cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Endriejavas
Istorija
Po I pasaulinio karo Endriejave veikė garinė pieninė, 3 lentpjūvės, 9 malūnai, vilnų karšykla. Tarpukariu pro miestelį nutiestas Žemaičių plentas. Per II pasaulinį karą sudegė didelė dalis miestelio, bažnyčia. Po II pasaulinio karo veikė Žemaičių apygardos, Kardo rinktinės partizanai. 1945 m. gegužės 25-26 dd., padedant 3-ims stribams, Lietuvos partizanų būrys (120 žmonių, vadas K. Tycius) užėmė Endriejavą, paėmė į nelaisvę 18 stribų. 1950 m. vasario ir gegužės mėn. Žemaičių apygardos Nemuno būrio partizanai puolė miestelį.
1946–1952 m. buvo ligoninė, vėliau ambulatorija. 1946 m. įsteigta biblioteka, 1976 m. vaikų darželis. Nuo 1948 m. buvo „Bolševiko“ kolūkio centrinė gyvenvietė. 2009 m. liepos 24 d. LR prezidentės dekretu Nr. 1K-58 patvirtintas Endriejavo herbas.
Koiperoidas
thumb|250px|Transneptūniniai objektai - koiperoidai. Dydžio palyginimas
Koiperoidas – Koiperio–Edžvorto juostos objektas, kuris susideda iš ledo, silikatinių dulkių ir organinių medžiagų priemaišos. Šie objektai yra labai toli nutolę nuo Saulės, už 35 astronominių vienetų iki 200 astronominių vienetų. Manoma, kad ir Plutonas yra koiperoidas.
Malabas
Malabas  – Pusiaujo Gvinėjos sostinė ir uostamiestis prie Gvinėjos įlankos. Išsidėstęs šiauriniame Bioko salos (Bioko, buvusi Fernando Póo sala) pakraštyje, netoli pusiaujo. Tai pagrindinis šalies administracinis ir ekonomikos centras. Eksportas: kakava, kopra, kava, mediena, žuvies produktai.
Istorija
1827 m. miestą įkūrė britai ir pavadino Klarensu (Port Clarence arba Clarencetown).
Vėliau jis atiteko ispanams, kurie čia įkūrė Ispanijos Gvinėjos koloniją, o miestą pavadino Santa Izabele (Santa Isabel).
1968 m. miestas tapo nepriklausomos valstybės sostine, o 1973 m. pervadintas į Malabą.
Voversių apylinkė
Voversių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Skiemonių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Anykščių rajonui. 1954 m. prijungta dalis Ažionių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Voversių apylinkė prijungta prie Skiemonių apylinkės.
Pumpikai
Pumpikai arba Dolgorukovas (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietvakarinėje dalyje, Bagrationovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Dolgorukovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Varmės žemės kaimo pavadinimas prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Ylavos apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kroicburgo rajono, vėliau Bagrationovsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Čiapajevo apylinkės kaimas. 1946 m. iškeldinus ar sunaikinus vietinius gyventojus, sujungti ir vienu Dolgorukovo pavadinimu pervardyti: Stablaukis, Domtuva, Laisai, Pumpikai ir Valikaimis.
Altun Ha
Altun Ha – senovinis majų miestas dabartiniame Belize, Belizo apygardoje, 80 km į šiaurę nuo Belizo miesto, netoli Karibų jūros kranto. Pavadinimas dabartine majų kalba reiškia „uolų karjeras“ (pagal gretimą Rockstone Pond kaimą), o senasis miesto pavadinimas nėra žinomas.
Archeologiniai tyrimai rodo, kad Altun Ha buvo įkurtas ~200 m. pr. m. e., tačiau pats miesto suklestėjimas prasidėjo klasikiniu majų laikotarpiu (200–900 m.). Tuo metu mieste gyveno apie 10 tūkst. gyventojų. Apie 900-uosius mūsų eros metus dalis didikų kapų buvo išplėšta, todėl galima daryti prielaidą, kad miestiečiai sukėlė revoliuciją prieš elitą. Dar amžių po to miestas buvo gyvenamas, tačiau didelės statybos nebevyko. Vėliau populiacija nunyko, XII a. miestas šiek tiek atsigavo, bet vėliau vėl sumenko iki mažo kaimelio.
Altun Ha archeologiniai tyrimai pradėti 1965 m. Yra išlikusi Mūro altorių šventykla, kurios aukštis 16 m. Iš svarbiausių radinių paminėtina nefritinė, sverianti 5 kg, majų saulės dievo Kinich Ahau galva.
thumb|left|250px|Altun Ha šventykla
Križovka
Istorija
XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvų valsčius).
Jukonas (upė)
Jukonas  – viena ilgiausių Šiaurės Amerikos upių; teka Kanados (Britų Kolumbija ir Jukonas) bei JAV (Aliaska) teritorijomis. Jukonas vietinių kalba reiškiantis didžioji upė.
Prasideda Šiaurės Amerikos Kordiljerose, greta telkšančiuose Atlino ir Tagišo ežeruose. Teka daugiausia šiaurės vakarų, pietvakarių kryptimis. Aukštupyje giliu slėniu kerta Jukono plynaukštę. Toliau teka plačiu, pelkėtu tarpukalnių slėniu. Įteka į Beringo jūros Nortono įlanką.
Svarbiausi intakai: Teslinas, Pelis, Klondaikas, Porkjupainas, Čandalaras, Tanana, Novitna, Kojukukas.
1896 m. prie Jukono ir jo intako Klondaiko radus aukso, kilo aukso karštligė, upė bei jos intakas Pelis tuo metu buvo svarbi susisiekimo priemonė.
Espiritu Santas (Vanuatu)
thumb|250px|Espiritu Santas. Šampanės paplūdimys
Espiritu Santas  – sala Ramiajame vandenyne, didžiausia Naujųjų Hebridų salyne. Priklauso Vanuatu valstybei. Plotas 3955,5 km².
Sala yra vulkaninės kilmės, kalnuota. Aukščiausia viršukalnė – Tabvemasana (1877 m, aukščiausia Vanuatu vieta). Aplink Espiritu Santą gausu mažesnių salų ir salelių (svarbiausios – Malo, Lathi, Mavea, Tutumba) bei koralinių rifų. Šiaurinėje dalyje giliai įsiterpusi Sent Filipo ir Sent Džeimso įlanka. Auga tropiniai miškai, juose gyvena retų, endeminių paukščių.
Svarbiausias salos miestas – Luganvilis. Verčiamasi vietinės reikšmės žemdirbyste, paukštininkyste, žvejyba. Yra gyvulininkystės ūkis. Turizmas.
Espiritu Santas priklauso Sanma provincijai.
727 m.
727 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Alkūnė
thumb|right|260px|Alkūnė Alkūnė  – rankos vieta, supanti alkūnės sąnarį (ginglymus). Šis sąnarys yra skridininis sąnarys rankos viduryje tarp žasto ir dilbio, jį sudaro 3 kaulai: žastikaulis (humerus), stipinkaulis (radius) ir alkūnkaulis (ulna).
Alkūnės sąnariai
Alkūnės sąnarys – tai sudėtinis sąnarys (articulatio composita), kurį sudaro trys jungtys, jungiamos bendros kapsulės: žastikaulinis alkūnkaulio sąnarys (articulatio humeroulnaris), žastikaulinis stipinkaulio sąnarys (articulatio humeroradialis) ir artimasis stipinkaulinis alkūnkaulio sąnarys (articulatio radioulnaris proximalis).
