cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Trileris
Ankstyvieji trileriai 1920–1930 m.
Daugiau D.Britanijos kūrėjų – Walter Forde, Victor Saville, George A. Cooper netgi jaunasis Michael Powell trilerius kūrė panašiu periodu. V.Fordas sukūrė 9, Vohaus – 7 (tarp 1932 ir 1935 metų), A.Kuperis bei M.Pauelis – 6. Ir kas be ko, kalbant apie D. Britanijos kūrėjus, reikėtų paminėti, tvirtą britų madų sekėją – Hičkoką.
1940-tieji
left|thumb|Filmas „Rebeka“ laimėjo Oskarą už geriausią metų filmą
Hičkokas toliau tobulino įtemptąjį trilerį, kuris tapo šio režisieriaus atpažinimo ženklu. Šiuo laikotarpiu jis surežisavo „Užsienio korespondentą“ (Foreign Correspondent, 1940 m.), filmas, kurio siužetas rutuliojasi II pasaulinio karo išvakarėse jaunam amerikiečiui reporteriui bandant atskleisti priešo agentų tapatybes; „Rebeką“ (Rebecca, 1940 m.), kuris laimėjo Oskarą už geriausią metų filmą. Čia yra pasakojama istorija apie tai, kaip jauna moteris (Joan Fontaine) išteka už turtingo našlio (Laurence Olivier) ir apsigyvena jo didžiuliuose rūmuose, ten ji atranda kad jos vyrą bei tarnus vis dar kankina prisiminimai apie pirmąją žmoną. Kiti Hičkoko sukurti filmai yra: „Įtarimas“ (Suspicion, 1941 m.), siužetas apie moterį patekusią į pavojų dėl jos vyro (Cary Grant) kaltės; „Diversantas“ (Saboteur, 1942 m.), filmas apie darbininką, dirbantį aviacijos gamykloje ir priverstą bėgti, nes yra klaidingai apkaltinamas sukėlus gaisrą ir nužudžius geriausią savo draugą; taip pat ir „Sąmokslas“ (Shadow of Doubt, 1943 m.), pats mėgstamiausias paties Hičkoko filmas, kuris buvo sukurtas remiantis tikra, 1920-siais metais įvykusia, byla, kurioje serijinis žudikas buvo pramintas linksmuoju našlių žudiku, žinomu kaip The Merry Widow Murder.
Režisieriaus George Cukor „Dujų šviesa“ (Gaslight, 1944 m.) vaizduoja klastingą vyrą (Charles Boyer), kuris rezgė planus kaip išvesti iš proto savo jauną žmoną (Ingrid Bergman), kad galėtų gauti jos palikimą. Otto Preminerio kriminalinėje dramoje „Laura“ (Laura, 1944 m.) policijos dedektyvas įsimyli moterį, kurios nužudymą jis tiria.
Filme „Spiraliniai laiptai“ (Spiral Staircase, 1946 m.), serijinis žudikas renkasi moteris su negalia, ir taip, vieną naktį audros metu nebylė Helen (Dorothy McGuire) pajunta pavojų. Trileryje, kurio žvaigždės buvo Orson Welles ir Rita Hayworth pavadinimu „Dama iš Šanchajaus“ (The Lady From Shanghai, 1948 m.), sužavėtas nuostabios moters, jūrininkas prisijungia prie keisto kruizo įgulos ir galų gale dalyvauja bendrame nužudyme. Filme „Atsiprašome, klaidingas numeris“ (Sorry, wrong number, 1948 m.), neįgali moteris (Barbara Stanwyck) telefonu išgirsta nužudymo planą, kuris jos manymu, yra nukreiptas prieš ją. Filmas „Trečiasis žmogus“ (The Third Man, 1946 m.) pasakoja rašytojo (Joseph Cotten) istoriją, kuris po II pasaulinio karo sužinojo, jog senas jo draugas (Orson Welles), juodosios rinkos agentas, visgi nemirė.
5-ojo dešimtmečio šnipų filmams priskiriami ir šie filmai: Fritz Lang šnipų melodrama, kupina pokario emocijų – „Šnipų istorija“ (Cloak and Dagger, 1946 m.) su Gary Cooper, kuris vaidina atomų mokslininką ir fizikos profesioriumi Alvah Jasper (šis veikėjas paremtas A-bombos išradėjo istorija J.Robert Oppenheimer), kurių pagrindinė misija – atskleisti vokiečių slaptuosius planus, nes jie nori sukurti A bombą. Dar vienas filmas „13 Rue Madeleine” (1947 m.), režisieriaus Henry Hathaway darbas – šnipų vadas sužino, jog vienas iš jo agentų yra nacis, tačiau jo strategiškai priimtas sprendimas agento nesuimti atnešą tik tragediją.
1950-tieji
Šeštajame dešimtmetyje A. Hičkokas kurdamas trilerius perėjo prie spalvoto kino (technicolor), taip pat pradėjo vaizduoti egzotiškesnes veiksmo vietas, o aktoriais priimdavo žavingas žvaigždes. Jis pasiekė savo aukščiausią karjeros tašką su tokiais klasikinias filmais kaip „Nepažįstamieji traukinyje“ (Strangers on a Train, 1951 m.), kuris yra apie du traukinio keleivius: profesionalų tenisininką Guy (Farley Granger) ir Bruno (Robert Walker). Siužetas sukasi apie gudrų planą, veikėjų sugalvotą pietų metu – kaip padės vienas kitam atsikratyti nereikalingų personų (Guy – žmonos, Bruno – tėvo). Kiti žymūs Hičkoko filmai – „Įvykus žmogžudystei skambinkite M“ (Dial M For Murder, 1954 m.) su Ray Milland, kuriame vyras, paskatintas pavydo dėl savo turtingos žmonos (Grace Kelly) neištikimybės siekia jos mirties; taip pat – „Langas į kiemą“ (Rear Window, 1954 m.), kuris yra apie vyrą, suvaržytą neįgaliojo vežimėlio (James Stewart), šnipinėjantį savo kaimynus ir įsitikinusį, jog vienas iš jo kaimynų įvykdė žmogžudystę; „Pagauti vagį“ (To Catch a Thief, 1955 m.), juvelyrinių dirbinių vagis yra apkaltinamas vagyste, kurios jis nepadarė, todėl, kad jam pateikti kaltinimai būtų panaikinti jis privalo surastį tikrąjį vagį; „Svaigulys“ (Vertigo, 1958 m.), atsistatydinęs detektyvas, turintis aukščio baimę, tiria keistą, savo seno draugo gerokai jaunesnės žmonos (Kim Novak) veiklą, kol galiausiai tai tampa jo manija; filme „Į šiaurę per vakarus“ (North by Northwest, 1959 m.), užsienio šnipai reklamos vykdantįjį darbuotoją (Cary Grant) klaidingai palaiko vyriausybės šnipu, todėl persekioja jį per visą šalį, kol jis pats ieško būdo kaip jam išgyventi.
