cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anders Jonas Ångström
Andersas Jonas Angstremas (Anders Jonas Ångström, g. 1814 m. rugpjūčio 13 d. – 1874 m. birželio 21 d.) – Švedijos fizikas, vienas spektroskopijos pradininkų.
1839 m. baigė Upsalos universitetą. 1842 m. pradėjo dirbti Upsalos observatorijoje, tyrinėjo magnetizmą. Dėstė fiziką Upsalos universitete. 1858 m. tapo profesoriumi, 1870–1871 m. – rektorius. Buvo Švedijos mokslų akademijos nariu, jos pavedimu tyrinėjo fregatos Eugenie surinktus magnetinius duomenis.
Svarbiausi Anderso Jono Angstremo darbai iš šilumos laidumo ir spektroskopijos. Jis sukūrė šilumos matavimo metodą, gavo liepsnos ir elektros lanko spektrus. Angstremas 1862 m. tirdamas Saulės spektrą atrado, kad Saulės atmosferoje yra vandenilio. 1868 m. sudarė pirmąjį išsamų Saulės spektro linijų atlasą.
Anderso Jono Angstremo vardu pavadintas nesisteminis ilgio vienetas angstremas.
Jo sūnus Knutas Johanas Angstremas (1857–1910 m.) irgi buvo žymus fizikas.
BZ
BZ gali reikšti:
Tehuakanas
Tehuakanas  – miestas vidurio Meksikoje, Pueblos valstijoje, 100 km į pietryčius nuo Pueblos, Tehuakano tarpukalnių slėnyje. Antras pagal dydį valstijos miestas. Pro Tehuakaną eina Pueblos–Oachakos geležinkelis ir plentas. Vystoma chemijos, tekstilės, maisto pramonė, turizmas. Apylinkėse auginami kukurūzai, kviečiai, miežiai, pašarinės žolės, kava, plėtojama paukštininkystė. Tehuakano apylinkėse trykšta karštosios mineralinės versmės (Peñafiel mineralinio vandens šaltinis).
Ellen White
Ellen White (g. 1989 m. gegužės 9 d.) – Anglijos futbolininkė, puolėja.
Tehuakanas
Istorija
Tehuakano slėnyje gyveno indėnai popolokiai. Kolonijiniais laikais pro šią vietą ėjo vienas iš kelių tarp Verakruso ir Tenočtitlano. 1540 m. pradėjo kurtis katalikiškos misijos. 1660 m. Tehuakanui suteiktos miesto teisės. 1862–1867 m. buvo užimtas prancūzų. XXI a. pr. pradėjo labai sparčiai augti dėl suklestėjusios tekstilės pramonės (džinsų siuvimo bumo).
Ellen White
Karjera
Kitados rungtyniavo Manchester City WFC.
Rinktinės
Nuo 2010 m. rungtyniavo Anglijos nacionalinėje rinktinėje. 2012 m. olimpinių žaidynių dalyvė.
Halberstadt C.V
Halberstadt C.V buvo vienmotoris dvivietis žvalgybinis biplanas, I Pasaulinio karo metu sukurtas Vokietijos Imperijos įmonės „Halberstädter Flugzeugwerke“, naudotas Vokietijos imperijos karinėse oro pajėgose (vok. Luftstreitkrafte) o po karo – ir Lietuvos karinėse oro pajėgose.
Konstrukcija ir gamyba
miniatiūra|Halberstadt C.V fiuzeliažas Halberstädter Flugzeugwerke vyriausiasis konstruktorius Karlas Theissas Halberstadt C.V sukonstravo 1918 m. kovo mėn., kaip nesėkmingo Halberstadt C.III modelio variantą, skirtą dalyvauti Vokietijos kariuomnenės aviacijos valdybos (Idflieg) paskelbtame naujo „C“ tipo modelio konkurse. Kai kuriuose šaltiniuose nurodoma, kad daug sprendimų buvo perimta ir iš CL.II, tačiau dėl dėl galingesnio variklio šis modelis nebeatitiko Vokietijos Imperijos orlaivių identifikavimo sistemos „lengvesnės“ „CL“ klasės reikalavimų ir pateko į „C“ klasę.
Orlaivis buvo medinės konstrukcijos, aptrauktas drobe. Lyginant su pirmtakais, lėktuvas turėjo ilgesnius sparnus, į jį buvo montuojamas galingesnis, vandeniu aušinamas, 160 kW (220 AG) galios vienaielis vidaus degimo variklis „Benz Bz. IVü" su oro kompresoriumi ir į centroplaną montuojamu radiatoriumi.
„Halberstädter Flugzeugwerke" numatė galimybę į C.V montuoti radijo aparatūrą, elektrinį kabios šildymą, fotokamerą stebėtojo kabinos grindyse. Tokia konfigūracija buvo naudojama ilgos trukmės aukštuminiams žvalgybiniams skrydžiams.
Lėktuvas buvo ginkluotas vienu 7,92 mm kalibro su propeleriu sinchronizuotu LMG 08/15 Spandau piloto kulkosvaidžiu kairėje pusėje virš variklio cilindrų galvutės ir vienu 7,92 mm kalibro Parabellum LMG.14 žvalgo kulkosvaidžiu, montuojamu ant žiedo. Nors dauguma lėktuvų buvo skirti tik žvalgybai, kai kurie modeliai galėjo vežti 5 bombas po 10 kg.
Kovo 14 d., valdomas piloto K. Voigto, šiame konkurse jis varžėsi su 27 kitais prototipais. Po bandymų, 1918 m. kovo pabaigoje „Idflieg“ pateikė užsakymą pagaminti 50 vnt. „Halberstadt C.V". Kovo 26 – balandžio 22 d., po statinių bandymų ir jų pagrindu atlikus konstrukcijos modifikacijas, užsakymas padidintas iki 150 mašinų. Spalio mėnesį „Halberstädter Flugzeugwerke" gavo dar 60 mašinų užskaymą, o lapkritį – paskutinių 50 mašinų užsakymą. miniatiūra|Halberstadt C.V užpakalinė dalis Gaminti licencines Halberstadt C.V kopijas Idflieg taip pat užsakė ir kitose įmonėse:
Gamyba tęsėsi net ir pasirašius paliaubas, iki 1919 m. sausio 30 d. Ją nutraukus buvo surinkta 560 orlaivių.
Pirmieji dešimt Halberstadt C.V. frontą pasiekė 1918 m. birželio pabaigoje. Liepą jų jau buvo 50. 1918 m. rugpjūčio mėn. Vakarų fronte jų jau buvo 192. Halberstadt C.V. buvo ekspoloatuojami eskadrilėse (vok. Flieger Abteilung) Nr. 46b, 287b, 298b ir 429. Po karo 21 vnt. C.V tyrimams perėmė JAV kariuomenė, Didžioji Britanija – 20, Prancūzija – 2.
Pagal daugelį parametrų C.V buvo vienas geriausių savo klasės orlaivių, pasižymėjo geromis kilimo, manevringumo charakteristikomis.
Lietuvoje
Iš viso Lietuvos karo aviacija eksploatavo 10 Vokietijoje pagamintų ir 6 savos gamybos Halberstadt C.V. miniatiūra|Radviliškio kautynėse Lietuvos kariuomenės paimtas karo grobis – bermontininkų lėktuvai. Pirmas ir antras iš kairės – nenustatyto modelio Halberstadt. Pirmieji trys C.V Lietuvos kariuomenei atiteko po Radviliškio kautynių. Jie į Kauną buvo pristatyti 1920 m. vasario 28 d. Dar keturi C.V buvo tarp lėktuvų, kuriuos Antantės nurodymu Vokietija perdavė Lietuvai 1920 m. kovo 8 d.
