cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Napoleonas Petrulis
Biografija
1925–1931 m. mokėsi Kauno meno mokykloje. Lankė Justino Vienožinskio vadovaujamą tapybos studiją, akvarelės mokėsi pas Kajetoną Sklėrių, baigė Juozo Zikaro vadovaujamą skulptūros studiją. Nuo 1935 m. dalyvavo parodose.
1935–1937 m. dirbo Karo muziejuje. 1937–1940 m. mokytojavo Jurbarko, 1941–1944 m. Rokiškio gimnazijoje. 1944–1951 m. Vilniaus dailės instituto (dab. Vilniaus dailės akademija), 1951–1985 m. LSSR dailės instituto dėstytojas, 1958 m. profesorius.
Kūryba
thumb|„[[Keturi komunarai“]] N. Petrulio kūrybai būdinga: realistinis vaizdas, monumentalios formos, raiškus formų modeliavimas. Nemaža dalis jo kūrinių eksponuojami Grūto parke.
Patentų teisė
Patentų teisė - civilinės teisės (konkrečiau - intelektinės nuosavybės) teisės pošakis; visuma teisės normų, kurios įtvirtina išradimus kaip pramoninės nuosavybės objektus, teisės aktų, reglamentuojančių fizinių ir juridinių asmenų teises bei pareigas, atsirandančias sukūrus išradimus, suteikiant šiems išradimams teisinę apsaugą. Lietuvoje tai reguliuoja LR patentų įstatymas.
Dubriai
Dubriai – kaimas Alytaus rajono savivaldybės pietuose.
Monkų miesto herbas
right|thumb|Monkų miesto herbas Monkų miesto herbas  – Monkų miesto herbo skydas auksinės spalvos, kuriame vaizduojama žalia veja ant kurios stovi Barbora Radvilaitė, kuri dažnai lankydavosi šiose vietovėse. Taip pat herbe vaizduojami augantys bulvių žiedai, kurie simbolizuoja krašte klestinčią bulvininkystę. Herbas sukurtas XX a. pabaigoje.
Tai Či
Tai Či Čuan (arba tiesiog Tai Či, kinų kalba – „aukščiausios ribos kovos menas“) – kinų kovos menas, pasižymintis švelniais ir lėtais judesiais. Jis nuo seno žinomas kaip sveikatingumo, savigynos ir fizinio poilsio bei dvasinio nušvitimo visuma. Tai Či tikslas – savigyna bei sveikatos stiprinimas, o jo galutinis praktikavimo tikslas – gyvenimo prasmės, harmonijos su pasauliu ir pačiu savimi atradimas. Teisingai atliekami Tai Či Čuan judesių sistemos pratimai, padeda: atsipalaiduoti, nuraminti mintis, gerinti kraujotaką, taisyti kūno laikyseną, sustiprinti imuninę sistemą bei vystyti vidinę energiją Či. Tai Či Čuan kovos menas pradėjo formuotis Kinijoje prieš kelis šimtmečius. Jos filosofinį pagrindą sukūrė mąstytojai daoistai, ieškoję būdų kaip pasiekti ilgaamžiškumą ir pažinti gyvenimo esmę. Šio meno pradininku laikomas daoistas vienuolis atsiskyrėlis Čžan Sanfenas. Jo sukurta sistema priskiriama vidinėms ušu mokykloms.
Teisės akto projektas
Teisės akto projektas - norminio (t. y. nustatančio teisės normas) arba individualaus teisės akto (teisės taikymo akto) ruošinys; projektas. Pagal teisinę galią gali būti įsakymo, sprendimo, nutarimo, įstatymo projektas ir kt.
Kata Čiuta
thumb|300px|Kata ČIuta Kata Čiuta arba Olgos kalvos (Kata Tjuta, The Olgas) – didelė uolų grupė Australijos Uluru–Kata Čiutos nacionaliniame parke, 465 km į pietvakarius nuo Elis Springso miesto ir apie 25 km nuo Uluru (Ajerso uolos). Olgas kalnas yra sudarytas iš 36 kupolų, sujungtų įvairiomis uolomis, kurias supa skardžiai bei slėniai. Uolos užima apie 21,68 km² parko ploto. Olgos kalno viršūnė, siekianti 545,4 m yra aukščiausias taškas iškilęs virš lygumų. Skirtingai nei Uluru uolos, Kata Čiutos uolų sluoksniai yra beveik horizontalūs, dėl skirtingų abu gamtos paminklus veikiančių erozijos procesų. Abiejuose regionuose vyrauja lietaus ir temperatūros erozija.
Teisės akto projektas
Forma
Teisės akte eilės tvarka turi būti:
Kata Čiuta
Pavadinimo kilmė
Kata Čiuta vietinių Australijos gyventojų pitdžandžadžarų' kalba reiškia „daug galvų“. Kaip ir Uluru, Kata Čiuta jiems yra šventa vieta, apie kurią yra sukurta daug legendų. Čia buvo ir tebėra vykdomos įvairios ritualinės apeigos, ypatingai naktimis. Taip pat dar naudojamas pavadinimas Olgos kilęs nuo Olgos kalno, kuris 1872 m. tyrinėtojo Ernesto Gailso buvo pavadintas caro Nikolajaus dukros, Viurtembergo karalienės Olgos garbei; pastarasis gavo pavedimą iš vokiečių mokslininko Ferdinando von Miulerio, norėjusio išreikšti padėką karališkajai porai dėl barono titulo jam suteikimo. 1993 m. buvo oficialiai įteisintas dvejopas pavadinimas Kata Čiuta ir Olgos kalnas.
Teisės akto projektas
Forma
Teisės akto projekte virš teisės akto pavadinimo, dešinėje lapo pusėje turi būti nuoroda „Projektas“.
Rengimas
Rengimo stadijos yra šios:
Rengėjai
Pasiūlymus dėl teisės akto projekto rengimo turi teisę teikti įvairūs asmenys.
Atlyginimo už teisės aktų rengimą ir ekspertizę komisijų ir darbo grupių, kurias sudaro Seimas, Seimo valdyba, Respublikos Prezidentas, Vyriausybė ar Ministras Pirmininkas, nariams tvarką Lietuvoje tvirtina Vyriausybė.
Liepojos apskritis
Liepojos apskritis  – tarpukaryje buvęs administracinis vienetas Latvijos Kuržemėje. Plotas 2584,3 km². Apskrityje buvo 3 miestai, 1 miestelis ir 27 valsčiai. Ji ribojosi su Aizputės apskritimi, Jelgavos apskritimi ir Kuldygos apskritimi ir Lietuva. Apskritis turėjo 93 km ilgio jūros pakrantę. Stambesni miestai ir gyvenvietės: Liepoja, Gruobinia, Priekulė, Durbė, Vainiuodė ir Ezerė.
Parkas (reikšmės)
Žodis parkas reikšmės:
Anglų kalboje park gali reikšti ir:
Feria del Sol
thumb|250px|Circo Monumental Roman Eduardo Sandia arena, kurioje renkama „Saulės karalienė“
Feria Internacional del Sol (Saulės mugė), arba Amerikos bulių karnavalas – tarptautinis kultūrinis festivalis, vykstantis Meridos mieste kiekvieną metų vasario mėnesį. Festivalį sudaro korida, kultūrinės ekspozicijos, komercinės ir zootechnikos ekspozicijos, koncertai, parados, sporto ir gražuolių konkursai La Reina del Sol („Saulės karalienė“).