Šeštajame dešimtmetyje kūrė ne tik Hičkokas. Kitų režisierių surežisuoti trileriai yra šie: režisieriaus Henry Hathaway darbas „Niagara“ (Niagara, 1953 m.), su Marilyn Monroe. Siužetas sukasi apie tai, kaip dvi porelės nuvažiuoja apžiūrėti (Niagaros krioklių ir kai įtampa tarp vienos žmonos bei jos vyro pasiekia žmogžudystės lygį. Kito režisieriaus, Robert Aldrich darbas „Kiss Me Deadly” (1955 m.), apie pasmerktą moterį, keliaujančią autostopu, kuri pastumia kitą istorijos veikėją – Mike Hammer – į mirtiną intrigų sūkurį. „Medžiotojo naktis“ (The Night of the Hunter, 1955 m.), režisieriaus Charles Laughton filmas, kuriame Robert Mitchum vaidina religinį fanatiką vedusį lengvatikę našlę, kurios du vaikai žino vietą, kur yra paslėpti jų tikrojo tėčio pavogti pinigai, bet nenori to atskleisti patėviui. Dar vieno režisieriaus Orson Welles unikalus trileris – „Velnio prisilietimas“ (Touch of Evil, 1958 m.), kuriame pasakojama nužudymo, pagrobimo ir policijos korupcijos perpinta istorija, miestelyje prie Meksikos sienos. Taip pat, tarp 6-ojo dešimtmečio filmų verta paminėti H. Hathaway filmą – „Diplomatinis kurjeris“ (Diplomatic courier, 1952 m.), kuriame slaptasis agentas ieško dokumentų susijusių su Rusijos invazija į Jugoslaviją bei Joseph Mankiewich filmas „5 Pirštai“ (5 Fingers, 1952 m.), kuriame slaptasis agentas dirba britų ambasadoje Turkijoje II pasaulinio karo metu ir pardavinėja paslaptis naciams.
1960-tieji
Režisierius M. Pauelis sukūrė siaubo trilerį „Peepin Tom” (1960 m.), kuriame Carl Boehm vaidina psichopatą operatorių – šis filmas buvo pastatytas pirmesnis nei Hičkoko „Psichopatas“ (Psycho, 1960 m.). Po Hičkoko 6-ojo dešimtmečio klasikinių filmų, šis pristatė šokiruojantį ir ilgai trunkantį trilerį „Psichopatas“ – istorija apie jauną moterį, pavogusią pinigų iš darbdavio kliento ir vėliau susiduriančia su jaunu motelio savininku, kuris per ilgai buvo po motinos padu.
Džeimso Bondo filmų serija įkvėpė kitus šnipų filmus kaip „Harry Palmer”, taip pat mistišką šnipų trilogiją vaizduojančią nepasiduodantį, akiniuotį, neįdomų britų slaptą kariškį (Michael Caine) – „The Ipcress File” (1965 m.), „Funeral in Berlin” (1967 m.) ir „Billion Dollar Brain” (1967 m.). Dar keli filmai verti paminėjimo: Richard Burton vaidino britų slaptąjį agentą filme „Šnipas, kuris sugrįžo iš šalčio“ ir Terence Young „The Triple Cross” (1967 m.), yra paremtas tikra istorija, kurioje įsilaužėlis į seifus karo metu prisijungia prie vokiečių ir tampa dvigubu britų agentu.
1970-ieji ir 1980-ieji
Šiuose dešimtmečiuose trilerio žanras įgavo stiprų pagreitį, su „Frenzy” (1972 m.) – Hičkoko pirmu britišku filmu beveik dvejuose dešimtmečiuose, kuris buvo įtrauktas į R raide pažymėtų filmų kategoriją dėl savo žiaurių ir atvirų smaugimo scenų. Steven Spielberg mažo biudžeto ankstyvas televizijos filmas „Dvikova“ (Duel, 1971 m.), kuris įgijo sekėjų kultą, pasakojo apie siautėjimą kelyje tarp nelaimingo keliaujančio pardavėjo (Dennis Weaver) ir nematomo, negailestingo sunkvežimio vairuotojo. Vienas iš pirmųjų filmų apie nevaldomai savo dievaičio apsėstą fanę buvo Clint Eastwood debiutinis filmas „Pagrok man miglą“ (Play Misty for Me, 1971 m.). Filme, vieną iš Kalifornijos didžėjų persekiojo sutrikusi klausytoja (Jessica Walter). John Boorman sukūrė filmą „Išsigelbėjimas“ (Deliverance, 1972 m.) apie pavojingą keturių pietiečių verslinkų likimą per jų poilsio kelionę. Režisieriaus Nicolas Roeg aštrus, mįslingas ir klaikus „Dabar nežiūrėk“ (Don‘t Look Now, 1973 m.), pasakojimas apie poros neviltį gedint Venecijoje nuskendusios dukters. Filme vaidino Donald Sutherland ir Julie Christie.
Francis Ford Cappola intensyviame psichologinio charakterio trileryje „Pokalbis“ (The Conversation, 1974 m.) apie šnipą, pasiklausymo aparatų ekspertą, kuris sistemingai pakelia šydą nuo slapto nužudymo, tuo metu pats būdamas šnipinėjamas. Režisuotas Irvin Kershner, „The Eyes of Laura Mars” (1978 m.) buvo dar vienas trileris paremtas persekiojimo tematika, su įžymiaja Faye Dunaway kaip pagrindine veikėja – persekiojama fotografe.
Brian De Palma paprastai kūrė filmus apie kaltę, vojerizmą, paranoją ir maniją, bei kitus panašaus siužeto elementus, įskaitant pagrindinio veikėjo sunaikinimą, nuomonių keitimą ir svajonių pasekmes. Jo filmų sąrašui priklauso psichologinis trileris „Seserys“ (Sisters, 1973 m.) – istorija apie susidvejinusias asmenybes, kurios fone skambėjo Hičkoko mėgstamo bendradarbio kompozitoriaus Bernard Herrmann muzika, „Obsession” (1976 m.), kuris kažkokiu būdu buvo įkvėptas „Vertigo“, „Apsirengęs žudyti“ (Dressed to kill, 1980 m.), žmogžudysčių filmas „Užpūsti“ (Blow Out, 1981 m.) pasakojantis apie garso režisierių, įvykdžiusį „netyčinį” viršininko nužudymą ir erotinis „Body Double” (1984 m.) apie nelabai išmanų antraeilį filmų aktorių, kuris buvo įpainiotas į intriguojantį ir paslaptingą pasakojimą, kuriame dalyvavo jo susidvejinusi kaimynė.
Filmai apie šnipus ir sąmokslus buvo išsisklaidę per abu dešimtmečius. Don Siegel „The Black Windmill” (1974 m.), kilęs iš Clive Egleton romano „Seven Days to a Killing”, su Michael Caine, vaidinančiu MI-5 darbininką John Tarrant, šnipinėjimo agentą, kurio sūnus yra pagrobtas. Alan Pakula „The Parallax View“ (1974 m.) pasakojimas apie sąmokslą, kuriam vadovavo „Parallax“ korporacija, apkaltinta US senatoriaus, siekusio prezidento posto, nužudymu, kurį iš tikrųjų įvykdė tyrimų reporteris Joseph Frady (Warren Beatty). Peter Hyam mokslinės fantastikos trileris „Capricorn One” (1978 m.) valdžiai pasiūlė sąmokslo teorijos idėją, teigiančią, kad pirmoji misija į Marsą buvo visiška apgaulė.
Sam Peckinpah paskutinis filmas, kurio siužetas sukosi apie šnipinėjimą „Ostermano savaitgalis“ (1983 m.), buvo nufilmuotas remiantis Robert Ludlum geriausiai parduodamu romanu. Pagrindinį gąsdinančio CŽV agento – šnipo Lawrence Fassett vaidmenį atliko John Hurt. Jungtinės Karalystės politinio sąmokslo trileris „Defence of the Realm” (1985 m.) su Gabriel Byrne, vaidinančiu reporterį, tiriantį slaptą operaciją. John Mackenzie šnipų trileris „The Fourth Protocol” (1987 m.), kilęs iš scenarijaus, parašyto romanisto Frederick Forsyth, su Michael Caine, vaidinančiu britų žvalgybos agentą John Preston ir Pierce Brosnan, atliekančiu blogiuko rusų agento Maj. Valeri Petrovski vaidmenį.
