cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Prancūzijos Polinezija
Geografija
Prancūzijos Polinezijos salos užima 4167 km² sausumos plotą ir 2,5 mln. km² vandenyno ploto. Sudaro pagrindinės 4 salų grupės: Visuomenės salos (tarp jų Taitis), Markizų salos, Tuamotu salos ir Tubuajo salos. Svarbesnės salos: Taitis, Bora Bora, Hiva Oa, Huahine, Maiao, Maupiti, Mehetia, Murea, Nuku Hiva, Raiatea, Tahaa, Tetiaroa, Tubuai ir Tupai. Salos koralinės ir vulkaninės kilmės; padengtos tropiniais miškais. Aukščiausia vieta – Orohena k. (2241 m; Taityje). Klimatas šiltas ir drėgnas. Nereti uraganai.
Ekonomika
thumb|right|200px|[[Bora Bora]] Pagrindinis straipsnis: Prancūzijos Polinezijos ekonomika
Prancūzijos Polinezija turi gerai išvystytą ekonomiką, tačiau ši yra priklausoma nuo Prancūzijos. Ekonomika labiausiai išvystyta didžiosiose salose (Taityje, Bora Boroje). Svarbiausia ūkio šaka – turizmas. Salose auginami kokosai, vanilė, vaisiai, daržovės. Medienos apdirbimas, kobalto gavyba. Žvejyba. Salos taip pat garsėja juodaisiais Taičio perlais.
Gyventojai
thumb|right|200px|Kuko įlanka [[Moorea saloje.]] Pagrindinis straipsnis: Prancūzijos Polinezijos gyventojai
Kultūra
Prancūzijos Polinezijai būdinga polinezietiška kultūra: krikščionybė susipynusi su vietinėmis religijomis (nuošalesnėse salose vis dar yra išlikusių tabu, vietinių dievų kultas), muzikoje ir šokiuose ryškūs jūros, religijos motyvai. Viso salyno kultūra įvairialypė: išskiriama taitiečių, markiziečių, tuamotu kultūros.
Jonas Kajetonas Jablonovskis
Jonas Kajetonas Jablonovskis (1699, Braclavas – 1764 m. kovo 5 d., Ostrogas) – stambus Lenkijos magnatas, ATR valstybinis ir karinis veikėjas, Karūnos armijos pulkininkas, Brodnicos, Bobžecko ir Čyhyryno seniūnas (nuo 1722 metų), Braclavo vaivada (1754–1764), Šventosios Romos imperijos kunigaikštis (nuo 1743 metų). Austrijos armijos feldmaršalas, Ispanijos grandas, Baltojo erelio ir Auksinės runos ordinų kavalierius.
Biografija
Lenkijos magnatų Jablonovskių giminės atstovas, herbo „Prus“ savininkas. Rusios vaivados ir Karūnos didžiojo kanclerio Jono Stanislovo Jablonovskio (1669–1731) ir Žanos de Betiun (m. 1744) sūnus. Broliai – Stanislovas Vincentas Jablonovskis ir Dimitrijus Aleksandras Janas Jablonovskis.
1733 metais Jonas Kajetonas Jablonovskis buvo išrinktas pasiuntiniu į konvokacinį seimą. Politinė veiklos pradžioje palaikė Stanislovą Leščinskį, bet pacifikaciniame seime susitaikė su Lenkijos karaulimi Augustu III. 1740-ais metais bendradarbiavo su Prūsijos karaliaus rūmais. 1746 metais buvo išrinktas pasiuntiniu nuo Haličo žemės į seimą.
1754 metais Jonas Kajetonas Jablonovskis gavo Braclavo vaivados pareigybę ir buvo priartintas prie karaliaus rūmų. Buvo Čartoriskių partijos ir Rusijos priešininkas, palaikė Karūnos didžiojo etmono Jano Klemenso Branickio partiją.
1744 metais Jonas Kajetonas Jablonovskis gavo nuo Vokietijos imperatoriaus Karolio VII Vitelsbacho Šventosios Romos imperijos kuniogaikščio titulą.
1737 metais pastatė naują katalikų bažnyčią Marijupolyje.
Būdamas Stanislovo Leščinskio pusbroliu, o per jį surištu su Prancūzijos karaliaus rūmais, Jonas Kajetonas Jablonovskis skaitė save lygiu Lenkijos monarchui ir titulavo save kunigaikščiu Ostrogiškiu.
Šeima
thumb|left|150px|Jono Kajetono Jablonovskio antroji žmona Ana Paulina Sapiegaitė Buvo vedęs du kartus. 1730 metais vedė Terezą Vielhorską (m. 1749), o 1750 metais antrą kartą vedė Aną Pauliną Sapiegaitę (1728–1800), Bresto vaivados Leono Kazimiero Sapiegos (1697–1738) ir Terezės Karolinos Radvilaitės (1707–1765) dukterį. Abi santuokos buvo bevaikės.
Bob Kane
Bobas Keinas (, gimė vardu Robert Kahn; 1915 m. spalio 24 d. – 1998 m. lapkričio 3 d.) buvo Amerikos komiksų kūrėjas ir rašytojas. Minimas kaip „DC Comics“ superherojaus Betmeno kūrėjas.
Atskaitos paklaida
thumb|450px|right|[[Termometras|Termometro rodmuo yra tarp 36,8 °C ir 36,9 °C. Geriausias artimiausio skaitmens įvertinimas – pusė padalos, taigi rezultatas galiausiai yra 36,85 °C.]]
Novozybkovas
Novozybkovas – miestas Rusijos vakaruose, Briansko srityje, netoli Rusijos valstybinės sienos su Baltarusija. 43,0 tūkst. gyventojų (2002).
Pienininkystė (žurnalas)
Pienininkystė – dvimėnesis Lietuvos pienininkų asociacijos žurnalas, ėjęs nuo 1990 m. iki 2001 m. Vilniuje.
Istorija
Spausdino praktinius patarimus užsiimantiems pieno ūkiu, nagrinėjo pieno perdirbimo ir kokybės problemas. Tiražas 1990 m. – 2800 egz., 1997 m. – 1100 egz.
Redaktorius A. Visockas.
SGL arena
SGL arena yra futbolo stadionas Augsburge, Bavarijoje, Vokietijoje. Iki 2011 m. liepos 1 d. vadintas Impuls Arena. Namų rungtynes žaidžia FC Augsburg. Iki 2009 m. klubas žaidė Rosenaustadion stadione.
SGL arena talpina 30 660 žiūrovų. 19 060 vietų yra sėdimos, likusios 11 034 – stovimos. Ateityje planuojama padidinti vietų skaičių iki 49 000.
Kalužskojės kaimo gyvenvietė
Kalužskojės kaimo gyvenvietė  – kaimo gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities Černiachovsko rajone. Centras – Zagorskojė.
Istorija
Įsteigta vykdant municipalinę reformą 2008 m. Ribojasi šiaurėje su Nemano rajono Žilino ir Lunino kaimo gyvenvietėmis, rytuose su Gusevo rajono Kubanovkos ir Michailovskojės kaimo gyvenvietėmis, pietuose su Svobodos kaimo ir Černiachovsko miesto gyvenvietėmis, vakaruose su Kamenskojės kaimo gyvenviete, Slavsko rajono Bolšakovo kaimo gyvenviete.
Kaliningrado srities įstatymu Kalužskojės kaimo gyvenvietę sudaro:
Šaltiniai
Kaluschskoje (Kaliningrad)
Jeronimas Chodkevičius (1560)
Jeronimas Chodkevičius (balt. Геранім Хадкевіч, lenk. Hieronim Chodkiewicz, 1560 m. – 1617 m. rugpjūčio 29 d., Kremeneco k., prie Lahoisko, palaidotas Berestovicoje, LDK) – Jurgio sūnus, rusėnų kilmės LDK didikų Chodkevičių giminės Supraslio šakos atstovas, LDK rūmininkas, Šklovo, Bychovo ir Myšos grafas.