Aidarkulis
Aidarkulis − dirbtinis ežeras Uzbekijoje, šiaurės rytinėje šalies dalyje. Kyzylkumo dykumoje. Tvenkinių sistemą sudaro Aidarkulis, Arnasajus ir džiūstantis Tuzkanas.
Protaka jungiasi su Šardaros tvenkiniu. Susidarė kai patvenkta Syr Darja išsiliejo iš Šardaros tvenkinio į Alkanąją stepę. Užsipildžius tvenkiniui, vanduo nuleidžiamas į suformuotą ežerą. Mažas druskingumas.
Paplitusi komercinė žūklė. Į ežerą introdukuotos žuvys: sazanas, karšis, šamas, salatis, ožka. Pastebėta, kad į Aidarkulį migruoja Aralo jūros fauna.
Justinas Vėželis
Justinas Vėželis (g. 1988 m. rugsėjo 26 d. Elektrėnuose) – ledo ritulininkas.
Vandeniniai
Vandeniniai (Elatinaceae) – magnolijūnų (Magnoliophyta) augalų šeima, kuriai priklauso žoliniai vandens augalai, paplitę Eurazijoje vidutinio ir tropinio klimato srityse.
Šeimoje yra 2 gentys, apie 40 rūšių.
Ahūra Mazda
Ahūra Mazda, Ormuzdas  – senovės iranėnų aukščiausioji dievybė; aukščiausis zoroastrų dievas kūrėjas. Garbinamas kaip gėrio dievas, gerovės ir išminties skleidėjas, kovotojas su blogio dievu Angra Mainjumi. Tapatinamas su šviesa, ugnimi. Zoroastrizme Ahūra Mazda nėra vienintelis visatos dievas ir pasaulio kūrėjas. Ahūra Mazda yra dviejų dvasių dvynių – Spenta Mainjaus ir Angra Mainjaus – tėvas. Spenta Mainjus yra šventoji dvasia, Angra Mainjus – griaunanti dvasia. Panašu, jog Ahūrą Mazdą imta tapatinti su Spenta Mainjumi.
Tenkytai
''Šis straipsnis apie dab. Baltijsko rajono kaimą (, dab. Beregovojė); apie Zelenogradsko rajono kaimą (, dab. Liotnojė), skaitykite Tenkyčiai.''
Ahūra Mazda
Vardas Mazda kildinamas iš 'kreipti dėmesį, suvokti; gyvuoti' ir aiškinamas kaip 'išmintis, supratimas, atmintis'; giminiškas  'išmintis, protas, supratimas'. Sandas ahura gretinamas su miglotos kilmės žodžiu asura.
Tenkytai
Tenkytai arba Beregovojė (, nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Baltijsko rajone, Aistmarių nerijoje, nuo 2006 m. sausio 1 d. Baltijsko miesto gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Tenkitai prūsiškos kilmės. Čekų istoriografijoje kaimas minimas, kai 997 m. Vaitiekaus Adalberto misija vyko iš Gdansko. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities kaimas. 1910 m. buvo 43 gyventojai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Zemliando rajono (Земландский район), 1946 m. rugsėjo 7 d. – 1963 m. Primorsko rajono, 1963 m. – 2006 m. sausio 1 Primorsko miesto apylinkės kaimas.
Ahūra Mazda
Gėrio buveinė, Ahūros Mazdos valda, buvo slėnis, kuriame klestėjo žemdirbystė ir gyvulininkystė. Angra Mainjaus valdos buvo stepės, kuriose klaidžiojo karingi klajokliai iš rytų, besikėsinantys apiplėšti ir išžudyti geruosius slėnio gyventojus.
Achemenidai skelbė, kad Persijoje jie kovoja su blogiu, vykdo Ahūros Mazdos valią, yra jo remiami ir saugomi. Persijos karalius Darijus viename tekste rašė, jog Ahūra Mazda, pamatęs, kad Persija prieš jį sukilusi, pavedė ją Darijui. Ahūros Mazdos valia jis saugojęs žemę nuo pikto, apsaugojęs nuo viso pikto tiek jo namus, tiek Persiją.
Avestoje užrašytas mitas apie gėrio dievo Ahūros Mazdos ir blogio dievo Angra Mainjaus kovą dėl viešpatavimo žemėje. Visų išmintingiausias Viešpats – Ahūra Mazda – siunčiąs į žemę savo ugnį, o blogio dievas Angra Mainjus – drakoną. Ilgai trukusi kova pasibaigusi Ahūros Mazdos pergale. Persai reljefuose mėgo vaizduoti Ahūros Mazdos kovą su drakonu ir baigiamąjį tos kovos epizodą – Ahūros Mazdos pergalę prieš drakoną.
Zaratustra teigė, kad Ahūra Mazda sukūręs žmogų, suteikęs jam laisvę būti jo sekėju, pagalbininku arba tarnauti blogio dievui Angra Mainjui. Vienam ar kitam pradui (dievui), šviesai ar tamsai, žmogus galįs tarnauti mintimis, žodžiais ir darbais, t. y. kovodamas. Gerais darbais ir elgesiu žmogus prisideda prie neišvengiamos Ahūros Mazdos pergalės, kuria pasibaigs pasaulio dualizmas. Pergalė ateis po 12 000 metų truksiančios dviejų jėgų kovos. Ugnis, kurią garbina zoroastrai, sunaikins žemėje blogį, įsigalės gėris, amžina šviesa. Ugnį į žemę atneš Išgelbėtojas (Saošjantas) iš Zaratustros giminės, gimęs nekaltai mergelei.
Zurvanizme tikima, kad egzistuoja vienas principas, androginiškasis Zurvanas, esantis Visa, apimantis visą gėrį bei blogį ir beribis laike. Jis pagimdęs du sūnus: Ahūrą Mazdą (meilės ir norų išraišką) ir Angra Mainjų, abejonės vaisių. Pirmasis gimęs Angra Mainjus. Taigi, abu yra broliai ir turi vienodas teises į pasaulį.
Ahūros Mazdos koncepcijos laikui bėgant gerokai keitėsi galbūt dėl to, kad zoroastrizmas iš dualistinio, koks buvo pradžioje, tapo monoteistiniu. Ankstyvuoju zoroastrizmo laikotarpiu buvo tikima, kad Ahūra Mazda sukūrė dangų ir žemę, socialines struktūras; laikytas karalių ir visų teisiųjų žmonių užtarėju.
Kitos dievybės priklausė tam pačiam panteonui, iš kurio, kaip manoma, Zaratustra perėmė Ahūrą Mazdą, jį išaukštindamas. Šios kitos dievybės imtos laikyti Ahūros Mazdos kūriniais. Tam tikru laipsniu tai monoteistinis požiūris, pagal kurį egzistencija priskiriama tik vienatiniam dievui. Tačiau pasaulis valdomas per keleto kitų dievų galias.
Filomena Linčiūtė-Vaitiekūnienė
Filomena Linčiūtė-Vaitiekūnienė (g. 1942 m. balandžio 17 d. Mažeikiuose) – Lietuvos scenografė, tapytoja.
Biografija
1965 m. baigė Vilniaus dailės instituto (dabar – Vilniaus dailės akademija) Tapybos fakulteto Scenografijos skyrių. Nuo 1967 m. – Lietuvos dailininkų sąjungos narė.
1965–1986 m. – Lietuvos kino studijos dailininkė-statytoja.
Žymesni darbai: scenografija ir kostiumai pirmajam lietuviškam miuziklui „Velnio nuotaka“, scenografija filmui „Kelionė į rojų“, kostiumai filmui „Herkus Mantas“, scenografija filmams „Virto ąžuolai“‚ „Mano vaikystės ruduo“ ir kt. – iš viso, kūrėja prisidėjo net prie dvylikos kino filmų.
