cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Priešo oro gynybos slopinimas
JAV
Šiuo metu pagrindinis JAV oro pajėgų POGS lėktuvas yra daugiafunkcis naikintuvas F-16 Fighting Falcon, pritaikomas įvairioms antžeminėms misijoms. JAV oro ir jūrų pajėgos paskutiniais dešimtmečiais remiasi daugiausia daugiafunkciais, o ne specializuotais orlaiviais, todėl POGS specializuoti orlaiviai laikomi pasenusiais. Šiuo metu bet kuris JAV ginkluotėje esantis orlaivis, gebantis naudoti oras-žemė ginklus, prireikus gali būti apginkluotas POGS ginklais ir juos efektyviai naudoti.
Kiti POGS misijose naudojami lėktuvai yra laivyno daugiafunkcis naikintuvas F/A-18 Super Hornet, vidutinis atakos naikintuvas F-15E Strike Eagle, jūrų pėstininkų atakos naikintuvas AV-8B Harrier ir šturmuotuvas A-10 Thunderbolt II.
5-tos kartos naikintuvas F-22 Raptor gali būti ginkluotas žemės atakos ginklais, tačiau yra labiau pritaikytas užkariauti pranašumui ore (skirtingai, nuo universalesnių F-16 ir F/A-18. O naujasis naikintuvas F-35 Lightning II skirtas žemės atakoms.
Europa
Europinių NATO valstybių oro pajėgose POGS misijoms skirti Tornado GR4s (Royal Air Force), Tornado ECR ( 'radioeletroninės kovos ir žvalgybos') (Luftwaffe ir Aeronautica Militare). RAF Tornado naudoja ALARM raketas, o italų ir vokiečių Tornado ECR – AGM-88 HARM raketas. Naikintuvai Tornado ECR buvo kurti kaip specializuoti POGS lėktuvai, kas yra unikalu Europos aviacijoje.
Visi šiuolaikiniai POGS lėktuvai pritaikyti naudoti radiolektroninius trukdytuvus.
Aukštinė
Aukštine vadinama:
Pranciškus Kaupavičius
Pranciškus Kaupavičius (1799 m. balandžio 14 d. Dūseikiuose, Rusijos imperija – 1871 m. rugpjūčio 14 d. Braunsvaldė, Prūsijos karalystė) – katalikų dvasininkas, katalikybės puoselėtojas Rytų Prūsijoje.
Biografija
Gimė 1799 m. balandžio 14 d. Dūseikiuose, kilmigoje šeimoje. Tėvas Vincentas Kaupavičius, motina Marijona Dūseikaitė. Jaunystėje mokėsi vienuolių bernardinų gimnazijoje Telšiuose. Vėliau mokėsi Varnių kunigų seminarijoje. 1828 m. įšventintas į kunigus. Dirbo vikaru Kvėdarnoje, vėliau Žygaičių bažnyčios administratoriumi ir rektoriumi Pajūrio bažnyčioje. Dalyvavo 1831 m. sukilime. 1840 m. Varmės vyskupas Andrius Stanislovas fon Hatenas pakvietė dvasininką dirbti į Varmės regioną, kur dėl lietuvių kalbos mokėjimo buvo pasiųstas skleisti katalikybę į rytines Rytų Prūsijos parapijas. 1845 m. buvo paskirtas dirbti bažnyčios administratoriumi Braunsvaldėje, o nuo 1855 m. tapo klebonu. Aktyviai priešinosi vietinių gyventojų germanizacijai. Mirė 1871 m. rugpjūčio 14 d. Braunsvaldėje.
Raudonžiedė pupelė
Raudonžiedė pupelė (Phaseolus coccineus) – pupinių (Fabaceae) šeimos pupelių (Phaseolus) genties augalų rūšis.
Stiebas vijoklinis, iki 350 cm ilgio. Žydi birželio-rugsėjo mėn. Auginama soduose.
Gametogenezė
Gametogenezė – lytinių ląstelių gametų susidarymo procesas. Išskiriamos dvi gametogenezės formos: spermatogenezė (vyriškųjų gametų susidarymas) ir oogenezė (moteriškųjų gametų susidarymas).
Spermatogenezė
Spermatogenezė pastoviai vyksta subrendusio vyro sėklidėse esančiuose sėkliniuose kanalėliuose. Prasideda lytinio brendimo pradžioje, kai berniukui būna 11-14 metų, kuomet testosteronas suaktyvina miegančias nespecializuotas diploidines pirmines lytines ląsteles spermatogonijas. Tuomet spermatagonija dauginasi mitoziškai, taip sudarydama po dvi naujas ląsteles: spermatogovinją ir spermatocitą. Pirminis spermatocitas dalinas mejoziškai. Po pirmojo mejozės dalijimosi susidaro dvi haploidinės ląstelės, dar vadinamos antriniais spermatocitais. Antriniai spermatocitai dalinasi antruoju mejozės dalinimusi ir susidaro keturias haploidinės, bet dar nediferencijuotos ląstelės spermatidės. Vėliau spermatidės subręsta, įgyja būdingą sandarą ir virsta spermatozoidais. Iš viso spermatozoido formavimasis trunka apie 64 dienas.
Oogenezė
Oogenezė trunka labai ilgai, bei su ilga pertrauka. Procesas prasideda dar mergaitės embrione. Diploidinės pirminės lytinės ląstelės migruoja į būsimą kiaušidę, kur jos dauginasi mitozės būdu (tokios besidalijančios ląstelės yra oogonijos). Kiekvieną oogoniją apsupa vienas sluoksnis epitelinių ląstelių, bei susidaro užuomazginiai folikulai. Vėliau oogonijos pradeda dalintis pirmuoju mejozės dalijimusi, tačiau šis sustoja pasibaigus konjugacijai ir krosingoveriui. Homologinės chromosomos gana stipriai išsivynioja. Nuo jų ima intensyviai nurašinėti genus ir sintetinti baltymus. Pirminis oocitas pastoviai kaupia maisto medžiagas ir auga kol įgyja būdingą kiaušinėlio sandarą - sudaro skaidriąją zoną ir pomembranio pūsleles. Tuo tarpu somatinės ląstelės auga stadijoje G1, kai chromosomos dar vienchromatidės. Visi šitie procesai vyksta dar vaisiuje. Pirmieji kiaušinėliai pradeda bręsti lytinės brandos metu, kai prasideda menstruacijos. Kiekvieno ciklo metu toliau tęsiasi 15-20 pirminių folikulų brendimas. Juose baigiasi pirmasis mejozės dalinimasis ir chromosomos vėl susivynioja, išnyksta branduolio apvalkalas. Susidaro dvi skirtingo dydžio haploidinės ląstelės. Ovuliacijos metu antrinis oocitas išeina iš pratrūkusio folikulo ir pakliūva į kiaušintakį. Kai haploidiniai ootidės ir spermatozoido branduoliai pasiruošia susilieti, ootidė vadinama subrendusiu kiaušinėliu.
Diptikas
thumb|250px|right| [[Urbino hercogų portretas|Urbino kunigaikštis su savo žmona (diptiko autorius Piero della Francesca, XV a.)]] thumb|left|180px|[[Bizantija|Bizantijos konsulinis diptikas iš dramblio kaulo]] thumb|180px|left|Dviejų dalių ikona Diptikas ( 'dvigubas, dukart sudėtas') – vaškuota senovės graikų ir romėnų 2 dalių rašymo lentelė; 2 dalių meno kūrinio (tapybos, skulptūros ir pan.) kompozicija, kurios sudedamosios dalys panašios viena su kita siužetu, tema, idėja.
