cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Johan Banér
Buvo švedų regento Karolio IX 1600 m. už ištikimybę Zigmantui Vazai nužudytojo senatoriaus sūnus. Pasižymėjo Gustavo Adolfo Pabaltijo karuose su rusais ir lenkais, 1621 m. užimant Rygą sužeistas, buvo pakeltas pulkininku, 1626 m. švedų komendantas Rygoje. 1630 m. kartu su Gustavu Adolfu įžengė į Vokietiją. Čia 1631 m. pasižymėjo Breitenfeldo kautynėse, 1632 m. vadovavo švedų armijai pietų Vokietijoje, 1634 m. Čekijoje, 1636 m. įveikė austrus ir saksus prie Vitstoko, 1639 m. austrus prie Chemnico. 1641 m. vos nepagavo Vokietijos reichstago posėdžiaujančio Regensburge. Pasižymėjo narsumu ir kariniais sugebėjimais (600 savo paimtų vėliavų išsiuntė į Švediją), tačiau ir gyventojų plėšimu. Mirė nunuodytas.
Lenčyca
Lenčýca  – miestas vidurio vakarų Lenkijoje, Lodzės vaivadijoje. Apskrities centras.
Istorija
XIX a. buvo miestas, Kališo gubernijos Lenčycos apskrities centras.
Kavalčiukų apylinkė
Kavalčiukų apylinkė (arba Kavalčiūkų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Simno valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Simno rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Stebulių apylinkės.
Anglų-fryzų kalbos
thumb|right|Dabarinių laikų anglo-fryzų kalbų paplitimas Europoje. [[Anglų kalbos|Anglų: {{legend|#ffa500|Anglų}} {{legend|#D2691E|Škotų}} Fryzų: {{legend|#000066|Vakarų fryzų}} {{legend|#3366CC|Šiaurės fryzų}} {{legend|#66CCFF|Zaterlando fryzų}} Taškuotos vietos rodo regionus, kuriuose paplitusi daugiakalbystė]]
Anglų-fryzų kalbos – vakarų germanų kalbos, kurios apima anglų kalbas bei fryzų kalbas. Nortumbrijos dialekto bendruomenė Nortumbrijos dialektą, kuriuo šnekama šiaurės rytų Anglijoje, taip pat priskiria prie anglų kalbų.
Anglų-fryzų kalbos skiriasi nuo kitų vakarų germanų kalbų dėl šių kalbų kaitos procesų, turėjusių įtakos įvairių žodžių tarimui. Pavyzdžiui, kai kurie žodžiai, vakarų germanų kalbose prasidedantys k garsu, anglų-fryzų kalbose prasideda kitais garsais, pavyzdžiui, č:
Anglų ir fryzų kalbos yra kilusios iš tų pačių prokalbių, kuriomis nesidalina su jokia kita kalbų grupe. Ankstyvosiomis anglų-fryzų kalbomis, pavyzdžiui, senąja anglų kalba ir senąja fryzų kalba, bei ingevonų kalbomis, kalbėjo tarpusavyje bendraujančios tautos. Nors tai yra laikoma pagrindine priežastimi, kodėl senoji saksų kalba ir senoji anglų kalba bei senoji fryzų kalba turi daug panašumų, vis dėlto, nėra laikoma, jog anglų-fryzų kalbos tarpusavyje yra lingvistiškai genetiškai susijusios, nepaisant to, jog visos priklauso ingevonų kalbų šeimai. Tiesą sakant, dėl ingevonų ir vakarų germanų kalbų priskyrimo vienai kalbų šeimai kyla daug diskusijų. Kai kurie mokslininkai laiko anglų-fryzų prokalbę neegzistuojančia. Nepaisant to, glaudūs anglų ir fryzų kalbų ryšiai yra mokslinio susitarimo dalis.
Didžiosios Britanijos naujakuriai buvo geografiškai atskirti nuo žemyninės Europos gyventojų. Salyno gyventojai daugiausiai bendravo su bendruomenėmis, gebėjusiomis plaukioti atviruose vandenyse. Dėl tos priežasties naujosios anglų kalbos vystymuisi didelę įtaką darė senovės skandinavų bei normandų kalbos. O šiuolaikinės fryzų kalbos vystėsi sąveikaudamos su pietų germanų tautomis.
Anglų kalbos
Anglų kalbos (, taip pat English languages,  arba Insular Germanic languages ) – kalbinių variantų grupė, apimanti senąją anglų kalbą ir iš jos kilusias kalbas.
Grupė apima:
taip pat: taip pat dabar išnykusias Airijoje:
Anglų kalba grįstos kreolų kalbos paprastai neįtraukiamos, nes iš anglų kalbos kilusi tik jų leksika, o ne kalbinė struktūra.
Fryzų kalbos
Fryzų kalbos – kalbinių variantų grupė, kuria Šiaurės jūros pietiniuose pakraščiuose Nyderlanduose ir Vokietijoje kalba maždaug 500 000 fryzų. Vakarų fryzų kalba, kuria kalba daugiausiai žmonių iš visų trijų fryzų kalbų, yra oficiali kalba Nyderlandų Fryzijos provincijoje ir dviejose Vakarų Fryzų salose. Šiaurės fryzų kalba kalbama šiauriausioje Vokietijos Nordfryzlando apskrityje, Šiaurės Fryzijoje ir kai kuriose Šiaurės Fryzų salose. Rytų fryzų kalba yra kalbama Zaterlande, Vokietijoje.
Skaičiai anglų-fryzų kalbomis
Lentelėje pateikiami skaičiai nuo vieno iki dvylikos anglų-fryzų kalbomis. Palyginimui įtrauktos olandų bei vokiečių kalbos:
Soledaras
Soledaras  – miestas rytų Ukrainoje, Donecko srityje, 12 km į šiaurės rytus nuo Bachmuto, prie Bachmuto ir Mokros Plotvos upių santakos. Netoliese Dekonskos geležinkelio stotis prie Bachmuto–Pervomaisko linijos ir Druskų („Sol“) stotis prie linijos į Siverską. Svarbus akmens druskos gavybos centras (viena didžiausių druskos gavybos kompanijų pasaulyje „Artiomsol“).
thumb|left|140px|Soledaro druska
Istorija
Nuo XIX a. pab. ėmė kurtis druskos kasyklos. 1924 m. keletas druskakasių gyvenviečių sujungtos į Briancevkos miesto tipo gyvenvietę. 1926 m. ji pervadinta vokiečių marksisto Karlo Libknechto garbei. 1965 m. suteiktas miesto statusas, ir iki 1991 m. miestas vadintas Karlo Libknechtovsku. TSRS laikais mieste pagaminta ~40 % šalies druskos produkcijos. 1999 m. prie Soledaro prijungtos Dvurečės ir Solio miesto tipo gyvenvietės. 2022 m., Rusijos–Ukrainos karo metu, Rusijos pajėgos sugriovė dalį „Artiomsol“ gamyklos įrengimų.
Juozas Namikas
thumb|180px|
Juozas Namikas (1904 m. spalio 17 d. – 1940 m. lapkričio 30 d.) – Lietuvos karo lakūnas, aviacijos majoras.
Biografija
Gimė 1904 m. spalio 17 d. Pradinį mokslą baigė Užpaliuose, po to mokėsi Utenos „Saulės“ gimnazijoje, bet mokslus baigė Kaune.
