cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ŽNK Neretva
Sudėtis
Atnaujinta: 2022 m. liepos 10 d.
Gedvilaičiai (Lanka)
Gedvilaičiai (, nuo 1938 m. Neuschleuse, ) – gyvenvietė Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Slavsko rajone, 2 km į rytus nuo Skiepų.
Istorija
Kaime XVIII a. pradžioje apsigyveno menonitai. XIX–XX a. buvo Gedvilaičių valsčiaus centras. Priklausė Gastų parapijai.
Lina Darulienė
Lina Darulienė (g. 1973 m.) – teisininkė, verslo teisės advokatė, vienos iš didesnių advokatų kontorų Lietuvoje („Sutkienė, Pilkauskas ir partneriai“) vadovių (partnerė), Ginčų sprendimų ir konkurencijos praktikos grupės vadovė, Mykolo Romerio universiteto (MRU) ir Vytauto Didžiojo universiteto (VDU) lektorė, konkurencijos teisės specialistė.
Biografija
1991 m. baigė Vilniaus Žirmūnų gimnaziją, 1995 m. – VDU, verslo ir vadybos magistrė, 1998 m. VDU Teisės institutą, teisės magistrė (LL. M.). 2002 m. gruodžio 20 d. Lietuvos teisės universitete baigė doktorantūros studijas, apgynė disertaciją tema „Konkurencijos teisės taikymo ypatumai reguliuojant bankų veiklą ES ir Lietuvoje“, socialinių mokslų (teisės krypties) daktarė.
1998 m. LR konkurencijos tarybos teisininkė, vėliau – patarėja teisės klausimais, 2000-2003 m. LR konkurencijos tarybos Teisės skyriaus vadovė, 2001-2008 m. VDU ir MRU konkurencijos teisės bei mokesčių teisės (VDU Teisės fakultete – Europos Bendrijos konkurencijos teisės vizituojanti ) dėstytoja, nuo 2003 m. birželio 13 d. advokatų kontoros „Sutkienė, Pilkauskas ir partneriai“ advokatė, nuo 2009 m. sausio 5 d. partnerė, Ginčų sprendimų ir konkurencijos praktikos grupės vadovė. Lietuvos advokatūros narė. Teisėjavo teisminio proceso inscenizacijoje „STart 2007" finale, organizuojamame Europos studentų teisininkų asociacijos Lietuvos nacionalinės grupės (ELSA Lietuva) 2007 m. gegužės 5 d. (Lietuvos apeliacinio teismo Didžiojoje salėje), 2009 m. – kartu su advokatu Andriumi Bambalu ELSA Lietuva Studentų teisės olimpiadoje „STOP 2009“, 2009 m. olimpiadai pasiūlė temą „Reklamos teisė“.
Praktikos sritys – Viešieji pirkimai ir viešoji ir privačioji partnerystė, teisminiai ginčai ir arbitražas, konkurencijos teisė. Atstovavo:
Konsultavo:
Moka rusų, anglų kalbas.
Lior Narkis
Lior Narkis (g. 1976 m. lapkričio 8 d. Holone, Izraelyje) – Izraelio dainininkas.
Gimęs irakiečio David Narkis ir serbės Hanna Narkis šeimoje. Laisvai kalba ne tik hebrajų, bet ir serbų ir prancūzų kalbomis.
Tenax FC
Istorija
2020 m. Zimabvės futbolo čempionatas nevyko dėl pandemijos.
2021–2022 m. sezone rungtyniavo Zimbabwe Premier Soccer League (Zimbabvės aukščiausioje lygoje). Užėmė septynioliktą vietą ir po sezono buvo perkelti į žemesnį divizioną.
Sudėtis
Atnaujinta: 2022 m. gruodžio 10 d.
Vladimiras Vasiljevas
Vladimiras Vasiljevas, (1935 m. lapkričio 28 d. Leningrade, TSRS – 2003 m. birželio 1 d. Klaipėdoje, Lietuvos Respublika) – Rusijos jachtininkas, buriavimo ledrogėmis sportininkas. Lietuvos buriavimo treneris.
Biografija
Baigė tuometinį Laivų statybos institutą Leningrade, įgijo inžinieriaus diplomą. Dirbo gimtojo miesto Karinio jūros laivyno mokslo tiriamajame institute (1958–1961 m.) ir sportinių laivų statykloje (1961–1963). Vėliau tarnavo jūrų karininku. thumb|right|320px|TSRS buriavimo rinktinė 1976 m. Vladimiras Vasiljevas pirmas iš kairės. Būdamas dešimties susidomėjo buriavimu Baltijos jūros Suomių įlankoje. Šešis kartus tapo TSRS čempionu: „Žvaigždžių“ („Star“) jachtų klasėje 1963 m. ir 1971 m.; keturis kartus „Tornado“ klasėje 1973–1976 metais. Šalies rinktinės narys, treneris Eduardas Staisonas. Vl.Vasiljevas Miuncheno olimpinėse žaidynėse „Star“ jachtų klasėje kartu su įgula buvo devintas, o Monrealio olimpinėse žaidynėse „Tornado“ katamaranų  klasėje užėmė tryliktąją vietą. Žiemą buriuodavo ant ledo Ladogos ežere, 1964–1979 m. aštuonis kartus tapo TSRS pirmenybių nugalėtoju burinių ledrogių su 20 m² bure klasėje. Aukščiausios kategorijos buriavimo sporto teisėjas.
1983 m. persikėlė gyventi į Klaipėdą. Dirbo treneriu Aukštojo sportinio meistriškumo mokykloje, jo auklėtiniai R.Andrijauskas ir A.Burkšas („Solingo“ klasė), broliai E. ir R. Gyliai („Skrajojačio Olando“ klasėje) tapo Lietuvos TSR čempionais. Burlentininkai V.Čeponis ir V.Kloviškis TSRS pirmenybėse užimdavo prizines vietas. V.Vasiljevas propagavo Klaipėdoje kiek primirštą buriavimo ledrogėmis tradiciją. Pats gamindavo inventorių ir buriuodavo užšalusių Kuršių marių ledu.
Vikingai (serialas)
„Vikingai“ – kanadiečių ir airių istorinis draminis televizijos serialas, sukurtas Michael Hirst. Serialo premjera įvyko 2013 m. kovo 3 d. „History“ kanalu Jungtinėse Valstijose ir Kanadoje.
Airijoje nufilmuotas serialas „Vikingai“ įkvėptas pasakų apie vikingą Ragnarą Lodbroką, vieną iš geriausiai žinomų skandinavų mitologijos herojų, pagarsėjusį puldinėjimais Anglijoje ir Prancūzijoje. Seriale pasakojamas Ragnaro, vikingų ūkininko ir kario, gyvenimas, jo inicijuoti pirmieji drąsūs reidai į Angliją, kartu su bendražygiais, tarp kurių ir jo brolis Rolo, sūnus Bjornas bei žmonos – skydo mergelė Lagerta ir princesė Aslaug.
Apžvalga
Serialas remiasi pasakojimais apie ankstyvųjų viduramžių Skandinavijos gyventojų reidus, mainus ir keliones. Pasakojami legendinio vikingų genties vado Ragnoro Lodbroko ir jo įgulos bei šeimos žygdarbiai, nupasakoti XIII a. sagose Ragnars saga Loðbrókar ir Ragnarssona þáttr bei Sakso Gramatiko XII a. parašytame veikale Gesta Danorum. Skandinavų legendinės sagos iš dalies buvo pramanyti pasakojimai, paremti jų žodine tradicija ir parašyti nuo atpasakojamų įvykių praėjus 200–400 metų. Daugiau įkvėpimo semtasi iš to laikotarpio istorinių šaltinių, kaip kad vikingų reidas Lindisfarne, pavaizduotas antrajame sezone, arba Ahmado ibn Fadlano X a. pasakojimai apie Rusios kaganatą. Serialo veiksmas vyksta išaušus Vikingų erai, kurios pradžią žymi reidas Lindisfarne 793 metais.
