cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bahreino sala
Sostinė Manama yra šiaurės rytinėje salos dalyje. Saloje yra pagrindinis uostas Mina Salmanas, dauguma naftos perdirbimo įmonių ir verslo centrų. Pylimai ir tiltai jungia Bahreino salą su gretimomis salomis ir Saudo Arabija. 1929 m. pastatytas pylimas jungia Bahreino salą su Muharako sala, kuri yra antra pagal dydį šalyje. Muharako sala yra tik 6 km ilgio, bet joje yra antras pagal dydį Muharako miestas ir tarptautinis oro uostas. Pylimas jungia Muharako salą su Jazirat al Azlo sala, kur yra sausieji dokai ir laivų remonto centras. Tiltas jungia Bahreino salą su Sitros sala, kur yra naftos eksporto terminalas. Pylimas į Um an Nasaną tęsiasi toliau į vakarus kaip Karaliaus Fahdo tiltas iki Saudo Arabijos. Um an Nasanas yra asmeninė karaliaus nuosavybė.
Malgūžėlės palivarkas
Malgūžėlės palivarkas (Mažosios Malgūžės, Malgūžėlės, Kazylų-Malgūžėnų) yra Joniškio r., Kriukų sen., Malgūžėlių kaime, greta kelio, 23 km į šiaurės rytus nuo Joniškio, kairiajame Švitinio upelio krante.
Malgūžių dvaro palivarkas - Malgūžosios Malgūžės palivarkas minimas 1902 m. Iki 1922 m. dvaras valdytas Malgūžės–Daunoravos atšakos grafų Keizerlingų, jam priklausė 130 ha.
Architektūra
Malgūžėlių palivarke išliko keletas pastatų – ekonomo namas (vienaaukštis, plytų architektūros, keturšlaičiu stogu) ir tvartas (skaldytų ir neskaldytų akmenų mūro, dvišlaičiu stogu, šoniniai skydai fachverko konstrukcijos su raudonų plytų užpildu).
Konstantinas Jonas Šuiskis
Kilo iš kunigaikščių Šuiskių giminės. Bresto žemės raštininkas 1663–1679 m. ir vėliavininkas 1679–1690 m., Lietuvos didysis raštininkas nuo 1690 m.; Jalovskio ir Zagalskio seniūnas. Buvo renkamas pasiuntiniu į seimus.
Verknės aukštupio kraštovaizdžio draustinis
left|150px
Verknės aukštupio kraštovaizdžio draustinis priklauso Aukštadvario regioniniam parkui, yra įkurtas pietryčių Lietuvoje, į vakarus nuo Vilniaus, Trakų rajone, Aukštadvario ir Onuškio seniūnijose. Įsteigtas siekiant išsaugoti Verknės aukštupio kraštovaizdį su Gilandžio, Gilušio, Pakalnių, Pieskio ir Solio ežerais, Verknės senvagių ir pratekamųjų ežerų kompleksu, etnokultūrinio Pakalninkų kaimo užstatymo pobūdžiu ir erdvine kompozicija, Grinkavos užtvanka, ežerų su menturdumblių bendrijomis, upių sraunumų su kurklių bendrijomis, karbonatinių smėlynų smiltpievių, stepinių pievų, eutrofinių aukštųjų žolynų, šienaujamų mezofitų pievų, tarpinių pelkių ir liūnų, žemapelkių su šakotaja ratainyte, šarmingų žemapelkių, pelkėtų lapuočių miškų buveinėmis.
Čia saugomos į Lietuvos Raudonąją knygą įrašytų rūšių (ūdrų, griežlių, švygždų, putpelių, raudonpilvių kūmučių, didžiųjų auksinukų, dvilapių purvuolių, paprastųjų tuklių, vienalapių gedučių, šakotųjų ratainyčių, menturlapių ežeručių, gegūnių) populiacijos ir buveinės.
Bernburgas
Bernburgas – miestas vidurio rytų Vokietijoje, Saksonijos-Anhalto žemėje, prie Zalės upės, 45 km į pietus nuo Magdeburgo. Surenkamos žemės ūkio mašinos, gaminamas cukrus, miltai, vaistai, cementas, soda. Apylinkėse kasamos akmens ir kalio druskos. Vystomas gydomasis turizmas (balneologinis kurortas). Nuo 1961 m. veikia aukštoji žemės ūkio mokykla. Zalės pakrantėje yra XII a. Bernburgo pilis (dabar muziejus, perstatyta XVI a.). Taip pat yra XIV a. vėlyvosios gotikos bažnyčia.
Istorija
Apylinkėse rasta vėlyvojo neolito Valternynburgo-Berburgo kultūros stovyklaviečių.
Bernburgas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 961 m. Miesto teisės suteiktos 1278 m. Bernburgas 1251–1468 ir 1603–1765 m. buvo Anhalto-Bernburgo hercogystės sostinė. Nacių laikais veikė eutanazijos ligoninė.
Vasilijus Kopecas
Vasilijus Kopecas (1575–1636) – LDK valstybinis veikėjas. Bresto pakamaris nuo 1615, Naugarduko kaštelionas nuo 1626 metų. Taip pat Asiužo ir Peralomsko seniūnas nuo 1619 metų.
Biografija
Lietuvos bajorų Kopecų giminės atstovas, Vasilijaus Kopeco ir Palonijos Valvičiūtės sūnus. Turėjo brolius Naugarduko kaštelioną Luką ir Lydos žemės maršalką Filoną.
Šeima
Pirmą kartą vedė Alioną Dolskaitę, Bresto kašteliono Mykolo Nikiforas Dolskio dukterį, bet ji mirė 1617 metų rugsėjo 24 d. Vaikų neturėjo. Antrą kartą vedė Barborą Chodkevičiūtę, Vilniaus kašteliono Jeronimo Chodkevičiaus dukterį. Nuo santuokos su ja turėjo sūnų Joną Karolį ir dukterį Aną Barborą, kuri ištekėjo už Lietuvos didžiojo etmono Povilo Jono Sapiegos.
Didžioji Fryzija
Istorija
thumb|left|Fryzų kaldintas pinigas skatas Fryzai greičiausiai buvo vietinių gyventojų mišinys su atsikėlėliais anglais, jutais ir saksais, susiformavęs apie V a., Didžiojo tautų kraustymosi metu. Fryzų gentinei konfederacijai susikurti prielaidas sudarė konsolidacijos procesai, vykę šalia esančiose frankų genčių žemėse (Austrazijoje). Remiantis seniausiais šaltiniais tuo metu fryzų visuomenę sudarė sluoksniai: ethelingai (diduomenė), frilingai (laisvieji žmonės), latenai (baudžiauninkai) ir vergai.
Fryzai koncentravosi Šiaurės jūros pajūryje, tarp Eiselio ežero ir Emso, tačiau VII a. II pusėje jų kontroliuojamos sritys išsiplėtė: pietuose jos siekė dab. Briugę Belgijoje, o šiaurėje – Vėzerio žemupį. Taigi, Didžioji Fryzija kontroliavo ne tik Fryzijos, bet ir Olandijos, Zelandijos, Utrechto regionus bei Saksonijos pakrantę. Vienas pagrindinių jų miestų buvo Dorestadas (netoli dab. Utrechto). Manoma, kad tai nebuvo centralizuota valstybė, o daugiau fryzų žemių sąjunga, rinkusi bendrą kunigaikštį.
Po Redbado mirties 719 m. Fryzijoje prasidėjo nusilpimas, kas leido frankų karaliui Karoliui Marteliui nusiaubti jų žemes. Paskutinis fryzų karalius buvo Popas (719–734). 734 m. Boarno mūšyje Karolis Martelis sutriuškino fryzų armiją ir užėmė dalį Fryzijos, taip pabaigdamas Frankų-fryzų karus. Regione buvo paskirtas vietininkas, tituluojamas titulu grewan.