1921 m. savanoriu įstojo į Karo mokyklą. Pirmasis karininko – pėstininkų leitenanto laipsnis suteiktas 1923 m. Nuo 1925 m. rudens – Aviacijos kursų klausytojas. Karo lakūno kelią pradėjo Kaune, 2-ojoje eskadrilėje kaip oro žvalgas. 1934 m., minint Dariaus ir Girėno transatlantinio skrydžio metines iš Kauno pakilo 3 lietuviškos konstrukcijos ANBO-IV lėktuvų grupė skrydžiui per 15 Europos valstybių sostinių. Reprezentacinės eskadrilės vado A. Gustaičio lėktuvo oro žvalgo vieta buvo patikėta kapitonui J. Namikui.
1935 m. jam suteiktas majoro laipsnis, vėliau paskirtas Šiaulių 3-iosios eskadrilės vadu. Apdovanotas Lietuvos, Prancūzijos, Čekoslovakijos, Švedijos, Italijos ordinais ir medaliais.
Juozas Namikas neišaiškintomis aplinkybėmis žuvo 1940 m. lapkričio 30 d.; kūnas aptiktas Kauno Nemuno saloje.
1992 m. Užpalių kapinėse Juozui Namikui atidengtas standartinis Nepriklausomos Lietuvos karo lakūno paminklas.
Beriozovka (Guščia)
Upė teka per Mainos gyvenvietę. Netoli teka Mainos upė.
Krosnėnų apylinkė
Krosnėnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Krosnos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Simno rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Šeštokų apylinkės.
Raipolė (Zarasai)
Istorija
XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvų valsčius).
Galvestonas
Galvestonas  – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Teksase, Meksikos įlankos pakrantėje, avanportas, įsikūręs 72 km nuo Hiustono; apygardos centras. Įsikūręs Galvestono ir Pelikanų salose, nuo žemyno atskirtose Vakarų užutėkio. Jūrinis uostas. Naftos perdirbimo, laivų statybos, chemijos pramonė. Kurortinė–poilsinė gyvenvietė – gausu vilų ir viešbučių (XIX a. pab.–XX a. pr. Vyskupo rūmai, Ašbelo Smito namas, Galveso viešbutis), kazino, pramogų parkų, gamtos parkas su keliais piramidiškais statiniais.
Istorija
Vietovė pavadinta pagal XVIII a. ispanų kolonijinį valdytoją Bernardą de Galvesą (Bernardo de Gálvez). Europiečiai Galvestono saloje gyvenvietes steigė nuo XIX a. pr. Meksika 1825 m. pastatė uostą, o 1830 m. – muitinę. 1836 m. Galvestonas buvo laikinąja Teksaso Respublikos sostine. Miestas oficialiai nuo 1839 m.
Miestą dažnai niokoja uraganai. Ypač pražūtingas buvo 1900 m. Galvestono uraganas, pražudęs 6000–12 000 gyventojų.
Jūbario apskritis
Jūbario apskritis  – apskritis Soračio subprefektūroje, Hokaido saloje, Japonijoje. Didžiausia gyvenvietė – Kurijama. Apskrityje gyvena 26 054 žmonės, o jos plotas – 506,19 km² (pagal 2022 m. duomenis).
Istorija
1869 m. rugpjūčio 15 d. Hokaide įsteigtos 86 apskritys, o Išikario žemėje įkurta Jūbario apskritis.
Tainanas
Tainanas ( ar 台南; pe̍h-ōe-jī: Tâi-lâm) – miestas pietų Taivane. Tai seniausias šalies miestas, turintis išskirtojo miesto statusą. Vakaruose ir pietuose jis ribojasi su Taivano sąsiauriu.
Yra jūrų ir oro uostai. Per Tainaną eina geležinkelis Taičungas–Gaosiongas ir automobilių magistralė. Vystoma chemijos, maisto (vaisių perdirbimo), tekstilės, popieriaus pramonė, tradiciniai amatai.
Dėl audringos istorijos ir praeityje dažnų atstatymų Tainanas vadinamas „Fenikso miestu“. Tainanas vienas seniausių Taivano miestų, manoma, kad nuo senojo Tainano pavadinimo Tajouano (大員) kilo valstybės pavadinimas. Tai viena iš Taivano kultūrinių sostinių, kurią garsina vietinė virtuvė ir daoizmo apeigos. Mieste yra pirmoji šalyje konfucionizmo šventykla-mokykla (pastatyta 1665 m.), kinų fortas „Amžina Tvirtovė“ (pastatytas 1876 m.), Rytų ir Pietų vartų griuvėsiai, kiti istoriniai paminklai. Tainane yra daugiau daoistų ir budistų šventyklų nei kitame Taivano mieste.
Istorija
Olandams valdant Taivaną, Tainaną, kaip Zelandijos tvirtovę, įkūrė Olandų Rytų Indijos bendrovė. Kosingai išvijus olandus 1661 m., miestas tapo Tungningo karalystės sostine iki 1683 m., o vėliau Čingų dinastijos Taivano prefektūros sostine. 1887 m. prefektūros sostinė perkelta į Taipėjų.
Administracinis suskirstymas
thumb|150px|left|Tainanas Taivano žemėlapyje Tainanas yra padalintas į 37 rajonus (區) (2010 m. duom.)
Rajonai:
Skola (filmas)
Skola – 1999 m. Lenkijoje sukurtas trileris, paremtas tikrais įvykiais.
Turinys
Du jauni, pradedantys verslininkai Stefanas ir Adamas nusprendžia imtis biznio – skuterių importo iš Italijos, tačiau bankai atsisako suteikti paskolą. Kai atrodo, kad idėjos teks atsisakyti, vienas vyrų susitinka seną pažįstamą Gerardą, kuris netikėtai sutinka paskolinti reikiamą sumą. Reikalai ima drastiškai blogėti, kuomet paaiškėja, kad Gerardas priklauso rusų mafijai ir kasdien reikalauja vis didesnės pelno dalies. Susitarti jiems niekaip nepavyksta, o supykę banditai pereina prie fizinių grasinimų šeimos nariams ir reikalavimų perleisti nekilnojamą turtą. Vyrai bando ieškoti policijos pagalbos, tačiau bergždžiai. Matydami, kad situacija be išeities ir niekas jiems negali padėti, Adamas su Stefanu užpuola ir nužudo Gerardą bei jo padėjėją. Už šį nusikaltimą policija juos suima ir įkalina 20-čiai metų...
Haft Tepė
Istorija
Kabnakas buvo pastatytas II tūkst. pr. m. e. viduryje ir klestėjo labai trumpą laikotarpį. Jo klestėjimas pirmiausia siejamas su Viduriniosios Elamo karalystės karaliumi Tepti-Aharu. Manoma, kad jis buvo pastatytas kaip jo naujoji sostinė netoli Sūzų. Nėra aišku, ar miestas trumpam tapo viso Elamo sostine, ar tik Tepti-Aharo mažos atskilusios karalystės centru. Vėliau Kabnakas buvo apleistas.
Archeologija
Hat Tepė – vienas iš keturių nuodugniai kasinėtų elamitų miestų (kiti yra Sūzai, Anšanas ir Čoga Zanbilis). Vietovė užima apie 1,5 x 0,8 km plotą ir yra sudaryta iš 14 kalvų. Vietovę pirmasis tyrinėjo Jacques de Morgan 1908 m. Vėliau (1965–1979) čia kasinėjo Teherano universiteto archeologai, vadovaujami Ezzat Negahban. 2003–2008 m. tyrimus vykdė jungtinės vokiečių ir Irano archeologų komandos, vadovaujamos Behzad Mofidi.
Mieste buvo atkasta dievo Kirvaširo šventykla, taip pat, manoma, zikurato, rūmų ir karališkųjų kapų likučiai. Šventykla buvo dekoruota bronzos lakštais ir piešiniais. Vienas svarbiausių radinių yra molinės lentelės su gausiais administraciniais įrašais iš Tepti-Aharo valdymo laikų.