Istorija
Graikai ir romėnai diptikais vadino dvi tarpusavyje sujungtas lenteles, kurios galėjo būti iš medžio, metalo, dramblio kaulo. Jų vidinės užverčiamosios pusės buvo padengtos vašku ir skirtos užrašams, laiko, kelio žymėjimams. Išorinės, tuo tarpu, buvo įmantriai papuoštos. Tokios užrašų knygos, turinčios daugiau įdėtinių lentelių, vadintos triptikais (triptychos, 3 dalių), pentaptikais (pentaptychos, 5 dalių) ar tiesiog poliptikais (polyptichos, iš daugelio dalių).
Vėlyvosios antikos laikais raižyto dramblio kaulo diptikai buvo užėmę svarbią vietą tometiniame mene, jie buvo įteikiami tampant Romos konsulu. Ankstyvojoje krikščioniškoje literatūroje minimi diptikai, kurių lentelės naudotos bažnytiniams įrašams apie gyvuosius (vienoje pusėje) ir mirusiuosius (kitoje pusėje). Šis terminas išlikęs šiuolaikinėse Rytų krikščionių bažnyčiose.
Bažnytiniame mene svarbią vietą užėmė tapyti diptikai. Šiuo terminu apibūdinamos ir dviejų dalių varstomos ikonos, turėjusios privalumą keliaujant: užverti šventųjų atvaizdai kelionės metu buvo saugesni.
Paberžuonė
Paberžuonė – viensėdis Ignalinos rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, prie kelio Dūkštas–Zarasai. Šiaurės rytuose telkšo ežeras Beržinis (anksčiau vadinosi Beržonis, Beržuonis), šiaurės rytuose – Dūkštas.
Varangerio fjordas
thumb|250px|Varangerio fjordas
Prie pietinių Varangerio fjordo įlankų įsikūręs Kirkeneso miestas, o šiaurinėje pakrantėje – Vadsė ir Vardė. Dėl Golfo srovės įtakos įlanka dažniausiai žiemą neužšąla.
Neviarovo Sochai
Neviarovo Sochai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grodzisko valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Rokiškio dekanatas
thumb|[[Rokiškio šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia – pagrindinė Rokiškio dekanato bažnyčia]]
Rokiškio dekanatas priklauso Panevėžio vyskupijai. Priklausančios bažnyčios:
Bundas
miniatiūra|Bundo plakatas miniatiūra|right|Bundo mitingas 1917 m. Bundas (Algemeiner idišer arbeiter bund in Lite, Poiln un Rusland, אַלגמײַנער ײדישער אַרבײטערסבונד אין ליטאַ, פוילין און רוסלאַנד) – Visuotinė Lietuvos, Lenkijos ir Rusijos žydų darbininkų sąjunga, iki 1901 m. – Visuotinė Rusijos ir Lenkijos žydų darbininkų sąjunga) – žydų socialdemokratų organizacija.
Istorija
Įkurtas 1897 m. spalio 7 – 9 d. Vilniuje žydų socialdemokratų grupių suvažiavime, kuriame dalyvavo 13 delegatų, iš jų 8 buvo amatininkai. Vienijo Lietuvos, Lenkijos ir Baltarusijos miestų ir miestelių smulkiosios pramonės ir amatų dirbtuvių savininkus. Bundas savo struktūra ir tikslais padėjo pamatus slaptai t.v. Baltijos masonijos organizacijai. Prie Bundo įkūrimo prisidėjo ir į Vilnių iš Peterburgo dvejiems metams ištremtas socialdemokratinių pažiūrų politikas – Martovas – Julijus Cederbaumas, vėliau tapęs menševikų lyderiu. 1898 m. Bundo vadovai – švenčioniškis Arkadijus Kremeris, D. Kacas ir A. Mutnikas, inicijavo Minske Rusijos socialdemokratų darbininkų partijos (RSDDP) I suvažiavimą, Bundas tapo autonomine RSDDP dalimi.
Kovojo prieš šovinizmą, antisemitizmą, žydų teises varžančius įstatymus, vykdė nacionalinio išskirtinumo politiką. XX a. pradžioje, praėjus pogromų bangai, Bundo įtaka žydų bendruomenėje išaugo, kūrėsi savigynos būriai, kurių veiklą koordinavo Bundo veikėjai. Į partiją pradėjo stoti ir pasiturintys žydai, įsikūrė organizacijos Pietų Rusijoje. 1903 m. partija turėjo apie 30 000 narių, iš jų apie 5000 Vilniuje.
RSDDP II suvažiavime jie pareikalavo pertvarkyti partiją nacionalinio federalizmo pagrindais. Kai šis prašymas nebuvo patenkintas, išstojo iš RSDDP, bendradarbiavo su sionistine partija Poalei Cion. Leido laikraščius „Arbeiterštime“ (Darbininkų laikas, leistas 1896–1905 m.), „Idišer arbeter“ (Žydų darbininkas, 1896–1904 m. leistas užsienyje), informacinį lapelį „Последние известия“ (Paskutinės žinios, 1901–1906 m.). 1904 m. apie 4500 Bundo veikėjų buvo suimta ir ištremta. Per 1905–1907 m. įvykius laikėsi reformistinių pažiūrų, reikalavo priimti Konstituciją, kuri Rusijos tautoms suteiktų nacionalines teises. 1906 m. RSDDP IV suvažiavime po suėmimų ir tremčių nusilpęs Bundas grįžo į šią partiją, nors nacionalinės autonomijos idėjų neatsisakė.
1912 m. RSDDP galutinai suskilus į bolševikus ir menševikus, liko reformizmo pozicijose. Po Vasario revoliucijos rėmė Laikinąją vyriausybę. Tuo metu partijoje buvo per 40 000 narių. Partijos lyderiai M. Lyberis ir R. Abramovičius rėmė menševikus. Po bolševikinio spalio perversmo dalis bundininkų emigravo, didelė dalis sukairėjo, ypač Ukrainoje, kur pilietinį karą lydėjo kruvini žydų pogromai. 1920 m. balandžio mėn. Maskvoje vykusioje Rusijos Bundo XII konferencijoje buvo atsisakyta opozicijos komunistams, o 1921 m. kovo mėn. Minske vykusioje XIII konferencijoje nutarė įsijungti į RKP. Su tuo nesutinkantys reformistai įkūrė Socialdemokratinį bundą, kurį sunaikino čekistai.
Lenkijoje ir Lietuvoje 1917 m. Bundas legalizavosi, dalyvavo rinkimuose, turėjo mažą įtaką savivaldybėse, ypač Lietuvoje. Kairioji lenkiškojo Bundo dalis 1923 m. įsijungė į Lenkijos komunistų partiją, kuri netrukus buvo uždrausta. Bundas Lenkijoje legaliai veikė iki 1939 m. fašistų ir komunistų invazijos. 1941 m. Lenkijos Bundo vadovai V. Alteris ir H. Erlichas Rusijoje buvo apkaltinti šnipinėjimu ir sušaudyti. Lenkijoje Bundą atgaivinti buvo bandoma po karo, tačiau 1948 m. jo, kaip ir kitų, komunistams nepaklususių partijų veikla buvo nutraukta.
Pasitraukusi į Vakarus Bundo vadovybė (Rafaelis Abramovičius, L. Feineris, B. Goldšteinas, Marekas Edelmanas) Paryžiuje atkūrė RSDDP veiklą, padėjo kitiems partiečiams isitvirtinti. 1947 m. Briuselyje įvyko I pasaulinė Bundo konferencija, surinkusi po daugelį kraštų išsibarsčiusius žydų socialdemokratų likučius.