VVK/Telstar
VVK/Telstar – Nyderlandų futbolo klubas iš Kenemerlando. Šis straipsnis apie moterų futbolo ekipą. Namų rungtynes ​​žaidžia Velseno „Rabobank IJmond“ stadione.
Istorija
Po SC Telstar VVNH persikėlimo į Alkmarą regione nebuvo aukšto lygio moterų futbolo klubo.
VVK/Telstar buvo įkurtas 2018 m. vasario 8 d., buvo patektos paraiškos dalyvauti aukščiausioje lygoje, bet 2019 m. pasiūlymą KNVB atmetė. keletą sezonų merginos rungtyniavo U-23 čempionate, o ekipa vadinosi Jong Telstar Vrouwen.
2022 m. sausio 25 d. buvo paskelbta, kad Fortuna Sittard ir VVK/Telstar klubai nuo 2022–2023 m. sezono dalyvaus moterų „Eredivisie“ varžybose. Fortuna Sittard ir VVK/Telstar trejus metus būtų apsaugotos nuo pašalinimo iš lygos ir būtų taikomos kitos išlygos, kad padėtų klubams įsitvirtinti profesionaliame moterų futbole. 2022 m. suformuota moterų ekipa, kuri nuo 2022–2023 m. sezono Nyderlandų ekipos rungtyniavo moterų Eredivisie.
nuo 2022–2023 m. sezono
Šaltiniai:
Raupiškis
Raupiškis – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Luokesos. Įsikūręs prie plento, prie šiaurinių Ilgio ir Ežerės ežerų krantų. Rytuose dunkso Raupiškio miškas.
Istorija
1694 m. kaimas minimas Molėtų bažnyčios krikšto metrikų knygoje. 1698 m. Molėtų krikšto metrikų knygoje minimas Andrius Dušyčius iš Raupiškio: XVII a. pabaigoje – XVIII a. pradžioje jis buvo Molėtų dvaro prefektas. 1748 m. minimas Raupiškio dvaras.
Budž Bimas
Budž Bimas (, 'Eklso kalnas') – užgesęs ugnikalnis Australijos pietryčiuose, netoli Makartūro miestelio pietvakarinėje Viktorijos valstijos dalyje, žinomas savo lavos suformuotomis olomis. Aborigenų gunditjamarų kalba Budj Bim reiškia „Aukšta galva“. Ši teritorija priklauso Eklso Kalno nacionaliniam parkui, kuris užima 61,2 kv. km plotą, nutolęs apie 270 km į vakarus nuo Melburno, 15 km į pietvakarius nuo Makartūro.
1836 m. majoras Tomas Mitčelas kalną pavadino Mount Eeles – bendražygio William Eeles iš 95-ojo pėstininkų pulko garbei, kartu su Mitčelu kovojusio pusiasalio kare. Padaryta braižytojo klaida lėmė, kad nuo 1845 m. šis vardas tapo Eccles. miniatiūra|240px|left|Įėjimas į lavos urvą miniatiūra|265px|right|Eklso kalno krateris (1860 m. iliustracija)
Geologija
Nedidelis, kūgio formos ugnikalnis iškilęs į 178 m aukštį. Tai poringo šlako kalva šalia trijų sutampančių vulkaninių kraterių grupės. Ugnikalnio krateryje telkšo gilus Siurprizo ežeras (Lake Surprise). Į pietryčius driekiasi mažesnių kraterių ir šlako kūgių eilė. Išplitę lavos srautai buvo maitinami keliais lavos kanalais, taip suformavę skydinį ugnikalnį.
Pradiniai ugnikalnio amžiaus vertinimai buvo siejami su pelkių, susidariusių praėjus tam tikram laikui po išsiveržimo, minimaliu amžiumi. Jis svyravo nuo 6 000 iki 27 000 metų, tačiau naujausi tyrimai parodė, kad išsiveržimas įvyko bent prieš 30 000 metų (remiantis datuotomis Siurpizo ežero dugno nuosėdomis), galbūt prieš 40 000 metų, kad būtų galėjęs patekti į Tairendaros lavos srautą. Išsiveržusi lava tekėjo 50 km daugiausiai pietų kryptimi į vandenyną ties Tairendaros miesteliu. Šis srautas sutrikdė vietovėje vyravusią vandens nuotėkio sistemą. Į rytus Ficrojaus upė dabar teka įsiterpusi tarp lavos tėkmės paliktų uolų ir Molio kalno (Mount Clay) eskarpo. Į vakarus jos intakas Darlotas teka sudėtingesniu pelkių ir gretimų užliejamų žemių kraštovaizdžiu.
Kultūrinė reikšmė
Budž Bimo vietovės buvo svarbios vietos aborigenų istorijai. Dar prieš kelis tūkstantmečius iki europiečių atsikėlimo, gunditjamarų žmonės sukūrė savitą akvakultūros sistemą. Jie Darloto upės vandenį kanalais kreipė į gretimas žemumas. Jose į užtvankomis apribotus vandenis pakliūdavo unguriai ir kitos žuvys, kurias aborigenai ištisus metus žvejodavo pintomis gaudyklėmis, o laimikį išrūkydavo eukaliptų drevėse. Tai leido medžiotojų-rankiotojų bendruomenei išsivystyti į sėslias grupes, statančias nuolatinius akmeninius būstus. Po 1830–ųjų atsikėlus europiečių kolonistams kilo kruvini susirėmimai su aborigenais.
Išlikęs būdingas kraštovaizdis ir augmenija, senųjų palaidojimų vietos, dalis aborigenų akmeninių statinių. 2019 m. vietovė buvo įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą kaip Budž Bimo kultūrinis kraštovaizdis.
Spindžiaus kraštovaizdžio draustinis
left|150px
Įsteigtas siekiant išsaugoti Strėvos aukštupio dubaklonių, miškų, pelkių ir ežerų kraštovaizdį su Strėvos I ir II įgriuvomis, savito hidrologinio režimo Spindžiaus ežeru, Lausgenių velniabale ir raudonžemio išeigomis, Spindžiaus kaimo šaltiniu, Šaltinių kalneliu, Lausgenių egle, Špokų vinkšna, Strėvos, Lausgenių ir Drabužninkų (Danosų) pilkapynais, istorine Karališkosios virtuvės vietove, taip pat ežerų su menturdumblių bendrijomis, stepinių pievų, tarpinių pelkių ir liūnų, nekalkingų šaltinių ir šaltiniuotų pelkių, žemapelkių su šakotąja ratainyte, šaltinių su besiformuojančiais tufais, šarmingų žemapelkių, vakarų taigos, žolių turtingų eglynų, pelkėtų lapuočių miškų, pelkinių miškų, aliuvinių miškų buveinėmis. Taip pat čia saugomos į Lietuvos Raudonąją knygą įrašytų rūšių (plačialapių klumpaičių, vėjalandžių šilagėlių, žvilgančiųjų riestūnių, skiauterėtųjų tritonų, ūdrų, tulžių, raudonųjų garbenių, tamsialapių skliautalūpių, širdinių dviguonių, gelsvųjų gegūnių, prūsinių begalių, kalninių arnikų, siauralapių plaučių, didžiažiedžių juodaglvių, baltnugarių genių, didžiųjų dančiasnapių) populiacijos ir buveinės.
Kamajų respublika
miniatiūra Kamajų respublika – faktiškai gyvavęs darinys, įkurtas 1905 m. birželio mėnesį, panaikintas 1906 m. sausio 2 d. Vadovas Jurgis Smalstys-Smolskis (1881–1919).