1990–dabar
Dešimtmetis prasidėjo Rob Reiner „Misery” (1990 m.), sukurto pagal Stephen King knygą. Kathy Bates vaidino sutrikusios psichikos fanatikę Annie, kuri globodama neveiksnų kūrėją Paul (James Caan) jį terorizavo. Vienoje baisioje scenoje ji surišo jo kulkšnis norėdama išvengti vyro pabėgimo. Mušama žmona, kuri paliko savo sadistą vyrą, kerštingai siekdama susirasti geresnį gyvenimą „Lovoje su priešu” (Sleeping with the Enemy, 1991 m.), Curtis Hanson „Ranka, supanti lopšį” (The Hand That Rocks the Cradle, 1992 m.), su Rebecca De Mornay vaidinančia auklę, siekančią atkeršyti savo mirusio akušerio vyro pacientei (Annabella Sciorra), „Unlawful Entry” (1992 m.) su Ray Liotta – policininke, kurią persekioja jos išgelbėta moteris, Barbet Schroeder nežinomybės ir įtampos kupiname „Vieniša baltoji moteris” (Single White Female, 1992 m.), su Bridget Fonda ir jos apsėsta kambarioke iš pragaro Jennifer Jason Leigh, Harold Becker „Malice” (1993 m.) su Alec Baldwin ir Nicole Kidman bei galiausiai Anthony Minghella psichologinis trileris „Talentingasis Misteris Riplis” (The Talented Mr. Ripley, 1999 m.) su Matt Damon apsėstu ir tuomet neigiančiu buvimą Jude Law.
200px|miniatiūra|kairėje|Filmas „[[Avinėlių tylėjimas“ – vienas žymiausių trilerių, laimėjęs ir geriausio metų filmo apdovanojimą]]
Vis dėlto nepaisant kaip bendrai manijos tema buvo populiari šiame dešimtmetyje, tuo metu buvo ir kitas populiarus žanras – detektyvų/FTB agentų darbas, siekiant surasti serijinius žudikus. Vienas iš žymiausių buvo Jonathan Demme didelio pripažinimo sulaukęs, geriausio metų filmo apdovanojimą laimėjęs nusikaltimų trileris „Avinėlių tylėjimas” (1991 m.), kuriame jauna FTB agentė Jodie Foster dalyvauja psichologiniame kare prieš kanibalistą psichologą Hannibal Lecter (Anthony Hopkins), kai tuo metu atsirado serijinis transseksualų žudikas Buffalo Bill, David Fincher trileryje „Septyni” (1995 m.), kuris buvo apie žmogžudžio, priimančio septynias mirtinas nuodėmes, paiešką.
Šiandieniniai trileriai pasiskolino temas ir elementus iš praeities dešimtmečių. Vis dėlto, siekiant išvengti kartojimosi, atsirado daug naujų trilerių, kurie išlaikė siaubo filmų aspektus, tačiau turi didesnį smurto, brutalumo, teroro ir aukų skaičių. Paskutiniai trileriai, kurie perėmė šį požiūrį buvo „Rojaus ežeras“ (Eden Lake, 2008 m.), „Paskutinis namas kairėje“ (The Last House on the Left, 2009 m.), „P2“ (2007 m.), „Nelaisvė“ (Captivity, 2007 m.) ir „Pakvaišę žaidimai“. Net veiksmo filmai labiau išrutuliojo trilerį per pastaruosius 10 metų, ypač apie šnipus. Tai tokie filmai kaip „Smagus pasivažinėjimas“ (Joy Ride, 2001 m.), „Nežinomas“ (Unknown, 2011 m.), „Įkaitas“ (Hostage, 2005 m.), „Mobilusis“ (Cellular, 2006 m.), „Smurto istorija“ (A History of Violence, 2005 m.) ir „Ugnies siena“ (Firewall, 2006 m.), kurie buvo itin perversmingi kūriniai.
Subžanrai
Į trilerio žanro sąvoką įeina šie subžanrai, kurie gali būti sudaryti ir iš kitų žanrų elementų:
Sąmokslo trileris: jame filmo herojus(-ė) susiduria su didele ir galinga priešų grupuote, kurios tikrąją galią žino tik pats herojus(-ė). Šiai kategorijai priskiriami filmai „Čanslerio rankraštis“ (The Chancellor Manuscript) ir „The Aquitaine Progression“, sukurti Robert Ludlum, bei filmai „Narkozė“ (Awake), „Gyvatės akys“ (Snake Eyes), ,,Da Vinčio kodas“, „Tamsos pakraštys“ (Edge of Darkness), „Absoliuti valdžia“ (Absolute Power), „Marathon Man“, „Ugnies linijoje“ (In the Line of Fire), „Capricorn One“ ir „JFK“.
Kriminalinis trileris: šis žanras yra nusikaltimų filmų ir trilerio mišinys, kuriame vaizduojami pavykę arba nepavykę nusikaltimai. Tokiuose filmuose dėmesys dažniausiai kreipiamas į nusikaltėlius, o ne į teisėtvarkos atstovus. Dažniausios temos, gvildenamos nusikaltimų trileriuose: nužudymai, vagystės, gaudynės, susišaudymai. Kriminalinių trilerių, kuriuose pasakojama apie žmogžudystes pavyzdžiai: „Septyni“, „Šioje šalyje nėra vietos senukams“, „Avinėlių tylėjimas“, „Nesusekamas“ (Untraceable), „Proto medžiotojai“, „Bučiuoti merginas„ (Kiss the Girls), „Voratinklis“ (Along Came a Spider) ir „Nukopijuota žmogžudystė“ (Copycat). Kriminaliniųų trilerių apie vagystes pavyzdžiai: „The Asphalt Jungle“, „Atlygis“ (The Score), „Rififi“, „Spąstai“ (Entrapment) ir „Žmogžudystė“ (The Killing).
Erotinis trileris: šiame subžanre svarbi siužeto linija yra seksualiniai santykiai ir pabrėžiama erotika. Tokie filmai tapo populiarūs XX a. 9-ajame dešimtmetyje ir po VCR atsiradimo rinkoje. Šiam žanrui priklauso tokie filmai kaip: „Esminis instinktas“ (Basic Instinct), „Kloja“ (Chloe), „Nakties spalva“ (Color of Night), „Dressed to Kill“, „Plačiai užmerktos akys“, „Kruvinoji poezija“ (In the Cut), „Geismas“, „Įspėjimas“ (Lust, Caution) ir „Vieniša baltoji moteris“ (Single White Female).
Politinis trileris: juose herojus(-ė) gina valstybę, kuriai dirba. Tokie sėkmingi pavyzdžiai kaip Fletcher Knebel sukurtas filmas „Seven Days in May“ (1962 m.), Frederick Forsyth filmas „The Day of the Jackal“ (1971 m.) ir Richard Condon kūrinys „Mandžiūrijos kandidatas“ leido šiam trilerio subžanrui įsitvirtinti. Daugiau pavyzdžių: „Topaz“, „Notorious“, „Žmogus, kuris žinojo per daug“, „Vertėja“ (The Interpreter), „Įkaitas“ (Proof of Life), „Tikroji padėtis“ (State of Play) ir „Vaiduoklis“ (The Ghost Writer).
