cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jānis Krautmanis
Karjera
Žaidė įvairiuose klubuose gimtojoje šalyje. Karjerą pradėjo Liepojoje. Nuo 2015 m. žaidė Liepaja II (jaunimo ekipoje), kuri dalyvavo Virsliga dublerių pirmenybėse.
2017 m. vasarą perėjo į Grobiņas SC ekipą, kuri žaidė Latvijos Pirmos lygos pirmenybėse.
2018 m. perėjo į RTU/Skonto akademijos ekipą, kuri žaidė Latvijos Pirmos lygos pirmenybėse.
2019 m. perėjo į Valmiera Glass VIA, kuri žaidė Virsliga pirmenybėse.
2019 m vasarą perėjo į Jūrmalos „Spartaks“. Žaidė Virsliga pirmenybėse.
2020 m. sezono pirmoje pusėje žaidė Jūrmalos „Spartaks“, bet Virsliga pirmenybėse sužaidė vos dvi rungtynes.
2020 m. antroje pusėje buvo paskolintas Virsliga debiutantams FK Tukums 2000.
Kėdainių „Nevėžis“
Į Lietuvą žaidėjas atvyko 2021 m., kai Kėdainių „Nevėžio“ klubas debiutavo aukščiausioje šalies lygoje. Jūrmalos „Spartaks“ paskolino žaidėją. Žaidė antruoju numeriu pažymėtais marškinėliais.
Debiutavo A lygoje 2021 m. kovo 6 d. rungtynėse prieš Alytaus „Dainavą“. Jas kėdainiečiai laimėjo 2:0 ir vieną iš įvarčių pelnė latvis. Žaidėjas buvo išrinktas į simbolinę XXI (21) turo rinktinę. Latvis sėkmingai rungtyniavo gindamasis prie savo vartų, o antrame kėlinyje buvo pavojingas ir atakuodamas. Žaidėjas perėmė 5 kamuolius varžovų aikštės pusėje bei sukūrė progą pelnyti įvartį Juliui Kasparavičiui, kuria jis nepasinaudojo.
2021 m. sezoną užbaigė Latvijoje, kur atstovavo SK Super Nova klubui, kuris žaidė Pirmoje šalies lygoje.
2022 m. kovo mėn. pranešta, kad sudarė sutartį su FK RFS.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Pogimdyvinė depresija
Pogimdyvinė depresija – depresija, atsiradusi pogimdyviniame laikotarpyje. Paprastai prasideda moterims per pirmus mėnesius po gimdymo, rečiau – po gimdymo praėjus pusmečiui ar auginant iki vienerių metų kūdikį. Gali tęstis keletą mėnesių ar ilgiau ir pasireiškia susilpnėjusiu malonumo pojūčiu (anhedonija), taip pat kaip stiprūs emocijų svyravimai, išsekimas, beviltiškumo, kaltės jausmas (kyla dėl tariamo nesugebėjimo pasirūpinti savo vaiku). Dažnai juos lydi verksmingumas, dirglumas, nerimas, panika, prislėgta nuotaika, motyvacijos stoka. Kartais kamuoja įkyrios mintys ar baimės apie galimą kūdikio ar savęs žalojimą ar net apima abejingumo ar atsiribojimo jausmas nuo savo kūdikio. Gali būti sutrikęs miegas (nemiga), pakitęs apetitas (padidėjęs ar sumažėjęs). Tokia būsena sukelia intensyvią motinos kančią, sutrikdo normalų šeimos gyvenimą. Dėl motinos depresijos sutrinka jos ir kūdikio ryšys, gali pablogėti vaiko emocinė ir kognityvinė raida. Apie 20 % moterų patiria šį sutrikimą.
Pagrindiniai veiksniai, lemiantys šios ligos atsiradimą, yra genetiniai, hormoniniai (po gimdymo moters organizme keičiasi hormonų pusiausvyra, kuri atsiliepia ir nuotaikos pokyčiams), psichologiniai bei įvairūs socialiniai stresą keliantys veiksniai. Didesnė rizika susirgti pogimdyvine depresija kyla moterims, kurios yra sirgusios depresija ar nerimo sutrikimais. Pastebėta, jog dažniau suserga tos moterys, kurioms atliekama skubi cezario pjūvio operacija, taip pat tos, kurios nėštumo metu yra keletą kartų hospitalizuojamos. Šis sutrikimas gali išsivystyti ir tuomet, kai patiriamas fizinis ar psichologinis smurtas artimoje aplinkoje. Neplanuotas nėštumas, artimos aplinkos palaikymo trūkumas, konfliktai su partneriu taip pat didina depresijos tikimybę.
Nemaišytina su pogimdyvine melancholija, kuriai būdingi panašūs simptomai į depresijos, tik šie nebūna tokie stiprūs ir nesutrikdo asmens funkcionavimo. Paprastai pogimdyvinė melancholija prasideda savaitę po gimdymo ir gali tęstis apie 2–3 savaites, ji praeina savaime. Šiai būsenai kaip ir depresijai taip pat būdingi nuotaikos svyravimai, dirglumas, nerimas, sunkumas susikaupti, nemiga, verksmingumas.
Aukštoji našlaitė
Aukštoji našlaitė (Viola elatior) – našlaitinių (Violaceae) šeimos našlaičių (Viola) genties augalas. Tai labai reta rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Biologija
thumb|left|200px|Žiedas thumb|left|200px|Augalas Tai daugiametis 15–30 cm aukščio žolinis augalas. Stiebas status, kaip ir visas augalas, apaugęs trumpais plaukeliais, tolygiai lapuotas. Lapai 3–7 cm ilgio, lancetiški arba kiaušiniškai lancetiški, pamate nukirsti arba negiliai širdiški; prielapiai labai stambūs, lapiniai, lancetiški, apatinėje dalyje įpjaustytai dantyti, viršutinėje lygiakraščiai. Viršutiniai prielapiai ilgesni už lapkočius, o viduriniai tokio pat ilgio.
Žydi gegužės–liepos mėnesiais. Žiedai stambūs, iki 2 cm ilgio. Vainiklapiai šviesiai mėlyni, su tamsiai mėlynais ruoželiais ir balsvu pamatu. Plinta sėklomis, kurias gali išnešioti ir skruzdėlės. Dėžutė briaunota, smailiaviršūnė, plika.