Joniškėlio geležinkelio stotis
Joniškėlio geležinkelio stotis – siaurojo geležinkelio stotis, veikusi Joniškėlyje 1915–1996 m. Stoties pastatas, prekių sandėlis, ūkinis pastatas, tiltas per Mažupę, semaforai, peronai, iešmai ir 7 stoties keliai – inžinerinio paveldo paminklas, valstybės saugomo siaurojo geležinkelio komplekso dalis. Viename iš buvusių stoties kelių stovi „Tu2“ lokomotyvas su vagonu-platforma. Dauguma stoties kelių apaugę žole, krūmais ir medžiais. Pro stotį ėjo geležinkeliai Gubernija–Biržai, Panevėžys–Joniškėlis, Joniškėlis–Žeimelis.
Istorija
thumb|left|Stoties pastatas iš miesto pusės. Dešinėje – prekių sandėlis thumb|left|Paminklinis [[Tu2 šilumvežis su vagonu viename iš buvusių stoties kelių, 2011 m.]]
I pasaulinio karo metu 1916 m. vokiečių kariuomenė strateginiais tikslais nutiesė 600 mm vėžės siaurąjį geležinkelį iš Gubernijos į Pasvalį. Geležinkelio ruožą Joniškėlyje vokiečiai įrengė jau 1915 m. rudenį, tais pačiais metais šalia dvaro pastatė nedidelį medinį stoties pastatą; vėliau pastatytas nedidelis mūrinis. 1920–1922 m. linija prailginta iki Šiaulių ir iki Biržų, o 1935 m. paplatinta iki 750 mm vėžės. 1938 m. stotis tapo geležinkelio mazgu – atidarytas naujas 750 mm vėžės geležinkelio ruožas į Panevėžį. Tais pačiais metais pastatytas naujas, mūrinis, dviejų aukštų stoties pastatas su vienaaukščiu prekių sandėlio priestatu. Šalia stoties netrukus atsirado pirtis, „Lietūkio“ kooperatyvo sandėlis, pieninė, lentpjūvė ir malūnas. Antrojo pasaulinio karo metais iš stoties nutiesta siauruko atšaka į Žeimelį.
Sovietmečiu Joniškėlyje veikė statybinių medžiagų gamykla; siauriuku išveždavo plytas, iš aplinkinių kolūkių surinktus cukrinius runkelius, medieną. Atveždavo smėlį, anglį. Apie 1970 m. į stotį per dieną atvykdavo keturi keleiviniai ir šeši prekiniai sąstatai. Traukinių srautui aptarnauti nutiesta papildomų kelių, praplėsti peronai, stoties pakraščiuose įrengti iešmininkų nameliai. 1979 m., vadovaujant ilgamečiui stoties viršininkui Jonui Kaškeliui, stotis pripažinta gražiausia visoje Sovietų Sąjungoje. Sutvarkyta stoties aplinka traukė miestiečius, kurie ateidavo į stotį praleisti laisvo laiko, pasitikti atvažiuojančių traukinių.
Keleivių ir krovinių srautui mažėjant, siaurojo geležinkelio tinklas pamažu pradėjo nykti. 1969 m. uždarytas Joniškėlio–Žeimelio ruožas, 1980 m. Gubernijos kryptis sutrumpėjo iki Pakruojo, 1985 m. – iki Petrašiūnų. 1988 m. uždarytas paskutinis keleivinio traukinio Panevėžys–Biržai maršrutas. Krovininiai dar važinėjo keletą metų, o 1996 m. liepos 1 d. stotyje nutrauktas visų traukinių eismas.
Algis Kariniauskas
Algis Kariniauskas (1953 m. vasario 3 d. Vilniuje –  2009 m. liepos 20 d. ten pat, palaidotas Antakalnio kapinėse) – lietuvių scenografas, tapytojas.
Biografija
Algis Kariniauskas 1978 m. Lietuvos dailės institute baigė tapybos ir scenografijos studijas 1978–1984 m. dirbo Kauno muzikinio teatro vyriausiuoju dailininku, 1984–1991 m. Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro dailininku-statytoju. 1987–1990 m. dėstė Lietuvos dailės institute. 1990–2003 kartu su žmona Giedre Riškute bendradarbiavo galerijoje „P&S“ Vokietijoje. Nuo 1999 m. Vilniaus dizaino kolegijos docentas.
Kūryba
Nuo 1976 m. metų dailininkas Algis Kariniauskas sukūrė kostiumus ir scenografijas beveik trisdešimčiai spektaklių Lietuvos nacionaliniame dramos teatre (R. Kaškausko „Kai vėl atskris drugelis…“, 1977 m.), Kauno muzikiniame teatre Džiakomo Pučinio operai „Džanis Skikis“ 1979 m., Bendžiamino Briteno operai „Albertas Heringas“ 1981 m.), Lietuvos nacionaliniame operos ir baleto teatre Algimanto Bražinsko operai „Kristijonas“ 1985 m., Džoakino Rosinio operai „Vedybų vekselis“ 1986 m., Piotro Čaikovskio baletui „Spragtukas“ 1987 m.), Erfurto operos ir baleto teatre (1989 m.), Klaipėdos muzikiniame teatre (Džoakino Rosinio operai „Sevilijos kirpėjas“ 1996 m., A. Honegero oratorijai „Žana d’Ark ant laužo“ 1998 m., Imrės Kalmano operetei „Monmartro žibuoklė“ 1999 m., Viktoro Kuprevičiaus „Batuotas katinas“ 2001 m.), Kauno kameriniame teatre (E. Ionesko „Karalius miršta“ 1986 m.) ir kituose teatruose.
Nuo 1983 m. dailininkas Algis Kariniauskas surengė per dvidešimt personalinių tapybos parodų Vilniuje, Klaipėdoje, Šiauliuose, Vokietijoje, Čekijoje. Dalyvavo apžvalginėse dailės parodose Taline, Toronte, Vilniuje, Budapešte, Kopenhagoje, Šiauliuose ir kt. Algis Kariniauskas bendradarbiavo su Lietuvos teatro, muzikos ir kino muziejumi, sudarymas parodų „Didžioji lietuvių scena“ ir „Lietuvių kūryba svetur“ ekspozicijas.
Dailininko Algio Kariniausko kūrybą dokumentuota Vokietijoje išleistame personaliniame video kataloge. Jo kūrinių yra įsigiję Lietuvos teatro, muzikos ir kino muziejus, Lietuvos dailės muziejus, Maskvos Centrinis A. Bachrušino vardo teatro muziejus, Lietuvos Respublikos ambasada Danijoje, privatūs kolekcininkai.
Visuomeninė veikla
Algis Kariniauskas buvo Lietuvos dailininkų ir Lietuvos teatrų sąjungų – narys.
Vaivadiškės (Molėtai)
Vaivadiškės – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 16 km nuo Mindūnų.
Istorija
1683 m. Molėtų bažnyčios krikšto metrikų knygoje minimas kaimas, 1694 m. – Vaivadiškių dvaras.
Femi Benussi
Femė Benusi (, g. 1945 m. kovo 4 d.) – italų kino aktorė, nusifilmavusi daugiau kaip 80-yje juostų 1962-83 m.
Ji gimė Rovinyje, kuris tuo metu priklausė Italijai. Vėliau šeima gyveno Fiumėje, čia Femė ėmė vaidinti vietiniame teatre, o vėliau persikėlė į Romą, kur 19-os debiutavo kine. Didžiausio populiarumo sulaukė 8 dešimtmetyje, kuomet išpopuliarėjo lengvo turinio erotinės komedijos. Ji taip pat yra vaidinusi keliuose siaubo bei erotiniuose filmuose, tačiau rimtesnių vaidmenų nesukūrė.
Saloviškių kraštovaizdžio draustinis
left|150px
Druk Lhayul FC
„Druk Lhayul“ – Butano futbolo klubas iš Timpu. Namų rungtynes žaidžia Čanglimitango stadione, talipančiame 15 tūkst. žiūrovų.
Istorija
2020 m. įkurtas futbolo klubas. 2020 m. rungtyniavo Timpu divizione ir po sezono buvo perkelti į aukštesnį divizioną.
