyventa nuo neolito laikų.
Miestelyje gimė Markus Suttner (futbolininkas).
Michael Bond
Maiklas Bondas (, g. 1926 m. sausio 13 d. Niuberyje, Berkšyro grafystėje, Anglijoje – m. 2017 m. birželio 27 d.) – anglų vaikų rašytojas. Sukūrė žymųjį meškiuko Pedingtono personažą.
1997 m. Maiklas Bondas apdovanotas Britanijos imperijos ordinu.
Biografija
thumb|200 px|upright|left|Paminklas Maiklui Bondui ir meškiukui Pedingtonui Londone Būsimasis rašytojas gimė 1926 m. Vaikystėje mokėsi dramos ir vaidybos. Vėliau įstojo į Karališkąsias oro pajėgas, tarnavo Egipte. 1945 m. pardavė pirmosios novelės autorines teises vienam anglų žurnalui ir panoro tapti rašytoju. 1947 m. Bondas pradėjo dirbti BBC: kūrė radijo vaidinimus, dirbo operatoriumi.
1967 m. Bondas paliko darbą BBC ir atsidėjo vien tik rašymui. Rašytojas sukūrė kelias dešimtis knygų vaikams, beveik pusė iš jų – apie meškiuką Pedingtoną.
ŽFK Mariupol'
„Mariupol“ – Ukrainos futbolo klubas iš Mariupolio.
Istorija
Klubas įkurtas 2015 m., tuo metu vadinosi ŽFK Mariupol'čanka.
2018–2019 m. sezone rungtyniavo Pirmoje lygoje ir tapo jos nugalėtojomis.
Nuo 2019–2020 m. sezono rungtyniavo Ukrainos aukščiausioje moterų lygoje.
2022–2023 m. sezone užėmė devintą vietą.
Sudėtis
Atnaujinta: 2023 m. rugsėjo 3 d.
Need for Speed Rivals
Need for Speed Rivals – lenktynių žanro kompiuterinis žaidimas, išleistas 2013 m. kompanijos „Electronic Arts“. Žaidimą kūrė „Criterion Games“ dirbdama kartu su „Ghost Games“. Tai dvidešimtasis „Need for Speed“ serijos žaidimas, kurio kūrime debiutavo „Ghost Games“, po to iki pat 2020 m. kūrusi beveik visus (išskyrus mobiliuosius) „Need for Speed“ žaidimus. Jis išleistas Microsoft Windows, PlayStation 3, PlayStation 4, Xbox 360 bei Xbox One platformoms.
Šioje dalyje žaidėjui tenka žaisti už policininką arba lenktynininką, pagal kuriuos atitinkamai nustatomas ir žaidimo stilius. Žaidime galima įsigyti ir panaudoti tokius dalykus kaip elektromagnetinio pulso įrenginį, smūgines bangas, dygliuotą juostą ir kt. Visas veiksmas vyksta atvirame pasaulyje, išgalvotoje vietovėje Redview County.
Anot „Criterion Games“, šiuo žaidimu norėta atgaivinti „Need for Speed“ serijos senąsias tradicijas, kokios buvo 1999-ųjų „Need for Speed: High Stakes“. Žaidimui naudotas Frostbite 3 varikliukas. „Rivals“ sulaukė daugiausiai teigiamų atsiliepimų iš kritikų, buvo apdovanotas už "geriausią lenktyninį žaidimą" per „Game Critics Awards“.
Dewoitine
„Constructions Aéronautiques Émile Dewoitine“ buvo Prancūzijos aviacijo s inžinieriaus Emilio Devuateno (Émile Dewoitine) įkurta aviacijos įmonė, su pertraukomis veikusi 1920–1937 m., kūrusi ir gaminusi įvairius naikintuvų modelius, vienas kurių – D.500 (modifikacija D.501L) 1936–1940 m. buvo naudojamas Lietuvos karo aviacijoje.
Istorija
Pirmieji įmonės gaminiai buvo metalinės konstrukcijos aukštasparniai, parasolio tipo naikintuvai. Nors Prancūzijos karinės oro pajėgos nerodė didelio susidomėjimo šiais jais orlaiviais, juos ir jų gamybos licencijas pirko Čekoslovakijos, Italijos bei Šveicarijo s kariuomenės.
Dewoitine taip pat suprojektavo ir gamino civilinius lainerius, tokius kaip D.332 ir jo pagrindu sukurtą D.338, plačiai naudotus skrydžiams iš Prancūzijos į Prancūzijos Indokiniją ir Honkongą.