1986–1990 m. F. Linčiūtė-Vaitiekūnienė dirbo dailininke Nacionalinėje televizijoje, tuo pačiu metu kurdama ir įvairiuose teatruose.
Reikšmingesni darbai: Akademiniame dramos teatre – „Tiltas“, „Spyruoklinis kareivėlis“, „Piteris Penas“, Kauno dramos teatre – „Juodoji komedija“, Kauno muzikiniame teatre – „Rozmari“, „Silva“, „Aušrinė“, Klaipėdos muzikiniame teatre – „Baltasis vilkas“, taip pat „Liudvikas XIV“ ir kiti. Kartu sudėjus – net 40 spektaklių. Žymesni darbai televizijoje: spektakliai „Heda Gabler”, „Barbora Radvilaitė“, laidų ciklas „Rūmų didybės aidai“, taip pat buvo kultūrinės laidos „Vizijos ir tikrovė” scenografė ir bendraautorė.
Nuo 1990 m. F. Linčiūtė-Vaitiekūnienė pasinėrė į įvairius scenografijos projektus, tokius kaip: 1991 m. „Banchetto Musicale“ (Baroko muzikos festivalyje), 1992 m. „Dainų dainelė“, 1993 m. „Baltica“ (Tarptautiniame festivalyje), 1993–2005 m. kalėdinės sostinės eglės renginius bei kitus žymių datų minėjimus ir progas.
Šeima
Brolis Augustinas Linčius (g. 1934 m.). 1965 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1965–1968 m. dirbo Lietuvos RTV komitete, 1968–1986 m. Lietuvos kino studijoje, 1986–1999 m. Lietuvos TV.
Kūryba
Sukūrė scenovaizdžių ir kostiumų – 40 spektaklių Kauno dramos teatre (Janušas Korčakas. Karalius Motiejukas Pirmasis 1969 m., Piteris Šaferis. Juodoji komedija 1971 m.), Kauno muzikiniame teatre (Benjaminas Gorbulskis. Trys vakarai 1966 m., Imrė Kalmanas. Silva 1978 m.), Lietuvos akademiniame dramos teatre (Algimantas Baltakis. Tiltas 1970 m., Janas Ekholmas. Liudvikas Keturioliktasis 1981 m., Gerhartas Hauptmanas. Žiurkės 1988 m.), Lietuvos televizijoje (Žanas Kokto. Abejingas gražuolis 1976 m., Juozas Grušas. Barbora Radvilaitė 1982 m.). 12 kino filmų (Virto ąžuolai, 1976 m., rež. Gytis Lukšas, Kelionė į rojų, 1980 m., rež. Arūnas Žebriūnas ir kt.), proginių renginių (Al memoria, Šv. Jonų bažnyčia, Vilniuje, 1991–1996 m.), koncertų (Banchetto Musicale 1991 m., Baltica 1993 m.) dailininkė statytoja.
Sveikatos apsauga
Sveikatos apsauga – sveikatos tausojimo ir išsaugojimo priemonės. Darbo procese gali pasireikšti kaip darbo sauga, siekiant išvengti neigiamas darbo poveikio sveikatai pasekmes arba jas sumažinti. Sveikatos (ap)sauga darbo procese visų pirma yra darbdavio pareiga. Ją reglamentuoja darbo įstatymai.
Filomena Linčiūtė-Vaitiekūnienė
Kūryba
Kuria aliejinių pastelių ciklus: „Indijos atšvaitai“ (1997 m.), „Paukštė“, „Kvedlinburge“ (2002 m.), „Medžiai ir bokštai“ (2006–2007 m.). Kūrinių turi Lietuvos teatro, muzikos ir kino muziejus, Žemaičių dailės muziejus, Mažeikių muziejus.
Kolonija Čaplinas
Kolonija Čaplinas  – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Choroščiaus valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Sveikatos apsauga
Sveikatos apsaugos politika
Lietuvoje už sveikatos apsaugos politiką yra atsakinga Lietuvos sveikatos apsaugos ministerija.
Miežinis
Miežinis – ežerėlis Lietuvoje, Vilniaus rajone, 3,5 km į pietryčius nuo Kernavės. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,16 km, plotis – iki 0,03 km. Altitudė 102,7 m. Krantai žemi. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Pietuose išteka upelis link Airupės (Neries intakas). Vakarinėje pakrantėje įsikūręs Miežionių kaimas. Šiaurine pakrante eina kelias.
Aukštutinė Sona
Aukštutinė Sona (70)  – Prancūzijos departamentas šalies rytuose, Burgundijos–Franš Kontė regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo upę. Administracinis centras – Vezulis (Vesoul).
Departamentą sudaro 2 apskritys, 17 kantonų, 30 municipalinių susivienijimų ir 539 komunos.
Istorija
Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais, Franš-Kontė provincijoje.
Geografija
thumb|Aukštutinės Sonos keliai Aukštutinės Sonos departamentas ribojasi su Juros, Kot Doro, Aukštutinės Marnos, Vogėzų departamentais ir Belforo teritorija.
Klimatas
Klimatas kontinentinis, tačiau labai nepastovus, nes departamente daug kalnų, slėnių, plynaukščių.
Ekonomika
Pagrindinė ekonomikos šaka – tradicinis žemės ūkis, kuriame dirba 4919 darbuotojai. Statybose užimti 4504, industrijoje – 18 747, paslaugų sektoriuje – 44 865 darbuotojai.
Vezulio PSA Peugeot Citroën dirba 3800 darbininkų, Parisot Meubles – 838, Faurecia – 560 darbuotojų.
Daugelyje kaimo sodybų veikia svečių namai ir smulkaus turistinio bei sportinio inventoriaus remonto dirbtuvės.
Turizmas
Departamente turizmas dažniausiai šeimyninis, savaitgalinis, žaliasis ir kaimo turizmas. 2004 m. departamento viešbučiuose ir svečių namuose nakvota tik 2 mln. naktų. Pajamos siekė 85 mln. eurų. Tai 89 vieta iš 95 departamentų.
Politika
Aukštutinės Sonos departamentui Prancūzijos senate atstovauja Bernaras Žoli ir Ivas Kratingeris, Atstovų rūmuose – 3 deputatai. Generalinę tarybą sudaro 32 nariai, kurių pusė kas trejus metus renkami šešerių metų kadencijai.
Rėmimas
Rėmimas − labdaringos veiklos forma, kai rėmėjas už savo veiklą negauna jokio atlygio, tačiau jo vardas yra garsinamas, viešinamas ar kitaip pabrėžiamas.
Rėmimo atveju yra suinteresuotumas tam tikra nauda: jo veikla negali likti nepastebėta. Labdaringos veiklos metu arba po jos, prieš ją rėmimo aktas bei kokio nors renginio, įvykio, kūrinio rėmėjai (rėmėjas ir jo vardas) yra viešinamas, siekiant paskleisti informaciją apie paramos teikėją ir tokiu būdu teigiamai formuoti viešąją nuomonę dėl atitinkamo subjekto moralinių savybių.
Rėmimas gali būti laikoma kaip tam tikra rinkodaros strategijos dalis, reklamos dalis ar netgi poveikio priemonė.