Psichologinis trileris: tokiuose trileriuose konfliktas tarp veikėjų yra emocinis, o ne fizinis iki pat (dažniausiai) smurtinės rezoliucijos. Psichologiniuose trileriuose veikėjai atsitiktinai arba dėl savo pačių smalsumo patenka į pavojingas situacijas, kurių jie negali išspręsti. Veikėjai negali pasikliauti savo fizinėmis jėgomis kovojant su žiauriais priešais, jie remiasi savo protiniais ištekliais – tai gali būti protinė kova su sunkiai įveikiamu priešu arba kova, norint atgauti pusiausvyrą, vykstanti veikėjo galvoje. Kartais veikėjai sprendžia arba yra įsipainioję į paslaptingą situaciją. Psichologinių trilerių kuriama įtampa, laukimas sukuriama dviem veikėjams kankinant vienas kito protus, apgaudinėjant arba bandant paveikti kito psichologinę būseną. Alfredo Hičkoko filmai „Suspicion“, „Shadow of a Doubt“ ir „Nepažįstamieji traukinyje“ bei David Lynch ekscentriškas, bei paveikus filmas „Mėlynas aksomas“ (Blue Velvet) yra žymūs subžanro pavyzdžiai. Daugiau psichologinio trilerio pavyzdžių: „Talentingasis misteris Riplis“, „Mašinistas“, „Netark nė žodžio“ (Don’t Say A Word), „Namas devyniems“ (House of 9), „Dukters pagrobimas“ (Trapped), „Skrydžio planas“ (Flightplan), „Kuždesių sala“, „Paslaptingas langas“, „Tapatybė“ (Identity), „Naktinis reisas“ (Red Eye), „Taikinys telefono tinkle“ (Phone Booth), „Psichopatas“, „Laukinė upė“ (The River Wild), „Mirtis už gyvybę“ (Nick of Time), „Avarija“ (Breakdown), „Panikos kambarys“ (Panic Room), „Mizerė“, „Šiaudiniai šunys“ (Straw Dogs) ir nauja jo versija, „Baimės iškyšulys“, „Kolekcionierius“ (The Collector), „Silpnybė“ (Frailty), „Geras sūnus“ (The Good Son) ir „Pakvaišę žaidimai“ (Funny Games).
Detektyvinis trileris: šio subžanro trileriuose protagonisto vaidmenyje dažniausiai yra valstybinis agentas, kuris smurtaudamas priešinasi konkuruojančios valstybės agentams arba (pastaraisiais metais) teroristams. Šie trileriai dažniausiai realistiškai sprendžia išgalvoto šnipinėjimo atvejus (John Le Carré pritaikymai). Detektyviniai trileriai – svarbi britų kino sudedamoji dalis. Britų režisieriai pirmauja šių trilerių kūrime: Alfredas Hičkokas ir Carol Reed labai prisidėjo prie šio žanro ir daugybės filmų, nufilmuotų British Secret Service. Detektyvinis filmas dažniausiai susideda iš veiksmo ir mokslinės fantastikos žanrų, tačiau, kai kuriuos detektyvinius trilerius teisingiau būtų priskirti prie veiksmo filmų žanro (pvz., Džeimsas Bondas, ypač tuos, kuriuose daug susišaudymo scenų, gaudynių su mašinomis ir panašiai. Subžanro pavyzdžiai: „Šnipų žaidimas“ (Spy Game), „Hanna“, „Išdavikas“ (Traitor), „Bastūnas“, „Siuvėjas“, „Kareivis, Šnipas“ (Tinker Tailor Soldier Spy), „Turistas“, „The Parallax View“, „Siuvėjas iš Panamos“ (The Tailor of Panama), „Pagrobimas“ (Taken), „Nežinomas“ (Unknown), „Rekrutas“, „Skola“ (The Debt), „Patikimas piemuo“ (The Good Shepherd) ir „Three Days of the Condor“.
Fantastinis trileris: tokiuose filmuose yra elementų iš kitų pasaulių (fantastika ir/arba supernatūralumas), išlaikoma įtampa, nežinojimas ir įpinama daug siužeto vingių. Kartais teigiamas ir/arba neigiamas charakteriai turi supergalių arba ypatingų psichinių gebėjimų. Pavyzdžiai: „Mergina vandenyje“ (Lady in the Water), „Nuopolis“ (Fallen), „Dažnis“ (Frequency), „Pranašas“ (Next), „Suvokimas“ (Knowing), „Sapnuose“ (In Dreams), „Anapus“ (Flatliners), „Džeikobo kopėčios“ (Jacob’s Ladder), „Vaizdo dienoraštis“ (Chronicle), „Raktas“ (The Skeleton Key), „Praeities šešėliai“ (What Lies Beneath), „Nepalaužiamasis“ (Unbreakable), „Dievo dovana“ (The Gift), „The 2012 Philippine“ – aukštų įvertinimų sulaukęs religinis siaubo filmas, „The Healing“ ir „Tylos zona“ (The Dead Zone).
Techno trileris: įtempto siužeto filmas, kuriame naudojamos manipuliacijos. Didelę svarbą techno trileriuose turi sudėtingos technologijos. Šis subžanras sudarytas iš veiksmo ir mokslinės fantastikos žanrų bruožų. Pavyzdžiai: „Tryliktas aukštas“ (The Thirteenth Floor), „Juros periodo parkas“, „Aš – robotas“, „Sakalo akis“ (Eagle Eye), „Hakeriai“ (Hackers), „Tinklas“ (The Net), „eXistenZ“ ir „Virtuoziškumas“ (Virtuosity).
Grožinė literatūra
Žinomiausi rašytojai, rašę trilerio žanro romanus: Eric Ambler, Ted Bell, Dan Brown, Lincoln Child, Tom Clancy, Clive Cussler, Michael Crichton, Nelson DeMille, Ian Fleming, Ken Follett, Frederick Forsyth, Graham Greene, John Grisham, Robert Ludlum, Alistair MacLean, Andy McNab, David Morrell, James Phelan, Douglas Preston ir Matthew Reilly.
Televizija
Yra sukurti mažiausiai du televizijos serialai, pavadinimu „Trileris“ (Thriller). Vienas jų sukurtas Jungtinėse Amerikos Valstijose XX a. 7-ajame dešimtmetyje, kitas serialas buvo išdirbtas Jungtinėje Karalystėje 8-ajame dešimtmetyje. Nors šie du serialai nėra niekuo susieti, kiekviena abiejų serialų serija buvo sudaryta iš vis naujų dramatiškų istorijų, kuriose būdavo naudojami trilerio motyvai.
Serialas „24 Valandos“ (24) – tai greitai išpopuliarėjęs televizijos serialas, kuris buvo įkvėptas karo su terorizmu. Kiekvieno serialo sezono veiksmas vyksta dvidešimt keturių valandų bėgyje ir kiekvienos serijos laikas yra vaizduojamas kaip tiesioginis. Seriale naudojama padalinto ekrano funkcija ir ekrane įmontuotas tiksintis laikrodis. „24 Valandos“ pasakoja apie federalinio agento Jack Bauer žygdarbius griaunant teroristų planus.
„Dingę“ (Lost) – serialas, kuriame pasakojama apie žmones, išgyvenusius po lėktuvo avarijos, atsidūrusius negyvenamoje saloje, kur jų niekas negali rasti. Jie kovoja su grėsmingu padaru, kuris pasirodo juodų dūmų debesies pavidalu ir yra sąmokslas tų žmonių, kurie pagrobė arba nužudė saloje įkliuvusių žmonių nukentėjusius draugus (Others). Žmonės, likę gyvi po lėktuvo katastrofos, stengiasi suprasti tamsią šios salos praeitį, kovoja prieš baltuosius lokius ir visaip kitaip mėgina išgyventi ir ištrūkti iš salos.
„Kalėjimo bėgliai“ (Prison Break) serialas pasakoja apie Michael Scofield – inžinierių, kuris norėjo išlaisvintį savo nekaltą, tačiau mirties bausme nubaustą brolį iš kalėjimo. Jo plano dalimi buvo tai, jog jis pats turėjo atsidurti kalėjime, ką jis ir įvykdė. Pirmame „Kalėjimo bėglių“ sezone Maiklas turi susidoroti su gyvenimo kalėjime rizika, kitais kaliniais, bei kalėjimo prižiūrėtojais. Nepaisant visų sunkumų, Maiklas bando įvykdyti savo pabėgimo planą. Tuo tarpu, Maiklo likę laisvėje bendrininkai tiria sąmokslą dėl Linkolno (Maiklo brolio) įkalinimo. Antrajame serialo sezone Maiklas, jo brolis ir keli kiti kaliniai pabėga iš kalėjimo ir stengiasi išvengti valstybine paskelbtos jų paieškos ir tų, kurie trokšta jų mirties.