Kauno Panemunės pradinė mokykla
Kauno Panemunės pradinė mokykla – bendrojo ugdymo mokykla Kauno miesto pietuose, Panemunės pakraštyje, Prendzeliavoje. Įmonės kodas 190140775, steigėja – Kauno miesto savivaldybė.
Istorija
1991 m. birželio 11 d. Kauno miesto mero potvarkiu Nr. 884 nuo rugsėjo 1 d. du miesto lopšeliai-darželiai Nr. 44 ir Nr. 67 reorganizuoti į Kauno Panemunės pradinę mokyklą-darželį. Kauno miesto valdybos 1992 m. kovo 10 d. potvarkiu Nr. 122 nuo rugsėjo 1 d. ši mokykla-darželis reorganizuota į Kauno Panemunės pradinę mokyklą. Kauno miesto valdybos potvarkiu 1993 m. balandžio 13 d. Nr. 435 nuo rugsėjo 1 d. mokykla reorganizuota į Kauno Panemunės ir „Šilo” pradines mokyklas. 2022 m. birželio 23 d. mokyklai patvirtintas Tarptautinio bakalaureato mokyklos-kandidatės statusas.
Navininkų apylinkė (Simnas)
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Krokialaukio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Simno rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Verebiejų apylinkės.
Antanas Martynaitis
thumb|[[Gelgaudiškio dvaras]]Antanas Martynaitis-Marcinskas (1821 m. birželio 21 d. Vaivadiškės kaime, Gelgaudiškio valsčius – m. po 1880 m.) – Romos katalikų kunigas, kanauninkas.
Biografija
Gelgaudiškio dvaro savininkas, baronas von Keudelis nuo mažens finansiškai rėmė savo girių sargo sūnų Antaną Martynaitį, kuris mokėsi Seinuose, Marijampolėje ir Suvalkuose. 1845 m. įstojo į Varšuvos šv. Kryžiaus dvasinę seminariją, vėliau perėjo į Varšuvos šv. Jono seminariją, kurią baigė teologijos kandidato laipsniu. 1849 m. įšventintas kunigu. 1856–1858 m. buvo Varšuvos šv. Jono seminarijos viceregentas. Nuo 1858 m. – Varšuvos dvasinės akademijos dvasios tėvas ir konsistorijos fiskalas. 1862–1867 m. akademijos vicerektorius. Varšuvos arkidiecezijos, o vėliau – Lovičo kolegiato garbės kanauninkas. Padėjo mokytis savo pusbroliui klierikui Martynui Sederavičiui, vėliau tapusiu žinomu knygnešiu. Lenkiškai parašė religinę knygutę, kurią M. Sederavičius išvertė ir savo lėšomis išleido:
Aistra
Aistra – visą žmogaus esybę apimantis jausmas, sukeliantis troškimą seksualiniams, materialiniams, intelektualiniams, dvasiniams poreikiams patenkinti. Kreipia individo siekius į tam tikrą objektą. Aistrą skatina įsitikinimai, pažiūros, vertybės. Asmenybė gali priimti savo aistrą, gali jos kratytis, išgyventi kaip kažką nepageidautina. Gali reikštis fanatizmu, taip pat priklausomybėmis (probleminiai azartiniai lošimai, besaikis pornografijos vartojimas, alkoholizmas, narkomanija).
Doketizmas
Doketizmas ( „rodytis“) – doktrina, daugiausia paplitusi ankstyvojoje krikščionybėje, neigianti Jėzaus Kristaus kūno tikroviškumą. Doketistai teigė, kad Jėzaus Kristaus kūnas, jo kūniškas gimimas, kančia ant kryžiaus, prisikėlimas ir įžengimas į dangų tariami, tik regimybė, o ne tikrovė.
Lipkūnai
Lipkūnai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Girkų apylinkėje. Įsikūręs 12 km į pietvakarius nuo Rodūnios, 4 km į pietus nuo Girkų. Į pietus nuo kaimo plyti Pelesos aukštupio melioruotų pievų plotai. Yra fermos.
Doketizmas
Doketizmo sąvoką pirmą kartą pavartojo Antiochijos vyskupas Serapijonas (190–203 m.) savo laiške. Pasak Klemenso Aleksandriečio, doketizmo pradininku buvo Julijus Kasijonas. Doketizmo pagrindu laikomi Jono evangelijos eilutės „ir žodis tapo kūnu“ interpretacija, tačiau tai galėjo būti helenistinių nuostatų, gnostinių idėjų pritaikymas krikščionybei. Vieni doketistai teigė, kad Dievo Sūnus prisiėmė žmogaus Jėzaus kūną, nuo kurio atsiskyrė nukryžiuojant, kiti pripažino tik dvasinį kūną. Gnostikas Valentinas mokė, kad Jėzus Kristus gimė iš Švč. Mergelės Marijos, bet kūną gavo iš aukščiau. Aleksandrijos gnostikas Bazilidas (m. ~160 m.) teigė, kad ne tik Jėzaus Kristaus kūnas, bet ir jo daromi stebuklai tėra regimybė, o nukryžiuotas buvo Jėzaus Kristaus pavidalą įgavęs Simonas Kirėnietis. Doketistai neigė įsikūnijimo, atpirkimo doktrinas.
Lipkūnai
Istorija
XIX a. pab. kaimas pateko į Lydos apskrities Užubalio valsčių.
Doketizmas
Doketizmo idėjos sukritikuotos Tertulijono traktate De Carne Christi („Apie Kristaus kūną“), o 325 m. Nikėjos susirinkimas doketizmą atmetė ir paskelbė erezija. Doketizmo idėjas tęsė manichėjai, paulikionai, katarai. Iš dalies doketistinę kristologiją taiko islamas, neigiantis Kristaus (Isos) nukryžiavimo tikrumą. Doketizmą iš dalies atgaivino teosofija bei Naujojo amžiaus religinės srovės.
Slupca
Slupcà  – miestas vidurio vakarų Lenkijoje, Didžiosios Lenkijos vaivadijoje. Apskrities ir valsčiaus centras.
Istorija
XIX a. buvo miestas, Kališo gubernijos Slupcos apskrities centras.
Raipolis
Raipolis – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Bagdononių.
Wayback Machine
Wayback Machine – pasaulinio žiniatinklio skaitmeninis archyvas, kurį sukūrė San Fransiske (JAV) veikianti ne pelno siekianti organizacija „Internet Archive“, savo serveriuose akumuliuojanti įvairaus laikotarpio interneto puslapių turinį. Tinklalapių turinys reguliariai fiksuojamas naudojant botą arba kai svetainės lankytojas rankiniu būdu nurodo puslapio adresą išsaugojimui. Tai leidžia vartotojui „atsukti laiką“ atgal ir pamatyti, kaip anksčiau atrodė internetinės svetainės. Įkūrėjai Brewster Kahle ir Bruce Gilliat sukūrė „Wayback Machine“, siekdami suteikti „visuotinę prieigą prie visų žinių“, išsaugodami nebenaudojamų tinklalapių archyvines kopijas.
Nuo jo įkūrimo 2001 m. į archyvą buvo įtraukta daugiau nei 452 mlrd. puslapių. Ši programa taip pat sukėlė diskusijas dėl to, ar archyvuotų puslapių kūrimas be savininko leidimo nėra autorių teisių pažeidimas.
Istorija
„Wayback Machine“ pradėjo kaupti talpykloje esančius tinklalapius 1996 m., kad po penkerių metų paslauga taptų vieša. 1996–2001 m. informacija buvo saugoma skaitmeninėje juostoje, o B. Kahle retkarčiais leisdavo tyrėjams ir mokslininkams pasinaudoti nepatogia duomenų baze. Po penkerių metų nuo veiklos pradžios, 2001 m. archyvas buvo atidarytas ir pristatytas visuomenei per iškilmingą ceremoniją Kalifornijos Berklio universitete. Iki tol „Wayback Machine“ jau buvo sukaupta virš 10 mlrd. archyvuotų puslapių.