Žastikaulinis alkūnkaulio sąnarys
Žastikaulinis alkūnkaulio sąnarys (Articulatio humeroulnaris) – skridininis vienaašis sąnarys, leidžiantis atlikti rankos lenkimą (flexio) ir tiesimą (extensio). Sąnarinė kremzlė skridininę įlanką padengia dviem lopais – užpakaliniu (alkūniniu) ir priekiniu (vainikiniu), kuriuos skiria skaidulinis jungiamasis audinys.
Žastikaulinis stipinkaulio sąnarys
Žastikaulinis stipinkaulio sąnarys (Articulatio humeroradialis) nefunkcionuoja kaip savarankiškas.
Artimasis stipinkaulinis alkūnkaulio sąnarys
Artimasis stipinkaulinis alkūnkaulio sąnarys (Articulatio radioulnaris proximalis) – ritininis sąnarys, leidžiantis atlikti dilbio ir plaštakos nugręžimą (pronatio) ir atgręžimą (supinatio).
Sąnario kapsulė
Sąnario kapsulės priekinis ir užpakalinis paviršiai ploni, proksimaliniame gale tvirtinasi virš ''fossa coronoidea. radialis et olecrani''. Šonuose kapsulė stora, nusileidžia žemiau antkrumplių. Dilbyje kapsulė tvirtinasi prie skridininės įlankos kraštų ir apgaubia stipinkaulio kaklą, apie kurį susidaro maišinė kišenė (recessus sacciformis).
Alkūnės išnirimai
thumb|left|Išnirusios dešiniosios alkūnės [[Rentgeno aparatas|rentgeno nuotrauka (šon.)]] thumb|Išnirusios dešiniosios alkūnės rentgeno nuotrauka Tarp alkūnės sąnario išnirimų dažniau pasitaiko užpakalinis išnirimas, kai krintant atsiremiama pusiau sulenktomis rankomis (alkūnkaulis stumiamas atgal), stipinkaulio galvos išnirimas jauniems žmonėms krintant ištiesto ir atgręžto dilbio (stipinkaulio galva pasistumia į priekį, plyšta žiedinis stipinkaulio raištis), stipinkaulio galvos išnirimas vaikams, kai stipriai patraukiama nugręžta ranka (pvz., staiga keliant ar patraukiant vaiką) – stipinkaulio galva „išsineria“ iš žiedinio raiščio.
Eglė Visockaitė-Kandelis
Biografija
Eglė Visockaitė sportinius šokius šoka nuo šešerių metų. 1995 m. baigė Vilniaus J. Basanavičiaus vidurinę mokyklą, 1995–2004 m. Klaipėdos universiteto menų fakultete studijavo sportinių šokių specialybę. 2004 m. baigė Klaipėdos universiteto menų fakultetą. Laisvalaikiu mėgsta modeliuoti drabužius, skaityti įvairią literatūrą.
Mama, Aušrelė Visockienė – Lietuvos nusipelniusi sportinių šokių trenerė, tarptautinės kategorijos teisėja. Tėvas, Virginijus Visockas – Lietuvos sportinių šokių federacijos viceprezidentas, Lietuvos nusipelnęs sportinių šokių treneris, tarptautinės kategorijos teisėjas.
Iki 2000 m. šoko su Mariumi Germanavičiumi. 2000 m. E. Visockaitė pradėjo šokti su Andriumi Kandeliu, už kurio ištekėjo 2005 m. 2008 m. pora išsiskyrė. Abu šoko Eglės tėvų Aušrelės ir Virginijaus Visockų įkurtame šokių klube „Ratuto“ Vilniuje, kuriame šiuo metu Eglė dirba sportinių šokių trenere.
Juškonių apylinkė
Juškonių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Skiemonių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Anykščių rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. perkeltas apylinkės centras ir prijungta Paežerių apylinkė. 1963 m. sausio 12 d. Juškonių apylinkė prijungta prie Skiemonių apylinkės.
Šindlerio sąrašas
Šindlerio sąrašas  – Tomo Keneally knyga, kurioje australų rašytojas aprašo tikrą Antrojo pasaulinio karo metu įvykusią istoriją. Knyga pirmą kartą išleista 1982 m.
Siužetas
Knyga pasakoja apie iš Sudetų kilusį vokietį Oskarą Šindlerį, kuris prasidėjus karui atvyko į Lenkijoje esantį Krokuvos miestą ir įkūrė jame fabriką, kuriame dirbo daugiausia žydai. Matydamas kaip jo tautiečiai elgiesi su Izraelio tauta, O. Šindleris kaip įmanydamas gerina jiems tiek darbo, tiek gyvenimo sąlygas, o galiausiai karui artėjant į pabaigą, kai vokiečių kariai ima masiškai žydus žudyti, Oskaras visus juos nuperka iš fabriko uždirbtų pinigų ir taip išgelbėja nuo mirties daugybę žmonių.
Schindler's List சிண்டல்ர்சு பட்டியல்
Dirbtinis saldiklis
thumb|200px|Sacharino molekulė
Dirbtinis saldiklis – saldus sintetinis cheminis junginys, maisto papildai, galintis pakeisti cukrų maisto produktų gamyboje. Šios medžiagos yra 30-3000 kartų saldesnės, todėl jų reikia žymiai mažiau.
Saldiklių saldumas lyginamas su sacharoze, kurios saldumas prilyginamas vienetui.
Dirbtiniai saldikliai arba maisto papildai: acesufamas, aspartamas, ciklamatas, sacharinas ir kiti beveik neturi kalorijų, bet žymiai saldesni už cukrų, todėl ši jų savybė itin vilioja maisto gamintojus. Taip pat šie saldikliai nesuteikia maisto kariesą sukeliančioms bakterijoms.
Sintetiniai saldikliai tebetiriami. Dėl jų poveikio sveikatai, netyla įvairios diskusijos ir prieštaringos išvados. Dalis visuomenės baiminasi, kad ilgalaikis šių saldiklių vartojimo poveikis nėra pilnai išaiškintas.
Saldikliai maisto pramonėje
Lietuvoje gėrimų saldinimui naudojami šie saldikliai:
Yra atrasta ir dar keliolika saldiklių, o kai kurie iš jų yra net iki 8 000 kartų saldesni už cukrų. Kai kurie iš jų gana pavojingi žmogaus organizmui sintetiniai cheminiai junginiai. Nors jie daug pigesni, o saldinimui pakanka nedidelio jų kiekio, Europoje neaprobuoti ir neleidžiami naudoti gėrimų ir konditerijos gamyboje. Atliekant tyrimus su gyvūnais, buvo nustatyta, kad kai kurie iš jų sukelia vidurių organų vėžį.
Dėmėtasis elnias
Dėmėtasis elnias (Cervus nippon) – elninių (Cervidae) šeimos, tikrųjų elnių (Cervus) genties žinduolis.
thumb|left|Zoosode laikoma dėmėtojo elnio patelė
Morfologija
Kūno ilgis 150–180 cm, uodega 14–19 cm. Patinas sveria 100–130 kg, patelė 60–85 kg. Dėmėtasis elnias smulkesnis už taurųjį, tačiau jo ragai šakotesni. Kailis vasarą ryškiai rudas, žiemą pilkšvas. Ant nugaros, menčių ir šonų išsidėsčiusios išilginėmis eilėmis baltos dėmelės. Pažastys, kirkšnys, pilvo galas ir uodegos apačia balti. Ragai su 4-5 atšakomis, juos meta balandžio – gegužės mėn., nauji užauga ir nusivalo iki rugsėjo mėn. pradžios.
