cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Duncan Laurence
Dankanas de Mooras (Duncan de Moor; g. 1994 m. balandžio 11 d.), geriau žinomas kaip Duncan Laurence – Nyderlandų dainininkas, dainų autorius, pradėjęs muzikinę karjerą 2014 m., muzikinės televizijos laidos „Nyderlandų balsas“ penktajame sezone. Vėliau atstovavęs Nyderlandams ir laimėjęs 2019 m. „Eurovizijos“ dainų konkursą su daina „Arcade“.
Ankstyvoji karjera
Gimęs Speikenisėje, Dankanas užaugo Helevutsleise. Jis pradėjo savo karjerą roko akademijoje Tilburge, būdamas kelete mokyklos grupių, taip pat ir savo.
2014–2018: „Nyderlandų balsas“
Lorensas dalyvavo penktame „Nyderlandų balsas“ sezone, pasirinkdamas Ilse DeLange kaip savo mokytoją. Jis pasiekė pusfinalius prieš iškritimą. Baigė roko akademiją 2017 m. Jis, su Jihad Rahmouni, parašė dainą „Closer“ K-pop dueto TVXQ's 2018 m. albumui „New Chapter #1: The Chance of Love“.
2019–dabar: „Eurovizijos“ dainų konkursas
2019 m. sausio mėn. Dankanas be atrankų buvo išrinktas atstovauti Nyderlandus 2019 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse. Jo daina „Arcade“ buvo išleista 2019 m. kovo mėn. Gegužės 18 d. Dankanas Lorensas laimėjo renginį Tel Avive, Izraelyje, su 498 taškais iš 41 tarptautinių teisėjų ir viešo balsavimo. Teisėjai jam davė 273 taškus, o iš viešo balsavimo jam atiteko 261 balsas. Jis pralenkė Italijos atstovą 27 taškais ir 123 taškais Rusijos atstovą. Jis yra penktas olandų atlikėjas, laimėjęs šį konkursą. Ir pirmas po Teach-In grupės laimėjimo 1975 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse su daina „Ding-a-dong“. Dainininkas vėliau tais pačiais metais surengė turus po Nyderlanduose ir Europą. Birželio 10 d. jis dainavo 50-tame „Pinkpop“ festivalyje Landgrafe, Dankanas buvo pirmasis šiame festivalyje koncertavęs olandų dainininkas. Festivalyje jis dalyvavo vietoje dėl sveikatos problemų negalėjusių atvykti švedų dueto First Aid Kit.
Asmeninis gyvenimas
Savo Instagram paskyroje 2018 m. spalio mėn. dainininkas atskleidė, jog yra biseksualus jau porą metų. Spaudos konferencijoje prieš „Eurovizijos“ finalą jis pasakė: „Aš daugiau nei tiesiog atlikėjas, aš žmogus, aš gyvenanti būtybė, aš biseksualus, aš muzikantas, aš stoviu už dalykus. Ir aš didžiuojuosi, kad turiu šansą parodyti kas aš esu.“
Saugokis automobilio
Saugokis automobilio – 1966 m. tarybinė komedija, sukurta legendinio režisieriaus Eldaro Riazanovo. Pagrindinius vaidmenis atliko Inokentijus Smotkunovskis ir Olegas Jefremovas.
Siužetas
Kriminalinių nusikaltimų tyrėjas Maksimas Podberiozovas tiria keistus mieste vykstančius nusikaltimus – per trumpą laiką pavagiami trys, gerai saugomi automobiliai (GAZ-21 „Volga“), nors tokių pačių pilna nesaugomų gatvėse.
Jurijus Detočkinas – eilinis pilietis, dirba draudimo bendrovėje, vaidina kultūros namų saviveiklos teatre, tačiau šeimynykščius stebina dažnomis komandiruotėmis, o darbdavį – pastoviomis išvykomis dėl sergančių giminaičių. Iš tiesų, laisvu nuo darbo metu būtent jis nuvarinėja automobilius.
Detočkinas atsitiktinai susipažįsta su inspektoriumi, kuris irgi vaidina teatre. Jie kartu repetuoja būsimam spektakliui „Hamletas“. Detočkinas darbo reikalais lankydamasis spekulianto Dimos Semicvetovo namuose pastebi jo naują Volgą. Jis du kartus nesėkmingai mėgina ją pavogti (pirmą kartą suveikia signalizacija, vėliau – pakliūna į spąstus), iš trečio karto pavyksta tai padaryti autokrano pagalba. Detočkinas su tuo automobiliu keliauja į tolimą miestą parduoti automobilio, pakeliui išvengęs milicininko pinklių.
Jam dar būnant išvykoje tyrėjas Maksimas aplanko Jurijaus motiną ir iš jos pasakojimų išsiaiškina, kad jo persekiojamas vagis yra jo draugas Jurijus. Šiam grįžus, tyrėjas išsiaiškina, kad Detočkinas automobilius vogė tik iš sukčių, o visus gautus pinigus perleidžia vaikų namams. Nors Maksimas atsisako jį suimti, Detočkinas toliau tęsia savo darbus. Teismas nepasigaili vagies ir uždaro jį į kalėjimą.
2015 m. Copa América
'''2015 m. Copa América' – CONMEBOL rengiamas Copa América'' futbolo turnyras, vykęs 2015 m. birželio 11–liepos 4 dienomis Čilėje. Čempionatas pagal pirminį susitarimą turėjo vykti Brazilijoje, tačiau dėl šioje šalyje vykusių 2013 m. Konfederacijos taurės, 2014 m. pasaulio futbolo čempionato varžybų ir artėjančių 2016 m. olimpinių žaidynių, buvo nuspręsta šios teisės atsisakyti. Tada čempionato rengimu ryžosi apsiimti Čilė.
Čempionais pirmą kartą tapo šeimininkai čiliečiai, finale po 11 m baudinių serijos palaužę Argentiną.
Jasnagurka (Ukmergė)
Jasnagurka – buvęs viensėdis Ukmergės rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Rimeisių.
2015 m. Copa América
Sudėtys
Tradiciškai kiekvieną rinktinę sudaro 23 futbolininkai, iš jų 2-3 vartininkai.
Varžybos
Po grupių turnyro į kitą etapą patenka 1-2 vietas grupėse užėmusios komandos bei dvi 3 vietas užėmusios komandos.
Petriškės (Kaišiadorys)
Petriškės – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 10 km nuo Rumšiškių.
Ramaldava
Ramaldava – buvęs viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, Apaščios dešiniajame krante, 2 km į šiaurę nuo Kupreliškio.
Vysokovskas
Vysokovskas  – miestas Rusijoje, Maskvos srityje, Klino rajone, 70 km į šiaurės vakarus nuo Maskvos, 10 km į vakarus nuo Klino. Ateina geležinkelio atšaka, praeina Klino–Volokolamsko kelias. Chemijos, maisto (duonos) pramonė, gaminami kalėdiniai papuošalai. Seniau veikė siuvimo–audimo fabrikas.
Istorija
Vysokovskas įkurtas 1864 m., augo 1883 m. pastačius audimo fabriką. Nuo 1928 m. – miesto tipo gyvenvietė, nuo 1940 m. – miestas. Per II pasaulinį karą fabrikas buvo sugriautas, vėliau atstatytas.
5SOS5
5SOS5 – penktasis australų poproko grupės „5 Seconds of Summer“ studijinis albumas, išleistas 2022 m. rugsėjo 23 d. Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimųm ir debiutavo antrojoje JAV „Billboard 200“ reitingo vietoje, per pirmąją savaitę pardavus 48 tūkstančius kopijų. Jungtinėje Karalystėje bei Australijoje albumas pasiekė reitingų viršūnes.
