cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Girstučio kultūros ir sporto centras
Istorija
1975 metais Girstučio rūmus pastatė Kauno Dirbtinio pluošto gamykla (direktorius Leonas Mackevičius). Statinys buvo suprojektuotas profesionaliajam teatrui. Girstutis – Karaliaus Mindaugo sūnaus vardas.
2003 metų vasario 28 d. buvo įregistruota Viešoji įstaiga "Girstučio" kultūros ir sporto centras.
2012 metais „Girstutyje“ suorganizuota 217 įvairaus žanro renginių, kuriuose apsilankė apie 100 tūkstančių žiūrovų.
Mamuil Malalio perėja
thumb|245px|Mamuil Malalio perėja
Mamuil Malalio perėja  – kalnų perėja Patagonijos Anduose, ties Argentinos (Neukeno provincija) ir Čilės (Kautino provincija) siena, tuoj į šiaurę nuo Lanino ugnikalnio. Aukštis – 1253 m. Pro perėją eina kelias, jungiantis Andų Chuniną su Kurarehuje ir Pukonu. Iš Argentinos pusės iki perėjos veda asfaltuotas kelias, iš Čilės – žvyrkelis. Žiemą perėja dažnai būna uždaryta dėl sniego.
Perėja yra Patagonijos miškuose, abipus jos įsiteigti Lanino nacionalinis parkas ir Viljarikos nacionalinis parkas.
Perėja dar vadinama Tromenu (Tromen). Mamuil Malalio pavadinimas mapudungunų kalba reiškia „baslių aptvaras“.
Velnio akmuo (Jakunuvkas)
thumb|Akmens vaizdas
Velnio akmuo Jakunuvke – galindų mitologinei kultūrai priskiriamas riedulys Lenkijoje. Guli Jakunuvko kaime, administraciškai priklausančiam Varmijos Mozūrų vaivadijos Unguros apskrities Pažiezdrės valsčiui.
Dunkso į pietryčius nuo Jakunovkos kaimo trobėsių, ant kalvos, nuo seno vadinamos Pragaro kalnu. Kalvos rytinė ir pietinė pusės išgrįstos akmenimis. Velnio akmuo - tai įvairiagrūdis granitinis monolitas su kvarco ir kt. uolienų priemaišomis. Riedulys ledynmečiu buvo atstumtas iš Skandinavijos. Išmatavimai: 3 m ilgio; 2,6 m pločio ir 1,6 m aukščio. Apimtis – 9,35 m. Viršutinėje dalyje yra didokas ovalinis įdubimas (apie 20 cm gylio), spėjamas aukojimo dubuo. Iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos buvo vadinamas Milžinišku akmeniu, vėliau prigijo Velnio akmens vardas. Su šiuo gamtos paminklu siejamos įvairios legendos, tarp jų ir apie apsukrų Mozūrą, sudariusį sutartį su Nelabuoju. Tyrinėtojai riedulį priskiria galindų aukojimo akmenims.
Kardenal Antonijo Samorės perėja
thumb|230px|Tarpvalstybinė siena ties Kardenal Antonijo Samorės perėja
Kardenal Antonijo Samorės perėja  – kalnų perėja Patagonijos Anduose, ties Argentinos (Neukeno provincija) ir Čilės (Osorno provincija) siena. Aukštis – 1305 m. Pro perėją eina kelias tarp Bariločės ir Osorno (pro Vilja la Angosturą, Pujehuję). Kardenal Antonijo Samorės perėja, kartu su Išvaduotojų perėja, yra labiausiai naudojama ir lengviausiai pravažiuojama Čilės–Argentinos pasienio perėja.
thumb|left|230px|Kelias per perėją Kelias pro perėją eina vaizdingais kraštovaizdžiais – Patagonijos Andų miškais, paežerėmis, upių pakrantėmis.
Seniau perėja vadinta Pujehujės (Puyehue) vardu pagal gretimą Pujehujės ežerą, taip pat – Errázuriz, El Rincón, Pajaritos vardais. 1978 m. pervadinta italų kardinolo Antonijo Samorės, kuris padėjo išspręsti tarpvalstybinį Čilės–Argentinos konfliktą, garbei.
Polinezijos trikampis
thumb|300px|Polinezijos trikampis – geografinis regionas Ramiajame vandenyne su Havajų (1), Naujosios Zelandijos (2) ir Velykų (3) salomis trikampio kampuose. Centre – [[Taitis (5), vakaruose – Samoa (4).]] Polinezijos trikampiu vadinamas regionas Ramiajame vandenyne su trimis salų grupėmis jo kampuose: Havajais šiaurėje, Velykų sala rytuose ir Naująja Zelandija pietuose. Terminas dažnai vartojamas Polinezijos regiono užimamo ploto supaprastintam apibūdinimui.
Polineziečių gyvenviečių pėdsakų yra ir už trikampio ribų: šiaurėje Nekerio saloje, rytuose Sala i Gomeso saloje ir pietuose Oklendo salų grupės Enderbio saloje. Polineziečių gyventa ir Norfolko saloje bei Kermadeko salose, tačiau iki europiečių atvykimo visos šios salos buvo nebegyvenamos.
Šiais laikais gausiausios polineziečių tautos yra maoriai, havajiečiai, tongiečiai, samojiečiai, niujiečiai ir taitiečiai. Regiono vietiniai gyventojai kalba polineziečių kalbomis, kurias lingvistai priskiria malajų-polineziečių kalbų šakos okeaniečių kalbų grupei. Kalbos kilusios iš proto-austroneziečių kalbos, vartotos prieš 5000 m. Pietryčių Azijoje. Polineziečių gyvenamų salų yra ir už Polinezijos trikampio ribų gretimoje Melanezijoje ir Mikronezijoje.
Terminas „Polinezijos trikampis“ pradėtas vartoti europiečių etnografų, remiantis prancūzų jūrininko Žiulio Diumono d’Urvilio 1831 m. patikslintomis Polinezijos etnografinėmis ribomis, atskyrus nuo Polinezijos regiono Melaneziją ir Mikroneziją.
Levenšteino atstumas
Informacijos teorijoje ir kompiuterių moksle, Levenšteino atstumas yra atstumo matavimas tarp dviejų tekstinių simbolių aibių. Matavimas vyksta vienos iš aibių elementus tikrinant su kitos aibės elementais ir neatitikimus pakeičiant teisingais elementais. Skaičiavimas buvo sugalvotas 1965 metais Vladimiro Levenšteino.
Levenšteino atstumas taip pat gali būti siejamas su redagavimo atstumų šeimos grupe, kuri yra siejama tiesiogiai su aibių lyginimo ir pakeitimo metodikomis.
Apibrėžimas
Matematiškai, Levenšteino atstumas tarp a ir b aibių yra skaičiuojamas, kur
kur kai a_i\neq b_j indikacijos funkcija yra padidinama 1, o kitu atveju, kai a_i=b_j indikacijos funkcija būna lygi 0 ir yra atstumas tarp pirmojo i  elemento aibės a ir pirmojo j elemento iš b aibės
Pavyzdys
Paskaičiuokime atstumą tarp žodžių "kaina" ir "katė". Šiuo metu atstumas yra lygus 3, kadangi norint gauti aibes identiškas reikia atlikti tris pakeitimo veiksmus ir nėra kito būdo tą padaryti su mažesniu kiekiu veiksmų:
Apatinė ir viršutinė riba
Levenšteino atstumas turi kelias paprastas taisykles, kurios leidžia nustatyti minimalų arba didžiausią įmanomą atstumą.