Rėmėjas
Rėmėjas – asmuo, materialiai remiantis kokią nors veiklą. Skirtingai nuo filantropo, kuris teikia labdarą, skirtą būtiniausioms socialinėms ir biologinėms teikmėms tenkinti (maistas, būstas ir t. t.), rėmėjas remia veiklą (sportas, švietimas, kultūra, mokslas). Bet reikia pastebėti, kad tokia sąvokų opozicija nėra nusistovėjusi, nes kai kuriose šalyse parama švietimui arba religinei veiklai vadinama labdara.
Asmuo, remiantis kitus (nebūtinai veiklą), ir tai darantis daugiau iš moralinių paskatų, yra filantropas.
Rėmėjas teikia paramą, kadangi jam tai naudinga – yra garsinamas jo vardas, renginiuose publikuojamas organizacijos aprašymas, logotipas arba kitaip viešinama informaciją apie asmenį.
Teisinė apsauga
Teisinė apsauga - teisės normomis garantuojama apsauga, gynyba nuo neteisėto kėsinimosi į pvz., asmens teises, teisėtus interesus, teisinius gėrius, vertybes. Privatinės teisės srityje teisinė apsauga gali pasireikšti tiek turtinių, tiek ir neturtinių teisių bei interesų gynimu valstybės nustatytomis priemonėmis. Pvz., vad. patentinė apsauga (išradimų apsaugos forma yra patentas, kurį išduoda Valstybinis patentų biuras; tokiu atveju patento suteikiamos teisinės apsaugos ribas nustato išradimo apibrėžtis). Kaip kitos teisinės apsaugos rūšys gali būti autorių teisių apsauga etc. Kaip teisinė gynyba gali būti išskiriama konsulinė gynyba ir kt.
Ermito polinomas
Ermito polinomas matematikoje – polinomas, priklausantis ortogonalių polinomų sekai, kurį atsiranda tikimybių teorijos problemose, kombinatorikoje bei fizikoje.
Apibrėžimas
Ermito polinomai yra apibrėžiami arba sąryšiu
("tikimybiniai Ermito polinomai"), arba kartais kitu sąryšiu
("fizikiniai Ermito polinomai"). Šie du apibrėžimai nėra tiksliai vienodi, vienas yra kito mastelio keitimas
Tradiciškai matematikoje naudojamas pirmas apibrėžimas, kadangi
yra tikimybės tankio funkcija normaliam skirstiniui su tikėtina vertė 0 ir standartiniu nuokrypiu 1.
thumb|right|450px|Pirmi penki Ermito polinomai.
Pirmi vienuolika Ermito polinomu, apibrėžtų pagal tikimybių teorijoje naudojamą apibrėžimą:
ir pirmi vienuolika Ermito polinomu, apibrėžtų pagal fizikoje (kvantinėje mechanikoje) naudojamą apibrėžimą:
Poopo ežeras
Poopo ežeras  – didelis, seklus ir druskingas ežeras centrinėje Bolivijoje, Altiplane. Įeina į Oruro departamento teritoriją.
Ežero vandens lygis smarkiai kinta. Pagrindinis vandens šaltinis (92 %) – iš Titikakos atitekanti Desaguadero upė. Kiti upeliai įteka tik po lietaus. Kai Poopo ežero vandens lygis ypač aukštas, perteklinis vanduo nuteka į Koipasos ir Ujūnio druskos lygumas. Nusekus Titikakai, Desaguaderas neatneša pakankamai vandens, ir Poopas nusenka.
Dėl ežero nenuotakumo ir aridinio klimato, vanduo labai druskingas. Šiaurinė dalis gerokai gėlesnė dėl Desaguadero vandens.
Poopo ežere gyvena 4 vietinės žuvų rūšys: šamažuvė Trichomycterus, bei Orestias genties karpažuvės. Taip pat įveisti vaivorykštiniai upėtakiai ir neotropinės aterinos. Ežero pakrantėse gyvena 34 rūšių paukščiai, iš jų gausiausi – flamingai.
2015–2016 m. ežeras dėl ilgalaikės sausros visiškai išdžiuvo, palikdamas tik druskožemių plotus. Nors Poopo ežeras taip nusekęs yra ne kartą, tačiau dėl vandens išteklių išnaudojimo drėkinimui spėjama, kad ežeras gali nebeatsikurti.
Laisvoji profesija
Laisvoji profesija – komercinei veiklai (verslui) nepriskiriama profesinė veikla; profesija. Užsiimant laisvosios profesijos veikla, nesiekiama pelno. Ji vykdoma mokslo, meno, literatūros, švietimo ir mokymo ir kitose (panašiose) srityse. Laisvųjų profesijų atstovai dirba specialių (pvz., dalykinių) žinių, gebėjimų, įgūdžių ar kūrybinės veiklos, talento pagrindu. Savo paslaugas teikia būdami nepriklausomi, atsakingi (paprastai tik) sau, tam tikros srities profesionalai.
Profesijos pagal sritis
Laisvąsias profesijas galima suskirstyti į kelias sritis. Pvz., teisinės laisvosios profesijos – advokatas, licencijuotas teisininkas, patentinis patikėtinis, pensijų konsultantas (teisinis patarėjas); taip pat notaras ir (teismo) antstolis, jeigu nėra valstybės tarnautojas arba pareigūnas (notarai kai kuriose valstybėse tuo pačiu metu gali būti laikomi ir laisvai dirbančiais teisininkais, ir valstybės tarnautojais arba pareigūnais).
Ekonomikos srityje – buhalteris, auditorius, patarėjas (verslo patarėjas, mokesčių patarėjas), ekonominių vertinimų ekspertas (pvz., turto vertintojas), (laisvai dirbantis) ekonomistas.
Mokslinės-techninės laisvosios profesijos – inžinierius, architektas, miesto planuotojas, laisvai dirbantis mokslo ekspertas (pvz., biologas, chemikas). Švietimo, mokymo ir su jais susijusių sričių profesijos – lektorius, mokymų konsultantas, dėstytojas.
VMI komentare paaiškinta, kurie gyventojai, vykdantys individualią veiklą, nėra „laisvosios profesijos“ atstovai: tai ir savarankišką komercinę ar gamybinę veiklą vykdantys gyventojai (pvz., žemės ūkio veikla užsiimantys gyventojai, prekybininkai, įvairių prekių gamintojai); savarankišką sporto ir atlikėjo veiklą vykdantys asmenys (pvz., šokėjai, dainininkai, cirko artistai, aktoriai, muzikantai, šachmatininkai, kultūristai); savarankišką kūrybinę veiklą vykdantys asmenys (pvz., dailininkai, skulptoriai, kompozitoriai, rašytojai, poetai, režisieriai, kinematografininkai, choreografai); savarankišką mokslinę veiklą vykdantys asmenys (pvz., mokslininkai, mokslo darbus atliekantys asmenys); kita savarankiška veikla užsiimantys asmenys (pvz., priklausomi draudimo tarpininkai (draudimo agentai), prekybos bei reklamos agentai, nekilnojamojo turto agentai, vairuotojai, siuvėjai, kirpėjai, kosmetologai, įvairių sporto šakų instruktoriai ar teisėjai, treneriai, restauratoriai, gidai).
Reikšmė
Laisvosios profesijos yra vienas svarbesnių Europos Sąjungos ekonomikos sektorių, 2001 m. sukūręs apie 220 mlrd. eurų pridėtinės vertės. Pavyzdžiui, Airijos konkurencijos tarnyba paskaičiavo, kad vien tik 2001 m. Airijos išlaidos teisinėms paslaugoms siekė 1 140 mln. eurų, arba beveik 1 % bendro BVP. Užimtumo atžvilgiu, kitų verslo paslaugų srityje dirbo beveik 12 mln. žmonių 2004 m., arba 6,4 % bendro užimtumo, palyginti su 5,7 % 2002 m. .
