cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Klemensas Kazlauskas
Biografija
1973 m. baigė Vilniaus aukštąją partinę mokyklą, politologas. UAB „Kronikos laikraščio redakcija“, korespondentas, Kazlų Rūdos kultūros centro technikas, UAB „Baltijos garantas“ draudimo agentas, nuo 2000 m. Seimo nario Juozo Oleko sekretorius padėjėjas, 2003–2007 m. Savivaldybės tarybos sekretorius.
Kaltaniseta
Istorija
Per Antrą pasaulinį karą Kaltaniseta buvo subombarduota 1943 m. liepą, žuvo 351 civiliai. Liepos 10 d. amerikiečiai išsilaipino Geloje.
Rusijos TFSR
Geografija
miniatiūra|dešinėje|220px|Verchojansko kalnagūbris RTFSR buvo didžiausia pagal plotą ir gyventojų skaičių TSRS sąjunginė respublika. RTFSR priėjo prie Atlanto, Arkties ir Ramiojo vandenynų. Šiaurės vakaruose ji ribojosi su Norvegija ir Suomija, pietryčiuose − su Kinija, Mongolija ir Šiaurės Korėja, taip pat su sąjunginėmis respublikomis: vakaruose su Estijos TSR, Latvijos TSR, Baltarusijos TSR, pietvakariuose − su Ukrainos TSR, pietuose − su Gruzijos TSR, Azerbaidžano TSR, Kazachijos TSR; su kita RTFSR teritorija nesusisiekianti Kaliningrado sritis ribojosi su Lietuvos TSR ir Lenkija.
Klemensas Kazlauskas
Biografija
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kazlų Rūdos skyriaus narys, pirmininko pavaduotojas, LSDP tarybos narys.
Hileriodas
Hileriodas – miestas rytinėje Danijoje, Zelandijos salos šiaurėje. Hovedstadeno regiono centras. Miestą garsina Frederiksborgo pilis, yra žinių ir kultūros parkas.
Klemensas Kazlauskas
Biografija
1995–1996 m. Vilkaviškio rajono savivaldybės tarybos narys, 2000–2003 m. ir 2003–2007 m. Kazlų Rūdos savivaldybės tarybos narys, Ūkio turto ir teisėsaugos komiteto narys.
Kaimo rašytojų sąjungos ir Tėviškės pažinimo draugijos narys, Marijampolės apskrities literatų konkurso „Sugrįžtu su alyvų žydėjimu“ laureatas. Sutuoktinė Vera, duktė Dalia.
1163 m.
1163 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Rusijos TFSR
Geografija
RTFSR buvo suskirstyta į 16 autonominių respublikų, 5 autonomines sritis, 6 kraštus, 49 sritis, 10 autonominių apygardų, 1813 rajonų; RTFSR buvo 1007 miestai ir 2066 miesto tipo gyvenvietės.
1163 m.
Mirtys
Nedatuota
Rusijos TFSR
Geografija
Lygumos užėmė apie 70 % RTFSR ploto. Didžiausios jų Rytų Europos lygumos dalis ir nuo jos Uralo kalnų atskirta žema pelkėta Vakarų Sibiro lyguma. Lenos vidurupio baseine − Jakutijos Vidurio lyguma, azijinės dalies šiaurėje − Šiaurės Sibiro, Janos−Indigirkos, Kolymos žemumos. Tarp Jenisejaus ir Lenos − Vidurio Sibiro plokščiakalnis, kurio dažniausias aukštis 200–700 m. Kalnų daugiausia RTFSR pietuose: europinės dalies − Didžiojo Kaukazo šiauriniai šlaitai (pasienyje Elbruso kalnas, 5642 m), azijinės dalies (iš vakarų į rytus) − Altajus (Beluchos kalnas, 4506 m), Vakarų ir Rytų Sajanai (iki 3491 m aukščio), Pabaikalės kalnai (iki 2840 m), Stano kalnynas (iki 3000 m). Šiaurės rytų Sibire yra Verchojansko kalnagūbris, Čerskio kalnagūbris (Pergalės kalnas, 3147 m), Kolymos kalnynas; Tolimuosiuose Rytuose − vidutinio aukščio Čiukčių ir Koriakų kalnynai, Džugdžūro, Burėjos, Sichote Alinio kalnai; išilgai Ramiojo vandenyno pakrantės − Kamčiatkos pusiasalio kalnai (Kliučių vulkanas, 4750 m).
Politinė sistema
miniatiūra|1991 m. SSRS pašto ženklas su RTFSR tarybų rūmais [[Rugpjūčio pučas|Rugpjūčio pučo metu]] Aukščiausias RTFSR valstybinės valdžios organas buvo RTFSR Aukščiausioji Taryba, 1 rūmų, susidėjusių iš 975 deputatų, rinktų 5 metams rinkimų apygardose su lygiu gyventojų skaičiumi. Tarp Aukščiausiosios Tarybos sesijų aukščiausią valdžią vykdė RTFSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumas. Aukščiausioji Taryba leido įstatymus, sudarinėjo RTFSR vyriausybę − RTFSR Ministrų Tarybą. Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumas šaukdavo Aukščiausiosios Tarybos sesijas, aiškindavo RTFSR įstatymus, ratifikuodavo ir denonsuodavo sutartis su kitomis valstybėmis, teikdavo malonę piliečiams, nuteistiems RTFSR teismo organų, rūpindavosi, kad RTFSR Ministrų Tarybos, autonominių respublikų ministrų tarybų sprendimai ir potvarkiai atitiktų įstatymus. RTFSR Ministrų Taryba buvo aukščiausias vykdomasis ir tvarkomasis RTFSR valstybinės valdžios organas, atsakingas ir atskaitingas RTFSR Aukščiausiajai Tarybai, sprendęs visus RTFSR kompetencijos valstybės valdymo klausimus. Vietos valdžios organai buvo kraštų, sričių, autonominių sričių, autonominių apygardų, rajonų, miestų, miesto tipo gyvenviečių, kaimų liaudies deputatų tarybos, rinktos atitinkamų administracinių teritorinių vienetų gyventojų 2,5 metų. Teismų sistemą sudarė RTFSR Aukščiausiasis Teismas, rintas RTFSR Aukščiausiosios Tarybos 5 metams (susidėjęs iš 2 teisminių kolegijų, plenumo ir prezidiumo), autonominių respublikų aukščiausieji teismai, kraštų, sričių, autonominių sričių, miestų teismai, autonominių apygardų teismai, rajonų ir miestų rajonų liaudies teismai. RTFSR, jos autonominių respublikų, kraštų, sričių, autonominių sričių prokurorus 5 metams skirdavo TSRS generalinis prokuroras.