Pirmi keturi Halberstadt C.V (Nr. 5974/18, 5978/18, 5982/18, 5989/18) pradėti eksploatuoti 1920 m. birželio – 1921 m. kovo mėn., šeši (Nr. 4236/18, 4243/18,  4247/18,  4249/18, 8715/18, 8759/18) 1921–1923 m. Dar trys C.V (Nr. 8715/18, 8759/18, 6448/18) buvo panaudoti atsarginėms dalims.
Du Halberstadt C.V (Nr. 5974/18 ir 5978/18) dalyvavo Nepriklausomybės kovų mūšiuose.
1921 m. kovo 1 d. suformavus dvi kovines Lietuvos karo aviacijos eskadriles, visi Halberstadt C.V buvo perduoti Pirmajai eskadrilei. Lietuviškuose dokumentuose jo pavadinimas buvo trumpinamas į „Halb CL V“.
Lėktuvais Halberstadt C.V. buvo pasiekti pirmieji Lietuvos aviacijos rekordai: C.V (Nr. 4249/18) 1921 m. spalio 18 d. Jurgis Dobkevičius pakilo iki 4200 m aukščio, o su Nr. 5974/18 1922 m. balandžio 8 d. – iki 4800 m aukščio.
Halberstadt C.V Lietuvos karo aviacijoje buvo eksploatuojami iki ketvirtojo dešimtmečio pradžios.
Operatoriai
miniatiūra|Nedengti „Halberstadt C.V" sparnai
Išlikę egzemplioriai
Vienas geros būklės C.V (Nr. 3471/18) su Vokietijos Imperijos KOP ženklais yra eksponuojamas Karališkajame kariuomenės ir karo istorijos muziejuje (pranc. Musée Royal de l’Armée et d’Histoire Militaire) Briuselyje.
Techninės charakteristikos
miniatiūra|Aviacinis Parabellum LMG.14 kulkosvaidis
Ginkluotė
Need for Speed Payback
Need for Speed Payback – lenktynių žanro kompiuterinių žaidimų serijos „Need for Speed“ dalis, sukurta Švedijos kompanijos „Ghost Games“ ir 2017 m. lapkričio 10 d. išleista „Electronic Arts“, nors specialios prieigos dėka, sistemose „EA Access“ ir „Origin Access“ žaidimą galima buvo išbandyti jau lapkričio 2-ąją. Skirta Microsoft Windows, Xbox One bei PlayStation 4 platformoms.
Apžvalga
Žaidimo „Need for Speed Payback“ veiksmas miestelyje Fortune Valley, kuriame sutinkami 3 pagrindiniai žaidimo veikėjai: Džesė, Taileris ir Makas. Šie personažai turės susigrumti su klastingu The House pramintu narkotikų karteliu, terorizuojančiu saulėtojo slėnio lankytojus.
Imtynės 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
'''Imtynės 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse''' vyko 28-ą kartą olimpinių žaidynių istorijoje. Japonijos rinktinė pelnė daugiausiai aukso medalių.
Pasikeitimai
Lyginant su 2016 m. Imtynės Tokijo olimpinėse žaidynėse prarado 17 % savo sportininkų kvotos. Visose svorio kategorijose startuos tik po 16-ą sportininkų. Tai mažiausias sportininkų skaičius imtynių varžybose nuo 1980 m.
Visos svorio kategorijos buvo pakoreguotos.
Dainiai (Pilkalnio apskritis)
Dainiai (, nuo 1938 m. Deinen) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Lietuvos pasienyje, 17 km į rytus nuo Pilkalnio, 18 km į šiaurės rytus nuo Stalupėnų, Širvintos ir Rausvės kairiajame krante, prie Rausvės žiočių.
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Dainių kaimo bendruomenė 1937 m. Minimi 1625 m. 1785 m. buvo mišrusis kaimas su 27 ugniakurais, 1821 m. – mišrusis kaimas su 135 gyventojais. 1846 m. Dainiuose buvo 28 gyvenamieji pastatai ir 215 gyventojų. Iki 1723 m. buvo Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamos seniūnijos centras, 1723–1818 m. priklausė Įsruties apskrities Diržkiemio domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Pyragių valsčiui. Tikintieji priklausė Širvintos evangelikų liuteronų parapijai. Kaime buvo mokykla, vėjo malūnas. Kaimo pietuose tekėjo Rausvė ir Širvinta, vakariniu pakraščiu – Vorupė arba Vėžupė. Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.
BJ
BJ gali reikšti:
Vilvordė
Vilvordė − miestas centrinėje Belgijos dalyje,  Flandrijoje, į šiaurės rytus nuo Briuselio, prie Senos upės ir Briuselio kanalo.
Dziornavičai (Naroulia)
Dziornavičai – buvęs kaimas pietryčių Baltarusijoje, 27 km į pietryčius nuo Naroulios, pasienyje su Ukraina.
Istorija
Minimi nuo XVIII a., XIX a. čia buvo dvaras ir kaimas, Rečycos apskrities Dziornavičų valsčiaus centras. 1986 m. už 35 km į pietryčius, Ukrainoje įvyko Černobylio avarija, dėl kurios iš gyvenvietės buvo iškelti visi gyventojai (308 šeimos).
Szentlőrinci SE
Szentlőrinci Sportegyesület arba trumpai Szentlőrinci SE – Vengrijos futbolo klubas iš Sentlerinco. Namų rungtynes žaidžia „Szentlőrinci sportpálya“ stadione,kuris talpina 1 020 žiūrovų, tačiau Antrame divizione rungtyniauja licencijuotame Kozármislenyi miesto stadione, kuris talpina 2 500 žiūrovų. Ekipa žaidžia raudonomis aprangomis.
BM
BM gali reikšti:
Szentlőrinci SE
Istorija
Klubo ištakos siekia 1912 m., kai buvo įkurtas Szentlőrinci Vasutas SE.
BM
bm gali reikšti:
Szentlőrinci SE
Istorija
2019–2020 m. sezone buvo antri Trečiame divizione (Rytų zonoje) ir pateko į Antrą divizioną.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo antrojoje Nacionalinėje lygoje. Liko septynioliktoje vietoje ir dėl išlikimo žaidė pereinamąsias runtynes. Pirmosios baigėsi be įvarčių, nulinėmis lygiosiomis. Atsakomosiose rezultatu 2-1 nugalėjo varžovai, kurie ir pateko į Antrą lygą.
Didžiokų dvaras
Didžiokų dvaras arba Didžiadvario dvaras – dvaras, buvęs Didžiokuose, Molėtų rajone. Išlikę dvaro sodybos fragmentai (ledainė, skalbykla, tvartų griuvėsiai, parkas), Didžiokų koplyčia.
Istorija
XVIII a. pab. Didžiokų dvaro savininkas buvo J. Jelenskis. XIX a. dvaras vadintas Didžiadvariu. 1842 m. dvarą pradėjo valdyti Vilniaus pakamorė G. Jelenskis. 1861 m. Didžiadvaris su Ambraziškių ir Timoniškių palivarkais perėjo B. Jelenskiui. XIX a. pab. Kostas Jelenskis pastatė mūrinį dvarą, spaudos draudimo laikais iki 1905 m. dvaro pastato palėpėje veikė slapta daraktorinė mokykla. 1914 m. Didžiokų dvaras atiteko J. Jelenskai, o 1923 m. – M. Jelenskiui. 1936 m. dvarą įsigijo Mykolas Devenis.
Dziornavičų valsčius
Dziornavičų valsčius buvo carmečiu:
Didžiokų dvaras
Istorija
Dviejų aukštų dvaro rūmai su mansardomis sugriauti po Antrojo pasaulinio karo.
Étienne de Silhouette
Etjenas de Siluetas (Étienne de Silhouette; g. 1709 m. liepos 5 d. – m. 1767 m. sausio 20 d.) – Prancūzijos vyriausiasis finansų kontrolierius valdant Liudvikui XV.