Ringys
Ringys – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 6,5 km į pietryčius nuo Naujojo Daugėliškio, prie Paringio kaimo. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,46 km, plotis – iki 0,24 km. Altitudė 162,1 m. Krantai žemi, pelkėti, pakrantės kalvotos. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Iš rytų į šiaurę prateka Dysnos upės intakas Ringė. Rytine ežero pakrante eina kelias, kuris įsijungia į šiaurine pakrante einantį kelią.
Jeronimas Chodkevičius (1560)
Šeima ir vaikai
Buvo vedęs 4 kartus. 1582 m. susituokė su Bogdana Aleksandra Palubinskaite, su kuria susilaukė dukters Sofijos. Apie 1594 m. vedė Oną Tarlaitę, kuri pagimdė Joną Jeronimą ir Kristupą, dukras – Elžbietą, Oną, Barborą ir Kristiną. Trečiąja žmona XVII a. pradžioje tapo Dorota iš Rėjų giminės, o ketvirtąja – Sofija iš Korbačevo.
Mirė Kremeneco kaime prie Lahoisko, palaidotas – giminės dvare Berestovicoje.
Valstybės tarnyba
Lietuvos didžiojo kunigaikščio rūmininkas, nuo 1588 m. – arklininkas, 1593 m. paskirtas Mstislavlio vaivada, 1595 m. – Vilniaus kaštelionu ir Bresto seniūnu. Dalyvavo karuose su Maskvos kunigaikštyste ir Švedijos karalyste. Zebžidovskio rokošo metu (1606–1609m.) rėmė karalių Zigmantą Vazą.
Mindaugas Bastys
Mindaugas Bastys (g. 1965 m. sausio 29 d. Joginiškiuose, Šakių raj.) – zootechnikas, Lietuvos ir Šakių rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1972–1983 m. mokėsi Šakių raj. Kriūkų vidurinėje mokykloje, 1990 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademijoje zootechniko specialybę. Parengė biomedicinos mokslų srities agronomijos daktaro disertaciją „Pluoštui auginamų linų pasėlio tankumo, derliaus bei jo kokybės formavimas technologinėmis priemonėmis“.
1990 m. Kriūkų kolūkio darbuotojas, 1991 m. AB „Kauno audiniai“ Kriūkų filialo direktorius, 1993–2000 m. UAB „Agrolina“ direktorius, 1998–2000 m. Lietuvos žemės ūkio universiteto Augalininkystės katedros mokslinis bendradarbis. 2000 m. Kriūkų seniūnijos seniūnas. 2000–2004 m. ir 2008–2018 m. Seimo narys. Nuo 2005 m. Lietuvos žemės ūkio ministerijos ministro patarėjas, 2006–2008 m. Lietuvos ministro pirmininko patarėjas. 2016–2017 m. Seimo pirmininko pavaduotojas.
2000–2003 m., 2003 m. ir 2007–2008 m. Šakių rajono savivaldybės tarybos narys.
Nuo 2001 m. sausio iki 2018 m. kovo – Lietuvos socialdemokratų partijos tarybos ir Prezidiumo narys.
2017 m. kovo 9 d. paskelbta, jog remiantis Valstybės saugumo departamento pažyma M. Basčiui neišduotas leidimas dirbti su slapta informacija. 2017 m. balandžio 18 d. LR Seimas patvirtino Nacionalinio saugumo ir gynybos komiteto (NSGK) tyrimo išvadas, kad „M. Bastys veikė prieš Lietuvos interesus, jo ryšiai su Rusijai dirbančiais asmenimis kelia grėsmę šalies saugumui“. NSGK taip pat pareiškė, kad teikdamas paaiškinimus jam M. Bastys melavo. M. Bastys visus kaltinimus neigė. 2017 m. gruodžio 22 d. LR Konstitucinis teismas paskelbė, kad M. Bastys sulaužė priesaiką ir šiurkščiai pažeidė Konstituciją nuslėpęs savo ryšius su buvusiu KGB darbuotoju Piotru Vojeika, kai pretendavo gauti leidimą dirbti su slapta informacija. 2018 m. kovo 13 d. LR Seimas balsavo dėl Seimo nario mandato panaikinimo M. Basčiui, tačiau balsavusiųjų už (72 balsai) nepakako. Kovo 14 d. šis informavo, kad iš Seimo pasitrauks savo noru.
Išsiskyręs, buvusi sutuoktinė Jolanta, vaikai Domantas ir Kasparas.
Greitasis metalas
Greitasis metalas (Speed Metal, iš  – greitas) – gana sunkiai kategorizuojama Heavy metal muzikos pakraipa, pasižyminti itin technišku atlikimu bei dideliu muzikos greičiu. Išsivystė XX a. 9-ojo dešimtmečio pradžioje, kaip itin techniškas ir šiurkštus klasikinio Heavy metal variantas. Šiai pakraipai galima priskirti visas greitai ir šiurkščiai grojančias klasikines Heavy metal grupes, pvz., Judas Priest. Speed metal padarė didelę įtaką Thrash metal atsiradimui, todėl neretai su pastaruoju stiliumi painiojamas. Tarp tipiškesnių Speed metal grupių galima paminėti Helloween, Agent Steel, Flotsam and Jetsam. Tokios grupės, kaip Overkill ir Megadeth laikomos tarpinėmis tarp Thrash metal ir Speed metal.
Liniuotė
thumb|right|180px|Įvairios liniuotės. thumb|right|180px|2 [[Metras|metrų sulankstoma liniuotė.]] Liniuotė - paprasčiausias ilgio matavimo prietaisas. Ji naudojama 50 mm ar didesniam ilgiui matuoti. Mažiausia jos padala paprastai būna 1 mm, taigi ilgį galima įvertinti 0,5 mm tikslumu.
Liniuotės paprastai gaminamos iš plastiko ar medžio, rečiau metalo.
Dark Horse Comics
Dark Horse Comics – JAV leidykla, leidžianti komiksų knygas ir manga.
Istorija
„Dark Horse Comics“ 1986 m. Milvokyje, Oregono valstijoje, įkūrė Mike Richardson su tikslu sukurti idealią atmosferą kūrybingiems rašytojams. Ričardsonas veiklą praėjo 1980 m. Bende (Oregonas) atidarydamas knygų parduotuvę „Pegasus Books“. Už iš mažmeninės prekybos gautas pajamas jis nutarė įsteigti savo leidybos kompaniją. Pirmieji leidiniai buvo „Dark Horse Presents“ ir „Boris the Bear“. Po metų leidykla praplėtė savo leidybos liniją, įtraukdama tokius kūrinius kaip „The American“, „The Mark“, „Trekker“ ir „Black Cross“.
thumb|left|200px|„Dark Horse Comics“ centrinė būstinė
„Dark Horse Entertainment“
„Dark Horse Entertainment“ yra „Dark Horse“ gamybos studijos šaka, kuri prodiusuoja kino filmus ir televizijos programas, paremtas „Dark Horse Comics“ leidžiamais komiksais. Įkurta 1992 m.
Linas Kleiza
Linas Kleiza (g. 1985 m. sausio 3 d. Kaune) – Lietuvos krepšinio veikėjas, buvęs krepšininkas. Žaidė sunkiojo krašto puolėjo bei lengvojo krašto puolėjo pozicijose.
Nuo 2017 m. iki 2020 m. Vilniaus „Ryto“ klubo bendrasavininkas, viceprezidentas ir klubo sporto direktorius.