Aktoriai
Pagrindiniai vaidmenys:
Radviliškio kautynės
Radviliškio kautynės – 1919 m. lapkričio 21–22 d. Lietuvos kariuomenės kautynės su bermontininkais, svarbiausia Šiaulių operacijos dalis.
Eiga
Kautynės prasidėjo lapkričio 21 d. 3 valandą ryto. Kazio Ladygos vadovaujamos lietuvių pajėgos supo Šiaulius (šiaurės ir pietų kryptimi) ir taip pat puolė Radviliškį. Antrasis pėstininkų pulkas puolė link Šiaulių, o jo 1 batalionas (esantis į pietryčius nuo Radviliškio) – miestelį.
Kariams pavyko įsiveržti į miestelį, užimti kapines, bet neatvykus pastiprinimui, jie buvo priversti grįžti į prieš puolimą turėtas pozicijas. Apie 9 valandą vėl prasidėjo puolimas, tačiau dėl stipraus bermontininkų pasipriešinimo ir vėl nesėkmingas.
Vėliau į operaciją pasitelktas ir rezervas – Pirmojo pėstininkų pulko 3 ir dalis pirmojo bataliono. Puolimas pradėtas 1919 m. lapkričio 22 d. 7 valandą ryto. Bermontininkus apšaudė artilerijos baterija. 7 kuopa įsiveržė į miestelį, tačiau neatvykus pastiprinimui buvo priversta atsitraukti. 3 kuopa (priartėjusi prie Radviliškio iš vakarų) buvo priešininkų sustabdyta. Antrojo pėstininkų pulko 1 batalionas užėmė Radviliškio dvarą, tačiau toliau nebesikovė. Vakare 3 kuopa įsiveržė į Radviliškį iš vakarų, 9 ir 7 – iš pietryčių bei rytų taip užbaigdama puolimą ir galutinai užimdama miestelį.
Vėlesni įvykiai
Pralaimėję kautynes ir praradę Radviliškį bermontininkai iš jo pasitraukė Šiaulių link. Lietuvai atiteko didelis karo grobis, kuris specialiu traukiniu buvo išvežtas į Kauną. 1919 m. lapkričio 22 d. Antantės karinės kontrolės komisijos pirmininkas H. Niesselis pareikalavo nutraukti puolimą ir atsitraukti į buvusias pozicijas. Negavęs paramos iš Lietuvos vyriausybės K. Ladyga kitą dieną įsakė trauktis. Tačiau pergalė Radviliškio kautynėse pagreitino bermontininkų pasitraukimą iš Lietuvos.
Kretingalės geležinkelio stotis
Kretingalės geležinkelio stotis – geležinkelio stotis šiaurės vakarų Lietuvoje, Kretingalės miestelio vakariniame pakraštyje. Per stotį eina Šiaulių–Klaipėdos geležinkelis. Kartu su trumpu dvikeliu ruožu iki Slikių stoties naudojama traukiniams prasilenkti vienkelėje linijoje. Sustoja priemiestiniai keleiviniai traukiniai Radviliškis–Klaipėda.
Bičionių geležinkelio stotelė
Bičionių geležinkelio stotelė – buvusi stotis Bičionyse (Anykščių rajonas), prie Aukštaitijos siaurojo geležinkelio. Išlikęs stoties pastatas (unikalus objekto kodas 33028).
Istorija
1897–1899 m. pro Bičionis buvo nutiestas siaurasis geležinkelis Panevėžys–Anykščiai–Utena–Švenčionėliai, šiauriniame kaimo pakraštyje pastatyta Bičionių stotis, kurios pastatas išlikęs iki šiol.
Hidrotechninis betonas
Hidrotechninis betonas – betonas, kurio tankiui, nepralaidumui vandeniu, ilgaamžiškumui keliami padidinti reikalavimai. Ši betono rūšis naudojama konstrukcijoms, kurios bus pastoviai veikiamos vandens. Taip pat naudojamas esant reikalui atlikti betonavimo darbus po vandeniu.
Nelaidumas vandeniui priklauso nuo betono tankumo. Didesnio tankumo, mažiau laidus ar nelaidus vandeniui betonas gaunamas naudojant didesnes cemento sąnaudas, plastifikuojančiais priedais mažinant, naudojant aktyvius ar inertinius mikroužpildus, gerai sutankinant ir tinkamai prižiūrint kietėjantį betoną. Nelaidumas vandeniui gali būti vertinamas pagal vandens įsiskverbimo gylį ir nelaidumo vandeniui markėmis. Vandens įsiskverbimo gylis nustatomas betono bandinius 3 paras paveikus 0,5 MPa (5 atm) slėgiu pagal LST EN 12390-8. Nepralaidžiu vandeniui laikomas toks betonas, kai vidutinis vandens įsiskverbimo gylis yra mažesnis negu 20 mm. miniatiūra|435x435px|Vandens įsiskverbimas į bandinius
Posjeto įlanka
Posjeto įlanka – įlanka pietvakarinėje Petro Didžiojo įlankos dalyje, tarp Suslovo ir Gamovo kyšulių.
Įlankos krante yra šios gyvenvietės: Posjetas (Посьет), Zarubinas (Зарубино), Kraskinas (Краскино), Andrejevka (Андреевка) ir keletas dar smulkesnių gyvenviečių.
Nuo liepos pradžios iki rugsėjo pabaigos įlankos pakrantėse ilsisi daug Primorės ir Tolimųjų Rytų gyventojų. Įlankoje yra vienintelė Rusijoje jūrų šukučių plantacija.
800px|miniatiūra|center|[[Vitiazio užutėkis yra Posjeto įlankos dalis]]
Istorija
1854 m. viceadmirolo J. Putiatino ekspedicija, keliavusi fregata „Pallada“ ir škuna „Vostok“, detaliai aprašė įlanką, ją išmatavo ir atvaizdavo žemėlapyje. Jie įlanką pavadino J. Putiatino diplomatinės misijos nario kapitono leitenanto K. Posjeto garbei.
1855 m. anglų ir prancūzų laivai, ieškoję V. Zavoikos eskadros, įplaukė į įlanką ir pavadino ją Napoleono reidu (galbūt 1852 m. į laivyno sudėtį įėjusio prancūzų linijinio laivo „Napoleon“ garbei).
1862 m. įlanką ištyrinėjo ir kartografavo laivyno šturmanų korpuso papulkininkio V. Babkino ekspedicija. Vėliau, 1875 m., žemėlapį pataisė ir papildė laivyno šturmanų korpuso kapitonas M. Klykovas (Михаил Аввакумович Клыков).
Dugnablakės
Dugnablakės (Aphelocheiridae) – blakių šeima, kuriai priklauso nedidelės, iki  10 mm ilgio ovalaus plokščio kūno blakės.
The Mars Volta (albumas)
The Mars Volta – septintasis studijinis amerikiečių progresyviojo roko to paties pavadinimo grupės albumas, išleistas 2022 m. rugsėjo 16 d. Albumą prodiusavo grupės gitaristas ir dainų autorius Omar Rodríguez-López. Tai buvo pirmasis grupės įrašas per daugiau, nei dešimt metų – grupė, 2012 m. išleidusi ankstesnįjį albumą „Noctourniquet“ išsiskyrė ir slaptą vėl sugrįžo 2019 m. Anot grupės, įrašas pavadintas grupės pavadinimu tam, kad simbolizuotų naują pradžią Albume skambanti muzika kiek nutolo nuo grupės progresyviojo roko skambesio ir daugiau linko link pop elementų turinčių garsų, taip pat vokalistas Cedric Bixler-Zavala dainų žodžiuose tiesiogiai pasakoja apie savo problemas su Scientologija.