Mityba
Maitinasi lapuočių medžių ir pušų šakelėmis, lapais, pumpurais, ūgliais, taip pat žole, grybais, viržiais, mėlynių uogienojais.
Paplitimas pasaulyje
Tai vietinė Rusijos Tolimųjų Rytų Primorės krašto bei Rytų Azijos valstybių – Korėjos, Japonijos, Kinijos (rytuose), Taivano, Vietnamo (šiaurinės dalies) faunos rūšis.
Paplitimas Lietuvoje
Tai nėra natūrali Lietuvos faunos rūšis. Lietuvoje introdukuotas nuo 1954 m. Kauno raj., Dubravos miške, bet gyvybinga populiacija nesusiformavo. Medžioklės terminai nenumatyti, nes natūraliai gamtoje beveik nesutinkami, gyvena tik aptvaruose.
Hibridizacija su kitomis rūšimis
Kai kuriose Europos šalyse yra pastebimas introdukuotų dėmėtųjų elnių poravimasis su vietinais tauriaisiais elniais, gimsta hibridiniai palikuonys ir nuo to kenčia tauriųjų elnių genofondas. Saugant tauriųjų elnių kaip vietinės rūšies genofondą nuo šio pavojaus, būtina dėmėtuosius elnius laikyti tik aptvaruose ir iki minimumo riboti jų populiaciją Lietuvoje, ypač vengiant abiejų populiacijų kontaktų gamtoje. Galbūt vertėtų visai eliminuoti dėmėtuosius elnius iš Lietuvos faunos, nes tai yra įvežtinė rūšis (introdukuota) iš Tolimųjų Rytų regiono, neturinti pranašumų prieš vietinius tauriuosius elnius.
Taip pat poruotis tarpusavyje gali visos tikrųjų elnių genties rūšys.
Sakinys
Sakinys – kalbinis vienetas, sudarytas iš vieno ar daugiau žodžių. Daugumoje kalbų sakinį galima identifikuoti pagal tai, kad jame yra bent vienas veiksmažodis.
Sakinių struktūra
Mokslas, tiriantis sakinių struktūrą ir sudedamąsias dalis, yra vadinamas sintakse. Tradiciškai laikoma, kad kiekvienas sakinys turi veiksnį ir tarinį, net jei jie yra tik numanomi, todėl šios sakinio dalys yra vadinamos pagrindinėmis sakinio dalimis, o sakinyje kartu sudaro gramatinį centrą. Be jų dar sutinkami papildiniai, pažyminiai ir aplinkybės. Kartais visos konkretaus sakinio dalys, išskyrus veiksnį, dar yra vadinamos predikatu. Jei sakiniui trūksta kurios nors sakinio dalies ir todėl nebesudaro sakinio, toks junginys vadinamas žodžių junginiu.
Kvapioji guotė
Kvapioji guotė (Hygrophorus agathosmus) – tai guoteninių šeimos valgomas grybas, turintis vidutiniškas maistines savybes.
Sinonimai: Agaricus agathosmus, Agaricus cerasinus , Hygrophorus cerasinus, Limacium agathosmum, ''Limacium pustulatum var. agathosmum(Fr.)''.
Išvaizda
thumb|left|200px| Kvapniosios guotės vaizdas iš apačios Kepurėlė 4–7 cm skersmens, iš pradžių iškili, vėliau paplokščia, vidury su gūbreliu arba šiek tiek įdubusi. Jaunų grybų kepurėlės kraštai užsilenkę žemyn, senesnių užsirietę arba banguoti. Luobelė lygi blizganti ir gleivėta. Kotas 4–7 cm ilgio, tvirtas, cilindriškas, apžėlęs mažyčiais plaušeliais, kartais pagrindo link nežymiai storėjantis. Lakšteliai reti nuaugtiniai, sujungti lakšteliukais. Trama balsva minkšta, turi su niekuo nesupainiojamą karčiųjų migdolų arba marcipanų kvapą ir karstelėjusį skonį. Sporos baltos, 7,5–9,5 × 4–5,5 μm dydžio.
Spalvos ir formos kaita: kepurėlės spalva įvairuoja nuo šviesiai pilkos iki pelenų spalvos, be to, vidurys visada truputį tamsesnis. Kotas baltas arba šviesiai pilkas, jo viršutinė dalis su baltais arba gelsvais plaušeliais. Lakšteliai balti arba šviesiai pilki.
Augavietė
Kvapioji guotė sutinkama spygliuočių miškuose dažniausiai pievose ir prie miško kelių.
Sezonas: rugsėjis – spalis.
Panašios rūšys: dėl stipraus migdolų kvapo kvapniosios guotės beveik neįmanoma supainioti su kitais grybais.
Patranka (reikšmės)
Žodis patranka reiškia:
Ringovės piliakalnis
Ringovės piliakalnis, vadinamas Pilike, Linksmuoju kalnu – piliakalnis ir gyvenvietė Kauno rajono savivaldybės teritorijoje, Ringovės kaime, Vilkijos apylinkių seniūnijoje. Yra šalia plento ir Ringovės upelio. thumb|160px|left|Aukuras ant Ringovės.
Piliakalnis
thumb|160px|left|Ringovės piliakalnis nuo kelio. Piliakalnis įrengtas Nemuno dešiniojo kranto kyšulyje, suformuotame Ringovės ir Krestinavos upelių daubų. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 135 m ilgio ir 32 m pločio pietinėje dalyje, labai nelygi. Jos šiaurinė dalis 3 m aukštesnė, o pietinė dalis 2 m žemesnė už centrinę. Beveik per aikštelės vidurį, skersai jos eina 20 m pločio, iki 1 m gylio įdubimas. Aikštelės šiauriniame krašte supiltas 17 m ilgio, 3,5 m aukščio, 19 m pločio kūgio formos pylimas, kurio 4 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į 4 m pločio, 0,5 m gylio griovį. Toliau į šiaurę tęsiasi natūrali kranto ketera, kurioje už 50 m nuo pylimo yra 1 m aukščio, 13 m pločio pakilimas. Vakariniame šlaite, 2-­3 m žemiau aikštelės yra 2 m pločio terasa, kurios išorinis 3-­4 m aukščio šlaitas pastatintas. Terasa užsisuka ir į pietinį šlaitą. Šlaitai statūs, 20-­30 m aukščio. Piliakalnis apaugęs eglėmis ir krūmais, pietinis šlaitas nukirstas.
Tyrimai
thumb|160px|left|Vaizdas nuo Ringovės į rytus. 1960 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas, 1972 m. – Mokslinė metodinė taryba.
Istorija
Piliakalnyje stovėjo 1364 m. žiemą minima Ringės pilis. thumb|160px|left|Vaizdas nuo Ringovės į Nemuno slėnį.
The Phantom Agony
The Phantom Agony – debiutinis studijinis Nyderlandų simfoninio metalo grupės Epica albumas. Jame yra trys singlai – „Cry for the Moon“, „Feint“ ir „The Phantom Agony“. Dalis kūrinių turi prierašą The Embrace That Smothers – tai Marko Janseno prieš organizuotą religiją (krikščionybę ir islamą) nukreiptų kūrinių serija (ją pradėjo savo buvusios grupės After Forever albume „Prison of Desire“).
Mario
thumb|Mario, 1996 m.
Graikijos moterų krepšinio rinktinė
Graikijos moterų krepšinio rinktinė – tarptautinėse varžybose Graikijai atstovaujanti nacionalinė moterų krepšinio komanda.