Paplitimas ir augavietės
Natūraliai paplitusi Skandinavijoje, Atlantinėje, Vidurio ir Rytų Europoje, Vakarų Sibire, Šiaurinėje Azijoje. Lietuvoje labai reta, aptikta Prienų bei Vilniaus apylinkėse.
Auga drėgnuose miškuose bei krūmuose, pamiškėse, upių slėniuose, užliejamose pievose.
Apsauga
Aukštoji našlaitė įrašyta į saugomų augalų sąrašus 1981 m. Augalas nyksta naikinant buveines – kertant bei sausinant miškus, keičiant upių slėnius.
NK Opatija
„Opatijos“ futbolo klubas, o trumpai NK „Opatija“ – Kroatijos futbolo klubas iš Opatijos.
Meistras ir Margarita (1972 filmas)
Siužetas
Sovietų Maskva, 1920-ieji metai. Šalyje, kurioje niekas netiki nei Dievu, nei velniu, dramaturgas Nikolajus Maksudovas, vadinamas „Meistru“, parašė pjesę apie Poncijų Pilotą, kurioje pagrindinės dėmesys skiriamas Jėzaus ir Piloto susitikimui. Biblinis pjesės motyvas nepatinka pripažintiems kritikams Latunskiui, Lavrovui ir Arimanui, kurie siekia uždrausti spektaklio rodymą, o juos visokeriopai palaiko teatro direktorius Rimskis. Visi nusigręžia nuo „Meistro“, išskyrus jos mylimąją Margaritą, o jis pats patenka į psichiatrijos ligoninę.
Tuo metu mieste pasirodo paslaptingas užsienietis profesorius Volandas ir du jo pagalbininkai – Korovjovas ir Azazelas. Trijulė be jokių skrupulų susidoroja su tais, kurie bando menkinti „Meistro“ talentą ir jo naująjį kūrinį. Pats rašytojas supranta susidūręs su pačiu velniu, kuris teatre surengia juodosios magijos seansą, kad pamatytų, kaip pasikeitė miesto žmonės nuo jo paskutinio vizito. Vėliau Volandas pasiima su savimi ir Meistrą su Margarita, nes šis nusipelnė tik ramybės, o ne Šviesos (Rojaus).
NK Opatija
Klubo spalvos balta ir juoda.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1911 m.
Nuo 2020 m. rungtyniavo Antrame divizione. (Iki tol žaidė trečios pakopos pirmenybėse.)
2021–2022 m. sezone rungtyniavo Antroje lygoje. Liko paskutiniai, užėmę šešioliktą vietą. Po sezono perkelti į žemesnį divizioną.
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Opatijos stadione, kuris talpina 2 tūkst. žiūrovų.
Antroji oda
Antra oda (isp. Segunda Piel) yra ispanų režisieriaus Gerardo Vera 2000 metų filmas LGBT tematika. Filme pagrindinius vaidmenis atlieka Jordi Molla, Javier Bardem ir Ariadna Gil.
Siužetas
Filmo siužetas sukasi apie jauną porą iš Madrido, Eleną (Ariadna Gil) ir Alberto (Jordi Molla). Iš pirmo žvilgsnio tai laimingai susituokusi šeima, nestokojanti sėkmės profesinėje srityje ir auginanti mylimą sūnų. Tačiau visai netrukus Elena Alberto kostiumo kišenėje randa viešbučio sąskaita ir supranta jog jis yra jai neištikimas su kita moterimi. Jos nuostabai ta „nežinomoji“ pasirodo esantis kitas vyras, vardu Diegas (Javier Bardem). Alberto visaip stengiasi kartu ir išsaugoti santuoką, ir užmiršti savo jausmus Diegui, tačiau jam nepavyksta. Galų gale, visa tai pasiekia kulminaciją, kai Elena netikėtai sutinka Diegą, kuris iki tol nežinojo, jog Albertas buvo vedęs, bei išmeta Albertą iš namų. Po kivirčo su mylimuoju, Albertas išbėga iš Diego namų ir žūsta avarijoje. Filmo pabaigoje Elena ir Diego kaip ir tampa draugais..
Amrumas
thumb|200px|Salos padėtis
Amrumas  – sala Šiaurės Fryzų salyne, Vatų jūroje, priklauso Vokietijai, Šlėzvigui-Holšteinui. Plotas 20,46 km². Paviršius daugiausia plokščias, iškyla iki 32 m. Didesniąją dalį užima viržynai, ganyklos, o vakaruose driekiasi kopos, maršos, paplūdimiai. Nuo potvynių Amrumą saugo dambos. Saloje yra pušų, beržų miškelių.
Saloje 2015 m. gyveno 2354 gyventojai – vokiečiai ir fryzai. Pagrindinės gyvenvietės – Nėbelis, Vitdiunas. Amrumas pasiekiamas keltais iš žemyno ir aplinkinių salų, be to, atoslūgių metu į salą galima nueiti pėsčiomis iš Fėro. Verčiamasi turizmu, žemės ūkiu. Apie trečdalis salos gyventojų tebekalba šiaurės fryzų kalba.
Amrume gyvenę fryzai nuo seno vertėsi žvejyba, banginių medžiokle, druskos gavyba. Nuo XIX a. pab. suklestėjo turizmas.
Makoras
Makoras (Tieghemella) – magnolijūnų (Magnoliophyta) skyriaus, sapotinių (Sapotaceae) šeimos lapuočių medžių gentis.
Paplitimas
Makorų rūšys natūraliai paplitusios Vakarų ir Centrinėje Afrikoje.
Makorų gentis pirmą kartą buvo aprašyta 1890 m. Makorų rūšių mediena medienos prekyboje vadinama makore.
Apibūdinimas
Aukštų medžių gentis, medžiai užauga daugiau kaip 50 m aukščio. Ganos pietryčiuose esančiame Rytų regione, netoli Akim Odo miesto augantis vyšninis makoras (Tieghemella heckelii) žinomas kaip Didysis medis yra 66,5 m aukščio su 396 cm skersmens kamienu.
Rūšys
Makorų (Tieghemella) genties rūšys yra artimai susijusios su mėklainio (Mimusops) genties rūšimis, bet kurios skiriasi mažiau išsivysčiusiais vainikėlio vamzdeliais, mažesniais vaisiais, su mažesniais randeliais sėklomis, gausiu endospermu ir plonais sėklalizdžiais.