Kaimynai
Kaimynų (koimincy, kaip jie vadinami LDK aktuose) statusą ir jų reikšmę detaliai yra ištyręs lietuvių istorikas Konstantinas Jablonskis. Jis parodė, kad kaimynai – tai buvę dvarininkų ant žemės pasodinti vergai (belaisviai), tokiu būdu gavę neišeivinių valstiečių statusą. Žemė jiems buvo suteikiama dirbti, kad nereiktų ne tik vergų (belaisvių) išlaikyti, o ir turėti ekonominės naudos. Kaimynai pasak K. Jablonskio yra tarpinė grandis tarp buvusio vergo ir baudžiauninko valstiečio. Kaimynai iliustruoja vieną iš baudžiauninkų atsiradimo, vadinasi ir baudžiavos formavimosi kelių Lietuvoje. Žygimanto Augusto 1557 m. valstybiniuose Lietuvos dvaruose įvykdyta Valakų reforma visus kaimynus pavertė valakiniais valstiečiais, tuo pavyzdžiu vėliau pasekė ir privatūs dvarininkai. III Lietuvos statutas aspskritai pateisino tik karo belaisvio statusą ir numatė, kad karo belaisvių palikuonys privaloma tvarka turi būti kurdinami žemėje. Būtent aukščiau aptarta reikšme „kaimynų“ sąvoką naudoja Mikalojus Daukša savo katekizme, pavyzdžiui: „kaip turi šeimyna, kaimynai ir tarnai po akim viešpatų savų laikytis ir gyvent.“
Franko Ispanija
Franko Ispanija – 1936–1975 m. gyvavusi valstybė Pirėnų pusiasalyje. Taip pat valstybei priklausė kelios kolonijos Afrikoje. Pasibaigus Ispanijos pilietiniam karui šalis valdyta autoritarinio režimo, kuriam vadovavo diktatorius Francisco Franco (iki pat savo mirties).
Valstybė susikūrė 1936 m. prasidėjus pilietiniam Ispanijos karui, trukusiam 2 metus. Gyvavo iki 1975 m. Išlaikė neutralumą tarptautiniuose konfliktuose (Antrajame pasauliniame kare ir kituose to laikmečio konfliktuose).
Pilietinio karo laikotarpis
Pilietinio karo metu nacionalistai kovojo prieš respublikonus, kurie valdė tuometinę Ispaniją. Respublikonų pusę palaikė Sovietų Sąjunga ir Meksika, o nacionalistams padėjo fašistinė Italija bei nacistinė Vokietija.
Pilietinio karo pradžia nacionalistams buvo nesėkminga.1936 m. nepavyko sukilimai sostinėje Madride ir Barselonoje. Liepos 26 d. nacionalistams pavyko užimti gana svarbų Ispanijos miestą Burgosą, šis miestas tapo laikinąja, pirmąja nacionalistinės Ispanijos sostine, įkurta falangistų vyriausybė.
Spalio 1 d. generolas Francisco Franco tapo nacionalistų aukščiausiuoju vadovu ir vadovavo nacionalistams karo metu.
FC Čiatura
Čiaturos FC – Gruzijos futbolo klubas iš Čiaturos.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1936 m.
Franko Ispanija
Pilietinio karo laikotarpis
1939 m. pradžioje nacionalistai užėmė visą Ispaniją. Pasibaigus pilietiniam karui, įsitvirtino Francisco Franco režimas, ir jo fašistinė partija - Falanga.
Antrojo pasaulinio karo laikotarpis
1939 m. rugsėjo 1 d. prasidėjus karui, Ispanijos vadovas Francisco Franco paskelbė valstybės neutralumą kare ir neįsitraukė į konfliktą ašies ar sąjungininkų pusėje. Neutralumas paskelbtas dėl ekonominių sunkumų, sukeltų neseniai pasibaigusio Ispanijos pilietinio karo. miniatiūra|kairėje|[[Heinrichas Himleris (kairėje) ir iš dešinės Francisco Franco, nacių vizitas Madride.]] 1940 m. spalio 23 d. Adolfas Hitleris ir Francisco Franco pasirašė bendrą protokolą. Naciams laimėjus karą Prancūzijoje, ispanai turėjo gauti prancūzų kolonijų Afrikoje, o vėliau, Vokietijai užpuolus Sovietų Sąjungą, Franco pasižadėjo atsiųsti 50 000 karių į rytų frontą. 1945 m. pasibaigus karui, Ispanijai tiesiogiai į jį taip ir neįsitraukus bei išvengus sąjungininkų aneksavimo, šalis išliko vienintele Europos valstybe, kontroliuojama fašistinio režimo.
Šaltojo karo laikotarpis
1945 m. Jungtinių Tautų Organizacija (JTO) paskelbė Ispanijai diplomatinę izoliaciją ir ekonomines sankcijas dėl valstybėje ypač varžomų žmogaus teisių. 1947 m. Ispanijoje atkurta monarchija. Valstybės regentu tapo generolas Francisco Franco, o Ispanijos princu - Burbonų dinastijos atstovas Chuanas Karlosas I. Atkūrus monarchiją, faktiškai valstybei ir toliau vadovavo Franco. Jam valdant Ispanijoje buvo varžomos moterų teisės, draudžiamos tautinių mažumų kalbos Baskijoje ir Katalonijoje. miniatiūra|kairėje|Mauzoliejus [[Valle de los Caídos bazilikoje, kuriame balzamuotas Francisco Franco.]] 1969 m. diktatorius Francisco Franco atsisakė karaliaus sosto ir įpėdiniu tapo Chuanas Karlosas I, bet autoritarinis režimas generolui Franco leido toliau valdyti Ispaniją, atimant iš karaliaus visas valdžios galias.
Franco mirė 1975 m. Po jo mirties žlugo autoritarinis režimas, šalis tapo demokratiška, pradėti rengti laisvi rinkimai, uždraustos fašistinės partijos.
Falangizmas
miniatiūra|dešinėje|[[1934 m. nutapytas falangistų lyderio José Antonio Primo de Riveros portretas.]] 1933 m. buvo įkurta partija falanga, ideologiškai artima fašizmui bei nacionalizmui. Partiją įkūrė jaunas (30 metų) politikas José Antonio Primo de Rivera. Falangistinė santvarka - autoritarinė, hierarchinė, bei socialinė visuomenės tvarka. Falangistai buvo antikomunistai, antidemokratai ir antiliberalai. Ideologija gyvavo tik Ispanijoje.
Ekonomika
1950 m. gegužės 9 d. įkurta garsi Ispanijos automobilių gamykla SEAT.
Po antrojo pasaulinio karo, pasaulyje pradėjo kurtis daug tarptautinių organizacijų. 1959 m. Ispanija įstojo į: Tarptautinį valiutos fondą, bei į pasaulio banką; 1961 m. į tarptautinę ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizaciją. Šios organizacijos stipriai padėjo Ispanijai vystytis ekonomiškai. Valstybėje prasidėjo senų pramonės rajonų modernizavimas (Barselonoje, Bilbao ir kituose miestuose) bei naujų pramonės rajonų statybos. Pastarųjų daugiausia pastatyta sostinėje. miniatiūra|dešinėje|[[1953 m. SEAT 1400 automobilis.]]
Nuo 1959 m. iki 1974 m. valstybėje vyko ekonominis bumas. Jį skatino ir užsienio investicijos šalyje. Šis ekonominis sprogimas buvo pavadintas Ispanijos stebuklu. Ekonominis sprogimas baigėsi 8-ajame dešimtmetyje, prasidėjus tarptautinei stagfliacijos ir naftos krizei.
Gvinėja
Gvinėja buvo antra pagal dydį ir ir toliausiai nuo Madrido esanti Ispanijos kolonija. Kolonija įkurta prieš pilietinį karą - atrasta 1778 m., o visiškai kolonizuota 1926 m. Gvinėjos kolonijoje gyveno 170 000 vietinių gyventojų. 1968 m. rugpjūčio 11 d. kolonija paskelbė nepriklausomybę ir tapo Pusiaujo Gvinėjos Respublika.
Marokas
Oficialus kolonijos pavadinimas: Ispanų protektoratas Maroke. Įkurtas neokolonializmo laikotarpiu, teritorija gauta 1912 m. pasirašius sutartį su Prancūzija.
1956 m. Marokas paskelbė nepriklausomybę nuo Prancūzijos, kolonizavusios pietinę Maroko dalį. Tais pačiais metais balandžio 7 d. Ispanija atidavė Marokui likusią jo teritorijos dalį.