Mario
Iš viso pasirodė daugiau nei 200 žaidimuose, daugiausia Nintendo konsolėms.
Mario serijos žaidimai
Pirmą kartą Mario herojus pasirodė 1981 m. žaidime „Donkey Kong“, skirtame žaidimų automatams. Jame Mario dar neturėjo vardo Mario ir buvo vadinamas Jumpman dėl sugebėjimų šokinėti (Jump − šuolis, Man − žmogus). Žaidime Jumpman turėjo išgelbėti damą Paulinę nuo ją pagrobusio milžiniško gorilos Donki Kongo. 1982 m. žaidimo tęsinyje „Donkey Kong Jr.“ Mario jau pasirodė savo vardu ir tai yra vienintelis žaidimas, kuriame Mario užėmė antagonisto rolę. 1983 m. žaidimas „Mario Bros.“ tapo pirmuoju, kurio pavadinime naudojamas Mario vardas ir nuo jo išsiskyrė dvi didelės „Nintendo“ žaidimų franšizės: „Mario“ ir „Donkey Kong“.
Super Mario
„Super Mario“ žaidimai buvo vieni populiariausių žaidimų „Nintendo“ konsolėms. 1985 m. „Super Mario Bros.“ su 40,24 mln. parduotų kopijų ilgą laiką buvo populiariausias, kada nors išleistas, kompiuterinis žaidimas. Žaidimai „Super Mario Galaxy“ ir „Super Mario Galaxy 2“ buvo vieni iš aukščiausiai kritikų įvertintų. „Super Mario“ serijos žaidimai 2015 m. duomenimis, pasak „Nintendo“, buvo parduoti 310 mln. vnt. tiražu. thumb|Mario 1985 m. žaidime „[[Super Mario Bros.“]] thumb|Mario 2013 m. žaidime „[[Super Mario 3D World“]]
„Super Mario“ žaidimų sąrašas ( Pastaba. Pateikiami tik leidimai ir pardavimai išleidimo konsolei ):
Subserijos ir kiti žaidimai
Be pagrindinės „Super Mario“ serijos buvo sukurtos kitų žanrų žaidimų serijos ir įvairūs kiti žaidimai.
Pagrindinės Mario franšizės subserijos:
Atskiriems Mario franšizės herojams skirti dedikuoti žaidimai, pavyzdžiui, princesei Pyč − „Super Princess Peach“ (2006), broliui Luidžiui − „Luigi's Mansion“ (2001) ir „New Super Luigi U“ (2013), grybžmogiui Toad − „Captain Toad: Treasure Tracker“ (2013). Iš Mario serijos žaidimų išaugo atskiros Yoshi ir Wario serijos.
Nuorodos
Super Mario Mario
Donbassaero
Donbassaero  – buvusi Ukrainos oro linijų bendrovė iš Donecko. Ji vykdė reguliarius vidaus ir tarptautinius skrydžius. Pagrindinės bazės buvo Donecko ir Boryspilio tarpautiniai oro uostai.
Istorija
Aviakompanija įkurta 1933 metais kaip „Donecko lėktuvai“. 2003 metais aviakompanija pervadinta į „Donbassaero“.
2013 m. sausio 14 d. kompanija paskelbė bankrotą ir nutraukė savo skrydžių veiklą.
thumb|left|DonbassAero A320
KGB
KGB (rus. КГБ, Комитет Государственной Безопасности, (prie SSRS Ministrų Tarybos) – Sovietų Sąjungos specialioji tarnyba, įkurta 1954 m. kovo 13 d. dekretu, pagal kurį perėmė atitinkamas Vidaus reikalų ministerijos tarnybas.
Donbassaero
Kryptys
Vidaus kryptys: Doneckas, Charkovas, Kijevas, Odesa, Černivciai ir Simferopolis.
Vilius Juodelis
Vilius Juodelis (g. 1953 m. spalio 8 d. Desiukiškiuose, Anykščių rajonas) – Lietuvos ir Anykščių rajono savivaldybės politinis veikėjas.
KGB
Paskirtis, struktūra
KGB paskirtis buvo saugoti Sovietų Sąjungos valstybinę sieną, vykdyti totalinį gyventojų sekimą, šnipinėti užsienyje (žvalgyba, kontržvalgyba), neutralizuoti, kontroliuoti, persekioti ir prireikus vykdyti represijas prieš SSRS režimo priešininkus bei jų veiklą, saugoti komunistų partijos vadovybę ir politizuoti SSRS piliečius.
Vilius Juodelis
Biografija
1961–1965 m. mokėsi Desiukiškių pradžios mokykloje, 1965–1972 m. Kurklių vidurinėje mokykloje, 1972–1973 m. Vilniaus 21–oje technikos mokyklose, 1973–1976 m. Zaporožės ir Viazmos aviacijos mokyklose. 1976–1981 m. studijavo Vilniaus universitete, ekonomistas, 1989–1991 m. studijavo Peterburgo politologijos institute, politologas.
1976–1977 m. Vilniaus skaičiavimo mašinų gamyklos frezuotojas, 1977–1978 m. „Anykščių vynas“ gamyklos tekintojas, 1978–1981 m. Anykščių melioracijos statybos montavimo valdybos tekintojas, tiekėjas, planavimo skyriaus ekonomistas. 1981–1989 m. LKP Anykščių rajono komiteto organizacinio skyriaus instruktorius, organizacinio skyriaus vedėjas, 1991–1997 m. UAB „Akvilė“ direktorius, 1997–2000 m. ūkininkas, 2000–2003 m. Anykščių rajono savivaldybės administratorius. 2003–2008 m. Utenos apskrities viršininko administracijos Vidaus audito tarnybos vedėjas, 2008–2011 m. ir 2011–2015 m. Anykščių raj. savivaldybės administracijos direktorius.
KGB
Paskirtis, struktūra
KGB turėjo pavaldžias jėgos struktūras – OSNAZ dalinius (SPECNAZ analogas).
Vadovybė
Pirmuoju KGB pirmininku buvo paskirtas Ivanas Serovas. Jis vadovavo NKVD (, Народный комиссариат внутренних дел) baudžiamajam būriui, kuris sušaudė maršalą Michailą Tuchačevskį, vykdė masines deportacijas Josifo Stalino laikais.
Vilius Juodelis
Biografija
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Anykščių rajono skyriaus narys, 2005–2015 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas.
KGB
Vadovybė
Nušalinus I. Serovą, 1958 m. gruodžio mėnesį jo vietą perėmė buvęs Stalino numylėtinis Aleksandras Šelepinas, kurį diktatorius 1952 m. buvo paskyręs komjaunimo CK pirmuoju sekretoriumi.
Vilius Juodelis
Biografija
1995–1997 m., 1997–2000 m. (LDDP sąraše), 2007–2008 m. ir 2011 m. (atsisakė mandato) Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Alma, vaikai Jaunius, Andrius.
KGB
Vadovybė
1961 m. A. Šelepiną perkėlus dirbti į SSKP CK sekretoriatą, KGB vadovu tapo ukrainietis Vladimiras Semičiastnas. Nors jis buvo laikomas patikimu Nikitos Chruščiovo žmogumi, tačiau dalyvavo 1964 m. spalio 13 d. sąmoksle jį nuverčiant.
1967 m. KGB pirmininku tapo Jurijus Andropovas, kuris šiai institucijai vadovavo 15 metų.
1982 m. KGB pirmininku buvo paskirtas Vitalijus Fedorčiukas, nuo 1970 m. vadovavęs saugumo komiteto Ukrainos filialui ir pagarsėjęs kaip negailestingas vietinių disidentų persekiotojas.