Kilęs iš Limožo, baskų kilmės (tėvas iš Biarico). Studijavo finansus ir ekonomiką, metus mokėsi Londone. Vėliau vertė politinio-ekonominio pobūdžio veikalus (A. Poupo, H. Bolingbroko, V. Vorbertono, B. Grasjano) iš anglų, ispanų kalbų.
1759 m. paskirtas vyriausiuoju finansų kontrolieriumi. Vyko Septynerių metų karas, ir šalis išgyveno lėšų stygių. Siluetas ėmėsi griežtos „diržų veržimosi“ politikos, papildomai apmokestino prabangos prekes. Jis kritikavo turtinguosius už pinigų švaistymą, įsakė sulydyti aukso ir sidabro dirbinius. Pareigose dirbo aštuonetą mėnesių.
Silueto pavardė pradėta linksniuoti dėl jo griežtų finansinių priemonių, jis susilaukė daug kritikos. Tuo metu ėmė plisti palyginus su portretais labai pigūs juodo kartono atvaizdai, kuriems prigijo „silueto“ pavadinimas. E. Silueto garbei taip pat pavadinta Silueto sala Seišeliuose.
BT
BT gali reikšti:
Sanktuariumas
miniatiūra|200px|right|Dievo Gailestingumo šventovė Vilniuje
Sanktuariumas ( < sanctus – šventas), arba Šventovė – tikinčiųjų gausiai lankoma ir svarbi šventovė, bažnyčia ar kita šventa vieta, kurioje saugomos šventenybės, relikvijos, votai. Sanktuariume gausiau teikiamos išganymo malonės, skelbiamas Dievo žodis, puoselėjamas liturginis gyvenimas ir ypatingos liaudiškojo pamaldumo formos.
Paprastai sanktuariumas yra bažnyčia ar jos dalis. Katalikų bažnyčioje sanktuariumų egzistavimą pagal Kanonų teisės kodeksą sankcionuoja kompetentinga bažnytinė valdžia. Vyskupijos sanktuariumus tvirtina tos vyskupijos vyskupas ordinaras, tautinius sanktuariumus – vyskupų konferencijos, tarptautinius – Apaštalų Sostas.
Sanktuariumui vadovauja rektorius ar kitas dvasininkas, kurio užduotis yra rūpintis piligrimais, suteikti jiems laisvą prieigą prie liturginės formos pamaldų (sakramentų), taip pat praktikuoti liaudiškąjį pamaldumą. Jis renka ir saugo dokumentus, dovanojamus votus.
Lietuvoje
Iš Lietuvos sanktuariumų žinomos tokios tikinčiųjų gausiai lankomos ir svarbios šventovės, kaip Dievo Gailestingumo šventovė Vilniuje, Vilkaviškio vyskupijos Kryžių šventovė Metelių parapijoje.
IPad Pro
iPad Pro – gaminių grupė, priklausanti „iPad“ planšetinių kompiuterių serijai, kurią sukūrė, išvystė ir rinkai pristatė „Apple Inc.“ – bendrovė valdanti „iOS“ ir „iPadOS“ mobiliąsias operacines sistemas. Naujausios kartos „iPad Pro“ turi dviejų dydžių ekranus: 11 colių (28 cm) ir 12,9 colių (33 cm), o vidinės atminties talpa gali būti keturių dydžių: 64, 256, 512 GB ir 1 TB.
Pirmasis 12,9 colių „iPad Pro“ modelis buvo pristatytas 2015 m. rugsėjo 9 d. ir išleistas 2015 m. lapkričio 11 d. Jis buvo didesnis nei ankstesni „iPad“ modeliai ir pirmasis „iPad“ planšetinis kompiuteris, turėjęs LPDDR4 laisvosios prieigos atmintį RAM. Pasirodžius 12,9 colių planšetiniam kompiuteriui vėliau buvo sukurtas mažesnis 9,7 colių (25 cm) modelis, pristatytas 2016 m. kovo 21 d. ir išleistas tų pačių metų kovo 31 d.
2017 m. birželio 5 d. pristatytas antrosios kartos „iPad Pro“ modelis su „A10X Fusion“ procesoriais, 64 GB talpos pagrindine atmintimi ir 512 GB talpos papildoma atmintimi. Atsisakyta 9,7 colių ekrano, jis pakeistas 10,5 colių (27 cm) ekranu, o 12,9 colių modelis nežymiai atnaujintas. Po šio pristatymo sustabdyta abiejų pirmosios kartos „iPad Pro“ modelių gamyba.
Pirmoji karta
2015 m. rugsėjo 9 d. „Apple“ renginyje buvo pristatyti trijų spalvų (sidabrinės, auksinės ir pilkos) 12,9 colių „iPad Pro“ modeliai. Jie išleisti 2015 m. lapkričio 11 d. Jungtinėse Amerikos Valstijose. 2016 m. kovo 21 d. „Apple“ konferencijoje pristatytas 9,7 colių „iPad Pro“ modelis, kurį galima įsigyti ir rožinio aukso spalvos. Įsigijus paprasčiausią 32 GB talpos 9,7 colių „iPad Pro“ modelį suteikta galimybė jungtis tiek prie mobiliojo, tiek prie belaidžio interneto tinklo. Anksčiau tai buvo įmanoma tik įsigijus 128 GB „iPad Pro“ modelį. 9,7 colių modelis išleistas 2016 m. kovo 31 d.
Palyginti su „iPad Air 2“ modeliu, 9,7 colių „iPad Pro“ pasižymi greitesniu centriniu procesoriumi, geresne kamera, ir yra pirmoji „iPad“ planšetė, turinti „True Tone“ ir „Retina Flash“ blykstes. Šis modelis turi daugiausiai atminties, net iki 256 GB, ir „True Tone“ skystakristalį ekraną, kurio spalvos ir ryškumas prisitaiko prie aplinkos šviesos.
Abu „iPad Pro“ modeliai turi A9X lustines korteles ir „Apple“ M9 judesio koprocesorius, tačiau 9,7 colių modelio centrinis procesorius šiek tiek lėtesnis (2,16 GHz palyginti su 12,9 colių modeliu, kurio sparta 2,26 GHz), o laisvosios prieigos atminties (RAM) talpa tik 2 GB. Juose įdiegtos kelios standartinės „iPad“ technologijos, tokios kaip piršto atspaudo identifikacija ir tinklainės ekranas. Atsiranda ir naujų technologijų – išmanioji jungtis ir keturi stereogarsiakalbiai – po du kompiuterio viršuje ir apačioje. 12,9 colių modelis turi 2 732 ir 2 048 tinklainės ekraną (264 pikselių colyje), o 9,7 colių modelis – 2 048 ir 1 536 tinklainės ekraną (264 pikselių colyje), ir pasižymi kintamo ekrano atnaujinimo dažnio technologija – tai pirmasis „Apple“ modelis, kuriame ji įdiegta. 12,9 colių „iPad Pro“ modelis – pirmasis turėjęs 4 GB talpos laisvosios prieigos atmintį (RAM).
Jony Ive‘as sukūrė kitą 12,9 colių „iPad Pro“ modelio versiją ir perdavė ją „Time for Design“ aukcionui. Šio išskirtinio „iPad Pro“ modelio nugarėlėje išraižytas užrašas Edition 1 of 1, jis išsiskiria auksinės geltonos spalvos anoduotu dizainu, mėlynu odiniu išmaniuoju dėklu ir oranžiniu odiniu „Apple“ pieštuko dėklu. „Apple“ neparduoda nė vieno iš šių gaminių
Calgaric
thumb|300px|right|Okeaninis laineris Calgaric Calgaric – britų laivininkystės bendrovės White Star Line okeaninis laineris, eksploatuotas XX a. pirmojoje pusėje.