Makorų gentyje išskiriamos labai artimos ir morfologiškai labai panašios 2 rūšys
Margupio tvenkinys
Margupio tvenkinys - tvenkinys Lietuvoje, Kauno rajone, 4 km į šiaurę nuo Karmėlavos, Tauralaukio kolektyvinių sodų bendrijos gyvenvietėje. Sudarytas užtvenkus Margupio upelį (Neries intakas) 3 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius - 0,15 km, plotis - iki 0,04 km. Altitudė 61,7 m. Krantai aukšti, beveik ištisai apaugę medžiais. Aplinkui stūkso miškas.
Įeina į Lapių geomorfologinį draustinį.
Dragon Ball Z: Resurrection 'F'
Dragon Ball Z: Resurrection F – 2015 m. japonų anime kovos menų fantastinis nuotykių filmas, kurį režisavo Tadajošis Jamamuro, o scenarijų parašė „Dragon Ball“ serijos kūrėjas Akira Torijama. Tai devynioliktas filmas „Dragon Ball“ serijoje, penkioliktas su „Dragon Ball Z“ prekės ženklu ir antrasis serijos filmas, kurį asmeniškai prižiūrėjo serijos kūrėjas Akira Torijama.
Filmo siužetas vaizduoja piktadario Fryzo sugrįžimą, kuris, prisikėlęs su drakono rutuliais, pradeda intensyviai treniruotis, kad atkeršytų Son Gokui.
Filmas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų atsiliepimų, kurie gyrė animacijos kokybę ir greito veiksmo scenas, nors jo siužetas buvo šiek tiek kritikuojamas.
Vėliau filmas buvo adaptuotas į „Dragon Ball Super“, kur buvo įtrauktos papildomos scenos ir siužetai, vykstantys prieš filmo įvykius.
Mažosios moterys
Mažosios moterys  – amerikiečių rašytojos Louisos May Alcott romanas, išleistas 1868–1869 m. Originali versija pasirodė dviem tomais. Knyga susilaukė didžiulio populiarumo ir šiandien yra laikoma vaikų literatūros klasika.
Romane „Mažosios moterys“ apstu autobiografinių detalių iš Louisos May Alcott gyvenimo: autorė taip pat buvo iš keturių vaikų šeimos ir vaikystėje kentė skurdą. Prašoma leidėjų, Alcott parašė du knygos tęsinius.
Vėžupėliai
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Vėžupėlių kaimo bendruomenė 1937 m. 1785 m. buvo kulmiškių kaimas su 3 ugniakurais, 1823 m. – 4 kulmiškių sodybos su 25 gyventojais. 1847 m. kaime buvo 5 gyvenamieji pastatai ir 40 gyventojų. 1723–1818 Priklausė Įsruties apskrities Diržkiemio domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Pyragių valsčiui. Tikintieji priklausė Širvintos evangelikų liuteronų parapijai. XIX a. viduryje per kaimą nutiestas Pilkalnio–Širvintos plentas. Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.
Istoriniai kaimo pavadinimo rašybos variantai: Wöschupöhnen, Weszupoehlen, Weszupehlen, Wöszupölen, Wöschupöhlen.
HNK Branitelj Rodoč
Rodočiaus „Branitelj“ – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Mostaro priemiesčio Rodočo.
Istorija
Klubas įkurtas 1992 m. Žaidė Pirmoje lygoje, bet joje neįsitvirtino.
Pasiekimai
Klubas pasigirti dideliais pasiekimais negali.
Wojciech Gerson
Voicechas Gersonas (, 1831 m. liepos 1 d. Varšuva – 1901 m. vasario 25 d. Varšuva) – lenkų tapytojas, daugelyje kūrinių vaizdavęs garsius Abiejų Tautų Respublikos veikėjus ir istorinius įvykius.
Giovanni da Pian del Carpine
thumb|240px|Džovanis da Pian del Karpinė susitinka su mongolų chanu. Nežinomo autoriaus piešinys Džovanis da Pian del Karpinė (, 1185 m. Umbrijoje, prie Perudžos vidurio Italijoje – 1252 m. rugpjūčio 1 d. Bare, dab. Juodkalnijoje) – viduramžių Italijos diplomatas, pranciškonų vienuolis, arkivyskupas, keliautojas ir vienas pirmųjų europiečių, patekusių į Mongolų imperijos chano dvarą, kur jį su oficialia misija pasiuntė popiežius Inocentas IV. Jo ataskaita apie kelionę – pirmasis reikšmingas dokumentas apie Vidurio Aziją, Rusiją ir kitas mongolų valdytas sritis. Jame taip pat minimi ir lietuviai.
Tiksli gimimo vieta nežinoma. Pian del Carpine – lietuviškai reiškia skroblų lygumą. Manoma, kad tą vietovę tarp Perudžos ir Kortonos vėliau imta vadinti Madžone. Šventojo Pranciškaus Asyžiečio mokinys ir įtakingas pranciškonas Džovanis daug prisidėjo prie ordino pažiūrų platinimo Europoje (Vokietijoje ir Ispanijoje) bei Barbarų pakrantėje, kaip anuomet vadinta Afrikos šiaurė.
Kai mongolai pasiekė Rytų Europą, ir 1241 m. balandžio 9 d. įvyko Legnicos mūšis, Džovanis buvo Vokietijos provincijolas. Pergalė leido mongolų chanui Ugedėjui užvaldyti beveik visą Rytų Europą. Totoriai europiečiams kėlė siaubą, ir po ketverių metų popiežius Inocentas IV nusprendė pasiųsti į Mongoliją pirmąją oficialią katalikų misiją, pareikšti protestą prieš mongolų invaziją bei ką nors sužinoti apie chano ketinimus ir karinę galią. Misijos vadovu ir savo legatu popiežius pasirinko Džovanį. Po dvejus metus trukusios kelionės Džovanis įteikė popiežiui chano atsakymą ir parašė ataskaitą žinomą kaip „Ystoria Mongalorum“, kuri yra seniausias Europoje informacijos apie mongolus šaltinis.