Kūrybinė grupė
5 Seconds of Summer
Papildomi muzikantai
Techninis personalas
Prochladnaja
Prochladnaja, Prėskinga – upė Rusijoje, Kaliningrado srities pietvakariuose. Prasideda Celau pelkynėje, prie buvusio Kamersbrucho kaimo, į šiaurę nuo Gruševkos. Teka į vakarus žemumomis. Į vakarus nuo Ūdravangio upės vaga skaidosi į dvi protakas, kurios piečiau Gesavos vėl susilieja. Įteka į Aistmares ties Pokarviais.
Intakai (visi kairieji): Stradikas (Kornevka), Bisleida (Rezvaja), Velikopolnaja, Pokosnaja.
Upės plotis žemupyje siekia kelias dešimtis metrų, srovės greitis – 0,7–0,2 m/s. Upėje sutinkamos 38 rūšių žuvys.
Gyvenvietės prie Prochladnajos: Ramsiai, Kobelbūdė, Toruva, Gesava, Ūdravangis.
Barentu
Barentu (ባረንቱ) – miestas pietvakarių Eritrėjoje, 30 km nuo Etiopijos sienos, į pietus nuo Agordato. Gaš Barkos regiono sostinė. Dauguma miesto ir jo apylinkių gyventojų – kunamai ir narai (nilotų tautos). Verčiamasi žemės ūkiu, prekyba, kalnakasyba, tekstilės pramone.
Eimenys
Eimenys arba Uljanovka  – upė Rusijoje, Kaliningrado srityje (Nesterovo, Gusevo ir Nemano raj.); Įsruties kairysis intakas. Prasideda Vatutino apylinkėse, teka į šiaurės vakarus. Įteka į Įsrutį 47 km nuo jos žiočių, ties Uljanovu.
Barentu
Istorija
Barentu smarkiai nukentėjo per Etiopijos-Eritrėjos karą.
Eimenys
Intakai: Draugupė (dešinysis), Žąsupė (kairysis).
Prie Eimens yra Minkštimai (Kirovas), Groznojė, Užbaliai (Loščinka), Malviškas (Maiskojė), Dubovskojė, Kašinas, Pilkalnis (Meždurečjė), Varnai (Šmeliovas), Kraupiškas (Uljanovas).
Latvelių valsčius
Latvelių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje. Centras – Latveliai.
Istorija
Valsčius trumpai gyvavo XIX a. 7-ajame dešimtmetyje Kauno gubernijoje.
Pakalnė (Lyduokiai)
Pakalnė – buvęs viensėdis Ukmergės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Lyduokių.
Petriškė (Visaginas)
Petriškė – kaimas Visagino savivaldybėje, 9 km nuo Gaidės. Stūkso Petriškės piliakalnis.
Istorija
Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Naugarduko vaivadijai (nuo 1926 m. – Vilniaus vaivadijai), Breslaujos apskričiai, Drūkšių valsčiui.
1921 m. Lenkijos gyventojų surašymo duomenimis čia gyveno 30 žmonių, visi – lenkai katalikai. Tuo metu kaime buvo 7 namai. 1938 m. namų skaičius išaugo iki 10, o kaime gyveno jau 46 žmonės.
Iki 2003 m. priklausė Ignalinos rajonui, Ignalinos seniūnijai. Kaimas galutinai išnyko po Ignalinos AE pastatymo.
Lorano eilutė
frame|right|Lorano eilutė taške c ir integravimo kontūras γ. Lorano eilutė – kompleksinės funkcijos f(z) skleidinys laipsnine eilute, kurioje yra ir nariai su neigiamais laipsniais. Pavadinta vardu prancūzų matematiko Pjero Alfonso Lorano, 1843 metais išspausdinusio straipsnį apie šios eilutės savybes. Nors yra teigiama, kad Karlas Vejerštrasas jau 1841 metais atrado tas eilutes, tik kad straipsnis apie tai buvo publikuotas gerokai vėliau, jau po mokslininko mirties.
Apibrėžimas
Kompleksinės funkcijos f(z) Lorano eilutė taške c yra užrašoma: Ši eilutė yra dviejų eilučių suma:
Koeficientai an yra konstantos, aprašomos Koši integraline formule:
Integravimo kelias \gamma yra savęs nekertantis uždaras kontūras, viduje turintis tašką c, apeinamas laikrodžio rodyklės kryptimi. Taško c aplinkoje funkcija f(z) turi būti holomorfinė (analizinė).
Dampiro sąsiauris
Dampiro sąsiauris dviejų sąsiaurių pavadinimas:
Baltieji rūmai (reikšmės)
Pavadinimu Baltieji rūmai vadinama:
Raškava
Raškava – buvęs kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Nemunėlio Radviliškio.
Šeibokai
Šeibokai – buvęs viensėdis Ukmergės rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Mėgučių, prie kelio.
Petriškės (Šalčininkai)
Petriškės – viensėdis Šalčininkų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Turgelių.
Partizán Bardejov (moterys)
Bardejovo „Partizan“  – Slovakijos moterų futbolo komanda iš Bardejovo, kuri žaidžia moterų futbolo varžybose.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1922 m., o moterų ekipa suburta 2012 m.
UEFA moterų čempionų lygos 2017–2018 m. pirmame kvalifikaciniame etape susitiko su Lietuvos čempionėmis FC Gintra. 2017 m. rugpjūčio 22 d. Tbilisyje vykusiose rungtynėse FC Gintra rezultatu 4-0 nugalėjo varžoves. Slovakės liko trečioje vietoje ir užbaigė pasirodymą.
Saldainis
thumb|250px|Saldainiai
Partizán Bardejov (moterys)
Istorija
2019–2020 m. Pirma lyga buvo sustabdyta dėl pandemijos. Tuo metu pirmavo „Slovan“ ekipa, o Partizan buvo antroje vietoje.
Saldainis
Saldainis – konditerinis gaminys iš cukraus, krakmolo, sirupo ir įvairių priedų (riešutų, riebalų, aromatinių medžiagų, pieno ir kakavos produktų, vaisių ir kt.). Būna šokoladiniai, vafliniai, plaktiniai, vaisiniai, griliažiniai saldainiai, nors dabar yra didelė įvairiopų saldainių įvairovė.
Partizán Bardejov (moterys)
Sudėtis
Atnaujinta; 2020 m. lapkričio 4 d.
Saldainis
Lietuvoje gaminami nuo XIX a. pab. Tarpukariu Lietuvoje veikė 38 saldainių fabrikai (Šiaulių „Rūta“ ir „Birutė“, Kauno „Tilka“, Klaipėdos „Lascha“ ir kt.). Tarybiniais metais LTSR buvo 3 pagrindiniai saldainių gamintojai: „Rūta“, „Vilniaus pergalė“ ir Kauno konditerijos fabrikas.
Partizán Bardejov (moterys)
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Bardejovo miesto stadione, kuris talpina 3,4 tūkst. žiūrovų.
Spalvinė gama
Ekipa žaidžia raudonos spalvos aprangomis su baltais žymenimis.
Rimšiškis
Rimšiškis – buvęs viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurę nuo Papilio, prie Serbentos upelio.
1923 m. buvo 1 ūkis.
Valtūnai (Lyduokiai)
Valtūnai – buvęs viensėdis Ukmergės rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Valtūnų kaimo, kairiajame Siesarties krante.