Pirkia
thumb|right|230px|Pirkia, past. XIX a. II-oje pusėje, Utenos raj. thumb|right|230px| thumb|right|230px|Pirkios vidus
Pirkia – rytų aukštaičių ir dzūkų gyvenamasis namas, pagrindinis sodybos trobesys, rąstų sienomis, dvišlaičiu stogu (seniau stogas buvo keturšlaitis) su gonkelėmis prie pagrindinio įėjimo. Sudaro tokios pagrindinės patalpos: priemenė, pirkia, virtuvė, pirkaitė ir seklyčia (kamara). Dzūkų pirkių stogas – su čiukuru).
Pirkios patalpa – svarbiausia gyvenamojo namo dalis. Joje gaminamas valgis, valgoma, atliekami įvairūs namų ūkio darbai. Pirkioje ir miegama. Asla dažniausiai plūkta moliu. Pirkoje būna keturi – penki langai. Vienas svarbiausių pirkios įrengimų yra krosnis, skirta valgiui virti, duonai kepti, taip pat ir kambariui apšildyti. Šeimyninėje pirkioje prie durų būdavo krosnis, šviesiausiame kampe – stalas ir 2 ilgi suolai, kai kada audimo staklės, priešingame – lova.
Istorija
Iš pradžių pirkios būdavo statomos dūminės, 2 dalių (šeimyninė pirkia ir priemenė), bet nuo XIX a. vid. įsigalėjo stačiakampio plano, 3–6 patalpų dvigalės pirkios, kurių vidus 2 skersinėmis sienomis padalytas į 3 dalis: šeimyninę pirkią, priemenę su kamara ir seklyčią. Didelių ūkių pirkios kryžminio plano – prie šono buvo pristatoma ūkinė šildoma pirkaitė daržovėms laikyti.
Puošyba
Stogo lentų skydai puošiami langeliais, vėtrungėmis, lėkiais. Sienas puošia langų antlangės ir palangės (būdinga plokščiojo kiaurapjūvio ornamentai), langinės, tapytos augaliniais raštais arba dažytos 2 spalvomis. XX a. pradžioje prie pirkių pagrindinių fasadų pradėta statyti puošnius įstiklintus prieangius (gonkeles); pirkios tradiciniai bruožai pradėjo nykti.
Dakos zoologijos sodas
Dakos zoologijos sodas – zoologijos sodas, esantis Bangladešo sostinėje Dakoje. Per dieną sulaukia apie 10 000 lankytojų. Iš viso zoologijos sode yra 165 rūšių 2 050 gyvūnų.
Dvidantės
Dvidantės (Chilomycterus) – dvidančių pūsliažuvių (Diodontidae) šeimos žuvų gentis
Ramūnas Vyšniauskas
Ramūnas Vyšniauskas (g. 1976 m. rugsėjo 23 d. Klaipėdoje) – sunkiaatletis iš Lietuvos. Varžėsi klasėje iki 105 kg. Taip pat LNK televizijoje vedė TV laidą „Lalaila“
Rezultatai čempionatuose
2009 m. Bukarešte (Rumunija) vykusiame Europos sunkiosios atletikos čempionate iškovojo bronzą (svorio kategorijoje iki 105 kg). Vyšniauskas rovimo veiksmu įveikė 182 kg, o stūmimo – 223 kg, ir bendroje įskaitoje surinkęs 405 kg dvikovėje užėmė 3-iąją vietą.
Žmona – Inesė, sūnus – Ąžuolas, dukra – Ramunė
Dopingas
1997 m. pasaulio čempionato metu R. Vyšniausko dopingo testas buvo teigiamas, sportininkas diskvalifikuotas dvejiems metams.
2014 m. balandžio pradžioje paskelbė baigiantis profesionalo karjerą, tačiau kelios dienos prieš tai paėmus mėginius buvo rasta dopingo pėdsakų. Už tai atletas buvo diskvalifikuotas dvejiems metams.
2020 m. diskvalifikuotas dar syki aštuoneriems metams dėl draudžiamų dopingo medžiagų laikymo.
Leonardo Franco
Leonardas Frankas (Leonardo Noeren Franco; g. 1977 m. kovo 29 d.) – buvęs Argentinos futbolininkas, vartininkas, treneris.
Leo Franko laimėjo 1997 m. jaunimo iki 20 metų pasaulio čempionatą Argentinoje. Pagrindinėje šalies komandoje žaidžia nuo 2004 m. rugpjūčio 18 d., pakviestas žaisti 2006 m. pasaulio čempionate, kur žaidė tik 50 minučių ketvirtfinalio rungtynėse po to, kai pagrindinis rinktinės vartininkas Roberto Abbondanzieri gavo traumą. Praleido vieną įvartį bei nesulaikė nė vieno iš 4 smūgių 11 m baudinių serijoje.
Dvaras (Pagiriai)
Dvaras – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Baltosios Vokės, šalia kelio.
Etimologija
Šiose vietose kadaise buvo dvarvietė, todėl kaimas ir pavadintas Dvaru.
2013 m. Ispanijos Grand Prix
'''2013 m. Ispanijos Grand Prix''' – 5-tasis 2013 m. Formulės 1 sezono etapas. Jis vyko gegužės 10-12 dienomis Katalonijos trasoje.
Želatina
thumb|right|Želatinos lakštas dubenėlyje Želatina (, iš  'sustingęs') – skaidri bespalvė arba gelsvoka, smukli, beveik beskonė medžiaga, gaunama iš gyvūnų jungiamojo audinio baltymo kolageno.
Etiketėje šis maisto priedas gali būti nurodomas numeriu E441.
Želatina yra maisto komponentas. Ji gaminama iš kiaulių, galvijų ir kitų naminių gyvūnų odų, kaulų. Kilus galvijų kempinligės („karvių pasiutligės“) pavojui, imta kalbėti apie alternatyvius želatinos šaltinius, pvz., žuvis: šamažuves, tilapijas, kt.
Drebučius sudarantys negyvūniniai želatinos analogai yra agaras (MS agar agar).
Maisto chemija
Kolagenas hidrolizės metu suskyla ir sudaro polipeptidų, kurie gerai tirpsta vandenyje, mišinį. Želatinos polipeptidai sudaryti beveik išimtinai iš neesminių aminorūgščių, t. y. tokių, kurias gamina žmogaus organizmas. Todėl ši maisto medžiaga jokiu būdu negali pakeisti pilnaverčių baltymų ar kitų produktų, kuriuose yra nepakeičiamų aminorūgščių.
Farmacija
Farmacijos pramonėje iš želatinos gaminamos kapsulės vaistams ir kitiems preparatams, kadangi želatinos kapsules yra lengva nuryti.
Kosmetika
Kosmetikoje gali būti naudojamas ir drebučių nesudaranti želatinos atmaina, vadinama hidrolizuotu kolagenu, hidrolizatu.
Maistas
Maisto pramonėje ji vertinama kaip emulsiklis ir standiklis.
Nemenčėlis
Nemenčėlis – ežeras Lietuvoje, Vilniaus rajone, 7,5 km į pietvakarius nuo Sužionių. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,21 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 190,1 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję, tik rytinis krantas aukštesnis. Aplinkui plyti krūmynai, pievos ir miškeliai. Pietuose išteka Nemenčios upė. Šalia įsikūręs Akmenėlės kaimas.