Šiuolaikinis Bundas, veikiantis daugiausia JAV, Australijoje, Kanadoje ir Didžiojoje Britanijoje, palaiko pasaulio žydų vienybės koncepciją, tačiau, pasak jų, atmeta ypatingos Izraelio reikšmės doktriną.
Nuo 1951 m. Bundas yra SI narys.
1999 m. pirmininkas Benjaminas Nadelis.
Aukštinė (Molėtai)
Aukštinė – viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Žalvarių, prie Grabuosto ežero.
Blindė (upė)
Blindė  – upė šiaurės rytų Lenkijoje, Baltijos aukštumoje. Priklauso Priegliaus upės baseinui, kartu su Bliūde sudaro Romintos upės ištakas.
Geografija
Upė prasideda Verselės ežere, kuris yra šalia Kramniko kaimo (252,1 m aukštyje virš jūros lygio). Vėliau ji neša vandenis į pietvakarius Vakarų Sūduvos aukštuma, kur prie Blindgalių kaimo sukasi į šiaurės vakarus, prateka pro Zažečės kaimą. Prieš Macnorkiemių (Akelninkų) kaimą kerta buvusią Vokietijos ir Lenkijos valstybinę sieną ir tada prateka po Stančikų tiltais. Ties Blindiškių kaimu pradeda tekėti Romintos giria, pasuka link Rusijos Karaliaučiaus srities, kur įteka į Romintos upę. Srovė yra ganėtinai greita, o krantai statūs. Pagrindinis intakas yra Šinkūnė. 1949 m. upės pavadinimas iš vokiškojo Blinde Fluss buvo pakeistas į Błędzianka, pastaroji forma buvo naudojama ir tarpukario Lenkijoje, tačiau tai nebuvo oficialiai įteisinta.
Pavadinimo kilmė
Blindė lietuvių kalboje reiškia gluosnio rūšį, tuo žodžiu dar vadinamas tam tikros rūšies paukštis. Veiksmažodis blindenti "judinti, pleventi" ir galėjęs suteikti lygumų ruožu tekančiam upeliui vardą.
Vladimiras Žirinovskis
(1946 m. balandžio 25 d. – 2022 m. balandžio 6 d.) – Rusijos politikas. Nacionalistas, populistas ir Rusijos liberaldemokratų partijos steigėjas, Dūmos narys.
Biografija
Maskvos universiteto Rytų kalbų institute Studijavo turkų kalbą ir literatūrą bei Maskvos universiteto Teisės fakultete. 1989 m. su V. Bogačiovu įkūrė Sovietų sąjungos liberaldemokratų partiją.
1991, 1996, 2000, 2008, 2012 ir 2018 m. balotiravosi Rusijos prezidento rinkimuose.
Pažiūros
Buvo Lenkijos žydo sūnumi.
Nepaisant to pagarsėjo ultranacionalizmu, antisemitizmu. Pareiškė, kad siekia sujungti buvusias sovietines respublikas ir šalia jų esančias valstybes. Buvo komunizmo kritikas. 2006 m. vienintelis Rusijos atstovas Europos Taryboje palaikė rezoliuciją Nr. 1481 dėl būtinybės tarptautiniu mastu pasmerkti totalitarinių komunistinių režimų nusikaltimus.
Kumpikai
Kumpikai – kaimas šiaurinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 4 km į pietvakarius nuo Grūšlaukės, kelio dešinėje pusėje, prie Šlaveitos ir Narmanšakės upių. Seniūnaitijos centras. Veikia biblioteka (nuo 2018 m. spalio 31 d. uždaryta).
Etimologija
Pavadinimas kilo iš asmenvardžio Kumpikas daugiskaitos. Rašytiniuose šaltiniuose rašomas, , , 🇬🇸.
Geografija
Kaimas įsikūręs lygumoje. Iš vakarų ir pietų jis ribojasi su Šlaveitų, šiaurėje – Latvelių, šiaurės rytuose – Smeltės, pietvakariuose – Knėžų ir Akmenalių kaimais, vakaruose – Grūšlaukės mišku. Centrine kaimo dalimi prateka Šlaveita ir dešinysis jos intakas Narmanšakė, o vakariniu pakraščiu – Ąžuolupis (dešinysis Akmenos intakas). Vakariniu pakraščiu praeina kelias, palei šiaurinė pakraštį – kelias , o centrine dalimi juos jungia.
Veprių herbas
Veprių herbas – vienas iš Veprių miestelio ir seniūnijos (Ukmergės rajono savivaldybė) heraldikos atributų.
Škotijos futbolo varžybos 2002–2003 m.
Škotijos futbolo varžybos 2002–2003 m.
Veprių herbas
Aprašas
Herbo skydo sidabriniame lauke raudonas šėlstantis šernas su auksinėmis iltimis ir kanopomis, laikantis vertikalią auksinę ietį.
Kumpikai
Istorija
Šalia senųjų kapinių rastas akmens kirvis liudija, kad kaimo žemėse žmonių gyventa dar I tūkstantmetyje prieš mūsų erą.
Kaimas įkurtas XVI a., Valakų reformos metu. Pirmąkart pažymėtas 1568 m. Žygimanto Augusto Telšių valsčiaus vakarinės dalies valdų žemėlapyje. Vėliau priklausė Salantų, nuo 1675 m. iki XIX a. – Grūšlaukės dvarui.
Škotijos futbolo varžybos 2002–2003 m.
Turnyrinė lentelė
PASTABA. Nė vienas klubas nebuvo pažemintas į žemesnį divizioną.
Veprių herbas
Simbolika
Veprių pavadinimas kildinamas iš baltiško žodžio veprys, reiškiančio šerną, kuris ir pavaizduotas miestelio herbe.
Kumpikai
Istorija
1750, 1821 ir 1843 m. buvo 33, 1846 m. – 27, 1866 m. – 22 dūmai. Rytinėje kaimo dalyje, plėšininėje ganyklų ir miško žemėje XVIII a. pab. – XIX a. pr. susiformavo vienkieminis Kumpikų Medsėdžių užusienis.
Škotijos futbolo varžybos 2002–2003 m.
Turnyrinė lentelė
PASTABA. Nė vienas klubas nebuvo perkeltas į Premjer Lygą.
Kumpikai
Istorija
Nuo XX a. 5 deš. pabaigos kaimas buvo Raudonosios vėliavos kolūkio administracinis ir gamybinis centras. Jį prijungus prie Kašučių kolūkio, tapo pagalbine ūkio gyvenviete. 1972 m. iš Šlaveitų perkelta biblioteka, veikė Kretingos rajono vartotojų kooperatyvų sąjungos parduotuvė, kultūros namai, pradinė mokykla (2004 m. reorganizuota į Darbėnų vidurinės mokyklos Kumpikų pradinio ugdymo skyrių, kuris 2008 m. uždarytas).
Veprių herbas
Istorija
2014 m. liepos 21 d. herbą LR Prezidentė patvirtino dekretu Nr. 1K-13. Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.
Škotijos futbolo varžybos 2002–2003 m.
Finalo rungtynės
-
--
Slovakijos vyrų futbolo rinktinė
Slovakijos vyrų futbolo rinktinė – Slovakijai atstovaujanti nacionalinė futbolo komanda, kurią kontroliuoja Slovakijos futbolo asociacija. Rinktinė dalyvavo dviejuose žemyno čempionatuose ir viename pasaulio čempionate.