Dugnablakės
Skirtingai nei plačiųjų vandenblakių, dugnablakių priekinės kojos nėra čiumpamosios. Užpakalinės kojos yra plaukiojamosios.
The Mars Volta (albumas)
Albumo įrašymo metu į grupę sugrįžo pirmoji grupės bosistė Eva Gardner bei ilgalaikis klavišininkas ir perkusionistas Marcel Rodríguez-López, taip pat būgnininkas Willy Rodriguez Quiñones bei pianistas Leo Genovese.
Įrašas sulaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo 83–oje „Billboard 200“ reitingo vietoje.
Dugnablakės
Šie vabzdžiai gyvena upelių ir ežerų dugne (iki 10 m gylio). Šioms blakėms būdingos ypač specifinės kvėpavimo adaptacijos – pilvelio gale jos neturi kvapinės.
Plačiai paplitusi įvairiuose Rytų pusrutulio regionuose, didžiausia įvairovė sutinkama atogrąžų Azijoje.
Iš viso yra žinoma apie 80 rūšių. .
Lietuvoje
Lietuvoje gyvena tik viena rūšis – besparnė dugnablakė (Aphelocheirus aestivalis, Fabricius, 1794)
The Mars Volta (albumas)
Kūrybinė grupė
The Mars Volta
Papildomi muzikantai
1976 m. Pasaulio ralio čempionatas
'''1976 m. Pasaulio ralio čempionatas''' buvo 4-asis Tarptautinės automobilių federacijos (FIA) rengiamo pasaulio ralio čempionato sezonas. Ralio kalendoriuje buvo iš viso 10 etapų. Visi etapai buvo tie patys, kaip ir 1975 m. ralio kalendoriuje. Tik Portugalijos ralis buvo perkeltas iš kovo mėn. į liepos mėn.
Lancia antrą kartą laimėjo čempionatą su Stratos HF automobiliu, surinkdama daugiau kaip dvigubai daugiau taškų nei artimiausias varžovas Opel. Opel Ascona šiame sezone tenkinosi antrąja vieta, nepaisant to, kad nelaimėjo nei vieno etapo.
Jurgis Kašyra
Jurgis Kašyra, MIC arba Ježis Kašyra (,, 1904 m. balandžio 4 d. – 1943 m. vasario 18 d.) – baltarusių-lenkų katalikų kunigas, vienuolis marijonas, kankinys, Romos katalikų bažnyčios palaimintasis.
Arna-Bjørnar (moterys)
Arnos ir Bergeno „Arna-Bjørnar“ – Norvegijos futbolo klubas iš Arnos ir Bergeno. Šis straipsnis apie klubo moterų ekipą, kuri žaidžia moterų futbolo varžybose.
Jurgis Kašyra
Gyvenimo aprašymas
Gimė stačiatikių šeimoje, tačiau jo motina 1907 m. atsivertė į katalikybę. 1922 m. įstojo į Drujos Tėvų marijonų seminariją. Vienuolinius įžadus davė 1926 m. rugpjūčio 2 d., o po filosofijos studijų Romos Angelicum ir teologijos studijų Vilniaus kunigų seminarijoje 1935 m. birželio 20 d. buvo įšventintas į kunigus. Dirbo marijonų parapijose Lietuvoje ir Lenkijoje, jaunimo ir seminaristų auklėtoju, vienuolyno viršininku.
Arna-Bjørnar (moterys)
Istorija
2000 m. susijungė IL Bjørnar ir Arna T&IL ekipos ir buvo suformtuotas naujas darinys pavadintas Arna-Bjørnar Fotball.
Jurgis Kašyra
Gyvenimo aprašymas
1942 m. išvyko kartu su kun. Antonijumi Laščevičiumi į Rosicą, kur apaštalavo tarp vietos gyventojų. 1943 m. vasario 17 d. naciai sudegino Rosicos arklidėje kunigu Leščievičiį kartu su grupe tikinčiųjų. Kitą dieną šalia kelio esančiame name naciai uždarė antrą grupę žmonių, namas buvo apipiltas benzinu ir padegtas. Su šia žmonių grupe buvo ir kunigas Jurgis Kašyra. Iš viso Rosicoje buvo sudeginti 1528 žmonės, prieš tai jie tris dienas buvo laikomi bažnyčioje be maisto ir vandens.
Arna-Bjørnar (moterys)
Istorija
Nuo 2001 m. rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje, išskyrus 2005 m., kai buvo pažemintos ir žaidė 1. divisjon.
Jurgis Kašyra
Beatifikacija
1999 m. birželio 13 d. popiežius Jonas Paulius II kartu su kitais 107 Antrojo pasaulinio karo kankiniais paskelbė jį palaimintuoju. Rosicos parapijinė bažnyčia buvo įkurta kaip palaimintųjų kankinių kun. Jurgiaus Kašyros ir Antonijaus Laščevičiaus šventovė.
Arna-Bjørnar (moterys)
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Arna Idrettspark stadione, kurio talpa 1 500 žiūrovų.
Sudėtis
Atnaujinta; 2021 m. lapkričio 4 d.
Šakalynė
Šakalynė – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 12 km nuo Petriškių.
Hudson Commodore
Hudson Commodore – prabangus Hudson Motor Car Company automobilis, kuris gamintas nuo 1941 iki 1952 m. (išskyrus Antrojo Pasaulinio karo laikotarpį) Detroite, Mičigano valstijoje. Tuo metu tai buvo vienas didžiausių ir prabangiausių Hudson modelių.
1941 m.
Commodore ir Commodore Custom pirmą kartą pristatyti 1941 m. Bazinis Commodore modelis turėjo 3073 mm ratų bazę, tuo tarpu kupė kėbulo Commodore Custom turėjo 3073 mm ratų bazę, o sedanas – 3251 mm. Automobilyje buvo sumontuotas 6 cilindrų Hudson variklis, kurio darbinis tūris 3,3 l, o išvystoma galia – 102 AG (76 kW) arba 8 cilindrų 4,2 l variklis, kurio galia 128 AG (95 kW). Nuo gamybos pradžios Commodore buvo laikomas didžiausiu ir komfortiškiausiu Hudson modeliu, kurį sudarė kupė, kabrioleto ir sedano kėbulai.
1942 m.
1942 m. Commodore buvo modernizuotas: atsirado dengtos šoninės paminos, naujos priekinės grotelės ir kiti nereikšmingi pakeitimai. Buvo galima užsakyti „Drive-Master“ sistemą su vakuuminiu sankabos stiprintuvu ir trimis darbiniais režimais: rankiniu, pusiau automatiniu ir automatiniu.
Šis modelis buvo gaminamas iki 1942 m. sausio pabaigos, kai dėl JAV įstojimo į Antrąjį Pasaulinį karą, Hudson Motor Car Company pradėjo gaminti karinę techniką.
1946 m.
Commodore ir Commodore Custom savo metu buvo gana konkurencingi turėdami pilną įrangą, kurią sudarė durų porankiai, dvigubas orinis signalas, stabdžių žibintai, peleninės, priekinio stiklo valytuvai, rakinama daiktadėžė, kiliminė danga, sandarūs priekiniai žibintai, paauksuoti simboliai ant prietaisų panelės. Be to Commodore automobilyje buvo sumontuotos poroloninės sėdynės (Hudson buvo pirmasis automobilių gamintojas montavęs porolonines sėdynes).
1947 m.
1947 m. Hudson Commodore Eight gamyba išaugo nuo 8193 vienetų, prieš tai buvusiais metais, iki 12 593 automobilių.
1948 m.
1947 m. gruodį Hudson Commodore tapo vienu iš pirmųjų šiuolaikinio dizaino automobilių. 1948 m. atidaroma nauja dukterinė Hudson įmonė – „Monobuilt“, kuri automobilius gamino nauju „step-down“ principu. Naująjį dizainą kūrė Frenkas Springas ir Beti Tečer – pirmoji Amerikos moteris – automobilių dizainerė.