IPad Pro
Antroji karta
Antrosios kartos „iPad Pro“ pristatytas 2017 m. birželio 5 d. tarptautinėje „Apple“ programuotojų konferencijoje (Apple Worldwide Developers Conference, WWDC) kartu su „iOS 11“ operacine sistema. Antrosios kartos 10,5 colių ir 12,9 colių „iPad Pro“ modeliai turi A10X 16 branduolių centrinį procesorių, „Apple“ „ProMotion“ ekraną, palaikantį HDR10 ir „Dolby Vision“ turinį (naudojant „iOS 11“ arba naujesnę operacinę sistemą). Šių modelių ekrano atnaujinimo dažnis 120 Hz, o „True Tone“ technologiją palaikančio ekrano ryškumas net 50 % didesnis nei ankstesnių modelių. Abiejų modelių gale įmontuotos 12 megapikselių kameros su keturiais šviesos diodais ir „True Tone“ blykste, o priekyje 7 megapikselių kamera su „Retina Flash“ blykste. Jie turi C tipo USB jungtį ir įkraunami „Lightning“ laidais, palaikančiais C tipo USB greitojo įkrovimo technologiją. Antrosios kartos „iPad Pro“ atmintis siekia 512 GB.
Calgaric
Istorija
Britų laivininkystės bendrovės Pacific Steam Navigation Company užsakymu Orca vardu nuo stapelio nuleistas 1918 m. sausio 15 d. Belfasto laivų statykloje Harland and Wolff. Buvo manoma jį kaip keleivinį laivą eksploatuoti Pietų Amerikos vandenyse, bet Pirmasis pasaulinis karas sujaukė planus ir vietoj to Orca minėtose platumose turėdavo gabenti civilių ir kariškių krovinius. Vienu metu šiuo garlaiviu perplukdžius 15 753 t sveriantį krovinį buvo pasiektas Panamos kanalo rekordas.
IPad Pro
Trečioji karta
Trečiosios kartos „iPad Pro“ pristatytas 2018 m. spalio 30 d. „Apple“ renginyje Howardo Gilmano operos teatre (Howard Gilman Opera House) Brukline, Niujorke. Naujo dizaino 2018 m. modeliai pasižymi naujais visaekraniais „Liquid Retina“ korpusais, veido atpažinimo identifikacija, patobulintomis 12 MP ir 7 MP kameromis, C tipo USB jungtimi ir „Apple“ A12X bioniniu procesoriumi. Šie planšetiniai kompiuteriai yra dviejų dydžių: 11 colių ir 12,9 colių ir yra pirmieji (po „iPhone X“ ) „iPad“ modeliai turintys skystakristalius ekranus su „Tap to Wake“ funkcija ir iki 1 TB vidinės atminties. Trečiosios kartos planšetiniai kompiuteriai neturi piršto atspaudo identifikacijos (ją pakeitė veido atpažinimo identifikacija ) ir ausinių lizdo. Šie planšetiniai kompiuteriai išleisti 2018 m. lapkričio 7 d. ir yra tik sidabrinės arba kosminės pilkos spalvos.
Calgaric
Istorija
1921 m. vėl atsidūrė laivų statykloje ir iki 1922 m. gruodžio mėn. buvo pertvarkomas į keleivinį lainerį. Rekonstruotas galėjo pervežti 290 keleivių pirmąja klase, 550 – turistine ir 330 – trečiąja klase.
Nuo 1923 m. Orca ėmė priklausyti bendrovei White Star Line ir jau sausio 3 d. išplaukė į savo pirmąjį reisą maršrutu Sautamptonas–Hamburgas–Niujorkas. Šioje linijoje darbavosi iki pat 1927 m., kuomet laineris buvo pervadintas į Calgaric. Eksploatuotas transatlantinėse kelionėse tarp Liverpulio ir Monrealio, o nuo 1929 m. – maršrutu Londonas–Monrealis. Kilus Didžiajai depresijai, kelis metus stovėjo prisišvartavęs Milford Heiveno uoste ir tenkindavosi atsitiktiniais užsakymais. 1933 m. vasaros pradžioje vėl plukdė turistus kruizuose Liverpulis–Monrealis.
IPad Pro
Antroji karta
Antrosios kartos „Apple“ pieštukas veikia tik su 2018 m. laidos „iPad Pro“ modeliais. Sukurtos naujos technologijos – valdymas rankų gestais, belaidis suporavimas ir belaidis įkrovimas per „iPad“ planšetę.
Calgaric
Istorija
Tais pačiais metais Calgaric išgarsėjo savo kruizu po Baltijos jūrą: maršrutu Sautamptonas ir Roterdamas (Nyderlandai), Gdynė ir Gdanskas (Lenkija), Klaipėda (Lietuva), Ryga (Latvija), Talinas (Estija), Helsinkis (Suomija), Stokholmas (Švedija), Oslas (Norvegija), Pentlendas Fertas ir Obanas (Škotija) keliavo Pasaulinės skautų organizacijos įkūrėjas Robertas Baden-Powell su šeima ir šimtas skaučių, 475 jų vadovai bei 80 lydinčių asmenų. Rugpjūčio 12 d. kelionę pradėjo ir rugpjūčio 29 d. Liverpulyje ją baigė 570 moterų ir mergaičių bei 85 vyrai. Aplankytuose uostamiesčiuose buvo propaguojamos skautiškos tradicijos, susipažįstama su giminingų organizacijų veikla.
IPad Pro
Bendroji apžvalga
„iPad Pro“ 9,7 colių modelis sumušė visų prieš tai išleistų planšečių rekordus tokiose srityse, kaip spalvų ryškumas, ekrano atspindėjimas, vaizdo ryškumas, kontrasto lygis ryškioje aplinkos šviesoje ir mažiausias spalvų iškraipymas. Tačiau ištestavus 12,9 colių „iPad Pro“ modelį jo kontrasto koeficientas tamsoje buvo aukštesnis.
Calgaric
Istorija
Gdanske prie keliaujančių prisijungė paskautininkė Ona Masiulytė ir majoras Aloyzas Valušis, jie informavo apie būsimą programą Lietuvoje. Rugpjūčio 17 d. 9 val. ryto Calgaric prisišvartavo Klaipėdos jūrų uoste, svečiai autobusais buvo nuvežti į Palangą, kur tuo metu veikė Lietuvos skautų Tautinė stovykla. Po apsilankymo grafų Tiškevičių rūmuose Robertą Baden-Powell savo viloje priėmė Respublikos prezidentas Antanas Smetona. Pajūryje įvyko anglų ir lietuvių skautų paradas, vėliau surengti bendri pavakariai: smėlyje buvo suformuotas rato pavidalo stalas su vietos ūkininkų paruoštais valgiais ir mineraliniu vandeniu. Po to svečiai išvyko į Klaipėdoje laukiantį garlaivį. Apie šią kelionę britų skautininkė Rose Kerr išleido dokumentinę knygą „The Cruise of the 'Calgaric' August 12th - 29th 1933“.
1933 m. rudenį Calgaric žiemojimui išmetė inkarą Milford Heivene. Po metų lainerį perėmė bendrovė Cunard-White Star Ltd., kuri nusprendė, kad jis nėra ekonomiškas ir nurašė į metalo laužą taip ir nepradėjusi eksploatuoti.
Techniniai duomenys
Plieno konstrukcijų laivas buvo 167,7 m ilgio ir 20,5 m pločio; grimzda – 13,1 m. Du deniai, viršutinis apkaltas tikmedžio lentomis. Tūris – 16 063 BRT, iš jų 12 703 BRT podeninėje dalyje. Saugumo sumetimais buvo įrengtos dešimt vandenui nepralaidžių pertvarų ir sumontuota įranga, aptinkanti netoliese plaukiantį povandeninį laivą. Šešiuose dvipusiuose katiluose pagamintas garas suko tris varomuosius sraigtus. Elektrifikuotas. Tai buvo paskutinis šios serijos laineris laivų statykloje (giminingi Orduna (14 499 BRT) ir Orbita (14 495 BRT) buvo nuleisti į vandenį dar prieš prasidedant Pirmajam pasauliniam karui).