Sachara
Didžiausia tuometinė Ispanų kolonija buvo vakarų Afrikoje, dabartinėje Vakarų Sacharos valstybės teritorijoje. Tai paskutinioji ispanų kolonija, gyvavusi iki 1975 m. 1970 m. kolonijoje prasidėjo sukilimas prieš metropoliją, reikalauta nepriklausomybės. Ispanija ir Marokas pradėjo karą prieš Vakarų Sacharos nereguliariąją armiją. Po F. Franco mirties demokratinė Ispanijos valdžia nurodė nutraukti karinius veiksmus Vakarų Sacharoje ir laikytis neutralumo šiame konflikte. Ilgainiui Marokas okupavo Vakarų Sacharą, bet kariniai neramumai šiame regione vyksta iki šiol.
Vidurnaktis
Civilinio vidurnakčio žymėjimas yra problematiškas – naudojant 12 valandų skalę vidurnaktis žymimas 12:00, tačiau paros laiką nusakančios santrumpos a.m. ar p.m. nėra korektiškos, kadangi jos žymi laiką prieš ir po vidurdienio, todėl vidurnakčiui, skiriančiam šiuos žymėjimus, netinkamos. 24 valandų skalėje vidurnaktis žymimas 00:00, nors variantas 24:00 irgi naudojamas. Dalyje senovinių kalendorių, pavyzdžiui, hebrajų ar arabų, paros pasikeitimo metas yra ne vidurnaktis, o prieblanda.
Folklore, mitologijoje, magijoje – vidurnaktis, tai metas kuomet įsiviešpatauja nežemiškos jėgos, tamsos dvasios, chaosas, mirtis. Vidurnaktis yra pats velnių, demonų, vaiduoklių ir įvairių kitų žmogui priešiškų, paslaptingų būtybių veiklos metas. Tikima, kad vidurnaktį labiausiai suartėja šis ir požeminis pasaulis, todėl tuo metu būdavo atliekami magiški ritualai, burtai, spiritizmo seansai ir kt.
Kazimieras Četkauskas
Kazimieras Četkauskas (1905 m. spalio 28 d. Panemunyje, Rokiškio apskr. – 1944 m. liepos 10 d. Švedriškėje, Ignalinos raj.) – besitraukiančios vokiečių kariuomenės nužudytas, vargonininkas ir chorvedys.
Biografija
Vyresniojo brolio Petro Četkausko išmokytas vargonuoti, nuo 1928 m. iki mirties vargonininkavo ir vadovavo chorui Švedriškės parapijoje, lankė Konrado Kavecko vadovaujamus vargonininkų kursus Utenoje. K. Četkausko diriguojamas choras ne tik giedodavo bažnyčioje, bet ir dalyvaudavo viešuose koncertuose valstybinių švenčių metu.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Bedugnė (Trakai)
Bedugnė – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Senųjų Trakų. Greta kaimo teka Medrynios upelis, eina keliai į Pilialaukį, Naująjį Tarpupį. Yra XIV a. Bedugnės kapinynas.
Arklio galvos ūkas
thumb|260px|Arklio Galvos ūkas thumb|260px|Kita Arklio Galvos ūko nuotrauka Arklio galvos ūkas, IC434 (Barnard 33) – tamsusis ūkas Oriono žvaigždyne, netoli Oriono juostos, ζ Ori (Alnitako). Kartais priskiriamas prie tamsiųjų debesų, o ne prie ūkų dėl savo mažo dydžio, vadinant Arklio galvos debesis. Pirmąsyk pastebėtas ūkas buvo 1888 m. Atstumas – apie 1500 šm, didžiausias skersmuo 3 šm. Danguje jis užima 90,0' × 30,0' plotą.
Tokia ūko forma susidaro dėl to, kad žvaigždė &sigma Ori apšviečia toliau mūsų esančią tarpžvaigždinę medžiagą (rausvas emisinis ūkas NGC 2024), o arčiau mūsų yra tamsus dulkių ūkas. Veikiamas magnetinio lauko, ūkas plečiasi.
Koordinatės:
Alksnėnų apylinkė (Kėdainiai)
Alksnėnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš dalies Margininkų apylinkės ir dalies Pilionių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Alksnėnų apylinkė prijungta prie Mantviliškio apylinkės.
Nuakšotas
Nuakšotas (arba Nufakšutas;, ) – miestas vakarinėje Mauritanijoje, netoli Atlanto vandenyno. 958 tūkst. gyventojų (2013 m.). Tai šalies sostinė, pagrindinis administracijos ir ekonomikos centras. Yra tarptautinis oro uostas, netoliese – ir jūrų uostas. Yra Valstybinė administravimo mokykla (įk. 1966 m.), Valstybinis islamo studijų institutas (įk. 1961 m.), nacionalinė biblioteka ir archyvas. Tai vienas didžiausių miestų Sahelio regione.
Istorija
Gyvenvietė, kurioje daugiausia gyveno žvejų bendruomenės, ėmė augti po to, kai 1958 m. ji buvo pasirinkta kaip naujosios Mauritanijos šalies sostinė, kuria tapo po metų šaliai gavus nepriklausomybę.
Pavadinimo kilmė
Arabų kalba Nuakšoto pavadinimas reiškia „Vėjų vieta“  – tai aliuzija į netoli miesto esančiose dykumose siaučiančius vėjus.
Baris (Velsas)
Baris – miestas Jungtinėje Karalystėje, Velso pietuose, prie Bristolio įlankos, į pietvakarius nuo Kardifo. Dalis miesto yra saloje. Per Bario uostą išvežamos akmens anglys, cementas, miltai, metalo dirbiniai. Laivų remontas, naftos chemijos, maisto, tekstilės pramonė, silikonų gamyba. Pajūrio kurortas (smėlio paplūdimiai).
Istorija
II a. minima normanų statyta tvirtovė. Iš nedidelio kaimo miestas pradėjo augti 1889 m. pastačius doką ir ėmus per Bario uostą eksportuoti akmens anglis.
Rinkūnų apylinkė (Joniškėlis)
Rinkūnų apylinkė (arba Rimkūnų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pumpėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Joniškėlio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Jurgėnų apylinkės.
1164 m.
1164 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Vilazai
Vilazai  – kaimas Lenkijos rytuose, Mokobodų valsčiuje, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į šiaurės vakarus nuo Sedlcų ir apie 82 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos.
Kunkojai
Kunkojai – buvęs kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Raseinių, 1 km į pietus nuo Bedančių.
Istorija
Panaikintas 1983 m. gruodžio 28 d.
Skomantas
Skomantas:
Danijos istorija
Ankstyvoji istorija
Jos pradžia – pirmieji gyventojai (žvejai ir medžiotojai), į Jutlandijos pusiasalį atsikėlę 12 tūkstantmetyje pr. m. e. 4 tūkstantmetyje pr.m.e plito žemdirbystė bei gyvulininkystė, apie XVII–XVII a. pr. m. e. atsiranda bronziniai įrankiai, o nuo V a. pr. m. e. – ir geležiniai. 1 tūkstantmetyje pr. m. e. teritorijoje apsigyveno germanai (kimbrai, teutonai, jutai, anglai, saksai).