„(IV) Paskui kunigaikštis pasiuntė vieną savo tarnų palydėti mus net iki Kijevo. Bet vis tiek visą kelią mūsų gyvybei grėsė lietuviai, kurie visu smarkumu ir be paliovos plėšikavo Rusijoje, ypač šiose vietovėse, kuriomis mums teko keliauti…“
„(VII)… Mes atsakėme, kad popiežius nepasiuntė jokių dovanų, kadangi nežinojo, ar juos pasieksime; ir kad, negana to, mums teko keliauti ypatingai pavojingomis vietovėmis, neapsaugotomis nuo lietuvių, kurie plėšikauja visuose keliuose nuo Lenkijos beveik iki totorių…
Burgas prie Magdeburgo
Burgas prie Magdeburgo  – miestas vidurio rytų Vokietijoje, Saksonijos-Anhalto žemėje, 25 km į šiaurės rytus nuo Magdeburgo, prie Elbės-Hafelio kanalo. Rajono centras. Stotis prie Berlyno–Magdeburgo geležinkelio linijos, upių uostas. Vystoma medienos apdirbimo, tekstilės, odos ir avalynės, maisto, siuvimo pramonė, gaminamos mašinos, lakštinio plieno valcavimas. Yra romaninė Šv. Mykolo bažnyčia (XII a. 2 pusė), gotikinė bažnyčia (XIV–XV a.), rotušė, keletas gynybinių bokštų, sinagoga (XIX a.).
Istorija
Burgas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 946 m. Miesto teisės suteiktos 1150 m. Burgas seniau buvo svarbus avalynės gamybos centras.
PZL I-22 Iryda
PZL I-22 Iryda buvo Lenkijoje sukurtas dvivariklis treniruočių lėktuvas. 1976 m. pradėtas kurti projektas turėjo pakeisti pasenusius TS-11 Iskra ir Lim-6. Kaip ir ankstesni treniruočių lėktuvai, jis turėjo gebėti atlikti kovines funkcijas kaip lengvasis šturmo lėktuvas.
Kūrimo metu vis prastėjanti komunistinės Lenkijos ekonominė padėtis bei galiausiai pastarosios žlugimas kartu su kitomis Varšuvos pakto šalimis nulėmė prastą pradinį projekto finansavimą. Vėlesni moderniosios Lenkijos valstybės bandymai tęsti projektą, tik jau su vakarietiškomis technologijomis, taip pat didelės sėkmės „Irydai“ neatnešė. Vienas po kito sekę ankstesnių klaidų taisymai privertė nusivilti projektu kol galiausiai jį 2005 m. buvo nuspręsta nutraukti.
Istorija
thumb|right|250px|M93 versija [[Sopotas|Sopoto ginklų parodoje, 1993 m.]] thumb|right|250px|Tvirtinimo taškai po lėktuvo sparnais thumb|right|250px|I-22 Deblino muziejuje, 2013 m. thumb|right|250px|M96 versija parodoje Air Fair Bydgoszcz 2013 1976 m. Lenkijos oro pajėgos nusprendė modernizuotis pakeisdamos iki tol naudotus vienmotorius treniruočių lėktuvus šiuolaikiškesniais. Kariuomenė norėjo pažeidimus ore gebančio atlaikyti korpuso, kurį būtu galima greitai ir lengvai remontuoti. Pagal naujus reikalavimus sukurti orlaivį buvo patikėta kompanijai PZL-Mielec, ji turėjo rūpintis viskuo, nuo dizaino iki reikalingos įrangos. Pirmiausiai buvo bandyta tiesiog perdirbti senesnį kompanijos lėktuvą „TS-11“, tačiau 1979 m. buvo priimtas sprendimas viską konstruoti iš naujo.
1985 m. kovo 3 d. išbandytas pirmasis prototipas, tai buvo to meto tradicinės konfigūracijos modelis su aukštai iškeltais sparnais, šalia fiuzeliažo šonuose įmontuotais varikliais ir į korpusą įtraukiama važiuokle. Pilotai sėdėjo tandemu, vienas už kito. Kabinoje sumontuotos įrangos valdymas buvo suplanuotas panašus į Mig-21, kurie sudarė pagrindą tuomečių Lenkijos oro pajėgų aviaparko. „I-22“ stabilizatoriai bei oro stabdys valdomi mechaniškai hidraulikos, o kabinos gaubtas pneumatikos mechanizmų.
Ieškant geriausio varianto, iki 1991 m. buvo pagaminti net 6 prototipai, kol galiausiai tais pačiais metais Lenkijos oro pajėgos užsisakė devynis treniruočių lėktuvus.
Sekančiais metais buvo perduodi aštuoni užsakyti lėktuvai oro pajėgoms, dar vienas panaudotas bandomiesiems skrydžiams. Po bandymų oro pajėgos turėjo priekaištų dėl galios trūkumo. Tais pačiais metais lenkai ėmėsi kurti modifikacijas: M-93K (su galingesniais lenkų kurtais K-15 varikliais) ir M-93V (su Rolce-Royce Viper 545 varikliais). Pastarasis buvo kuriamas tikintis šį orlaivį eksportuoti į užsienį.
Nors buvo eksploatuojami, šie lėktuvai nepasižymėjo patikimu, taip pat turėjo konstrukcinių problemų. Po 1996 m. įvykusios katastrofos buvo apkaltinta prasta kontrolės sistema, visi orlaiviai pripažinti netinkami skrydžiams iki bus modernizuoti. Sekančiais metais buvo modernizuoti turimi 11-a „I-22 Iryda“ bei pristatyti šeši nauji orlaiviai
Specifikacijos
miniatiūra|PZL I - 22 Iryda M-93 Lenkijos aviacijos muziejuje Krokuvoje M-93K
Ginkluotė
Elbės-Hafelio kanalas
thumb|right|400px|Elbės-Hafelio kanalas Elbės-Hafelio kanalas  – 56 km ilgio kanalas Vokietijoje. Jungia Magdeburgą, per kurį teka Elbė su Brandenburgu, esančiu ant Hafelio upės.
Ž
Ž ir ž – trisdešimt antroji lietuvių abėcėlės raidė. Lietuvių kalboje raidės pavadinimas yra žė.
Reiškia garsą: []
Raidė ž naudojama beveik visose lotyniškai užrašomose slavų kalbose (išskyrus lenkų), taip pat baltų, songajų ir lakotų kalbose. Estų, turkmėnų, lazų kalbose raidė ž sutinkama tik skoliniuose. Į šią raidę transliteruojama kirilicos raidė Ж.
Yves Tanguy
Ivas Tangi (, 1900 – 1955 m.) – XX a. prancūzų tapytojas siurrealistas.