Gaižėnų tvenkinys
Gaižėnų tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kauno rajone, 3 km į vakarus nuo Ringaudų. Įrengtas ant Nemuno kairiojo intako Dievogalos, 5,9 km nuo jos žiočių. Taip pat apsemia Dievogalos intako Viekšnupio žiotis. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 2,7 km, plotis – iki 0,35 km. Altitudė 69 m. Aukštutinės tvenkinio dalies krantai aukštoki, kitur – žemi, daug kur apaugę medžiais. Į rytus nusitęsia beveik 1 km ilgio įlanka (įteka Viekšnupis). Kranto linija labai vingiuota. Pietinis tvenkinio galas siekia Zapyškio mišką. Aplinkui daugiausia plyti dirbami laukai ir pievos. Gylis siekia 13,2 m. Tvenkinys įrengtas 1977 m., skirtas laukų drėkinimui.
Šaltiniai
Lietuvos Respublikos upių, ežerų ir tvenkinių kadastras
Agordatas
Agordatas (Āk'ordat) – miestas vakarų Eritrėjoje, Gaš Barkos regione, prie Barkos upės. Svarbus prekybinis regiono centras. Yra didelė mečetė, turgus, italų ligoninė, keletas kavinių, užeigų.
Seniau miestas buvo svarbus punktas prie Eritrėjos geležinkelio. Dabar per miestą eina svarbus prekybinis kelias tarp Asmaros ir Keselos (Sudane).
Istorija
Agordatas buvo iki 1996 m. egzistavusios Barkos provincijos sostine.
Marčežeris
Marčežeris – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 5 km į rytus nuo Antazavės. Ežeras ovalo formos, ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,17 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 134,5 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę medžiais ir krūmais. Pakrantės kalvotos, miškingos, tik šiauriau plyti pievos. Pietuose išteka upelis link Dūburaičio ežero (Zalvės upės baseinas).
Prie ežero anksčiau buvo Marčežerio kaimas.
Yungblud
Dominikas Ričardas Harisonas (Dominic Richard Harrison, g. 1997 m. rugpjūčio 5 d.), geriau žinomas savo sceniniu slapyvardžiu Yungblud – anglų dainininkas, dainų autorius, muzikantas ir aktorius. Prieš pradėdamas muzikinę karjerą vaidino serialuose „Emmerdale“ ir „The Lodge“. Debiutinį singlą „King Charles“ išleido 2017 m. balandį, o debiutinį EP „Yungblud“ – 2018 m. liepą. Debiutinis atlikėjo albumas „21st Century Liability“ išleistas vos po poros dienų nuo EP išleidimo. 2023 m. duomenimis, atlikėjas yra išleidęs tris studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Yungblud“, išleistas 2022 m. rugsėjį.
Lindikai (Pilkalnio apskritis)
Lindikai (vok. Lindicken) – buvęs kaimas ir dvaras Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, 18 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 5 km į šiaurės vakarus nuo Širvintos.
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Lindikų kaimo bendruomenė 1936 m. 1785 m. buvo šatulinių kulmiškių kaimas su 24 ugniakurais, 1822 m. – mišrusis kaimas su 181 gyventoju. 1723-1818 m. priklausė Įsruties apskričiai, 1818-1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Lindikų valsčiui, buvo valsčiaus centras. Priklausė Viliūnų evangelikų liuteronų parapijai. Katalikai priklausė Bildviečių parapijai. 1901 m. per kaimą nutiestas siaurasis geležinkelis, įrengta stotelė. Kaimui priklausė dalis Didžiosios Plynės pelkės, buvo mokykla, pieninė, 2 malūnai. Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.
Petriškės (Širvintos)
Petriškės – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Variekos.
Sibirinis šeškas
Sibirinis šeškas (Mustela sibirica) – kiauninių šeimos plėšrus žinduolis, kuris daugiausiai sutinkamas Azijoje. Yra įrašytas į Raudonąją knygą.
Išvaizda
Sibirinio šeško kūnas yra plonas, aukštas ir su trumpomis kojomis. Turi ilgą, purią uodegą. Patinai yra šiek tiek didesni nei patelės. Patino kūno ilgis be uodegos yra 28-39 cm, uodegos ilgis – 15-21 cm, svoris 650-820 g, patelių kūno ilgis 25-30 cm, uodegos – 13-16 cm, svoris 360-430 g. Galvos forma suspausta, pailga. Ausys plačios, žemos ir apvalios. Kailio spalva vasarą yra ruda, žiemą ji tampa ryškesnė, panaši į aukso spalvą. Viršutinė lūpa ir apatinė žandikauliai aplink nosį yra balti, kaip ir europinės audinės. Sibirinio šeško žiemos kailis yra labai storas ir purus.
Elgesys
Sibirinis šeškas yra naktinis gyvūnas, išskyrus motinas su jaunikliais. Jie yra sėslūs, nors kartais jie migruoja, kad rastų maisto. Medžioja naktį. Nakties metu medžioklės plotai yra apie 10-12 km, kartais 18-20 km. Sibirinis šeškas puikiai moka šokinėti, sugeba laipioti medžiais.
Pagrindiniai natūralūs priešininkai yra dideli paukščiai.
Mityba
Sibirinio šeško mitybos racioną daugiausiai sudaro vandeniniai pelėnai, pelės, voverės, vabzdžiai, kai kurie mažesni paukščiai, varlės, taip pat mėgsta kiaušinius, riešutus, uogas.
Yo-Yo Ma
Jo-Jo Ma (,, g. 1955 m. spalio 7 d. Paryžiuje) – Kinijos–JAV violončelininkas, žmogaus teisių aktyvistas.
Jo-Jo Ma gimė Paryžiuje, paskui persikėlė į Niujorką. Violončele pradėjo groti keturių su pusę metų amžiaus, baigė Juiliardo mokyklą ir Harvardo universitetą. Yra atlikęs kūrinius kaip solistas kartu su orkestrais. Ma yra laimėjęs 19 Grammy apdovanojimų ir išleidęs apie 90 albumų.
Kartu su klasikine muzika, Ma repertuare taip pat yra liaudies muzika, tokia kaip amerikietiška bliugraso muzika, tradicinės kinų liaudies dainos, Argentinos kompozitoriaus Astoro Piacolos tango kūriniai, braziliška muzika. Jis yra dirbęs kartu su džiazo dainininku Bobbiu MakFerinu, gitaristais Karlosu Santana ir Džeimsu Teiloru, Serchijumi Asadu. Ma pagrindinė violončelė yra pagaminta italų meistro Domeniko Montanjanos 1733 m. ir yra verta apie 2,5 mln. JAV dolerių.
Jo-Jo Ma nuo 2006 m. yra Jungtinių Tautų taikos ambasadorius.
Sangos trišalis miškas
Sangos trišalis miškas – miškų plotai Kongo, Centrinės Afrikos Respublikos ir Kamerūno teritorijose. Gamtinis UNESCO pasaulio paveldo objektas.
Sangos trišalis miškas apima tris nacionalinius parkus ir užima 750 000 ha plotą. Kadangi miškas nėra paliestas žmonių veiklos, jame gyvena daug retų gyvūnų (pavyzdžiui, gorilos, miškiniai drambliai, šimpanzės, miškinės kiaulės, krūmyninės kiaulės, bongos, miškiniai buivolai ir kt.) ir auga įvairių augalų.
Tai yra vienintelis UNESCO pasaulio paveldo sąrašo objektas Konge.
Objektą sudaro šios saugomos teritorijos:
Rudėnai (Biržai)
Rudėnai – buvęs kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 8 km į pietryčius nuo Biržų.