Biografija
L. Kleizos karjera prasidėjo JAV krikščioniškoje Montrouzo vidurinėje mokykloje. Po 2002–2003 m. sezono krepšininkas mokyklą baigė, o su Lietuvos jaunių rinktine Pasaulio jaunių pirmenybėse užėmė antrąją vietą. L. Kleiza pateko į geriausių žaidėjų penketą. Tais pačiais metais jis tapo Misūrio universiteto žaidėju. 2005 vykusioje NBA naujokų biržoje buvo pašauktas 27 numeriu Portlando „Trail Blazers“ komandos, po apsikeitimo žaidėjas perėjo į Denverio „Nuggets“. 2006 m. Pasaulio krepšinio čempionate Japonijoje su rinktine užėmė 7 vietą.
2006–2007 m. sezonas krepšininkui iš pradžių nebuvo labai sėkmingas, tačiau dėl muštynių 15 rungtynių diskvalifikavus komandos lyderį Carmelo Anthony ir kiek trumpesniam laikotarpiui J. R. Smith’ą, Linas Kleiza gavęs daugiau žaidybinio laiko įsižaidė ir tapo svarbiu komandos žaidėju. Denverio „Nuggets“ ekipos treneris Dž. Karlas apie lietuvį pasakė: „Jis vienas geriausių jaunųjų profesionalų, kuriuos kada nors treniravau“.
Krepšininkas pasiekė savo asmeninį rezultatyvumo rekordą (41 taškas) NBA 2008 m. sausio 17 d. Denveryje prieš Utah „Jazz“ klubą, 6 taškais pagerindamas iki tol Žydrūnui Ilgauskui ir Šarūnui Marčiulioniui priklausantį lietuvio rezultatyvumo rekordą (35 taškai). Kleiza aikštėje praleido 41 min 40 s, per šį laiką pataikė 9 dvitaškius iš 13, 4 tritaškius iš 8 ir 11 baudų metimų iš 14. Jis taip pat atkovojo 9 kamuolius, atliko 2 rezultatyvius perdavimus ir 1 kartą kamuolį perėmė iš varžovų.
2009 m. rugpjūčio mėn. pasirašė dvejų metų sutartį su Pirėjo „Olympiacos“ klubu. Vos atvykęs į Graikijos vicečempionų klubą, Kleiza ėmė demonstruoti itin solidų žaidimą ir ilgai netrukus tapo vienu mėgstamiausiu krepšininku Olympiacos komandoje. Gindamas Pirėjo klubo garbę, Kleiza padėjo susigrąžinti Graikijos Taurę, kuri paskutinį kartą buvo iškovota 2002 metais, Lietuvis tapo rezultatyviausiu Eurolygos reguliariojo sezono žaidėju, buvo išrinktas į simbolinį naudingiausiųjų Eurolygos krepšininkų pirmąjį penketuką ir po 13-os metų pertraukos atvedė Pirėjo „Olympiacos“ iki pat Eurolygos finalo.
2010 m. liepos 8 d. Toronto „Raptors“ klubas pasiūlė L. Kleizai, 4 m. 18,8 mln. JAV dolerių kontraktą, tačiau pagal lygos taisykles Toronto klubas turėjo laukti 7 d. jeigu Denverio klubas sumanytų susigrąžinti žaidėją į savo komandą. 2010 m. liepos 26 d. Toronto klubas pasirašė sutartį su L. Kleiza. 2013 m. liepos 16 d. buvo atleistas panaudojus amnestijos taisyklę.
2013 m. liepos 30 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Turkijos Stambulo „Fenerbahçe“ klubu. Pasibaigus 2013–2014 sezonui Turkijos klubas turėjo galimybę ją pratęsti, tačiau to nepadarė.
Vilniaus šv. Mikalojaus bažnyčia
'''Vilniaus šv. Mikalojaus bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Vilniaus senamiestyje, Šv. Mikalojaus gatvėje. Tai seniausia Romos katalikų bažnyčia Lietuvoje.
Linas Kleiza
Biografija
2014 m. liepos viduryje pasirašė vienerių metų sutartį su Milano „Olimpia E7“ klubu.
Vilniaus šv. Mikalojaus bažnyčia
Istorija
thumb|150 px|left|Šv. Mikalojaus bažnyčia 1876 m. (iš „Kalendarz Ilustrowany", 1877 m.)
Linas Kleiza
Biografija
2017 m. liepos pradžioje prisijungė prie Vilniaus „Lietuvos ryto“ klubo. 2017 m. liepos viduryje tapo klubo bendrasavininkiu, viceprezidentu ir klubo sporto direktoriumi.
Pasiekimai
thumb|right|L. Kleiza su nacionaline rinktine 2010 m.
Thrash metalas
Thrash Metal (iš  – mušti, daužyti) – metalo muzikos pakraipa. Pasižymi gana dideliu atlikimo greičiu, greitomis, žemame diapazone atliekamomis ritminėmis figūromis (rifais), kuo skiriasi nuo klasikinio sunkiojo metalo, taip pat paprastomis aranžuotėmis ir agresyviu vokalu. Vokalo linijos dažnai disonuoja su instrumentine faktūra, nors bendrai vokalinės manieros, nors ir forsuojančios ir ekspresyvios (dažniausiai pasitaiko žemi, vyriški balsai), negalima būtų pavadinti antimuzikalia. Dainų tekstai dažnai turi visuomenės sanklodos kritikos elementų, susiję su įvairiais socialinės neteisybės pasireiškimais. Tekstuose dažnai naudojami grubūs išsireiškimai, kuo trash metal siejasi su hardcore.
Vilniaus šv. Mikalojaus bažnyčia
Istorija
Šv. Mikalojaus bažnyčia pirmą kartą paminėta 1320–1387 metais (Jogailos privilegijoje). Jau tuomet bažnyčia buvo mūrinė, iš raudonų plytų mūro. Manoma, jog bažnyčia pastatyta LDK didžiojo kunigaikščio Gedimino laikais. Dabartinis jos pastatas sumūrytas XV amžiuje. Bažnyčia nuo to laiko daug kartų restauruota, tačiau išlaikė gotikinį pavidalą. Manoma, jog šioje bažnyčioje melsdavosi į Vilnių atvykę pirkliai bei amatininkai.
Thrash metalas
Žanro bruožai
Trankusis metalas pasižymi ypatingai greitu atlikimo tempu, greitais žemo dažnio gitarų rifais, aukštai grojamais solo, būgnai mušami dviem pedalais vietoj vieno, vokalas dažnai agresyvus.
Vilniaus šv. Mikalojaus bažnyčia
Istorija
1864 m. uždarius Vilniaus pranciškonų vienuolyną, šv. Mikalojaus bažnyčia priskirta prie šv. Jono parapijos, nuolatinio kunigo neturėjo. Bažnyčioje atitinkamomis dienomis buvo laikomos pamaldos. XIX a. dalis bažnyčios fasadų buvo nudažyti.
Thrash metalas
Žanro bruožai
Gitarų solo dažniausiai grojamas labai aukštuose skirsniuose, labai greitai, kartais naudojama prispaudimo dviem rankom technika (stygos spaudžiamos ne tik kairiosios, bet ir dešiniosios rankos pirštais). Grojama tiek pirštais, tiek mediatoriumi. Dažnai grojama harmoninio minoro dermėje ir judama tritonio garsais (pvz., Metallica – Fade to black). Tritonio garsais dažnai grojamos ir įprastos partijos, ne tik solo.