Dalyvavimas pasaulio čempionatuose
Slovakija, kaip atskira valstybė (seniau buvo Čekoslovakijos sudėtyje) pasaulio čempionate debiutavo 2010 m. Slovakai čempionatą pradėjo blankiai, sužaidę lygiosiomis su Naująja Zelandija ir pralaimėję Paragvajui. Tačiau lemiamose grupės varžybose slovakai sensacingai nugalėjo tuometinius pasaulio čempionus italus rezultatu 2-3, taip patekdami į atkrintamąsias varžybas ir išsiųsdami italus iš čempionato. Aštuntfinalyje Slovakija 2-1 pralaimėjo olandams. Robertas Vitekas, įmušęs 4 įvarčius, tapo vienu iš rezultatyviausių čempionato žaidėjų.
Rusijos liberalų demokratų partija
Rusijos liberalų demokratų partija (rus. Либерально-демократическая партия России) - Rusijos nacionalistinė partija. Jos lyderiu beveik nuo pat įkūrimo pradžios buvo Vladimiras Žirinovskis.
Debeikių seniūnija
Debeikių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Anykščių rajono savivaldybės šiaurės rytuose.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 6 seniūnaitijos:
Utenos dekanatas
thumb|[[Utenos Dievo Apvaizdos bažnyčia – pagrindinė Utenos dekanato bažnyčia]]
Utenos dekanatas priklauso Panevėžio vyskupijai. Priklausančios bažnyčios:
Plebanovcė (reikšmės)
Plebanovce vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Jegoras Ligačiovas
Jegoras Kuzmičius Ligačiovas (, 1920 m. lapkričio 29 d. Dubinkine, Tomsko gubernijoje – 2021 m. gegužės 7 d. Maskvoje ) – SSRS partinis ir valstybės veikėjas, TSKP Politinio biuro narys.
Javinė lingė
Javinė lingė (Circus cyaneus) – vanaginių (Accipitridae) šeimos paukštis.
Paplitimas
Eurazijoje paplitusi nuo Atlanto vandenyno iki Kamčiatkos ir šiaurės Primorės. Šiaurėje arealas siekia poliarines platumas (Kolos, Kanino pusiasalius, Anadyrio aukštupį). Pietuose gyvena iki Mandžiūrijos, Mongolijos, Altajaus, Krymo, Pirėnų. Gyvena Amerikose.
Lietuvoje migracijos metu kartais pastebima. Peri labai retai.
Elgsena
Sutinkama atvirame kultūriniame kraštovaizdyje: ganyklose, pievose, upių slėniuose, lygumų ežerų pakrantėse. Lizdą krauna ant žemės iš žolių stiebų ir šiaudų. Deda 3–6 balsvus kiaušinius. Peri 32–39 dienas.
Mityba
Minta peliniais graužikais, žvirbliniais paukščiais, driežais, stambiais vabzdžiais.
Veisimasis
Tai vienintelė vanagų genties rūšis, kuriai būdinga poligamija. Patinas poruojasi su keliomis patelėmis savo lizdinėse teritorijose, kurios vidutiniškai būna 2,6 km² ploto, bet gali siekti ir 150 km².
Kol patelės peri, patinas jas aprūpina maistu. Yra pastebėta, kad vienas patinas sezono metu gali turėti penkių patelių, bet gali būti ir tik viena ar dvi.
Lyderinė seka
Lyderinė seka – baltymo pradžioje esanti amino rūgščių seka, nukreipianti susintetintą baltymą reikiama transportavimo kryptimi. Ten lyderinė seka paprastai nukerpama. Manoma, jog be lyderinės sekos baltyme gali būti ir daugiau transportavimo kryptį nulemiančių papildomų sekų. Lyderines sekas turi už organoidų ribų sintetinami (chloroplasto, mitochondrijos), tačiau juose veikiantys baltymai. Manoma, kad šie organoidai kažkada buvo savarankiški organizmai, o matoma struktūra yra toli pažengusios simbiozės rezultatas.
Lyderinės sekos turi bendrų dėsningumų, tačiau visgi yra gana įvairios. Manoma, jog įvairovė kilo dėl jų kilmės: iš pradžių baltymą papildant atsitiktinai „užgriebta“ anksčiau baltymų nekodavusia dalimi. Tais atvejais, kuomet ši papildoma dalis nukreipdavo baltymą reikiama kryptimi, atranka tokią padėtį įtvirtindavo ir po kurio laiko simbionto genomas šį geną prarasdavo. Nors chloroplastai ir mitochondrijos tebeturi savo DNR ir tebesintetina kai kurios baltymus, dauguma genų persikėlė į ląstelės branduolį.
Paprastai lyderinė seka tiksliai determinuoja transportavimo krypį, tačiau žinoma ir tokių sekų, kurios nulemia ją turinčių baltymų transportavimą po lygiai tiek į mitochondrijas, tiek ir į chloroplastus. Lyderinės sekos atpažinimas ir dėsningumo nustatymai taip pat yra viena bioinformatikos krypčių, taikomi klasifikavimo algoritmai.
Kirkšninė utėlė
Kirkšninė utėlė (Pthirus pubis) – utėlių (Anoplura) būrio vabzdys ektoparazitas. Kūnas trumpas, platus, pilkos spalvos, šonuose su giliais įlinkimais. Patinas apie 1 mm, patelė – 1,5 mm ilgio. Pilvelis nuo krūtinės kiek atskirtas. Gyvena 17-26 dienas. Per tą laiką suaugusi utėlė padeda apie 50 kiaušinių, kuriuos pritvirtina prie plaukų.
Gyvena plaukuotose kūno vietose: kirkšnyse, antakiuose, pažastyse. Galvos plaukuotoje dalyje negyvena. Neperneša ir infekcinių ligų sukėlėjų.
Turkologija
Turkologija – orientalistikos spektrui priklausanti mokslinė disciplina, nagrinėjanti tiurkų tautų kultūrą. Turkologija apima tiurkų kalbų, tiurkų tautų istorijos, kultūros, literatūros, tiurkiškojo islamo, tengrizmo studijas. Į turkologijos sferą patenka tiurkų tautos nuo pat jakutų Sibire iki gagaūzų, karaimų Europoje, nors didžiausia dalis dėmesio neretai skiriama Turkijai ir turkams.
Nuo XX a. antros pusės turkologija pradėta vystyti Turkijoje (Agop Dilaçar, Adile Ayda), Švedijoje, Bulgarijoje, Vengrijoje (Gyula Németh), Lenkijoje, Vokietijoje (Gerhard Doerfer, Marcel Erdal, Annemarie von Gabain), JAV (Christopher I. Beckwith).
Lietuvoje turkologija dėstoma VU Orientalistikos centre (svarbiausia tyrinėtoja – dr. Galina Miškinienė) ir VDU Užsienio kalbų institute (Aleksandr Ismailov).
Dukmas
Dukmas – uostamiestis prie Arabijos jūros (Masiros įlankos), Vustos regione, centrinėje Omano dalyje. Kelias į Haimą.
Korčės apskritis
Korčės apskritis  – viena iš 12 Albanijos apskričių. Apskritį sudaro Devolio, Kolonės, Korčės, Pogradecio apygardos ir administracinis centras – Korčė.
Apskritis šiaurės rytuose turi sieną su Makedonija, o pietryčiuose su Graikija. Sausumoje ribojasi su apskritimis: Girokasterio – pietvakariuose, Beračio – vakaruose ir Elbasanio – šiaurės vakaruose.
Didelė dalis apskrities yra aukštai iškilusi, įskaitant Gramo kalnų sritį, kuris suformuoja ryšį tarp Šaro kalnų į šiaurę ir Pindo kalnų į pietus.