Kiti pavyzdžiai: „Deksteris“, „Bręstantis blogis“ (Breaking Bad), „Nusikalstami protai“ (Criminal Minds), „Without a Trace“, „CSI: Kriminalistai“, „4400“, „Tarpininkė“ (Medium), „Skaičiai“ (Numb3rs), „Prieblandos Zona“ (The Twilight Zone) ir „X-failai“.
Trileris Lietuvoje
2006 metais, per „AXX“ filmų festivalį buvo pristatytas kriminalinis trileris (dar įvardijamas juodąja komedija) „Zero“, režisierius Emilis Vėlyvis. Filmas pasakoja tris skirtingas istorijas: apie jaunuolį, dezertyravusį iš privalomosios krašto apsaugos tarnybos, prasilošusį ritualinių paslaugų firmos savininką ir apie tris smulkius vagis, užsidirbančius apiplėšinėjant „sutranzuotus“ vairuotojus. Šių, trijų nieko bendro tarp savęs neturinčių, istorijų herojus finale suveda atsitiktinis įvykis.
200px|miniatiūra|dešinėje|„[[Zero 2“ – pelningiausias nuo 1993 metų šalies kino teatruose rodytas lietuviškas filmas]] 2010 metais pasirodė filmo tęsinys „Zero 2“. Remiantis BNS pateiktais Kino industrijos asociacijos duomenimis, 2010 metų sausio pabaigoje pradėtas rodyti „Zero 2“ surinko 934,6 tūkst. litų. Jį aplankė per 71 tūkst. žiūrovų. „Zero 2“ – pelningiausias nuo 1993 metų šalies kino teatruose rodytas lietuviškas filmas. Nuo 1993-ųjų metų sudaromame sąraše šią juostą lenkia 27 užsienietiški filmai. Tačiau 2011 metais tiek „Zero 2“, tiek visus užsienietiškus filmus aplenkė Donato Ulvydo režisuotas filmas „Tadas Blinda. Pradžia“.
2004 metais Lietuvoje buvo filmuojamos vokiečių režisieriaus Jorg Luhdorff filmas „Žiurkės – 2“ (Ratten 2 – Sie kommen wieder). Jame, be vokiečių aktorių, filmavosi ir daug lietuvių artistų: Jolanta Dapkūnaitė, Elvyra Žebertavičiūtė, Margarita Žiemelytė, Arvydas Dapšys, Sigitas Račkys, Artūras Orlauskas, Edita Užaitė, Marius Jampolskis. Filmo kūrimui vokiečiai į Lietuvą buvo atsivežę net tris šimtus dresuotų žiurkių. Tiesa, filme jų atrodo keliskart daugiau – to pasiekta kompiuterinės grafikos pagalba. Filme žiūrovai gali atpažinti kai kurias Vilniaus vietas: Šv. Onos bažnyčią, Architektų sąjungos pilaitę ant (Neries) kranto, Katedros varpinę, Antakalnio karių kapines ir kt. Filmas „Žiurkės – 2“ pasakoja apie Frankfurtą, praėjus šiek tiek laiko po žiurkių antplūdžio. Sėkmingai susidorojusi su netikėta pavojingų graužikų ataka ir įveikusi mirtiną virusą, miesto gelbėtojų komanda gali atsikvėpti. Žiurkių sprogdintojas Dabrokas ir jo draugė gydytoja Ketrina išsiruošia į bičiulio vestuves. Tačiau pailsėti Debrokui ir Katrinai neteks. Vos jiems atvykus į miestą, pasipila įvykiai, verčiantys nerimauti. Žiurkės ir vėl puola.
Neringos savivaldybė
Neringos savivaldybė – administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos vakaruose, Kuršių nerijoje. Savivaldybė apima išimtinai Neringos miestą.
Geografija
Savivaldybė įsikūrusi pusiasalyje – Kuršių nerijoje ir užima beveik visą lietuviškąją nerijos dalį. Pietuose savivaldybė ribojasi su Rusija, šiaurėje – su Klaipėdos miesto savivaldybės vakarine teritorija ties Smiltyne, rytuose prieina Kuršių marios, vakaruose – Baltijos jūra.
Aukščiausia savivaldybės vieta – 67,4 m Senosios Smuklės (Vecekrugo) kopa. Sausio vidutinė temperatūra –2,5 °C, liepos – 16,5 °C. Per metus iškrinta ~700 mm kritulių.
Istorija
1961 m. lapkričio 15 d. buvo įkurta Neringa – ji buvo respublikinio pavaldumo miestas, t. y. miestas, turintis tuometinio rajono teises. 1995 m. įkurta Neringos miesto savivaldybė, ji 1999 m. gruodžio 21 d. pervadinta Neringos savivaldybe. 2009 m. pradžioje panaikintos seniūnijos. 2010 m. „Veido“ paskelbtame savivaldybių reitinge pagal gyvenimo kokybę Neringos savivaldybė užėmė 1-ą vietą. 2018 m. sausio 8 d. sudarytos 8 seniūnaitijos.
Administracija
285px|thumb|right|Neringos savivaldybės pastatas ([[1976 m.; architektas G. Tiškus)]]
Seniūnijos
Savivaldybėje iki 2009 m. buvo 2 seniūnijos – Juodkrantės ir Preilos-Pervalkos.
Jean-François de la Barre
Jean-François de la Barre (1745 m. rugsėjo 12 d. – 1766 m. liepos 1 d.) – prancūzų aristokratas, nukankintas ir sudegintas ant laužo kartu su Voltero „Filosofiniu žodynu“ už laisvamanybę.
Neringos savivaldybė
Švietimas
Neringos savivaldybėje yra šios bendrojo lavinimo mokyklos:
Jean-François de la Barre
Kaip nereligingumo įrodymai buvo pateiktos jo namuose rastos įvairios uždraustos (daugiausiai pornografinės) knygos. Kadangi ten pat buvo rastas ir Voltero „Filosofinis žodynas“, filosofas buvo kaltinamas padaręs jaunuoliui blogą įtaką.
Prancūzijos revoliucijos metu (1794 m.) teismo nuosprendis de la Barre po mirties buvo atšauktas.
Konstanca
Konstanca  – Rumunijos miestas, įsikūręs prie Juodosios jūros, Dobrudžos srities centrinis miestas ir Kontancos apskrities centras.
Konstancos jūrų uostas yra 39,26 km² ploto ir apie 30 km ilgio – jis laikomas didžiausiu uostu Juodojoje jūroje ir vienu didžiausių Europoje (išvežamas aliejus, javai). Yra tarptautinis oro uostas, geležinkelis į Bukareštą. Mašinų gamyba, statybinių medžiagų, plaušienos ir popieriaus, maisto (vyno, aliejaus) pramonė, laivų statykla.
Vienas iš Konstancos rajonų Mamajos kurortas yra pats populiariausias šalies kurortas. Jis yra 8 km ilgio ir vos 300 m pločio. Kurortas praktiškai neturi nuolatinių gyventojų – dauguma žmonių čia būna tik vasarą.