1948 m. Commodore ir Commodore Custom tapo viena serija, į kurią pagal pageidavimą buvo galima sumontuoti 6 ar 8 cilindrų variklį. Hudson kaip ir anksčiau galėjo pasiūlyti daugybę papildomų funkcijų. Sedanų interjeras buvo padarytas iš audinio, kabrioletuose iš odos. Buvo pagaminti 35 315 Commodore Eight automobiliai.
1949 m.
1949 m. Commodore linijoje atsirado dar prabangesnis modelis. Tam kad palengvintų naujų modelių projektavimą ir gamybą, Hudson gamino plastikinius naujojo Commodore Eight modelius ir brėžinius.
1950 m.
Kitais metais automobilio dizaine buvo atlikti keli nereikšmingi pakeitimai. Naujasis Custom Commodore kabrioletas buvo pristatytas 1950 m. balandžio viduryje.
1951 m.
1951 m. Hudson pristatė naują 6 cilindrų variklį ir į savo automobilius pradėjo montuoti General Motors sukurtas transmisijas „Hydra-Matic“.
1952 m.
1952 m. Commodore serija išskirta į Six series ir Eight series. Kuriamas naujas apdailos pakeitimas, bet 1952 m. „steb-down“ stilius stipriai paseno. Kompanijos prezidentas A. E. Baritas pasiūlo planą gaminti mažalitražius Jet serijos modelius.
Šakaliai (Skuodas)
Šakaliai – kaimas vakarinėje Skuodo rajono savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurę nuo Daukšių, prie kelio Skuodas–Daukšiai ir Erlos upės.
Hudson Commodore
1952 m.
1953 m. pradžioje gaminami tik Hudson Wasp ir Hudson Hornet, taip pat mažalitražiai Jet.
Kristupas Dominykas Puzyna
Kristupas Dominykas Puzyna (? – 1731 m. lapkričio 2 d.) – LDK valstybinis veikėjas.
Šakaliai (Skuodas)
Istorija
Kaimas susiformavo XVI a. Minimas nuo 1668 m. XVII–XIX a. priklausė Salantų dvarui.
Kristupas Dominykas Puzyna
Biografija
Minsko kašteliono Andraus Puzynos ir Eufrosinijos Chžanstovkos sūnus, brolis Lietuvos didysis raštininkas Mykolas Puzyna.
Šakaliai (Skuodas)
Istorija
Pavadinimas rašomas, , , 🇬🇸,.
Kristupas Dominykas Puzyna
Biografija
Mokėsi Vilniaus universitete. Upytės pavieto pastalininkas nuo 1695 metų ir seniūnas 1696–1720 metais, Mstislavlio kaštelionas nuo 1722 metų ir Mstislavlio vaivada nuo 1730 metų.
Hudson Commodore
Šou automobilis
1954 m. Hudson Motor Car Company susijungia su Nash ir American Motors Corporation (AMC). Pagrindinės Hudson gamybos apimtys persikelia į Kenošą, Viskonsino valstijoje. 1955 m. AMC pasirašo kontraktą su Ričardu Arbibu, kuris sukūrė unikalų „V-Line“ stilių, bet ir tai nepadėjo pritraukti naujų pirkėjų, todėl 1955 m. gamybos apimtys stipriai sumažėjo.
Paskutiniais gyvavimo metais Hudson sumažino savo modelių kiekį iki vienintelio Hudson Hornet, kuris buvo gaminamas dviejų modifikacijų – Custom ir Super. Tačiau 1957 m. AMC pagamina vienintelį Hudson Commodore šou automobilį, kuris yra identiškas Hornet, bet su paauksuota apdaila ir specialiais apmušalais.
Šakaliai (Skuodas)
Istorija
Dvasiniais kaimo reikalais rūpinosi Mosėdžio bažnyčios kunigai.
Kristupas Dominykas Puzyna
Biografija
Pasiuntinys į 1696, 1697, 1712-1713, 1718 metų seimus, Lietuvos Tribunolo maršalka 1727 metais.
Šeima
Vedė Esterą Ebert, turėjo sūnus Mikailiškių seniūną Liudviką, Jurgį ir Antaną (abu buvo Upytės seniūnai).
Paviršinių nuotekų infiltracinės talpos
thumb|Infiltracinis tunelis thumb|Infiltracinė kasetė Infiltracinė talpa – skirta paviršinių nuotekų surinkimui ir laipsniškam jo išleidimui į gruntą. Jos gali būti dviejų rūšių: infiltracinės kasetės arba infiltraciniai tuneliai.
Infiltracinės talpos sudėtis
Talpos sudaromos iš:
Veikimo principas
Paviršinės nuotekos surenkamos į žemėje įrengtas infiltracines talpas, iš kurių palaipsniui sunkiasi į aplinkos gruntą. Prie kasečių ar tunelio įtekėjimo angos prijungiama paviršinio vandens nuvedimo nuo stogų arba nuo kietų dangų vandens surinkimo sistemos, surinktas vanduo. Infiltracinių talpų veikimas bus tinkamas, teisingai įvertinus grunto tipą, jo pralaidumo galimybes ir talpą sudarančių elementų skaičiaus.
Infiltracijos tunelio dydžiai:
Tunelių ir kasečių kiekio parinkimas paviršinėms nuotekoms surinkti
Šakaliai (Švenčionys)
Šakaliai – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 1,5 km į šiaurės vakarus nuo Sarių, prie Girelės miško. Eina kelias, atšaka į Matusonis. Saugomas Šakalių akmuo.
miniatiūra|240px|left|Stambus riedulys kryžkelėje prie Šakalių („kryžkelės akmuo“)
Gruzijos futbolo varžybos 2017 m.
Gruzijos futbolo varžybos 2017 m.
Batumi vs. Sioni
''Po dvejų rungtynių rezultatas buvo lygus 5–5. Sioni Bolnisi nugalėjo 4–2 po baudinių serijos.''
Kolxeti vs. Merani
Kolhketi Poti nugalėjo varžovus bendru rezultatu 4–3 ir išsaugojo vietą elito divizione. --
Finalo rungtynės
-
Dzūkai
thumb|250px|[[Merkinės etnokultūros klubas „Kukumbalis“]] thumb|180px|Dzūkės tradiciniais drabužiais
Dzūkai – lietuvių etnografinė grupė, gyvenanti pietryčių ir pietų Lietuvoje (Dzūkijoje), taip pat „lietuviškose salose“ Gudijoje. Šiaurėje riba neaiški – tarp dzūkų ir aukštaičių įsiterpęs Priedzūkio kraštas, kurio gyventojams būdingi abiejų etnografinių grupių bruožai, o rytuose nuo aukštaičių skiria slavų gyvenamos teritorijos Vilnijoje. Išskirtinis dzūkų kalbinis bruožas – dzūkavimas ir cieksėjimas. Tarminiu požiūriu didžioji dalis dzūkų priskiriama pietų aukštaičių patarmei, o Vilniaus krašto dzūkai – rytų aukštaičių patarmės vilniškių šnektai.
Skirstymas
Dzūkai tradiciškai skirstomi į 3 grupes:
Istorija
Carinės Rusijos laikais, dešiniakrančiai dzūkai gyveno Vilniaus ir Gardino gubernijose, o kairiakrančiai – Suvalkų gubernijoje. Po Pirmojo pasaulinio karo didelė dalis dzūkų atsidūrė Lenkijos valdose – ten išliko gatviniai kaimai su senąja ūkininkavimo ir buities sankloda: trilauke žemdirbystės sistema, bendru kaimo gyvulių ganymu, vakarojimais. Lietuvai priklausiusioje Dzūkijoje kaimai buvo išskirstyti į vienkiemius. Dėl gausių šeimų ir žemės trūkumo XIX a. pab. – XX a. pr. daug dzūkų emigravo į Šiaurės Ameriką.