Valai (Ukmergė)
Valai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Žemaitkiemio, dešiniajame Siesarties krante. Netoli kaimo teka upelis Plaštakėlė. Seniūnaitijos centras. Yra pradinė mokykla (Žemaitkiemio mokyklos skyrius), parduotuvė ir kavinė-baras, koplytstulpis (autorius R. Zinkevičius). Valų kaimui minint 300 metų sukaktį buvo pastatytas paminklas.
Teisinė gynyba
Teisinė gynyba - veikla, skirta asmens teisėms bei teisėtiems interesams ginti; teisė į teisinę gynybą; teisinės veiklos sritis.
Teisminė gynyba
Teisinė gynyba gali pasireikšti kaip teisminė gynyba. Kaip asmens teisė kreiptis į teismą, siekiant apginti savo pažeistas teises išplaukia iš teisinės valstybės principo, daugelyje valstybių teisė į gynybą yra konstitucinė teisė, įtvirtinta aukščiausios galios įstatymuose (Konstitucijose).
Lietuvoje yra garantuojama antrinė teisinė pagalba (advokato paslaugos).
Konsulinė gynyba
Teisinė gynyba taip pat gali pasireikšti kaip, pvz., piliečių, esančių užsienyje, teisė į valstybės globą (Lietuvos valstybė globoja savo piliečius užsienyje, LR Konstitucijos 13 straipsnis).
Matt McQueen
Matthew „Matt“ McQueen (1863 m. gegužės 18 d. - m. 1944 m. rugsėjo 28 d.) buvo škotų futbolininkas, kuris vėliau tapo Liverpulio klubo direktorius ir treneris.
Trenerio karjera
1923 m. McQueen tapo laikinu Liverpulio klubo treneriu, kai David Ashworth netikėtai paliko klubą. McQueen tapo pirmu klubo treneriu žaidusiu ir treniravusiu tą patį klubą. Būdamas 60 metų amžiaus paliko klubą 1928 m.
Didžiulis nuopelnas klubui buvo pasirašant Pietų Afrikietį Gordon Hodgson, puolėją, kuris pelnė beveik 250 ivarčių mažiau nei per 400 pasirodymų.
1944 m. rugsėjo mėnesį, būdamas 81 metų amžiaus mirė Liverpulyje.
Konovalai
Konovalai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Choroščiaus valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į vakarus nuo Choroščo ir apie 18 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. 1935 m. kaime įkurta Konovalų Švč. Jėzaus Širdies parapija. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Matt McQueen
Karjera
Kaip žaidėjo Kaip trenerio
Andrius Šmitas
Išsilavinimas
1967 m. Andrius Šmitas baigė Vasario 16-osios gimnaziją. Atlikęs vokiečių kariuomenėje karinę prievolę, Bonos universitete studijavo teologiją, Rytų Europos istoriją ir Lietuvos istoriją (universitete dėstė prof. Zenonas Ivinskis). Studijas baigė 1978 m., sėkmingai išlaikė baigiamuosius pedagogo egzaminus, įgijo teisę dirbti mokytoju.
Visuomeninė, kultūrinė, pedagoginė veikla
Studijų metais Andrius Šmitas dalyvavo Vokietijos lietuvių bendruomenės veikloje, Vokietijos Lietuvių Bendruomenės (VLB) jaunimo sekcijos pirmininkas, „Jaunimo žodžio” redakcijos narys, vienas iš Vokietijos lietuvių jaunimo sąjungos (VLJS) steigėjų (1970–1972 m.), Europoje vykusio IV Pasaulio lietuvių jaunimo kongreso pirmininkas (1979 m.), Vasario 16-osios gimnazijos kuratorijos narys (nuo 1972 m.), Vokietijos LB tarybos narys (nuo 1975 m.), 22 metus – VLB valdybos narys, iš jų 2 kadencijas – Vokietijos LB valdybos pirmininkas (1979–1981 m.), 1981 m. įkurto Lietuvių kultūros instituto narys steigėjas.
Andrius Šmitas buvo vedęs (1978 m.); žmona – JAV lietuvė Marija Dambriūnaitė, dukros – Daina ir Lina.
Mirė 2008 m. gruodžio 14 d., 17 val. gruodžio 18 d. šarvojamas Hiūtenfeldo Jėzaus Širdies bažnyčioje (11 val. atnašaujamos šv. Mišios, po kurių velionis lydimas į Hiūtenfeldo kapinaites).
Jūrės geležinkelio stotis
Jūrės geležinkelio stotis (seniau Papilvio geležinkelio stotis) – stotis, įsikūrusi Stoties g. 10, Jūrėje, Kazlų Rūdos savivaldybėje. Tai 1937 m. pastatyta geležinkelio stotis, 2012 m. įrašyta į Kultūros vertybių registrą (kodas ). Stoja traukiniai Kaunas–Kybartai, Kaunas–Marijampolė.
Istorija
Įsteigta 1915 m. kaizerinės Vokietijos ir pradžioje turėjusi Papilvio (Popilwo) vardą. Lietuvai tapus nepriklausoma valstybe stotis buvo pervadinta Jūros (Jūrės) vardu. Plečiantis miesteliui, kuriam buvo numatyta vasarvietės ateitis, 1937 m. iškilo modernus konstruktyvizmo bruožų turintis mūrinis pastatas, tuomet vadintas keleivių namu. Sovietmečiu iki Jūrės vedančiu siauruoju geležinkeliu iš Ežerėlio durpyno buvo gabenamos durpės ir  buvo perkraunamos į plačiojo geležinkelio vagonus tolesniam transportavimui. Taip pat su šia stotimi siejo siauruko bėgiai, ateinantys nuo sovietų karinių objektų Kazlų Rūdos miškuose. Šalia Jūrės geležinkelio stoties esančiuose soduose išlikęs siauruko geležinkelio tiltas per Pilvę. Demontavus siauruką, perkrovimo rampos vietoje ir aplink ją pradėjo kurtis sodininkų bendrijos, todėl Jūrės stotis ilgainiui neteko pirmykštės reikšmės. Gyvenvietė prie Jūrės geležinkelio stoties iki pat 2002 m. vadinosi Jūrės geležinkelio stotimi, vėliau pervadinta į Jūrės miestelį.
Keleivių aptarnavimas
2012 m. stodavo 4 geležinkelio maršrutų traukiniai:
Modernizavimas
Geležinkelininkų parengtas modernizacijos planas transformuoti geležinkelio stotį į stotelę, panaikinant bilietų pardavimą stotyje ir atsisakant stoties darbuotojų, automatizuojant stoties valdymą, susilaukė vietos bendruomenės protestų, kuriai pavyko apginti stotį nuo uždarymo.
Alyvūniniai
Paplitę Madagaskare, Pietryčių Azijoje, Malaizijoje, Rytų Australijoje, Naujoje Zelandijoje, vakarų Indijoje ir Čilėje. Auga tropinio ir subtropinio klimato srityse, kelios rūšys ir vidutnio klimato zonoje.
Šeimoje yra 12 genčių ir 605 rūšys.
Monkų miesto vėliava
thumb|right|200px|Monkų miesto vėliava Monkų miesto vėliava - Monkų miesto stačiakampio formos vėliava, kurioje yra dvi horizontalios geltonos ir raudonos spalvos juostos.
Subačiaus seniūnija
Subačiaus seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Kupiškio rajono savivaldybės pietvakariuose.