1982 m. gruodžio 17 d. KGB pirmininku tapo patikimas Andropovo žmogus Viktoras Čebrikovas, nuo 1967 m. ėjęs KGB vicepirmininko pareigas.
1988 m. KGB vadovu tapo 64 metų armijos generolas Vladimiras Kriučkovas.
Formaliai KGB buvo pavaldus SSRS Ministrų Tarybai, tačiau faktiškai saugumo komitetą kontroliavo tik SSKP CK Politinis biuras. Be Politbiuro leidimo KGB negalėjo vykdyti jokių svarbesnių operacijų.
Operacijos
KGB organizuoja Vengrijos revoliuciją su tikslu įvesti Vengrijoje komunizmą. 1959 m. pradžioje KGB daliniai brutaliai numalšino Voronežo Telmano gamyklos darbininkų streiką, o 1960 m. susidorojo su Temir Tau (Karagandos sritis, Kazachstanas) streiko dalyviais. 1962 m. birželio mėn. prasidėjus darbininkų neramumams Novočerkaske, KGB kariniai daliniai prisidėjo malšinant neramumus. Žuvo keli šimtai demonstrantų, tarp jų – moterų, senelių ir vaikų.
1968 m. balandžio mėn. KGB daliniai išvaikė Krymo totorių demonstraciją Čirčike (Uzbekistanas). Buvo panaudotos svaiginamosios dujos, daugelis demonstrantų žiauriai sumušti. Vėl prasidėjo masiniai areštai. 1968 m. KGB tampa Čekoslovakijos kruvinos Prahos pavasario revoliucijos organizatorė. 1979 m. vadovaujant J. Andropovui KGB organizuoja sovietų armijos intervenciją į Afganistaną.
Juozas Dalinkevičius
Juozas Dalinkevičius (1893 m. birželio 13 d. Paąžuoliuose, Ukmergės apskr. – 1980 m. vasario 26 d. Kaune, palaidotas Paąžuolių kapinėse) – geologas, geografas, mineralogas.
KGB
Operacijos
KGB aktyviai veikė ne tik šalies viduje, bet ir užsienyje. KGB operacijomis užsienyje siekta susilpninti kitų šalių gynybinę galią, vykdyti provokacinę veiklą, diversijas, diskredituoti opozicijos veikėjus ir jų šalininkus užsienio valstybėse (Marek Ciesielczyk „KGB“, 1991).
Juozas Dalinkevičius
Biografija
1903–1911 m. mokėsi Gardino realinėje gimnazijoje. 1911 m. įstojo į Peterburgo universiteto fizikos ir matematikos astronomijos specialybę, bet 1912 m. perėjo į Peterburgo kalnakasybos institutą.
1919 m. paskirtas etatiniu asistentu Kalnakasybos instituto Markšeiderystės ir geodezijos katedroje. Be to dirbo Valstybinio optikos instituto mokslinio skyriaus fiziku. 1923–1924 m. skaitė paskaitas geologinės žvalgybos fakulteto studentams.
1924 m. grįžo į Lietuvą. 1925 m. Lietuvos universiteto geologijos katedros vyresnysis laborantas. 1926 m. įstojo į Lietuvos universiteto Technikos fakulteto chemijos technologijos skyrių. 1930 m. gavo technologo inžinieriaus diplomą, paskirtas vyresniuoju asistentu. 1933 m. Graco universitete apgynė filosofijos daktaro disertaciją geologijos ir mineralogijos srityje. 1935 m. apgynė habilitacinį darbą, suteiktas privatdocento mokslinis laipsnis. Tais pačiais metais pradėjo dirbti Vytauto Didžiojo universiteto Matematikos-gamtos fakulteto Mineralogijos ir geologijos katedroje.
1940 m. jo pastangomis suorganizuotas pirmasis lietuvių ir latvių geologų suvažiavimas. 1941–1963 m. vadovavo Vilniaus universiteto Geologijos katedrai. 1941 m. paskirtas pirmuoju Lietuvos mokslų akademijos Geologijos instituto direktoriumi, kuriuo buvo iki 1944 m. 1946 m. išrinktas Lietuvos TSR mokslų akademijos nariu korespondentu. 1949–1952 m. Geologijos ir geografijos instituto direktoriaus pavaduotojas moksliniam darbui, 1946–1955 m. vadovavo stratigrafijos ir tektonikos sektoriui.
Darbai
1940 m. paskelbė darbą apie Vilniaus krašto geologiją, tyrinėjo kambro, ordoviko ir silūro uolienų paplitimą Lietuvoje, pateikė pirmą Lietuvos kvartero stratigrafinę schemą. 1947 m. parašė darbą apie mineralinių resursų reikšmę pramonės plėtotei, analizavo mineralinių žaliavų pasiskirstymą geologiniame pjūvyje, jų slūgsojimo sąlygas, tektoniką, atsargas, panaudojimą.
thumb|300px|right|J. Dalinkevičiaus sudarytas Lietuvos geologinis žemėlapis ([[1926 m.)]]
Lietuvos detalių geologinių žemėlapių sudarymo pradininkas. Pokario metais tyrinėjo Lietuvos ir gretimų kraštų devono stratigrafiją, Didžiojo devoninio lauko uolienų sudėtį, jų slūgsojimą, koreliaciją. Išanalizavo Lietuvos permo atodangų ir gręžinių pjūvius, apibūdino faunos liekanas, sudarė Baltijos sineklizės permo uolienų paplitimo žemėlapį. Šeštame dešimtmetyje nagrinėjo Lietuvos ir viso Pietų Pabaltijo reljefą, geologinę sandarą, tektoninę ir paleogeografinę raidą. Daug pastangų skyrė Lietuvos geologijos muziejaus kūrimui.
1937 m. dalyvavo Tarptautinio geologinio kongreso XVII sesijoje Maskvoje, 1948 m. XVIII sesijoje Londone, mokslinėse konferencijose Leningrade, Maskvoje, Voroneže, Minske, Rygoje, Vilniuje, Kaune. Ilgą laiką buvo Tarptautinės kvartero asociacijos narys, TSRS nacionalinio geologų komiteto, Sąjunginio tarpžinybinio stratigrafinio komiteto narys, Pabaltijo tarpžinybinės regioninės stratigrafinės komisijos pirmininkas, daugelio mokslinių tarybų, kitų komitetų, draugijų narys.
Juozo Dalinkevičiaus vardu pavadinta premija, teikiama įvertinant Lietuvos geologų darbus.
Skroblus
Skroblus – Lietuvos upelis, tekantis Varėnos rajone; Merkio kairysis intakas.
Skroblaus ištakos – Bobos daržo šaltinis, netoli Margionių kaimo. Ištakose upelio plotis siekia vos metrą, tačiau paskui išplatėja. Visą savo kelią jis teka pušynais (Dainavos giria) šiaurės link. Įteka Merkin 11,2 km nuo jo žiočių, šalia Trasninko kaimo.