2021 m. debiutavo stipriausioje šalies lygoje ir užėmė penktą vietą.
2022 m. sezone aukščiausioje lygoje buvo trečioje vietoje.
Užusienis (Molėtai)
Istorija
1694 m. kaimas minimas Molėtų bažnyčios krikšto metrikų knygoje. Gyveno Mykolas Gaižutis.
Dviprasmiška istorija
Dviprasmiša istorija – 1986 m. Italijoje sukurtas erotinis filmas.
Seminaristė (filmas)
Seminaristė – 1976 m. Italijoje sukurtas erotinė komedija.
Siužetas
Išmesta iš mokyklos kilmingos šeimos atžala Daniela pabėga iš namų į Romą, kur prisijungia prie krišnaitų bendruomenės. Po vieno konflikto gatvėje ją sulaiko policija ir, nustatę asmenybę, išsiunčia atgal namo. Norėdami, kad duktė taptų labiau atsakinga, tėvai išsiunčia ją mokytis į griežta tvarka garsėjančią mokyklą Lečėje, tačiau ir čia ji lengvai randa progų linksmybėms...
Sikariškiai (Alanta)
Sikariškiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Alantos.
Istorija
1694 m. kaimas minimas Molėtų bažnyčios krikšto metrikų knygoje. Gyveno Valentinas Gailušis.
1991 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
'''1991 m. Lietuvos šachmatų čempionatas''' – tai 58-asis Lietuvos vyrų ir 44-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.
Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas
58-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1991 m. rugsėjo 21 – rugsėjo 29 d. 76 šachmatininkai susirinko į Lietuvos atvirą šachmatų čempionatą. Jis buvo vykdomas, naudojant šveicariškąją sistemą. Reglamentas: devynios dienos – devyni ratai bei atidėtos partijos. Tarp dalyvių buvo 2 tarptautiniai meistrai, 5 Lietuvos sporto meistrai, 51 kandidatas į sporto meistrus ir 18 pirmojo atskyrio žaidėjų. Varžybose nebuvo Klaipėdos žaidėjų, negausiai buvo atstovaujami Kaunas ir Panevėžys.
Vyrų čempionato eiga
Pirmasis ratas Jis prasidėjo netikėtais rezultatais: Darius Ruželė pralaimėjo mažeikiečiui R. Paškevičiui, atkakliai priešinosi meistrams ir kiti. Taikiai sužaidė S. Romanovas – D. Zagorskis, K. Kaunas – G. Sevrukas, E. Šlekys – Sutkevičius, G. Šarkanas – A. Uogelė. Kitose partijose: V. Šlapikas nugalėjo tarptautinę meistrę iš Latvijos Ilzę Rubenę, o R. Narmontas pralaimėjo V. Majorovui.
Antrasis ratas. Netikėtumų mažiau. Po antrą pergalę pasiekė V. Majorovas, Š. Šulskis, G. Jankovskis, V. Sakalauskas, V. Novikovas, M. Bladikis ir dar keletas žaidėjų. Tarp jų penkiolikmetis panevėžietis Mindaugas Šlivinskas, įveikęs R. Paškauską.
Trečiasis ratas Pirmą nesėkmę prieš M. Karkalą patyrė juodaisiais žaidęs V. Majorovas. Š. Šulskis pasiekė pergalę prieš Lietuvos jaunių čempioną V. Šlapiką. Po šio rato liko šeši šachmatininkai, surinkę visus galimus taškus: tai Š. Šulskis, G. Jankovskis, V. Sakalauskas, V. Novikovas, M. Bladikis, M. Karkalas.
Ketvirtasis ratas. Liko du žaidėjai, pasiekę po 4 pergales: tai Š. Šulskis, nugalėjęs A. Karkalą ir G. Jankovskis, įveikęs M. Bladikį. Po 3,5 taško turėjo D. Zagorskis, V. Sakalauskas, V. Novikovas.
Penktasis ratas. Vienvaldžių lyderių dvikova baigėsi Š. Šulskio pergale. Jo sąskaitoje – 5 taškai. D. Zagorskis turėjo 4,5 taško. Po 4 turėjo V. Majorovas, A. Labuckas (Jonava). G. Jankovskis, M. Karpukovas (Čeliabinskas), A. Ulčinas ir A. Svečiulis.
Šeštasis ratas. Š. Šulskis baigė partiją su D. Zagorskiu lygiosiomis. Antrą pralaimėjimą patyrė V. Majorovas (prieš A. Ulčiną). A. Labuckas laimėjo prieš A. Svečiulį. Tad lyderių gretos tokios: Š. Šulskis – 5,5 tšk., D. Zagorskis, A. Labuckas, A. Ulčinas – po 5 tšk..Link lyderių artėjo V. Novikovas bei R. Bilinskas – po 4,5 tšk.
Septintas ratas. Paaiškėjo, kad dėl čempiono titulo kovos Š. Šulskis, nugalėjęs A. Labucką ir D. Zagorskis, įveikęs A. Ulčiną. Po jų sekė G. G. Jankovskis ir V. Novikovas, turėję po 5,5 taško
Aštuntasis ratas. Abu pirmaujantys laimėjo: Š. Šulskis prieš V. Novikovą (apylygėj padėtyje juodiesiems 32 ėjime pasibaigė galvojimui skirtas laikas), o D. Zagorskis prieš G. Jankovskį. Tačiau paaštrėjo kova dėl trečiosios vietos ir dėl vietų pirmame dešimtuke. Prieš paskutinį ratą padėtis turnyre buvo tokia: Š. Šulskis – 7,5 tšk., D. Zagorskis – 7 tšk., V. Majorovas. M. Karpukovas, A. Ulčinas – po 6 taškus, H. Žemaitis, G. Jankovskis, V. Novikovas, R. Paškevičius, R. Skrebnevskis, V. Šlapikas – po 5,5 taško.
Devintasis ratas. Šarūnas Šulskis, laimėjęs baltaisiais prieš Vitalijų Majorovą, surinko 8,5 taško iš 9 galimų ir pirmą kartą iškovojo Lietuvos čempiono titulą. Dariui Zagorskiui lygiosios su M. Karpukovu užtikrino sidabro medalį (7,5 tšk.). Likusios vietos paiškėjo, tik pasibaigus H. Žemaičio ir A. Ulčino partijai, kurioje nugalėjo H. Žemaitis. Trys žaidėjai: V. Novikovas, M. Karpukovas ir H. Žemaitis surinko po 6,5 taško. Dėl geresnių papildomu rodiklių bronzos medalis atiteko Vitalijui Novikovui.
Moterų čempionato eiga
Lietuvos čempione tapo vilkaviškietė Rita Dambravaitė, surinkusi 7 taškus 9 galimų. Ji 1990 m. moterų šachmatų čempionato sidabrą iškeitė į auksą. Su tiek pat taškų, sidabro medalis atiteko vilnietei Marinai Kurkul. Bronzą iškovojo Asta Dambravaitė (6,5 tšk.). Ketvirta buvo Marija Kartanaitė (5 tšk.).
Vrouwen Eredivisie
moterų Eredivisie arba Vrouwen Eredivisie arba Azerion Vrouwen Eredivisie (dėl rėmimo sutarčių) – aukščiausias moterų Nyderlandų futbolo lygos divizionas.
Čempionės patenka į UEFA moterų čempionų lygos turnyrą. Antrą vietą užėmusi komanda irgi patenka į turnyrą.
Visos komandos tarpusavyje sužaidžia po dvejas rungtynes. Daugiausiai taškų surinkusi ekipa tampa Nyderlandų čempione.
Istorija
Nuo 2015–2016 m. sezono komandos vėl rungtyniavo savo nacionalinėse lygose.
Čempionės
Šaltiniai: flashscore ir RSSSF
Pukniai (Ragainė)
Pukniai (, nuo 1946 m., Luganskojė) – buvęs kaimas ir dvaras Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, Ragainės apskrityje, 5 km į šiaurės rytus nuo Lenkviečių, prie Tilželės upės.