Pritaikymai
Pagrindinis apytikslis tekstinių aibių lyginimas yra surasti sutapimus trumpių aibių ilguose tekstuose, kur yra tikimasi mažų neatitikimų. Originali (tikslioji) aibė gali būti laikoma žodynu, kuris yra jau suvestas ir yra lyginamas su neoriginaliu tekstu. Šitai turi ypatingai platų pritaikymą, puikiai visiems žinomas pavyzdys yra teksto tikrinimo ir taisymo sistemos sistemos, vizualios ženklų atpažinimo sistemos ir programinė įranga kuri padeda tiesiogiai verčiamai kalbai būti tiksliau atpažinama.
Levenšteino atstumas gali būti taip pat naudojamas lyginti ir ilgoms aibėms, bet resursų kaina reikalinga tą pasiekti yra apytiksliai proporcinga dviejų aibių ilgių sumai. Ši neigiama savybė padaro šį metodą nepraktišku. Būtent lyginti ilgoms aibėms yra labiau renkamasi Fuzzy algoritmas, kuris šiuo atveju yra greitesnis ir tikslesnis.
Rekursija
Tai yra pats paprasčiausia, bet pats ne efektyviausias būdas skaičiuoti. Pavyzdyje yra pateiktas C kalbos funkcijos pavyzdys, kuri pasima dvi tekstų aibes, jų ilgius ir gražina atstumą tarp jų
Pilnos matricos iteravimas
Generuojant Levenšteino atstumą galime remtis tuo, jog jei mes rezervuosim matricą su atstumais tarp visų pirmosios aibės elementų ir visų antrosios aibės elementų, tada mes gauname reikšmes matricoje, kur atstumas tarp aibių bus paskutinė reikšmė sugeneruota.
Šis algoritmas yra dinaminio programavimo iš apačios į viršų algoritmo pavyzdys ir jis buvo aptartas 1974 straipsnyje The String-to-string correction problem parašytas Robert A. Wagner ir Michael J. Fischer.
Turint čia matricą mes galime nesunkiai transformuoti ją visą algoritmo veikimo metu segmentą  į   naudojant mažiausią kiekį operacijų , bet kuriuo atveju apatinis dešinys elementas bus mūsų atstumo atsakymas.
Dviejų matricos eilučių iteracija
Pasirodo norint sukonstruoti matricą reikia tik dviejų eilių nenorint rekonstruoti redaguotas tekstines aibes. Levenšteino atstumą galimą paskaičiuoti iteruojant pavyzdyje pateiktą funkciją: Hirschberg algoritmas sujungia Levenšteino atstumą su skaldyk ir valdyk teorija. Jis gali sugeneruoti ne tik atstumą, bet ir optimalią seką tokiame pačiame asimptotiniame laike ir erdvėje.
Aproksimacija
Atstumas tarp dviejų tekstinių aibių yra n, kurį gali nustatyti, kur yra laisvasis parametras, kurį galima redaguoti laike
Generavimo sunkumas
Yra įrodyta, jog Levenšteino atstumas tarp dviejų tekstinių aibių negali būti nustatytas laike, kai nebent eksponentinė laiko hipotezė yra neįrodyta.
Marius Pranas Šaliamoras
Marius Pranas Šaliamoras (g. 1962 m. birželio 8 d.) – architektas, Vilniaus dailės akademijos profesorius ir Vilniaus fakulteto dekanas.
Biografija
1969–1980 m. mokėsi Vilniaus 22–ojoje vidurinėje mokykloje, 1974–1978 m. Vilniaus Vienožinskio dailės mokykloje. 1980–1985 m. studijavo Dailės institute, Architektūros katedroje (baigė architektūros studijas su pagyrimu).
Nuo 1989 m. Lietuvos architektų sąjungos, nuo 2007 m. Lietuvos architektų rūmų narys.
Vedęs. Turi 4 vaikus.
Goranbojus
Goranbojus  – miestas vakarų Azerbaidžane. Goranbojaus rajono administracinis centras. Verčiamasi vyno gamyba, plėtojama sodininkystė, gyvulininkystė ir bitininkystė. Veikia krašto muziejus.
Goranbojaus savivaldybė sudaryta iš Goranbojaus miesto bei Karasiuleimanli (Qarasüleymanlı), Šahmemedli (Şahməmmədli), Jerevanli (Yerevanlı) ir Šurakendo (Şurakənd) kaimų.
Istorija
1938 m. rugsėjo 8 d. tapo miesto tipo gyvenvietė. 1966 m. suteiktos miesto teisės. Iki 1991 m. buvo žinomas kaip Kasum Ismailovas (Qasım İsmayılov; vadintas pagal tarybinį revoliucionierių Kasumą Ismailovą).
TSRS Aukščiausiosios Tarybos Sąjungos Taryba
Rinkimai
1-11 šaukimų Sąjungos taryba buvo renkama tiesioginiais, slaptais rinkimais vienmandatėse apygardose pagal mažoritarinę sistemą, formuojant „bendrą partinį komunistų ir nepartinių bloką" (t. y. pasirinkimo laisvės tokiuose rinkimuose nebuvo).
Pirmininkai
Sąjungos tarybos pirmininkais yra buvę Andrejus Andrejevas, Andrejus Ždanovas, Jevgenijus Primakovas ir kt.
Narių skaičius
Pagal 1936 m. TSRS Konstituciją buvo nustatyta kvota 1 deputatas 300 tūkstančių žmonių. 1977 m. TSRS Konstitucija nustatė vienodą abiejų rūmų narių skaičių.
Pamalys
Pamalys – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 4,5 km į pietus nuo Molėtų, Vilkiškių miške. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,14 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 156,4 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję – ežerą supa ~ 2 ha dydžio Pumpuriškės pelkė. Ežeras nenutekantis, priklauso Bebrusų ežero intako Puntos baseinui (Siesarties upės baseinas).
Pakapinis
Pakapinis – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 7,5 km į pietryčius nuo Alantos. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,21 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 127,3 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę krūmais. Šiaurinėje pakrantėje auga miškelis, kitose pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Pietryčiuose įteka upelis iš netoliese telkšančio Pašilinio ežero, o šiaurės vakaruose išteka upelis link Virintos intako Karklos. Šalia įsikūrę Šemetiškių ir Svobiškio kaimai.
Jurgis Astrauskas
Jurgis Astrauskas (1916 m. balandžio 23 d. Petrograde, Rusijos imperija – 2003 m. balandžio 7 d. Kaune) – Lietuvos plaukikas ir šuolininkas į vandenį, treneris, teisėjas ir sporto veikėjas.
Biografija
Po mokyklos baigimo, 1931–1934 m. buvo įsidarbinęs liejykloje darbininku Kauno „Neries“ fabrike, 1934–1937 m. – Lietuvos Respublikos susisiekimo ministerijos kanceliarijos pasiuntiniu. Vėliau atliko būtinąją karinę tarnybą karo laive „Prezidentas Smetona“. 1944–1977 m. darbavosi malūnuose ir kt. grūdų perdirbimo įmonėse. 1961 m. baigė Kauno maisto pramonės technikumą, įgijo malūnų pramonės technologo specialybę. 1947–1949 m. buvo Lietuvos valstybiniame kūno kultūros instituto Plaukimo katedros dėstytojas. 1947–1968 m. dirbo treneriu, išugdė žinomus šuolininkus į vandenį A. Kareckaitę–Pipynienę, K. Autuką, B. Dėdinską ir Z. Navicką.