Istorija
Senoji Subačiaus seniūnija minima XVI a. 2-ojoje pusėje. XVIII a. ji priklausė Vilkmergės apskričiai.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 6 seniūnaitijos:
2015 m. seniūnaitijos reformuotos:
Darija Klišina
Darija Klišina (🇷🇺, g. 1991 m. sausio 15 d.) – Rusijos lengvaatletė, šuolininkė į tolį. Pasaulio jaunimo čempionė, Pasaulio vicečempionė.
Biografija
Darija Klišina pradėjo sportuoti sulaukus 8-erių m. Ji iš pradžių žaidė tinklinį, paskui išbandė įvairias lengvosios atletikos šakas, o nuo 13-ikos m. atsidėjo šuolio į tolį rungčiai. Darija K. 15-ikos m. iškovojo pirmąją vietą Rusijos jaunimo lengvosios atletikos čempionate. Po to sekė daug pergalių įvairiose varžybose.
Tartagalis
Tartagalis  – miestas Argentinoje, Saltos provincijos šiaurės rytuose, Čiako lygumose, 365 km nuo Saltos, netoli sienos su Bolivija. Per miestą teka Tartagalio upė. Departamento centras. Virš 56 tūkst. gyventojų (3/4 visų departamento gyventojų).
Ekonomika ir susisiekimas
Tartagalis – svarbus ekonominis centras ne tik Saltos provincijoje, bet ir visoje Argentinoje. Šalia miesto glūdi antras pagal dydį šalyje dujų telkinys. Čia išgaunama 25 % šalies naftos ir 16 % gamtinių dujų.
Tartagalis – svarbus Mercosur organizacijoje transporto mazgas; iki Bolivijos sienos tik 55 km, iki Paragvajaus – 100 km. Keliai į Tarichą (Bolivija), Saltą, Puerto La Pasą. Miestą kerta Saltos-Santa Kruso geležinkelis.
Standiklis
Standikliai (stingdikliai) – tai maisto priedai, naudojami maisto pramonėje produktams sutirštinti arba stingdyti. Pvz., želė, pudingus, kremus, ledus, jogurto ir varškės desertus, saldainius ir kt. Jų taip pat gali būti mažesnio riebumo majonezuose, padažuose. Šios medžiagos suteikia maisto produktui drebučių konsistenciją. Standiklių savybėmis pasižymi ir kai kurie kitų kategorijų maisto priedai – stabilizatoriai ir tirštikliai. Etiketėje paprastai nurodomas maisto priedo E numeris. Standikliai būna augalinės ir gyvūninės kilmės.
Keletas populiarių standiklių:
Gelling agent
Kalafatas
Kalafatas  – miestas pietvakarių Rumunijoje, Dolžo apskrityje, į pietvakarius nuo Krajovos, Dunojaus kairiajame krante, priešais Bulgarijos miestą Vidiną. Yra upių ir oro uostai, geležinkelio perkėla. 2013 m. birželį atidarytas 1,9 km ilgio Naujosios Europos vantinis tiltas per Dunojų, sujungęs Rumuniją ir Bulgariją. Metalo apdirbimo, elektrotechnikos, tekstilės (medvilnės), siuvimo, odos, maisto, medienos apdirbimo, statybinių medžiagų gamybos pramonė. Pramoninė žvejyba. Veikia etnologijos muziejus.
Istorija
Miestas XIV a. įkurtas genujiečių pirklių. 1854 m., vykstant Krymo karui, netoliese įvyko Četatės mūšis tarp Rusijos ir Osmanų imperijos pajėgų.
Reškutėnų piliakalnis
Reškutėnų piliakalnis su gyvenviete – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 16408; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1752; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1102KP) ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 24146) Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, į vakarus nuo Reškutėnų Švenčionėlių seniūnija. Pasiekiamas keliu Švenčionys – Reškutėnai, už Reškutėnų kapinių kairėje pasukus į kairę vakaruosna, pavažiavus 900 m, gale laikantis dešinės – yra 100 m į šiaurę nuo keliukų išsišakojimo.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, buvusioje senojo Kretuono ežero rytiniame krante (dabar iki ežero 300 m). Aikštelė trapecinė, 64x50 m dydžio, per 2,4 m žemėjanti į vakarų pusę. Jos pietiniame pakraštyje supiltas 1,8 m aukščio, 18 m pločio pylimas. Šoniniai šlaitai statūs, 6,5-12 m aukščio, galiniai nuolaidūs ar vidutinio statumo.
Šiauriniame šlaite seniau kastas karjeras, šiaurės rytinė aikštelės dalis iškasinėta bulviarūsiais. Per Antrąjį pasaulinį karą iškasta apkasų. Piliakalnis apaugęs daugiausiai pušimis ir pomiškio krūmais, jo rytinėje ir šiaurės rytų pašlaitėse stovi sodybų pastatai, pietryčių ir rytų pašlaite eina keliukas į šias sodybas, o į šiaurę nuo kalvos, už daubos esantis aukštumos kraštas dirvonuoja.
Į šiaurę nuo piliakalnio esančioje aukštumoje, 1,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta brūkšniuotos keramikos.
Tyrimai
Piliakalnį 1980 m. rado ir žvalgė Istorijos institutas (vadovas Algirdas Girininkas), 1987 m. – Mokslinė metodinė taryba. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Piliakalnis datuojamas IV a. – V a. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 44235 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 28 243 000 m².
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Karas Donbase
Karas Donbase – karinis konfliktas Donbaso regione Ukrainoje.
Karas prasidėjo 2014 m. kovo mėn., kai po Krymo okupacijos separatistinis ir antivyriausybinis judėjimas persimetė į Ukrainos rytus. Donbasą sudarančiose srityse įkurtos apsišaukėliškos Donecko ir Luhansko Liaudies Respublikos (Novorosijos Federacija). 2014 m. balandžio mėn. prasidėjo karas Donbase tarp Ukrainos ginkluotųjų pajėgų ir prorusiškųjų teroristų.
Tarp separatistų gretų buvo nemažai Rusijos piliečių, manoma, kad tie patys Rusijos piliečiai apmokydavo prorusiškus teroristus.
Liepos 22 ir 25 dienomis Rusijos artilerija bei kariuomenė, pačios Rusijos vadinami „humanitariniais konvojais“, buvo pastebėti kertantys Ukrainos sieną negaunant Ukrainos vyriausybės sutikimo.
Ilgasnukės dvidantės
Ilgasnukės dvidantės (Cyclichthys) – dvidančių pūsliažuvių (Diodontidae) šeimos žuvų gentis.
Molėtų arena
Molėtų sporto arena stovi Molėtuose, Ąžuolų g. 10. Šalia yra miesto stadionas su futbolo aikšte.
Arenoje vyksta kūno kultūros ir sveikatingumo renginiai, įvairaus lygio sporto varžybos, ugdomi jaunieji sportininkai. Joje įsikūręs Molėtų kūno kultūros ir sporto centras, kuris rūpinasi Molėtų krašto sportiniu gyvenimu. Arena yra namų aikštė krepšinio klubui „Ežerūnas-karys“. miniatiūra|250px|left
Arena atidaryta 2008 m. sausio mėn. rungtynėmis tarp Molėtų ir Utenos jungtinės krepšinio komandos su Vilniaus „Lietuvos Rytu“. Arenoje yra 250 stacionarių vietų, per varžybas talpina apie 500 žiūrovų.
Bagnai
Bagnai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, 8 km į vakarus nuo Dambravos, apie 32 km į šiaurės vakarus nuo Sokulkos ir 58 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. XIX a. buvo kaimas Sokulkos apskrities Bagnų valsčiuje.