Istorija
Sovietmečiu Pukniai sunaikinti – 1994 m. čia jau nieko nebebuvo.
Ponas Niekas (2009 filmas)
Ponas Niekas  – 2009 m. belgų režisieriaus Žako van Dormalio mokslinė fantastinė drama. Filmas buvo pradėtas filmuoti 2007 m.
Filmo premjera įvyko 2009 m. rugsėjo 11 d. Venecijos filmų festivalyje.
Siužetas
Filmo siužetas turi medžio tipo struktūrą, t. y. prasideda nuo pagrindinio herojaus gimimo ir žiūrovui parodomi visi galimi jo gyvenimo variantai.
118 metų pagrindinis filmo herojus Nemo Niekas yra paskutinis mirtingasis žmogus Žemėje. Dienos iki jo mirties suskaičiuotos, todėl visas nemirtingas pasaulis stebi tiesioginį realybės šou. Aplink vien amžinai jauni žmonės, jie nemirtingi, tačiau daugelis įprastų dalykų, tokių kaip meilė ir seksas, laikomi atgyvena.
Aktoriai
thumb|275px|[[Jaco Van Dormael|Žakas van Dormalis, Sara Poli, Džeredas Leto, Lin Dan Fam, Diana Kriuger]] ir kt.
Estijos futbolo varžybos 2021–2022 m.
Estijos futbolo varžybos 2021–2022 m.
Sweetener
„Sweetener“ – ketvirtasis amerikiečių atlikėjos Ariana Grande albumas, išleistas 2018 m. rugpjūčio 17 d. Albume dainas kartu atlieka Pharrell Williams, Nicki Minaj ir Missy Elliot. Albumas gavo visuotinį kritikų pripažinimą, debiutavo pirmoje JAV Billboard 200 vietoje. Albumas surinko 231 000 parduotų kopijų per pirmąją savaitę.
Albume galima išgirsti 3 singlus kurie buvo top dvidešimtuke, JAV. Pirmasis šio albumo singlas „No Tears Left to Cry“ išleistas 2018 m. birželio 20 d. kartu su vaizdo klipu sulaukė didelio pasisekimo. Ji pasiekė aštuntąją vietą JAV Billboard Hot 100 singlu reitinge. „The Light Is Comming“ atliekamas kartu su Nicki Minaj, buvo išleistas 2018 m. birželio 20 d. Nuo tos dienos žmonės galėjo iš anksto užsisakyti „Sweetener“ albumą. Paskutinė daina, išleista prieš albumą, yra „God Is a Woman“. Ji pasirodė 2018 m. liepos 13 d. Po albumo išleidimo Ariana Grande paskelbė 4 koncertus „The Sweetener Sessions“, kuriuose atliko savo naujojo albumo dainas. Po albumo išleidimo viena daina ypač išpopuliarėjo, todėl Ariana Grande taip pat išleido savo trečiąjį singlą „Brerathin“.
Ur-garas
Ur-garas arba Ur-nigas – Lagašo valdovas (ensis), valdęs apie 2100 m. pr. m. e. (pagal vidurinę chronologiją); jo valdymas apytikriai sutapo su Šu-turulo, paskutinio Akado imperijos valdovo, valdymu.
Ur-garas buvo Ur-Babos žentas, jo pirmtakas – Ur-Ningirsu arba Pirigme. Išlikę keletas šio valdovo apžadinių įrašų. Ur-garo įpėdinis – paskutinis Antrosios Lagašo dinastijos valdovas Nam-mahanis.
Išlikęs tik vienas šio valdovo metų vardas:
"mu ur-gar ensi2 „Metai: Ur-garas yra valdytojas“"
- Vienintelis išlikęs Ur-garo metų vardas.
Aptikta buožės galva, kurią už Ur-garo gyvybę dievui Šulšaganai dedikavo karalienė Nininimgina:
- Įrašas ant buožės galvos
Niktofobija
Niktofobija ( – 'naktis' + – 'baimė') – fobija, kuri pasižymi liguista nakties ar tamsių patalpų baime. Tamsos baimė nėra retas reiškinys ir dažniausiai ji būdinga vaikams, tačiau nustatoma ir tarp kitų amžiaus grupių žmonių. Kraštutiniu atveju reiškiasi negalėjimu lengvai užmigti tamsoje ir vengimu išeiti iš namų sutemus. Teigiama, kad ją racionaliai paaiškinti galima evoliucinėje eigoje išsivysčiusiais instinktais. Daugelis plėšrūnų medžioja tamsoje. Be to, visa tai, kas neatpažįstama, kelia nerimą. Kadangi mūsų akys negali regėti tamsoje, daug įprastų kasdienių dalykų joje mums tampa svetimi ir baugūs.
Nkwazi FC
Lusakos „Nkwazi“ – Zambijos futbolo klubas iš Lusakos. Šis straipsnis apie futbolo ekipą, kuri rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. Angliškuose šaltiniuose žinomas kaip Nkwazi Football Club arba Nkwazi Lusaka. Namų rungtynes žaidžia Edwin Imboela stadione, talpinančiame 6 000 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1978 m. Rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
Kaseresas (Ispanija)
Kaseresas  – miestas vakarų centrinėje Ispanijoje, Estremadūros autonominiame regione, 80 km į šiaurės rytus nuo Badachoso. Kasereso provincijos administracinis centras. Transporto mazgas. Tradicinės keramikos gamyba, alyvų aliejaus, odos pramonė. Kamštinių ąžuolų, medvilnės, alyvmedžių, tabakų auginimo regiono prekybos centras (vyksta mugės). Veikia universitetas. Apylinkėse yra fosforitų telkinys.
Savivaldybės teritorija užima 1 750,33 km². Apylinkėse rastas priešistorinis Maltravieso urvas (~67 tūkst. m.).
1986 m. UNESCO paskelbtas Pasaulio paveldo objektu, nes garsėja savitu architektūros paveldu. Yra romėnų laikų siena su masyviais bokštais. Senajame mieste daug vidurinių amžių pastatų: Karalių katalikų rūmai (XV a.), Švč. Mergelės Marijos (XVI a.) ir Šv. Mato (XV a.) bažnyčios, plateresko stiliaus rūmai (tarp jų – Vyskupų rūmai, 1567 m.).
Istorija
Miestas įkurtas romėnų 25 m. prieš mūsų erą ir vadintas Norba Cezarina. VIII–XIII a. pateko į Al-Andalūsiją, arabiškai vadintas Alkazaresu. 1229 m. užkariautas Leono karaliaus Alfonso IX.
Royal Thimphu College FC
„Royal Thimphu College“ – Butano futbolo klubas iš Timpu. Atovauja kalališkąjam Timpu koledžui. Namų rungtynes žaidžia Čanglimitango stadione, talipančiame 15 tūkst. žiūrovų. Treniruojasi koledžo sporto aikštyne.
Istorija
Rungtyniavo Timpu divizione, 2022 m. sezone – aukščiausioje lygoje ir buvo ketvirtoje vietoje.
Samaro jūra
Rytinis jūros kraštas yra Samaro sala, pietinis – Leitė, vakarinis – Masbatė, šiaurinis – Lusonas.
Pirgas
Pirgas – miestas pietų Graikijoje, Peloponeso pusiasalio vakarinėje pakrantėje, Elidės lygumoje. Netoliese stūkso Olimpija.
Samaro jūra
Šiaurėje jūra per San Bernardino sąsiaurį jungiasi su Filipinų jūra, pietryčiuose – per San Juanico sąsiaurį su Leitės įlanka, pietvakariuose – su Visajų jūra, šiaurės vakaruose – per Masbatės ir Ticao sąsiaurius su Sibujano jūra.
Jūroje yra Bilirano sala.