Biografija
Ivas Tangi gimė 1900 m. sausio 5 d. Paryžiuje. Jo tėvas buvo iš tarnybos pasitraukęs jūrų laivyno kapitonas. Dar paauglystėje mokydamasis licėjuje Ivas Tangi susitiko Pjerą Matisą, A. Matiso sūnų, ilgametį draugą ir kūrinių dilerį. 1918 m. Ivas Tangi parsisamdė į prekybinį laivyną, keliavo į Afriką, Pietų Ameriką, Angliją. 1920 m. atlikdamas karinę tarnybą susidraugavo su poetu Jacques Prévert. Po savanoriškos tarnybos Tunise Ivas Tangi 1922 m. grįžo į Paryžių, išbandė atsitiktines profesijas ir pradėjo piešti eskizus kavinėse, kuriuos pagyrė Morisas Vlaminkas. Po to, kai Ivas Tangi pamatė Džordžo de Kiriko parodą 1923 m., jis nusprendė tapti tapytoju. 1924 m. susidomėjo siurrealizmu per žurnalą La Révolution surréaliste. Andrė Bretonas 1925 m. pakvietė Ivą Tangi prisijungti prie Paryžiaus siurrealistų grupės.
Nepaisant formalių dailės mokslų nebuvimo Ivas Tangi greit darė pažangą ir 1927 m. jau buvo išvystęs savą tapybos stilių. 1927 m. vedė pirmą kartą. 1927 m. įvyko pirmoji jo personalinė paroda Siurrealistų galerijoje. 1928 m. Ivas Tangi dalyvavo siurrealistų parodoje Sacre du Printemps galerijoje Paryžiuje. Kartu joje eksponavo Hansas Arpas, Maksas Ernstas, Choanas Miro, Pablas Pikasas ir kiti. 1930 m. I. Tangi atliko kelionę į Afriką. Jo kūriniai buvo eksponuoti Niujorke, Briuselyje, Londone. 1939 m. Ivas Tangi sutiko amerikiečių tapytoją Kei Seidž ir kartu su ja keliavo į JAV. Pora susituokė 1940 m. Vudberyje, Konektikute, kur vėliau įsikūrė gyventi nuolat. 1942 m. I. Tangi dalyvavo Tapytojų tremtyje parodoje Pjero Matiso galerijoje Niujorke. Joje dažnai eksponavo iki 1950 m. 1947 m. jo kūriniai buvo įtraukti į siurrealistų parodą Paryžiuje, kurią organizavo Andrė Bretonas ir Marselis Diušanas. 1948 m. Ivas Tangi priėmė JAV pilietybę. 1953 m. keliavo į Romą, Milaną ir Paryžių personalinių parodų miestuose proga.
Ivas Tangi mirė 1955 m. sausio 15 d. Vudberyje, JAV Konektikuto valstijoje. Buvo kremuotas. Dailininkas buvo pagerbtas retrospektyvine paroda Niujorko šiuolaikinio meno muziejuje. Ivas Tangi tapė svajokliškus, šviesius fantastinius peizažus, kurių objektai neturėjo jokių ryšių su realybe. Jo kūriniuose žymūs automatizmo technikos elementai.
Paringuvio tvenkinys
Paringuvio tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Raseinių rajone, 2,5 km į šiaurės vakarus nuo Viduklės. Sudarytas užtvenkus Kerupio upelį (Apusino intakas) 3,3 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,59 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 98,7 m. Krantai aukštoki, šlaitai apaugę medžiais. Aplinkui plyti dirbami laukai. Į pietus įsikūręs Antringio kaimas.
Biundė
Biundė – miestas šiaurės vakarų Vokietijoje, Šiaurės Reino-Vestfalijos žemėje, į šiaurę nuo Bylefeldo, prie Eisės upės. Praeina Hanoverio–Osnabriuko geležinkelis ir plentas. Tradicinis tabako pramonės centras. Taip pat vystoma maisto (mėsos), baldų, stiklo, medienos apdirbimo, siuvimo pramonė, mašinų gamyba. Yra tabako ir cigarų muziejus, liuteronų Šv. Lauryno bažnyčia.
Istorija
Biundė (kaip Buginithi) rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 853 m. Miesto teisės suteiktos 1719 m.
Diphylleia
Diphylleia (Diphylleia) – magnolijūnų (Magnoliophyta) skyriaus, raugerškinių (Berberidaceae) šeimos augalų gentis. Tai daugiametės, horizontaliai augančios šakniastiebinės vaistažolės. Žiedynas skėčio formos. Žiedai balti. Jų vaisius – uoga. thumb|left|200px|[[Diphylleia grayi lapai ir uogos]]
Rūšys
Žinomos trys rūšys :
Mazda 626
Mazda 626 arba Mazda Capella – Japonijos kompanijos „Mazda“ 1979–2002 m. gamintas lengvasis vidutinio dydžio automobilis. Šiaurės Amerikoje ir Pietryčių Azijoje pardavinėtas „Capella“ pavadinimu (pagal Kapelos žvaigždę). „Ford“, su kuria tuo metu bendradarbiavo „Mazda“, šio modelio pagrindu sukonstravo „Ford Telstar“ ir „Ford Probe“ modelius.
Būta šešių skirtingų „Mazda Capella“ kartų:
Valdas V. Petrauskas
Valdas V. Petrauskas (g. 1938 m. liepos 11 d. Kaune) – vertėjas, literatūros kritikas.
Biografija
1958 m. baigė vidurinę mokyklą Kaune, 1964 m. baigė prancūzų kalbos ir lyginamosios literatūros magistrantūrą Vilniaus universitete, dirbo „Vagos“ leidykloje redaktoriumi, literatūros vertėju ir Lietuvos Respublikos kultūros ministerijos Leidybos departamento vadovu. Nuo 1993 m. gyvena Kanadoje, Toronte. Kanados literatūros vertėjų asociacijos narys. Lietuvos literatūros vertėjų sąjungos narys. Lietuvos rašytojų sąjungos narys – nuo 1978 m., jam suteiktas Lietuvos meno kūrėjo statusas.
Veikla
Verčia iš anglų, katalonų, prancūzų, italų, lenkų, ispanų, švedų, portugalų, rusų kalbų. Į lietuvių kalbą išvertė daugiau kaip 200 grožinės literatūros kūrinių. Pirmoji vertimo publikacija pasirodė 1967 m. Sudarė pirmąjį Lietuvoje italų-lietuvių kalbų žodyną ir ispanų-lietuvių kalbų žodyną, taip pat mažesnės apimties lietuvių-ispanų ir ispanų-lietuvių kalbų žodyną, lietuvių-prancūzų kalbų mokyklinį žodyną, ispanų-lietuvių ir lietuvių-ispanų pasikalbėjimų knygelių.