Vilniaus šv. Mikalojaus bažnyčia
Istorija
Dar iki 1897 m. lietuviai rūpinosi turėti savo bendruomenės bažnyčią. Vilniaus krašto lietuviai nuo 1900 m. rinkdavosi apleistoje šv. Mikalojaus bažnyčioje ir giedodavo. Paprašius Peterburgo dvasinės akademijos kunigams ir paraginus Mogiliovo arkivyskupui B. Klopatovskiui, 1901 m. gruodžio 31 d. S. A. Žvėravičius atidavė bažnyčią lietuvių bendruomenei ir paskyrė kunigą Juozapą Kuktą jos klebonu. Pagrindiniai šv. Mikalojaus bažnyčios perėmimo lietuvių žinion iniciatoriai buvo Donatas Malinauskas, miškininkas Povilas Matulionis ir gydytojas Andrius Domaševičius. Buvo sukurta taip vadinama „12 Vilniaus apaštalų kuopa", kuri rūpinosi bažnyčios atgavimu. Leidimas oficialiai naudoti bažnyčią lietuviškoms pamaldoms buvo gautas 1901 m. gruodžio 8 d. Atgauta bažnyčia buvo apleista, be langų, grindų. Buvo suremontuoti langai, sudėtos iki šiol išlikusios keraminių plytelių grindys, nutinkuotos ir perdažytos sienos, sutvarkyti altoriai, padaryti bažnyčios suolai.
Thrash metalas
Žanro bruožai
Thrash metal bosistai dažnai taip pat naudoja mediatorius, tam kad tempu neatsilikti nuo kitų gitarų ir būgnų, nors kai kurie (pvz., Cliff Burton, Robert Trujillo, Greg Christian) groja ir pirštais. Kai kurie bosistai naudoja išderintas gitaras, kartais bosinės gitaros jungiamos prie sintezatorių ir garsas modifikuojamas pridedant efektų (paprastai iki thrash metal bosinių gitarų garso niekas nemodifikuodavo).
Vilniaus šv. Mikalojaus bažnyčia
Istorija
thumb|150 px|right|Paminklas šv. Kristoforui šv. Mikalojaus bažnyčios šventoriuje (skulptorius Antanas Kmieliauskas)
Thrash metalas
Žanro bruožai
Būgnininkai naudoja arba dviejų pedalų būgnus, arba pasistato vienodų būgnų poras, tam kad išgauti trankesnį ir grėsmingesnį garsą.
Vilniaus šv. Mikalojaus bažnyčia
Istorija
Po 1902 m. bažnyčia buvo suremontuota, suaukojus lėšų (inž. Juozas Skripkus). Joje imta giedoti ir pamokslus sakyti lietuviškai. Bažnyčioje buvo suburtas choras, prie jos įsteigta mokykla, tarpusavio pagalbos draugija, prieglauda. Prie bažnyčios būrėsi lietuviai kunigai, tarp jų 1907–1911 m. ir Juozas Tumas-Vaižgantas. Pamaldos lietuvių kalba išliko ir tarpukario metais.
Thrash metalas
Ištakos
Thrash metal šaknis galima rasti XX a. septintojo dešimtmečio pabaigoje – aštuntojo dešimtmečio pradžioje, kai keletas grupių ėmė derinti New Wave of British Heavy Metal su hardcore punk elementais (ypač mušamųjų tempu), sukurdamos naują žanrą, kuris atsiskyrė nuo punk. Lyginant su susijusiu speed metal ši pakraipa yra žymiai agresyvesnė. Dviem grupėm priskiriamas didelis vaidmuo vėlesniam thrash atsiradimui, tai – Venom ir Motörhead. Šios grupės laikomos proto – thrash atstovais.
Vilniaus šv. Mikalojaus bažnyčia
Istorija
1930 m. Vilniaus miesto lietuvių pastangomis šv. Mikalojaus bažnyčioje 500-ųjų mirties metinių proga pastatytas paminklas Vytautui Didžiajam. 1930 m. spalio 27 d. šv. Mikalojaus bažnyčioje buvo laikomos iškilmingos pamaldos, paminklą Vytautui Didžiajam pašventino Trakų dekanas kanauninkas Klemensas Maliukevičius, paminklą atidengė Laikinojo Komiteto pirmininkas K.Stašys. 1936 m. minėtas paminklas aptvertas baliustrada.
Thrash metalas
Ištakos
Stiliaus atsiradimas siejamas su keturiomis JAV grupėmis: Anthrax, Metallica, Slayer ir Megadeth. Nemažą įtaką trash metalui turėjo amerikietiškas hardcore punk.
Vilniaus šv. Mikalojaus bažnyčia
Istorija
1942 m. rusų lėktuvams bombarduojant Vilnių, buvo sunaikintas šv. Mikalojaus bažnyčios parapijos namas su garsiąja šv. Mikalojaus sale, kurioje įvyko daug lietuvių renginių, žuvo sėdėjęs už rašomojo stalo klebonas Kristupas Čibiras. Vokiečių okupacijos metais iš bažnyčios buvo atimti du paminkliniai varpai. Po II pasaulinio karo bažnyčia suremontuota.
Sovietiniais metais, nusavinus arkivyskupijos rūmus, šv. Mikalojaus bažnyčios klebonijoje įsikūrė lietuviškosios Vilniaus arkivyskupijos dalies valdytojo kanceliarija. 1959 m. bažnyčios šventoriuje pastatyta skulptoriaus Antano Kmieliausko sukurta Šv. Kristoforo skulptūra. šv. Kristoforas pavaizduotas per vandenį nešantis kūdikėlį Jėzų. Dėl šios skulptūros dailininkas ir skulptorius Antanas Kmieliauskas buvo pašalintas iš pretendentų į tuometinę Dailininkų sąjungą sąrašo. Tais pačiais metais pagal architekto Brunono Bakaičio projektą buvo pastatytas klebonijos namas. 1974 m. šv. Mikalojaus bažnyčios interjere atidengti keli nedideli gotikinio mūro fragmentai. Šv. Mikalojaus bažnyčia remontuota 1988 metais. Buvo pakeista bažnyčios išorė, atkurti frontono stulpeliai, kurie pakeitė bažnyčios fasadą. 1989 m. atstatytas laiptuotasis frontonas, atkurtos gotikinės sienų nišos, išryškintos užmūrytos angos, jas nutinkuojant baltai. Languose atstatyti vitražai, kurie buvo išbyrėję 1942 m. kovo 23 d. sovietų lakūnams į šventorių numetus bombą.
Thrash metalas
Ištakos
Iš thrash metal išsivystė kiti ekstremalūs metalo stiliai:
Vilniaus šv. Mikalojaus bažnyčia
Istorija
Nuo 1901 m. Vilniaus šv. Mikalojaus bažnyčioje rektoravo Juozapas Kukta, 1901–1906 m. ir 1907–1909 m. dirbo kunigas Antanas Viskantas, 1906–1907 m. dirbo kunigas Jurgis Januškevičius, 1909–1911 m. – kunigas Petras Kraujelis, 1914–1924 m. rektoriavo Vladas Jezukevičius, 1924–1942 m. – kunigas Kristupas Čibiras, kartu su juo nuo 1936 m. dar dirbo kunigai Vincentas Taškūnas, Edmundas Basys ir Kazimieras Pukėnas. Taip pat šv. Mikalojaus parapijos namuose gyveno ir arkivyskupas Mečislovas Reinys. Po kunigo Kristupo Čibiro žūties čia klebonavo kunigai Pranas Bieliauskas, Stanislovas Valiukėnas, Česlovas Krivaitis, L.Pavilionis, J. Saulius, J.Poškus, A.Rutkauskas, R. Blažys, Kovarskis, P.Kučinskas, K.Valeikis, K.Kindurys, vėliau klebonais buvo kun. Juozas Tunaitis, kun. E. Rudokas, kun. E.Paulionis; 2004–2014 m. klebonavo kun. Medardas Čeponis; 1997–2001 m. čia dirbo monsinjoras Kazimieras Vasiliauskas.