Vikingų laikotarpis
Per didįjį tautų kraustymasi jutai, anglai ir saksai persikėlė į Britaniją, o į Jutlandijos pusiasalį apie V a. iš Skandinavijos pusiasalio persikėlė danai, kurie VIII–XI amžiais dalyvavo vikingų žygiuose. Nuo VIII a. dabartinės Danijos teritorijoje kūrėsi nedideli valstybiniai junginiai. Jutlandijos pusiasalio pietuose VIII a. viduryje pradėta statyti įtvirtinimus (Dannevirke), apie 800 m. čia susikūrė svarbus prekybos centras Haithabu. Normanai IX–XI amžiais rengė žygius ir į Sembą, Kuršą ir kitas baltų žemes. Valstybiniai dariniai pradėjo formuotis nuo VIII amžiaus, pietinėje pusiasalio dalyje pradėti statyti įtvirtinimai, ~800 metus čia įkurtas Haithabu – svarbus prekybinis centras, IX amžiuje įkurta Gudfredo valstybė. X amžiuje danai rengė sėkmingus žygius į Prūsiją, Žiemgalą ir Kuršą, o Knutas I Didysis net pasiskelbė Sembos karaliumi.
thumb|250px|Jelingo akmuo, kuriame aprašomas [[Haraldas I Mėlyndantis|Haraldo I Mėlyndančio įvykdytas danų suvienijimas]] X amžiuje Gormas Senasis bei jo sūnus Haraldas I Mėlyndantis sukūrė Danijos karalystę su renkama karaliaus valdžia.
Danijos karalystės susidarymas
Danijos susivienijimą paakstino priešiškų kaimynų grėsmė. Godfredas, viešpatavęs Danijoje Karolio Didžiojo laikais, buvo greičiau ne Danijos salų ir Skånės karalius, o siuzerenas. Tačiau jam pakako galios įtvirtinti karališkąją savo valdžia Jutlandijoje, iškasus skersai pusiasalio Danevirkę. Vėliau ji buvo rekonstruota ir iki šių dienų išliko vienintelė tokio dydžio nuolatinė fortifikacinė įranga, kada nors pastatyta Skandinavijoje. Anales Regni Francorum aprašo Gotfredo antpuolį prieš Karolio Didžiojo sąjungininkus slavus abodritus, taip pat pirmuosius skandinavų žygių prie Frankų imperiją.
X–XI amžiais danai pakrikštyti, prasidėjo veržimasis į Norvegiją, o trumpą laikotarpį XI amžiuje valdyta ir Anglija (1018–1035). XII amžiuje pradėjo Baltijos jūros regiono užkariavimą, užimdami Riugeno salą, Holšteiną, Meklenburgą, Pomeraniją ir Šiaurės Estiją su Saremos sala, tačiau šių teritorijų ilgai neišlaikė – didžiąją dalį prarado po Bornhiovedo mūšio (1227). 1161 metais Valdemaras I buvo užėmęs ir Palangos pilį, XIII amžiaus duoklininkų sąraše minima ir Lietuva (Littonia).
thumb|[[1219 m. Skandinavijos žemėlapis. Violetine spalva pažymėtos teritorijos priklausančios Švedijai, žalia - Norvegijai, alyvuogės spalva - teritorijos, priklausiančių Danijai nuo įkūrimo bei pirmųjų užkariavimų metu, geltona - vėliausiai jos užgrobtos teritorijos, raudona - teritorijos Švedijai, kurios buvo užgrobtos Livonijos karo metu.]] 1241 metais paskelbtas Jutlandijos teisynas – pirmieji karalystės rašytiniai įstatymai. Tuo pat metu karaliaus valdžia silpo dėl didėjančios bažnyčios bei riterių ir žemvaldžių įtakos bei dinastinių kovų. 1282 metais karaliaus valdžia dar apribota, pradėtas rengti didikų susirinkimas (Danehofas). Nuo 1320 metų įkurtas ir Rigsgoras (Valstybės Taryba), sudarytas iš didikų ir dar labiau suvaržęs karalių.
Unija su Norvegija bei Švedija
Nors ir praradusi pirmaujantį vaidmenį prekyboje Baltijos jūroje, Danija stiprino įtaką regione ir 1380 metais sudarė personalinę uniją su Norvegija, o 1397 – Kalmaro uniją, sąjungą su Švedija, kurioje vyraujantis vaidmuo teko Danijai. Hokonas VI Magnusonas vedė Danijos princesę Margaritą. Vienintelis jų vaikas Olafas 1375 m. tapo Danijos karaliumi ir paveldėjo Norvegijos karalystės sostą po Hokono mirties 1380 m. Tai buvo 400 metų trukusios Danijos ir Norvegijos unijos pradžia. Margarita 1388 m. tapo dviejų šalių ir Švedijos valdove. Ji vykdė teisingą politiką Norvegijos atžvilgiu. Šalies padėtis susilpnėjo 1536 m., kai Kristijonas II paskelbė, jog Norvegija visuomet bus Danijos vasalinė valstybė. Norvegiją kaip Danijos koloniją ėmė valdyti daliniai suzerenai. 1460 metais sudaryta asmeninė unija su Šlėzvigu ir Holšteinu.
Tuo tarpu karaliaus valdžia vis labiau silpo ir XV–XVI amžiais praktiškai valdė Rigsrodas. 1523 metais Švedija po Gustavo I Vazos rengto sukilimo tapo nepriklausoma karalyste ir pagrindine Danijos varžove regione.
Naujieji amžiai
Po Grafų kivirčo sukilimo 1536 metais šalyje įvesta liuteronybė, sekuliarizuotas bažnyčios turtas, pagyvėjo danų kultūros plėtra. Regione valstybės įtaka pradėjo silpti, per karus su Švedija (Septynerių metų Šiaurės karas, Kalmaro karas ir k.t.) prarastos kai kurios teritorijos Skandinavijos pusiasalyje.
XVII amžiuje karalius Frederikas III pradėjo stiprinti karaliaus valdžią, 1660 metais sostas paskelbtas paveldimu, o nuo 1665 m. įvesta absoliutinė monarchija, panaikintas Rigsrodas, išvaikytas Rigsdagas, naikintos bajorų privilegijos. 1683–1687 metais reformuota teisinė sistema.
1721 metais pradėta Grenlandijos kolonizacija, nuo 8 dešimtmečio vykdyta apšviestojo absoliutizmo politika, 1788 metais panaikinta baudžiava, pagerintos amatininkų konkurencinės sąlygos. Neutrali užsienio politika ir reformos prisidėjo prie ūkio kilimo.
Danijos ir Norvegijos karalius Frederikas VI 1807 m. sudarė sąjungą su Napoleonu, kadangi Britanija 1801 bei 1807 m. apšaudė Kopenhagą ir konfiskavo laivyną. Dėl to Britanija blokavo Norvegijos uostus ir sustabdė bet kokį importą bei eksportą. Buvęs Prancūzijos maršalas Jeanas Baptisteas Bernadotteas 1810 m. tapo Švedijos sosto paveldėtoju princu Karlu Johanu. Jis prisijungė prie koalicijos, kovojusius su Napoleonu, ir pajėgė įtikinti savo sąjungininkes - Rusiją, Britaniją, Austriją bei Prūsiją, kad privers Daniją perleisti Švedijai tuomet, kai Napoleonas bus nugalėtas. Kai tai įvyko 1813 m., Leipcige, Karlas Johanas išžygiavo į Daniją ir pagal 1814 m. sausio pasirašytą sutartį Danija prarado Norvegiją, kuri buvo perleista Švedijai. Pradėjo mažėti Danijos tarptautinė įtaka, prasidėjo ūkio nuosmukis. XVIII a.-XIX a. Danija prarado daug savo teritorijų dėl daugybės karų ir sukilimų. Nepaisant praradimų, Danija išliko klestinčia valstybe ir viduje įvykdė keletą svarbių reformų (žemės, socialines, švietimo ir kt).