Bibliografija
Kai kurie vertimai:
Ilmas
Ilmas  – upė tekanti Tiuringijoje, Vokietijoje; kairysis Zalės intakas. Upės ilgis – 128,7 km. Baseino plotas – 1042,7 km². Ištakos – Tiuringijos Miškas. Didžiausias intakas – Wohlrose (17,6 km), iš viso turi 43 intakus.
Ilmas teka per Ilmenau, Štadtilmą, Kranichfeldą, Bad Berką, Veimarą, Apoldą ir Bad Zulcą. Netoli Bad Kiozeno įteka į Zalę.
Ohrė
Ohrė  – upė šiaurės Vokietijoje; kairysis Elbės intakas. Upės ilgis – 103 km. Ištakos netoli Volfsburgo (Žemutinė Saksonija). Teka pietryčių kryptimi. Už Buchhorsto teka išilgai Mitelando kanalo. Į šiaurę nuo Magdeburgo, Rogeco savivaldybėje įteka į Elbę.
Svarbesni miesteliai: Bromė, Kalfiordė, Haldenslėbnas ir Volmirštetas. Aukštupyje prateka Dremlingo gamtos draustinį.
Ardilava
Ardilava  – kaimas Baltarusijoje, Minsko srityje, Maladečinos rajone, Ardilavos kaimiškojoje apylinkėje, 18 km į pietvakarius nuo Maladečinos, šalia Maladečinos–Lydos geležinkelio. 473 gyv. (2010 m.). Stovi cerkvė.
NK Krajišnik Velika Kladuša
Velika Kladuša – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Velika Kladušos.
Istorija
Klubo įkūruimo data laikoma 1938–ieji m. Pastaruoju metu klubas žaisdavo antros arba trečios pakopos pirmenybėse FBiH regione.
Pasiekimai
Negali pasigirti dideliais laimėjimais.
Trnava
Trnava – miestas vakarų Slovakijoje, 47 km nuo sostinės Bratislavos, Trnavos krašto administracinis centras.
Istorija
Po Čekoslovakijos susikūrimo, Trnava tapo vienu iš pramonės centrų Slovakijoje.
Automobilių gamyba
2006 metais PSA Trnavoje atidarė automobilių fabriką.
Sportas
1978 m. mieste vyko 1978 m. pasaulio moterų rankinio čempionatas.
Ilmenau (upė)
Ilmenau – upė, tekanti Žemutinėje Saksonijoje, Vokietijoje; kairysis Elbės intakas. Upės ilgis – 107 km. Išteka iš Liunebergo Miško, į pietus nuo Ilceno. Netoli Vinzeno įteka į Elbę.
Svarbesni miestai: Ilcenas ir Liuneburgas.
Ravangai
Ravangai (MY ရဝမ်လူမျိုး (ra.wang lu.myui:)) – etninė grupė, gyvenanti Mianmare. Koncentruojasi Mianmaro šiauriausioje dalyje ir Arunačal Pradešo (Indija) rytiniame pakraštyje (Čanglango rajone). Keletas ravangų kaimų (apie 700 žmonių) yra Kinijoje, kur jie oficialiai priskiriami derungų tautai.
Priskiriami kačinų tautų grupei, todėl turi giminingų kultūrinių bruožų su dzingpo, lisu ir kitomis tautomis. Gyvena šiauriausioje kačinų arealo dalyje, prisiglaudusioje prie Tibeto plynaukštės. Kraštas labai kalnuotas. Į pietus nuo jų gyvena dzingpo, į vakarus monpai, į rytus – derungai, anongai.
Naudoja ravangų kalbą, kuri priklauso tibetiečių-mianmų kalbų grupei ir laikoma viena iš trijų nungų kalbų. Jiems lingvistiškai giminingi anungai ir derungai.
Tradicinėje visuomenėje ravangus sudaro 5 klanai (gentinės žemės): Lungmiai, Matvangai, Daru-Jervangai, Tangsarai ir Anongai.
Rytojus niekada neateis
Rytojus niekada neateis – 1978 m. sukurtas filmas.
Siužetas
Po nesėkmingai susiklosčiusios išvykos, kurios metu tikėjosi užsidirbti pinigų vestuvėms, Frenkas grįžta į miestą. Jis ieško savo merginos, dainininkės Džeinės, tačiau iš įvairių užuominų sužino, kad ši greičiausiai jau turi kitą gerbėją. Gindamas jos garbę, Frenkas bare įsivelia į muštynes ir jam sunkiai sužeidžiama galva. Jo bičiulis parsiveda jį namo, tačiau atsigavęs Frenkas pasišalina. Po visą naktį trukusių klajonių jis randa namus, kuriuose dabar gyvena Džeinė. Aiškėja, kad būstas priklauso baro, kuriame dainuoja Džeinė, savininkui Robertui Lynui, ir gandai apie jos neištikimybę yra tiesa.
Išsigandusi kruvino Frenko, namų tarnaitė iškviečia policiją, tačiau konflikto metu Frenkas atima pareigūno ginklą ir šį sužeidžia. Neturėdamas kitos išeities, jis su Džeine užsibarikaduoja namuose.
Policijos pareigūnui Vilsonui tai paskutinė darbo diena, nes jis nusprendė grįžti į gimtąjį miestą, kadangi pavargo nuo prievartos ir nesibaigiančių nusikaltimų. Visus konfliktus taikiai besistengiančiam išspręsti Vilsonui visiška priešingybė yra karštakošis Vilis, kuris turi perimti jo pareigas. Kai gaunamas pranešimas apie susišaudymą ir galimą pagrobimą, Vilsonas imasi vadovauti paskutinei savo bylai.
Užsibarikadavęs Frenkas reikalauja susitikimo su Robertu Lynu, tačiau šis pernelyg įtakingas mieste ir policijos viršūnės stengiasi visais būdais jį apsaugoti nuo skandalo, tuo tarpu Vilsonui kelia įtarimą Frenko elgesys, nes pastarasis niekada nebuvo agresyvus. Pasitaręs su jo draugu ir gydytoju, policininkas įsitikina, kad agresyvų elgesį gali lemti patirta galvos trauma, tačiau tai niekam daugiau nerūpi – policija privalo išvaduoti įkaitę bet kokia kaina.