Treniruotis pradėjo 1937 m. Kaune (pirmasis treneris – JAV lietuvis Kostas Savickas), 1939 m. baigė treniruočių kursus pas Algirdą Vokietaitį. 1945 m. lankė parengiamuosius kursus Centriniame kūno kultūros institute Maskvoje. Aštuonis kartus tapo šalies čempionu plaukdamas laisvuoju stiliumi, keturis kartus nugalėjo šalies pirmenybėse estafetinio plaukimo rungtyje. Tautinės olimpiados Antrosios vietos laimėtojas. Tarpukaryje septynis kartus gerino Lietuvos plaukimo rekordus. Septynis kartus šuolių į vandenį nuo bokšto ir tramplino šalies pirmenybių nugalėtojas. Pirmosios Tautinės olimpiados nugalėtojas šuolių į vandenį rungtyje. 1940 m. dvejoms rungtynėms buvo kviečiamas į Lietuvos vyrų vandensvydžio rinktinę. Teisėjaudavo šuolininkų į vandenį sporto varžybose, 1956 m. suteikta Sąjunginė teisėjo kategorija.1955–1977 m. buvo renkamas Lietuvos šuolių į vandenį federacijos pirmininku.
Cork City (moterys)
Cork City moterų komanda – Airijos moterų futbolo komanda iš Korko.
Moterų komanda dalyvauja Nacionalinėje moterų lygoje.
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Bishopstown Stadium.
Hoapili
Ulumāheihei Hoapili (dar žinomas kaip Hoapili; apie 1775 m. – 1840 m. sausio 3 d.) – buvo svarbi asmenybė formuojant Havajų karalystę. Jis buvo patikimas karaliaus Kamehameha I, žinomo kaip „Didysis Kamehameha“, patarėjas kariniais ir politiniais klausimais. Nors ir pasitikėjo Havajų religijos apeigomis, vėliau tapo krikščionių misionierių rėmėju.
Gyvenimas
Ulumāheihei (jo pirminis vardas) gimė apie 1775 m., valdant karaliui Kalaniʻōpuʻu. Jo tėvas buvo Kameʻeiamoku, žinomas kaip vienas iš „karališkųjų dvynių“, padėjusių Kamehameha ateiti į valdžią. Po tėvo mirties jis paveldėjo iš tėvo patarėjo pareigas Kamehamehos teisme. Jaunystėje jis buvo atletiškas, maždaug 6,5 pėdų (2,0 m) ūgio. 1795 m. Nuʻuanu mūšio, kai Kamehameha užkariavo Oʻahu ir Maui, Hoapili liko atsakingas už Oʻahu salą ir karališkasis teismas įsikūrė dabartiniame Kailua-Kona mieste. Pirmoji jo santuoka buvo su kunigaikštyte Kalilikauoha (Maui salos karaliaus Kahekili II dukra). Maždaug tuo pačiu metu mirė jo tėvas Kameʻeiamoku. 1810 m. Kauaʻi salos karalius sutiko tapti vasalu, o Kamehameha suvienijo visas Havajų salas.
Kamehameha patikėjo Ulumāheihei rūpintis savo motina, karaliene Keōpūolani. Dėl savo patikimų santykių su Kamehameha jis tapo žinomas kaip hoa pili, kuris havajiečių kalba reiškia „artimas asmeninis draugas“.
Lerikas
1915 m. gyvenvietėje gyveno 805 žmonės. 1916 m. suteiktos miesto teisės. 1979 m. Lerike gyveno 4503 gyventojai. Pagal 1989 m. surašymo duomenys – 5824 žmonės.
Hoapili
Gyvenimas
Hoapili buvo kartu su Kamehameha, kai jis mirė 1819 m. gegužės 8 d. Kamakahonu. Mirštantis karalius šnabždėjo savo paskutinius norus į Hoapilio ausį. Jis buvo paskutinis Havajų monarchas, palaidotas pagal visas tradicines Havajų religijos laidojimo apeigas. Kai velionio sūnėnas Keaoua Kekuaokalani surengė sukilimą, Hoapili buvo išsiųstas derėtis dėl taikaus susitarimo. Kekuaokalani atsisakė, todėl „Hoapii“ ir karinis vadas Kalanimoku vedė Karalystės kariuomenę į Kuamo mūšį, kuriame buvo nugalėti sukilėliai. „Hoapili“ numalšino dar vieną trumpą sukilimą šiaurinėje salos dalyje.
1820 m. į Havajus atvyko pirmoji krikščionių misionierių kompanija. 1822 m. balandžio 11 d. iš Taičio atvyko su anglų misionierius William Ellis su palyda. Havajiečių kalba buvo pakankamai artima taitiečių kalbai, tad atvykėliai susibendravo su havajiečiais. 1823 m. vasario mėn. Keōpūolani atsisakė kelių sutuoktinių praktikos ir pavertė Hoapili savo vieninteliu vyru. Anksčiau ji buvo „dalijama“ su kitu buvusiu Kamehamehos I (Kamehamehos Didžiojo). kariniu lyderiu Kalanimōkū. 1823 m. balandžio 23 d. William Richards ir Charles Stewart atvyko į antrąją misionierių kompaniją ir mokė skaityti bei rašyti havajiečius. Buvo sukurta havajiečių kalbos rašymo sistema, kuri pritaikyta karališkajam teismui.
1823 m. spalio 19 d. Hoapili vedė Kalākua Kaheiheimālie. Tai buvo viena iš pirmųjų krikščioniškų Havajų didikų vestuvių ceremonijų.
1824 m. rugpjūčio mėn. Hoapili vedė kariuomenę iš Maui, norėdamas nuslopinti Kaumualiʻi sukilimą Kauaʻi mieste.
Nuo 1820 m. Lahaina buvo populiariu banginių banginių uostu. Tai sukeldavo konfliktus tarp jūreivių, kurie mėgdavo leisti laiką krante su groga bei moterimis, ir konservatyvių misionierių. Po to, kai 1827 m. anglų kapitonas Johnas Palmeris sukėlė jūreivių riaušes ir netgi apšaudė Lahainą. Atsakydamas į tai, 1831 m. Maui gubernatorius Hoapili (Ulumāheihei Hoapili) pastatė Senąjį Lahainos fortą, kad apsaugotų miestą nuo riaušių.
1828 m. Ulumāheihei Hoapili liepė pastatyti pirmąją akmeninę bažnyčią greta Mokuʻulos, kuri buvo karališkoji rezidencija ir laidojimo vieta nedidelėje saloje.
1831 m. paaukojo žemę Lorrin Andrews įkurtai „Lanhainaluna“ seminarijai. Ši mokykla išugdė keletą svarbių to meto istorikų, tokių kaip Samuelis Kamakau ir Davidas Malo.
Atvykus vis daugiau misionierių kompanijų, Hoapili skyrė jiems žemės. Dwight Baldwin atvyko 1836 m. ir padėjo Hoapili spręsti alkoholizmo ir epideminių ligų problemas.
Hoapili mirė 1840 m. sausio 3 d. ir buvo palaidotas Vaiola bažnyčios kapinėse, tada žinomoje kaip „Waineʻe bažnyčia“. Istorikas Sheldon Dibble Hoapili pavadino „nuolankiu ir ramiu Jėzaus mokiniu ir tvirtu krikščionių religijos rėmėju“.
Saatli
Saatli  – miestas rytų Azerbaidžane. Saatli rajono administracinis centras. Įsikūręs Arakso dešiniajame krante. 180 km į pietvakarius nuo Baku. 18 610 (2010 m. duomenys). Veikia maisto produktų įmonės, medvilnės fabrikas.
Istorija
1947 m. rugsėjo 24 d. tapo miesto tipo gyvenvietė. 1971 m. suteiktos miesto teisės.