Galvinė utėlė
Galvinė utėlė (Pediculus humanus capitis) – utėlių (Anoplura) būrio vabzdys. Kūnas pilkos spalvos, šonuose su giliais įlinkimais. Galva su trumpais ir storais ūseliais. Patinas 2-3 mm, patelė – 3-4 mm ilgio. Patino užpakalinis kūno galas apvalus, patelės – dvišakas. Šios utėlės turi akis ir vengia šviesos (daugelis kitų Anoplura būrio vabzdžių akių neturi).
Maitinasi žmogaus krauju. Gali keletą dienų badauti. Kiaušiniai vadinami glindomis. Juos pritvirtina prie plaukų. Patelė per savo gyvenimą padeda iki 300 kiaušinių. Minimali vystymosi trukmė – 2-3 savaitės.
Gyvena plaukuotose kūno vietose, dažniausiai galvoje. Gyvenimo trukmė – 27-38 dienos.
Tai labai seni žmogaus parazitai. Pedikuliozė (utėlių turėjimas) senesnė už daugelį kitų ligų. Jų genomo tyrimai (archeogenetika) padeda suprasti, kaip evoliucijos metu keitėsi žmogaus populiacijos dydis. Utėlių genomas liudija maždaug prieš 100000 metų buvus „butelio kaklelio“ efektą, kuomet utėlių (matyt ir žmonių) buvo staiga labai sumažėję.
Galvinė utėlė genetiškai artima rūbų utėlei (Pediculus humanus humanus) ir laboratorijos sąlygomis su ja kryžminasi. Tačiau šios rūšys užima skirtingas nišas (rūbų utėlė prisitaikiusi pritvirtinti kiaušinius prie drabužių). Rūbų utėlė yra grįžtamosios šiltinės sukėlėjų pernešėja.
Galvinė utėlė neperneša jokių ligų. Tačiau žmogui kasantis įkąstas vietas, į galvos odą gali patekti išorinė infekcija.
Glindos
thumb|150px|left|Glinda, prikibusi prie plauko thumb|right|200px|Glindos iš plaukų iššukuojamos tankiomis šukomis thumb|200px|right|Glindų rinkimas rankomis (1662 m. paveikslas) Galvinės utėlės kiaušiniai vadinami glindomis. Subrendęs kiaušinis kiaušintakiu patenka į neporinį kanalą. Iš glindos priekinės dalies ant plauko išsiskiria lipni medžiaga, pritvirtinanti ją prie plauko. Galvinės utėlės patelė per gyvenimą padeda iki 300 glindų, kurios vystosi 2-3 savaites, o nepalankiomis sąlygomis ir ilgiau.
Dėl įvairių priežasčių žuvę kiaušiniai gali likti prikibę iki šešių mėnesių. Juos paprasta atskirti nuo pleiskanų, nes yra gerai pritvirtinti ir lengvai neatsiskiria. Saugantis utėlių plitimo, daugumoje šalių žmogus su glindomis nebus aptarnautas kirpykloje.
Gydymas
Šiuo metu žinoma nemažai utėles ir glindas naikinančių cheminių preparatų. Visus parazitus paprasta pašalinti nukerpant plaukus, tačiau tai sudarko išvaizdą ir, pavyzdžiui, vaikui gali būti didelė psichologinė trauma.
Svarbu taip pat sunaikinti rūbuose ir kitur likusius parazitus – daiktai virinami, šaldomi ar dvi savaites laikomi nenaudojami maišeliuose (utėlės žūsta iš bado).
Aukštkalniai
Aukštkalniais vadinami kaimai:
Varangerio pusiasalis
Varangerio pusiasalis (Varangerhalvøya) – pusiasalis šiaurės Norvegijoje, Finmarke, išsikiša į Barenco jūrą. Plotas – 3300 km². Pietryčiuose nuo Rybačio pusiasalio atskirtas Varangerio įlankos, o vakaruose Tanafjordas skiria nuo Nordkino pusiasalio. Didžiąją dalį teritorijos užima tundra, tik pakrantėse yra nedidelių beržynų. Pusiasalyje yra retų gyvūnų – poliarinių lapių, ernių ir kt., todėl yra įsteigtas Varangerio pusiasalio nacionalinis parkas.
Svarbiausios gyvenvietės: Vadsė, Vardė, Botsfjordas, Berlevogas, Nesebiu.
Kanokas
Kanokas  – miestas Jungtinėje Karalystėje, vidurio Anglijoje, Stafordšyro grafystėje, 30 km į šiaurės vakarus nuo Birmingamo. Plentai į Birmingamą, Stafordą, Vulverhamptoną, Ličfildą, Radžlį. Yra geležinkelio stotis. Maisto, lengvoji pramonė, mašinų gamyba.
Istorija
XI–XII a. minimas kaip Chenet, Chnoc, Cnot. Iki XIX a. vid. buvo mažas kaimas, bet vėliau tapo akmens anglių kasybos ir juodosios metalurgijos centru.
Zarasų dekanatas
thumb|[[Zarasų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia – pagrindinė Zarasų dekanato bažnyčia]]
Zarasų dekanatas priklauso Panevėžio vyskupijai. Priklausančios bažnyčios:
Amunicija
Etimologija
Žodis amunicija kilęs kaip alteracija iš municija: , amonition, iš vid. (kurį paveikė žodis admonition), šis iš, munitio, kuris būtojo laiko dalyvio munitus, kilusio iš 'stiprinti, įtvirtinti' + -ion.
Dundalk FC
Dandolko FC – Airijos futbolo klubas iš Dandolko.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1903 m., kai buvo įkurtas Great Northern Railway Association Club (Dundalk GNR).
Nuo 1930 m. žinomas Dundalk Football Club pavadinimu.
Daugkartiniai šalies čempionai. Pirmąjį titulą iškovojo 1933 m.
Sezonai
Šaltiniai:
Kęstutis Čilinskas
Kęstutis Čilinskas (1946 m. sausio 8 d. Šiauliuose – 2011 m. gegužės 20 d. Vilniuje ) – Lietuvos advokatas, žmogaus teisių gynėjas, visuomenės veikėjas, Žmogaus teisių stebėjimo instituto valdybos pirmininkas, Jungtinio Demokratinio Judėjimo steigėjas ir pirmininkas, buvęs Tėvynės sąjungos frakcijos seimo narys.
Visuomenei geriausiai žinomas kaip Vytauto Pociūno našlės Liudvikos Pociūnienės advokatas, siekęs, kad ikiteisminio tyrimo teisėjas Generalinę prokuratūrą įpareigotų atnaujinti tyrimą dėl karininko žūties. Kęstutis Čilinskas taip pat buvo „Krekenavos agrofirmos” darbuotojos Dalios Budrevičienės atstovas.
Biografija
Kęstutis Čilinskas baigė teisės studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete, jam suteiktas teisininko kvalifikacinis laipsnis.
Nuo 1973 m. iki šiol dirbo advokatu. Advokatų K. Čilinsko ir R. Čilinskaitės kontoros EX JURE advokatas, vadovas. Buvo vienas iš Gži internetinio portalo, siekiančio aukštesnių žurnalistinės etikos standartų, draugijos narių.
Atkuriant nepriklausomybę, po 1991 m. sausio 13-osios vedė derybas su sovietine kariuomene ir OMONu dėl agresijos veiksmų nutraukimo ir pasitraukimo į Rusiją.
Dirbo Vyriausybės kancleriu, Vyriausiosios tarnybinės etikos komisijos nariu, Seimo Žmogaus teisių komiteto patarėju. Mykolo Romerio universitete skaitė paskaitas teisėkūros klausimais.