XIX amžiuje įvyko pramoninė revoliucija, pradėjo kurtis politinės partijos, stiprėjo skandinavizmas. Po Tautų pavasario (1848) paskelbta 1849 metų konstitucija, paskelbusi konstitucinę monarchiją ir suteikusi žodžio, tikėjimo ir susirinkimų teisę gyventojams ir tada buvo Danijoje buvo panaikintas absoliutizmas. Vienas iš dalyvių aprašė epizodą, kai 1849 m., sausio 29 d. "tokioje tyloje, kad aiškiai galėjai girdėti plunksnų čežėjimą, karalius tvirta ranka pasirašė įsaką, panaikinantį absoliutizmą".
Pirmąją kovo mėnesio savaitę žinia, kad karalius Liudvikas Pilypas nuverstas Paryžiuje, pasklido po visą Europą ir revoliucijų metais davė pradžią svarbių įvykių grandinei. Danijos Karalystės žemėse tai turėjo 2 tarpusavyje susijusias pasekmes: Šlezvigo-Holšteino separatistai reikalavo laisvės, o nacionaliniai liberalai, įsivyravę Kopenhagoje, reikalavo tikros konstitucinės santvarkos, - besiremiančios ne numatomu bendru luomų organu, kur dviejų karalysčių atstovų būtų buvę tiek pat kaip ir karalystės susirinkime, - bet Šlezvigą prijungiantį prie Danijos. Pirmieji 3 metų karo kunigaikštystėse periodai sudarė neramų foną istoriniams pokyčiams, įvykusiems Kopenhagoje. Kovo mėnesį Lehmano organizuotos demonstracijos privertė Frederiką suformuoti naują ministrų kabinetą, kur jis paskelbė esant pavaldų jam, konstituciniam karaliui. Nors vyriausybei vadovavo nuosaikus konservatorius A. W. Moltke, tačiau į ją įėjo liberalus dvasininkas D. C. Monradas ir Lehmannas. Buvo pripažinta spaudos laisvė, samdiniai atleisti nuo darbo prievolių, o visi suaugę žemės ūkio darbininkai - nuo fizinių bausmių, į karinę tarnybą lygiu principu buvo šaukiamos visos klasės. Pokyčiai atvėrė kelią spalio mėnesį rinkimams į konstitucinę asamblėją: rinkimų teisė buvo demokratišką, tačiau dėl karinės padėties rinkimuose negalėjo dalyvauti Šlezvigo gyventojai.
1901 metų konstitucijos pataisos sumažino turtuolių teises ginančių aukštųjų parlamento rūmų (Landstingo) įtaką, išplėstos rinkimų teisės, o 1915 metų konstitucija įteisinta visuotinė rinkimų teisė (ir moterims). Pirmajame pasauliniame kare išliko neutrali, 1916 metais pardavė Mergelių salas Jungtinėms Valstijoms. Antrajame pasauliniame kare, nors ir laikėsi neutralumo politikos ir pasirašė nepuolimo sutartį su Vokietija, 1940 metais buvo pastarosios okupuota. Po Antrojo pasaulinio karo (Danija karą baigė 1945 m. gegužės 5 d. ir nuo to laiko ši diena minima, kaip išsilaisvinimo diena) toliau vystėsi Danijos kultūra, kino, muzikos, baleto ir literatūros srityse.
Teritoriniai pokyčiai po Antrojo pasaulinio karo
Danija susidūrė su nelengvomis teritorinėmis problemomis. Padėtis pietiniame Šlezvige, kur pralaimėjusių vokiečių vargus didino pabėgėlių srautas iš sovietinės okupacinės zonos, paskatino atgaivinti šimtmečio senumo Eiderio dano judėjimą. Daugelis vietinių vokiečių būtų sveikinę prisijungimą prie Danijos, kadangi nebūtų atsidūrę pralaimėjųsių ir pabėgėlių gretuose; britų valdžia, kuri kontroliavo šią Vokietijos dalį. pasiūlė surengti plebiscitą arba nedelsiant perduoti pietinį Šlezvigą Danijai. Dauguma danų vis dar norėjo palaukti bei įsitikinti, ar jie teisūs, nes kai tik Vakarų Vokietija pradėjo atsigauti, agitacija patyrė visišką nesėkmę. Bet ministras pirmininkas laikėsi savo aktyvios politikos, kurios nepalaikė nė konservatoriai, nei jo partija (Venstre); todėl jo vyriausybė 1947 m. lapkričio mėnesį žlugo. Amerikiečiai laukė, kol rusai išves savo karius iš Bornholmo, o po to davė suprasti, jog jie išsaugos savo karines bazes Grenlandijoje.
Danų suvereniteto problema iškilo ir arčiau - Farerų salose, kur britai leido salų gyventojams turėti savo vėliavą, savus pinigus bei visišką savivaldą, nors ir laikinai. Karaliaus Kristijono ministrai buvo linkę suteikti nepriklausomybę lemiamai gyventojų daugumai, bet pirmi rinkimai po karo į įstatymų leidimo organą (Lagtingą) parodė, kad 12 atstovų prieš 11 pasisako prieš nepriklausomybę, ir 11 prieš 12 po plebiscito, per kurį tik 1% balsų persvara nugalėjo nepriklausomybės šalininkai. Plebiscito padarinys buvo įstatymas, suteikiantis visą įstatymų leidžiamąją ir vykdomąją valdžią Lagtingui, išskyrus užsienio reikalus, o fareriečiai ir toliau turėjo būti simboliškai atstovaujami Danijos Karalystės parlamente.
Kai netvirtas ryšys su 30 000 fareriečių buvo taip sunkiai atstatytas, Danija neturėjo kitos išeities kaip tik 1950 m. priimti monarchijos panaikinimo aktą, kurį 1944 m. 130 000 islandų vienašališkai priėmė po tų metų vasarą įvykusio kone vieningo plebiscito. Nors karalius Kristijonas sveikinimo telegrama pripažino naują respubliką kaip fait accompli, kurios pirmasis prezidentas 15 metų buvo išbuvęs akredituotu pasiuntiniu prie dvaro, ne vieni danai manė, jog tokiu metu, kai Danijos lemtis taip liūdnai skyrėsi nuo pačių, netauru darytis tokius žingsnius.
1979 m. buvo suteikta autonomija Grenlandijai.
Guščevina
Guščevina  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Narevkos valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į rytus nuo Narevkos, apie 19 km į šiaurės rytus nuo Hainuvkos ir apie 53 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Birmžuvės
Birmžuvės (Chaudhuriidae) – suaugtažiaunių (Synbranchiformes) būrio žuvų šeima, kuriai priklauso nedidelės į ungurius panašios žuvys. Paplitusios Azijoje, nuo Indijos iki Kinijos. Dydis 3,1-8 cm. Beveik nieko nežinoma apie šių žuvų biologiją.
Šeimoje 6 gentys ir 9 rūšys. Kai kurios rūšys atrastos visai neseniai.
Palikyras
Palikyras  – Mikronezijos sostinė (nuo 1989 metų), išsidėsčiusi Ponapės saloje. 6227 gyventojai (2004).
Šakutė (šaudymas)
Šakutė, sieksnis – taikymosi būdas artilerijoje (bet gali būti naudojamas iš šaudant šaulių ginklais).
Šaudymas šakute yra prišaudymo būdas.