Archyvo augimas
Šiandien duomenys saugomi didelėje „Internet Archive“ „Linux“ tinklo mazgų grupėje. Retkarčiais ji peržiūri ir archyvuoja naujas svetainių versijas. Svetainę taip pat galima surasti rankiniu būdu įvedant jos URL adresą į paieškos laukelį, su sąlyga, kad svetainė leidžia „Wayback Machine“ ją „nuskaityti“ ir išsaugoti duomenis. Programa „nuskaito“ žiniatinklį ir atsisiunčia viešai prieinamus internetinius puslapius, tačiau surenkami duomenys neapima visos internete esančios informacijos. Jos didelę dalį riboja leidėjas arba ji saugoma duomenų bazėse, kurios nėra prieinamos.
Bėgant metams ir tobulėjant technologijoms, „Wayback Machine“ duomenų saugyklos talpa išaugo. 2003 m., tik po dvejų metų viešos prieigos, „Wayback Machine“ augo 12 terabaitų per mėnesį greičiu. Duomenys buvo saugomi „Internet Archive“ darbuotojų sukurtose „PetaBox“ saugyklų sistemose, nors netrukus paaiškėjo, kad prireiks kur kas daugiau saugyklų. 2009 m. interneto archyvas savo pritaikytą saugojimo architektūrą perkėlė į „Sun Open Storage“ saugyklą kopmpanijos „Sun Microsystems“ duomenų centre Kalifornijoje. Nuo 2009 m. „Wayback Machine“ buvo sukaupta apie 3 petabaitai duomenų ir kas mėnesį augo 100 terabaitų sparta.
2011 m. pristatyta nauja, patobulinta „Wayback Machine“ versija su atnaujinta sąsaja ir archyvuoto turinio rodykle. 2013 m. kompanija paskelbė puslapio išsaugojimo funkciją, leidžiančią bet kuriam interneto vartotojui archyvuoti URL turinį. 2018 m. rugsėjo mėn. duomenimis, „Wayback Machine“ buvo daugiau nei 25 petabaitai duomenų.
„Wayback Machine“ augimas:
Teisinės problemos
Su „Wayback Machine“ internetinių puslapių archyvavimo veikla siejama daugelis iškeltų bylų. Štai 2002 m. pabaigoje iš šio archyvo buvo pašalintos įvairios svetainės, kurios kritiškai vertino scientologiją. Svetainių pateiktuose klaidos pranešimuose buvo nurodoma, kad jos uždarytos atsakant į „svetainės savininko prašymą“. Vėliau paaiškinta, kad to reikalavo scientologijos bažnyčios teisininkai, o svetainių savininkai nenorėjo, kad jų turinys būtų pašalintas.
Mūrinės Ašmenos apylinkė
Mūrinės Ašmenos kaimiškoji apylinkė  – apylinkė Gudijoje, Ašmenos rajone, Lietuvos pasienyje. Centras – Mūrinė Ašmena.
2009 m. 94,2 % gyventojų buvo gudai, 4,3 % – lenkai, 1,1 % – rusai.
Tas saldus žodis – laisvė
Tas saldus žodis – laisvė – 1973 m. Lietuvos kino studijoje kartu su kino studija „Mosfilm“ sukurtas dviejų serijų meninis filmas. Politinis trileris. Filmo trukmė – 154 min.
Siužetas
Antrasis Vytauto Žalakevičiaus „Lotynų Amerikos“ trilogijos filmas (kartu su „Visa teisybė apie Kolumbą“ bei „Kentaurai“). Veiksmas vyksta vienoje iš Lotynų Amerikos šalių XX a. 7-tame dešimtmetyje. Revoliucionieriai nesėkmingai bando išlaisvinti iš kalėjimo savo vadus. Nesuradus kitų būdų, ryžtamasi kasti tunelį į jų kamerą…
Embu
Embu  – miestas vidurio Kenijoje, 120 km į šiaurės rytus nuo Nairobio, netoli pietinių Kenijos kalno pašlaičių. Apskrities centras. Praeina Nairobio–Meru plentas. Žemės ūkio krašto prekybinis centras (arbatmedžių auginimas). Veikia ligoninė, Šv. Pauliaus anglikonų katedra, sporto centras.
Istorija
Embu iki 2013 m. buvo Rytų provincijos administraciniu centru.
Guobuva
Guobuva – upelis šiaurės Lietuvoje, Pasvalio rajone, Žąsos dešinysis intakas (Lėvens baseinas). Prasideda pamiškėje ties Toliūnais, apie 4 km į šiaurės rytus nuo Pušaloto. Teka per dirbamus laukus šiaurės kryptimi tarp Žąsos ir Lėvens. Ties Levaniškiu įteka į Žąsą 1,1 km nuo jos žiočių.
Vaga reguliuota. Prie upelio esantys kaimai: Toliūnai, Stumbriškis, Jukoniai, Pažąsai, Katinai, Levaniškis.
Raistalindžiai
Raistalindžiai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Žemųjų Viesų.
Kitalė
Istorija
Kitalę 1906 m. įkūrė kolonistai. Miestas pradėjo augti nuo 1926 m., kai čia nutiestas geležinkelis.
Krašto apsaugos departamentas
Krašto apsaugos departamentas prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės (KAD) – Lietuvos Respublikos vykdomosios valdžios organas, prižiūrėjęs krašto apsaugos funkcijas 1990-1991 m.
Anykščių meno mokykla
Anykščių meno mokykla – meninio ugdymo institucija, veikianti Anykščiuose, J. Biliūno g. 21, vykdanti pradinio ir pagrindinio dailės ir muzikinio formalųjį švietimą papildančio ugdymo programas, dailės ir muzikinio neformaliojo vaikų ir suaugusiųjų švietimo programas. Mokyklos savininkė yra Anykščių rajono savivaldybė, kodas Juridinių asmenų registre – 190049642, mokymo kalba – lietuvių. Mokykloje yra muzikos ir dailės skyriai.
Krašto apsaugos departamentas
Istorija
KAD įkurtas Vyriausybės sprendimu tų pačių metų balandžio 25 d. su užduotimi sukurti krašto apsaugos sistemą. KAD generaliniu direktoriumi paskirtas AT deputatas Audrius Butkevičius. Gegužės 17 d. Vyriausybės sprendimu nurodytos KAD veiklos kryptys, tarp kurių buvo AT ir Vyriausybės sprendimų vykdymas, įstatymų projektų ruošimas, prižiūrėti gyventojų karinę prievolę ir mobilizaciją, specialistų rengimą, ugdyti gyventojų pilietinę ir patriotinę savimonę, rūpintis Lietuvoje dislokuotos Tarybinės armijos statusu, aprūpinimu, koordinuoti jos veiksmus už karinių bazių ribų. KAD nuostatai patvirtinti tik 1991 m. rugsėjo 27 d.
Anykščių meno mokykla
Anykščių rajono valdžios sprendimu, nuo 2020-2021 mokslo metų, kaip atskirų mokslo įstaigų, neliko Anykščių kūrybos ir dailės mokyklos ir Anykščių muzikos mokyklos. Sujungus dvi mokyklas, ji pavadinta Anykščių meno mokykla.
Krašto apsaugos departamentas
Istorija
KAD darbą pradėjo AT Nacionalinio saugomo komiteto skirtuose dviejuose AT rūmų kabinetuose. 1990 m. birželio 1 d. KAD persikėlė į T. Kosčiuškos g. 36, kur departamentui buvo skirti septyni kabinetai. Pirminėje veiklos stadijoje KAD suplanuotos 38 darbo vietos.