XIX a. antroje pusėje – XX a. pr. didelė dalis dzūkų suslavėjo – tapo baltarusiais arba lenkais. XX a. 6 deš. trūkstant pigios darbo jėgos ir norint sunaikint partizanų atramą – ryšininkus iš Dzūkijos žmonės buvo verčiami keltis į derlingesnes Lietuvos vietas, tokiu būdu ištremta daugiau nei 4000 gyventojų, iš kurių apie 90 % sugrįžo, nors perkėlimo vietose ir buvo derlingesnės žemės.
Architektūra
thumb|235px|Dzūkiška sodyba [[Zervynose]] Dzūkai patys darydavosi padargus ir statydinosi trobesius. Senųjų pastatų stogai buvo keturšlaičiai, XX a. paplito dvišlaičiai. Sodybą sudarė pirkia, prieš ją stovintis svirnas, už pirkios – tvartas (šie trobesiai galu atsukti į gatvę), ją užbaigdavo į eilę sustatyti kluonai. Toliau, paprastai prie upės ar ežero, stovėjo bendra kelių sodybų pirtis. Pirkios – dvigalės su priemene viduryje, nuo šios dar atitverta kamara. Senųjų trobesių stogai – šiaudiniai. XX a. pr. juos pradėta dengti ir skiedromis, trečiame ketvirtyje – ir šiferio plokštėmis. Nedideli svirnai buvo vienos patalpos, su durimis iš galo, turėjo priesvirnį. Kai kurie svirnai dėl saugumo statyti su dvigubu stogu – iš rąstelių ir šiaudų. Dviejų ar trijų patalpų tvartai turėjo tiek pat durų. Senieji kluonai buvo su įvažiavimu iš galo, jų viduryje buvo moliu plūktas grendymas, šonuose – šalinės. XX a. statyti kluonai paprastai turėjo dvejas duris, du grendymus, už jų dažnai buvo įrengiama išsikišusi peludė.
thumb|left|150px|Dzūkiška pintinė karbija
XX a. vid. dalis dzūkų kaimų perdaryta į kolūkines gyvenvietes ar naujus gatvinius kaimus.
Ūkis
Iki kolektyvizacijos dzūkų moterys rugius pjaudavo pjautuvais (nuo XX a. pr. ir dalgiais), praktikavo trilaukę žemdirbystę, naudojo pintines akėčias, bites laikė kelminiuose aviliuose, pynė pintines (karbijas) iš šiaudų grįžčių ir lazdyno plėšų. Be įprastinių žemės ūkio darbų, šeštadieniais dzūkai rengdavo plunksnų plėšymo talkas. XX a.antroje pusėje dzūkės dar audė servetine technika keturnytes ar aštuonnytes lovatieses, rankšluosčius, be ankstesnių geometrinių raštų, plito rinktiniai augaliniai ir gyvūniniai.
Virtuvė
Paprastai dzūkai valgydavo tris kartus per dieną: pusryčiams – rūgšti kopūstų ar burokėlių sriuba, dideli – per visą keptuvę – sklindžiai ir pieniška kruopų sriuba; pietums – nuo pusryčių likę krosnyje šiltai laikyti valgiai, vakarienei – bulvienė su pienu ar virtos bulvės su rūgusiu, rečiau saldžiu, pienu. Pavasarį mėgta rūgštynių sriuba. Skilandis laikytas sunkiesiems vasaros darbams.
Kiti būdingi patiekalai – šaltibarščiai, bulviniai blynai, grikių boba, šaltanosiai. Mėsą sūdydavo ilguose skobtiniuose loviuose, o paskui sukabindavo ant pirkios aukšto. Auginama kitur Lietuvoje nebūdinga kultūra – grikiai.
Rūbai
thumb|150px|Dzūkų tautiniai rūbai
Dzūkų tradiciniams rūbams būdingi languoti sijonai ir prijuostės, kaišytinės juostos. Marškiniai iš plonos drobės, plačia apykakle.
Papročiai, dvasinė kultūra
Iki Pirmojo pasaulinio karo dzūkai vietomis tebegyveno didžiosiomis šeimomis – draugėmis (tėvai ir kelios jų vaikų šeimos). Ilgą laiką buvo paplitusios bendros talkos, gyvulių priežiūra, kaimo sueigos (kuopos).
Rudenį ir žiemą būdavo užsakomos bendros kaimo Mišios už mirusius artimuosius, elgetos apdalijami maisto produktais, po pamaldų giminės ir kaimynai rinkdavosi pietų į atminimą rengusius namus. Vietomis iki dabar per Vėlines drauge tvarkomos kapinės, degami laužai.
Dzūkai pasižymi ilgai išlikusia tautosakos, ypač, dainuojamosios tradicija. Dzūkijoje užrašyta daug archajinių rugiapjūtės, kalėdinių dainų, iki XX a. vidurio buvo paplitusios raudos. Iš dzūkų kilę daug svarbių lietuvių tautosakos pateikėjų – Petras Zalanskas, Rožė Sabaliauskienė ir kt. Čia ilgiau nei kitur tebebuvo švenčiamos įvairios kalendorinės šventės, iškilmingomis apeigomis palydimi žemės ūkio darbai, tebesilaikoma senųjų vestuvinių, laidojimo ir kitų papročių. Visa tai buvo darniai susipynę su dainomis – būtina visų švenčių ir apeigų dalimi.
At the Drive-In
At the Drive-In – amerikiečių post-hardcore grupė iš El Paso, susikūrusi 1994 m. Paskutinė grupės sudėtis buvo Cedric Bixler-Zavala (vokalas), Omar Rodríguez-López (gitara, vokalas), Paul Hinojos (bosinė gitara), Tony Hajjar (būgnai) ir Keeley Davis (gitara, vokalas).
Grupė išleido tris studijinius albumus bei penkis EP, kol, galiausiai, 2001 m. išsiskyrė. Paskutinis jų albumas prieš išsiskyrimą, 2000 m. išleistas „Relationship of Command“, susilaukė didelių kritikų įvertinimų ir yra laikomas vienu svarbiausių post-hardcore žanro albumų. Po išsiskyrimo Bixler-Zavala ir Rodríguez-López sukūrė grupę „The Mars Volta“, prie kurios vienu metu buvo prisijungę ir Hinojos.
2012 m. sausį „At the Drive-In“ atsikūrė ir sugrojo keletą koncertų. Antrasis grupės atsikūrimas įvyko 2016 m., o 2017 m. grupė išleido ketvirtąjį albumą „in•ter a•li•a“. 2018 m. lapkritį grupė paskelbė išsiskirstanti neribotam laikui.
Grupės nariai
Paskutinė sudėtis
Buvę nariai
Šakališkė (Strūnaitis)
Šakališkė – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Naujo Strūnaičio.
Škotinė žvyrė
Škotinė žvyrė (Lagopus lagopus scotica) – vištinių paukščių (Galliformes) būrio, fazaninių (Phasianidae) šeimos, paprastųjų žvyrių (Lagopus lagopus) rūšies porūšis. Tai tik Britų salose gyvenantis endeminis porūšis, izoliacijoje susiformavęs nuo kitų paprastųjų žvyrių populiacijų natūraliai paplitusių šiaurinėse Eurazijos ir Šiaurės Amerikos dalyse. Dalis ornitologų ją kartais išskiria kaip atskirą Lagopus scotica rūšį.
Paplitimas
Škotinė žvyrė ištisus metus sutinkama Didžiosios Britanijos ir Airijos kalnų viržynuose, durpynuose bei pelkėse. Randama beveik visoje Škotijoje, Orknio, Šetlando, Išorinių Hebridų salose, vietomis Velse (Snoudonijoje, Kambrijos kalnuose, Brekono Bakenuose), Anglijoje (Ežerų krašte, Peninuose, šiaurinėse grafystėse, Dartmūre, Šropšyro kalvose ir kt.), uždaromis populiacijomis daug kur Airijoje, Meno saloje. Anglijos pietryčiuose negyvena.