Eksterjeras
Bažnyčia gotikinė, su mūrine, tinkuota šventoriaus tvora, kurią skaldo arkų nišos. Tvora padengta čerpėmis. Joje yra įvažiavimo vartai su arka ir nedidelis arkinis įėjimas. Bažnyčia stovi centre, ji stačiakampio plano, vienabokštė, su trisiene apside ir zakristija, prijungta prie jos koridoriumi. Bažnyčia sumūryta iš raudonų ir geltonų įvairaus formato plytų. Dominuoja raudona spalva. Bažnyčios fasadai paprasti, pagrindiniame fasade yra laiptuotas trikampis frontonas, frontoną skaido trys smailiaarkių nišų grupės. Į bažnyčią patenkama pro nedidelį XIX a. pristatytą prieangį.
Už bažnyčios apsidės, šventoriaus centre stovi akmeninė šv. Kristoforo skulptūra. Pietinėje bažnyčios pusėje už šv. Kristoforo skulptūros veikia dviejų aukštų parapijos namai, pastatyti 1958 m. 2016 m. lapkričio 18 d. prie šv. Mikalojaus bažnyčios pastatyta jos ir parapijos globėjo Šv. Mikalojaus skulptūra, kurią sukūrė tretininkas skulptorius Juozas Genevičius. Gruodžio 4 d. švenčiant šv. Mikalojaus atlaidus ir minint bažnyčios perdavimo Vilniaus lietuviams 115-sias metines, paminklas buvo pašventintas.
Interjeras
thumb|150 px|left|Šv. Mikalojaus bažnyčios interjeras thumb|150 px|right|Šv. Mikalojaus bažnyčios didysis altorius
Bažnyčios interjeras vėlyvosios gotikos, bažnyčia turi tris navas, kurias skiria keturios ant pjedestalų pastatytos aštuoniakampės kolonos, laikančios žvaigždiškus arba tinklinius gotikinius skliautus. Bažnyčioje stovi trys altoriai. Didžiajame altoriuje yra kryžius, atgabentas iš Švenčionėlių parapijos Raškiščių koplyčios. Altoriaus viršų puošia du paauksuoti angelai ir dviejų šventųjų skulptūros: šv. Klaros Asyžietės (kairėje) ir šv. Pranciškaus Asyžiečio (dešinėje). Žemutiniame tarpsnyje stovi keturių šventųjų statulos: šv. Kristupo ir šv. Marijos Magdalietės (kairėje) ir šv. Teresėlės Kūdikėlio Jėzaus ir šv. Juozapo su Jėzumi (dešinėje). Dešiniajame šoniniame altoriuje yra Švč. Dievo Motinos Sopulingosios medinis horeljefas, kuris paauksuotas ir pasidabruotas. Viršutiniame altoriaus tarpsnyje tarp dviejų angelų sienoje yra 1903 m. nutapyta šv. Pranciškaus Asyžiečio freska. Kairiajame šoniniame altoriuje yra XVI a. kaustytas bažnyčios globėjo šventojo Mikalojaus paveikslas, atkeltas iš didžiojo altoriaus, nutapytas ant medžio lentų. Šventojo figūra padengta metaliniu rūbu. Abipus paveikslo pastatytos šv. Pranciškaus Ksavero su kryžiumi ir šv. Ignoto (Ignaco) Lojolos medinės statulos. Viršutiniame altoriaus tarpsnyje yra 1903 m. šv. Antano Paduviečio freska, abipus freskos stovi angelų statulos. Be altoriuose esančių skulptūrų, bažnyčioje stovi XVI a. gotikinė medinė šv. Liudviko statula su kalaviju. šv. Antano Paduviečio statula pastatyta prie presbiterijos. Presbiteriją nuo viduriniosios navos atskiria smaili triumfo arka. Presbiterijoje kabo 1942 m. drobėje nutapytas šv. Kazimiero paveikslas, autorius Vytautas Kasiulis. Ten pat kabo nežinomo dailininko nutapytas paveikslas „Švč. Mergelės Marijos dangun ėmimas”.
Bažnyčios vargonų tribūna rokoko stiliaus, joje yra 1913 m. įrengti aštuonių registrų vargonai. Vargonų prospektas vėlyvojo baroko stiliaus, dekoruotas auksuota ornamentų dažyba.
Bažnyčios dešiniosios sienos nišoje, inkrustuotoje dirbtiniu marmuru, ant aukšto marmurinio postamento pastatytas skulptoriaus Rapolo Jakimavičiaus sukurtas LDK Didžiojo kunigaikščio Vytauto biustas, kuris bažnyčioje įrengtas, minint Vytauto Didžiojo 500 metų mirties sukaktį (1930 m.). Biustas nulietas iš bronzos. Vytautas Didysis pavaizduotas su karūna, šarvais ir apsiaustu. Postamente iškalti ilgi įrašai, bylojantys apie tai, jog šį biustą kunigaikščio 500-ųjų mirties metinių proga pastatė Vilniaus krašto lietuviai. Paminklas aptvertas baliustrada.
Po vargonų tribūna yra mūrinė klausykla, taip pat bažnyčioje stovi trys medinės XIX a. vietos meistrų darbo neobarokinės klausyklos, ketvirtoji klausykla – kitų meistrų darbo. Klausyklos išpuoštos girliandų ir lapų drožiniais. Bažnyčios suolai pagaminti 1975 m. pagal Jono Zibulio projektą.
Bažnyčios darbo valandos
Šv. mišios vyksta šiokiadieniais 18.00 val., šeštadienį (ir valstybės šventėse) – 9.00 val., sekmadieniais – 8.00, 10.00 (su vertimu į gestų kalbą), 14.00 val. Bažnyčia atidaryta: šiokiadieniais: 15.30 iki 18.30 val., sekmadienį: 7.15 iki 15.00 val.
Knišino geležinkelio stotis
Knišino geležinkelio stotis - geležinkelio stotis Knišino mieste, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Monkų apskrityje. 1895 m. stotis įkurta tiesiant Balstogė - Karaliaučius geležinkelio liniją. Tai trijų platformų, dvejų peronų geležinkelio stotis, per kurią eina Balstogė-Glomnas geležinkelio linija. Nuo stoties iki Borsukuvkos geležinkelio stotelės yra 7,1 km ir iki Zastočės geležinkelio stotelės 3,9 km.
Gatuno ežeras
Gatuno ežeras  – didelis tvenkinys centrinėje Panamoje. Tai didžiausias vandens telkinys šalyje. Sudarytas 1907–1913 m. netoli žiočių patvenkus Čiagreso upę. Sukūrimo metu tai buvo didžiausias pasaulyje dirbtinis vandens telkinys. Dabar tvenkiniu eina didelė dalis Panamos kanalo.
Tvenkinio vandens lygis aukštesnis už vandenyno 26 metrais, vandens lygis reguliuojamas šliuzais. Kanalo maršrutas aiškiai pažymėtas ežere.
Gatuno ežero kranto linija labai raižyta, gausybė įlankų, užutėkių. Ežere susidarė daug salų, didžiausia iš jų – Baro Koloradas. Aplink Gatuno ežerą plyti džiunglės. Telkinys tapo svarbia vandens paukščių buveine.
Ežeras naudojamas ne tik laivybai, jo vanduo naudojamas pasėlių drėkinimui bei Panamos aglomeracijos aprūpinimui vandeniu.
Aulopigos
Aulopigos (Aulopyge) – karpinių (Cyprinidae) šeimos žuvų gentis.
Gentyje vienintelė rūšis – aulopiga (Aulopyge huegeli)
Vieno kino vargai Kinijoje
Siužetas
Kin Fo gyvena dideliame name Šanchajuje. Jo mokytojas yra filosofas Vangas. Taipingų karų dalyvis.
Vieną dieną pagrindinis herojus gauna laišką iš JAV, kad jis bankrutuoja. Sužinojęs šią naujieną Kin Fo iškart nueina į draudimo bendrovę „Šimtas metų“ ir apdraudžia savo gyvybę 200 000 dolerių. Taip pat sutaria, kad jei jis mirs iki birželio 30 d. šie pinigai atiteks jo sužadėtinei Le U (150 000) ir Vangui (50 000). Grįžęs namo Kin Fo pasikviečia filosofą ir paprašo jį užmušti, o kad šiam nieko neatsitiktų parašo raštelį, kad sutinka mirti. Po keleto dienų taip ir nenužudęs savo mokinio taipingas dingsta.