Marcella Mariani
Marčela Mariani (1936 m. vasario 13 d. – 1955 m. vasario 15 d.) – italų aktorė.
Biografija
1953 m. Marčela laimėjo grožio konkursą Mis Italija ir sulaukė pasiūlymų vaidinti kine. Jos pirmasis vaidmuo tais pačiais metais buvo juostoje „Siamo donne“. Marčela įstojo mokytis aktorystės, o 1954 m. sukūrė įsimintiną prostitutės vaidmenį Luchino Visconti istorinėje dramoje „Senso“.
1955 m. vasarį, neseniai atšventusi 19-ąjį gimtadienį, Marčela žuvo aviakatastrofoje: ji vyko iš kino festivalio Belgijoje, o keleivinis lėktuvas, vykęs iš Briuselio į Romą, dėl blogų oro sąlygų sudužo Monte Terminillo, Rieti provincijoje. Manoma, kad visi 29 keleiviai žuvo iš karto, o gelbėtojai dėl stipraus vėjo ir sniego katastrofos vietą sugebėjo pasiekti tik po savaitės.
Marčelos palaikai buvo pervežti į Romą ir čia palaidoti.
Diphylleia grayi
Apibūdinimas
Diphylleia grayi turi įdomią savybę – lyjant, jo žiedlapiai praranda baltą pigmentą ir tampa skaidriai permatomi it stiklas, o sausi vėl atgauna buvusį baltą pigmentą. Dėl šių savybių, šis augalas vadinamas „gėle skeletu“.
Augalas auga gana lėtai ir užauga iki 0,4 m aukščio bei išsikeroja iki 1 m pločio. Jų lapai dideli, platūs, apie 20–25 cm ilgio. Žydi gegužės pabaigoje – birželio mėnesį. Žiedynas skėčio formos, iki 8–12 baltų, nedidelių Žiedų, kurių skersmuo iki 2 cm. Jų vaisius – tamsiai mėlynos spalvos uoga, panaši į mėlynes, kuri subręsta rugpjūtyje.
Dino Hotić
Dinas Chotičius (Dino Hotić, g. 1995 m. liepos 26 d.) – bosnių kilmės futbolininkas, saugas, vingeris.
Karjera
Karjeros pradžioje rungtyniavo Slovėnijoje. 2005–2008 m. atstovavo NK Domžale, 2008–2011 m. NK Bravo, 2011–2013 m. NK Maribor jaunimo ekipoms.
Nuo 2013 m. priklausė NK Maribor, tačiau 2013–2014 m. sezone nuomos pagrindais žaidė NK Veržej. 2014–2015 m. rungtyniavo Maribor B ekipoje. 2016 m. perleistas NK Krško.
Nuo 2020 m. sausio mėn. rungtyniavo Belgijoje. 2020–2023 m. priklausė Cercle Brugge (Belgija). Atstovaudamas šiam klubui sužaidė daugiau nei šimtą lygos rungtynių.
2023 m. liepos 12 d. pasirašė sutartį su Poznanės „Lech“ (Lenkija). Poznanės „Lech“ pateko į 2023–2024 m. Konferencijų lygą, kur antrame etape varžovais buvo „Kauno Žalgirio“ klubas. 2023 m. liepos 27 d. Poznanėje rezultatu 3:1 nugalėjo Lenkijos atstovai. Įvarčius pelnė: Dino Hotić (10`), Antonio Milić (41`), Radosław Murawski (45`+2) ir 57 min. kauniečiams garbės įvartį pelnė Anton Fase.
Rinktinė
Nacionalinėje rinktinėje debiutavo 2019 m. lapkričio 18 d. rungtynėse prieš Lichtenšteiną. Išvykoje bosniai nugalėjo varžovus rezultatu 3:0 ir iškovojo pergalę Euro 2020, „J“ atrankos grupėje.
Ramanas Halovčanka
Ramanas Aliaksandravičius Halovčanka arba Romanas Aleksandrovičius Golovčenko (,, g. 1973 m. rugpjūčio 10 d., Žodzina, Baltarusija) – Baltarusijos ministras pirmininkas.
Biografija
R. Golovčenko gimė 1973 m. rugpjūčio 10 d., Žodzinoje, Baltarusijoje. Tėvas dirbo inžinieriumi Minsko traktorių gamykloje. Būdamas dešimties kartu su tėvais persikėlė į Minską, kur baigė aukštąją mokyklą. Golovčenko baigė Maskvos valstybinį tarptautinių santykių institutą 1996 m. 2018 m. tapo Baltarusijos ambasadoriumi Katare, Kuveite ir Saudo Arabijoje. Likus dviems mėnesiams iki 2020 m. Baltarusijos prezidento rinkimų, A. Lukašenkos buvo paskirtas Baltarusijos ministru pirmininku. Iš pareigų atsistatydino 2020 m. rugpjūčio 17 d. vykstančių protestų metu, vis dėlto po dviejų dienų vėl buvo paskirtas naujos vyriausybės ministru pirmininku.
Shay Elias
Šajus Elijasas (Shay Elias, שי אליאס; g. 1999 m. vasario 25 d.) – Izraelio futbolininkas, saugas.
Hapoel Tel Aviv
Profesionalo karjerą pradėjo Hapoel Tel Aviv FC. Atstovavo jaunimo ekipoms, o vėliau rungtyniavo pagrindinėje komandoje.
2019–2020 m. sezone nuomos pagrindais žaidė Sektzia Nes Tziona FC.
Hapoel Be'er Sheva
Nuo 2022 m. priklausė Hapoel Be'er Sheva FC. Hapoel Be'er Sheva FC pateko į 2023–2024 m. Konferencijų lygą, kur antrame etape varžovais buvo „Panevėžio“ klubas. 2023 m. liepos 27 d. Izraelyje rezultatu 1:0 nugalėjo šeimininkai. Vienintelio įvarčio autoriumi tapo Shay Elias. Atsakomosiose rungtynėse Panevėžyje, 2023 m. rugpjūčio 3 d. Miguel Vítor pasižymėjo įvarčiu prieš „Panevėžio“ klubą. Po jo tikslaus smūgio (53 minutę) Izraelio atstovai pirmavo rezultatu 1:0, tačiau Noel Mbo 79 min. išlygino rezultatą. Mačas Panevėžyje baigėsi lygiosiomis 1:1. Bendras dviejų rungtynių rezultatas 2:1 lėmė, kad žydai pateko į kitą etapą, o Lietuvos klubas pasirodymą baigė.