Kabiakalis
Kabiakalis – kabių kalimo įrankis, naudojamas greitam ir paprastam įvairių lengvų medžiagų (hidroizoliacinių plėvelių, kartono, popieriaus ir pan.) medžiagų tvirtinimui, prisegimui prie tvirto pagrindo.
Naudojant kabes prispaudžiamas žymiai didesnis tvirtinamos medžiagos plotas, nei prikalant vinimis, be to, nereikia mojuoti plaktuku. Todėl dažniausiai kabėmis prisegami baldiniai apmušalai, reklaminiai plakatai, galinės spintų sienelės, stogų izoliacinės plėvelės.
Įrankio naudojimas
Kabės saugomos įrankio mechanizmo dėtuvėje. Gamintojas kabes tiekia suklijuotomis į ilgas pakuotes (maždaug po 100 vnt. pakuotėje). Kabės apibūdinamos tokiais parametrais kaip jų dydis, iš ko pagamintos (paprastai plieninės ar žalvarinės), galų užaštrinimo (nenusmailintoms kabėms įkalti reikia daugiau energijos). Laidų, kabelių tvirtinimui naudojamos pusapvalės, „u“ formos kabės. Be kabių, dar naudojamos specialios vinutės. Kai kurie šių įrankių modeliai ant korpuso turi specialią iškyšą, skirtą ištraukti kabėms jas užkabinus.
Labiausiai paplitę elektriniai, akumuliatoriniai ir mechaniniai kabiakaliai.
Europinis vilpišys
Europinė miškinė katė arba europinis vilpišys (Felis silvestris silvestris) – katinių (Felidae) šeimos plėšrus žinduolis, miškinės katės (Felis silvestris) porūšis. Šis porūšio natūralus arealas labai sumažėjes ir dalinai išlikusios Vakarų, Pietų, Vidurio ir Rytų Europos miškuose, ir jų arealas pietryčiuose siekia Kaukazo kalnus. Skandinavijos šalyse jų nėra, o Anglijoje ir Velse išnykusios.
miniatiūra|240px|left|Europinė miškinė katė laukinės gyvūnijos centre ([[Škotija)]]
Charakteristika
Kadangi europinės miškinės katės kryžminasi su naminėmis, sunku teisingai atskirti miškines kates ir dryžuotus hibridus, remiantis tik morfologiniais požymiais. Nepaisant to, kad miškinės katės gana artimos naminėms, tačiau jos turi reputaciją kaip nepasiduodančios prijaukinimui, jų negalima auginti kaip naminių gyvūnų. Gamtininkė Frances Pitt rašė: „buvo laikas, kai aš tuo netikėjau ... mano optimizmas žlugo“, bandant auginti miškinę katę, kurią pavadino „Belzebubu“.
Paplitimas
Europiniai vilpišiai daugiausia gyvena miškingose vietovėse – brandžiuose plačialapiuose ir mišriuose miškuose. Jos vengia intensyviai dirbamų žemės ūkio plotų ir gyvenviečių. Toliausiai į šiaurę gyvenančios katės sutinkamos šiaurinėje ir rytinėje Škotijos dalyse. Prancūzijoje gyvuoja dvi atskiros populiacijos. Pirmoji paplitusi Ardėnuose, šalies šiaurės rytuose iki Liuksemburgo, Vokietijos ir Belgijos. Kita Prancūzijos pietuose gali būti per Pirėnus susijusi su Ispanijos ir Portugalijos populiacijomis. Vokietijoje Reino barjeras yra pagrindinė kliūtis tarp Aifelio ir Hunsriuko kalnų į vakarus ir rytus nuo upės, kur plitimui trukdo nutiestas šešių juostų greitkelis. Lenkijos Karpatų kalnų populiacija tęsiasi į Šiaurės Slovakiją ir Vakarų Ukrainą. Šveicarijoje gyvena Juros kalnuose. Tris išsklaidytas populiacijas Italijoje sudaro viena šalies centrinėje ir pietinėje dalyse, viena Rytų Alpėse, kuri gali būti susijusi su katėmis, gyvenančiomis Slovėnijoje ir Kroatijoje. Sicilijos pouliacija yra vienintelė Viduržemio jūros salų populiacija, kuri nebuvo introdukuota.
Europinės miškinės katės Lietuvoje
Lietuvos miškuose gyvenusios europinės miškinės katės, prof. Tado Ivanausko buvo pavadintos vilpišiais, kurie išnyko XIX a. Jų dabartiniai konkurentai dėl maisto būtų mangutai, meškėnai, kurie yra invaziniai, darantys didelę žalą vietinei gyvūnijai, todėl tėra tik laiko klausimas, kada jie Lietuvoje įsitvirtins. Vilpišiai buvo natūrali Lietuvos vietinės ekosistemos dalis.
Evoliucija
Pleistoceno epochos nuosėdose aptinkama mažųjų kačių iškasenų nedaug, tačiau jos parodo jų giminingą ryšį su europiniu vilpišiu. Savo knygoje „Pleistocene Mammals of Europe“ (1963) paleontologas Björn Kurtén nurodė, kad Pirėnų pusiasalyje gyvenančios stambiausios katės pleistoceno epochoje buvo paplitusios visoje Europoje.
Grėsmės
Daugelyje Europos šalių miškinės katės tapusios retomis. Nors joms taikoma teisinė apsauga, tačiau jos vis dar medžiojamos, painiojant su benamėmis katėmis, manant apie jų keliamą grėsmę smulkesniems žvėreliams ir ant žemės lizdus sukantiems paukščiams. Vienas iš nedaugelio natūralių priešų yra lūšis. Škotijos aukštumose, kur 2004 m. laisvėje dar gyveno apie 400 miškinių kačių, kryžminimasis su naminėmis sulaukėjusiomis katėmis kelia didelę grėsmę laukinės populiacijos išskirtinumui. Didžiausios miškinių kačių populiacijos įsikūrusios Ispanijoje ir Portugalijoje, tačiau joms kyla grėsmė iš benamių kačių ir prarandamų buveinių. Sulaukėjusios naminės katės konkuruoja su miškinėmis dėl grobio ir erdvės, perduoda pastarosioms ligas. 1990–aisiais labiausiai į rytus nutolusioms miškinių kačių buveinėms Ukrainoje, Moldovoje ir Kaukaze kilo grėsmė iškertant plačialapius miškus, dėl ko mažėja populiacijų plotai. Tik nedidelis skaičius kačių priauga saugomose teritorijose.
Taksonomija
Daugelis biologų apriboja porūšio F. s. silvestris paplitimą Europos žemyno ribose. Pagal senąją klasifikaciją, kurioje buvo priimta keletas skirtingų porūšių, maža Škotijos miškinių kačių populiacija laikoma F. s. grampia, Kaukazo (taip pat ir Turkijos) – F. s. caucasica, galbūt išnykusi Kretos miškinė katė yra F. s. Cretensis, Balearų miškinė katė yra F. s. jordansi ir galbūt išnykusi korsikietiška miškinė katė yra F. s. Reyi. Tačiau pagal 2007 m. genetinį tyrimą, tai porūšiai, priskiriami europinių miškinių kačių populiacijoms, įskaitant įsikūrusias Sicilijoje, Anatolijoje ir Kaukazo kalnuose. Kita vertus, paaiškėjo, kad populiacijos Korsikoje, Sardinijoje, Kretoje ir Kipre yra introdukuotos afrikinės miškinės katės.