Pastovėlis (Molėtų r., Luokesos sen.)
2012 - 2014 metais atlikti ežero dumblo išvalymo ir pakrančių sutvarkymo darbai. Pietinėje pakrantėje įrengta rekreacinė zona su paplūdimiu, sporto aikštynais, pasivaikščiojimo takais.
Pakamunė
Pakamunė – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 4,5 km į šiaurės vakarus nuo Joniškio miestelio. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,53 km, plotis – iki 0,35 km. Altitudė 148,1 m. Šiaurinis krantas aukštas, rytinis – žemas ir pelkėtas. Pakrantėse plyti dirbami laukai. Rytuose išteka upelis link netoliese telkšančio Švento ežero (Jutonių upės baseinas, Žeimenos upės baseinas). Aplink ežerą įsikūrę kaimai: Pakamanys, Bimbiškiai, Graužiniai. Veikia kaimo turizmo sodyba.
Viežbovas (Luko apskritis)
Istorija
Viežbovas stovi ant morenino kalvyno, vadinamo Marcinovo kalnu. Spėjama, kad šioje vietoje anksčiau buvo sena sūduvių gyvenvietė. Marcinovo kalnas minimas XVII–XIX a. raštuose, ten buvo paskelbta ir legenda apie prasmegusią bažnyčią (šį padavimą užrašė krašto tyrinėtojas Max Toeppen).
XVII a. Viežbovą valdė Rytprūsiuose žinoma Rogalla von Bieberstein giminė. 1656 m. kaimą nusiaubė totorių kariuomenė. 1710 m. krašte kilo maro epidemija, mirė 77 vieržboviečiai. 1874 m. Rytų Prūsijoje įvykdyta administracinė reforma ir Viežbove įkurtas prūsiško valsčiaus, įėjusio į Gumbinės apygardą, centras. 1895 m. kaime suskaičiuoti 535 gyventojai, tame tarpe 475 evangelikai protestantai, 34 katalikai ir 26 kitų tikybų atstovai. XX a. pr. Viežbovo 92 ūkiai apdirbo 1175 ha žemės. Sutinkamai su Versalio taikos sutarties nutarimais, 1920 m. įvyko referendumas, kuriame 380 kaimiečiai pasisakė už galimybę likti Vokietijos sudėtyje (už perėjimą į Lenkijos priklausomybę nebalsavo niekas).
1933 m. buvo 521 gyventojas. 1938 m. kaimo pavadinimas pakeistas į „Waldwerder“, 1939 m. jame gyveno 463 žmonės. Pasibaigus Antrajam pasauliniam karui pietinė Rytprūsių dalis įėjo į Lenkijos valstybės sudėtį, buvo grąžinti senieji gyvenviečių pavadinimai. Dauguma senųjų viežboviečių pasitraukė į Vokietiją, į kaimą kėlėsi gyventojai iš vidinių Lenkijos vaivadijų (į Viežbovą atvyko daug persikėlėlių iš Račkų valsčiaus). 1945 m. Viežbove buvo įkurta Raudonosios armijos komendatūra.
Piliakalnis
Į pietvakarius nuo Viežbovo, pakeliui į Doršų kaimą, iškilusi kalva – buvęs jotvingių piliakalnis. Vienas pirmųjų jį paminėjo krašto tyrinėtojas Emilis Holakas. Tai bevardžių upelių apsuptas ir X–XIII a. priskiriamas gynybinis įrenginys. Kalvos apačioje, atskirta grioviu ir pylimais stovėjo papėdės gyvenvietė. Žiedo formos piliavietėje išlikusi aikštelė 26 m X 28 m, jos pietinėje dalyje pakilimas – ten galimai stovėjo gynybinis bokštas.
Justicija (augalas)
Justicija (Justicia) – akantinių (Acanthaceae) šeimos augalų gentis, kurią sudaro ~420 rūšių. Tai krūmai ir puskrūmiai, kilę daugiausia iš Amerikos. Lapai kiaušiniški ir šiek tiek pūkuoti. Žiedai primena krevetes, trumpalaikiai. Dalis rūšių auginamos kaip kambariniai augalai.
Menominiai
Ikikolonijiniais laikais menominiai gyveno į vakarus nuo Mičigano ežero. Nuo 1667 m. susidūrė su europiečiais (pradžioje su prancūzais, vėliau – anglais, amerikiečiais). Buvo įtraukti į prekybą kailiais, nuo pusiau sėslaus gyvenimo būdo perėjo prie klajokliško (nors kaimus išlaikė). Vietoje gimininių ir kaimyninių grupių atsirado amatininkų susivienijimai (1830 m. jų buvo 9). Paplito mažoji monogaminė šeima, atsirado renkama genties taryba. 1815 m. menominių žemes užėmė amerikiečiai. XIX a. nuo daugelio jų indėnai buvo nuvaryti, o populiacija sumažėjo nuo 3,9 iki 2 tūkst. žmonių. 1852 m. perkelti į rezervaciją, kur vertėsi daugiausia miško paruošomis, nuo 1908 m. turėjo medienos apdirbimo įmonę. 1961 m. panaikinus menominių rezervaciją, suprastėjo jų gyvenimo sąlygos, jie neteko dalies žemių. 1973 m., po ilgai trukusių kovų, menominiams pavyko susigrąžinti rezervaciją.
Tradicinė kultūra panaši į kitų šiaurės rytų indėnų. Vertėsi medžiokle, rankiojimu, žvejyba (eršketų ir kt.), svarbią aruodo dalį sudarė kasmet renkami laukiniai ryžiai. Taip pat kaip pagalbiniu verslu vertėsi kapline-lydimine žemdirbyste. Nors nuo XX a. vid. Viskonsine laukinių ryžių neberenka, kai kurie menominiai kasmet važiuoja jų rinkti į Minesotą.
Skirstėsi į brolijas („lokių“ ir „griausmavaldžių“) bei į patrilinijines gimines, valdomas paveldimą titulą turinčių vadų. Pagrindinis visuomeninis vienetas – kaimo bendruomenė. Naujavedžiai keldavosi į jaunikio šeimą. Būta daugpatystės. Menominiai palaikė glaudžius ryšius (taip pat ir mišrias santuokas) su vinebagais ir pietvakarių odžibviais (čipevais).
Tradicinei tikybai būdingas šamanizmas, aiškiaregių bendrijos. Turėjo „šventuosius mazgus“ – sakralią galią turinčius ryšulius. Išlaikę pasaulėkūros, etnogenezės mitus, mitų ratą apie kultūrinį didvyrį. Savo protėviu laiko Didįjį Baltąjį Lokį su varine uodega, gyvenantis žemės gelmėse. Buvo sukūrę piktografinį raštą.
Dabartiniai menominiai smarkiai asimiliuoti, beveik visi rasiškai mišrūs. Vietomis bando puoselėti tradicinės kultūros reliktus (apeigas, šokius, tautosaką).
Bobslėjus 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse
Bobslėjus 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse vyko Alpensijos slidinėjimo centre, Pjončano apskrityje, Pietų Korėjoje.
Pastovėlis (Molėtų r., Mindūnų sen.)
Pastovėlis – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 6,5 km į pietryčius nuo Mindūnų. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,27 km, plotis – iki 0,2 km. Altitudė 145,6 m. Rytinis krantas aukštokas, kiti – žemesni, sausi. Iš šiaurės ir rytų prieina Rašios miškas, kitose pakrantėse plyti pievos, dirbamos žemės ploteliai. Šiaurėje išteka upeliukas link Baltųjų Lakajų intako Rašelės (Žeimenos upės baseinas). Prie ežero įsikūręs Pastovėlio kaimas. Rytiniu krantu eina riba su Švenčionių rajonu.