Išvaizda
Paukščio ilgis 37-42 cm, atstumas tarp išskleistų abiejų sparnų galų 55-66 cm, svoris 650–750 g. Galva palyginus su kūnu nedidelė, snapas trumpas. Tiek patinas, tiek patelė turi raudonus antakius (nors patelių ryškesni). Patino plunksnos rausvai rudos, kartais pereinančios į juodumą. Kojas ir pirštus dengia baltos plunksnelės. Patelių plunksnos kiek šviesesnės, raibos. Apatinių sparnų plunksnų spalva balta.
Škotinės žvyrės, priešingai nei dauguma kitų paprastųjų žvyrių porūšių, neturi balto žieminio apdaro ir nors šeriasi, bet žiemos meto laikmečiui nekeičia plunksnų spalvos, o visus metus jų kūną dengianti plunksnų spalva išlieka rausvai ruda.
Būdas
Poruojasi balandžio–birželio mėnesiais. Patinai per tuoktuves atlieka skrydžius, kuriais vilioja pateles ir gina savo valdas. Skleidžia šaižius, gergždžiančius garsus, įsikuria ant uolų, kalvų viršūnių. Patelės lizdą suka iš samanų, viržių ir žolių ant žemės, gerai paslėpusios viržynuose ar krūmuose. Padeda 6–9 kiaušinius, tada juos peri 19–25 dienas. Išsiritę jaunikliai jau būna apsipūkavę ir laksto ieškodami maisto drauge su motina. Skraidyti pradeda po 2 savaičių. Rudenį jaunikliai buriasi kartu su suaugėliais ir klajoja iš vietos į vietą ieškodami maisto.
Škotinės žvyrės gyvena besislapstydamos kalnų viržynuose, 300–600 m aukštyje, nors būna, kad laikosi ir aukščiau (iki 900 m) ar žemumose. Į žemumas linkusios traukti šaltomis, sniegingomis žiemomis, nors paprastai nuo savo gyvenamųjų vietų labai nenutolsta.
Maitinasi žemų krūmokšnių ūgliais, žole, sėklomis, žydinčiais augalais, uogomis; jaunikliai – daugiausia vabzdžiais. Virškinimui gerinti ryja smulkius akmenukus ir smiltis.
Populiacijos gausumas
Škotinių žvyrių populiacija mažėja, manoma kad dėl ligų ir jų pamėgtų viržiais (Calluna) apaugusių dykynių užsodinimo pušūnų (Pinophyta) medžių plantacijomis. JK peri apie 265 000 porų.
Didžiojoje Britanijoje nuo rugpjūčio 12 iki gruodžio 10 d. škotinės žvyrės medžiojamos (medžioklė perėjimo metu uždrausta dar XV a.). Siekiant išsaugoti žvyrių gyvenamąsias erdves, seni viržynai deginami, kad ataugtų jauni sodrūs viržiai, reikalingi paukščiams maitintis.
Vietiniai pavadinimai
Vietiniai pavadinimai:,.
Marko Pavlovski
Markas Pavlovskis (Марко Павловски; g. 1994 m. vasario 7 d.) – futbolininkas iš Serbijos, saugas. Žaidė Lietuvoje. Atstovavo Vilniaus „Riteriams“ ir FK Sūduva. Kitados atstovavo Serbijos jaunimo rinktinėms.
Karjera
Futbolininko karjerą pradėjo Serbijoje. Buvo išvykęs į Kiprą, Portugaliją, Baltarusiją.
Atstovavo Serbijos („Beograd“, „Voždovac“), Portugalijos („Porto B“, „Varzim“), Kipro (Limasolio „Apollon“), Belgijos („Mouscron“), Kroatijos („Split“) ir Baltarusijos (Minsko „Dinamo“) klubams.
FK Riteriai
Atvyko į Lietuvą. 2021 m. buvo paskelbta, kad tapo Vilniaus „Riterių“ nariu. 2021 m. balandžio 12 d. rungtynėse prieš Kėdainių „Nevėžį“ pelnė du įvačius ir prisidėjo prie varžovų sutriuškinimo (4:0).
2021 m. liepos 23 d. rungtynėse prieš Telšių „Džiugą“ pelnė įvartį ir išvedė „riterius“ į priekį (2:1). Šiose rungtynėse rezultatu 3:2 nugalėjo „riterių“ ekipa.
Ynyshir Albions FC
Inišyro „Ynyshir Albions“ – Velso futbolo klubas iš Iniširo.
Marko Pavlovski
FK Riteriai
2021 m. rugpjūčio 6 d. rungtynėse prieš Kauno žalgiriečius pelnė įvartį ir išvedė riterius į priekį (1:0). Galutinis rungtynių rezultatas 1:1.
Ynyshir Albions FC
Istorija
Komandos ištakos siekia 1992 m. Ilgą laiką rungtyniavo žemesniuose divizionuose. Pateko į South Wales Alliance Premier Division, o nuo 2019–2020 m. sezono rungtyniavo Welsh Football League. 2020–2021 m. po įvykdytos Velso futbolo lygų restruktūrizacijos rungtyniavo Ardal League. 2021–2022 m. sezone Ardal lygoje buvo antri, bei pateko į Cymru South.
2022–2023 m. sezone debiutavo Cymru South (Pietų Velso), tačiau liko šešioliktoje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną.
Marko Pavlovski
FK Sūduva
2022 m. vasario 3 d. oficialiai pranešta, kad tapo FK Sūduva nariu.
2022 m. kovo 6 d. oficialiai debiutavo „Sūduvos“ klubo gretose A lygos rungtynėse prieš „Šiaulių“ ekipą, kurios baigėsi nulinėmis lygiosiomis.
FK Budočnot Podgorica
2023 m. vasario mėn. tapo žinoma, kad žaidėjas atstovaus Podgoricos „Budučnost“.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Dvangva
Dvangva – upė Malavyje, įtekanti į Malavio ežerą. Jos ilgis apie 160 km. Jos ištakos yra Kasungu nacionaliniame parke, centrinėje Malavio plynaukštėje. Ji teka į šiaurės rytus. Upės žiotys, lyginant su jos slėniu, yra naujos. Ji teka per Banos pelkes.
Dvangva naudojama drėkinimui, prie jos yra hidroelektrinės. Joje žvejojama, randama krevečių.
Šakališkės
Šakališkės – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 10 km nuo Arnionių I.
Ogenyi Onazi
Karjera
Futbolininko karjerą pradėjo Nigerijoje.
Vėliau priklausė SS Lazio klubui iš Italijos.
Nuo 2016 m. karjerą tęsė Turkijoje. Trabzonspor ekipoje sužaidė 69 rungtynes, o Denizlispor vos 9.
Nuo 2020 m. žaidė Danijoje SønderjyskE klube, tačiau klube išbuvo vos tris mėnesius ir išvyko iš Danijos.
FK Žalgiris
Atvyko į Lietuvą. 2021 m. vasario 18 d. buvo paskelbta, kad tapo Vilniaus „Žalgirio“ nariu.
2021 m. birželio 19 d. rungtynėse prieš Džiugas pelnė trečią rungtynių įvartį ir jo atstovaujama Vilniaus „Žalgirio“ ekipa iškovojo pergalę rezultatu 3:0.
2021/22 m. čempionų lygos atrankoje susitiko su Linfield FC. 2021 m. liepos 6 d. Vilniuje lietuviai palaužė varžovus rezultatu 3:1. Atsakomosios rungtynės įvyko 2021 m. liepos 13 d. Šiaurės Airijoje. Jose žalgiriečiai nugalėjo rezultatu 2:1. Galutinis dviejų rungtynių rezultatas buvo 5:2 FK Žalgiris naudai ir Lietuvos klubas pateko į antrą etapą. Antrose rungtynėse 44 minutę O.Onazis šūviu iš toli pelnė antrąjį rungtynių įvartį ir žalgiriečiai pirmavo rezultatu 2:0.