Istorija
Dabartinės Konstancos vietoje VII a. pr. m. e. įkurta graikų kolonija Tomai arba Tomis (🇬🇷). Tai seniausias miestas Rumunijoje. Ilgą laiką priklausė Odrisidų valstybei. 29 m. pr. m. e. jį užkariavo romėnai. 17–18 m. į Tomus buvo ištremtas ir čia mirė romėnų poetas Ovidijus. VI a. pr. imperatorius Konstantinas I miestą perstatė ir pavadino Konstantiniana (savo sesers Konstantijos garbei). Vėliai miestas priklausė Bizantijai, nuo VII a. Bulgarijai, 1413–1878 m. Osmanų imperijai (vadinta, virto kaimu). 1878 m. atiteko Rumunijai, ėmus plėtoti pramonę, pastačius uostą labai išaugo.
Numas (moneta)
thumb|right|250px|498-518 m. [[Anastasijus I|Anastasijaus I (Bizantijos imperatorius) kaldintos bronzos monetos. Didesnė kairėje – folis (40 numų), o mažesnė dešinėje – 5 numų moneta.]] Numas  – Romos moneta, leista nuo 294 m., kai pinigų reformos metu buvo įvestos kelios naujos monetos.
Apie 10 g masės ir 30 mm skersmens sidabruotos šios monetos atrodė įspūdingai, palyginus su ankstesnėmis monetomis, kurias keitė. Nėra žinoma, kaip tos monetos tada buvo vadinamos. Vieni žinomiausių tų monetų pavadinimų yra folis (follis) ir numas (nummus). Kolekcionieriai plačiai naudojo pavadinimą folis, tačiau jis labiau tinka vėlesnėms Bizantijos monetoms su 40 numų nominalu.
Kiti rašytojai žodį nummus vartoja kaip žodžio moneta sinonimą.
Vykstant infliacijai monetos mažėjo, todėl tuo pačiu pavadinimu vadinamos skirtingų dydžių monetos. Net tų pačių metų leidimo monetų skersmuo buvo nevienodas, nes jis priklausė nuo monetų kaldinimo technikos. Tuo metu monetų kaldinimo štampai neturėjo apvado, todėl stipriau smogus moneta išeidavo plonesnė, bet didesnio skersmens.
Kūginė pavara
Nors kampas tarp kūginės pavaros ašių gali būti konstruktorius pasirenkamas įvairiai, daugumai pavarų jis lygus 90 laipsnių (status kampas). thumb|200px|Nepriklausomai nuo tarpusavio kampo, krumpliaračių ašys turi kirstis taške O
Praduva
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Pradravē prūsiškos kilmės. 1363 m. minimas Pradraw. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Karaliaučiaus apskrities, nuo 1939 m. Sembos apskrities dvaras. 1910 m. buvo 92 gyventojai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kenigsbergo rajono, vėliau Gurjevsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Nizovjės apylinkės kaimas.
Biala Slatina
Biala Slatina  – miestas Vracos srityje, šiaurės vakarų Bulgarijoje. Biala Slatinos savivaldybės administracinis centras. 12 568 gyventojai (2014 m. duomenys). Nutolęs 50 km į šiaurės rytus nuo Vracos.
Chorogas
Chorogas  – miestas Tadžikistane, Pamyro kalnuose (2200 m aukštyje), prie Gunto ir Piandžo santakos, Afganistano pasienyje. Kalnų Badachšano administracinis centras. 28 tūkst. gyventojų (2000 m.).
Istorija
Iki XIX a., Chorogas buvo ginčijamoje teritorijoje tarp Bucharos, Afganistano, Rusijos ir Britanijos žemių. Plečiantis Rusijos įtakai regione, miestas vis labiau tapo pavaldus Rusijai, kol 1925 m. tapo Kalnų Badachšano autonominės srities centru ir netrukus pajungtas prie Tadžikijos TSR. Sovietmečiu buvo bandoma remti imigraciją į miestą, tačiau nepalankios gyvenimo sąlygos neleido Chorogui išsiplėsti.
Ekonomika ir kultūra
Dabartinis Chorogas – viena skurdžiausių Tadžikistano vietų. Tai izmailizmo (islamo atšakos) centras. 1992 m. įkurtas universitetas, yra kelios mokyklos ir ligoninės. Maisto, statybinių medžiagų pramonė. Pamyro traktu miestas sujungtas su sostine Dušanbė ir Ošu Kirgizijoje. Yra nedidelis oro uostas, iš kurio skrenda maži lėktuvai ir sraigtasparniai.
Panorama
thumb|center|800px|Chorogo vaizdas iš šiaurės thumb|center|800px|Chorogo vaizdas iš rytų
Blogas bankas
„Blogasis bankas" – visuomeninė finansinė institucija, iš bankų rinkos kainomis superkanti nelikvidžius aktyvus. Blogasis bankas buvo sukurtas Skandinavijos valstybėse, sprendžiant bankų krizę 1991 m. Blogasis bankas laikomas finansų sektoriaus gelbėjimo priemonė. Ketinama įvesti ES lygiu (ECB) bei JAV.
Hamos muchafaza
Hamos muchafaza  – viena iš 14 Sirijos muchafazų. Yra šalies vidurio vakarinėje dalyje. Administracinis centras – Hama. Tai vienintelė šalies muchafaza, iš visų pusių supama kitų muchafazų.
Administracinis suskirstymas
Muchafaza suskirstyta į 5 mintakas:
Zavadai (Vengruvo apskritis)
Zavadai  – kaimas Lenkijos rytuose, Livo valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į vakarus nuo Vengruvo ir apie 66 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos.
1407 m.
1407 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Galindų kalba
Galindų kalba – baltų kalbų grupei priklausanti mirusi kalba, iki išnykimo daugiausia naudota galindų. Kilo iš baltų prokalbės. Šia kalba nėra išlikusių jokių rašytinių šaltinių. Pats pavadinimas galindų kalba yra dvireikšmis: vakarų galindai kalbėjo vakarų baltų, o vadinamieji rytų galindai – Dniepro–Okos baltų kalba.
Rytų galindų kalba
dešinėje|miniatiūra|350x350px| Baltiškų [[Hidronimas|hidronimų paplitimo arealas{{legend|#8FB0FF|Plotas, kuriame gausu baltiškų hidronimų}} {{legend|#B8CCFF|Plotas, kur baltiškų hidronimų nedaug ir dalis jų abejotini}} ]] Rytų galindų kalba buvo vartojama Protvos upės baseine, aplink Možaiską, Maskvos apylinkėse. Rytų galindai minimi XI a. – XII a. rusų metraščiuose. Nukariauti rusų, rytų galindai galutinai nutautėjo turbūt apie XV a. Rytų galindų kalbos pėdsakų išlikę vietovardžiuose ir jų gyventą plotą užėmusiose rusų kalbos tarmėse.
Vakarų galindų kalba
Vakarų galindų kalba nepaliko jokių rašytinių šaltinių. Galindų gyvenamos teritorijos, Galinda, priklausė prūsų žemių sąjungai. Seniau vakarų galindų gyventose vietovėse randami vietovardžiai ir vandenvardžiai atspindi tik bendruosius vakarų baltų kalbų bruožus, todėl labai tikėtina, kad galindai kalbėjo viena iš prūsų kalbos tarmių (bendrąją vakarų baltų kalbų charakteristiką žr. Vakarų baltų kalbos ir Prūsų kalba).
Ernestas Veliulis
Ernestas Veliulis (g. 1992 m. rugpjūčio 22 d.) – Lietuvos futbolininkas, saugas.
FK Kruoja
Karjerą pradėjo FK Kruoja Pakruojis. Kruojoje žaidė nuo 2010 m.
Dvariškiai (Kupiškis)
Dvariškiai – viensėdis Kupiškio rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės rytus nuo Subačiaus miesto, prie Viešintos, palei Kupiškio-Panevėžio autostradą. Seniūnaitijos centras. Greta – Šaukliškių ir Ilgučių kaimai.
Ernestas Veliulis
FK Daugava
Žaidė Latvijoje, FK Daugava (2003) klube 2013 m. pirmoje pusėje.