Bobslėjus 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse
Medalininkai
Dėl bendro pasiekto laiko vyrų dvivietės rungtyje buvo du nugalėtojai neįteikiant sidabro, o keturvietės − du sidabro laimėtojai neįteikiant bronzos.
Kvalifikacija
Olimpinėse žaidynėse bobslėjaus rungtyse iš viso dalyvavo 170 sportininkų. Kvotos buvo paskirstytos pagal Tarptautinės bobslėjaus ir skeletono federacijos reitingą.
Pašilinis (Molėtų r.)
Pašilinis – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 8 km į pietryčius nuo Alantos. Ežeras beveik apvalus, jo skersmuo ~ 0,13 km. Altitudė 128 m. Krantai žemi, pelkėti. Iš pietų prieina Piešiškių miškas, kitose pakrantėse plyti dirbami laukai ir pievos. Šiaurėje išteka upelis link netoliese telkšančio Pakapinio ežero (Virintos upės baseinas). Šalia įsikūrę Šemetiškių ir Svobiškio kaimai.
Juan Cuadrado
Chuanas Giljermas Kvadradas Beljas (Juan Guillermo Cuadrado Bello, g. 1988 m. gegužės 26 d.) – Kolumbijos futbolininkas, saugas.
Atstovauja Kolumbijos rinktinei ir „Juventus“ klubui.
Laimėjimai
Chelsea
Kolumbija
Tarptautiniai įvarčiai
2018 m. birželio 24 d. duomenys.
Galway (moterys)
Galway moterų komanda – Airijos moterų futbolo komanda iš Golvėjaus.
Moterų komanda dalyvauja Nacionalinėje moterų lygoje.
Istorija
Klubas įkurtas 1937 m. Vyrų komanda dalyvauja šalies futbolo pirmenybėse.
Galway WFC
Moterų komanda dalyvauja aukščiausioje šalies lygoje.
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia „Eamonn Deacy Park“ stadione.
Rafael Carrera
Chosė Rafaelis Karera Tursijas (José Rafael Carrera Turcios; 1814 m. spalio 24 d. – 1865 m. balandžio 4 d.) – Gvatemalos valstybės ir karinis veikėjas, faktinis šalies vadovas nuo 1839 m. iki pat mirties, pirmasis Gvatemalos prezidentas.
Neraštingas indėnės ir baltojo sūnus. Iškilo per liberalų ir konservatorių tarpusavio kovas federacinėje Jungtinių Centrinių Amerikos provincijų valstybėje. Kovojo prieš liberalias reformas skatinusį Fransiską Morasaną. Vadovavo konservatorių maištui (1838 m. užėmė Gvatemalos miestą), kuris pagreitino federacinės valstybės suirimą. 1839 m. paskelbė Gvatemalą nepriklausoma, tapo jos diktatoriumi (1844–1848 ir 1851–1865 m. prezidentas). Panaikino liberalų antiklerikalines reformas. Užėmė liberalų valdomą separatistinę Los Altoso respubliką. 1863 m. paskelbė karą Salvadorui, bet buvo sutriuškintas. Vėliau sudarė sąjungą su Nikaragva ir Kosta Rika ir sėkmingai nuvertė Salvadoro valdžią.
Mosėdžio II akmuo su dubeniu
Mosėdžio (Igarių) akmuo su plokščiadugniu dubeniu (saugotinas objektas) – mitologinis akmuo pietvakarinėje Skuodo rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Mosėdyje, Bartuvos dešiniajame krante, Respublikinio V. Into akmenų muziejaus ir Salantų regioninio parko teritorijoje.
Istorija
Seniau akmuo gulėjo Igariuose, netoli Rimkaus sodybos, senovės žemdirbystės laukų aplinkoje. Apie 1970 m. jį išaiškino ir į Mosėdžio unikalių akmenų muziejų perkėlė gydytojas Vaclovas Intas.
Manoma, kad akmuo ženklino pagoniška šventyklą, kuri senovėje veikė Šakalės dešiniajame krante. Senovės kulto vieta datuotina I tūkstantmečio antrąja puse – II tūkstantmečio II puse.
Karūžiškės I tvenkinys
Karūžiškės I tvenkinys arba Padievyčio tvenkinio vakarinė dalis – tvenkinys Lietuvoje, Šilalės rajone, 3 km į pietus nuo Laukuvos. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Dievyčio ežero intakas, Yžnės baseinas) 1,3 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,62 km, plotis – iki 0,15 km. Altitudė 157,1 m. Krantai aukštoki, daugiausia apaugę medžiais ir krūmais. Aplinkui stūkso miškas, tik į šiaurę plyti pievos. Pasroviui į rytus iškart telkšo Karūžiškės II tvenkinys.
Aivaras Bražinskas
Aivaras Bražinskas (g. 1990 m. lapkričio 1 d.) – Lietuvos futbolo žaidėjas, žaidžiantis vartininko pozicijoje.
Profesionalo karjerą A. Bražinskas pradėjo 2009-aisiais Gargždų „Bangos“ komandoje, vėliau atstovavo Kauno „Atleto“ vienuolikei. Nuo 2011 m. priklauso VMFD „Žalgirio“ klubui. 2012 metų sezonui išnuomotas Alytaus „Dainavai“, po sezono vėliau vėl grįžo į „Žalgirį“. Po 2014 m. sezono žaidėjas paliko "Žalgirio" ekipą.
Debiutavo Lietuvos jaunimo iki 21 rinktinėje 2011 kovo 3 dieną rungtynėse prieš Lietuvos „B“ rinktinę.
Pasiekimai
VMFD Žalgiris Vilnius
Mapimi lovys
Mapimi lovys (Bolsón de Mapimí) – plati nenuotaki tektoninė įduba Meksikoje, tarp Rytų ir Vakarų Siera Madrės kalnų, šiaurinėje Meksikos plokščiakalnio dalyje. Absoliutinis aukštis 1000–1500 m. Įdubą supa vulkaninės kilmės kalnai.
Didžiąją paviršiaus dalį užima Čihuahua dykuma. Telkšo periodiškai išdžiūstantys druskingi ežerai, druskopelkės, teka laikinos ir periodinės upės (Nasasas, Aguanavalis). Yra vario, cinko, aukso ir švino rūdų telkinių.
Mapimi lovyje įsikūrę keletas didmiesčių: Toreonas, Matamorosas, Gomes Palasijas, Lerdas ir kt.
Jomantų tvenkinys
Jomantų tvenkinys arba Kisės tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Šilalės rajone, 1,5 km į vakarus nuo Pajūrio miestelio. Sudarytas užtvenkus Kisės upelį (Jūros intakas) 1,6 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,45 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 82,6 m. Krantai aukštoki, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Pietinėje pakrantėje stūkso miškelis, šiaurinėje – įsikūrusi kaimo turizmo sodyba ir parkas. Į šiaurę yra Jomantų, į rytus – Pakisio gyvenvietės. Tvenkinio užtvanka nutiestas kelias Nr.4110 (Reistrai – Jomantai – Teneniai).
Audiniškės
Audiniškės (, (1938–1945 m. )) – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Varmijos Mozūrų vaivadijos Geldapės apskrities Banie Mazurskie (Benkaimio) valsčiuje.