Po visuotinio 1936 m. Prancūzijos sunkiosios pramonės darbuotojų streiko, Leono Blumo vyriausybės sprendimu 1937 m. visos Prancūzijos karo pramonės įmonės buvo nacionalizuotos ir jų pagrindu buvo suformuotos šeši valstybiniai teritoriniai aviacijos koncernai (Sociétés nationales de construction aéronautique du Nord (SNCAN), de l’ouest (SNCAO), du Midi (SNCAM), du Sud-Ouest (SNCAO), du Centre (SNCAC), du Sud-Est (SNCASE)) bei viena aviacijos variklių gamybos įmonė (Société nationale de Construction de Moteurs (SNCM) – Lorraine-Dietrich). SAF buvo įjungta į koncerną SNCAM. miniatiūra|Emile Dewoitine, 1975 m. E. Devuatenas liko dirbti įmonėje ir sukūrė geriausiai 1940 m. kovose su Vokietija pasirodžiusį Prancūzijos naikintuvą Dewoitine D.520.
Dewoitine įmonės ir prekinio ženklo pabaiga laikytinas po Prancūzijos okupacijos įvykęs Višy režimo valdžioje likusių įmonių stambinimas, kurio metu, 1940 m. gruodžio mėn. SNCAM buvo prijungta prie SNCASE. Nors įmonė persikėlė į buvusias Dewoitine patalpas Tulūzoje, orlaiviai su Dewoitine prekės ženklu buvo nustoti gaminti. SNCASE vėliau susijungė su SNCASO suformuodama „Sud Aviation“,   o pastaroji ilgianiui tapo EADS grupės dalimi.
Kamila (Jungtinė Karalystė)
Kamila (angl. Camilla, pilnas vardas – Camilla Rosemary Shand, vėliau – Parker Bowles; g. 1947 m. liepos 17 d.) – Jungtinės Karalystės, 14-os užjūrio teritorijų ir kitų Tautų Sandraugos šalių karalienė, Karolio III antroji žmona ir konsortė. Kamila karaliene tapo 2022 m. rugsėjo 8 d., jos vyrui po Elžbietos II mirties užėmus sostą. 2023 m. gegužės 6 d. Kamila oficialiai karūnuota.
Kamila užaugo Rytų Sasekse ir Pietiniame Kensingtone, Anglijoje, mokėsi Anglijoje, Šveicarijoje bei Prancūzijoje. 1973 m. ji susituokė su Britanijos kariuomenės karininku Endriu Parkeriu Boulsu (Andrew Parker Bowles), su kuriuo susilaukė dviejų vaikų, Tomo ir Lauros. Juodu išsiskyrė 1995 m. Kamila bei Čarlzas įsimylėjo dar prieš įsipareigodami santuokoje. Jų santykiai buvo plačiai aptarinėjami žiniasklaidoje ir sulaukė dėmesio pasauliniu mastu. 2005 m. Kamila ištekėjo už Čarlzo Vindzoro pilyje, o palaiminimą pora gavo pilies Šv. Jurgio koplyčioje. Nuo santuokos pradžios iki vyro paskelbimo karaliumi 2022 m. ji buvo žinoma kaip Kornvalio kunigaikštienė.
Pirmoji santuoka
kairėje|miniatiūra|XVI a. pastatytas Boulhaido dvaras Alingtone, [[Viltšyras|Viltšyre, Anglijoje]] XX a. 7 deš. Kamilos Šend brolis Simonas, anuomet dirbęs vyno firmoje, ją supažindino su tuometiniu Britanijos karališkosios gvardijos sargybiniu Endriu Parkeriu Boulsu. Po daugelį metų trukusių vis nutrūkstančių bei atsinaujinančių jųdviejų santykių, Parkeris Boulsas ir Šend apie sužadėtuves pranešė 1973 m. Pasak amerikiečių karališkosios biografės Seli Bedel Smit (Sally Bedell Smith), šis pranešimas buvo išsiųstas poros tėvams be jų žinios ir dėl to Parkeris buvo priverstas pasipiršti. Jie abu susituokė 1973 m. liepos 4 d. Karališkoje sargybos koplyčioje, Londone, kur ceremonija įvyko pagal Romos katalikų apeigas. Šend tuomet buvo 25, o Parkeriu Boulsui 33 metai. Kamilos vestuvinę suknelę sukūrė britų mados namai „Bellville Sassoon“, pamerge buvo Parkerio Boulso krikšto dukra ledi Ema Herbert (Emma Herbert). Vestuvės buvo laikomos „metų visuomenės vestuvėmis“, jose dalyvavo 800 svečių, tarp kurių buvo ir Elžbietos II dukra princesė Ana, tuometinės karalienės sesuo princesė Margaret bei motina karalienė Elžbieta. Sutuoktiniai įsikūrė Viltšyre: iš pradžių Bouldhaido dvare, vėliau – Midilviko namuose. Su Parkeriu Boulsu Kamila susilaukė dviejų vaikų – Karolio III krikštasūnio Tomo (gimė 1974 m. gruodžio 14 d.) bei Lauros (gimė 1978 m. sausio 1 d.). 1994 m. gruodžio mėn., po 21 metų gyvenimo kartu, pora išsiskyrė.