Domas Smaliukas
Domas Smaliukas (1936 m. liepos 28 d. Švendubrėje, Druskininkų valsčiuje – 2020 m. rugpjūčio 28 d. Vilniuje) – lietuvių botanikas.
Biografija
1954 m. baigė Druskininkų vidurinę mokyklą. 1959 m. baigė Vilniaus pedagoginio instituto Gamtos-geografijos fakultetą įgydamas biologijos, chemijos ir žemės ūkio pagrindų mokytojo specialybę. 1959–1979 m. dirbo Botanikos institute. 1979–2010 m. dėstė Vilniaus pedagoginiame universitete (iki 1992 m. Vilniaus pedagoginis institutas), 1980–2002 m. dirbo Botanikos katedros vedėju, 1999 m. jam suteiktas pedagoginis profesoriaus vardas.
1967 m. Vilniaus universitete D. Smaliukas apgynė daktaro disertaciją „Lietuvos gluosniai (Salix L), jų biologija ir biocheminė charakteristika“, o 1996 m. Botanikos institute apgynė habilitacinę disertaciją „ Lietuvos gluosniai (Salix L): taksonomija, biologija, fitocenologija, biocheminės savybės ir ištekliai“ ir jam buvo suteiktas habilituoto daktaro laipsnis.
Profesorius buvo Lietuvos švietimo ir mokslo ministerijos Gamtos mokslų ekspertų komisijos narys, Nuolatinės augalų nacionalinių genetinių išteklių komisijos narys, kartu su Botanikos katedros kolegomis vykdė plačius tyrimus gamtamokslinio ugdymo mokyklose problematikoje. Daugelį metų jis vadovavo Gamtos mokslų fakulteto tarybai, buvo ilgalaikis universiteto Senato narys. Jo pastangomis buvo įsteigta universiteto oranžerija. Be to, labai rūpinosi Gamtos mokslų fakulteto studentų praktikos baze Tamošiavoje, vadovavo fakulteto studentų lauko ir gamybinėms praktikoms bei tyrimo ekspedicijoms.
Palaidotas Karveliškių kapinėse.
Mokslinė veikla
D. Smaliuko mokslinių tyrimų svarbiausios sritys buvo Lietuvos laukinės floros naudojamųjų augalų rūšių botaninė įvairovė, jų paplitimas, biologinės ir ekologinės ypatybės, Lietuvos gluosnių genofondas, kloninė atranka, genotipų morfologinės savybės bei produktyvumas. Paskelbė per 100 mokslinių straipsnių, tarp kurių buvo 12 darbų biologijos didaktikos klausimais ir 65 mokslo populiarinimo straipsnius.
Erotinė simfonija
Erotinė simfonija – 1979 m. režisieriaus Jesus Franco sukurtas erotinis filmas.
Airijos futbolo varžybos 2020 m.
Airijos futbolo varžybos 2020 m.
2020 m. Airijos futbolo taurė (2020 FAI Cup)
--
I See You
I See You – trečiasis studijinis britų grupės „The xx“ albumas, išleistas 2017 m. sausio 13 d. Albumo singlas „On Hold“ pasiekė septintąją vietą JAV „Billboard“ roko dainų reitinge. Albumas sulaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir pasiekė pirmąją vietą Jungtinės Karalystės albumų reitinge, tapdamas antruoju grupės įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. JAV albumas pasiekė antrąją vietą.
2017 m. gruodžio mėnesio duomenimis, Jungtinėje Karalystėje parduota per 100 tūkstančių albumo kopijų ir jis tapęs auksiniu.
Dainų sąrašas
Visų žodžių autoriai Oliver Sim ir Romy Madley Croft; visos muzikos autorisai Jamie Smith, Sim ir Croft; visas dainas prodiusavo Smith ir Rodaidh McDonald; išskyrus, kur išskirta.
Pasienio būrys
Pasienio būrys (   – nuolatinis TSRS pasienio kariuomenės junginys (tarnybinis kovinis ar administracinis ūkinis vienetas ), skirtas saugoti ir ginti valstybės sieną (sausumos, jūrinę, upių ir ežerų), taip pat palaikyti reikiamą režimą pasienio zonoje.
Istorija
TSRS pasienio kariuomenės pirmtakas buvo Atskirasis pasienio sargybos korpusas – Rusijos imperijos junginys, įsteigtas Aleksandro III įsaku 1893 m. ir skirtas sienų apsaugai. Korpusas buvo suformuotas atskyrus Rusijos imperijos Finansų ministerijos Muitų rinkliavų departamento Pasienio priežiūros skyrių.
Korpusas buvo padalintas į apygardas (buvo sukurtos 7 pasienio apygardos), šios į brigadas, brigados į skyrius. Skyriai dalinti į būrius ir postus.
Po 1917 m. Spalio revoliucijos Pasienio korpusas dar saugojo valstybės sieną. Pilietinio karo metais valstybės sienos apsauga buvo pavesta reguliariesiems DVRA daliniams. Vėliau, panaudojant buvusio korpuso darbuotojus, buvo organizuota nauja pasienio apsaugos tarnyba.
Prieš Antrąjį pasaulinį karą visi pasienio būriai buvo beveik vienodai organizuoti (turėjo vienodus etatus ir vienodą ginkluotę). Pasienio būrį sudarė:
Rusijos Federacijoje reformuojant pasienio tarnybą pasienio būriai buvo panaikinti. Daugelyje buvusių TSRS respublikų pasienio būriai tebeegzistuoja.
Pasienio būrys, priklausomai nuo regiono, vietovių sudėtingumo ir kitų ypatumų, prižiūri valstybės sienos atkarpą nuo keliasdešimt kilometrų iki kelių tūkstančių (jūros siena) kilometrų. Pasienio būrys aprūpintas priemonėmis, būtinomis tokio ruožo apsaugai. Pvz., Atskirasis arktinis pasienio būrys saugojo 7350 km valstybės sienos atkarpą. .
Sudėtis
Pagal struktūrą pasienio būrys yra junginys, kurį sudaro daliniai – kelios pasienio komendantūros, pasienio užkardos ir, jei reikia, kontrolės praleidimo punktas. Pasienio būrio valdymo aparato struktūra ir komendantūrų bei užkardų skaičius priklauso nuo saugomos valstybės sienos atkarpos ilgio, operatyvinės padėties. Ypatingais laikotarpiais gali būti sudaromos laikinos grupės. Kai kurie pasienio būriai, saugojantys trumpas sienos atkarpas, gali neturėti pasienio komendantūrų ir būti sudaryti tiesiogiai iš 5–8 pasienio užkardų. Tokie buvo Piandžos ir Iškašimo pasienio būriai.
Pasienio būrių struktūra galėjo būti labai įvairi, priklausomai nuo įvairių aplinkybių. Visoje TSRS galbūt nebuvo dviejų vienodos struktūros pasienio būrių.
Pasienio būrį paprastai sudarė:
Be to, į pasienio būrį galėjo įeiti:
Pvz.: 117-asis pasienio būrys (veikęs Tadžikijos TSR) 1955 m turėjo:
Vilkokšnio kraštovaizdžio draustinis
left|150px
Vilkokšnio kraštovaizdžio draustinis priklauso Aukštadvario regioniniam parkui, yra įsikūręs pietryčių Lietuvoje, į vakarus nuo Vilniaus, Trakų rajone, Aukštadvario, Grendavės ir keliais procentais – Rūdiškių seniūnijoje.