IPad Pro
Pirmosios kartos apžvalga
Scottas Steinas iš „CNET“ gyrė greitesnį procesorių ir naujus priedus. Vis dėlto jis neigiamai įvertino tiek planšečių, tiek priedų kainas, atkreipdamas dėmesį, jog jų procesorius šiek tiek lėtesnis ir turi mažiau laisvosios prieigos atminties (RAM) palyginti su didesniais 12,9 colių modeliais. Mattas Swideris iš „TechRadar“ gyrė paprastumą naudotis, didelės talpos 256 GB sąranką, „True Tone“ ekraną, tačiau nebuvo patenkintas aukšta pradine kaina. Garethas Beavis skyrė teigiamą įvertinimą už platų ekraną ir garso kokybę, bet, jo manymu, akumuliatoriaus gyvavimo trukmė galėtų būti ilgesnė.
Antrosios kartos apžvalga
Maxas Parkeris iš „TrustedReviews“ ir Garethas Beavis iš „TechRadar“ labai teigiamai įvertino 10,5 colių modelio aukštos kokybės garsą ir galią, tačiau abu apžvalgininkai pritarė, kad planšetė brangi.
Laurena Goode iš „The Verge“ apžvelgdama 12,9 colių antrosios kartos „iPad Pro“ planšetę gyrė kokybišką kamerą, A10X procesorių ir didelį ekraną, tačiau, jos manymu, ji galėtų būti pigesnė.
Trečiosios kartos apžvalga
Trečiosios kartos „iPad Pro“ modeliai teigiamai įvertinti dėl geresnių ekranų, siauresnių korpuso kraštų, veido atpažinimo funkcijos, greičio ir patobulinto centrinio procesoriaus. Benas Sinas iš „Forbes“ atkreipė dėmesį, kad nors šių planšečių ekranai yra skystakristaliai, dėl 120 Hz atnaujinimo dažnio ekrano vaizdas atrodo tolygesnis. Perėjimas prie C tipo USB jungties sulaukė skirtingų vertinimų – norint prijungti išorinį monitorių ir įkrauti įrenginius naudojant senos kartos laidus ir ausines reikalingi papildomi adapteriai. Kai kurie apžvalgininkai pastebėjo, kad nors aparatinės įrangos naujovės yra puikus žingsnis pirmyn, dėl ribotos „iOS“operacinės sistemos, įskaitant išorinių atminties įtaisų trūkumą, trečiosios kartos planšetės negali varžytis su kompiuteriais. Jie taip pat kritikavo aukštas kainas.
„iPadOS“ operacinė sistema sprendžia išorinių atminties įtaisų trūkumo problemą ją palaikančiuose „iPad“ planšetėse.
Ilgaamžiškumo problemos
Planšetės korpusas sulaukė kritikos, nes lenkiamas lengvai perlūžta. Diskusijų forumuose vartotojai skundėsi, kad „iPad“ planšetės sulinkdavo panaudojus vos kelias dienas arba ilgiau panešiojus kuprinėse. „YouTube“ turinio kūrėjas Zackas Nelsonas savo kanale „JerryRigEverything“ įkėlė vaizdo įrašą, kuriame rodoma, kaip jam pradėjus nestipriai lenkti planšetę per centrą, ji ima traškėti ir lūžta. Nelsonas padarė išvadą, kad „du silpniausi taškai yra abiejuose „iPad Pro“ kampuose per patį vidurį ir įskilimai atsirado ypač netinkamoje vietoje įmontuotoje mikrofono angoje ir „Apple“ antrosios kartos pieštukui krauti skirtame lizde. Į viešumą iškilo pranešimai, kad planšetės linksta vos ištraukus jas iš dėžės (didžioji jų dalis – mobiliojo ryšio tinklo modeliai). „Apple“ greitai sureagavo į šiuos pranešimus patikindama, kad tai visiškai normalu ir nėra problema, už ką sulaukė kritikos. Pasak „Apple“, lankstymasis yra naujo gamybos proceso šalutinė pasekmė. Šiai problemai spręsti buvo sukurtas pagalbos puslapis.
Dziornavičai
Dziornavičai – kaimas šiaurės Baltarusijoje, 45 km į rytus nuo Verchniadzvinsko. Apylinkės centras.
Andreas Voßkuhle
Andreas Voßkuhle (g. 1963 m. gruodžio 21 d. Detmoldas, Vokietija) – vokiečių teisininkas, teisėjas, Vokietijos Konstitucinio Teismo (VFR KT) pirmininkas (jauniausias visų laikų VFR KT vadovas), konstitucionalistas ir administratyvistas, Freiburgo universiteto (FU) profesorius, buvęs FU rektorius, Berlyno-Brandenburgo mokslų akademijų narys.
Biografija
Detmolde (Šiaurės Reinas-Vestfalija) baigė abitūrą. Bairoito ir Miuncheno universitete (LMU) studijavo teisę, išlaikė pirmąjį valstybinį teisės egzaminą. 1992 m. LMU Teisės fakultete apgynė disertaciją tema „Teisinė gynyba nuo teisėjų“ – (darbo vadovas prof. Peter Lerche), pelnė Fakulteto premiją ; teisės mokslų daktaras. 1993 m. išlaikė II valstybinį teisės egzaminą, 1995 m. pelnė Bavarijos habilitacijos rėmimo premiją, 2006/2007 m. Berlyno mokslų kolegijos tyrėjas (Fellow). 1998 m. Augsburgo universitete apgynė habilitacinį darbą tema „Kompensacijos principas“ („Das Kompensationsprinzip“). jam suteikta teisė dėstyti dalykus 3 srityse (Viešoji teisė, Viešojo administravimo mokslai ir Teisės teorija).
1992-1994 m. Augsburgo universiteto Viešosios teisės, ūkio administracinės teisės ir aplinkos teisės katedros (vedėjas prof. Reiner Schmidt) mokslinis asistentas, nuo 1995 m. Bavarijos vidaus reikalų ministerijos referentas, nuo 1999 m. Freiburgo universiteto ordinarinis profesorius ir Valstybės mokslų ir teisės filosofijos instituto direktorius, nuo 2001/2002 m. žiemos semestro iki 2002 m. vasaros semestro Teisės fakulteto studijų dekanas, nuo 2004/2005 m. žiemos semestro 2006 m. vasaros semestro FU Teisės fakulteto dekanas, nuo 2006 m. spalio 1 d. FU tarybos narys, 2007 m. liepos 18 d. išrinktas FU rektoriumi (vietoj Wolfgang Jäger), nuo 2008 m. balandžio 1 d. iki gegužės 7 d. FU rektorius , nuo 2008 m. gegužės 7 d. VFR KT teisėjas (paskyrė VFR Prezidentas Horst Köhler), , 2-ojo VFR KT Senato pirmininkas ir tuo VFR KT vicepirmininkas (jauniausias VFR KT Senato pirmininkas ), 2010 m. kovo 5 d. išrinktas VFR KT pirmininku, nuo nuo 2010 m. kovo 16 d. KT pirmininkas (pirmtakas Hans-Jürgen Papier).
Nuo 2007 m. Berlyno-Brandenburgo mokslų akademijos tikrasis narys, iki 2008 m. balandžio 1 d. Vokietijos tautos studijų fondo (Studienstiftung des deutschen Volkes) docentas patikėtinis.
Vienas iš įvairių teisės mokslo žurnalų (Der Staat, Juristische Schulung, Zeitschrift für Umweltrecht ir Gewerbearchiv) leidėjų. Paskelbė publikacijų.
Žmona Eva Voßkuhle, teisininkė, teisėja, Freiburgo žemės teismo vicepirmininkė.