Į KAD veiklą traukėsi į atsargą išėję Tarybinės armijos karininkai, daugiausia deleguoti Atsargos karininkų sąjungos. Prisijungė aktyvūs Sąjūdžio veikėjai, atstovus delegavo ir Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjunga. Dauguma darbuotojų buvo jauni ir charakterizuoti kaip tikri Lietuvos patriotai.
Anykščių meno mokykla
Kūrybos ir dailės mokykla
1982 m. įkurtas Anykščių miesto moksleivių tarpmokyklinis gamybinio mokymo kombinatas, 1989 m. reorganizuotas į techninės kūrybos centrą. 1990 m. įkurti Moksleivių techninės kūrybos ir darbo namai, 1993 m. reorganizuoti į Anykščių rajono kūrybos ir dailės mokyklą.
Krašto apsaugos departamentas
Apsaugos tarnyba
1990 m. rugpjūtį KAD vadovybė nutarė įsteigti KAD Apsaugos tarnybą ypač svarbių Lietuvos Respublikos objektų apsaugai. Vyriausybė idėjai pritarė rugpjūčio 20 d., ir kitą dieną KAD Apsaugos tarnyba buvo įkurta. Tai buvo savanoriškas sukarintas padalinys, apsiėmęs materialinių vertybių apsauga nuo pašalinių asmenų.
Anykščių meno mokykla
Kūrybos ir dailės mokykla
Vėlesniais metais nutrauktas vairuotojų mokymas, darbą baigė siuvimo būrelis, iškeltas į Sporto mokyklą aviamodeliuotojų būrelis. 2010 m. dėl sunkmečio laikinai panaikinti ankstyvojo (darželinukų) ir neformaliojo (suaugusiųjų) dailės ugdymo kursai.
Krašto apsaugos departamentas
Pasienio apsaugos tarnyba
Rugsėjo 10 d. Vyriausybė priėmė nutarimą „Dėl papildomų laikinų priemonių Lietuvos Respublikos rinkai apsaugoti“, pagal kurį turėjo būti pradėta Lietuvos sienų kontrolė. Tam reikalui buvo įkurtas KAD Pasienio apsaugos tarnybos skyrius, jo viršininku paskirtas Virginijus Česnulevičius. Tarnyba formuota dideliu tempu, tačiau neišvengta nemažų sunkumų. 30-40 km pasienio ruožui kontroliuoti paskirta keturių pareigūnų patrulio tarnybos pamaina, tačiau neturintys automobilių ir ginklų pasieniečiai ruožo priežiūrą atlikti galėjo tik formaliai. Kitos susijusios problemos buvo nesuderintas pasieniečių juridinis statusas, sunkios tarnybos ir buities sąlygos, gyvenamos vietos trūkumai, maži atlyginimai. Tačiau pasienio kontrolė vykdyta nepaisant sunkumų. 1992 m. Pasienio apsaugos tarnyba reorganizuota į Valstybės sienos apsaugos tarnybą.
Anykščių meno mokykla
Kūrybos ir dailės mokykla
2015 m. rugsėjo 1 d. mokykla darbą pradėjo naujose patalpose K. Ladigos g. 3. Senojoje mokykloje J. Biliūno g. 21 įsteigta Kūrybos ir dailės mokyklos muziejinė ekspozicija. Mokykloje atnaujinti ankstyvojo ir suaugusiųjų ugdymo kursai bei trejų metų trukmės pradinio ugdymo kursas.
Krašto apsaugos departamentas
Atskirasis apsaugos būrys
Gruodžio 6 d. Vyriausybės pavedimu įsteigtas KAD Atskirasis apsaugos būrys, turėjęs saugoti KAD pastatą, prižiūrėti tvarką renginių metu, mokytis karybos pagrindų. Būrio vadu paskirtas Rimantas Baltušis. Metų pabaigoje būrys išaugo į kuopą, kurios vadu paskirtas Č. Jezerskas.
Anykščių meno mokykla
Kūrybos ir dailės mokykla
2020 m. birželio 25 d. surengtos paskutinės moksleivių išleistuvės Kūrybos ir dailės mokykloje – išleista 24-oji laida. Pagrindinį kursą ir trejų metų pradinio ugdymo kursą baigė po 7 moksleivius.
Krašto apsaugos departamentas
Karininkų kursai
Gruodžio 20 d. Kaune įkurti Karininkų kursai. Į keturių mėnesių trukmės kursus buvo priimami Lietuvos piliečiai iki 30 metų, su atsargos karininko ar praporščiko laipsniu. Buvo reikalaujama, kad stojantys būtų teigiamai charakterizuojami darbe, dalyvautų visuomeninėje veikloje, turėtų Lietuvos valdžios ir visuomeninių organizacijų pasitikėjimą. Į pirmąją laidą priimti 47 dalyviai. Kursų viršininku paskirtas Bronislovas Vizbaras. 1993 m. kovo 1 d. Karininkų kursai perorganizuoti į Lietuvos puskarininkių mokyklą.
Anykščių meno mokykla
Muzikos mokykla
Mokykla įsteigta 1960 m.
Krašto apsaugos departamentas
Karininkų kursai
1990 m. pabaigoje KAD struktūriniuose padaliniuose dirbo daugiau kaip 1500 darbuotojų.
Anykščių meno mokykla
Muzikos mokykla
2020 m. birželio 17 d. Muzikos mokykla išleido paskutinę – 56-ąją baigiančiųjų laidą. Šioje laidoje aštuonetą metų trunkančią pagrindinę programą baigė 11 moksleivių, ketverius metus mėgėjų programą studijavo ir baigė 8 mokyklą lankiusieji moksleiviai.
2020 m. buvo ugdomi 191 mokiniai, dirbo 29 darbuotojai, iš jų 22 pedagogai ir 7 techniniai darbuotojai.
Rokonių šv. Kazimiero bažnyčia
'''Rokonių šv. Kazimiero bažnyčia''' – katalikų bažnyčia, esanti Rokonių kaime (Šeduvos sen.), Radviliškio rajone, Sidabravo Švč. Trejybės parapijos teritorijoje. Bažnyčia iškilo už privačias lėšas, jos fundatorius – Šeduvos miesto Garbės pilietis, ūkininkas Kazimieras Masilionis.
Istorija
2021 m. rugsėjo 26 d. bažnyčia buvo pašventinta Šiaulių vyskupo Eugenijaus Bartulio, šventovei suteiktas šv. Kazimiero vardas.
Architektūra
Bažnyčia sumūryta iš latviškų raudonų plytų, stačiakampio plano, vienanavė, viduje 12x27 m dydžio, bebokštė. Priekiniame fasade imituojamas portikas su keturiomis apskrito skerspjūvio kolonomis. Trikampiame frontone paruoštas stačiakampis plotas eksponuoti religiniam plakatui. Šventoriaus kampe stovi mūrinė varpinė. Šventoriaus tvora metalinio tinklo.
Varpinėje pakabintas lenkų firmos 2017 m. nulietas varpas su fundatoriaus vardu ir Vyčiu.
Lunkiai
Lunkiai arba Lunkės  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Girkų apylinkėje. Įsikūręs 7 km į pietvakarius nuo Rodūnios, 1 km į šiaurę nuo Girkų.
Istorija
XIX a. pab. buvo Lunkių šlėktų okolica, kuri pateko į Lydos apskrities Rodūnios valsčių.
Amitaonas
Amitaonas (🇬🇷) – graikų mitologijos personažas, Kretėjo ir Tiro sūnus, Aisono ir Fereto brolis.