Principas
thumb Nusitaikoma į taikinį (pirmas vamzdžio pakilimo kampas) ir iššaunama. Stebima, kur krenta sviedinys. Jei sviedinys nukrenta per arti, padidinamas vamzdžio pakilimo kampas (tai antras pakilimo kampas), vėl iššaunama ir vėl stebima, kur krenta sviedinys. Jei pirmas sviedinys nukrito per arti, antras per toli, tuomet vamzdžio pakilimo kampas parenkamas tarpinis tarp pirmojo ir antrojo (interpoliacija).
Вилка (артиллерия)
Abu Jahija Bakras ibn Abdalchakas
Abu Jahija Bakras ibn Abdalchakas (abū yaḥyā ben `abd al-ḥaqq, arab.: أَبُو يَحيَى بن عَبد الحَقّ, g. nežinoma – m. 1258 m.) – Marinidų dinastijos vadas.
Abu Jahija Bakras ibn Abdalchakas buvo Abdal Chako I sūnus.
Istorija
Vadovauti Marinidams Abu Jahija Bakras pradėjo 1244 m. po brolio Mahometas I-jo žuties. Jis kontroliuojamose teritorijose pravedė žemės reformą ir išdalino ją genties giminėms. Tai buvo drąsus žingsnis, kuris įkvėpė klajoklių gentis naujoms kovoms prieš Almochadų dinastiją. 1248 m. rugpjūtį Marinidai užėmė Fesą, po to Tazą, Salę, Rabatą, Meknesą ir lygumas iki Um ar-Rbijos. Maroke atsirado nauja Marinidų valstybė su sostine Fesu. 1250 m. Abu Jahija Bakras užpuolė ir prie Islio upės sutriuškino Zajanidus. Kol Abu Jahijos Bakro nebuvo Fese, jo priešininkai sukėlė maištą, bet grįžęs į Fesą, – susigrąžino miestą. Sekančiais metais Abu Jahijai Bakrui teko atremti Almochadų antpuolius, bet 1254 m. kalifas Umaras Almurtadas prie Feso buvo nugalėtas. Abu Jahija Bakras užėmė Tadlą, Sidžilmasą ir priartėjo prie Marakešo. 1258 m. Abu Jahija Bakras dėl ligos mirė, palaidotas Rabate.
Mitkų apylinkė
Mitkų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pumpėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Joniškėlio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kriklinių apylinkės ir Vilkiškių apylinkės.
Brolis saulė, sesuo mėnulis
Brolis saulė, sesuo mėnulis  – 1972 metais sukurtas biografinis filmas apie  Šv. Pranciškaus Asyžiečio gyvenimą.
Budriai (Šilalė)
Budriai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Pajūralio. Sodybos išsimėčiusios iki dešiniojo Jūros kranto.
Sakskiobingas
Sakskiobingas – miestas pietų Danijoje, Lolando saloje.
Librevilio tarptautinis oro uostas
Libervilio oro uostas – pagrindinis Gabono oro uostas. Jis pavadintas pirmojo šalies prezidento Leon M'ba vardu.
Didžioji alka
Didžioji alka (Pinguinus impennis) – alkinių (Alcidae) šeimos paukštis. Tai maždaug žąsies dydžio paukštis, kuris svėrė 5 kartus daugiau, nei dabar gyvenantys šios šeimos paukščiai. Paskutinė perinčių alkų pora buvo nužudyta 1844 metais netoli Islandijos esančioje saloje.
Didžiosios alkos buvo paplitusios šiaurinėje Atlanto vandenyno dalyje. Gyveno nedideliais būriais, tačiau perėjo didžiulėmis kolonijomis. Maitinosi žuvimi ir kitais jūrų gyvūnais.
Didžiąją gyvenimo dalį didžiosios alkos praleisdavo jūroje. Sausumoje paukščiai judėdavo labai nerangiai ir tupinėdavo tik veisimosi laikotarpiu. Patelės padėdavo 1 kiaušinį, kurį perėdavo abu paukščiai. Jauniklis išsirisdavo po 44 dienų.
thumb|210px|left|Didžiosios alkos Laikui bėgant, didžiųjų alkų sparnai sumažėjo ir jos prarado gebėjimą skraidyti. Todėl tapo lengvu grobiu ir jūrų plėšrūnams, ir medžiotojams. Daug amžių žmonės juos medžiojo dėl gardžios mėsos ir taukų.
Beduonė
Beduonė – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Tubelių.
Zalive Bžozuvka
Zalive Bžozuvka  – kaimas Lenkijos rytuose, Mokobodų valsčiuje, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje.
Skeletuojančios kandelės
Lietuvoje žinoma apie 17 rūšių:
Kunotai
Kunotai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Jasų.
Émile Zola
thumb|Emilis Zola Emilis Zola (Émile Zola, 1840 m. balandžio 2 d. Paryžiuje – 1902 m. rugsėjo 29 d. Paryžiuje) – prancūzų rašytojas, natūralizmo atstovas ir teoretikas.
Emilis Zola gimė 1840 m. balandžio 2 d. Paryžiuje (Prancūzija). Kai berniukui suėjo septyneri metai, mirė jo tėvas – Francas Zola – italų kilmės inžinierius. Šeimą išlaikė motina, turėjusi pensioną.
1898 m. sausio 13 d. Emilis Zola išspausdino atvirą laišką Prancūzijos prezidentui – „J‘accuse..!“ („Aš kaltinu“), kuriame apkaltina jį Alfredo Dreifuso įkalinimu. Dėl šio pareiškimo rašytojas buvo uždarytas į kalėjimą. Nors jam pavyko pabėgti į Jungtinę Karalystę, netrukus vėl buvo grąžintas į Prancūziją.
Emilis Zola mirė 1902 m. rugsėjo 29 d. Paryžiuje. Jo mirties priežastis – nusinuodijimas anglies monoksido dujomis. Palaidotas Paryžiaus Panteone. Žymiausias rašytojo kūrinys – dvidešimties eksperimentinių romanų ciklas „Rugonai Makarai“ (1871–1893).
Z'EV
Z’EV, tikrasis vardas Stefanas Džoelis Veiseris (Stefan Joel Weisser; g. 1951 m. vasario 8 d. Los Andžele) – žydų kilmės amerikiečių multinstrumentalistas, garso menininkas, poetas. Jis laikomas vienu iš industrinės muzikos žanro pradininkų.
Kalifornijos menų institute studijavo pasaulio etninę muziką, domėjosi sakralinės, mistinės muzikos tradicijomis. Mokėsi groti būgnu. 1966 m. su Carl Stone sukūrė džiazroko grupę. Vėliau susidomėjo vizualine ir garsine poezija, pradėjo kūrybą šioje srityje. Buvo įvairių eksperimentinės muzikos projektų narys, 1977 m. pradėjo solinę karjerą. Užsiėmė unikalių instrumentų kūryba, daug dėmesio skirdamas vibracijoms, akustiniam efektui. Nuo 1978 m. pradėjo naudoti slapyvardį Z’EV, pradėjo rengti pasirodymus įvairiose JAV vietose, Europoje. Dalyvavo koncertiniame ture su žymia gotikinio roko grupe „Bauhaus“.
Z’EV savo kūryba laiko ne muzika, o akustiniu fenomenu, unikaliu žmogaus ir instrumento tarpusavio ryšiu. Išleido knygą „Rhythmajik“, kurioje dėsto teoriją apie garso magiją, remdamasis tiek senųjų civilizacijų filosofija, tiek šiuolaikiniais išradimais. Z’EV naudoja „metafonikos“ – kaip garsų, skirtų pakitusių sąmonės būsenų pasiekimui, terminą.
Atlikėjas yra 2 kartus rengęs savo pasirodymus Lietuvoje.
1165 m.