Maryam d'Abo
Biografija
Merijama gimė gruzinės ir į Nyderlandus emigravusio suomui šeimoje, vaikystę praleido Paryžiuje ir Ženevoje, todėl prancūzų kalbą laiko savo gimtąja. Jos motinos tėvas gruzinas Giorgi Kvintadze buvo carinės Rusijos armijos generolas, kuris po Gruzijos nepriklausomybės praradimo emigravo į Prnacūziją. Merijam tėvas netrukus po jos gimimo dėl meningito komplikacijų tapo neįgalus ir nebegalėjo kalbėti ir iki savo mirties 35 metus buvo prikaustytas prie invalido vežimėlio.
Kine debiutavo 1982 m. siaubo filme „Xtro“, o išgarsėjo 1987 m. kartu su Timothy Dalton suvaidinusi bondiados filme „Į dienos šviesą“ bei nusifotografuodama žurnalui „Playboy“. Prieš tai jos kandidatūra buvo svarstoma ankstesniam bondiados filmui „Žvilgsnis į žmogžudystę“, tačiau režisierius nusprendė, kad aktorė yra per jauna ir pasirinko Fiona Fullerton.
Vėliau aktorė daug vaidino kine ir televizijoje: populiariame seriale „Something Is Out There“, filmuose „Helenė iš Trojos“, „Dorian Gray“.
2003 m. ištekėjo už Oskaru apdovanoto režisieriaus Hugh Hudson. Yra dainininko Mike d‘Abo ir aktorės Olivia d‘Abo giminaitė.
2006 m. vos išgyveno po patirto insulto.
Aliza Gur
Aliza Gur ( g. 1940 m. balandžio 1 d. Ramat Ganas) – žydų kino ir televizijos aktorė. Kartais dar žinoma Aliza Gross vardu.
Ji gimė tuometinės Palestinos teritorijoje, į kurią tėvai atsikraustė iš Vokietijos dėl prasidėjusių žydų persekiojimų.
1960 m. Aliza laimėjo grožio konkursą „Mis Haifa“, vėliau – „Mis Izraelis“ ir atstovavo šalį „Mis pasaulis“, kuriame pateko į pusfinalį. Tarnavo Izraelio kariuomenėje, vėliau studijavo Haifoje, o emigravusi į JAV – Klyvlende.
1960-73 m. vaidino kine, tačiau didelių vaidmenų nesukūrė.
Girmuonio tvenkinys
Girmuonio tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kauno rajone, 4 km į šiaurės rytus nuo Išlaužo. Sudarytas užtvenkus Girmens upelį (Jiesios intakas) 2,2 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,17 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 53,8 m. Krantai žemi, šiaurės rytuose pelkėti. Aplinkui plyti pievos, o į šiaurės vakarus čia pat už pylimo telkšo žuvininkystės ūkio tvenkinys (jungiasi kanalu). Šalia įsikūręs Girininkų kaimas.
Ninazu
Ūro III dinastijos laikais Ninazu buvo laikomas Ešnunos miesto dievu (vėliau jį išstūmė Tišpakas), jam buvo skirtos Esikulio ir Ekurmos šventyklos.
Sabališkėnai
Sabališkėnai – buvęs kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurę nuo Alytaus, dabar Genių kaimo dalis. Dabar kaimas įamžintas gatvės pavadinime.
Istorija
Buvo Sabališkėnų dvaras. XIX a. pabaigoje priklausė Kalvarijos apskričiai, Antnemunio valsčiui. Prieš II pasaulinį karą stovėjo karčiama, prieš ją ėjo pagrindinis kelias. Sovietmečiu kaimo teritorija buvo prijungta prie Genių kaimo, esančio netoliese. Kaimas ribojasi su Sabališkės valstybiniu pedologiniu draustiniu.
BA
BA gali reikšti:
Ba gali reikšti: ba gali reikšti:
Nefilimai
Etimologija
Dauguma sampratos aiškinimų yra pagrįstos prielaida, jog žodis „nefilimai“ yra susijęs su veiksmažodžio šaknimi n-p-l (נ־פ־ל) hebrajų kalboje, reiškiančia „kristi“. Roberto Beikerio Gildlestouno manymu, šis žodis susijęs su hif’il priežastiniu kamienu ir turėtų būti suprantamas, kaip „tie, kurie priverčia kitus nupulti“. Pasak Ronaldo Hendelio, „nefilimai“ – neveikiamoji rūšis, gramatiškai analogiška žodžiams paqid („tas, kuris yra paskirtas“) ar asir („prirakintasis; pririštasis“), kuri reiškia „tie, kurie yra nupuolę“.
Daugelyje senųjų Biblijos vertimų žodis interpretuojamas kaip „milžinai“. Senovės graikų vertėjai Simachas verčia „smurtaujantieji“,  o Akvila Sinopietis – „nupuolusieji“ arba „krentantieji [ant savo priešų]“.
Damanavičai
Damãnavičai – agromiestelis pietryčių Baltarusijoje, 29 km į šiaurę nuo Kalinkavičų. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Rečycos apskrities Damanavičų valsčiaus centras.
NKVD 4-oji šaulių divizija
NKVD vidaus kariuomenės 4-oji šaulių divizija , Vetrovo divizija –  SSRS NKVD karinis junginys, veikęs TSRS-Vokietijos karo metu ir pokaryje, aktyviai dalyvavęs deportacijose ir kovoje su pasipriešinimu sovietų valdžiai.
Divizijos istorija
Divizija suformuota 1943 metų rugsėjo 28 d. NKVD įsakymu nr. 001585  Krasnodaro krašte iš NKVD vidaus kariuomenės valdybos Šiaurės Kaukazo karinės apygardos karių. Divizijos štabo dislokacijos vieta - Krasnodaras.
1944 m. sausio-vasario mėn. veikė Čečėnijoje. Pagrindinės pajėgos buvo dislokuotos Grozne, 137 šaulių pulkas - Sunžoje. 1944 m. vasario 23 - kovo 20 d. vykdė čečėnų ir ingušų deportaciją iš Čečėnų-ingušų ATSR į Kazachstaną. Po deportacijų pabaigos grįžo į dislokacijos vietą Krasnodare.
1944 m. rugpjūčio 12 d. divizija gavo nurodymą persibazuoti į Lietuvos teritoriją. Divizijos štabo dislokacijos vieta tapo Vilnius. 1944-1945 m. dalyvavo 1764 operacijose ir turėjo 1413 kovinių susidūrimų su Lietuvos partizanais ir Armija Krajova.
Vilniuje divizija liko ir po Antrojo pasaulinio karo pabaigos. Divizijos daliniai aktyviai kovojo su Lietuvos partizaniniu pasipriešinimo judėjimu iki divizijos išformavimo 1951 m. rugpjūčio 12 d.
Semestras
Semestras ( - 'pusmetinis') - studijų, kitokio tęstinio (nebūtinai akademinio) mokymo pusmetis. Semestro sąvoka žinoma nuo XV a.
Lietuva
Lietuvos aukštosiose mokyklose yra rudens ir pavasario semestrai, kai kuriose taip pat ir vasaros semestrai (pvz., VDU Teisės fakulteto III ir IV kurso studentams gegužės mėn. prasideda pirmosios vasaros semestro paskaitos. Šiame semestre dėsto daug dėstytojų iš užsienio).
SMK
Studijų metai SMK Kolegijoje prasideda rugsėjo 1 d. ir baigiasi rugpjūčio 31 d. (įskaitant atostogas).
Studijų metai dalijami į semestrus ir atostogų laikotarpius. Mokslo metus sudaro du semestrai – rudens ir pavasario. Prireikus gali būti organizuojamas vasaros semestras.
Pavasario semestras prasideda vasario 1 d. ir baigiasi birželio 30 d.
Vokietija
Vokietijoje Studijų (arba akademinius) metus sudaro žiemos semestras (Wintersemester) - universitetuose paprastai prasidedantis spalio 1 d. ir besibaigiantis sekančių metų kovo 31 d. - ir po jo sekantis vasaros semestras (Sommersemester), balandžio 1 d. - rugsėjo 30 d. Semestrai taikomųjų mokslų universitetuose (Fachhochschule) dažniausiai prasideda mėnesiu anksčiau nei universitetuose. Į semestro laiką taip yra įtraukiamos semestro atostogos (Semesterferien), nors jų metu nevyksta paskaitų (vorlesungsfreie Zeit).