Monika Liu
miniatiūra|LNK projekto „Lietuvos balsas“ raudonajame kilime, 2023 m.
2022 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse atstovavo Lietuvai su daina „Sentimentai“. Patekusi į finalą, jame užėmė keturioliktąją vietą (128 taškai).
Biografija
Gimė Žvejybos uosto rajone (Klaipėda), kanklininkės, Lietuvos muzikos mokytojos ir muzikanto šeimoje. Ji mokėsi Klaipėdos Ąžuolyno gimnazijoje, būdama maža lankė baleto pamokas. Būdama studente Monika persikėlė gyventi į Bostoną, vėliau išvyko gyventi į Londoną. Šiuo metu atlikėja gyvena Vilniuje.
Raistas (Rokiškis)
Raistas – viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Ragelių.
Monika Liu
Muzikinė karjera
2004 m. triumfavo konkurse „Dainų dainelė“. Baigusi mokyklą M. Liubinaitė pasirinko džiazo muzikos ir vokalo studijas Klaipėdos universiteto Muzikos fakultete, vėliau išvyko į JAV, kur studijavo vienoje prestižiškiausių muzikos mokyklų pasaulyje – Berklio koledže Bostone. Nutraukusi studijas M. Liubinaitė persikėlė į Londoną, kuriame toliau kūrė dainas. Ji dirbo su garsiu prodiuseriu Mario Basanovu, bendradarbiavo su elektroninės muzikos šeima „Silence“, su grupe „Sel“ įrašė dainą „Ne vakar‟, būta pergalių vokalistų konkursuose, sėkmingai pasirodė LRT televizijos projekte „Auksinis balsas“.
2019 m. gegužės 23 d. „Lietuvos balso" prodiuseris Gediminas Jaunius paskelbė, jog Monika Liu taps naująja projekto mokytoja. Vėliau ji prisijungė ir prie kitų projektų, tokių kaip LNK „Kaukės“ ir „Aš matau tavo balsą“.
Eurovizijos dainų konkursas
miniatiūra|Pirmojo 2022 m. „Eurovizijos“ pusfinalio metu 2021 m. gruodžio 7 d. buvo paskelbta, jog atlikėja dalyvaus Lietuvos nacionalinėje atrankoje į Euroviziją „Pabandom iš naujo! 2022“ su daina „Sentimentai“. Daina viešai buvo išleista 2022 m. sausio 18 d. ir iškart tapo klausomiausia daina Lietuvoje, remiantis tarptautinių muzikos klausymo platformų duomenimis.
Monika pirmąkart pasirodė trečiojoje atrankinėje laidoje, kurioje surinkusi daugiausiai balsų tiek iš komisijos, tiek ir iš žiūrovų – laimėjo savo atrankinę laidą dideliu atotrūkiu nuo kitų dalyvių ir pateko į vasario 5 d. vykusį pusfinalį, kuriame taip pat aplenkė visus dalyvius ir pateko į finalą. Finale surinkusi maksimalų komisijos įvertinimą ir ženkliai aplenkusi kitus dalyvius žiūrovų balsavime iškovojo teisę atstovauti Lietuvai Eurovizijoje 2022 m. Eurovizijoje, kuris įvyko Turine, Italijoje.
Atlikėja pasirodė pirmajame „Eurovizijos“ pusfinalyje, kuris įvyko 2022 m. gegužės 10 dieną trečiuoju numeriu ir pateko į konkurso finalą. Jame pasirodė 14 numeriu ir užėmė 14-tą vietą.
Papartynai
Papartynai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje. Seniūnaitijos centras. Šiaurinė kaimo riba – Siesarties upė. Pietų ir pietryčių kaimynai yra Vaitiekupių, Vilkeliškių ir Daugėliškių kaimai. Riba – nedidukas Vaitiekupio upelis. Vakarinėje pusėje Papartynai ribojasi su Paspirgėlių kaimu ir dideliu Pariebių kaimo alksnynu, vietinių vadinamu Pariebių krūmais. .
thumb|left|250px|Papartynų kaimas iš paukščio skrydžio
Etimologija
Kaimo pavadinimas kildinamas nuo augalo paparčio, nors kilmės istorija nėra aiški.
Veltiniai
miniatiūra|250px|Nauji, nenešioti veltiniai
Veltiniai, dar veltinukai –  iš vilnų velti žieminiai auliniai batai, tradicinis Eurazijos tautų veltinis apavas, skirtas vaikščioti sausu sniegu.
Veltiniai gali būti pagaminami su prisiūtais odiniais ar guminiais padais (taip pat gumavimo būdu), kurie mažina batų dilimą. Vietovėse, kur būna atšiaurios žiemos, batų padai papildomai apsiuvami sudėvėtų veltinių aulų atraižomis. Tam tikromis sąlygomis, esant šlapiam keliui, lyjant, priimta juos avėti su užmaunamais kaliošais. Atsparūs šlapdribai ir sniegui, nes vilnos sudėtyje yra natūralių lanolino riebalų, kurie neleidžia drėgmei skverbtis į vidų. Anksčiau veltiniai buvo juodos, rudos, pilkos arba baltos spalvos, o šiuo metu pagaminami įvairių kitų spalvų, dekoruoti batai.
Gamyba
Pramoninėmis mašinomis velta vilna yra stora, todėl užtikrina šilumos cirkuliaciją veltinukų viduje. Be to, tokiu būdu nuvelti veltiniai batai nesudyla, yra ilgaamžiai, skirtingai nuo rankomis veltų veltinių. Žmogaus rankos fiziškai negali taip tankiai suvelti vilnos, kaip specialios mašinos.
Gamybos procese neišvengiama rankų darbo. Veltiniai, kaip ir prieš daug metų ne siuvami ir ne presuojami, o gaunami pagal tam tikrą technologiją apdirbant avies vilną. Veltinių vėlimui naudojamos žiemos ir vasaros laikotarpio avių kirpimo vilna. Vasarinė vilna lengvenė, turinti mažai pūkų, o žiemos kirpimo vilna turi ilgus plaukelius ir daug pūkelių. Iš abiejų vilnų mišinio pagaminami reikiamos kokybės batai. Tokia vilna gerai veliasi ir turi geras šilumą sulaikančias savybes. Veltinių vėlimas vyksta ant tam tikrų formų.
Tobulėjant šiuolaikinėms vilnos perdirbimo technologijoms, natūralią vilną veltinių batų gamyboje gali pakeisti dirbtinės neaustinės medžiagos, pvz. filcas.
Istorija
Į Rusios žemes veltiniai pateko Aukso Ordos laikais iš tiurkų ir mongolų genčių. Rusijoje veltiniai plačiai paplito tik XIX a. pirmoje pusėje, kai juos pradėjo gaminti pramoniniu būdu. Iki tol rankų gamybos veltiniai batai buvo prieinami tik pasiturintiems žmonėms.
Leliušiai (Varanavas)
Istorija
XIX a. pab. buvo valstybinis kaimas, kuris pateko į Lydos apskrities Rodūnios valsčių.
Gipinėlis
Gipinėlis – ežeras Lietuvoje, Rokiškio rajone, 5 km į šiaurės rytus nuo Jūžintų. Ežerėlio ilgis iš vakarų į rytus – 0,07 km, plotis – iki 0,055 km. Altitudė 105,5 m. Krantai labai užpelkėję, ežeriukas baigiantis užakti, faktiškai virtęs pelke. Aplinkui stūkso miškelis. Šiaurės vakaruose išteka upelis į netoliese telkšantį Gipinio ežerą (Sartų ežero baseinas).
Benino ir Lietuvos santykiai
Benino ir Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Benino ir Lietuvos.