1165 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Natūralioji darna
thumb|250px| Muzikoje natūralioji arba racionalioji darna – bet kokia garsų derinimo sistema, kurioje muzikos garsų dažnių santykiai yra išreiškiami tik racionaliaisiais skaičiais, t. y. juos galima išreikšti dviejų sveikųjų skaičių santykiu. Bet kuris šį reikalavimą atitinkantis muzikinis intervalas yra vadinamas natūraliuoju arba racionaliuoju, o jo abu garsai priklauso tai pačiai harmonikų eilei. Nors teoriškai santykis gali būti bet koks, racionaliaisiais intervalais praktikoje laikomi tik tokie, kurių santykis yra išreiškiamas mažais sveikaisiais skaičiais, nes tokie intervalai yra labiau konsonuojantys.
Diatoninė dermė natūraliojoje darnoje
Naudojant natūralią darną nesunku sukurti bet kokią diatoninę arba chromatinę dermę. Deja, atkūrimo būdai nėra vienareikšmiški, todėl kai kurie akordai racionaliojoje darnojeskambės idealiai, tačiau kiti akivaizdžiai disonuos.
Pagrindiniai dermės garsai yra nustatomi taip, kad jų dažnių santykiai būtų sudaryti iš kaip galima mažesnių sveikųjų skaičių. Pavyzdžiui, bet kurioje natūraliojoje dermėje grynoji kvarta (C-F) gali būti reikšta santykiu 3:4, o grynoji kvinta (C:G) – santykiu 2:3.
Visi santykiai, kurie yra sudaryti iš pirminių skaičių 2, 3 ir 5, gali būti gaunami iš trijų bazinių intervalų:
Vienas iš galimų kitų intervalų reiškimo būdų:
Tokiu principu galime gauti visą gamą:
C – T – D – t – E – s – F – T – G – t – A – T – B – s – C
Natūraliosios darnos trūkumai
Natūraliąja darna nėra plačiai paplitusi, kadangi ja sudarinti garsai tam tikrose tonacijose neišvengiamai sukelia disonansus, vadinamus vilko intervalais. Pavyzdžiui, aukščiau pateiktoje darnoje santykis tarp D ir F yra šaižiai skambančios 32:27, o ne mažoji tercija. Dar blogiau, tarp D ir A susidarantis intervalas yra 40:27, o ne kvinta. Pakeitus D:C intervalą į 10:9, o E:D – į 9:8, šios problemos išsprendžiamos, tačiau tada iškyla naujų sunkumų, nes G:D pasidaro 27:20 (turėtų būti kvarta), o D:H virsta į 32:27 (turėtų būti mažoji tercija).
Dar vienas racionaliosios intonacijos trūkumas yra tai, kad instrumentas, suderintas vienai gamai, praktiškai nebegali būti naudojamas groti kitoje, nes grojant joje akordai stipriai disonuos. Dėl to kūrinyje pasidaro neįmanoma moduliacija, taip pat muzikantas nebegali groti repertuaro, sudaryto iš kelių kūrinių, parašytų skirtingose gamose.
Šiuos trūkumus iš dalies išsprendė muzikos sintezatorių atsiradimas, kurie dabar yra dažniausiai naudojami kompozitorių, norinčių eksperimentuoti su racionaliąja intonacija. Dauguma rinkoje parduodamų sintezatorių suteikia galimybę naudoti standartines racionalios intonacijos gamas arba susiprogramuoti savas. Wendy Carlos savo 1986 metais išleistame albume „Beauty in the Beast“, naudojo elektroninę sistemą, kurioje viena klaviatūra buvo grojama melodija, o kita klaviatūra buvo galima akimirksniu pakeisti pagrindinę natą, pagal kurią derinami intervalai, kas leido atlikti moduliaciją. Jos 1987 metais išleistame albume - paskaitoje „Secrets of Synthesis“, yra pavyzdžių, kaip skiriasi kai kurie intervalai racionaliojoje ir lygiojoje temperacijoje.
Natūraliosios darnos porūšiai
Iki visuotinai įsigalint tolygiai temperacijai, muzikos teoretikai buvo sugalvoję ir aprašę kelias sistemas, kurios rėmėsi racionaliaisiais intervalais. Pitagoro darna laikoma pirmąja teoriškai aprašyta garsų derinimo sistema. Joje visi garsai yra dernami vienas iš kitu remiantis natūralios kvintos (3:2) ir natūralios kvartos (4:3) intervalais. Galima į Pitagoro darną žiūrėti kaip į kvintų ratą, tačiau reikia pastebėti, jog 12 natūraliųjų kvintų nesudaro sveiko oktavų skaičiaus (yra šiek tiek), tad paskutinioji kvinta išeidavo netiksli (sauresnė už natūraliąja Pitagoro koma), dar vadinama vilko kvinta. Dėl tokio netikslumo kai kuriose daugiau prieraktinių ženklų turinčiose tonacijose instrumentas skambėdavo netiksliai, ir jos nebūdavo naudojamos.
Kadangi kompozitorių netenkino tokie natūraliųjų darnų suvaržymai, baroko epochoje jas po truputį pradėjo išstumti tikslioji temperacija, iš kurios vėliau išsivystė šiais laikais naudojama lygioji temperacija.
Šiuolaikinis racionaliosios intonacijos naudojimas
Žmogaus balsas yra vienas iš lanksčiausių muzikinių instrumentų garsų pasirinkimo požiūriu. Garso aukštis gali būti koreguojamas net viduryje pasirodymo, ir tam nereikia nieko perderinti, kaip, pavyzdžiui, styginiuose instrumentuose. Dėl šios priežasties, nors racionaliosios intonacijos populiarumas smuko vis daugėjant akomponimento kūriniuose, nes dauguma instrumentų buvo derinami pagal lygiąją temperaciją, profesionaliuose ansambliuose dainuojant a capella iki šiol tebelinkstama prie balsų derinimo racionaliąja intonacija.
FC Mcxeta Urioni
Mcchetos FC – Gruzijos futbolo klubas iš Mcchetos.
P. Vileišio rūmų kiemo Klevų ratas
P. Vileišio rūmų kiemo Klevų ratas arba Aštuonių klevų ratas Vileišių sodyboje – išskirtinė klevų grupė, auganti Vilniuje, Antakalnyje, prie XX a. pradžioje statytų Petro Vileišio rūmų (dab. Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas). Vilniaus miesto urbanizuotos teritorijos istoriniame želdyne glaustu ratu susodinti neeilinių matmenų klevai. Medžių ratas ošia šalia rūmų pietinio kampo, matomas nuo K. Būgos ir Antakalnio gatvių sankirtos.
Natūralioji darna
Šiuolaikinis racionaliosios intonacijos naudojimas
Derinant dūdmaišius, kurie dėl savo konstrukcijos ypatybių retai kada naudoja daugiau nei vieną ar kelias tonacijas, racionalioji intonacija darosi vis populiaresnė ir pamažu išstumia tradicines, kuriose neretai pasitaiko netaisyklingų intervalų. Šiais laikais, kadangi derinimas dažniausiai daromas iš klausos, o dūdmaišininkai turi daugiau muzikinės patirties ir yra labiau susipažinę su įvairiais muzikos stiliais, racionalioji intonacija yra laikoma kur kas patogesne.
P. Vileišio rūmų kiemo Klevų ratas
Aštuoni klevai prie neobarokinio stiliaus Vileišių rūmų ansamblio nuo 1996 m. gegužės 29. d. yra Vilniaus miesto savivaldybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas. 2014 m. duomenimis, objektas vietoje nepažymėtas, išeiginėmis dienomis neprieinamas, nes buvo rakinamoje teritorijoje. Prieš rūmus, parteryje įrengtas gėlynas, visas sklypas apsodintas dekoratyviniais medžiais ir krūmais.