2021 m. liepos 18 d. pranešta, kad žaidėjas palieka klubą. A lygos 2021 m. sezone sužaidė 19 rungtynių ir pasižymėjo dviem įvarčiais.
Denizlispor
2021 m. rugpjūčio 20 d. oficialiai pasirašė sutartį su TFF 1. Lig (Turkijo Pirmoje lygoje; antroje pakopoje) žaidžiančiu „Denizlispor“ klubu.
Casertana FC
2022 m. vasarą persikėlė į Italiją, Casertana FC, rungtyniavusį Serie D.
Kitchee SC
2023 m. vasarą persikėlė į Kitchee SC (Hong Kongas).
Statistika
Spalvų reikšmės:
Gražina Skabeikytė-Kazlauskienė
Gražina Skabeikytė-Kazlauskienė (g. 1956 m. liepos 21 d.) – Lietuvos literatūrologė, folkloristė, vaikų literatūros tyrinėtoja, profesorė.
Biografija
1974 m. baigė Naujosios Akmenės 2-ąją vidurinę mokyklą, 1978 m. – studijas Šiaulių pedagoginiame institute. Vėliau metus mokytojavo Naujosios Akmenės 2-ojoje vid. mokykloje, nuo 1979 m. dėstytojavo Šiaulių pedagoginiame institute, docentė. 1987 m. baigė Lietuvių kalbos ir literatūros instituto aspirantūrą, nuo 1989 m. – humanitarinių mokslų daktarė, nuo 2008 m. – habilituota humanitarinių mokslų daktarė. 1991–2019 m. – Vytauto Didžiojo universiteto dėstytoja, etnologijos ir folkloristikos katedros profesorė. 1998–1999 m. buvo ir Vilniaus universiteto Kauno humanitarinio fakulteto docentė.
Tyrinėjo daugiausia vaikų literatūrą, šiuolaikinį vaikų folklorą (anekdotus, erzinimus), suaugusiųjų šiuolaikinę tautosaką (tostus, vestuvinius sveikinimus).
Vaikų literatūros premijos laureatė (2010 m.).
Bibliografija
Yra paskelbusi straipsnių, apžvalgų, recenzijų leidiniuose „Rubinaitis“, „Tautosakos darbai“, „Žvirblių takas“, „Darbai ir dienos“, „Gimtasis žodis“, „Acta humanitarica universitatis Saulensis“, „Filologija“, „Liaudies kultūra“. Sudarė vaikų literatūros rinkinių: Šimtas vėjo malūnėlių (2016 m.), Šimtas knygų vaikams ir Lietuvai (su K. Urba, katalogas, 2017 m.), Skandinavų šalių vaikų literatūra (su bendraautoriais, 2000 m.) taip pat Vytės Nemunėlio, V. Palčinskaitės, L. Gutausko, K. Jakubėno, J. Degutytės, L. Žitkevičiaus, J. Minelgos vaikų poezijos rinkinių, G. Beresnevičiaus pasaką Kaukučiai ir Varinis Šernas.
Monografijos ir kt.:
ŽNK Hajduk
Splito „Hajduk“ – Kroatijos futbolo klubas iš Splito. Rungtyniavo aukščiausioje Kroatijos moterų futbolo lygoje, vadinamoje Prva liga arba Pirma lyga.
Pilnas pavadinimas – Hajduko moterų futbolo klubas. Klubo spalvos – mėlyna ir balta.
Istorija
2020–2021 m. Pirmoje lygoje liko septintoje vietoje, pralaimėjo kovą dėl išlikimo pereinamosiose rungtynėse ir po sezono iškrito į Antrą lygą.
2021 m. rugpjūčio 25 d. pasirašyta bendradarbiavimo sutartis su HNK Hajduk Split. Pakito moterų klubo pavadinimas. Nuo tada vadinasi Hajduk.
Sudėtis
Atnaujinta: 2022 m. liepos 10 d.
Šakališkės (Vilnius)
Šakališkės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km nuo Lavoriškių.
Kraštų miško ąžuolas
Kraštų miško ąžuolas – Pasvalio rajono savivaldybės saugomas išskirtinis ąžuolas, gamtos paveldo objektas, esantis Krinčino seniūnijoje, Kraštų miške, 1,5 km į šiaurę nuo Kraštų kaimo, 1,2 km į pietryčius nuo kelio. Priklauso Biržų miškų urėdijos Pasvalio girininkijos (237 kv., 16 skl.) teritorijai. Medis buvo paskelbtas saugomu 1996 m.
2017 m. sausio mėn. Pasvalio girininkijos darbuotojai konstatavo paminklinio medžio griūtį – jis buvo nulaužtas stipraus vėjo.
Dinizija
Dinizija (Dinizia) – magnolijūnų (Magnoliophyta) skyriaus, pupinių (Fabaceae) šeimos, aukštų arba labai aukštų medžių gentis. Aukštoji dinizija yra aukščiausias pupinių šeimos augalas. Taip pat manoma, kad tai vieni sunkiausių tarp Žemėje gyvenančių gyvųjų organimų, pavyzdžiui Dinizia jueirana-facao rūšis, kurios aukštis 40 m, bet sveria beveik 62 tonas, beveik tiek pat kiek sunkiausias kašalotas.
Paplitimas
Natūraliai auga Pietų Amerikos šiaurės rytuose – atogrąžų zonoje esančiuose drėgnuosiuose atogrąžų miškuose. Bet patvinkusios žemės, vandenių užliejamų atogrąžų miškų netoleruoja, ir auga aukštumose.
Rūšys
Beveik šimtą metų buvo manyta, kad tai monotipinė gentis, kol 2017 metais buvo aprašyta naujai atrasta Dinizia jueirana-facao rūšis. Šiuo metu yra išskiriamos dvi medžių rūšys:
Trakų geležinkelio stotis
Trakų geležinkelio stotis – geležinkelio stotis rytų Lietuvoje, Trakų miesto pietrytiniame pakraštyje. Stoja traukiniai Vilnius–Trakai. Tai galinė geležinkelio ruožo stotis – traukiniai, atvykę nuo Lentvario ir Vilniaus krypties, toliau į vakarus nebevažiuoja. Pastatas vieno aukšto.
Istorija
Žymima 1941 m. kaip stotis „Trakų miestas“, turinti atskirą liniją nuo Vilniaus miesto. XX a. 2-ojoje pusėje su Vilniumi sujungta per Senųjų Trakų GS, esančią ruože Vilnius–Varėna.
Andrius Zenkovičius
Andrius Zenkovičius (m. 1790) – LDK valstybinis vekėjas Smolensko kaštelionas 1770-1790 m., Lietuvos Tribunolo maršalka 1769/1770 m., Lietuvos prokuroras 1761-1765 m., Lietuvos iždo raštininkas 1750-1761 m., Ostrinsko seniūnas.
Biografija
1764 metais buvo LDK konfederacijos nerys. .
1785 metais apdovanotas Baltojo erelio ordinu, 1769 metais Švento Stanslovo ordino kavalierius.
Anglijos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Anglijos futbolo varžybos 2020-2021 m.
2020 m. FA Community Shield taurė
FA Community Shield taurės varžybos – tai vienerios rungtynės tarp praėjusio sezono čempionato nugalėtojo bei taurės laimėtojo. Tradiciškai, rungtynės vyksta prieš pat naujojo sezono pradžią. 2020 m. varžybos buvo 98-osios Community Shield taurės istorijoje.
2020-2021 m. Anglijos futbolo taurė (2020 FA Cup)
Varžybų pradžia -, finalas -. Viso dalyvavo 737 komandos.