Įkurtas siekiant išsaugoti Vilkokšnio ežero dubaklonio kraštovaizdį su terasomis, sufoziniais cirkais, eroziniais raguvynais, Verknės ištakomis, Žaliųjų Prūdelių ežerų ir Panošiškių šaltiniais, pirmuoju ir antruoju Žuklijų piliakalniais ir papėdės gyvenviete, Žaliosios šventviete ir pilkapių vieta, Alkaičio (Žaliosios) mitologiniu akmeniu, Tolkiškių dvaro senųjų kapinių kompleksu, taip pat kadagynų, nekalkingų šaltinių ir šaltiniuotų pelkių, šarmingų žemapelkių, vakarų taigos, žolių turtingų eglynų buveinėmis. Čia saugomos į Lietuvos Raudonąją knygą įrašytų rūšių (ūdrų, tulžių, didžiųjų baublių, pievinių lingių, griežlių, švygždų, plačialapių klumpaičių, dvilapių purvuolių, žvilgančiųjų riestūnių, niūriaspalvių auksavabalių) populiacijos ir buveinės.
Gustavo Adolfo jūra
Gustavo Adolfo jūra, Princo Gustavo Adolfo jūra  – maža tarpsalinė jūra Kanados Arktiniame salyne, Arkties vandenyno dalis. Ji yra Kanados Kvikiktaluko regiono dalis.
Jūra buvo pavadinta princo Gustavo Adolfo, kuris vėliau tapo Švedijos karaliumi Gustavu VI Adolfu (1882–1973), garbei.
Jūros ribos:
Bausmė (1973 filmas)
Bausmė – 1973 m. sukurta drama.
Turinys
Po to, kai atsisakė vykdyti kai kuriuos kliento įgūdžius, brangiai apmokama prostitutė Brit už nepaklusnumą buvo atiduota šio valdžiai. Mergina buvo nugabenta į tuščią namą ir nuoga užrakinta kambaryje, kuriame tebuvo lova ir spinta su įvairiais sadistiniams žaidimams skirtais žaislais. Du kliento parankiniai imasi įvairių seksualinių eksperimentų ir netrukus morališkai palaužta Brit jau yra pasirengusi tenkinti bet kokias vyriškas užgaidas. Vienas iš jos kankintojų įsimyli Brit, tačiau priverstas ir toliau grubiai elgtis su ja, laukdamas tinkamos progos padėti jai pabėgti...
Serės
Serės – miestas šiaurinėje Graikijoje, 69 km į šiaurės rytus nuo Salonikų. Nomo centras. Šiaurėje plyti Rodopos kalnai. Išvystytas žemės ūkis, tekstilės pramonė. Yra teatras.
Face (atlikėjas)
Ivanas Timofejevičius Driominas (g. 1997 m. balandžio 8 d. Ufoje, Rusijoje), geriau žinomas sceniniu vardu Face – dainininkas, repo atlikėjas.
Visagino akrobatikos sporto mokykla
Visagino akrobatikos sporto mokykla – akrobatikos sporto šakų mokykla Visagine. Vienintelė akrobatikos mokykla Lietuvoje. Direktorius – Sergejus Albridzio (nuo 1994 m.). Adresas – Parko g. 2A.
Face (atlikėjas)
Biografija
Ivanas Driominas gimė 1997 m. balandžio 8 d. Ufoje, Rusijoje. Jo tėvas, Timofejus Driominas (g. 1968 m.), buvo verslininkas. I. Driominas turi vyresnįjį brolį Bogdaną (g. 1992 m.). Brolių tėvai išsiskyrė, kai jaunesniajam broliui buvo vos mažiau nei metai. Abu vaikai buvo pakrikštyti kaip stačiatikiai. Jų mama buvo gana religinga. Jai buvo diagnozuota šizofrenija, kai I. Driominas buvo aštuntokas. Jaunasis I. Driominas mokykloje lankė bokso būrelį, buvo laimėjęs medalių miesto varžybose.
Visagino akrobatikos sporto mokykla
Istorija
Mokykla pastatyta ir atidaryta 1978 m. Mokyklos įkūrimo iniciatorė ir pirmoji direktorė (iki 1994 m.) – Tatjana Semionova.
Mokykloje įkurta Lietuvos akrobatikos federacija, kuri yra Lietuvos gimnastikos federacijos narė.
Face (atlikėjas)
Muzika
2015 m. I. Driominas apsilankė rusų repo atlikėjo Pharaoh koncerte, po kurio buvo įkvėptas kurti repo žanro dainas. Sceninį vardą Face sukūrė jo brolis Bogdanas, tokiu būdu charakterizuodamas Ivano dviveidiškumą kūryboje. 2015 m. spalio 30 d. svetainėje „SoundCloud“ jis išleido savo debiutinį EP albumą „Проклятая печать“. 2016 m. sausio 3 d. buvo sukurtas oficialus vaizdo įrašas dainai „Гоша Рубчинский“ (Goša Rubčinskij) apie mados dizainerį tuo pačiu vardu.
Visagino akrobatikos sporto mokykla
Veikla
Mokykla turi 36x36 m sporto salę, kurioje yra:
Face (atlikėjas)
Muzika
Atlikėjo dainos dažnai yra pilnos keiksmažodžių, seksualinių komentarų, užuominų apie narkotikus. Tokia kūryba, kuri Rusijoje nesuderinama su ten galiojančiais konservatyviais įstatymais, privedė prie atlikėjo koncertų nutraukimo. Face, atsakydamas į cenzūrą, 2018 m. rugsėjo 2 d. išleido politiškai motyvuotą albumą „Пути неисповедимы“ (Neišgalvojami keliai), kuriame kritikuojama korupcijos ir socialinės problemos Rusijoje, kurią jis pavadino „trečiojo pasaulio valstybe“. Face teigė, kad jis buvo gavęs pasiūlymų iš Vladimiro Putino viešųjų ryšių agentų kurti prokremliškas dainas, tačiau to jis atsisakė.
Jo albumas „Slime“ (Gleivės) išleistas 2019 m. vasario 1 d. su singlais „Woof“, „Мой калашников“ (Mano kalašnikovas) ir „Спасательный Круг“ (Gelbėjimo ratas). Jis taip pat sukūrė dainą Michailo Idovo draminiam filmui „Юморист“ (Humoristas).
I. Driomino naujausias albumas „12“, išleistas 2019 m. spalio 1 d., vaizduoja jo dabartinius bei vaikystės sunkumus su šeima, meile, narkotikais, parodo jo požiūrį į šias temas.
Stilius ir išvaizda
I. Driomino hip-hop stiliui daro įtaką tokie JAV atlikėjai, kaip A$AP Rocky, Kanye West, Playboi Carti, Lil Pump bei Lil Uzi Vert. Be repo, jam taip pat patinka soul žanro atlikėjas Marvin Gaye bei roko grupės Best Coast ir Nirvana.
Asmeninis gyvenimas
I. Driominui buvo diagnozuota depresija, jis patiria nerimo bei panikos priepuolius. Dėl šių sutrikimų dvi savaites buvo gydytas psichiatrinėje ligoninėje. Vienos jo įžymiausios dainos „Бургер“ (Burgeris) vaizdo įrašas dalinai buvo nufilmuotas šalia psichiatrinės ligoninės, pavadintos buvusio Maskvos mero Nikolajaus Aleksejevo vardu.
I. Driominas su savo broliu Bogdanu 2017 m. balandį persikėlė iš Ufos į Maskvą.
2018 m. I. Driominas buvo pašauktas į Rusijos kariuomenę, bet dėl psichologinių sutrikimų ir ant veido esančių tatuiruočių pripažintas negalinčiu vykdyti šauktinio kario pareigų.
2022 m. kovo mėn. dėl nepritarimo Rusijos invazijai į Ukrainą ir konfrontacijos su Rusijos valdžia pasitraukė iš šalies.
Nea Smirnė
Nea Smirnė – miestas Graikijoje, pietinis Atėnų priemiestis, nutolęs 5 km nuo sostinės centro. Vyrauja gyvenamieji namai, paslaugų įstaigos.
Istorija
Gyvenvietė įkurta 1922 m., vykstant gyventojų perkėlimui tarp Graikijos ir Turkijos. Čia buvo atkelti gyventojai iš Izmiro ir todėl vietovė pavadinta Nea Smyrni – „naujasis Izmiras“.