Hidrografija
Debitas upelio pradžioje – 8 litrai per sekundę, o ten, kur jis įteka į Merkį – 700 litrų per sekundę. Vidutinis nuolydis – 1,8 m/km. Skroblus tebegilina savo vagą, o jo slėnyje daugumoje duburių tęsiasi šaltinėtų šlaitų slinkimas arba sufozijos reiškiniai. Sufozijos cirkų, taip pat aktyviai vienoje vietoje besivystančių, Lietuvoje daugiau nežinoma. Kai kurie jų labai įspūdingi – gilūs, stačiašlaičiai, ūksmingi.
thumb|left|150px|Tiltelis per Skroblų Dubininke
Skroblaus baseine gausu nenuotakių lomų. Dviejose iš jų telkšo ežerėliai – Bakanausko ežeras ir Ežeraitis. Viename duburyje slūgso žemapelkė – Skerdzimų pieva. Į Skroblų srūva daugybė šaltinių: Bironių, Gaidžio, Kupriuko duobelė, Alekniškių duobelė, Kapiniškių duobelė, Giraitės, Virduoklių, Čirštų, Žvairių duobelė, Duburių upelis, Pylimo (Cilnios), Kubilnyčia. Dėl gausių šaltinių vandens lygis per metus labai mažai kinta (~10 %). Vandens mineralizacija maža (222–245 mg/l).
Ekologija
Skroblaus slėnis pasižymi ypatingomis gamtinėmis sąlygomis ir didele bioįvairove. Dėl glūdinčio ežerinio mergelio sluoksnio čia paplitę kalkingą dirvą mėgstantys augalai. Skroblaus aukštupį juosiančiose Kapiniškių pievose auga labai reti augalai – kalninė arnika, Gorskio pūtelis, šakotasis šiaudenis, sausuose šlaituose auga didžiažiedė juodagalvė, lieknoji plukė, pamiškėse – tamsialapis skiautalūpis.
Skroblus priskiriamas prie upėtakinių upelių, nors dėl šiltesnio vandens vasarą artimas kiršliniams. Jame rastos 162 vandens bestuburių rūšys. Iš žuvų būdingiausios yra trispyglė dyglė, margasis upėtakis, paprastasis kūjagalvis, rainė, dažnai pasitaiko vėgėlės, strepečiai. Į žemupį iš Merkio užklysta kiršliai, kuojos, paprastosios ir srovinės aukšlės, devynspyglės dyglės. Skrobluje gana gausiai gyvena mažoji nėgė, pakrančių dumble gyvena jos lervos (graužvirbos). Skroblaus vagą, ypač aukštupį, tvenkia bebrai, žemupyje nemaža ūdrų.
thumb|240px|Skroblus Rudnelėje
Skroblaus pakrantėse gyvena ~100 rūšių paukščiai. Bebrų tvenkiniuose plaukioja klykuolės, didžiosios antys, rudagalvės kryklės, į žemupį iš Merkio užskrenda tulžiai, žiemą žiotyse medžioja vandeninis strazdas, o prie neužšąlančių šaltinių laikosi ilgasnapė vištelė. Pakrančių šlapynėse medžioja baltasis gandras, pilkasis garnys, retai – juodasis gandras. Aukštupio nendrynuose peri nendrinės startos, mažosios krakšlės, didžiosios krakšlės, karklinės nendrinukės, ežerinės nendrinukės, pievose – kalviukai, kiauliukės. Kapiniškių pievose suskaičiuotos 137 laukinių bičių rūšys (40 % Lietuvos bičių rūšių), iš jų 4 – įrašytos į Lietuvos Raudonąją knygą.
1974 m. buvo sudarytas Skroblaus landšaftinis draustinis (1817 ha), o 1986 m. – Skroblaus hidrologinis draustinis (>8000 ha). Nuo 1991 m. visas upelio slėnis ir beveik visas baseinas patenka į Dzūkijos nacionalinį parką. Skroblaus versmės paskelbtos gamtos paminklu. Aukštupys saugomas kaip Kapiniškių kraštovaizdžio draustinis, o prie Rudnios kaimo yra Skroblaus rezervatas, kuriame yra uždrausta bet kokia ūkinė veikla ir žvejyba.
Reikšmė
Upėvardis kildinamas nuo medžio pavadinimo skroblas.
Rudnelėje gyvenusi grafikė Gražina Didelytė Skroblaus upelį pavaizdavo viename savo žymiausių ciklų – „Skroblaus vingiai“.
UE Engordany
Engordanio UE – Andoros futbolo klubas iš Engordanio.
Istorija
Klubas įkurtas 2001 m. 2017–2018 m. sezone tapo vicečempionais.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo Primera Divisió, tačiau liko septintoje vietoje, žaidė pereinamąsias rungtynes dėl išlikimo, tačiau abi rungtynes pralaimėjo vienodais rezultatais (0:2) ir iškrito į Segona Divisió.
Lija
Lija – miestelis vidurio Maltoje, faktiškai suaugęs su Balzanu ir Atardu. Stovi Išganytojo bažnyčia ir 7 koplyčios. Kasmet vyksta citrusinių festivaliai, fejerverkų festivalis.
Istorija
1594 m. įkurta parapija, atskirta nuo Birkirkaros.
Galia
Terminas galia turi keletą reikšmių:
Kiaulinis
Kiaulinis tai:
Vytautas Skuodis (1929)
Vytautas Skuodis (1929 m. kovo 21 d. Čikagoje, JAV  – 2016 m. gruodžio 7 d. Vilniuje) – Lietuvos geologas, gamtos mokslų daktaras, docentas, disidentinio sąjūdžio dalyvis.
Biografija
1941–1948 m. mokėsi Panevėžio 1-oje gimnazijoje. 1948–1953 m. Vilniaus valstybiniame universitete įgijo geologo kvalifikaciją. 1964–1969 m. Gamybiniame-moksliniame inžinerinių tyrinėjimų statybos institute Maskvoje studijavo neakivaizdinėje aspirantūroje.
1953–1969 m. Visasąjunginio instituto „Hidroenergprojekt“, vėliau „Hidroprojekt“ Vakarų ekspedicijos geologas, inžinierius geologas, vyr. inžinierius geologas, inžinerinių geologinių tyrinėjimų lauko darbų techninis vadovas, kompleksinių tyrimų biuro viršininkas. 1969–1978 m. Vilniaus valstybinio universiteto Gamtos mokslų fakulteto Hidrogeologijos ir inžinerinės geologijos katedros vyr. dėstytojas, 1978–1979 m. docentas.
Helsinkio grupės narys, Tikinčiųjų teisėms ginti katalikų komiteto narys, 1978–1979 m. nelegalaus pogrindžio žurnalo „Perspektyvos“ sumanytojas ir redaktorius. 1979 m. suimtas už antisovietinę veiklą, 1980 m. nuteistas 12 m., kalėjo lageriuose. 1987 m. ištremtas į užsienį, iki 1989 m. gyveno JAV.
1992–2001 m. Vilniaus universiteto Geologijos-mineralogijos katedros docentas, nuo 2001 m. dirbo pagal autorinę sutartį.
Darbai
Kelių dešimčių knygų ir straipsnių autorius, daug rašė karstinių sufozinių erozinių tuštumų ir įgriuvų formavimosi dėsningumų klausimais, gipso karsto ypatumų, palaidotų slėnių tematikomis. Apie 20 geologijos mokslo istorijos straipsnių autorius. Nemažai jo darbų skirta Lietuvos genocido klausimams, Lietuvos nepriklausomybės įvykių kronikai.
Apdovanojimai: 1999 m. vasario 1 d. Vyčio Kryžiaus 3-ojo laipsnio ordinas. Valstybinė I laipsnio pensija.
728 m.
728 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Club Atlético Adelante
Rekonkistos „Club Atlético Adelante“ – Argentinos futbolo klubas, 1919 metais įkurtas Rekonkistoje.
Istorija
2015 m. pasiekė ketvirtąjį divizioną Torneo Federal B.