FK Atlantas
2013 m. rugpjūčio pradžioje grįžo į Lietuvą atstovavo FK Atlantas iki 2014 m. pabaigos.
FK Klaipėdos Granitas
Vėliau perėjo į kitą uostamiesčio klubą FK Klaipėdos Granitas.
FK Sūduva
Tris sezonus buvo FK Sūduva narys ir su šia ekipa tapo Lietuvos čempionu (2017 m.).
FK Jonava
2018 m. perėjo į FK Jonava. A lygoje sužaidė 23 rungtynėse ir pelnė keturis įvarčius.
FK Panevėžys
Nuo 2019 m. atstovavo „Panevėžio“ klubui. A lygoje sužaidė 23 rungtynėse ir pelnė du įvarčius.
Po sezono baigėsi sutartis, kuri netrukus buvo pratęsta ir kitam sezonui.
2020 m. sezonas dėl pandemijos keliamų grėsmių buvo trumpesnis ir buvo sužaista vos 20 A lygos rungtynių. Veliulis žaidė 19 rungtynių ir pasižymėjo trimis įvarčiais.
2021 m. sezone dėl traumų žaidė mažiau. Sužaidė vos 24 rungtynes, pasižymėjo trimis įvarčiais.
2022 m. vasario 9 d. pranešta, kad ir toliau lieka „Panevėžio“ klube. 2022 m. kovo 16 d. rungtynėse prieš FC Hegelmann pasižymėjo pelnydamas įvartį, o panevėžiečiai nugalėjo varžovus rezultatu 1:0.
2023 m. sausio 20 d. tapo žinoma, kad žaidėjas lieka klube.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Nacionalinė rinktinė
Kitados žaidė įvairaus amžiaus jaunimo rinktinėse.
Žaidė nacionalinėje komandoje. 2016 m. kovo 23 d. vykusiose rungtynėse sužaidė 28 minutes, o Lietuva pralaimėjo Rumunijai 0-1.
Ronos delta
Ronos delta (pranc. Les Bouches-du-Rhône, provansališkai – Bocas dau Ròse) – Prancūzijos departamentas šalies pietryčiuose, Provanso-Alpių-Žydrosios pakrantės regione. Administracinis centras – Marselis.
Departamente 4 apskritys, 57 kantonai, 10 municipalinių susivienijimų ir 119 komunų. Plotas – 5087 km².
Istorija
Įsteigtas Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymu nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais ir apėmė dalį Provanso provincijos bei Oranžo, Martigo ir Lambesko principatus. Įsteigus Vokliūzo departamentą atskirtos šiauriau Duranso upės esančios teritorijos.
Geografija
Departamentą supa Garo, Varo ir Vokliūzo departamentai bei Viduržemio jūra.
Svarbiausi miestai – Marselis, Eks en Provansas, Obanis, Arlis, Kasis, Istras, Marinjanas ir Vitrolis.
Svarbiausios upės – Duransas ir Rona.
Kalnų masyvai – Alpilės, Montanetė, Sent Viktoras, Etualis, Garlabanas, Sent Bomas, Duardas.
Klimatas – Viduržemio jūros, su kontrastingomis temperatūromis, nereguliariais krituliais. Vasaros labai sausos ir karštos, žiemos švelnios. Būna net 100 dienų be lietaus, bet vidutiniškai ir lyja tik 100 dienų per metus, tačiau lietūs pavasarį ir rudenį dažnai būna stiprūs ir audringi – mistralio greitis siekia 100 km per val.
Politika
Departamentą Prancūzijos senate atstovauja 7 nariai, išrinkti 1998 m., Atstovų rūmuose – 16 departamento atstovų.
Generalinę tarybą sudaro 47 nariai, kurie renkami kas treji metai šešerių metų kadencijai. Generalinės tarybos pirmininkas Žanas Noelis Gerinis – Marselio tarybos narys ir senatorius. Jam padeda 15 vicepirmininkų, kontroliuojančių atskiras sferas.
Rotuma
thumb|right|200px|Rotumos sala Rotuma – Fidžiui priklausanti salų grupė. Ši salų grupė išsidėsčiusi į šiaurę nuo pagrindinių Fidžio salų.
Rotumos salos atgavo nepriklausomybę nuo Jungtinės Karalystės 1970 m. spalio 10 d., tačiau iš karto nuo tos dienos tapo Fidžio dalimi.
Sala užima 44 kvadratinius kilometrus, o joje gyvena 2002 gyventojai (2007 m. duomenimis), dauguma – polineziečių kilmės rotumai.
Visas salynas yra dalinamas į septynius regionus, kurie turi savo merus.
Pagrindinėje Rotumos saloje yra oro uostas, iš kurio skrenda lėktuvai į Fidžio sostinę Suvą.
Vasario 17
Vasario 17 yra 48-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių. Nuo šios dienos iki metų galo lieka 317 dienų (keliamaisiais metais – 318 dienų).
Vardadieniai
Aleksas – Dona – Donalda – Donaldas – Donata – Donatas – Flavijus – Selma – Vaišvila – Vaišvilas – Viltė – Viltrūda
1830–1831 m. sukilimas
'''1830–1831 m. sukilimas''' − Lenkijos ir Lietuvos sukilimas Rusijos imperijoje. Kilo dėl nepasitenkinimo 1815 m. konstitucijos ribojimu, represijomis, ketinimu panaudoti Lenkijos kariuomenę įsiveržimui į Belgiją ir Prancūziją.
Sukilimo prielaidos ir pradžia
thumb|left|Sukilėlių vėliava Sukilimas prasidėjo Varšuvoje 1830 m. lapkričio 29 d.
Vienas sukilimo tikslų − Lenkijos ir Lietuvos federacijos atstatymas. Kai kurie sukilimo vadai siekė ir baudžiavos panaikinimo. Sukilime dalyvavo įvairių luomų atstovai − bajorai, valstiečiai, dvasininkai, miestiečiai.
Caro valdžios įvesti politinio bei visuomeninio gyvenimo suvaržymai Lietuvoje ir Lenkijoje stiprino patriotines, valdžiai priešiškas nuotaikas. Abiejų Tautų Respublikos patriotai laukė patogaus momento sukilti ir atkurti buvusią valstybę. Tokia proga tapo 1830 m. neramumai Vakarų Europoje − Prancūzijoje bei Belgijoje kilusios revoliucijos. Kaip Šventosios Sąjungos narė, Rusija ketino siųsti savo kariuomenę revoliucijų malšinti. Į ją turėjo būti įtraukta ir Lenkijos karalystės kariuomenė. Priešinantis šiems Rusijos planams, 1830 m. lapkričio pabaigoje Lenkijoje prasidėjo sukilimas.
Baimindamasi, kad iš Lenkijos sukilimas persimes į Lietuvą, caro valdžia Lietuvoje įvedė karinę padėtį, apribojo susisiekimą su Lenkijos karalyste, suiminėjo politiškai įtartinus asmenis, atiminėjo iš gyventojų ginklus. Tačiau 1831 m. pavasarį sukilimas prasidėjo ir Lietuvoje.
Sukilimas Lietuvoje
thumb|left|Lietuvos pulko karys 1831 m. sausį Vilniuje susikūrė Vyriausiasis komitetas.
Pradinis etapas
thumb|right|Rusų kariai pasiduoda generolui Henrikui Dembinskiui Lietuvoje thumb|right|Triumfališkas Henriko Dembinskio įžygiavimas į Varšuvą po kampanijos Lietuvoje Vieni pirmųjų susiorganizavo Raseinių bajorai ir 1831 m. kovo 25 d. užėmė Raseinius.