1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Turboburės
thumb|Žako Kusto laivas „[[Alcyone“ su turboburėmis, 2008 m.]] Turboburės – jūrų laivo varomoji sistema, naudojanti vėjo energiją, pagrįsta Magnuso efekto privalumais. Turboburės laivo viršutiniame denyje primena styrančius aukštus apvalius kaminus, iš kurių niekada nerūksta dūmai. Tai – vadinamieji Fletnerio rotoriai, pakeičiantys tradicines bures. Laivai su dyzelinių generatorių sukamais rotoriniais cilindrais dar vadinami rotoriniais laivais.
Turboburės aerodinamika
Magnuso efektas jau seniai buvo žinomas, o jį 1852 m. aprašė vokiečių fizikas Heinrichas Magnusas. Ten, kur besisukančio cilindro paviršius juda prieš oro srovę, vėjo greitis sumažėja, o slėgis padidėja. Kitoje cilindro pusėje viskas vyksta priešingai – oro srovės greitis didėja, o slėgis mažėja. Šis slėgių skirtumas priešingose cilindro pusėse ir yra varomoji jėga, kuri priverčia judėti laivą. Toks yra pagrindinis turboburės, naudojančios vėjo jėgą laivui varyti, veikimo principas.
Istorija
thumb|Škuna „Buckau“ su Fletnerio rotoriais, 1924 m. thumb|Jachta su turbobure, 1931 m. Pirmasis Magnuso efektą panaudojo ir šią sistemą išbandė vokiečių išradėjas Antonas Fletneris, vėliau ją pritaikė prancūzų keliautojas Žakas Kusto. A. Fletneris 1924 m. 54 m ilgio škunoje „Buckau“ vietoje įprastų 3 stiebų su burėmis sumontavo du 15 m aukščio ir 3 m skersmens rotorinius cilindrus, sukamus 45 AG dyzelio. Laivas 1925 m. sėkmingai perplaukė audringą Šiaurės jūrą, kuomet daugelis burlaivių nedrįso palikti uostų. Šiaurės jūroje „Buckau“ teko rimtai pakovoti su stipriais vėjais ir didelėmis bangomis, tačiau škuna pasvirdavo į šoną mažiau, negu kiti sutikti burlaiviai. Šios kelionės metu nebereikėjo šaukti į denį įgulos narių, kad šie tvarkytų ir keistų bures. Pakako vieno budinčio šturmano, kuris, neišeidamas iš vairinės, galėjo valdyti rotorių veiklą. Anksčiau tristiebės škunos įgulą sudarė mažiausiai 20 jūreivių, o perdirbus ją į rotorinį laivą, pakako 10 žmonių.
1926 m. Hamburge buvo pastatytas rotorinis laivas „Barbara“ su turboburėmis. 90 m ilgio ir 13 m pločio laive buvo sumontuoti trys maždaug 17 m aukščio Fletnerio rotoriai. „Barbara“, kaip ir buvo planuota, kurį laiką sėkmingai gabeno vaisius iš Italijos į Hamburgą. Maždaug 30–40 % reiso laiko laivas plaukdavo varomas vėjo. Pučiant 4–6 balų vėjui, „Barbara“ išvystydavo 13 mazgų greitį. Nors buvo planuojama šį laivą išbandyti ilgesniuose reisuose Atlanto vandenyne, tačiau 1933 m. „Barbara“ vėl buvo perdaryta į standartinį krovininį garlaivį. Seni jūrų vilkai nesistengė perprasti „cilindrų“ valdymo meno. Ilgainiui tokie laivai buvo primiršti, nes pats A. Fletneris nebesidomėjo šia sritimi. Be to, nepaisant visų savo pranašumų, rotoriniai laivai taip ir liko burlaiviais su jiems būdingais trūkumais, kurių svarbiausias – priklausomybė nuo vėjo.
Flettnerio rotoriais vėl susidomėta XX a. devintajame dešimtmetyje, kai pasaulyje pradėta siūlyti įvairias priemones klimato atšilimui sušvelninti, užterštumui mažinti, skatinti atsinaujinančiųjų energijos išteklių naudojimą. Siekdamas išbandyti, kaip dirba turboburių sistema ir mažinti brangstančio kuro sąnaudas, Žakas Kusto 1985 m. pradėjo plaukioti pasaulio vandenynuose rotoriniu laivu su turboburėmis „Alcyone“, pavadintu Alkionės, vėjo dievo Eolo duktės, garbei. Tai buvo perdarytas dvistiebis 31 m ilgio katamaranas. Iki šiol plaukioja naudodamas skirtingus varytuvus – du dyzelinius variklius ir dvi turbobures.
Turboburių sistemų gamintojai
thumb|Laivo „E-Ship 1“ turboburės Kylančios naftos kainos ir susirūpinimą keliantis klimato atšilimas sudaro palankias sąlygas vėjo varikliams sugrįžti. Viena didžiausių pasaulyje vėjo jėgainių gamintoja „Enercon“ Kylyje 2008 m. pastatė 130 m ilgio ir 22 m pločio rotorinį laivą „E-Ship 1“. Juo gabenamos vėjo jėgainės iš Vokietijos, kur jos gaminamos, į kitas Europos šalis. Išvysto 17 mazgų greitį, vienu metu gabena virš 9 tūkst. t krovinių, įgula – 15 jūreivių. Laive, plaukiojančiame su Vokietijos vėliava, be tradicinio variklio sumontuoti ir 4 vėjo rotoriai. Ant denio yra 4 dideli cilindrai, kurių skersmuo - 4 m, o aukštis - 27 m. Besisukdami jie su vėjo pagalba priverčia laivą judėti į priekį. Šis inovatyvus laivas 2011 m. pabuvojo Klaipėdos uoste, pristatęs į konteinerių terminalą negabaritinį 2 800 tonų krovinį – šešių vėjo jėgainių dalis, skirtas vėjo jėgainių parkui Šilutės rajone.
Vėjo energiją išnaudojančias laivų varymo sistemas taip pat kuria ir gamina Singapūro laivybos pramonės bendrovė „Wind Again“, kurianti kuro ir išmetamų teršalų mažinimo technologijas, siūlanti ypatingos konstrukcijos (sulankstomus) Fletnerio rotorius, kuriuos galima įrengti tanklaiviuose ir krovininiuose laivuose. Pasiekiamas kuro sąnaudų sumažėjimas 30–40 %. Suomijos jūrų inžinerijos bendrovė „Wartsila“ planuoja turbobures pritaikyti ir kruiziniuose keltuose, naudojamuose bendrovės „Viking Line“ maršrutuose. Vokietijos Flensburgo universitete vykdomi turboburių sistemų tyrimai.
Raipuras
Raipuras  – miestas vidurio rytų Indijoje, Dekano plokščiakalnyje, šalia Mahanadžio upės; Čhatisgarho valstijos sostinė. Yra Swami Vivekananda oro uostas, geležinkelių ir plentų mazgas. Tekstilės, maisto pramonė, šelako gamyba ; taip pat cemento, aliuminio gamyba ir kt. Veikia keli universitetai. Yra keletas muziejų ir šventyklų.
Istorija
Raipuras įkurtas ~IX a. Miestas priklausė Madhja Pradešo valstijai ir buvo vienas svarbiausių jos ekonominių centrų. 2000 m. Raipuras tapo naujai sukurtos Čatisgarho valstijos sostine. Greta dabartinio miesto kuriamas Naujasis Raipuras, kuriame bus oficialioji valstijos sostinė.