Kin Fo netrukus gauna žinią, kad visai jis nebankrutavo, priešingai dabar jis dar turtingesnis. Po šitokios naujienos Kin Fo jau nebenori mirti, bet Vangas to gi nežino. Draudimo kompanijos vadovas iškart paskiria asmens sargybinius savo klientui – pusbrolius Krėigą ir Fri. Po kelių dienų jie trys su niekam tikusiu Kin Fo liokajumi Sunu iškeliauja ieškoti Vango.
Bekeliaudami po Kiniją jie pamato daug gražių miestų, kuriuos autorius puikiai aprašo ir štai viename mieste jie pamato Vangą, bėga jo gaudyti, bet šis pasprunka ir įšokęs į upę nuskęsta. Tada Kin Fo nukeliauja į Kinijos sostinę Pekiną ir pradeda ruoštis vestuvių ceremonijai. Ir kaip tik tą dieną kai vestuvės turėjo įvykti miršta imperatorienės vyras, iškart paskelbiamas gedulas ir vestuvės nebegali įvykti. Nusiminęs Kin Fo pradeda ruoštis kelionei atgal į Šanchajų, bet netikėtai gauna laišką iš filosofo, kuriame šis praneša, kad miršta, o jo raštelį įdavęs taipingų vadui, žiauriam nusikaltėliui Šeo Linui.
Pasirodo filosofas Vangas, norėdamas kad jo mokinys suprastų koks gražus gyvenimas, sugalvoja šį spektaklį. Jis perėmė žinią kad Kin Fo nebankrutavo ir net nesirengė jo nužudyti.
Supratęs ką reiškia gyvenimas Kin Fo laimingas susituokia su Le U ir ilgai bei laimingai gyvena.
Arauka (upė)
Arauka  – upė Kolumbijoje ir Venesueloje; Orinoko kairysis intakas. Prasideda Andų kalnuose (Rytų Kordiljeroje), apie 4000 m aukštyje, centrinėje šiaurės Kolumbijoje. Aukštupyje dažnai vadinama Chitagá. Teka į rytus Kolumbijos-Venesuelos siena. Toliau teka Ljanoso lygumomis kur vaga išplatėja, skaidosi į atšakas, sudaro šlapynes.
Didžiausi intakai: Karabas, Kakota, Negras, Koloradas, San Lorensas, Kubugonas, Kobaras, Rojata, Bochaba, Banadija, Kutufi.
Vasarą ir rudenį patvinsta. Potvynių metu laivai upe gali pakilti 600 km. Svarbiausi pakrantės miestai – Arauka, Araukita (Kolumbija), El Amparo de Apūrė, Elorsa (Venesuela).
Pogradecio apygarda
Pogradecio apygarda  – viena iš 36-ių Albanijos apygardų, esanti šalies rytuose. Priklauso Korčės apskričiai. 70 575 gyventojai (2010 m. duomenys). Plotas – 725 km². Administracinis centras – Pogradecis. Ribojasi su Libraždžio, Gramšio ir Korčės apygardomis. Rytuose turi pasienio ruožą su Makedonija.
Savivaldybės
Pogradecio apygarda sudaryta iš 8-ių savivaldybių:
Kretingos valsčius
Kretingos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Kretinga.
Velykų sala
thumb|250px|Velykų salos moai Velykų sala arba Rapanujis (polinez. Rapa Nui – „Didysis Rapa“, ) – sala pietinėje Ramiojo vandenyno dalyje, priklausanti Čilei (sudaro Valparaiso regiono komuną). Administracinis centras – Hanga Roa. Salos plotas – 163,6 km², gyventojų – 3 791. Artimiausia gyvenama sala – už 2000 km vakaruose esantis Pitkernas.
Kretingos valsčius
Istorija
Valsčius minimas 1566–1769 m. Kretingos dvaro inventoriuose, o nuo 1771 m. jis vadinamas Kretingos grafyste. 1861 m. panaikinus baudžiavą buvo įvesta valstiečių luominė savivalda – valsčiai. Kretingos valsčius priskirtas Kauno gubernijai, jo branduoliu tapo dvarui priklausę kaimai. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Kretingos rajonui (9 apylinkės).
Velykų sala
Velykų sala garsėja rapanujų prieš daugiau nei 400 metų sukurtais moajais – akmeninėmis statulomis, išdėstytomis pakrantėje. Statulų svoris apie 20 tonų, aukštis daugiau nei 6 metrai.
Kretingos valsčius
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 9861 žmonės:
Velykų sala
Istorija
Kas ir kada tiksliai apgyvendino Velykų salą nėra žinoma. Manoma, kad ją 700–1100 m. apgyvendino polineziečiai iš Gambijė ar Markizų salų. Tačiau spekuliuojama ir apie ankstesnes datas bei galimą indėnišką gyventojų kilmę. Pagal vietinę legendą, pirmoji gyvenvietė buvusi Anakena. Dėl didelio atstumo nuo aplinkinių salų Velykų saloje susiformavo savita kultūra. Vienas jos reliktų – įspūdinga monumentalioji architektūra: iš ugnikalnių bazalto išskaptuotos skulptūros moai ir altoriai ahu, taip pat turėjo savo raštą rongorongo. Dėl gyventojų pertekliaus ir resursų stygiaus salos gamta smarkiai nuniokota, iškirsti miškai. Kilo socialinė suirutė.
1722 m. balandžio 5 d. (per Velykas) salą pasiekė pimasis europietis olandas Jakobas Rogevenas. Per kelerius metus salą aplankė ispanų ir Džeimso Kuko ekspedicijos. Keliautojai pastebėjo, kad vietinė rapanujiečių kultūra žlunganti, paminklai apleisti. Vietiniai gyventojai smarkiai priešinosi bandymams užimti salą, todėl tikslesnių duomenų iš to laikotarpio nėra daug. 1862 m. į Velykų salą įsiveržė Peru vergų prekeiviai. Jie nužudė arba paėmė į vergiją ~1500 žmonių, tarp jų ir salos valdovus, mokėjusius senąjį raštą. Dauguma pagrobtųjų mirė kasyklose, o salą užklupo raupų, tuberkuliozės epidemijos. Dauguma gyventojų žuvo. Saloje šeimininkavo krikščionių misionieriai ir avių augintojai. Daug vietinių gyventojų buvo išvežta į Gambijė salas. 1877 m. čia tegyveno 111 žmonių.
1888 m. rugsėjo 9 d. Polikarpas Toras užėmė Velykų salą ir paskelbė ją Čilės valda. Iki XX a. vid. salą valdė karinis Čilės laivynas ir avių augintojai. Nuo 1966 m. rapanujiečiams suteikta Čilės pilietybė.
Geografija
thumb|left|250px|Salos kraštovaizdis Velykų sala yra trikampio formos, vulkaninės kilmės. Ilgis 24,6 km, plotis iki 12,3 km. Salos galuose yra trys užgesusios ugnikalnių kalderos: Rano Kau, Poikė ir Terevaka (aukščiausias, 507 m). Šių ugnikalnių krateriuose telkšo trys ežerai – Rano Kau, Rano Raraku ir Rano Aroi. Šalia pietvakarinio salos galo yra trys mažos salelės – Motu Nui, Motu Iti ir Motu Kao Kao. Šios salelės kaip ir visa Velykų sala yra ilgo povandeninio kalnagūbrio dalis. Šiam kalnagūbriui taip pat priklauso Sala i Gomeso salos, keletas povandeninių ugnikalnių. Vulkanizmas Velykų saloje liovėsi maždaug prieš 10 tūkst. metų.