Nepriklausomybę pripažino 1992 m. sausio 31 d. Diplomatiniai santykiai užmegzti 2005 m. rugsėjo 2 d.
Abiejų valstybių vėliavos naudoja tas pačias spalvas, tik skirtingus spalvų tonus ir skirtingą spalvų išdėstymą. Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės. Abi šalys 2022–2024 m. laikotarpiui buvo išrinktos į Jungtinių Tautų Žmogaus teisių tarybą. Taip pat Beninas yra Frankofonijos narė, o Lietuva šioje organizacijoje turi stebėtojos statusą.
Lietuvoje 2022 m. pradžioje gyveno vienas Benino pilietis.
Beninas yra akreditavęs ambasadorių Lietuvai (reziduoja Danijoje). Lietuva Beninui ambasadoriaus akreditavusi nėra.
Pirmieji kontaktai
Yra duomenų, kad Lietuvos sovietinės okupacijos metais Beninas, pats nepriklausoma valstybe tapęs 1960 m., palaikė ryšius su Lietuvos diplomatinėmis atstovybėmis.
Santykiai po 1992 m.
Beninas pripažino Lietuvos nepriklausomybę 1992 m. sausio 31 d., o diplomatiniai santykiai užmegzti 2005 m. rugsėjo 2 d. Nuo to laiko vyrauja daugiašalis bendradarbiavimas.
Vienas pirmųjų aukštesnio rango politikų dvišalių susitikimų įvyko 2004 m. birželio 28-30 dienomis Niujorke Jungtinių Tautų Organizacijos Ekonominės ir Socialinės Tarybos (JTOEST) sesijos metu. Tuomet Lietuvos užsienio reikalų ministerijos sekretorius Šarūnas Adomavičius susitiko su Benino užsienio reikalų ministru, su kuriuo aptarė bendradarbiavimo tarptautinėse organizacijose klausimus bei Lietuvos siekį tapti JTOEST nare 2005–2007 metais.
Lietuva ir Beninas kartu dalyvauja tarptautinėse misijose Malyje ir Centrinėje Afrikos Respublikoje.
Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
thumb|Žymi iš Benino kilusi atlikėja [[Anželika Kidžio 2008 m. lankėsi Vilniuje.]] 2008 m. spalio 23 d. Vilniuje esančiame muzikos klube „Tamsta“ voks Afrikos filmų ir muzikos festivalis „Atrask Afriką“, kurią atidarė tarptautinė Jungtinių Tautų Vaikų fondo (UNICEF) Geros valios ambasadorė, „Grammy“ apdovanojimo savininkė ir dainininkė iš Benino Anželika Kidžio.
2013 m. kovo 19 d. Lietuvos nuolatinė atstovė prie Jungtinių Tautų ambasadorė Raimonda Murmokaitė JT būstinėje Niujorke atidarė Tarptautiniam Frankofonijos mėnesiui skirtą Antano Sutkaus nuotraukų parodą „Sartras ir Bovuar Kuršių Nerijos kopose“, o parodos dalyvius sveikino Tarptautinės Frankofonijos organizacijai pirmininkaujančio Benino ambasadorius.
Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Benino siekė 7,23 mln. eurų.
Pasiuntiniai Beninui
Lietuva nėra akreditavusi ambasadoriaus Beninui.
Purgazas
Purgazas (dar žinomas kaip Injazoras Purgazas  – buvo erzių (mordvių) lyderis pirmoje XIII a. pusėje. Jis buvo didysis kunigaikštis (inäzor) iš Purgazo kunigaikštystės. Būdamas Volgos Bulgarijos sąjungininku, jis priešinosi Suzdalės kunigaikštijos plėtrai į modrvių (erzių) apgyvendintą regioną. Vėlesniais laikais jis tapo Erzano (Mordvijos) nepriklausomybės simboliu ir legenda.
Gyvenimas
Purgazas buvo kelis kartus paminėtas Rusijos kronikose. 1229 m. sausio mėn. Purgazo kariuomenė atmušė rusų kunigaikščių Jaroslavo Vsevolodovičiaus, Vasilijaus Konstantinovičiaus ir Vsevolodo Konstantinovičiaus puolimą. Vėliau Purgazas nugalėjo mokšų kunigaikštį Purešą.
1229 m. balandį Purgazas bandė atgauti iš Žemutinis Naugardo rusėnų Obrano Ošą. Jo kariai sudegino gyvenvietę, bet po kelių mėnesių jis buvo nugalėtas mokšų kunigaikščio Purešo ir pasitraukė į savo valdas.
1237 m. vasarą jis sėkmingai pasipriešino mongolams, tačiau 1238–1239 m. rudenį-žiemą vėl atsinaujino kovos ir Purgazas žuvo mūšyje.
Po jo mirties
Nuo XIII a. Purgazas buvo idolizuotas kaip mitinis herojus; jis buvo klaidingai vadinamas Mordovijos karaliumi. Per ateinančius amžius Purgazas ir toliau buvo vertinamas kaip Erzijos herojus.
Hrubešuvas
Hrubèšuvas  – miestas pietryčių Lenkijoje, Liublino vaivadijoje, pasienyje su Ukraina. Apskrities centras.
Istorija
XIX a. buvo miestas, Liublino gubernijos Hrubešuvo apskrities centras.
Kauno informacinių technologijų mokykla
Veikla
Kauno informacinių technologijų mokykla – pirmoji profesinė mokykla Lietuvoje, orientuota į informacines technologijas. Mokykloje mokosi daugiau kaip 500 mokinių, dirba apie 40 pedagoginių darbuotojų. Jie mokosi kompiuterio ir organizacinės technikos operatoriaus, multimedijos paslaugų teikėjo, kompiuterių tinklų derintojo, žiniatinklio programuotojo, mobiliosios elektronikos taisytojo, apskaitininko ir kasininko, bankinių operacijų tvarkytojo, sekretoriaus specialybių. Taip pat vykdomas suaugusiųjų mokymas pagal formaliojo ir neformaliojo profesinio mokymo programas.
Mokykloje veikia gimnazijos ir profesinio mokymo skyriai. Moksleiviams siūloma rinktis 1 iš 13 mokymo programų. Asociacijos INFOBALT ir partnerių įsteigta Akademija.IT, skirta norintiems mokytis programavimo. Pageidaujantys savo žinias gali gilinti CISCO kompiuterių tinklų akademijoje arba pirmojoje Rytų Europoje įsteigtoje RedHat (Linux) akademijoje.
Istorija
1945 m. Kaune padėjo veikti Kinomechanikų mokykla. Tuomet joje mokėsi 18 mokinių. 1959 m. mokykla reorganizuota į '''technikos mokyklą Nr. 4. 1963 m. ji pavadinta 23-ąja profesine technikos mokykla'''.
1984 m. mokykloje pradėta rengti ryšių ir taupomųjų kasų darbuotojus. 1988 m. mokykla pavadinta 6-ąja profesine technikos mokykla.
1990–2014 m. mokykla buvo vadinama Kauno ryšininkų mokykla. Nuo 2014 m. mokykla buvo pertvarkyta į viešąją įstaigą ir pavadinta Kauno informacinių technologijų mokykla.
Mokyklos pastatas Kęstučio g. 53 vertingas architektūriniu požiūriu. Suprojektuotas architekto Edmundo Fryko, baigtas statyti 1930 m. Pirmame aukšte buvo įsikūrusios parduotuvės, per tris aukštus ( II,III,IV ) įrengta 12 butų. Tarpukaryje šiame name gyveno solistė Vladislava Grigaitienė ir Borisas Dauguvietis.