Draugystė su Čarlzu
Kamila su princu Čarlzu susipažino 1971 m. viduryje. Endris Parkeris Boulsas su Kamila santykius nutraukė 1970 m. ir piršosi Čarlzo seseriai princesei Anai. Nors Kamila ir Čarlzas priklausė tam pačiam socialiniui ratui bei protarpiais abu dalyvaudavo tuose pačiuose renginiuose, juos formaliai vieną su kitu supažindino draugė Liucija Santa Kruz (Lucía Santa Cruz). Princas ir Kamila tapo draugais, o ilgainiui tarp jųdviejų užsimezgė ir romantiniai santykiai, apie kuriuos artimieji žinojo. Pora drauge dalyvaudavo polo rungtynėse, kurį mėgdavo žaisti ir pats princas. Jie kartu tapo lošimo klubo nariais Berkelio aikštėje. Tarpusavio santykiams tapus rimtesniais, poras vienas kitą supažindino su savo šeimos nariais. Vis dėlto santykiai netikėtai nutrūko 1973 m., kuomet Čarlzas pradėjo tarnauti Karališkajame laivyne.
Antroji santuoka
2005 m. vasario 10 d. Klerenso rezidencija paskelbė apie Kamilos ir Čarlzo sužadėtuves. Šia proga Velso princas Kamilai padovanojo deimantinį žiedą, kuris, kaip manoma, buvo padovanotas senelei, kai ši pagimdė jo motiną. Kaip būsima Anglijos Bažnyčios galva, Čarlzas dėl savo ketinimų susituokti su savo išrinktąja buvo vertinamas prieštaringai, bet sutikus karalienei, Vyriausybei bei Anglijos Bažnyčiai, pora galiausiai susituokė. Karalienė Elžbieta II, ministras pirmininkas Tonis Bleiras (Tony Blair) ir Kenterberio arkivyskupas Rouvanas Viljamsas (Rowan Williams) savo pareiškimuose žiniasklaidai jaunavedžiams palinkėjo gražių santykių. Per du mėnesius po paskelbimo apie sužadėtuves Klerenso rezidencija gavo 25 000 laiškų, kuriuose 95–99 % siuntėjų porai išreiškė savo palaikymą. Iš viso buvo gauti 908 neapykantos laiškai, kai kurie iš jų dėl grasinančio turinio buvo išsiųsti policijai ištirti.
Sloja
Sloja – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šudzialovo valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurę nuo Šudzialovo, apie 13 km į pietryčius nuo Sokulkos ir 41 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Benbenas
thumb|right|200px|Piramidiono egiptiečių forma tikriausiai kilo iš Benbeno akmens Benbenas – senovės egiptiečių šventasis akmuo Heliopolyje, simbolizavęs egiptiečiams mitologinę pirmapradę kalvą ir, galbūt, sukietėjusią Ra-Atumo sėklą.
Pagal egiptiečių mitologiją, pasaulio pradžioje buvo tik chaotiški Nuno vandenys, kuriuose slypėjo kūrybinis pradas. Iš Nuno vandenų iškilusi pirmapradė kalva buvo pirmasis kūrybinis pasaulio aktas ir Memfio žemės dievo Tateneno personifikacija. Šis religinis vaizdinys tikiausiai turi ryšių su kasmetiniais Nilo potvyniais, kuriems nuslūgus upės slėnyje likdavo derlingas dumblas. Piramidžių tekstuose saulės dievas Atumas kartais vadinamas „kalva“. Jo kultas buvo susijęs su Benbeno akmens kultu.
Benbeno akmuo, tikima, buvo pirmasis akmuo, kurį nušviesdavo ryto saulės šviesa Heliopolyje ir jo kultas atsekamas bent nuo 1-os dinastijos laikų (apie 2900 m. pr. m. e.). Jis tapo prototipu egiptiečių obeliskams ir, tikriausiai, iš dalies − piramidėms. Viršutinis obelisko ir piramidės galiukas buvo vadinamas benbenetu. Benbeno pavadinimas tikriausiai kilęs iš egiptietiško weben, reiškiančio „pakilti“, ir turėjo ryšių su Benu paukščiu (feniksas). Benbeno akmuo tikriausiai egiptiečiams įkūnijo pačią pirmapradę kalvą.
Rečionys (Žiežmariai)
Rečionys – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Žiežmarių. Šiaurinė kaimo dalis už geležinkelio yra Kaišiadorių apylinkės seniūnijoje.
Sluikos Borovščizna
Sluikos Borovščizna – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šudzialovo valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra 151 m aukštyje virš jūros lygio.