Dažnai dvi skirtingos formos identifikuojamos Iberijos pusiasalyje: įprasta europinė forma į šiaurę nuo Duero ir Ebro upių, ir „didžiųjų“ kačių Iberijos forma, kartais priskiriama skirtingam porūšiui F. s. tartessia, likusioje regiono dalyje. Paleontologas Björn Kurtén pažymėjo, kad ginčijamas tartessia vienareikšmiškai išlaikė tokį pat dydį ir proporcijas, kaip forma, kuri buvo nustatyta visoje žemyninėje Europoje per pleistoceno ledynmečius. Abiejų formų buveinės taip pat skirtingos: šiaurinė tipiška populiacija gyvena daugiausia lapuočių miškuose su vyraujančiais ąžuolais Quercus robur ir pietinė – Viduržemio jūros regiono miškuose su visžaliais Quercus Ilex.
Žagarinka (Ukmergė)
Žagarinka – buvęs kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Mėgučių, prie kelio.
Pasaulis pagal Garpą
Pasaulis pagal Garpą  – JAV rašytojo Džono Irvingo romanas. Visame pasaulyje knyga išleista didesniu nei 100 mln. tiražu. Pagal knygą sukurtas filmas „Pasaulis pagal Garpą“.
Siužetas
Knygoje pasakojama T. S. Garpo istorija. Dženė Fylds, Garpo mama, yra stipri moteris, dirbanti sesele. Ji labai norėjo turėti vaiką, tačiau labai nenorėjo turėti vyro. T. S. Garpo pasaulis prasideda tada, kai „seksualiai įtartina“ jo motina nusprendžia pasinaudoti vienu iš savo pacientų. Sunkiai sužeistas bokštelio šaulys Garpas tuo metu nesugebėjo ištarti net savo vardo. Po kurio laiko jis mirė. „Technikos seržantas Garpas mirė, kai Dženė turėjo laisvą dieną. Jis pasirinko geriausią progą pasprukti nuo mano motinos“ – rašė vėliau „paskutinio karininko šūvio vaisius“, T. S. Garpas. Dženė niekada nesužino savo sūnaus tėvo vardo. Jos atmintyje – jei ji iš vis kada nors jį prisimindavo – jis liko technikos seržantu Garpu. Jos sūnus vietoj vardo gaus tik makabrišką trumpinį – T.S. Garpas. Jis niekada nesužino, kad šios raidės tereiškia „technikos seržantą“.
Garpas augo ir jis vis labiau domėjosi seksu, imtynėmis bei rašymu – trimis dalykais, kuriais niekuomet nesidomėjo jo motina Dženė. Jis pradeda savo, kaip rašytojo, karjerą, veda imtynių trenerio dukrą, su kuria susilaukia trijų vaikų. Tuo tarpu jo mama tampa feministe ir išleidžia autobiografinę knygą pavadinimu „Seksualinis įtarimas“ (kuriuo norėjo pasakyti, kad jai nerūpėjo vyrai ir visą laiką norėjo vaiką auginti viena).
Garpas tampa atsidavusiu tėvu ir imtynininku (norėdamas garantuoti saugumą savo vaikams nuo pasaulio pavojų). Kartu su šeima Garpas neišvengiamai patiria tamsių įvykių, susijusių su smurtu. Šie įvykiai priverčia personažus sustiprėti. Garpas mokosi (dažniausiai skaudžiai) tolerancijos iš moterų, su kuriomis turėjo santykių (įskaitant transeksualę, buvusią futbolo žaidėją Robertą Muldon). Anot Garpo mokytojos, istorija pilna „beprotybių ir liūdesio“. Kartais juokingų įvykių grandinė priverčia personažus pripažinti siaubingą tiesą.
Šioje novelėje pilna elementų, kurie kartojasi visuose Džono Irvingo kūriniuose: meškos, imtynės, Viena, Naujoji Anglija, sudėtingi seksualiniai santykiai. Neišitikimybės tema taip pat užima svarbią knygos dalį. Be to, paliečiama ir kastracijos tema.
Autoriaus patirtis
Džono Irvingo mama, Frensis Vinslov, taip pat nebuvo ištekėjusi, kai buvo apvaisinta, o pats Džonas niekuomet nesutiko savo biologinio tėvo. Vaikystėje jam niekas net nepasakojo apie jo tėtį, tačiau jis vis prašė savo mamos informacijos apie biologinį tėvą, kol ši galiausiai pasidavė ir papasakojo, kad jos tėvas buvo antrojo pasaulinio karo dalyvis. Sutapimas, jog rašytojas kūrinyje „Pasaulis pagal Garpą“ veikėjo tėvą aprašė kaip antrojo pasaulinio karo dalyvį, nors tuo metu Irvingas dar nežinojo, kad jo tėvas taip pat dalyvavo kare.
1981 m. „Time“ žurnalas citavo Džono Irvingo motiną, kuri teigė, jog „knygoje apie Garpą yra tokių detalių, kurias būtų galima priskirti ir mano gyvenimui“.
Mirtis
Irvingas apibendrino savo knygą sakydamas, jog "pasaulyje pagal Garpą mes visi turime savo pabaigą. " Knygos personažas Garpas rašydamas noveles dažnai naudojo mirties elementą. Tarkime, pirmoje novelė net septyni iš devynių personažų iki pasibaigiant knygai miršta. Kitose jo novelėse be mirties temos netrūksta ir suluošinimo bei didelių asmeninių katastrofų. Be to, Garpas dažnai nesąmoningai įsivaizduoja, kaip jo mylimieji galėtų numirti. Taigi, knygoje labai smulkiai narpliojama mirties tema.
Feminizmas
Kūrinyje „Pasaulis pagal Garpą“ netrūksta ekstramalaus feminizmo temų. Garpo mamą Dženę Fylds galima pavadinti kraštutine feministe – ji bijo menkiausio kontakto su vyrais ir yra didžiulė moterų judėjimo šalininkė. Knygoje netrūksta feminizmo bei moterų judėjimo elementų.
Seksualumas
Garpo pasaulyje seksualumas ir aistra yra tai, iš kur kyla visos problemos ir širdgėla. Knygoje pilna personažų, kenčiančių nuo seksualinių problemų. Tiesą pasakius, yra tik vienintelė veikėja, Garpo mama Dženė Fylds, kuri nejaučia seksualinės traukos, t. y. yra aseksuali. Todėl Dženė tampa tarsi „sekso teisėja“, sprendžianti kas kaltas seksualiniuose santykiuose, kas – ne, nors ji pati, tam tikra prasme, nusižengė, išprievartaudama buvusį antrojo pasaulinio karo dalyvį.
Klinas
Klinas  – miestas Rusijoje, Maskvos srityje, ~80 km į šiaurės vakarus nuo Maskvos, abipus Sestros upės. Per miestą eina Maskvos–Sankt Peterburgo geležinkelis ir plentas M-10. Chemijos (dirbtinio pluošto), mašinų (staklių), statybinių medžiagų, stiklo, tekstilės, maisto (alaus) pramonė. Klino apylinkėse yra stambus Aleksino sąvartynas.
Yra XVI a. Švč. Dievo Motinos Dangun Ėmimo, 1712 m. Kristaus Prisikėlimo, 2002 m. Šv. Ksenijos Peterburgietės cerkvės, kraštotyros muziejus, P. Čaikovskio (1885–93 m. čia gyveno ir dirbo), A. Gaidaro (1938–41 m. čia gyveno) namai muziejai, XVIII–XIX a. prekybos rūmai.
Istorija
Klinas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1317 m. XIV–XV a. buvo Klino kunigaikštystės (Tverės kunigaikštystės vasalė) sostinė. 1409 m. nusiaubė totoriai. 1482 m. prijungtas prie Maskvos Didžiosios Kunigaikštystės, tapo jos sostine.