Teisės projektų ir tyrimų centro tarybos pirmininkas. Teisės vyriausiasis ekspertas Lietuvai pagal sutartį su Didžiosios Britanijos universitetu (University of Teesside), teisės ekspertas pagal JT vystymo programos ir LRS projektą FIURIST, LRS patvirtinto Žmogaus teisių veiksmų Lietuvos Respublikoje plano bendraautoris.
2007 m. spalį pagal Tėvynės sąjungos sąrašą Alytaus rajone vykusiuose rinkimuose pateko į Seimą, aplenkęs Darbo partijos narį Viktorą Uspaskichą. Tačiau 2008 m. kreipėsi su pareiškimu į TS Tarybą, kurios nutarimu balandžio mėnesį buvo įrašytas TS kandidatu į Seimą vienmandatėje Dzūkijos apygardoje ir prašė jo kandidatūrą išbraukti. K. Čilinskas teigė, kad dirbdamas Seime patyrė, jog suderinti teisę su politinėmis partijų pozicijomis Seime buvo sunku. Jis taip pat kaltino sprendimus priimančius Seimo narius veidmainyste, atstovavimu stambiajam kapitalui, korupcija ir nesąžiningu susidorojimu su konkurentais.
AE projekto modelio ir alternatyvaus įstatymo svarstymai
2008 m. sausio 24 d. K. Čilinskas, pasiūlė alternatyvų įstatymą dėl branduolinės jėgainės projekto ir LEO LT investuotojo. K. Čilinskas kritikavo premjero Gedimino Kirkilo Vyriausybės siūlytą projekto modelį kaip visuomenei nenaudingą. Pagrindinės projekto ydos, anot jo, buvo: išskirtinių teisių suteikimas vienai bendrovei (VP Grupei) dalyvauti projekte be konkurso ir įstatymo punkto nebuvimo, kuris įpareigotų šią bendrovę AE projektą įgyvendinti. Taip pat buvo kritikuotas siūlymas vienai bendrovei įgyti dominuojančią padėtį energetikos ūkyje ne įnešant pinigus, o remiantis skirtumu, kuris susidarė bendrovės kapitalo vertę įvertinus brangiai, o valstybės valdomos AB „Lietuvos energija“ ir RST kapitalą įvertinus pigiau.
Vyriausybės skuba gauti Seimo sutikimą dėl atitinkamų įstatymų buvo suprasta kaip nenoras sulaukti Lietuvos Konstitucinio teismo ir Europos Teisingumo teismo bendrovių įvertinimo rezultatų.
Tų pačių metų sausio 29 d., balsų dauguma, pasiūlymą Seimas atmetė.
Kaltinimai seimui dėl tapimo „kriminaline“ institucija
2008 m. rugsėjį savaitraščio Atgimimas straipsnyje „Viskas perkama ir parduodama iki paskutinio garbės lašo“ K. Čilinskas pateikė esminius kaltinimus LR Vyriausybei, Seimui bei teisėtvarkos organams dėl oligarchines grupuotes atstovaujančios veiklos ir pavadino Seimą „kriminalizuota institucija“. K. Čilinskas pabrėžė, kad susikompromitavusių politikų grįžimas į valdžią būdingas oligarchinėms valstybėms, kuriose monopolinis korumpuotas kapitalas yra suinteresuotas remti nesąžiningą parlamentą ir vykdomąją valdžią. Anot jo įstatymų leidėjo ir Vyriausybės darbas buvo sudaryti šiltnamio sąlygas kriminaliniam oligarchiniam monopoliniam kapitalui. Ginant oligarchiją Vyriausybė ir Seimas stengėsi nusikalstamus sluoksnius apginti nuo teisėsaugos. Kaip vieną įžūliausių konstitucijos nepaisymo atvejų K. Čilinskas pateikė Seimo patvirtintą LEO LT projektą, kuriuo dalis valstybinio turto be konkurso ir viešų svarstymų buvo perduotas „Maximos“ parduotuvių tinklo savininkei VP Grupei.
Paseniūnis
Paseniūnis – vienas iš vidutiniųjų Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Abiejų Tautų Respublikos žemietijų valdžios pareigūnų. Žemietijų pareigūnų hierarchijoje užėmė vienuoliktą vietą.
Įgaliojimai
Lenkijos karalystėje pareigūnas priklausė miesto valdžios pareigūnams, Lietuvoje – žemietijai. Paseniūnis buvo tiesioginis seniūno pavaduotojas ir atlikdavo seniūno pareigas, kol būdavo išrenkamas naujas seniūnas ir kol jis prisiekdavo.
Paseniūnis turėjo teisę pakeisti seniūną miesto teisme, tačiau neturėjo teismo sprendimų vykdymo galios.
AO Proodeytikī́
Koridalo „Proodeytikī́“ – Graikijos futbolo klubas iš Pirėjo priemiesčio Koridalo.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1927 m. Debiutavo aukščiausioje šalies lygoje 1959–1960 m., tačiau ilgam įsitvirtinti elito divizione nepavykdavo.
1962–1963 m. sezone buvo viena prasčiausių ekipų aukščiausioje lygoje, galutinėje komandų rikiuotėje liko penkiolikti ir po sezono perkelti į žemesnį divizioną.
2022–2023 m. debiutavo Antrojoje Superlygoje, tačiau Pietų grupėje liko dvyliktoje vietoje. Po sezono buvo perkelti į žemesnį divizioną.
Arboristika
thumb|220px|Arboristas [[Australija|Australijoje apipjausto nereikalingas medžio šakas]]
Arboristika – savaime augančių ar introdukuotų sumedėjusių antropogeninio kraštovaizdžio augalų (medžių, krūmų, palmių, lianų) ir jų aplinkos (augaviečių, buveinių) priežiūra, globa. Pagrindinis dėmesys skiriamas ne miško arboriflorai, o mūsų aplinkos – miestų, gyvenviečių, sodybų ir kitokiu būdu urbanizuoto kraštovaizdžio – želdiniams.
Arboristika siekia koreguoti sumedėjusių augalų augimą, išlaikant jų biologinį gyvybingumą ekologijos, kraštovaizdžio kontekste. Šis mokslo dalykas reikalauja itin daug biologinių ir kitų disciplinų išmanymo bei yra labai priklausomas nuo daugelio techninių, fizinių, teisinių, socialinių ir klimato faktorių, lemiančių galutinius sprendimus.
Arboristiniai objektai pagal priežiūros prioritetą skirstytini į dvi grupes:
Miško bendrijos dažniausiai nėra arboristiniai objektai.
Arboristikos kaip praktinės priežiūros, globos metodų ir technologijų pritaikymą ir evoliuciją pastūmėjo medžio fiziologijos, medienos patologijos ir įvairių biocheminių procesų supratimas. Arboristika kaip disciplina vystytis pradėjo maždaug nuo XX amžiaus pradžios. 1924 metais metais pasaulinės arboristų visuomenės dėka buvo įkurta Tarptautinė arboristų draugija (International Society of Arboriculture, ISA).
Su arboristika artimai siejasi dendrologija – tai botanikos mokslo šaka, plačiai tirianti sumedėjusių augalų sandarą, išorę, genetiką ir daugelį kitų savybių.
Pranašas
Pranašas – asmuo, kuris turi dievo suteiktą ar prigimtinę dovaną, kartais įvardijamą prakeiksmu, numatyti ateities įvykius. Pranašai egzistavo daugelio kultūrų mitologijose: graikų, žydų, skandinavų, persų ir kitų. Dažnai pranašai vaidindavo esminį vaidmenį visuomenėje dėl savo mokymų ar veiksmų.
Pavaivadis
Pavaivadis – vienas iš vidutiniųjų Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Abiejų Tautų Respublikos žemietijų valdžios pareigūnų. Lietuvoje šis pareigūnas dažnai būdavo vadinamas vietininku.