Dubingių herbas
Dubingių herbas – vienas iš Dubingių miestelio ir seniūnijos (Molėtų rajono savivaldybė) heraldikos atributų.
Aprašas
Dubingių herbe pavaizduota sidabriniame lauke, virš žalio trikalnio, raudona kunigaikštiška karūna su auksiniais lankais, iš kurių apatinis inkrustuotas trimis žaliais smaragdais ir dviem raudonais rubinais. Tokius herbo motyvus lėmė  istoriniai faktai. Dubingių miestelis -tai viena iš seniausių gyvenviečių, siekianti Lietuvos valstybės kūrimosi laikus. Ilgą laiką priklausė Lietuvos valdovams, o čia buvusi pilis įėjo į Vilniaus gynybinę sistemą.
Istorija
2014 m. balandžio 18 d. herbą LR Prezidentė patvirtino dekretu Nr. 1K-1787. Etalono autorius – dailininkas Juozas Galkus.
Penyagolosa Trails
Bekelės bėgimo trasos ilgis siekia 115 km, o vertikalaus sukilimo suma – 5,5 km. Be šių varžybų vyksta ir kitos bėgikų lenktynės tuo pačiu metu Pirėnų pusiasalyje, tačiau pastarasis renginys sulaukia daugiausiai susidomėjimo.
Domas Hemingvėjus (filmas)
Domas Hemingvėjus – 2013 m. Jungtinėje Karalystėje sukurta juodojo humoro veiksmo komedija, demonstruota Toronto kino festivalyje.
Turinys
12 metų atsėdėjęs kalėjime, seifų plėšikas Domas Hemingvėjus atsiduria laisvėje. Per tą laiką mirė jo žmona, duktė gyvena su juodaodžiu muzikantu bei nenori nieko girdėti apie tėvą, o pasaulis gerokai pasikeitė. Atsiteisęs su buvusios žmonos buvusiu vyru, jis kartu su bičiuliu Diku keliauja į Prancūziją pas misterį Fonteiną – buvusį darbdavį, kurio jis per visą tą laiką neišdavė. Iš jo Domas gauna 750 tūkstančių svarų kaip kompensaciją, tačiau kuomet gyvenimas, regis, vėl pradeda jam šypsotis, Fonteino draugė Paolina pasprunka su visais jo pinigais.
Grįžęs į Angliją, Domas bando taikytis su dukra ir rasti naują darbdavį, tačiau nei vieni, nei kiti juo nebepasitiki...
Antonino Pizzolato
Antonino Pizzolato (g. 1996 m. rugpjūčio 20 d., Kastelvetrane) – Italijos sunkiaatletis, 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių prizininkas, daugkartinis Europos čempionas ir pasaulio rekordininkas.
Biografija
2014 m. Pizzolato dalyvavo pasaulio jaunimo čempionate, kuriame iškovojo bronzos medalį. Tais pačiais metais italas debiutavo pasaulio suaugusiųjų čempionate, kuriame užėmė 24-ą vietą. 2015 m. sportininkas iškovojo sidabrą pasaulio jaunimo čempionate. Tais pačiais metais sunkiaatletis debiutavo Europos čempionate, kuriame užimta 6-oji vieta.
2017 m. pasaulio čempionate Pizzolato varžėsi svorio kategorijoje iki 85 kg. Sportininkas rovimo rungtyje su 162 kg rezultatu buvo trečias, o rovime vieninteliu pasisekusiu bandymu įveikė 196 kg svorį. Bendroje daugiakovėje sportininkas pasiekė 358 kg rezultatą ir iškovojo bronzos medalį. 2019 m. pasaulio čempionate italas liko 6-as. Tais pačiais metais vykusiame Europos čempionate su 356 kg rezultatu Pizzolato pirmą kartą tapo Europos čempionu.
2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Pizzolato vyrų iki 81 kg svorio kategorijoje surinko 365 kg ir pelnė bronzos medalį.
2022 m. Europos sunkiosios atletikos čempionate italas vyrų svorio kategorijoje iki 89 kg pasiekė naują pasaulio rekordą su 392 kg rezultatu ir trečią kartą tapo Europos čempionu.
Marsala (vynas)
Marsala – spirituotas itališkas vynas. Gaminamas Sicilijoje (Italija), Marsalos apylinkėse.
Portveinui artimas, panašus į Madeirą, tik daug saldesnis vynas.
Kartais Marsala aromatizuojama bananų juodųjų serbentų ir pan. kvapais. Stiprumas 18-20 % alkoholio tūrio. Cukraus – 1,5–7 %.
Gamsutlis
Gamsutlis  – apleistas avarų aūlas Rusijos pietuose, Dagestane, Gunibo rajone, 10 km į pietryčius nuo Gunibo, netoli Camtičajaus upės. Kaimas įsikūręs ant kalnų gūbrio, apie 1500 m aukštyje.