Nors sala yra netoli tropikų, klimatas palyginus nuosaikus. Karščiai būna labai retai. Tai lemia netoli esanti tekanti šaltoji Humbolto srovė. Liepą-rugpjūtį vėjas iš Antarktidos atšaldo orą iki 20 °C. Šalčiausias mėnuo – rugpjūtis – temperatūra 18 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis 1118 mm, žiemą dažnos smarkios liūtys.
Įsteigtas Rapanujo nacionalinis parkas, įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Kultūra
Kasmet sausio pabaigoje ir vasario pradžioje rengiamas tradicinis „Rapanujų festivalis“, kurio metu iš dviejų kandidačių išrenkama Festivalio karalienė. Kiekviena kandidatė turi milžiniškus palaikymo būrius – draugus, gimines – kurie ir susiremia tarpusavyje. Rengiamos įvairios rungtys, kuriose dalyvauja joms labiausiai tinkantys palaikymo būrių nariai. Laimėjęs atstovas savo kandidatei į karalienes uždirba taškų. Rungčių būna įvairių: kulinarinių, choreografinių, muzikinių, drabužių kūrimo, drožinėjimo iš akmens, sportinių ir kitokių, dažniausiai jos susietos su rapanujų tradicijomis. Renginys privilioja į salą turistų, tačiau patys rapanujai jį rengia ne turistų pramogai, o laiko renginį tam tikru įrodymu, kad nepaisant kolonizacijos ir sumažėjusio tikrų rapanujų procento saloje, jų kultūra vis dar egzistuoja. Kelias savaites prieš festivalį vykdoma agitacija, klijuojami plakatai su kandidačių į karalienes veidais.
Pontiac Bonneville
Pontiac Bonneville buvo didelės klasės automobilis, kurį gamino Pontiac. Automobilis buvo gaminamas tarp 1958 ir 2005 metų. Bonneville buvo pristatyta kaip Pontiac Star Chief kabrioleto versija 1957 metais, atskiru modeliu automobilis tapo 1958 metais.
Verslo vertinimo metodai
Verslo vertinimo metodai – tam tikros nustatytos metodikos, pagal kurias nustatoma visos įmonės vertė.
Egzistuoja keliolika įmonės vertės nustatymo metodų ir būdų, kurie pasirenkami atsižvelgiant į tai, kokia turto vertė aktuali užsakovui ir kas, vertintojo požiūriu, geriausiai rodo turto vertę atviroje rinkoje.
Klasifikacija
Didžiausią specialistų pripažinimą įgavo verslo vertės nustatymo metodų ir būdų klasifikacija, kuomet jie apjungiami į tris grupes:
Taip pat taikomi ir įvairūs mišrūs bei specialūs metodai, pvz., įmonių susijungimo atveju gali būti taikomas „multiplikacinis metodas“.
LR Vyriausybės patvirtintoje Turto vertinimo metodikoje dar atskirai išskiriamas ypatingosios vertės metodas, taikomas unikalioms meno ir istorijos vertybėms, juvelyriniams ir antikvariniams dirbiniams, įvairioms kolekcijoms įvertinti.
Vertinimo objektai
Rekomenduojama taikyti palyginamosios vertės požiūrio metodus, kai reikia vertinti:
Įmonės vertės nustatymas
Įmonės vertės nustatymas, pagrįstas palyginimo arba rinkos požiūriu, apima tokius vertinimo metodus:
visa eilė metodų, kuriuose panaudojami įvairūs multiplikatoriai.
Atstatomosios vertės metodų taikymas
Rekomenduojama taikyti atstatomosios vertės požiūrio metodus, kai reikia vertinti:
Vertinimas atstatomosios vertės arba turto požiūriu
Įmonės vertės nustatymas, pagrįstas atstatomosios vertės arba turto požiūriu, apima tokius vertinimo metodus:
Naudojimo pajamų vertės požiūrio metodai
Rekomenduojama taikyti naudojimo pajamų vertės požiūrio metodus, kai reikia vertinti:
Vertės nustatymas pajamų požiūriu
Įmonės vertės nustatymas, pagrįstas pajamų požiūriu, apima tokius vertinimo metodus:
Grand Cru Airlines
Grand Cru Airlines – užsakomųjų skrydžių bendrovė teikianti orlaivių nuomos ir valdymo sprendimus sparčiai augančiose, besivystančiose rinkose.
Veikla
Įmonė patikimus ir saugius užsakomuosius skrydžius konkurencingomis kainomis į Europą ir Afriką taip pat orlaivių nuomos paslaugas, įskaitant GCA Hybrid Lease nuomą.
Taip pat siūlo orlaivių valdymo sprendimus ir suteikia konsultacines paslaugas, kaip pelningai valdyti orlaivius atsižvelgiant į konkrečius reikalavimus.
Aukštigaliai
Aukštigaliai – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje.
Paprastieji karosai
Paprastieji karosai (Carassius) – karpinių (Cyprinidae) šeimos žuvų gentis.
Rūšys
Auksinis karosas – Lietuvoje dažna verslinė žuvis, paplitusi ežeruose ir upėse. Paprastai sugaunama 25-35 cm, 0,5-2,0 kg
Sidabrinis karosas į Lietuvos vandenis pateko atvežtas užveisti vandens ūkiuose. Tai labai judri žuvis, gerai veisiasi visose tinkamose vietose. Puikiai jaučiasi ir stovinčiuose vandenyse, ir upėse.
Kikižeris (reikšmės)
Kikižeris tai:
Konecho sala
Konecho sala ( - triušio sala) - Salvadoro sala netoli Hondūro krantų, Fonsekos įlankoje. 1992 m. Tarptautinis teisingumo teismas nustatė sienos ribas tarp Salvadoro ir Hondūro, bet nepaisant Jungtinių Valstijų Organizacijos įsikišimo tolesnė sienos ribų demarkacija strigo, nes Salvadoras reikalavo mažos Konecho salos. Salvadoro Lenka indėnai salą laiko sava. Pagal jų tautosaką, pirmieji žmonės buvo sutverti su šešių gyvūnų, tarp jų ir triušio, pagalba. Įlankos salos vis dar vadinamos toteminių Lenka gyvūnų vardais.
Opus Dei
thumb|Opus Dei kryžius Opus Dei, pilnas pavadinimas - Šventojo Kryžiaus ir Opus Dei prelatūra, yra Katalikų Bažnyčios asmeninė prelatūra. Opus Dei įkūrė šventasis Josemaria Escriva de Balaguer 1928 m. spalio 2 d. Madride. Šiuo metu prelatūrą sudaro per 90 000 žmonių iš penkių žemynų. Prelatūros būstinė su prelato Bažnyčia yra Romoje.
Chronologija
thumb|Opus Dei būstinė [[Roma|Romoje.]] '''1928 m. spalio 2 d.''' per rekolekcijas Madrido centriniuose pauliečių namuose Viešpats Josemaria Escriva de Balaguer’ui įkvepia Opus Dei. Pavadinimas „Opus Dei“ atsiras vėliau. Jį imta vartoti tik kito dešimtmečio pradžioje, nors nuo pat pirmos akimirkos įsteigėjas suvokia ir visiems pabrėžia, kad tas „Darbas“ yra ne jo, o „Dievo“ iniciatyva. Savo veiklą jis pradeda tarp neturtingųjų, ligonių, nors nuo pat pradžių kreipiasi ir į visus žmones.
'''1930 m. vasario 14 d.''' aukodamas šv. Mišias Madride jis supranta, kad Opus Dei dvasingumo kelias skirtas ir moterims.