Paskaitos žiemos semestrą vyksta ~15 savaičių, vasaros semestrą - 14. Dažniausiai jos prasideda semestro pirmojo mėnesio viduryje arba nuo 1 iki kelių dienų anksčiau arba vėliau, t. y. maždaug spalio (balandžio) 11 d. - spalio (vasaros semestro metu - balandžio) 18 dienomis ir atitinkamai baigiasi vasarį (vasaros semestro metu - liepą). Akademiniai užsiėmimai skaičiuojami semestro savaitinėmis valandomis (Semesterwochenstunde). Studijų programos, specializacijos arba studijų etapams (pvz., pusdiplomis) skaičiuoti naudojamas vad. dalykinis semestras (Fachsemester). Praktikai atlikti - praktikos semestras (Praxissemester).
Semestrų sąvokų trumpiniai - WS (žiemos sem.) ir SS (vasaros sem.), pvz., „WS 2008/09“ („WS 2008“, „WS08“) ir „SS 2009“ („SS09“). Alternatyvios formos - WiSe ir SoSe, Ws. ir Ss. arba atskiriant žodžių trumpinius žyminčias raides - „W 2008/09 S“ ir „S 2009 S“.
2007 m. Vokietijos aukštųjų mokyklų rektorių konferencija (Hochschulrektorenkonferenz, HRK) nusprendė, kad iki 2010 metų pabaigos semestro pradžia universitetuose federaliniu mastu bus suvienodinta, tačiau dėl modelio nebuvo susitarta.
Kai kuriose Vokietijos aukštosiose mokyklose studijuojama trimestrais. Bundesvero universitetuose (Hamburgo Bundesvero universitetas, Miuncheno Bundesvero universitetas) 2 trimestrai atitinka 1 semestrą (1 trimestras trunka 3 mėn.). Karininkų studijų programos (Offizierlehrgang) baigiamos rugpjūtį-rugsėjį, o studijos prasideda spalio 1 d. (rudens semestro metu). Sausio 1 d. prasideda žiemos trimestras, o balandžio 1 d. pavasario trimestras. Paskaitų nėra nuo liepos 1 d. iki rugsėjo 30 d.
Profesinėse akademijose (Berufsakademie) Vokietijoje semestro terminai paprastai skiriasi nuo aukštųjų mokyklų. Paskutinių 2 metų gimnazijinėse klasėse (gymnasiale Oberstufe) semestrais vadinami mokymo pusmečiai. Mokinys, norintis pasiekti 9 metų (devynmetės) gimnazijos abitūrą, iš viso turi mokytis 4 semestrus.
Austrija
Austrijos universitetuose (Universität) ir aukštosiose taikomųjų mokslų mokyklose (Fachhochschule) žiemos semestras paprastai prasideda spalio 1 d. ir baigiasi vasario 28 (keliamaisiais metais - vasario 29 d.). Vasaros semestras - atitinkamai kovo 1 d. bei rugsėjo 30 d. Paskaitos vyksta nuo spalio 1 d. iki sausio 31 d. (vasaros semestro metu - kovo 1 d. iki birželio 30 d.). Laisvu nuo paskaitų metu paprastai vyksta egzaminai ir kitokie atsiskaitymai. Šis laikas skiriamas ruoštis egzaminams.
Vest Lalvortas
Vest Lalvortas – kaimas ir civilinė parapija Anglijos Dorseto grafystėje, įsikūręs prie Lamanšo sąsiaurio, šalia Lalvorto užutėkio. 2021 m. gyventojų surašymo duomenimis, civilinėje parapijoje, į kurią įeina didžioji dalis „Lulworth Camp“ karinės bazės, gyvena 640 gyventojų. Kaimas yra populiari turistų lankoma vieta, įtraukiama į vienos dienos išvykų į Juros periodo krantą maršrutą.
Istorija
1086 m. Paskutiniojo teismo knygoje Vest Lalvortas nebuvo atskirtas nuo kaimyninio Ist Lalvorto. Joje buvo užfiksuota tik viena gyvenvietė, pavadinta Luluorde. Gyvenvietėje buvo 38 namų ūkiai, ji priklausė Vinfrito administraciniam padaliniui, o jo valdovas ir vyriausias vasalas buvo kamerdineris Ajulfas. Nepaisant to, Ist ir Vest Lalvortas tuo metu galėjo būti atskiros gyvenvietės.
„The Castle Inn“ yra viena seniausių užeigų Dorsete, pastatyta XVI amžiuje. Šventosios Trejybės parapijos bažnyčia iš pradžių stovėjo kaimo centre, bet 1869 m. ji buvo nugriauta, nors senasis šventorius tebėra išlikęs. Vietoj jos buvo pastatyta dabartinė bažnyčia, pastatyta iš vietinio akmens, paimto iš įlankos. Bažnyčios statybą didžiąja dalimi finansavo tuometinis klebonas kunigas Viljamas Gildėja, filantropo sero Džeimso Gildėjos brolis.
Hipersomnija
Hipersomnija – padidėjęs mieguistumas. Hipersomnija sergantys žmonės gali užmigti bet kuriuo paros metu, pavyzdžiui, vairuojant ar dirbant. Tai dažnas narkolepsijos ir kitų nervų sistemos sutrikimų simptomas.
Kai kurie hipersomniją turintys žmonės praranda socialinius, buitinius ar profesinius įgūdžius. Paprastai pasireiškia jaunystėje.
Vest Lalvortas
Istorija
Nuo XVII a. pabaigos iki XIX a. vidurio kontrabandininkai naudojosi Lalvorto įlanka ir kitomis netoliese esančiomis įlankomis bei paplūdimiais. Šalia įlankos iki šiol stovi pakrantės sargybos nameliai, kuriuose buvo įsikūrę muitininkai. Vienu metu Lalvorte veikė vandens malūnas, varomas netoliese esančio šaltinio vandeniu. XIX a. jis sudegė, bet malūno tvenkinys išliko.
Vest Lalvorte taip pat yra vienintelis Dorseto grafystėje esantis žymaus architekto sero Edvino Lačenso suprojektuotas pastatas, pavadintas Vestono vardu. „Vestonas“ buvo pastatytas 1927 m. chirurgui serui Alfredui Dauningui Fripui po to, kai jis gavo draugo palikimą.
Geografija
Vest Lalvorto civilinė parapija apima 1 043 ha teritoriją. Jo geologinis pagrindas – daugiausia kreida, o palei pakrantę driekiasi Portlando kalkakmenio juosta. Lalvorto užutėkyje jūra pralaužė kalkakmenį ir suardė minkštuosius vildeno klodus, todėl įlanka yra apvalios formos.
Vest Lalvorto kaime dominuoja dvi kalvos: rytuose yra Bindono kalva, 170 m aukščio kalnagūbris, ant kurio išlikę daug geležies amžiaus pylimų liekanų. Vakaruose yra Hamber Tautas, ant kurio apvalios viršūnės yra pilkapis.
Paslaugos
Vest Lalvorto kaime yra pradinė mokykla, jaunimo nakvynės namai, keli nedideli viešbučiai, užeigos ir universalinė parduotuvė. Įlankoje žvejojama, nardoma bei organizuojamos pramoginės kelionės. Parduotuvės ir viešbučiai yra išsidėstę tarp miestelio ir įlankos, o keliose mažose parduotuvėlėse prekiaujama vietoje sugautomis jūros gėrybėmis.
Valdyba
Vest Lalvortas yra Vest Perbeko rinkimų apygardos dalis. Ši apygarda tęsiasi į šiaurę nuo užutėkio iki Ist Stoko. 2021 m. surašymo duomenimis, apygardoje iš viso gyveno 9844 gyventojai. Vest Perbeko apygarda priklauso Jungtinės Karalystės Pietų Dorseto parlamentinei apygardai.