1702 m. atidaryta svarbi pašto stotis. Miesto teisės suteiktos 1781 m., 1785 m. tapo apskrities centru Maskvos gubernijoje. 1851 m. nutiesus geležinkelį, miesto kaip pašto centro reikšmė sumenko, Klinas tapo atkampia gyvenviete. XX a. pradėta plėtoti pramonė.
Krivėnų tvenkinys
Krivėnų tvenkinys (arba Gaižuvėlės tvenkinys) – tvenkinys vidurio Lietuvoje, Kauno rajone, 2 km į pietvakarius nuo Panevėžiuko, prie automagistralės. Įrengtas Nevėžio dešiniojo intako Striūnos slėnyje, 4,8 km nuo jos žiočių. Ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus 5,1 km, plotis iki 0,54 km. Gylis siekia 13,6 m. Yra 0,95 ha sala. Altitudė 44,6 m. Krantai statūs, apaugę medžiais. Aplinkui plyti dirbami laukai. Iš pietvakarių prieina Zacišiaus miškas, iš pietų - Kareivinės miškas. Tvenkinys priešerozinės paskirties.
Debitas:
Užtvanka 600 m ilgio, 35 m pločio. Vandens pralaida – šachtinė. Įrengta 1974 m.
Prie Krivėnų tvenkinio įsikūrę Krivėnų, Zacišiaus kaimai.
Egiptinis maitgrifis
Egiptinis maitgrifis, lietuviškas sinonimas maitvanagis (Neophron percnopterus) – vanaginių paukščių (Accipitriformes) būrio, Gypaetinae pošeimio plėšriųjų paukščių rūšis.
Paplitęs Afrikoje, Pietvakarių ir Pietų Azijoje, Pietų Europoje.
Kūnas
Paukštis 47–65 cm ilgio, išskleistų sparnų plotis – 165 cm, sveria 1,5–2,2 kg. Kūno plunksnos baltos, plasnojamosios – juodos. Snapas ilgas, kabliškas. Galva plika, ryškiai geltona ar rausva. Kojos ryškiai geltonos. Jauniklių plunksnos pradžioje būna gelsvai pilkos, dėmėtos, galvos oda pilka.
Porūšiai
Išskiriami 3 egiptinių maitgrifių porūšiai:
Elgsena
Egiptinis maitgrifis gyvena nedideliais būriais, savanose – paprastai poromis. Lizdus krauna kalnuose – ant atbrailų, skardžių, tarpeklių nišose. Lizdai netvarkingi, statybai naudoja šakalius, šiukšles, kaulus, juose pilna maisto likučių. Patelė deda 2 kiaušinius, kuriuos pora perina 42 dienas. Jaunikliai pradeda skraidyti 80 dienų po išsiritimo.
Egiptiniai maitgrifiai lesa pačią įvairiausią maitą – ne tik žinduolių, bet ir bestuburių, žuvų. Kartais lesa vaisius, dažnai kapstosi šiukšlynuose, lesa išmatas, nebijo žmogaus kaimynystės. Norėdami pramušti kietų stručio kiaušinių lukštą, ant jų mėto sunkius akmenis.
Egiptinių maitgrifių populiacija nyksta, vietomis sparčiai, dėl apsinuodijimo švinu, pesticidais ir kitais chemikalais (gaunamais su maita), taip pat dėl susidūrimų su elektros linijomis, vėjo jėgainėmis, dėl nelegalios medžioklės ar gaudymo.
Kultūroje
Šie paukščiai laikyti pagarboje Senovės Egipte, kur buvo susiję su mirties ir atgimimo ciklais. Sieti su deivėmis Nekhbete ir Mut.
Takis Biniaris
Takis Biniaris (, tikr. Panayiotis Biniaris,, g. 1955 m. Atėnuose) – Graikijos dainininkas ir kompozitorius.
1985 m. atstovavo Graikijai „Eurovizijos“ dainų konkurse, kuriame dalyvavo su daina „Miazoume“ (užėmė 15-ą vietą).
Petriškės (Švenčionys)
Petriškės – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Švenčionių.
Naujiena (Viliūnų parapija)
Naujiena arba Naujienas (vok. Naujehnen, Groß Naujehnen, nuo 1938 m. Rotfelde) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, 15 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 8 km į šiaurės vakarus nuo Širvintos.
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Naujienos kaimo bendruomenė 1936 m. 1723-1818 m. priklausė Įsruties apskričiai, 1818-1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Lindikų valsčiui. XIX a. pradžioje buvo šatulininkų kaimas su 23 ugniakurais ir 73 gyventojais, 1871 m. kaime gyveno jau 251 gyventojai. Priklausė Viliūnų evangelikų liuteronų parapijai.
Kaimui priklausė dalis Didžiosios Plynės pelkės, buvo malūnas. 1901 m. per kaimą nutiestas siaurasis geležinkelis, įrengta stotelė. 1944 m. rudenį Raudonajai armijai užėmus Širvintą, trumpam tapo galine geležinkelio atšakos stotele. Po karo kaimas išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.
IBBY
Tarptautinė vaikų ir jaunimo knygos asociacija – tarptautinė pelno nesiekianti organizacija, įkurta 1953 m. Šveicarijoje. Organizacija vienija daugiau nei 70 šalių atstovus, kurie yra susiję su knygų vaikams ir paaugliams leidyba: rašytojus, iliustruotojus, leidėjus, bibliotekininkus, mokslininkus ir t. t.
Centrinė būstinė įsikūrusi Bazelio mieste.
Istorija
1952 m. žymi rašytoja Jella Lepman surengė susitikimą Miunchene, Vokietijoje, kuriame dalyvavo nemažai žmonių, susijusių su knygų vaikams ir paaugliams leidyba. Buvo nuspręsta įsteigti Vaikų ir jaunimo knygos asociaciją. Idėja įgyvendinta jau 1953 m. Steigiamąjį IBBY komitetą sudarė: Astrid Lindgren, Erich Kästner, Lisa Tetzner, Jo Tenfjord, Fritz Brunner, Bettina Hürlimann ir Richard Bamberger.
1956 m. IBBY įsteigė prestižinį vaikų literatūros apdovanojimą, Hanso Kristiano Anderseno medalį, teikiamą kas antrus metus. IBBY organizuoja kongresus, kurie taip pat kas antrus metus vyksta vis kitoje šalyje.
Pagrindiniai IBBY tikslai yra populiarinti vaikų ir jaunimo literatūrą, skatinti skaitymą, megzti tarptautinius ryšius, skatinti vaikų ir jaunimo literatūros tyrinėjimus.
Skyrius Lietuvoje įkurtas 1992 m.
Dampiro sąsiauris (Indonezija)
thumb|240px|Vaizdas į Dampiro sąsiaurį
Dampiro sąsiauris  – sąsiauris rytų Indonezijoje, skiria Naujosios Gvinėjos salą (Paukščio Galvos pusiasalį) rytuose nuo Radža Ampato salų (Vaigeo ir Batantos) vakaruose. Plotis apie 57 km.
thumb|left|200px|Radža Ampato salos. Tarp jų ir Naujosios Gvinėjos yra Dampiro sąsiauris
Pavadintas britų jūrininko Viljamo Dampiro garbei.
Dampiro sąsiauriu kartais vedama sutartinė riba tarp Azijos ir Okeanijos.