Belogorskas
Belogorskas  – miestas Rusijoje, Amūro srityje, 100 km į šiaurės rytus nuo Blagoveščensko, prie Tomės upės (Zėjos intakas). Transporto mazgas: praeina Transsibiro geležinkelis, nuo kurio atsišakoja atšaka į Blagoveščenską, kerta Čitos–Chabarovsko kelias. Statybinių medžiagų, maisto (duonos, daržovių, mėsos) pramonė, geležinkelių aptarnavimas.
Istorija
Gyvenvietė įkurta atsikėlėlių iš Permės ir Viatkos gubernijų 1860 m. kaip Aleksandrovskojė (Александровское). 1926 m. gyvenvietė apjungta su greta buvusia Bočkarevkos geležinkelio stotimi ir sudarytas Aleksandrovsko prie Tomės (Александровск-на-Томи) miestas. Vėliau jis ne kartą pervadintas: 1931–1935 m. Krasnopartizanskas (Краснопартизанск), 1935–1957 m. Kuibyševka Vostočnaja (Куйбышевка-Восточная). Nuo 1957 m. vadinamas Belogorsku.
Krokininkai
Krokininkai – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 4 km nuo Krokialaukio.
Marsa
Marsa – miestelis pietinėje Maltoje. Yra Maltos laivų statykla, 2 jėgainės.
Pavadinimo kilmė
Miesto vardas vietos kalba reiškia „uostas“. Laivybos svarba atspindėta ir miesto herbe.
Sati
Sati gali reikšti:
Diktarų apylinkė
Diktarų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Leliūnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Anykščių rajonui. 1954 m. prijungta dalis Velykūnų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Diktarų apylinkė prijungta prie Skiemonių apylinkės ir Trumbatiškio apylinkės.
Unas
Unas – devintasis ir paskutinis penktosios Egipto dinastijos faraonas. Valdė apie 2375–2345 m. pr. m. e., tačiau kai kurie egiptologai jo valdymą nukelia į 2330 m. pr. m. e.
Apie faraono Uno valdymą beveik nieko nežinoma. Jis pastatė nedidelę piramidę Sakaroje, išpuoštą senovinias tekstais, vadinamaisiais piramidžių tekstais. Unas buvo pirmasis faraonas, taip papuošęs piramidę. Į piramidę vedęs pakeltas kelias buvo dekoruotas reljefais, tarp kurių rasta scena, vaizduojanti granito kolonų gabenimą barža Nilu iš Asuano. Kitoje scenoje pavaizduota anksčiausia žinoma egiptietiška reljefinė mūšio scena su beduinais Egipto šiaurės rytų pasienyje. Kitoje scenoje pavaizduoti tikriausiai bado kamuojami žmonės, kas gali nurodyti Senosios karalystės gerovės smukimą penktosios dinastijos pabaigoje. Dar kitoje scenoje pavaizduoti prekeiviai iš Azijos, kas nurodo palaikomus prekybinius ryšius su Sirijos ir Palestinos miestais.
Manoma, kad Unas nesusilaukė sūnaus, todėl penktoji dinastija užsibaigė. Jo įpėdinis faraonas Tetis vedė Uno dukterį Iput, tokiu būdu tapdamas Egipto valdovu ir šeštosios dinastijos pradininku.
Morecambe FC
Morkamo FC – Anglijos futbolo klubas iš Morkamo.
Maseru
Maseru – miestas vakarų Lesote, prie Mohokare (Caledon) upės, greta valstybės sienos su PAR. Šalies sostinė, susisiekimo ir prekybos centras, jame gyvena apie 180 tūkst. gyventojų (2004 m.). Prekiaujama gyvuliais, odomis ir kailiais, vilna, grūdais. 1955 m. įkurta Lesoto žemės ūkio kolegija, šalia esančioje Roma gyvenvietėje yra Lesoto valstybinis universitetas (įkurtas 1966 m.).
Istorija
1869 m. miestas tapo britų Basutolando protektorato (dabartinis Lesotas) administraciniu centru, pakeitęs gretimą gyvenvietę Thaba Bosiu. 1966 m. Maseru tapo nepriklausomos Lesoto Karalystės sostine.
Actinoseris
Actinoseris – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis. Pavadinimas sudarytas sujungus du graikų kalbos žodžius: aktinos- (spindulys), seris (į salotas panašių augalų genties pavadinimas).
Tiamat
thumb
Tiamat Mesopotamijos, babiloniečių mitologijoje – pirmykščio sūraus vandens vandenyno personifikacija, kūrimo deivė. Tiamat susiporavo su Apsu, gėlavandeniu vandenynu ir pagimdė daug dievų. Tarp jų Ea (išminties, burtų ir užkalbėjimų dievą), kuris susilaukė Marduko, vyriausio dievo. Kai kiti dievai pradėjo kelti Apsu daug rūpesčių, jis kartu su Tiamat sumanė juos sunaikinti. Nors iš pradžių Tiamat nenorėjo įsitraukti į konfliktą, tačiau kai dievas Ea nugalėjo Apsu, ji ėmėsi keršto. Mardukas, Ea sūnus, užmušė Tiamat, perkirtęs ją pusiau. Viena kūno pusė tapo dangumi, o kita Žeme. Tiamat vaizduojama į drakoną panašia pabaisa, įasmeninančia pirmykštį chaosą, kuris turi būti įveiktas, kad būtų įvesta tvarka kosmose.
729 m.
729 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Potija
Potija (Pottia) – potijinių (Pottiaceae) šeimos samanų gentis, kuriai priklauso smulkios, ant dirvožemio augančios samanos. Jų lapai kiaušiniški ar kitokios formos.
Lietuvoje žinomos 5 rūšys, iš jų dvi įrašytos į Lietuvos raudonąją knygą:
Robotų fetišizmas
right|thumb|200px Robotų fetišizmas (ASFR arba technoseksualumas) – lytinis fetišizmas, kai jaučiama trauka humanoidiniams arba nehumanoidiniams robotams (sekso robotams) arba žmonėms, kurie elgiasi kaip robotai arba žmonėms, kurie yra apsirengę robotų kostiumus. Retesnė fantazija yra transformavimasis į robotą.
Technoseksualus galima skirstyti į dvi kartais persikertančias grupes:
Technoseksualų skoniai būna labai įvairūs. Dalį labiausiai jaudina metališkas blizgesys, robotiškas judėjimas ir garsai. Kiti trokšta visiškai žmogiško, sąmoningo roboto. Daliai labai svarbi yra galimybė nuimti nuo roboto odos dalis ar kitaip jį išardyti, o kitiems tai atrodo neskoninga.
Papua Naujosios Gvinėjos vyrų futbolo rinktinė
Papua Naujosios Gvinėjos vyrų futbolo rinktinė – Papua Naujajai Gvinėjai atstovaujanti nacionalinė futbolo komanda, kurią kontroliuoja Papua Naujosios Gvinėjos futbolo asociacija. Rinktinė nė karto nedalyvavo pasaulio čempionate, bet dalyvavo 5 žemyno čempionatuose. Yra šalia stipriausių OFC rinktinių.
Pagirgždūtis
Pagirgždūčiu vadinami gretimi kaimai:
Skėriai
Skėriai (Acrididae) – tiesiasparnių (Orthoptera) būrio vabzdžių šeima, kuri yra pati gausiausia iš Trumpaūsių tiesiasparnių pobūrio. Nuo žiogų skiriasi savo trumpomis antenomis. Taip pat skėrių patelės neturi ilgos matomos kiaušdėtės.