Geografija
Vakaruose telkšo Jagočanų ežerėlis ir, kiek šiauriau, stovi Jagočanų  kaimas. Tarpukariu ežerėlis buvo vadinamas Gleisgarbener See, o kaimas – Gleisgarben. Rytprūsių tyrinėtojas Adalbertas Becenbergeris vietovardžius, turinčius savo sudėtyje žodį garbis priskyrė prūsiškiems, todėl ežerėlis ir kaimas priklauso jau prūsų (o nebe lietuvių genčių) gyvenamai teritorijai. Iš to išeina, kad tarp dabartinių Jagočanų ir Audiniškių senovėje ėjo lietuvių ir prūsų gentis skirianti riba. Rininės kilmės Jagočanų ežerėlio plotas yra 4,6 ha; gylis – iki 2 m. Iš jo išplaukia Jankos kanalas, už 6,2 km įtekantis į Geldapę.
Istorija
Kaimas kelis kartus keitė vardą. Ilgą laiką vadinosi Audiniškėmis, o 1938 m. pervadintas į Hilpertswerder. 1951 m. įgavo dabartinį pavadinimą. Vietovardžio kilmė neaiški, bet priesaga –išk– byloja apie jo lietuviškumą.
Audiniškės įsikūrė XVI a. antrojoje pusėje. 1710 m. krašte kilo maro epidemija ir nuo jos mirė 41 kaimo gyventojas. Antrojo pasaulinio karo pabaigoje kaimiečiai evakavosi į Vokietiją. Pokaryje valdžia akcijos metu vieną iš sodybų nugriovė, kad šias statybines medžiagas, kartu su kitomis iš Rytų ir Vakarų Prūsijų buvusių gyvenviečių, panaudotų Varšuvos atstatymui.
1895 m. kaime buvo 18 gyvenamųjų namų su 131 gyventoju. 1939 m. gyveno 84 kaimiečiai, o 1949 m. – tik keturi ūkiai buvo apgyvendinti – kiti stovėjo be priežiūros.
Paštelis
Paštelis – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 6 km į šiaurės rytus nuo Toliejų, 0,12 km į šiaurę nuo Paščio ežero, Poviliškio miške. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,22 km, plotis – iki 0,18 km. Altitudė 150,3 m. Šiaurvakarinis ir rytinis krantai aukšti, kiti – žemesni, sausi, ištisai apaugę medžiais. Šiaurėje įteka Blauzdos upelis iš Dumblelio ežero. Paštelio ežeras nenutekantis, priklauso Stirnių ežero intako S-1 baseinui. Kiek atokiau į šiaurės vakarus yra Budriškių kaimas.
Molinė (ežeras)
left|120px
Molinė – ežeras Lietuvoje, Kelmės rajone, 8,5 km į pietryčius nuo Šaukėnų. Ežeras netaisyklingo trikampio formos: ilgis iš šiaurės į pietus – 0,35 km, plotis – iki 0,35 km. Pietrytinis krantas žemas, užpelkėjęs, šiaurinis ir pietinis krantai aukšti. Ežerą supa Gelučių miškas. Iš rytų į vakarus ežerą prateka Mergupis (Gansės intakas). Pietine pakrante nutiestas kelias.
Karūžiškės II tvenkinys
Karūžiškės II tvenkinys arba Padievyčio tvenkinio vidurinė dalis – tvenkinys Lietuvoje, Šilalės rajone, 3,5 km į pietus nuo Laukuvos. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Dievyčio ežero intakas, Yžnės baseinas) 1,1 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,61 km, plotis – iki 0,26 km. Altitudė 157,1 m. Krantai daugiausia aukšti, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Tvenkinį supa miškas, tik dalyje šiaurinės ir rytinės pakrančių plyti pievos. Priešsroviui iškart telkšo Karūžiškės I tvenkinys, pasroviui už 0,43 km telkšo Karūžiškės III tvenkinys. Tvenkinio rytine pakrante nutiestas kelias.
Rogučių sportas 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse
Rogučių sportas 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse vyko Alpensijos slidinėjimo centre, Pjončano apskrityje, Pietų Korėjoje.
== Medalininkai ==
Kvalifikacija
Olimpinėse žaidynėse rogučių sporto rungtyse iš viso dalyvavo 110 sportininkų. Kvotos buvo paskirstytos pagal Tarptautinės rogučių sporto federacijos reitingą, kuris buvo sudarytas remiantis pasaulio rogučių sporto taurės penkių etapų rezultatais.
Karūžiškės III tvenkinys
Karūžiškės III tvenkinys arba Padievyčio tvenkinio rytinė dalis – tvenkinys Lietuvoje, Šilalės rajone, 3,5 km į pietus nuo Laukuvos. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį prie pat jo įtekėjimo į Dievyčio ežerą (Yžnės baseinas). Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,66 km, plotis – iki 0,22 km. Altitudė 157,1 m. Krantai apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu, vakarinis krantas aukštokas. Tvenkinys labai užžėlęs vandens augalija. Aplinkui plyti pievos, šiaurėje - dirbami laukai. Priešsroviui už 0,43 km telkšo Karūžiškės II tvenkinys. Rytinėje pakrantėje įsikūręs Padievyčio kaimas. Vakarine pakrante nutiestas kelias.
Pino Hačado perėja
thumb|235px|Kelias Pino Hačado perėjos apylinkėse thumb|235px|Pino Hačado pasienio postas
Pino Hačado perėja  – kalnų perėja Patagonijos Anduose, ties Argentinos (Neukeno provincija) ir Čilės (Kautino provincija) siena. Aukštis – 1884 m. Tai viena svarbiausių tarptautinių perėjų Patagonijos Anduose. Pro Pino Hačado perėją eina kelias tarp Neukeno (pro Las Lachasą, Lonkimajų) ir Temuko. Iš Čilės pusės iki perėjos veda 1939 m. pastatytas Las Raíces tunelis (4,52 km). Argentinos pusėje ties perėja susidariusi Pino Hačado kaldera.
Gangningas
Gangningas  – miestas Pietų Korėjoje, Kanvondo provincijoje.
Sportas
2018 m. mieste vyko dalis 2018 m. žiemos olimpinių žaidynių renginių.
Nogalesas
Nogaleasas gali reikšti:
Kelpšaičių tvenkinys
Kelpšaičių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Šilalės rajone, Laukuvos miestelio vakariniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Lokystos intakas, Jūros upės baseinas) 1,8 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 0,25 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 138,2 m. Pietinis ir šiaurrytinis krantai aukštoki. Vakarinėje ir pietinėje pakrantėse stūkso miškas. Šalia įsikūręs Kelpšaičių kaimas.
Venževas
Venževas (,, vėliau ) – Lenkijos kaimas, esantis Varmijos Mozūrų vaivadijos Alėckos apskrities Kovalė Oleckė valsčiuje. Išsidėstęs 17 kilometrų į šiaurės vakarus nuo apskrities centro Alėckos.
Kronikos mini kryžiuočių 1277–1283 m. karo žygius ir mūšius su jotvingiais prie Mėrūniškių ir Vinzės (dab. Venževas). Kaimas Wensiffen vardu oficialiai buvo įkurtas 1562 m., o po trejų metų Prūsijos kunigaikštis Albrechtas Brandenburgietis jį išnuomavo Kasparui von Nostiz. . Buvo žinomas kaip dvaras su šalia stovinčiu kaimu. 1874 m. tapo naujai įkurto to paties pavadinimo prūsiško valsčiaus centru. . Iki 1914 m. šis valsčius priklausė Gumbinės apygardos Alėckos apskričiai, vėliau išformuotas ir nuo to laiko Venževas yra Kovalė Olecke valsčiaus sudėtyje.