Įgaliojimai
Lenkijos karalystėje pavaivadžio pareigos priklausė karaliaus dvaro nomenklatūrai, Lietuvoje ir Prūsijoje – žemietijų pareigybėms. Pavaivadis rūpinosi vaivadijos miestų, kuriems suteiktos Magdeburgo teisės, apsauga ir tvarka, prižiūrėjo jų matus, saikus ir kainas, galėjo netgi pats nustatyti vietinių gamintojų kainas turguje.
Pavaivadžio jurisdikcijai nuo 1633 m., pradedant Krokuva priklausė ir miestų žydų bendruomenės, jis buvo žydų teismo vadovas ir, praktiškai vienintelis teisėjas. Jis teisdavo taip pat ir juri(s)dikos arba juzdikos, t. y. už miesto pilies sienų gyvenančius krikščionis.
Lietuvos ir Prūsijos pavaivadžiai taip pat vykdė ir kai kurias žemietijos seniūno funkcijas.
Jonionių gyvenvietės
Jonionių gyvenvietės – trys akmens amžiaus archeologinės gyvenvietės Varėnos rajono savivaldybės teritorijoje, prie Jonionių kaimo (Merkinės seniūnija, Dzūkijos nacionalinis parkas), Nemuno kairiajame krante, priešais Straujos žiotis ir Maksimonių gyvenvietes, Dudiškių miške.
Aukštlaukys
Aukštlaukys – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Ilgižių III.
Jonionių gyvenvietės
Tyrimai
Dauguma dirbinių – titnaginiai strėlių antgaliai (episvidriniai, lancetiniai ir trapeciniai), ietigaliams naudoti ašmenėliai, smulkūs gremžtukai ir rėžtukai, ovalūs kirveliai – vėlyvojo mezolito. Kiti radiniai (trikampiai strėlių antgaliai, pusmėnuliniai peiliai, gludinti titnaginiai kirveliai, puodų šukės šiek tiek brūkšniuotu paviršiumi) yra vėlyvojo neolito. Pagrindinis inventorius priskiriamas vėlyvojo mezolito Nemuno kultūrai. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus ir KVDM.
Vladimiras
Vladimiras – Rusijos miestas prie Kliazmos upės, 200 km į rytus nuo Maskvos, srities sostinė. Priklauso Rusijos aukso žiedui. 1992 m. Vladimiro Uspenijės (Švč. Dievo Motinos Užgimimo) ir Šv. Dimitrijaus soborai bei Aukso vartai, kartu su dar penkiais objektais Vladimiro srityje, buvo įtraukti į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Dalia Genovaitė Mažeikytė
Dalia Genovaitė Mažeikytė (g. 1943 m. liepos 15 d. Roviškėlėse, Panemunio valsčius) – Lietuvos grafikė, tapytoja.
Biografija
1968 m. baigė Lietuvos dalės institutą. Nuo 1974 m. Lietuvos dailininkų sąjungos Grafikos sekcijos narė, nuo 1988 m. – Tapybos sekcijos narė.
Kūryba
Tapo aliejine pastele, aliejumi, akvarele, akrilu, tempera. Kuria estampus, smulkiąją grafiką, akvareles, piešinius tušu, naudoja sausosios adatos, oforto, monotipijos technikas. Grafikos kūriniams būdingos dinamiškos linijos, niuansuoti spalvų deriniai (ciklai „Šventosios atspindžiai“, „Metafiziniai jutimai“, „Geltonosios meditacijos“, visi 1977 m., „Judesių magija“ 1983–1990 m., „Skambanti erdvė“ 2001 m.), kaligrafijos elementai (ciklas „Kaligrafiškas“ 2003 m.), tapybai – ryškus koloritas, kontrastingi grynųjų spalvų deriniai, ryškūs potėpiai („Vilties veidas“ 1991 m., „Poetinis vyksmas“ 1992 m., „Prasiveržimas“ 1996 m., „Vidinė mintis“ 2000 m., ciklas „Išlaisvintos spalvos“ 2000 m., „Intelektuali karta“ 2008 m.). Kūriniuose vyrauja metaforiškos abstrakčių formų kompozicijos, siekiama išreikšti dvasinį pasaulį, pasąmonės vizijas, ryšku emocionalumas. Iliustravo knygų (Violeta Palčinskaitė. Lietaus nykštukai, 1980 m., Ramutė Skučaitė. Taip ir ne, 1988 m.).
Nuo 1969 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje, individualios parodos surengtos Vilniuje – 1981 m., 1988 m., 1990–1991 m., 1993 m., 1995 m., 1998–1999 m., 2001–2004 m., 2008 m., Pakruojyje – 1990 m. Jos kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Čiurlionio dailės galerija Čikagoje, Ludvigų muziejus Kelne.
Miesto teisėjas
Miesto teisėjas – vienas iš vidutiniųjų Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Abiejų Tautų Respublikos žemietijų valdžios pareigūnų. Žemietijos pareigūnų hierarchijoje miesto teisėjas buvo dvyliktas.
Įgaliojimai
Miesto teisėjas buvo tiesiogiai pavaldus kaštelionui ir paprastai pavaduodavo jį miesto teisme. Po Liublino unijos įvedus miesto seniūno pareigybę teisme pavaduodavo ir jį.
Ylakių gimnazija
Skuodo rajono Ylakių gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Skuodo raj., Ylakiuose, Mokyklos g. 5, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190893424.
Filialai:
Pradžios mokykla
1804 m. Ylakiuose įsteigta pradinė mokykla, kuri veikė iki 1863 m. sukilimo. Pagal 1803–1804 m. nuostatus pradinė mokykla dažnai vadinama parapine. Mokslas joje nebuvo privalomas. Mokslo metai trukdavo visą žiemą, nuo paskutinių rudens iki pavasario darbų pradžios. Paprastai vaikai per vieną žiemą neišmokdavo gerai skaityti, todėl pradinę mokyklą jie dažniausiai lankydavo dvejus metus. 1815 m. Ylakiuose parapinę mokyklą lankė 34 berniukai ir 2 mergaitės.
Žemaitijoje žmonių švietimu labai rūpinosi vyskupas Motiejus Valančius. Jis buvo įsakęs pradines mokyklas steigti ne tik parapijose, bet ir filijose. Reikalavo iš dekanų siuntinėti ataskaitas du kartus per metus. Vizituodamas parapijas lankė mokyklas. Pats rašė didaktines knygas, į tą darbą įtraukė keletą veiklesnių kunigų ir pasauliečių. Žemaičių vyskupijoje 1855 m. veikė 141 parapinė mokykla.
Požezini Gientkai
Požezini Gientkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grodzisko valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurę nuo Grodzisko, apie 23 km į šiaurės vakarus nuo Semiatičės ir apie 64 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Ylakių gimnazija
Pradžios mokykla
1862 m. Vilniaus generalgubernatorius įsakė parapines mokyklas uždaryti ir jų vietoje kurti valdines. 1866 m. valdinė rusiška mokykla buvo įkurta Ylakiuose. Po 1863 m. sukilimo visose mokyklose dėstoma rusų kalba. Lietuviškai galėjo mokytis tik tikybos. Vyskupui M. Valančiui paraginus, imtos kurtis slaptos mokyklos. Už slaptų mokyklų steigimą, lankymą ir mokymą jose buvo nustatyta 300 rub. bauda arba 3 mėn. kalėjimo. Tokios mokyklos veikė ir Ylakiuose. 1894 m. vasario 23 d. Ylakiuose buvo susekta slapta mokykla, kurioje 6 berniukus ir 4 mergaites mokė Barbora Gailiūtė.