Pastatas Laisvės al. 33 2-jų aukštų, su fontanu vidiniame kiemelyje. Pastatytas 1935 m. Jame buvo įsikūrusi žydų kepyklėlė ir krautuvė, įrengti butai. 1945 m. įsikūrus kinomechanikų mokyklai palaipsniui patalpos buvo pritaikytos mokyklai.
2015 m. FIFA korupcijos bylos
2015 m. JAV Federalinis tyrimų biuras viešai iškėlė FIFA korupcijos bylas. 2015 m. gegužės pabaigoje 14 asmenų buvo apkaltinti sukčiavimu, reketu ir pinigų plovimu. Tuo pačiu kaltinimai buvo pateikti ir dviem tarybų nariams bei dviem korporacijom.
Didžioji dauguma įtarimų pateikti CONMEBOL, CONCACAF konfederacijų buvusiems vadovams ir sporto marketingo įmonėms. Tyrimai tęsėsi kelerius metus, o pirmasis areštas įvykdytas 2013 m. liepą. 2015 m. gegužės 27 d. buvo suimtas buvęs CONCACAF prezidentas Jeffrey Webb, taip pat du dabartinio FIFA vykdomojo komiteto nariai Eduardo Li ir Eugenio Figueredo bei buvęs CONMEBOL prezidentas Nicolás Leoz.
Iš viso gegužės 27 d. Ciūriche buvo suimti 7 oficialūs FIFA asmenys. Tuo metu jie ruošėsi dalyvauti 65-tame FIFA Kongrese. Planuojama, kad asmenys bus perduoti JAV pareigūnams – suimtieji kaltinami kyšiais paėmę 150 milijonų JAV dolerių. Tuo pačiu metu kratos įvykdytos CONCACAF būstinėje Majamyje, po ko dar du asmenys suimti – buvęs konfederacijos vadovas Jack Warner ir marketingo vadovas Alejandro Burzaco.
Visi šie įvykiai leido pradėti atskirus kriminalinius tyrimus Australijoje, Kolumbijoje, Kosta Rikoje ir Šveicarijoje.
FTB taip pat yra pradėjusi tirti 2014 m. Pasaulio futbolo čempionato skyrimo tvarką, o Šveicarijos pareigūnai – XXI pasaulio futbolo čempionato Rusijoje ir XXII pasaulio futbolo čempionato Katare paskyrimo tvarkas.
Kauno statybininkų rengimo centras
Kauno statybininkų rengimo centras – valstybinė profesinio mokymo įstaiga, teikianti pirminį ir tęstinį profesinį mokymą, įsikūrusi V. Krėvės pr. 114, Kaune. Mokyklos kodas – 190972416, teisinė forma – biudžetinė įstaiga, steigėjas – LR Švietimo ir mokslo ministerija.
Kauno statybininkų rengimo centre yra penki skyriai: gimnazijos, transporto, metalo, medienos apdirbimo ir statybos, smulkiojo verslo organizavimo. Du Centro padaliniai įsikūrę Taikos pr. 127, Kaune: medienos apdirbimo ir statybos skyrius ir smulkiojo verslo organizavimo skyrius.
Šiuo metu yra ruošiami apdailininkai (statybininkai), staliai, baldžiai, pastatų šiltintojai, automobilių mechanikai, santechnikai, suvirintojai, kompiuterinės įrangos derintojai, logistai ekspeditoriai, informacinių technologijų sistemų pardavėjai, smulkaus verslo organizatoriai, smulkiojo verslo paslaugų teikėjai.
Istorija
Kauno statybininkų rengimo centras įkurtas 1991 m. sujungus tris profesines mokyklas. Tai buvusios 36-oji, 49-oji bei 19-oji profesinės technikos mokyklos. Pagal rengiamų specialybių specifiką buvo sudaryti 4 skyriai: Transporto, Metalo, Bendrastatybinis (nuo 2004 m. – Medienos apdirbimo ir statybos), Mechanizacijos (nuo 2006 m. – Smulkaus verslo organizavimo).
Raistelis
Raistelis – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km į pietus nuo Sužionių, prie kelio, miškelių apsuptyje. Yra autobusų stotelė.
Kauno statybos ir paslaugų mokymo centras
Kauno statybos ir paslaugų mokymo centras, KSPMC (anksčiau Kauno socialinių paslaugų ir statybos verslo darbuotojų profesinio rengimo centras) – valstybinė profesinio mokymo įstaiga, teikianti pirminį ir tęstinį profesinį mokymą, įsikūrusi R. Kalantos g. 80, Kaune, Petrašiūnų mikrorajone. Mokyklos kodas – 190972373, teisinė forma – viešoji įstaiga, steigėjas – LR Švietimo ir mokslo ministerija.
Įstaigos padaliniai
KSPMC dalininkai yra valstybė ir UAB Kauno Petrašiūnų darbo rinkos mokymo centras (įstaigos kodas 133663153). 2019 m. duomenimis, įstaigos padaliniai:
Istorija
Kauno statybos ir paslaugų mokymo centro istorija prasidėjo nuo 1986 m., kuomet R. Kalantos g. 80 įsikūrė Kauno 92-oji vidurinė profesinė technikos mokykla. Mokėsi 171 formavimo agregatų mašinisto, staliaus (statybininko) dailidės, dažytojo-tinkuotojo, armatūrininko, tinklų ir karkasų suvirintojo elektra, plieninių ir gelžbetoninių konstrukcijų montuotojo, betoninių ir gelžbetoninių gaminių formuotojo specialybių mokinys.
Nuo 1988 m. mokyklos pavadinimas pakeistas į Kauno 15-oji profesinė technikos mokykla. Mokėsi per 600 tinkuotojo, plytelių klojėjo (mozaikininko), formavimo agregatų mašinisto, staliaus (statybininko) dailidės, dažytojo-tinkuotojo, armatūrininko, tinklų ir karkasų suvirintojo elektra, mūrininko, plieninių ir gelžbetoninių konstrukcijų montuotojo, betoninių ir gelžbetoninių gaminių formuotojo, suvirintojo elektra rankiniu būdu specialybių mokinių. 1990 m. mokykla tapo Kauno 3-oji statybininkų mokykla. Mokėsi per 700 mokinių. Nuo 1996 m. mokyklos pavadinimas pakeistas į Kauno statybininkų mokykla.
2000 m. prijungta Kauno reabilitacinė profesinė mokykla, esanti Žeimenos g. 165 (buv. Lazūnų g. 79), Kaune. Ji tapo Kauno statybininkų mokyklos Reabilitacinio profesinio rengimo skyriumi, kuriame mokėsi per 200 sutrikusio intelekto mokinių avalyninko, pynėjo iš vytelių, siuvėjo, namų ūkio ekonomo specialybių, dirbo 30 mokytojų.
2010 m. akredituota vidurinio ugdymo programa, atidarytas gimnazijos skyrius. Mokykla vėl keitė pavadinimą – Kauno socialinių paslaugų ir statybos verslo darbuotojų profesinio rengimo centras. Mokėsi per 1000 apdailininko, mūrininko betonuotojo, staliaus staklininko, baldžiaus, pastatų šiltintojo, pastatų restauratoriaus, statybos verslo paslaugų teikėjo, socialinio slaugytojo, vyrėjo, apdailininko (statybininko), staliaus, lengvų drabužių siuvėjo, pynėjo iš vytelių, avalynės taisytojo specialybių mokinių, dirbo per 80 mokytojų.
2012 m. Centras pertvarkytas į viešąją įstaigą. Reorganizuojant VšĮ Kauno apskrities darbo rinkos mokymo centrą prijungtos mokomosios dirbtuvės R. Kalantos g. 1A, Kaune.
Nuo Centro įkūrimo parengta per 5780 įvairių profesinio mokymo programų specialistų.