Sportas
Mieste žaidžia Paniṓnios GSS futbolo klubas, taip pat persikėlęs iš Izmiro 1922 m.
Eleusinas
Eleusinas (, 🇬🇷) – miestas Graikijoje, įsikūręs Sarono įlankos derlingoje lygumoje, 23 km į šiaurės vakarus nuo Atėnų. Svarbus Senovės Graikijos religinis centras. XVIII a. jo vietoje atsikūrė gyvenvietė; pramoninis Atėnų priemiestis.
thumb|250px|left|[[Eleusino misterijos|Eleusino misterijų apeigos vykdavo telesterijuje, įšventinimo rūmuose]]
Nuo 1882 m. Eleusino griuvėsius tiria archeologai. Viena žymiausių antikinio pasaulio kulto vietų. Eleusino misterijos vietovėje prasidėjusios dar Mikėnų civilizacijos laikotarpiu (1600 m. pr. m. e.), ypač suvešėjo vėlyvojoje antikoje. Misterijų apeigos vykdavo telesterijuje. Įšventinimo rūmai pastatyti vietoje, kurioje šventyklos būta jau Kretos-Mikėnų kultūros laikotarpiu. Nuo VII a. pr. m. e. priklausė Atėnų miestui-valstybei, sudarė vieną iš Atėnų valstybinio kulto elementų. V a. pr. m. e. telesterijus perstatytas. Romėnų laikais pastatyta Artemidės ir Poseidono šventyklos. 392 m. Eleusinijas švęsti uždraudė Romos imperatorius Teodosijus I Didysis. 395 m. sugriautas vestgotų karaliaus Alariko kariaunos Eleusinas sunyko.
Kamoteso jūra
miniatiūra|Laivas Kamoteso jūroje Kamoteso jūra  – maža tarpsalinė jūra Filipinų salyne tarp Rytų Visajo ir Centrinio Visajo.
Šiaurėje ir rytuose nuo jūros yra Leitės sala, pietuose – Boholis, vakaruose – Sebu.
Šiaurės vakaruose Kamoteso jūra jungiasi su Visajų jūra, pietuose Kanigao sąsiauriu ir Sebu sąsiauriu – su Boholio jūra.
Kamoteso jūroje yra Kamoteso salos (jūros centre) ir Maktano sala (prie pat Sebu salos).
Didžiausias gylis – 323 m. Klimatas tropinis, musoninis. Birželio–spalio mėnesiais dažni taifūnai. Vandens temperatūra žiemą 24–27°С, vasarą 28–29°С. Druskingumas apie 34,5 promilės. Potvynių aukštis – 1–2 m.
Miestai ir uostai
Didžiausi Kamoteso jūros regiono miestai yra Ormokas ir Baybay Leitės provincijoje ir Sebu miestas Sebu saloje.
Kamoteso jūros uostai:
VDU (krepšinio komanda)
Vytauto Didžiojo universiteto studentų krepšinio komanda formuojama iš universitete studijuojančių sportininkų, turinčių patirties žaidžiant krepšinį (baigusių krepšinio sporto mokyklas). Komandoje gali treniruotis ir žaisti moksleiviai, kurie planuoja ateityje rinktis studijas Vytauto Didžiojo universitete.
VDU vaikinų krepšinio komanda dalyvauja Regionų krepšinio lygos (RKL) čempionate, Baltijos šalių studentų sporto žaidynėse (SELL) ir kituose turnyruose. Geriausiems krepšininkams suteikiama galimybė dalyvauti Lietuvos studentų krepšinio lygos čempionate VDU krepšinio rinktinės sudėtyje.
Aukštadvario istorinis draustinis
left|150px
Aukštadvario istorinis draustinis priklauso Aukštadvario regioniniam parkui, yra įsikūręs pietryčių Lietuvoje, Trakų rajone esančiame Aukštadvario miestelyje. Įsteigtas siekiant išsaugoti Aukštadvario piliakalnio, papėdės gyvenvietės (kodas Kultūros paveldo registre – ) ir dvaro sodybos su parku ir tvenkiniais kompleksą – vertingą kultūrinę vietovę, vieną ankstyviausių krašto apgyvendinimo židinių, istorinį Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės gynybinį ir administracinį centrą.
Komotinė
Komotinė – miestas šiaurės rytų Graikijoje, Trakijoje. R. Makedonijos ir Trakijos periferijos bei Rodopės nomo centras. Geležinkelio stotis. Yra Trakijos Demokrito universitetas (įkurtas 1973 m.). Netoliese iškyla Rodopų kalnai.
Universiada
Universiada – pasaulinės akademinio jaunimo sporto žaidynės, kurias organizuoja tarptautinė universitetų sporto federacija (FISU). Vyksta kas dvejus metus. Prasidėjo 1959 m. Turine. Nuo 1981 m. vasaros ir žiemos sportų Universiados rengiamos tais pačiais metais.
Lietuvos medaliai
Lietuvos sportininkai universiadoje atstovauti Lietuvą kaip nepriklausomą valstybę pradėjo 1993 m. Iš viso Lietuvos sportininkai studentų žaidynėse yra iškovoję 71 medalį (30 aukso, 17 sidabro ir 24 bronzos), iš jų 4 (2 sidabro ir 2 bronzos) žiemos universiadoje.
FC Takin
Istorija
Klubo ištakos siekia 2016 m. Kitados rungtyniavo Timpu lygoje.
2021 m. Timpu lygoje „B“ grupėje buvo pirmi ir po sezono buvo perkelti į stipriausią šalies lygą.
2022 m. sezone aukščiausioje lygoje liko devintoje vietoje, paskutiniai.
AZ Alkmaar (moterys)
AZ – Nyderlandų futbolo klubas iš Alkmaro. Nyderlanduose klubas vadinamas AZ, bet tarptautinėje arenoje dažnai pridedama Alkmaar. Šis straipsnis apie AZ Vrouwen arba moterų AZ – buvusią moterų ekipą, kuri žaidė aukščiausioje lygoje ir tris kartus tapo šalies čempionėmis.
Istorija
Klubas įkurtas 1967 m. gegužės 10 d., AZ 2007 m. suburė moterų ekipa, kuri pateko į aukščiausią lygą. Debiutiniame sezone tapo čempionėmis. Dar du kartus pavyko iškovoti titulą, o 2010–2011 m. sezone liko trečios.
2011 m. ekipa išformuota. Dalis žaidėjų perėjo į naujai suformuotą SC Telstar VVNH, kuris debiutavo aukščiausioje lygoje.
Giedros jūra
thumb|right|200px| Giedros jūros padėtis Mėnulyje thumb|right|260px| Giedros jūra (kompozicinė nuotrauka) Giedros jūra (, 28°N, 17.5°W) – Mėnulio matomosios pusės šiaurės pusrutulio jūra.
Jūros pietryčių pakraštyje 1972 m. gruodį buvo nusileidusi „Apollo 17“ misija. Iš pargabentų paviršiaus mėginių nustatyta, kad jūra susidarė iš keleto lavos išsiveržimų, kurie truko 800 mln. metų prieš 3,8−3 mlrd. metų. Po to lavos išsiveržimai apnyko, bet visiškai neužsibaigė ir vėliausias iš jų įvyko prieš 1 mlrd. metų. Dėl to stebimi jūros paviršiaus tonai labai varijuoja.
Giedros jūra apima 500x700 km plotą, jos vidutinis skersmuo yra 630 km, užimamas plotas viršija 300 000 km². Tai šeštoji pagal dydį Mėnulio jūra ir matoma iš Žemės be optinių priemonių pagalbos. Pietvakariuose jūrą riboja Hemo kalnai (Nr. 10, Montes Haemus). Jūros rytuose yra Tauro kalnynas (11, Taurus). Šiaurės vakarų pusėje − Kaukazo kalnai (12, Montes Caucasus).