1897 m. valsčiaus gyventojai pastatė degtų plytų valsčiaus valdybos namą ir mokyklą po vienu stogu. Vakariniame gale vienoje didelėje patalpoje buvo mokykla, greta mokytojo butas. Rytiniame pastato gale buvo valsčiaus valdyba ir butas sekretoriui. Ylakių mokykla buvo viena visame valsčiuje, todėl ją kasmet lankė vis daugiau vaikų. 1898 m. jau buvo 4 skyriai, kuriuose mokėsi 65 mokiniai. Mokytojai buvo tik rusų tautybės.
1907 m. rudenį parapijos klebono kunigo Silvestro Pancerio rūpesčiu Ylakiuose įsteigta pradinė mokykla mergaitėms. Ji įkurta naujai pastatytos mūrinės špitolės (raudondvario) antrame aukšte. Ten buvo klasė ir butas mokytojai. Klebonas pasirūpino ir lietuve mokytoja. Mergaičių susirinko apie šimtą. Vienos buvo dar mokyklinio amžiaus, kitos jau suaugusios 17, 18 metų merginos. Berniukų mokykla liko valsčiaus savivaldybės name. Tiek berniukų, tiek mergaičių mokyklose su visais skyriais dirbo tik vienas mokytojas. Mergaičių mokyklos mokytoja buvo lietuvė Ona Abramavičiūtė (ji vėliau ištekėjo už kompozitoriaus Juozo Tallat-Kelpšos). Berniukus mokė taip pat lietuvis mokytojas V. Gustainis.
Prieš pirmąjį pasaulinį karą Ylakiuose mokyklai buvo pastatytas dviaukštis mūrinis namas. Vokiečiai, užėmę Ylakius, savo įstaigoms ir butams užėmė ir tą namą. Vėliau, apie 1917 ar 1918 m. rudenį, vokiečiai vieną klasę pirmame aukšte užleido mokyklai. Joje kartu mokėsi berniukai ir mergaitės.
Kai 1920 m. Ylakiuose kūrėsi progimnazija, pradinė iš dviaukščio namo perkelta į valsčiaus vadybos pastatą. Pradinės mokyklos vedėja tuo metu buvo mokytoja Liuda Vindašiūtė-Vaserienė. Kartu dirbo mokytojos Cicilija Juotkaitė, Elena Gliaubertaitė-Simutienė. Kurį laiką pradinėje mokytojavo Antanas Simutis ir Emilija Kaupienė.
Pirmojo pasaulinio karo pabaigoje Lietuvoje veikė tik 8 gimnazijos ir 11 progimnazijų. Visos jos buvo įkurtos ir išlaikomos draugijų arba vietoje sudarytų komitetų. Pirmaisiais nepriklausomybės metais jų skaičius padvigubėjo, o po poros metų prisidėjo antra tiek (1921 m. buvo 77). Progimnazijos buvo steigiamos kone kiekviename didesniame miestelyje.
Ylakių progimnazija
Ylakiuose progimnazija įsteigta 1920 m. Ji įsikūrė mūriniame dviaukštyje. Tų metų rugpjūčio mėn. Švietimo ministerija mokyklos direktore paskyrė Oną Ramanauskaitę, mokytojais Antaną Simutį ir Liudą Miltenaitę.
Mokymas Ylakių progimnazijoje buvo organizuojamas pagal normalinę mokomųjų dalykų lentelę, skirtą gimnazijoms su lotynų kalba. Ylakių progimnazijoje Antanas Simutis dėstė matematiką, Liuda Miltenaitė gamtą ir geografiją, Ona Žebrauskaitė - lietuvių kalbą, Ieva Indriulytė - vokiečių kalbą, Arnoldas Frenkelis - fizinį lavinimą, vargonininkas Lionginas Stulginskis - muziką ir dainavimą, vadovavo chorui, kapelionas Rapolas Kuodis dėstė tikybą ir lotynų kalbą.
1929 m Ylakių progimnazijoje veikė tik trys skyriai, mokėsi 33 berniukai ir 17 mergaičių. Kadangi vieno mokinio laikymas valstybei atsiėjo 732 lt 50 centų, Švietimo ministerija Ylakių progimnaziją 1929 m. vasarą uždarė. Pradinė mokykla vėl grįžo į dviaukštį namą. Joje buvo keturi skyriai. Trys skyriai mokėsi dviaukštyje, o vienas - valsčiaus savivaldybės name. Viena dviaukščio namo klasė buvo skirta vadinamai darbo klasei.
Vidurinė mokykla
1940 m. Lietuvą įjungus į TSRS, mokyklų sistema pertvarkyta pastarosios pavyzdžiu. Mokymosi laikas vidurinėse mokyklose buvo numatytas sumažinti nuo 13 iki 10 metų. Daugelyje mokyklų buvo pakeisti vedėjai, direktoriai. Buvę mokytojai perkelti į kitas mokyklas. Visos mokyklos suvalstybintos. Uždrausta tikyba, uždarytos mokyklose veikusios organizacijos. Vietoj jų kuriama pionierių organizacija, komjaunuolių organizacija.
Pirmaisiais vokiečių okupacijos metais (1941–1942) mokslas buvo einamas pagal 1936 m. programas. Antriems mokslo metams švietimo valdyba parengė naujas programas. Pradinė mokykla privaloma lankyti, padaryta penkiametė (I-V sk.). Penktame skyriuje pradėta dėstyti vokiečių kalba.
1950 m. pirmuoju Ylakių vidurinės mokyklos direktoriumi paskiriamas Aleksandras Rudzys, kuris šiose pareigose dirbo iki 1971 m. lapkričio 30 d. 1951 m. mokyklą baigė 18 abiturientų. Mokinių vis daugėjo, todėl prie dviaukščio raudonojo pastato prilipinamas dviejų aukštų priestatas su šešiomis klasėmis. 1953/1954 m. prie vidurinių mokyklų pradedami steigti mokyklų bendrabučiai. Nuo 1950 metų iki 1971 metų rugsėjo 1 d. Ylakių vidurinę mokyklą baigė 331 abiturientas.
1972 m. balandžio 11 d. mokyklos direktoriumi paskiritas Alfonsas Ciparis. Jam vadovaujant pradedama statyti nauja mokykla. Projekte numatyta 12 klasių - kabinetų, 60 vietų valgykla, sporto salė, kitos patalpos. 1978 m. rugsėjo 1-ą dieną įvyko mokyklos atidarymas.
1998/1999 m. mokykloje mokėsi 391 moksleivis. Dirbo 36 mokytojai. 1999/2000 m. mokykla įsijungė į profilinio mokymo eksperimentą. 11-ų klasių moksleiviai rinkosi humanitarinį arba realinį mokymosi profilį. Taip pat, moksleiviai turėjo galimybę prie mokymosi branduolio dalykų pasirinkti kelis papildomus mokymosi dalykus. 2000 m. vasarą mokykloje atliktas sporto salės, valgyklos, kai kurių kabinetų remontas, 2001 m. įrengta skaitykla. 2002 m. mokykloje atidarytas Skuodo Meno mokyklos dailės skyriaus filialas. Skuodo rajono savivaldybės tarybos 2007 m. liepos 26 d. sprendimu Nr. T9–116 mokykla reorganizuota prijungus Vižančių pagrindinę mokyklą.
1999 m. sukurtas mokyklos himnas, autoriai moksleiviai A. Krivickas ir M. Urbonas. 2001 m. sukurtas mokyklos herbas, autorė dailės mokytoja N. Daukšienė.
2007 m. Ylakių vidurinė mokykla po akreditacijos tapo gimnazija.