Visi skėriai yra augalėdžiai, tačiau kartais skėrių spiečiuose pasitaiko ir kanibalizmo atvejų.
Daugelyje Afrikos, Azijos ir Pietų Amerikos šalių skėriai naudojami maistui.
Skėrių spiečiai
thumb|360px|left|Skėrių antplūdis [[1912 metais Filipinuose]] Šiltesniuose kraštuose kai kurios skėrių rūšys (dykuminis skėrys (Schistocerca gregaria), Schistocerca Americana, Chortoicetes terminifera, Nomadracis septemfasciata ir kt.), esant tinkamoms sąlygoms (paprastai po lietingų sezonų), ima sparčiai daugintis ir susiburia į ištisus spiečius. Tokiuose spiečiuose keičiasi skėrių išvaizda – suaugėliai turi ilgesnius sparnus. Spiečiai būna tokie dideli, kad skrisdami milijonai vabzdžių užtemdo saulę, o ant žemės nugula tūkstančių kvadratinių kilometrų plotą.
Kaip į didžiausius spiečius susiburiantis, į Gineso rekordų knygą įrašytas XX a pradžioje paslaptingai išnykęs skėrys Melanoplus spretus. 1874 m. Nebraskoje užfiksuotas šios rūšies spiečius, užimantis 513 000 km² plotą (beveik 8 kartus didesnį nei Lietuva). Jį sudarė ne mažiau kaip 12,5 trilijono individų, kurie visi bendrai svėrė apie 27,5 milijono tonų. Tačiau, sprendžiant iš milijonų ledynuose įšalusių skėrių, manoma, kad būta ir daug didesnių šio skėrio spiečių. Garsiausias ledynas su įšalusiais skėriais – „Žiogo Ledynas“ (angl. „Grasshopper Glacier“) Montanoje, JAV. Ten sušalęs toks milžiniškas skėrių kiekis, kad neįmanoma atsilaužti ledyno gabalo, kuriame nebūtų sušalusio skėrio.
Šiais laikais su skėrių antplūdžiais kovojama stebint kritulių kiekį (kadangi po liūčių susidaro labai palankios sąlygos skėriams daugintis: smėlyje neišdžiūsta skėrių kiaušiniai, sužaliuoja žolė) ir naudojant insekticidus. Tačiau skėrių spiečiai vis dar padaro milijardinius nuostolius, pavyzdžiui, 2004 metais dykuminio skėrio (Schistocerca gregaria) antplūdis Afrikoje apėmė 20 valstybių ir atnešė 2,5 milijardo dolerių nuostolių, o išlaidos kovai su šiuo antplūdžiu viršijo 400 milijonų dolerių.
Lietuvoje tokių, į spiečius besitelkiančių, skėrių negyvena. Tik retkarčiais iš pietų atskrenda skėrys keleivis (Locusta migratoria L.).
Šnekamojoje kalboje žodis „skėrys“ dažniausiai ir reiškia būtent į spiečius besiburiančius skėrius.
Tarkšliai
Dalis skėrių iš tikrųjų skėrių (Oedipodinae) pošeimio skrisdami garsiai tarška. Manoma, kad šį garsą jie išgauna, skrydžio metu užpakalinėmis kojomis paliesdami kietas užpakalinių sparnų gyslas. Dėl šio skleidžiamo garso ir kilo jų pavadinimas „Tarkšliai“. Tarkšliai aptinkami sausose smėlingose ar akmenuotose buveinėse.
Lietuvoje aptiktos 4 tarkšlių rūšys: raudonsparnis tarkšlys, mėlynsparnis tarkšlys, margasis tarkšlys ir kopinis tarkšlys.
Skėriai Lietuvoje
Lietuvoje aptiktos 25 skėrių rūšys:
Išnašos
Acrididae Szarańczowate
Donatas Krikštaponis
Donatas Krikštaponis (g. 1950 m. vasario 17 d. Pakėnuose) – Lietuvos ir Anykščių rajono savivaldybės politinis veikėjas.
Biografija
1958–1965 m. mokėsi Taujėnų vidurinėje mokykloje, 1965–1969 m. – Ukmergės žemės ūkio mechanizacijos technikume. 1982 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, agronomas.
1969–1971 m. atliko privalomąją karinę tarnybą tarybinėje kariuomenėje. 1971–1978 m. dirbo Anykščių rajono „Žalgirio“ kolūkyje dirbtuvių vedėju, mechaniku ir pirmininko pavaduotoju. 1978–1992 m. Anykščių rajono M. Melnikaitės kolūkio pirmininkas. 1992–1994 m. buvo Mačionių žemės ūkio bendrovės tiekėjas. Nuo 1995 m. individualios kaimo turizmo įmonės savininkas.
2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Anykščių rajono skyriaus narys, nuo 2003 m. skyriaus pirmininkas.
2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys. 2001–2002 m. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Anykščių rajono savivaldybės mero pavaduotojas.
Kaimo turizmo asociacijos Anykščių skyriaus pirmininkas. Sutuoktinė Virginija. .
Pranaitis
Pranaitis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Pranaitienė (ištekėjusi moteris) ir Pranaitytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Betikos Kordiljera
thumb|180px|Kalnų kraštovaizdis
Betikos Kordiljera arba Andalūzijos kalnai – kalnų masyvas Ispanijoje, Pirėnų pusiasalio pietuose, vakarinėje Andalūzijos regiono dalyje. Ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus 630 km. Aukštis iki 3479 m (Mulasenas).
Pagrindinės dalys: Siera Nevada, Rondos aukštuma, Filabreso Siera, Alhamiljos Siera, Siera Kabrera, Siera Almagrega, Siera Almagras ir Siera Almenas.
Kalnai sudaryti iš kristalinių uolienų ir kalkakmenio. Pasireiškia karstiniai reiškiniai. Geležies rūdos telkiniai. Dengia subtropiniai krūmynai.
Ramaškonių apylinkė
Ramaškonių apylinkė (arba Ramoškonių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Anykščių valsčiuje, 1949 m. buvo Anykščių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Anykščių rajonui. 1954 m. prijungta Mogylų apylinkė ir dalis Stakių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Ramaškonių apylinkė prijungta prie Stakių apylinkės.
Žemutinės pilies lobis
Atradimas
Pirmą kartą vienoje vietoje surastos skirtingų tipų rečiausios Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės monetos, kurių buvo žinomi vos keli vienetai, leido tiksliai nustatyti jas kaldinusių valdovų vardus bei galimas kaldinimo datas. Svarbiausią šio lobio dalį sudarė Lietuvos didžiojo kunigaikščio Jogailos (1377-1392 m.) monetos.
Lobis
Lobį sudaro pusė trišonio sidabro lydinio bei 63 monetos, tarp kurių penki skirtingi pirmųjų Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės monetų tipai:
Lobį saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.
Anglies ciklas
thumb|400px|right|Anglies ciklo diagrama. Juodi skaičiai parodo, kiek anglies yra rezervuaruose, mlrd tonų (apie 2004 m.). Mėlyni skaičiai parodo per metus iš rezervuaro pajudėjusios anglies kiekį. Šioje diagramoje prie nuosėdų nepriskaičiuojama apie 70 mln tonų karbonatų uolienų bei kerogenai
Centroamerika
Centroamerika  – istorinis-kultūrinis Mezoamerikos regionas, esantis Centrinės Amerikos valstybėse: pietvakarių Gvatemaloje, Salvadore, vakarinėje Nikaragvoje ir šiaurės vakarų Kosta Rikoje.