Kaimo gyventojų skaičius augo: jei 1863 m. buvo suskaičiuoti 160 venževiečių, tai 1910 m. – 341. 1933 m. ir 1939 m. kaimiečių skaičius išliko toks pat – 560 gyv. . Sutinkamai su Versalio taikos sutartimi kaime 1920 m. įvyko referendumas. Visi 224 balsavusieji pasisakė už galimybę likti Rytprūsių sudėtyje, už perėjimą į Lenkijos priklausomybę nebalsavo niekas.
Antrojo pasaulinio karo pasekoje Venževas, kaip ir visa pietinė Rytprūsių dalis, atiteko Lenkijai ir iki 1998 m. įėjo į Suvalkų vaivadijos sudėtį. Buvo atkurtas senasis kaimo pavadinimas, Venževas tapo šaltyšijos centru.
Piliakalnis
Du kilometrai į šiaurės vakarus nuo kaimo dunkso medžiais apaugusi kalva – jotvingių piliakalnis. Vienas pirmųjų mokslininkų jį aptiko Prūsijos archeologas Emilis Holakas. Apsuptas aukštų šlaitų, kas apsunkino prieigą prie jo, XX a. pr. žemėlapiuose piliakalnis buvo žymimas kaip Alte Schanze.
Kuodaičių tvenkinys
Kuodaičių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Šilalės rajone, 8,5 km į šiaurę nuo Šilalės. Sudarytas užtvenkus Lumupio upelį (Lokystos intakas, Jūros upės baseinas) 1 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,35 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 128,9 m. Krantai vietomis aukštoki. Rytinis krantas užpelkėjęs, apaugęs medžiais. Į pietus stūkso miškas, aplink kitus krantus plyti pievos, dirbami laukai. Šalia įsikūręs Kuodaičių kaimas.
Kepurdegiai
Kepurdegiai (, (1938–1945 m. )) – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose: Varmijos Mozūrų vaivadijos Geldapės apskrities Dubininkų valsčiuje.
Aprašymas
Kepurdegiai išsistatę Varmijos Mozūrų vaivadijos rytuose ir 28 kilometrus nutolę į rytus nuo apskrities centro Geldapė. Kiek šiauriau prasideda Romintos giria, už penkių kilometrų eina tarpvalstybinė Lenkijos–Rusijos siena. Pasiekiami vaivadijos keliu Nr.30px|DW651 ties Žydkiemiu judant Kėkškiemio link ir, neprivažiavus Skaisgirių, pasukant į rytus (kitas variantas – atvykti lauko keliu iš Ridikų  per Vabalus . Geležinkelio prieigos nebeliko, kai po Antrojo pasaulinio karo buvo uždaryta geležinkelio linija Geldapė–Žydkiemis su stotele Kepurdegiuose. Į šiaurę nuo kaimo iškilusi 263 m aukščio moreninė kalva, XX a. pr. vokiškuose žemėlapiuose žymima kaip Kėkškiemio kalnas . 1953 m. kovo 4 d. ši kalva (kaip ir šalia esantis kaimelis) buvo pervadinta Suika (}.
Kaimas žinomas nuo 1590 m. vardu. 1874 m. jis buvo įjungtas į naujai suformuotą Adlersfeldės prūsiškąjį valsčių. Iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos tikintieji evangelikai liuteronai buvo priskirti Žydkiemio parapijai, o katalikai – bažnyčiai Geldapėje. Pokaryje evangelikai liuteronai priklauso Geldapės parapijai, o katalikai meldžiasi Žydkiemio bažnyčioje. 1910 m. kaime buvo 94 gyventojai. 1933 m. – 77 gyv., o prieš Antrąjį pasaulinį karą registruoti 67 kaimiečiai.
Australijos moterų vandensvydžio rinktinė
Australijos moterų vandensvydžio rinktinė – nacionalinė moterų komanda, kuri atstovauja Australijai oficialiose vandensvydžio varžybose.
Asagas
Asagas – demonas Mesopotamijos mitologijoje, dangaus dievo Anu ir žemės deivės Ki sūnus. Apie jį pasakojama šumerų Lugal-e poemoje. Teigiama, kad buvęs itin atgrasios išvaizdos, turėjęs galią, dėl kurios žuvys gyvos išvirdavusios upėse.
Asagas apvaisinęs kalnus ir taip gimusios akmeninės būtybės, lydėdavusios jį mūšiuose. Asago kariuomenę nugalėjęs dievas Ninurta (Ningirsu), o pagal kitą versiją – Adadas (Iškuras). Šiame mite įžvelgiamas nuogąstavimas, kurį jautė Mesopotamijos žemumos gyventojai Zagroso kalnų gyventojų atžvilgiu.
Asago buveinė iš Lugal-e poemos nėra iki galo aiški. Gyvenęs požemio pasaulyje arba kalnuose. Kaip pasakojama Lugal-e poemoje, Ninurta užpuolė Asagą su savo ginklu (Šarur), tačiau nenurodoma, ar Asagas buvo užmuštas.
Asago išvaizda mituose nėra detaliau apibūdinama, tačiau kai kurie archeologiniai radiniai, kaip manoma, vaizduoja būtent Ninurtos pergalę prieš Asagą. Reljefinėse plokštėse, pastatytose karaliaus Ašurnasirpalo II laikais abipus įėjimo į Ninurtos šventyklą Kalhu (Nimrudo) mieste, pavaizduotas liūtas-slibinas, kurį žaibais tranko dievas. Be to, aptikta Asirijos imperijos laikotarpiu datuojamų antspaudų, kuriuose vaizduojama panaši scena.
Vargutis
Vargutis – upelis Kretingos rajono savivaldybės rytinėje dalyje, dešinysis Minijos intakas. Išteka Kulupėnų gyvenvietės pietvakariniame pakraštyje. Kūlupėnuose teka pietryčių ir pietų kryptimi, o toliau rytų kryptimi palei Kūlupėnų ir Asteikių (Kūlupėnų seniūnija) kaimų žemių ribą iki pat Minijos.
Dešiniajame krante stūkso Asteikių senosios kapinės.
Kananėja
Svarbus vario lydymo pramonės centras. Yra didžiausias Meksikoje ir vienas didžiausių pasaulyje vario rūdos kasybos centrų (kasama atviruoju būdu). Per metus išgaunama daugiau nei 160 tūkst. tonų vario. Apylinkėse verčiamasi gyvulininkyste, žemdirbyste.
Istorija
Pirmieji europiečiai į Kananėją atvyko 1760 m. Jėzuitų vienuoliai atrado aukso ir sidabro telkinių. XIX a. vyko mūšiai su indėnais, o 1889 m. atidaryta vario kasykla.
Fjumičinas
Fjumičinas – miestas Italijos centre, Romos provincijoje, turintis 67 370 gyventojų (2009 m.).
Miestas žinomas dėl šalia esančio didžiausio Italijoje tarptautinio Leonardo da Vinčio-Fiumičino oro uosto. Čia taip pat yra įkurta didžiausių Italijos avialinijų Alitalia centrinė būstinė.
Iki 1992 m. miestas buvo Romos miesto dalimi, tačiau tais metais Fiumičino miesto gyventojai nutarė pritarti atsiskyrimui ir tapimui atskiru Italijos miestu.
Miesto pavadinimas reiškia mažą upę.
Dailusis čiuožimas 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse
Dailusis čiuožimas 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse vyko Kanyno ledo arenoje, Pjončano apskrityje, Pietų Korėjoje.