2020-2021 m. Lygos taurė (2020 Carabao Cup)
Varžybų pradžia -, finalas buvo numatytas , tačiau atidėas iki. Viso dalyvavo 92 komandos.
Avaldsnes IL (moterys)
Avaldsneso „Avaldsnes IL“ – Norvegijos futbolo klubas iš Avaldsneso. Šis straipsnis apie klubo moterų ekipą, kuri žaidžia moterų futbolo varžybose.
Istorija
<...>
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Avaldsnes Idrettsenter stadione, kuris talpina vieną tūkstantį žiūrovų. Stadiono danga – dirbtinė veja. Atitinka UEFA keliamus reikalavimus.
Sudėtis
Atnaujinta; 2021 m. lapkričio 4 d.
Andoros transportas
thumb|right|250px|Viena iš dviejų traukinių stočių Andoroje Andoros transporto sistemą didžiąja dalimi sudaro sausumos transportas, nes šalis neturi priėjimo prie jūros.
Geležinkeliai
Andoroje yra tik dvi traukinių stotys. Šalį kerta Prancūzijos traukinių linija iš Latour-de-Carol į Tulūzą.
Sausumos transportas
Šalies sostinę Andorą su Prancūzija jungia autobusų linija.
Sausumos keliai šalyje sudaro 269 km tinklą. Iš jų 198 km yra dengti kieta danga. Vienas pagrindinių šalies kelių eina į šiaurę (link Prancūzijos) per Envalira perėją ir pasiekia 2 409 m aukštį. Taip pat šia kryptimi yra ir tunelis. CG-1 kelias veda link Ispanijos. Žiemos metu keliai nuvalomi ir lieka naudojami, tačiau kelias CG-2 link Prancūzijos valomas rečiau ir kartais dėl lavinų būna uždaromas.
Oro transportas
Andoroje nėra oro uosto, galinčio priimti lėktuvus, tačiau šalis turi kelis sraigtasparnių oro uostus. Artimiausias oro uostas yra 12 km nuo šalies sienos Ispanijoje La Seu d'Urgell mieste. Nuo 2015 m. šiame oro uoste savo bazes turi Air Andorra ir Andorra Airlines avialinijos.
Artimiausias tarptautinis oro uostas yra 156 km nuo Andoros Perpinjano mieste Prancūzijoje.
Fryzija (regionas)
Fryzija (Fryslân, Freesland) – istorinis Europos regionas (arba regionų grupė), esantis dabartinių Nyderlandų šiaurėje, Vokietijos Žemutinės Saksonijos žemės šiaurės vakariniame pakraštyje ir Šlėzvigo-Holšteino žemės šiaurės vakariniame pakraštyje. Istoriškai jame vyravo fryzai, kalbantys savitomis fryzų kalbomis.
Geografija
thumb|left|Rytų ir Vakarų Fryzijos tradicinės žemės (gau) Fryziją sudaro trys atskiri regionai, prisiglaudę prie Šiaurės jūros: Vakarų ir Rytų Fryzijos siekiasi tarpusavyje per Emso upę, o tarp Rytų ir Šiaurės Fryzijų įsiterpia Žemutinė Saksonija (Oldenburgas) ir Holšteinas (Ditmaršenas). Į pietus yra regionai Drentė ir Žemutinė Saksonija. Šiaurėje Fryziją skalauja Vatų jūra, kurioje yra Fryzų salos.
Tradiciškai regionas yra dalinamas į keliasdešimt tradicinių žemių (gau).
Istorija
I tūkst. pr. m. e. viduryje į Fryzijos teritorijas atsikėlė fryzų protėviai germanai. Per Didįjį tautų kraustymąsi V a., į regioną atsikėlė nauji migrantai, kurie maišydamiesi su vietos gyventojais, sudarė fryzų tautybę. Jų materialinė kultūra beveik nesiskyrė nuo kitų aplinkinių germanų tautų – saksų ir anglų. Nuo VI a. fryzai pradėjo migracijas jūra, kolonizuodami Jutlandijos pusiasalį (taip susidarė Šiaurės Fryzija). Dalis jų migravo į Britanijos salas, dalyvaudami anglų etnogenezėje.
VII a., kuomet germanų gentis frankai sukūrė Frankų valstybę, fryzai sukūrė gentinę konfederaciją, kuri dabartinių istorikų žinoma kaip Didžioji Fryzija, arba Fryzų karalystė. Manoma, kad tai nebuvo centralizuota valstybė, o daugiau fryzų žemių sąjunga, rinkusi bendrą kunigaikštį. Žinomi trys fryzų kunigaikščiai: Aldgislis (minimas 678 m.), Redbadas (680–719) ir Popas (719–734). Remiantis seniausiais šaltiniais tuo metu fryzų visuomenę sudarė sluoksniai: ethelingai (diduomenė), frilingai (laisvieji žmonės), latenai (baudžiauninkai) ir vergai.
Fryzų sąjunga nuolat kovojo su stiprėjančia Frankų galia, todėl vyko Frankų-fryzų karai. 734 m. Boarno mūšyje Karolis Martelis sutriuškino fryzų armiją ir užėmė dalį Fryzijos. Jos likučius Frankų karalystė absorbavo iki 770 m. Regione buvo paskirtas vietininkas, tituluojamas titulu grewan. Frankų valstybėje fryzai buvo prievarta krikštijami, todėl vyko nemažai sukilimų. Svarbiausi fryzų sukilimai įvyko 782 ir 795 m.
Nuo IX a. fryzai vykdė aktyvią prekybą Šiaurės jūroje, prekiaudami su įvairiais miestais. XII a., vadovaujant Groningeno miestui, buvo įkurta Upstalsbumo lyga, kuri apjungė miestus tarp Eiselio ir Vėzerio. 1289 m. vakariausios Fryzijos teritorijos (į pietus nuo Eiselio) buvo įjungtos į Olandijos grafystę. 1415 m. ryčiausią Rytų Fryzijos dalį užėmė Oldenburgo grafystė, o XV a. Danijos karalystė užėmė didžiąją dalį Šiaurės Fryzijos.
Didžiausia regiono valstybė buvo Rytų Fryzijoje susikūrusi Rytų Fryzijos grafystė. 1506 m. ji užėmė ir rytinę Vakarų Fryzijos dalį (Groningeną). Joje buvo praktiškai išnaikinta fryzų kalba, vietoj kurios įsigalėjo vokiečių žemaičių tarmė. Tik nedidelėje teritorijoje (Zaterlande), kuris, buvo administruojamas Miunsterio vyskupijos, fryzai išlaikė savo kalbą.
Tuo metu Habsburgai paėmė valdžią vakarinėje Fryzijos dalyje. Kilus Nyderlandų revoliucijai, fryzai įsijungė į kovą prieš Habsburgus. Susikūrus Nyderlandams, 1581 m. įkurta Fryzijos provincija. 1594 m. atskira Nyderlandų provincija tapo ir Groningenas, perimtas iš Rytų Fryzijos grafystės.
1744 m. Rytų Fryziją nukariavo Prūsijos karalystė, o po Prancūzijos valdymo 1814 m. ji įjungta į Hanoverio karalystę, o kartu su ja – ir į Vokietiją. Šiaurės Fryzija į Prūsiją buvo įjungta 1864 m.
XIX a. prasidėjo fryzų judėjimai dėl savo teisių ir laisvių. Nyderlanduose vakarų fryzų kalba naudojama kaip svarbi komunikacijos priemonė Fryzijos provincijoje. Šiaurės Fryzijoje fryzų kalbos dialektai naudojami gerokai mažiau. Rytų Fryzijoje fryzų kalba išlikusi nėra, bet egzistuoja atskira nuo kitų vokiečių regioninė tapatybė.
Šakališkiai (Marijampolė)
Šakališkiai – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Igliaukos. Stūkso Šakališkių piliakalnis.