Transportas
Vest Lalvortas yra kelio B3070 pabaiga. Artimiausia geležinkelio stotelė yra Vulo geležinkelio stotis. Reguliarūs autobusai iš kaimo važiuoja į Vulą bei Veimutą. Pastaraisiais dešimtmečiais dėl turistų srauto intensyvumo ir sezoniškumo kaime kilo problemų dėl transporto ir automobilių stovėjimo aikštelių infrastruktūros; yra pranešama apie tokias problemas, kaip automobilių stovėjimo aikštelių perpildymas ir avarinių įvažiavimų blokavimas.
Zaspa
Zaspà – agromiestelis pietryčių Baltarusijoje, 14 km į pietus nuo Rečycos. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Rečycos apskrities Zaspos valsčiaus centras.
Palau istorija
miniatiūra|Palauiečiai 1915 m. Palau istorija – teritorijos, kurią užima Palau Respublika, istorija nuo pirmųjų gyventojų įsikūrimo iki dabartinių laikų.
Priešistorė
Manoma, kad pirmieji gyventojai saloje apsigyveno III ar II tūkst. pr. m. e., tai buvo išeiviai iš Rytų Indonezijos. Jie buvo žemaūgiai pigmėjai. Apie XI–XII a. juos sunaikino nauja atsikėlėlių banga iš Pietryčių Azijos salų – būtent jie tapo šiuolaikinių palauiečių protėviais.
Kolonijiniai laikai
1886–1889 m. salas valdė Ispanija. 1889 metais ispanai pardavė valdytas Ramiojo vandenyno salas (taip pat ir Palau) Vokietijai, kuri įjungė jas į savo Vokietijos Naująją Gvinėją, o 1914 metų spalį, per Pirmąjį pasaulinį karą, salas užėmė Japonija. 1920 m. Tautų Lyga suteikė Japonijai mandatą valdyti Palau. Japonija, pralaimėjusi Antrajame pasauliniame kare, prarado Palau – jas valdė JAV iki pat nepriklausomybės.
Nepriklausomybės laikai
Palau – jauniausia Mikronezijos regiono valstybė, kuri tapo nepriklausoma tik 1994 m. spalio 1 d., tačiau gynybos srityje Palau vis dar yra priklausoma nuo JAV. Tais pačiais metais šalis tapo JTO narė.
Graužė (Molėtai)
Etimologija
Graužė yra vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo Graužės upelio arba Graužio ežero vardo.
Istorija
1700 m. Molėtų bažnyčios krikšto metrikų knygoje minima Graužinių vietovė, esanti greta Aidiečių ir Kulionių kaimų, tapatintina su dabartine Grauže. Tuo metu ten buvo karčema. 1827 m. Molėtų bažnyčios krikšto metrikų knygoje minimas Graužės vienkiemis.
Malyno ežeras
thumb|left|240px|Ežero panorama nuo valčių prieplaukos namelio thumb|left|240px|Malyno ežero „Dvasių sala“
Apibūdinimas
Išsidėstęs tarp Uolinių kalnų, 1670 m aukštyje. Ežero ilgis 22,3 km, mažiausias plotis 100 m, didžiausias plotis 2 km. Tai antras pagal dydį pasaulyje ežeras, maitinamas kalnų ledynų tirpstančiais vandenimis. Į ežerą vandenis plukdo ir Malyno upė, įtekanti iš pietų, kuri iš jo ir išteka. Ežero vanduo šaltas, vidutiniškai +4 °C. Ežere 11 salų, tarp kurių garsiausia nedidelė „Dvasių sala“. Nuo ežero matomi trys kalnų ledynai, tarp kurių su aukščiausia viršukalne yra Brazo kalnas – 3470 m, esantis į pietryčius nuo ežero.
Palyginimas
Lyginant su Lietuvos ežerais, plotu nedaug didesnis už Sartų ežerą 13,32 km², arba kiek mažesnis už Dusios ežerą 23,34 km².
Theo van Doesburg
Teo van Dusburgas (, 1883 – 1931 m.) – XX a. Nyderlandų tapytojas, architektas, dizaineris, grafikas, meno teoretikas ir rašytojas. Vienas olandų grupės De Stijl steigėjų.
Biografija
Teo van Dusburgas (tikras vardas − ) gimė 1883 m. rugpjūčio 30 d. Utrechte Nyderlanduose menininkų šeimoje. Apie 1899 m. pradėjo tapyti natūralistine maniera. Prisiėmė Teo van Dusburgo pseudonimą. Vėliau tapė impresionistine ir fovistine maniera. Pirmą kartą T. van Dusburgo paveikslai eksponuoti 1908 m. Hagoje. Jis rašė poeziją, meno kritiką. 1914 − 1916 m. tarnavo armijoje. Jo tapyba pradėjo keistis į abstrakcionistinę, kai jis 1915 m. susipažino su P. Mondriano kūriniais. Po tarnybos apsigyveno Leidene, pradėjo bendradarbiauti su architektais J. J. P. Oud ir Jan Wils. Kūrė vitražus. 1917 m. menininkai įkūrė grupę De Stijl („Stilius“) ir leido žurnalą tuo pačiu pavadinimu. Kitais grupės nariais buvo Vilmos Huszár, Piet Mondrian, Bart van der Leck ir Georges Vantongerloo.
1920 m. T. van Dusburgas atnaujino literato darbą pseudonimais I. K. Bonset ir vėliau − Aldo Camini. 1921 m. lankėsi Berlyne ir Veimare, skleidė De Stijl estetiką. 1921 − 1923 m. metais dėstė Veimaro „Bauhaus“ mokykloje, domėjosi dadaistų veikla. Buvo pažįstamas ir jo idėjos paveikė Raoul Hausmann, Le Corbusier, Kurt Schwitters, Ludwig Mies van der Rohe, Jean Arp, Tristan Tzara ir kt. 1923 m. Paryžiuje įvyko T. van Dusburgo, Gerrit Rietveld ir Cor van Eesteren architektūrinių projektų paroda Rozenbergo galerijoje ir 1924 m. − Paryžiaus Architektūros mokykloje. 1924 m. Veimaro Krašto muziejuje įvyko T. van Dusburgo personalinė paroda. Šiais metais jis skaitė paskaitas apie tuometinę literatūrą Prahoje, Vienoje, Hanoveryje. „Bauhaus“ publikavo jo veikalą Grundbegriffe der neuen gestaltenden Kunst („Neoplastinio meno principai“).
1920 m. jis susipažino su 15 metų vyresne ištekėjusia pianiste Nelly van Moorsel. 1923 m. T. van Dusburgas išsiskyrė su pirmąja žmona ir 1928 m. vedė Nelly van Moorsel. T. van Dusburgo meninių ieškojimų nepriėmė Pitas Mondrianas ir 1925 m. dailininkai nutraukė ryšius. 1926 m. T. van Dusburgas paskelbė manifestą „Elementarizmas“, kuriuo prasidėjo nauja De Stijl fazė. Šiais metais jis bendradarbiavo su Jean Arp ir Sophie Taeuber-Arp restorano-kabareto L’Aubette Strasbūre projekte. 1929 m. T. van Dusburgas grįžo į Paryžių, išleido žurnalą Art concret, kuris atstovavo Paryžiaus menininkų grupę tuo pačiu pavadinimu. T. van Dusburgas buvo vienas menininkų grupės Abstraction-Création iniciatorių Paryžiuje. Teo van Dusburgas mirė 1931 m. kovo 7 d. Davose, Šveicarijoje.
SKA Lʹvìv
Lvovo SKA – buvęs Ukrainos futbolo klubas iš Lvovo.
Istorija
1989 m. pabaigoje Lvovo SKA klubo pagrindu suburta Galicina Drogobic komanda.