Duomenys
Pastaraisiais metais Klevų rate išlikę šeši geros būklės medžiai:
Natūralioji darna
Šiuolaikinis racionaliosios intonacijos naudojimas
Racionalioji intonacija taip pat klesti rytietiškoje muzikoje. Pavyzdžiui, Indijoje diatonine gama tradiciškai laikomos natos, kurių dažnių santykiai yra 1:1, 9:8, 5:4, 4:3, 3:2, 27:16, 15:8 ir 2:1. Nors teoriškai tokios reikšmės turėtų sukelti didžiules problemas grojant kai kurias natas kartu, Indiškoje muzikoje dažniausiai naudojami dvigarsiai, sudaryti iš 3:2 ir 2:1 intervalų natų, tad problematiškieji intervalai pasitaiko itin retai ir nekelia tokių didelių problemų, dėl kokių racionalioji intonacija buvo išstumta iš Vakarų.
Kolorados lagūna
Kolorados lagūna (, ; Raudonoji lagūna) – seklus druskos ežeras pietvakarių Bolivijoje, Altiplano plokščiakalnyje, Potosi departamente, netoli Čilės sienos. Telkšo 4278 m aukštyje virš jūros lygio. Priklauso Eduardo Abaroa Andų faunos nacionalinam rezervatui.
Ilgis 10,7 km, plotis 9,6 km. Dėl mineralų nuosėdų ir dumblių pigmentacijos ežero vanduo raudonos spalvos. Jame yra baltų borakso salų.
Girelių apylinkė
Girelių apylinkė (arba Girelės apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Vandžiogalos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Jonavos rajonui. 1963 m. sausio 12 d. prijungta prie Nociūnų apylinkės.
Tim Duncan
Timothy „Tim“ Duncan (g. 1976 m. balandžio 25 d.) – JAV krepšininkas, rungtyniavęs NBA komandoje San Antonio „Spurs“.
T. Duncanas į NBA atėjo po 1997 m. naujokų biržos, kurioje jį pirmuoju numeriu pakvietė San Antonio „Spurs“ klubas.
Kernarvonas
Kernarvonas (anglų kalboje šiuo metu vartojamas vališkas vietovardis, anksčiau – ) – miestas Jungtinėje Karalystėje, Velso šiaurės vakaruose, Gvinedo srityje, prie Kernarvono įlankos. Dauguma gyventojų kalba valų kalba. Išvystyta plastmasės ir metalo apdirbimo pramonė, prekyba žemės ūkio produktais, turizmas. Yra romėnų tvirtovė, XIII a. pilis.
Istorija
Romėnų valdymo laikotarpiu (75-390 m.) čia stovėjo romėnų tvirtovė Segontiumas; jiems pasitraukus tapo vietos genčių vadų rezidencija (II a. Velso princesės Gvinedos dvaras). Anglijos karaliui Edvardui 1283 m. užkariavus Velsą, Kernarvonas įtvirtintas. 1284 m. gavo miesto teises. Nuo 1911 m. Kernarvono pilyje vyksta Velso princo investitūra.
Graikijos futbolo varžybos 1996–1997 m.
Graikijos futbolo varžybos 1996–1997 m.
Bronius Liesis
Bronius Liesis (1886 m. – 1942 m. kovo 25 d., Rešiotai, Krasnojarsko kraštas, Nižnij Ingašo rajonas, TSRS) – Lietuvos pedagogas, visuomenininkas.
Selestės lagūna
Selestės lagūna (, ; Žydroji lagūna) – druskos ežeras pietvakarių Bolivijoje, Altiplano plokščiakalnyje, Potosi departamente. Telkšo Uturunku ugnikalnio papėdėje, 4529 m aukštyje virš jūros lygio. Priklauso Eduardo Abaroa Andų faunos nacionalinam rezervatui.
Bronius Liesis
Biografija
Mokėsi kunigų seminarijoje, dėstė lotynų kalbą. Vėliau studijavo Kauno universiteto Humanitarinių mokslų fakultete, gavo teisę dėstyti lietuvių ir lotynų kalbas. Dirbo Ramygalos vidurinės mokyklos direktoriumi (iki 1929 m.), iš ten buvo perkeltas į Utenos valdžios gimnaziją, po dvejų metų – į Jurbarką, kur iki karo dirbo Jurbarko gimnazijos direktoriumi. 1941 m. birželio 14 d. ištremtas į Rešiotų lagerį (Krasnojarsko kraštas, Nižnij Ingašo rajonas), kur tardomas mirė.
2012 m. Europos jaunių iki 18 m. krepšinio čempionatas
2012 m. Europos jaunių iki 18 m. krepšinio čempionatas – 29-tas FIBA Europe organizuotas jaunių iki 18 m. krepšinio čempionatas. Jis vyko rugpjūčio 9–19 dienomis Latvijoje ir Lietuvoje. Tai buvo antras kartas, kai toks čempionatas buvo rengiamas Lietuvoje – pirmą kartą jis buvo surengtas Vilniuje 2010 m.
Selestės lagūna
Ilgis 2,5 km, plotis 1,5 km. Ežero vanduo žydros spalvos. Sutinkami Andų flamingai.
2012 m. Europos jaunių iki 18 m. krepšinio čempionatas
Varžybos vyko trijose arenose – Liepojos olimpiniame centre, Vilniaus Siemens arenoje ir Šarūno Marčiulionio krepšinio akademijoje.
Komandos
Iš viso čempionate dalyvavo 16 komandų. Ispanija gynė čempionų vardus.
Abu Amiras
Abu Amiras – gyvenvietė pietvakarių Jemene, Abjano gubernijoje.
Bronius Liesis
Šeima
Žmona Marijona Juodikaitė. Sūnūs Bronislovas Liesis ir Antanas Liesis po karo įsitraukė į partizaninę veiklą, abu žuvo. Dukterys Danutė ir Stefanija kartu su žmona ištremtos į Komiją. 1944 m. Marijona ir Stefanija mirė tremtyje. Nepriklausomybės atkūrimo sulaukė vienintelė šeimos narė Danutė Liesytė.
Nijigatos prefektūra
Nijigatos prefektūra  – Japonijos prefektūra, įsikūrusi Honšiū saloje, Japonijos jūros pakrantėje. Sostinė – Nijigata. Pats prefektūros pavadinimas Niigata reiškia „Naujoji lagūna“.
Istorija
Seniau Nijigatos prefektūros vietoje buvo Ečigo ir Sado žemės. Sengoku laikotarpiu jos buvo valdomos Kenšio Uesugio.
Nijigatos miestas yra didžiausias ir svarbiausias miestas prefektūroje, taip pat – svarbus uostas nuo pat XIX a. vid., kai M. Peris Kanagavos sutartimi privertė japonus įteisinti prekybą su užsienio valstybėmis. Nijigatos miesto uostas tapo pirmuoju uostu prie Japonijos jūros, skirtu Japonijos ir užsienio valstybių prekybai.
Ecuzankajaus organizacija, kuriai vadovavo ministras pirmininkas Tanaka Kakuei, buvo labai įtakinga tobulinant infrastruktūras šioje prefektūroje XX a. septintajame ir aštuntajame dešimtmečiuose: organizacijos iniciatyva nutiesti Joetsu Shinkansen geležinkelis ir Kanecu greitkelis (susisiekimui su Tokijumi).