Kariuomenės vadu paskirtas Benediktas Dobroslavas Kalinauskas. Per kelias dienas sukilimas apėmė Kauno apskritį, Utenos apylinkes, Telšių ir Šiaulių apskritis.
1831 m. kovo 29 d. Šiaulių kautynėse apie 1500 sukilėlių bei Raseinių apskrities pėstininkų ir raitininkų būriai trumpo susirėmimo metu nugalėjo Rusijos kariuomenės Šiaulių įgulą.
Balandžio mėnesį sukilėliai buvo užėmę didžiąją dalį Lietuvos, išskyrus Vilnių, Kauną, Trakus, Užnemunę ir Palangą. Sukilėliai išsirinko apskričių valdžią, sudarė kariuomenės pulkus.
Vilniaus apgultis
thumb|left|[[Marijampolės mūšis (1831 m. balandžio 22 d.). (XIX a. nežinomo dailininko paveikslas)]] 1831 m. balandžio 17−24 d. sukilėlių vadovybė sujungė pajėgas ir apgulė Vilnių. Tuo pat metu caro siųstas pastiprinimas iš Minsko, Daugpilio ir kitų imperijos vietų atkovojo sukilėlių užimtas teritorijas ir gegužės pabaigoje sukilėliai valdė tik Panevėžį.
Nors caras paskelbė amnestiją sukilėliams, uždraudė šaudyti vadus, o pasidavusiems buvo pažadėta malonė, prasidėjo partizaninis karas.
1831 m. balandžio 22 d. įvyko Marijampolės mūšis.
1831 m. balandžio 29 d. įvyko Kėdainių mūšis.
1831 m. gegužės 29 d. įvyko Raigardo mūšis.
Panerių kautynės
Po nesėkmingo bandymo užimti Vilnių sukilėliai atsitraukė į Raseinius, vėliau bandė užimti Šiaulius, tačiau irgi nesėkmingai, tada atsitraukė į Kuršėnus, iš kur pasidalino į kelias dalis ir esminio pasipriešinimo nebeliko.
Pasitraukimas į Prūsiją
Didelė dalis sukilėlių pasitraukė į Prūsiją, iš kur buvo internuoti, dalis prasiveržė į Lenkijos karalystę, kur sukilimas taip pat blėso.
Liepos ir gruodžio mėnesiais pavėluotai atplaukė laivai su ginklais iš užsienio.
1832 metais dauguma sukilėlių išsiskirstė, dalis dar apie dvejus metus slapstėsi.
Lietuvos Žana d’Ark
thumb|left|[[Emilija Pliaterytė]]
Tarp sukilimo dalyvių drąsa ir ryžtingumu pagarsėjo lietuvių Žana d‘Ark − grafaitė Emilija Pliaterytė.
Išsilavinusi grafaitė žavėjosi romantizmo idėjomis, filomatų veikla. Sukilimo pradžioje kartu su pusbroliu ji sutelkė Dusetų apylinkių sukilėlius, vadovavo kelių šimtų karių būriui. Pati kovėsi pirmose sukilėlių gretose. Garsas apie E. Pliaterytės drąsą sklido po visą Lietuvą. Grafaitė buvo paskirta vieno sukilėlių pulko kapitone. Tačiau susirgusi mirė ir buvo palaidota svetimu vardu Kapčiamiestyje. Jos kapą įamžino paminklas su iškaltais žodžiais: „Sielą atidaviau Dievui, o gyvybę − Tėvynei“.
Pasekmės
thumb|1831 m. sukilimo relikvijos, eksponuojamos [[Lietuvos nacionalinis muziejus|Lietuvos nacionaliniame muziejuje, Vilniuje.]] Po sukilimo buvo sustiprinta cenzūra, nustatyta kontribucija nuo Lietuvos ir Lenkijos gyventojų, vadai nubausti mirtimi, aktyvūs dalyviai ištremti.
Sukilimas paskatino revoliucinius judėjimus kitose Europos šalyse, sutrukdė Rusijos intervenciją į Belgiją ir Prancūziją, kurios tuo metu buvo apimtos revoliucijos.
Sukilėliai negalėjo pasipriešinti daug kartų didesnei, gerai apmokytai ir ginkluotai Rusijos armijai, todėl sukilimas pralaimėjo.
Daug sukilėlių žuvo, tūkstančiai buvo nuteisti ir ištremti į Rusijos gilumą. Sukilusių bajorų dvarai konfiskuoti ir buvo atiduodami iš Rusijos atkeltiems dvarininkams. Daug bajorų, baimindamiesi valdžios represijų, emigravo į Vakarų Europą.
Ypač griežtas represijas caro valdžia taikė kultūrai bei švietimui: panaikinta Vilniaus švietimo apygarda, uždaryta daug mokyklų, sugriežtinta cenzūra.
Valdžios įstaigose įvesta rusų kalba, pareigūnais buvo skiriami rusai.
1840 m. panaikintas Lietuvos Statutas. Jį pakeitė Rusijos įstatymai ir teismai.
Valdžia ribojo katalikų bažnyčios veiklą, uždarė daug bažnyčių ir vienuolynų, atiminėjo jų žemes. Unitai prievarta grąžinti į stačiatikybę.
Po sukilimo uždaryta:
Pradėta ilgametė politika naikinti istorinę atmintį bei tapatumą. Tačiau tokia praktika tik dar labiau kurstė vietos gyventojų priešiškumą valdžiai.
Minerva (operacinė sistema)
Minerva – alternatyvi Sinclair QDOS operacinės sistemos, skirtos Sinclair QL asmeniniams kompiuteriams, realizacija, kurią parašė Laurence Reeves iš Anglijos. Minerva įtraukė nemažai klaidų pataisymų ir papildymų tiek QDOS, tiek SuperBASIC programavimo kalbai. Vėlesnės versijos suteikė galimybę paleisti keletą SuperBASIC interpretatorių vienu metu. Tai savybė, kurios nebuvo originalioje QDOS operacinėje sistemoje. Minerva buvo platinama įrašyta į ROM lustą, kuris buvo pakeičiamas vietoje originalaus QL kompiuterio ROM lusto. Šiuo metu Minerva sistemos kodas platinamas pagal GNU GPL atviro kodo licenciją.
Smailiauodegis tetervinas
Smailiauodegis tetervinas (Tympanuchus phasianellus) – tetervininių (Tetraonidae) šeimos paukštis.
Paplitęs Šiaurės Amerikoje.
Berezniakų piliakalnis
Berezniakų piliakalnis – III a. – V a. įtvirtintas piliakalnis Volgos dešiniajame krante prie Rybinsko, Jaroslavlio sritis.
Tyrimai
Piliakalnį 1903 m. tyrė Aleksandras Spicynas, 1934–1935 m. P. Tretjakovas. Piliakalnį juosė griovys, aikštelė buvo aptverta medine siena. Aikštelėje rasta ręstinių keturkampių su atvirais židiniais 0,8–1,6 m aukščio pastatų liekanų, geležinių įmovinių kirvelių, molio svarelių, žalvarinių segių, antkaklių, karolių. Gyventojai vertėsi žemdirbyste ir gyvulininkyste, palaikė ryšius su Padnieprės ir Baltijos pietryčių kraštų gentimis. Priskiriamas Djakovo kultūrai.
San Pedro departamentas
San Pedro departamentas  – departamentas centriniame Paragvajuje. Administracinis centras – San Pedras.
Geografija
Departamentas (4 pagal plotą šalyje) yra Paranenjos krašto viduryje. Tai didžiausias Paranenjos krašto departamentas. Ribojasi šiaurėje su Konsepsjono ir Amambajaus departamentais, rytuose su Amambajaus ir Kanindeju departamentais, pietuose su Kaagvasu ir Kordiljeros departamentais, vakaruose Paragvajaus upė skiria nuo Prezidento Hajeso departamento.