Kumos–Manyčiaus įduba
thumb|250px|Kumos–Manyčiaus įduba palydovinėje nuotraukoje
Kumos–Manyčiaus įduba  – tektoninė įduba pietų Rusijoje. Skiria Prieškaukazę nuo Rytų Europos lygumos (Jergenius nuo Stavropolio aukštumos), jungia Kubanės-Paazovės ir Pakaspijo žemumas. Plotis iki 20–30 km (centrinėje dalyje 1–2 km), ilgis virš 500 km. Per Kumos–Manyčiaus įdubą teka Vakarų Manyčius, Rytų Manyčius, Kuma, Kumos–Manyčiaus kanalas. Yra druskingų ežerų (didžiausias Manyč–Gudilo), tvenkinių (Proletarsko, Vesiolo, Ust Manyčiaus, Čograjaus).
Kumos–Manyčiaus įduba yra senovinės protakos, jungusios Kaspijos ir Juodąją jūras reliktas. Pagal vieną iš variantų, Kumos–Manyčiaus įduba vedama geografinė riba tarp Europos ir Azijos (dabar dažniau nukeliama į pietus iki Kaukazo).
Loropenio griuvėsiai
Loropenio griuvėsiai – archeologinė vietovė netoli Loropenio miesto Burkina Fase, 40 km nuo Gaua miesto. Šie griuvėsiai 2009 m. buvo įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Tai yra pirmasis UNESCO paveldo sąrašo objektas Burkino Fase. Vietovė užima 1113 ha plotą, joje buvo rastos senovinės tvirtovės akmeninės sienos liekanos – tai viena geriausiai išlikusių tokio tipo vietų regione.
Loropenio miestas ir tvirtovė pastatyta mažiausiai prieš 1000 metų. Jos klestėjimo laikmetis sutapo su transsacharinės prekybos amžiumi (XIV–XVII a.). Gyvenvietė apleista XIX a.
Rundelė
Rundelė – buvęs kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Suosto.
Robbie Brady
Robertas Breidis (g. 1992 m. sausio 14 d.) – Airijos futbolininkas, žaidžiantis saugo ir gynėjo pozicijoje Anglijos Premier League klube AFC Bournemouth bei Airijos rinktinėje.
Karjera
Karjerą pradėjo Manchester United futbolo akademijoje. Sužaidė tik kartą.
Du sezonus buvo skolinamas Hull City AFC. „Tigru“ komandai padėjo pasiekti 2014 m. FA Taurės finalą.
Nuo 2015 m. rungtyniavo Norwich City FC.
2005 m. debiutavo Airijos iki 17 metų jaunimo rinktinėje. Yra žaidęs U-19 ir U-21 rinktinėse. Nuo 2012 m. atstovauja Airijos vyrų futbolo rinktinei. Rugsėjo 8 d. buvo pakviestas atstovauti pagrindinei rinktinei, draugiškose rungtynėse prieš Omaną. Pelnė įvartį.
UEFA Euro 2016 m. čempionato E grupės rungtynėse prieš Italią, pelnė vienintelį rungtynių įvartį. Per visą čempionatą įmušė du įvarčius.
Kazanės gimnazija
thumb|right|250px|Gimnazijos pastato brėžiniai XIX a. pirmoje pusėje. Pirmoji Imperatoriškoji Kazanės gimnazija – dieninė bendrojo lavinimo vidurinė mokykla, veikusi Rusijos Imperijos Kazanės mieste.
Istorija
Tarp gimnazistų būta iškilių asmenybių: tai poetas ir valstybės veikėjas Gavrilas Deržavinas, istorikas Nikolajus Lichačiovas, rašytojas ir visuomenės veikėjas Sergejus Aksakovas, matematikas Nikolajus Lobačevskis, astronomas Ivanas Simonovas, chemikai Aleksandras Arbuzovas ir Aleksandras Butlerovas bei kt. Įvairių aplinkybių nublokšti į Kazanę, šią gimnaziją lankė ir lietuviai: būsimas diplomatas Leopoldas Dymša, vėliau tapęs karininku Viktoras Vilkutaitis, būsimas teisininkas Gabrielius Liutkevičius. Eksternu egzaminus laikė žinomi rašytojai ir visuomenės veikėjai Liudas Gira, Vincas Krėvė-Mickevičius.
Kazanės gimnazija uždaryta 1917 m., pastatas perduoti Kazanės universitetui. 1939–1941 m. atlikta rekonstrukcija, stipriai pakeitusi pastato išvaizdą. Dabartiniu metu jame įsikūręs Kazanės technikos universitetas.
Franz Xaver Süssmayr
Francas Ksaveras Ziusmajeris (, 1766–1803 m.) – XVIII a. austrų kompozitorius ir dirigentas, geriausiai žinomas dėl Volfgango Amadėjaus Mocarto „Requiem“ užbaigimo.
Biografija
Gimė Švanenštate, Žemutinėje Austrijoje. 1787 m. tapo Saljerio studentu. 1791 m. padėjo Mocartui užrašyti operas „Tito gailestingumas“ ir „Užburtoji fleita“. Kad jis buvo artimu Mocarto draugu, galima spręsti iš to, kad Ziusmajeris užrašinėjo jo laiškus Konstancai. Po Mocarto mirties Konstanca paprašė, kad Ziusmajeris užbaigtų „Requiem“.
Petriškės (Vilnius)
Petriškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 6 km nuo Glitiškių.
Dryžuotasis lisangas
Dryžuotasis lisangas (Prionodon linsang) – medžiuose gyvenantis plėšrusis žinduolis, paplitęs Pietryčių Azijoje.
Apibūdinimas
Dryžuotasis lisangas užauga iki 74 cm ilgio, įskaitant uodegą. Kūnas – blyškios geltonos spalvos su 5 tamsiomis juostomis. Uodega sudaryta iš kelių tamsių juostų su tamsiu galiuku. Rūšies individai pasižymi labai aštriais ištraukiamais nagais ir skustuvų aštrumo dantimis.
Paplitimas
2013 m. pirmą kartą buvo nufilmuotas kameros spąstuose Kalijų valstijoje.
Elgesys
Dryžuotieji lisangai yra naktiniai gyvūnai ir dažniausiai laikosi pavieniui.
Apie šių gyvūnų dauginimąsi žinoma nedaug. Manoma, kad jaunikliai gimsta po 2–3 medžių drevėse.
Sumu-la-Ilas
Sumu-la-Ilas arba Sumulaelis – Babilonijos karalius, valdęs apie 1880–1845 m. pr. m. e. (pagal vidurinę chronologiją). Tai antrasis Pirmosios Babilonijos dinastijos valdovas. Pirmtakas – Sumu-abumas.
Sumu-la-Ilo valdymo laikai pasižymėjo kariniais konfliktais su kitais miestais. Be to, buvo kovojama su klajoklių gentimis, kurios sudarydavo trumpalaikes sąjungas su vienais ar kitais miestais-valstybėmis. Karinis konfliktas su Kišu baigėsi babiloniečių pergale, miestas buvo sugriautas. Sumu-la-Ilas tęsė savo pirmtako pradėtą Babilonijos gynybinių pajėgumų stiprinimą. Buvo statomos gynybinės sienos ir tvirtovės.
Vaisgeniai
Vaisgeniai – buvęs viensėdis Ukmergės rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Pabaisko, šalia magistralės.
Lietuvos ir Malio santykiai
Lietuvos ir Malio santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos ir Malio.
2022 m. pradžioje Lietuvoje neregistruota Malio piliečių, išskyrus 15 VSAT Užsieniečių registracijos centrų gyventojų.
Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės.
Vysockas
Vysockas  – miestas Rusijoje, Leningrado srityje, Vyborgo rajone, Suomijos įlankoje (Vyborgo įlankoje) esančioje Vysocko saloje, 30 km nuo Vyborgo. Yra svarbus jūrinis uostas, karinio jūrų laivyno bazė, į miestą ateina geležinkelio atšaka. Tai vienas mažiausių Rusijos miestų. Yra XIX a. Trongzundo tvirtovės liekanos.