== Medalininkai ==
Kvalifikacija
Olimpinėse žaidynėse dalyvavo 150 dailiojo čiuožimo atstovų. 77 % visų kvotų buvo išdalinta 2017 m. pasaulio dailiojo čiuožimo čempionato metu. Likusios vietos padalintos sėkmingiausiai pasirodžiusiems sportininkams 2017 m. Nebelhorn Trophy varžybose. Tarptautinės čiuožimo federacijos sprendimu papildoma vieta porinio čiuožimo varžybose skirta šeimininkų Pietų Korėjos komandai.
Kurios šalys startuos komandinėje įskaitoje spręsta pagal susumuotus pasaulio čempionato ir pasaulio iššūkio taurės taškus.
Kvėdarnos I tvenkinys
Kvėdarnos I tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Šilalės rajone, Kvėdarnos miestelio centre. Sudarytas užtvenkus Geniotalio upelį (Jūros intakas) 1,6 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 0,19 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 101,5 m. Krantai neaukšti, vietomis apaugę medžiais. Į vakarus įkurtos Kvėdarnos miestelio kapinės. Pietinėje pakrantėje plyti pievos. Priešsroviui už 0,7 km telkšo Kvėdarnos II tvenkinys.
Velnio akmuo (Kupiškis)
miniatiūra|285x285px|Velnio akmuo miniatiūra|226x226px|Velnio akmuo Akmuo su „Velnio pėda“ – archeologinis, istorinis paminklas, esantis Gyvakarų kaime, Alizavos seniūnijoje, Kupiškio rajone.
Paltis
Išteka Asteikių kaimo žemių šiaurės rytinėje dalyje netoli Kūlupėnų. Teka Asteikių, Šatilgalio (Kūlupėnų seniūnija) ir Žadeikių (Kartenos seniūnija) kaimų žemėmis, Daigų mišku ir Minijos senslėniu, kuriame įteka į Miniją. Žadeikių kaimo pietinėje dalyje yra tvenkinys. Upelio slėnį kerta keliai Palanga-Šiauliai (Žadeikių kaime) ir Kūlupėnai-Kartena (Šatilgalio kaime).
Velnio akmuo (Kupiškis)
Istorija
1971 m. akmenį žvalgė Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba. 1973 m. įrašytas į Lietuvos kultūros paminklų sąrašą. Akmuo garsus savo dydžių ir tuo, jog ant jo viršaus matomas įspaudas panašus į velnio kanopą. Dalis akmens įsmigęs į žemę.
Paltis
Kairiajame krante stūkso Žadeikių senosios kapinės ir Žadeikių (Kartenos) I pasaulinio karo kapinės. Abipus upelio įsikūrusi Žadeikių dvaro sodyba.
Upėvardis siejamas su („valka, klanas, bala“), toliau – su palios („balos, šlapynė“).
Velnio akmuo (Kupiškis)
Istorija
2018 m. Kupiškio rajono savivaldybės taryba įtraukė į Kupiškio rajono lankytinų vietų sąrašą.
Duomenys
miniatiūra|Nuoroda į „Velnio akmenį“ Akmuo yra apie 100 m. į rytus nuo Gyvakarų kaimo kryžkelės su keliu.
Shelbourne (moterys)
Shelbourne moterų komanda – Airijos moterų futbolo komanda iš Dublino.
Istorija
Klubas įkurtas 1895 m. Vyrų komanda dalyvauja šalies futbolo pirmenybėse.
Shelbourne Ladies FC
2023–2024 m. moterų čempionių lygos atrankoje pateko į aštuntą atrankos grupę.
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia „Tolka Park“ stadione.
Taip pat gali rungtyniauti AUL Complex arba Morton Stadium.
Alpensijos biatlono centras
Alpensijos biatlono centras  – biatlono stadionas Alpensijos kurorte, Pjončano apskrityje Pietų Korėjoje. 2018 m. žiemos olimpinių žaidynių trasa biatlono varžyboms.
Istorija
1998 m. stadionas oficialiai atidarytas. 1999 m. stadione vyko žiemos Azijos žaidynių biatlono varžybos.
Gangningo ledo arena
Gangningo ledo arena  – ledo arena Gangninge, Pjončano apskrityje Pietų Korėjoje. 2018 m. žiemos olimpinių žaidynių arena dailiojo čiuožimo ir greitojo čiuožimo trumpuoju taku varžyboms.
Arenoje įrengtos dvi aikštės (60 m x 30 m) skirtos treniruotėms ir profesionalioms varžyboms. Iš viso arena gali talpinti 12 000 žiūrovų.
Istorija
Gangningo ledo arena oficialiai atidaryta 2016 m. gruodžio 14 d. Jau po dviejų dienų nuo atidarymo arenoje vyko Pasaulio greitojo čiuožimo trumpuoju taku taurės etapas. 2017 m. vasarį arenoje surengtas keturių kontinentų dailiojo čiuožimo čempionatas.
Selaja
Selaja  – miestas centrinėje Meksikoje, Meksikos kalnyne, Guanachuato valstijoje, į vakarus nuo Keretaro.
Pro miestą eina Meksiko-Siudad Chuareso geležinkelis ir plentas. Veikia Captain Rogelio Castillo nacionalinis oro uostas. Chemijos, tekstilės, maisto (mėsos, pieno), odos ir avalynės pramonė. Žemdirbystės regiono centras. Į šiaurės vakarus nuo Selajos yra sieros telkinys.
Selajoje yra 1807 m. pastatyta klasicistinė bažnyčia, išskirtinės formos 35 m aukščio vandens bokštas. Veikia 4 universitetai, 2 technologijų institutai.
Luitpoldingai
Luitpoldingai – viduramžių dinastija, valdžiusi Bavariją nuo IX a. pabaigos iki 985 m. Dinastijos pradininkas Liutpoldas Bavaras (mirė 907 m.), tikriausiai kilęs iš Huosi dinastijos ir galbūt susijęs su Karolingais per imperatoriaus Arnulfo Karintiečio motiną Liutsvindą. Valdant Liudolfingams jo sūnūs ir anūkai tapo Bavarijos kunigaikščiais:
Liutpoldas Bavaras:
Čivų senkapis
Čivų senkapis – XVII a. pirmos pusės senkapis Čivų kaime (Skapiškio sen., Kupiškio r.).
Istorija
1978 m. Čivų kaime pradėti melioracijos darbai. Istoriko Vytauto Merkio tėvų sodyboje buvo aptiktas senkapis. Archeologiniai tyrinėjimai vyko 1979 m. birželio 4–15 d. (tyrimų vadovas Stasys Juodelis), kurių metu iškastos 7 perkasos (264 m² bendro ploto) ir aptikti 8 palaidojimai – 4-rių vyrų, 1 vaiko, 1 moters ir 2 nenustatyti. Palaidojimo vietose buvo rasta geležinis žiedas, monetų: Zigmanto Vazos lietuviškas dvidenaris ir šilingas su 1623 m. data, žalvario dirbinių pėdsakų. Senkapio teritorija užėmė apie 1 arą.
Lokalizacija
Čivų k. Skapiškio sen. 3 km į PV nuo Skapiškio miestelio, Kupšakio upelio pakrantėje.
Jungtinių Amerikos Valstijų vyrų vandensvydžio rinktinė
Jungtinių Amerikos Valstijų vyrų vandensvydžio rinktinė – nacionalinė komanda, kuri atstovauja JAV oficialiose vandensvydžio varžybose.
Abdur Rahmanas III
Abdur Rahmanas III (Abduramanas III, ar Abdurachmanas III ir Abd ar Rachmanas III,, 891–961 m.) – X a. Kordobos emyras, save paskelbęs kalifu, iš Omejadų dinastijos. Vienas iš ryškiausių viduramžių musulmonų valdovų.