Beržėnai (Kelmė)
Beržėnai (arba Beržėnai I) – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, šalia kelio, 5 km į vakarus nuo Šaukėnų, Ventos kairiajame krante. Yra išlikę XIX a. Beržėnų dvaro rūmai, aplinkui juos – parkas, tvenkinys, laidojimo koplyčia.
Opus Dei
Chronologija
'''1943 m. vasario 14 d.' įsteigiama Šventojo Kryžiaus kunigų draugija''. Taip sudaroma galimybė įšventinti Opus Dei kunigus.
Beržėnai (Kelmė)
Istorija
Minimi nuo XV a. XVII a. įkurtas Beržėnų dvaras. Sovietmečiu buvo Žemaitės kolūkio centrinė gyvenvietė.
Opus Dei
Chronologija
'''1947 m. vasario 24 d.''' Šventasis Sostas paskelbia Opus Dei pagiriamąjį dekretą, t. y. pirmąjį popiežišką pripažinimą, suteikdamas Opus Dei pasaulietinio instituto vardą. Ši juridinė bažnytinės teisės numatyta forma, nors ir ne visiškai tinkama, tuo metu mažiausiai kliudo Opus Dei veiklai plėstis.
1969 m. sušaukiamas neeilinis Opus Dei Generalinis Kongresas Romoje. Jo tikslas – ištirti galimybes tapti asmenine prelatūra, taigi priimti Vatikano II Susirinkimo numatytą juridinę formą, kuri atrodo esanti adekvati ganytojiškam Opus Dei fenomenui.
'''1975 m. birželio 26 d.''' Romoje miršta Josemaria Escriva. Tuo metu Opus Dei priklauso apie 60 000 narių. Sušaukiamas kongresas Opus Dei įsteigėjo įpėdiniui išrinkti. Juo 1975 m. rugsėjo 15 d. tampa Alvaro del Portillo.
'''1982 m. lapkričio 28 d.''' popiežius Jonas Paulius II paskelbia Opus Dei asmenine prelatūra ir jos prelatu paskiria Alvaro del Portillo.
1991 m. popiežius Jonas Paulius II Opus Dei prelatą konsekruoja vyskupu.
'''1992 m. gegužės 17 d.''' Josemarios Escrivos beatifikacija Šventojo Petro aikštėje (Roma).
'''1994 m. kovo 23 d.''', sugrįžęs į Romą iš kelionės po Šventąją Žemę, po kelių valandų miršta Alvaro del Portillo.
'''1994 m. balandžio 20 d.''' popiežius Jonas Paulius II, patvirtindamas Romoje sušaukto Generalinio Kongreso pasirinkimą, Opus Dei prelatu paskiria Javierą Echevarrią, o 1995 m. sausį jį konsekruoja vyskupu.
'''2002 m. spalio 6 d.''' Josemaria Escriva de Balaguer popiežiaus Jono Pauliaus II skelbiamas šventuoju.
2014 m. rugsėjo 27 d. buvęs prelatas Alvaro del Portillo popiežiaus atstovo skelbiamas palaimintuoju Ispanijos sostinėje Madride, ceremonijoje dalyvauja apie 200 piligrimų iš Lietuvos, tarp jų ir Kauno augziliaras vyskupas Kęstutis Kėvalas bei Kaišiadorių vyskupas Jonas Ivanauskas.
Misija
Opus Dei misija – skatinti visų luomų krikščionis gyventi visiškai tikėjimą atitinkantį pasaulietinį gyvenimą pasaulyje ir taip prisidėti prie visų visuomenės sluoksnių evangelizavimo. Kitaip tariant, skleisti žinią, kad visi pakrikštytieji yra pašaukti siekti šventumo, ir supažindinti visus su Evangelija, kaip įpareigojo II Vatikano susirinkimas.
Norėdama pasiekti šį tikslą, Opus Dei prelatūra teikia dvasinės formacijos pirmiausia savo tikintiesiems, bet taip pat ir daugeliui kitų asmenų ir ganytojiškai rūpinasi „kiekvienu, kad ir kokia būtų jo padėtis, profesija ir gyvenimo sąlygos“. Šiuo ganytojišku rūpesčiu skatinama įgyvendinti Evangelijos mokymą kasdieniame gyvenime praktikuojant krikščioniškas dorybes ir pašventinant savo darbą.
Pašventinti darbą prelatūros tikintiesiems reiškia: kuo tobuliau atlikti kiekvieną darbą, dirbti laikantis įstatymų ir etikos reikalavimų, darbe ieškoti vienybės su Dievu, savo veikla pasitarnauti bendrapiliečiams ir prisidėti prie visuomenės pažangos.
„Tikrai krikščioniškas įvairių socialinių padėčių krikščionių gyvenimas pašventins pasaulį ir persmelks pasaulietinius reikalus ir tikrovę Evangelijos dvasia".
Vieta Katalikų Bažnyčioje
Opus Dei siūloma dvasinė formacija papildo vietinių bažnyčių darbą. Į Opus Dei organizaciją įstoję žmonės ir toliau lieka tikintieji savo vyskupijai. II Vatikano susirinkimas įteisino asmeninių prelatūrų instituciją, kad jos galėtų plėtoti įvairią bažnytinę veiklą. Asmeninės prelatūros įeina į Bažnyčios hierarchijos sistemą. Jų nariai – pasauliečiai ir dvasininkai, kurie, prelato vadovaujami, vykdo prelatūros misiją.
Opus Dei žmonės
Opus Dei sudaro prelatas, prelatūros kunigija (dvasininkija) ir pasauliečiai - moterys ir vyrai. Prelatūrai priklauso apie 92 600 žmonių, iš kurių apie 2 000 kunigų. Tikinčiųjų vyrų ir moterų yra beveik po tiek pat.
Opus Dei nariu galima būti trimis skirtingais būdais. Nekalbama apie atskiras kategorijas, nes yra tik vienas ir tas pats pašaukimas į Opus Dei. Paprasčiausiai kalbama apie skirtingus būdus gyventi šiuo krikščionišku pašaukimu priklausomai nuo kiekvieno asmeninės situacijos.
Pasauliečiai
Supernumerarijai sudaro narių daugumą (šiuo metu apie 70 %). Dažniausiai tai būna ištekėjusios moterys arba vedę vyrai. Pirmutinė supernumerarijams skirta misija - pašventinti šeimos priedermes.
Asocijuotieji: tai celibato besilaikantys vyrai arba moterys, todėl jie gali skirti daugiau laiko nei supernumerarijai apaštalavimo uždaviniams. Kiekvienas gyvena su savo šeima (tėvais, giminaičiais ir pan.) arba ten, kur patogiausia dirbti pagal profesiją.
Numerarijai, vyrai ir moterys, irgi laikosi celibato, jie paprastai gyvena prelatūros centruose. Numerarijus gali skirti visą laiką apaštalavimo darbams ir kitų prelatūros tikinčiųjų formavimui. Kai kurios numerarijos rūpinasi namų ruoša prelatūros centrų būstinėse.
Šventojo Kryžiaus kunigų draugija
Dioceziniai kunigai gali įstoti į Šventojo Kryžiaus kunigų draugiją, kuri yra neatskiriamai susijusi su Opus Dei prelatūra.
Vyskupijos dvasininkai, įstodami į draugiją, ieško vien dvasinės pagalbos, kad savo tarnyste siektų šventumo pagal Opus Dei dvasią. Jie nepriklauso prelatūros kunigijai. Kiekvienas toliau lieka inkardinuotas savo vyskupijoje ir yra pavaldus tik savo vyskupui.
Ogogoras
Ogogoras  – Vakarų Afrikos distiliuotas alkoholinis gėrimas, gaminamas iš palmių sulos. Jis labai populiarus Nigerijoje, kur jis yra tradicinis namų gamybos gėrimas.
Kiti pavadinimai yra akpetešas ar tešas (akpeteshe, tesh), kparaga, kai-kai, crim-kena ir t. t.