Istorija
Vietovė švedišku Trongzundo (SV Trångsund) pavadinimu žinoma nuo XVI a. Saloje 1710 m. rusai pastatė Trongzundo tvirtovę. 1721 m. sala prijungta prie Rusijos imperijos. 1864–1867 m. pastatyti nauji Trongzundo įtvirtinimai. Suomijos kunigaikštystei 1917 m. tapus nepriklausoma, Trongzundas pervadintas Ūrasu. Suomiai pastatė giliavandenį uostą, nutiesė geležinkelio atšaką. Po Žiemos karo, 1940 m. Ūrasas atiteko Rusijai. 1948 m. miestas pervadintas Vysocku (TSRS didvyrio Kuzmos Vysockio garbei).
Virginie Pouchain
Virginie Pouchain (g. 1980 m. Sen Montane, Ardešas) – Prancūzijos dainininkė.
Lietuvos ir Malio santykiai
Malis yra akreditavęs Lietuvai Vokietijoje reziduojantį ambasadorių. Lietuva akreditavusi savo ambasados Maliui neturi. Bamake veikia Lietuvos garbės konsulatas.
Virginie Pouchain
2006 m. su daina „Il était temps“ dalyvavo „Eurovizijos“ dainų konkurse, kur užėmė 22-ą vietą.
Lietuvos ir Malio santykiai
Santykių istorija
Nėra duomenų apie kontaktus tarp Lietuvos ir Malio iki 1992 m., kuomet ši pripažino Lietuvos nepriklausomybę.
1999 m. Lietuva, Malis ir dar 15 pasaulio valstybių buvo įkūrusi Demokratijų bendriją, besiremiančia JT chartija ir Visuotine žmogaus teisių deklaracija. Šios organizacijos tikslas buvo pasauliniu mastu stiprinti ir gilinti demokratiją. Pirmąjį dešimtmetį po šios organizacijos įkūrimo buvo nemažai daugiašalio politinio bendradarbiavimo tarp Lietuvos ir Malio, ypač Malio ir Lietuvos pirmininkavimo metais. 2007 m. lapkričio 15-17 d. Malyje, kuris pirmininkavo Demokratų bendrijoje 2006–2007 m., lankėsi Lietuvos užsienio reikalų viceministras Jaroslav Neverovič, kur dalyvavo Bamake vykstančioje ketvirtojoje Demokratijų bendrijos ministrų konferencijoje. Lietuvos viceministras, kalbėdamas darbo grupėje „Skurdas, vystymasis ir demokratinis valdymas“, pabrėžė demokratinio valdymo vaidmenį kovojant su skurdu, pažymėjo piliečių dalyvavimo visų lygių valdyme svarbą, pasidalijo demokratijos kūrimo Lietuvoje patirtimi. Kitas daugiašalis susitikimas tarp Lietuvos ir Malio įvyko 2009 m. sausio 23 d. Lisabonoje (Portugalija), kur vyko Demokratijų bendrijos "trejeto“ (Malis, Portugalija ir Lietuva) užsienio reikalų ministrų (Al-Mamūno Babos Laminės Keitos, Luiso Amado ir Vygaudo Ušacko) susitikimas.
Nuo 2013 m. pavasario keli Lietuvos kariai rotacijos būdu dalyvauja Malyje vykdomoje Europos Sąjungos karinėje mokymų misijoje EUTM. 2014 m. skiriamuosius raštus Lietuvos prezidentei įteikė pirmoji Malio ambasadorė Lietuvai.
2017 m. kovo mėn. Malyje įsteigtas garbės konsulatas, kuriame atstovauja Lietuvos Respublikos garbės konsulas Mamadu Habibas Dialas. Be to 2017 m. Lietuvos užsienio reikalų ministerija skyrė 20 tūkst. eurų humanitarinei pagalbai Maliui.
Tų pačių metų rugsėjo 20 d. Lietuvos užsienio reikalų ministras Linas Linkevičius Niujorke dalyvavo ministrų lygio susitikime dėl Malio taikos susitarimo įgyvendinimo.
2017 m. spalio 17-18 d. Malyje lankėsi Lietuvos užsienio reikalų ministras Linas Linkevičius, kur susitiko su Malio prezidentu, užsienio reikalų ministru Abdūlaje Diopu, Malio parlamento pirmininku ir kitais aukštais Malio pareigūnais, tarptautinių organizacijų atstovais, Lietuvos kariais, tarnaujančiais Jungtinių Tautų taikos palaikymo misijoje MINUSMA bei Europos Sąjungos mokymų misijoje (EUTM).
2018 m. spalio 8-9 d. Lietuvos užsienio reikalų ministras Linas Linkevičius dalyvavo Tarptautinės frankofonijos organizacijos viršūnių susitikimo ministrų konferencijoje, kurios metu susitiko su Malio užsienio reikalų ministre Kamisa Kamara, su kuria aptarė Lietuvos įsitraukimą į MINUSMA ir galimybes aktyviau bendradarbiauti plėtojant dvišalius santykius įvairiose srityse bei organizuoti galimus dvišalius vizitus.
2019 m. gegužės 13 d. tiek Lietuvos užsienio reikalų ministras Linas Linkevičius, tiek Malio ministras dalyvavo Europos Sąjungos ir Sahelio šalių penketo susitikime Briuselyje. Tų pačių metų gegužės 28 d. Vilniuje viešėjo ir konferencijoje „Lietuvos vystomasis bendradarbiavimas: indėlis į Afrikos-ES partnerystę“ dalyvavo Malio užsienio reikalų ir tarptautinio bendradarbiavimo ministerijos Daugiašalio bendradarbiavimo departamento direktorius Dr. Modibas Traorė.
2019 m. rugsėjo 25 d. Ministras Linas Linkevičius dalyvavo aukšto lygio konferencijoje dėl Malio ir Sahelio.
2022 m. vasario 14 d. Lietuvos užsienio reikalų ministras Gabrielius Landsbergis dalyvavo nuotoliniame užsienio reikalų ir gynybos ministrų susitikime dėl Malio.
Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
thumb|[[Viktoras Diawara, žymus maliečių kilmės lietuvių atlikėjas, dalį vaikystės praleido Malyje.]] 2007 m. Malyje apsilankė lietuvių kelionių žurnalistai Martynas Starkus ir Vytaras Radzevičius ir įspūdžius nufilmavo „Starkaus ir Radzevičiaus kelionės“ dokumentikos Pirmajame sezone pavadinimu „Afrika.lt“.
2012 m. kovo 19 d., Lietuvoje vykstant Frankofonijos dienoms, Lietuvos užsienio reikalų ministerija surengė susitikimą su iškiliu Malio menininku ir mokslininku prof. Gausu Diavara. Šis renginyje dalyvavusius supažindino su svarbiausiomis Malio kultūros aktualijomis, pasidalino savo prancūziškos kultūros sklaidos patirtimi, pristatė Malio meno darbų ekspoziciją; taip pat renginio metu atlikta garbaus svečio sūnaus, žymaus lietuvių muzikanto Viktoro Diavaros atliekamų kūrinių prancūzų ir bambarų kalbomis. Taip pat Malio atlikėjai Petit Adama Diarra ir Saly Diediouf kartu su Lietuvos atlikėjais grojo „Afrikos dienų“ Vilniuje metu.
2018 m. Lietuva per Pasaulio maisto programą skyrė 15 tūkst. eurų humanitarinės paramos Maliui.