Karjera rinktinėje
Kitados atstovavo Izraelio jaunimo rinktinėms. 2019–2020 m. žaidė Izraelio U-21 rinktinėje. 2020 m. spalio 13 d. pelnė įvartį į Šiaurės Makedonijos U-21 rinktinės vartus. Po Šajaus Elijaso tikslaus smūgio pirmavo žydai (1-0), bet nesugebėjo išlaikyti persvaros ir rungtynės baigėsi lygisiomis (1-1).
2022 m. rugsėjo 27 d. debiutavo nacionalinėje rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Maltą. Maltiečiai nugalėjo varžovus rezultatu 2-1. Šiose rungtynėse Šajus Elijasas pasirodė po keitimo 66 minutę, o 76 min. žaidėjui buvo parodyta geltona kortelė.
NK Omladinac Mionica
Istorija
Klubas įkurtas 1958 m. Yra žaidęs antros pakopos pirmenybėse, bet jose neįsitvirtino.
Pasiekimai
Negali pasigirti dideliais laimėjimais.
Polomarket
Polomarket (prekinis ženklas POLOmarket) – maisto prekių parduotuvių tinklas Lenkijoje. POLOmarket Sp. z oo pagrindinė būstinė ir logistikos centras yra Giebnios kaime Kujavijos-Pamario vaivadijoje. Antrasis logistikos centras yra Klobucke.
Įmonė įsikūrė 1997 m. susijungus penkių savininkų 27 parduotuvėms Konine, Inovroclave, Torūnėje, Plocke ir Svecyje. Veikia kaip ribotos atsakomybės akcinė bendrovė, 100 % kapitalo priklauso lenkams.
2012 m. tinklo pajamos pasiekė 3,5 mlrd. zlotų. 2013 m. tinklas pakeitė logotipą, prekybinę įrangą ir prekių išdėstymą. 2014 m. 170 POLOmarket parduotuvių pakeistos nauju MILA tinklu, kuris priklauso Market-Detal – įmonės partneriams nuo 1997 m.
Metsepolė
thumb|right|400px|Metsepolės žemės minimali ir maksimali teritorija, remiantis įvairiais istoriniais šaltiniais (XII–XIII a.) Metsepolė ( 'miškinga vieta, miškinga pusė', ) – XIII a. lyvių žemė Senojoje Livonijoje, rytinėje Rygos įlankos pakrantėje, plytėjusi apytiksliai dabartinėse Salacgryvos, Limbažių ir Aluojos savivaldybėse (Latvija) ir pietinėje dabartinės Pernu apskrities (Estija) dalyje.
Ribos ir kaimynai
XIII a. pradžioje Metsepolę pietuose supo Turaidos žemė, pietryčiuose – Idumėja, o rytuose – Talava (vakaruose Metsepolę skalavo Rygos įlanka). Istorikai nesutaria dėl tikslios šiaurinės Metsepolės ribos, su kokiu regionu ji ribojosi šiaurėje. Esama keturių požiūrių:
Vaizdas tampa aiškesnis antrojoje XIII a. pusėje, kai Metsepolės ir Sontaganos riba sutartimis nustatoma ties Laigistės kyšuliu ir Lemejegio upe.
Gyvenvietės
Remiantis negausiais archeologiniais radiniais, taip pat šios žemės pavadinimu 'miškinga vieta', manoma, kad Metsepolė buvo palyginti retai apgyvendinta. Svarbiausios gyvenvietės buvo išsidėsčiusios prie Skultės, Limbažių ir Liepupės pilių, tarp jų buvo ir Metsepolės pilis (castrum Mezepol), ji minima 1226 m. rašytiniuose šaltiniuose. Regionas tapo reikšmingesnis dėl per jį ėjusio kelio iš Rygos į Sontaganą bei toliau į Estiją.
Metsepolė Rygos arkivyskupijos sudėtyje
Tačiau prireikė laiko, kol įsitvirtino Rygos arkivyskupijos valdžia. Taigi, pasak Henriko Latvio kronikos, 1210 m. Metsepolės lyviai Agės paupiu patraukė pakviesti kuršių, kad šie užpultų Rygą. Po to, kai kuršiai nesėkmingai buvo apgulę Rygą, lyviai atsilygino vyskupui ir pažadėjo vėl būti ištikimi. Kitais metais kalavijuočiai surengė žygį prieš Sontaganą ir, kad užsitikrintų Metsepolės pajėgų lojalumą, paėmė metsepoliečių įkaitais.
Be daugybės žygių prieš vyskupo Alberto ir Kalavijuočių ordino priešus, kuriuose metsepoliečiai turėjo dalyvauti, pati Metsepolė taip pat ne kartą nukentėjo nuo pagonių, kurie daugiausia puldinėjo iš vakarų.
Štėras
Štėras  – upė, tekanti Šlėzvigo-Holšteino žemėje, Vokietijoje; dešinysis Elbės intakas. Upės ilgis – 87 km. Baseino plotas – 1780,5 km².
Ištakos maždaug 15 km į pietryčius nuo Noimiunsterio. 2,5 km į šiaurės vakaruose nuo Gliukštato įteka į Elbę.
Radosław Murawski
Radoslavas Muravskis (g. 1994 m. balandžio 24 d.) – Lenkijos futbolininkas, saugas.
Karjera
Karjerą pradėjo 2012 m., atstovavo Piast Gliwice. 2012–2017 m. rungtyniavo šiame klube ir sužaidė daugiau nei šimtą lygos rungtynių. 2011–2012 m. sezone Piast Gliwice tapo I liga nugalėtojais. nuo 2012–2013 m. sezono rungtyniavo Ekstraklasa (aikščiausioji lyga).
2017–2019 m. priklausė Palermo FC (Italija). Tuo metu klubas buvo iškritęs į Serie B. Joje Radosław Murawski sužaidė 71 rungtynes.
Taisyklingas dodekaedras
Taisyklingas dodekaedras arba penkiakampis dodekaedras – dodekaedras, sudarytas iš dvylikos taisyklingų penkiakampių sienų, kurios po tris sueina į kiekvieną viršūnę, o jo sandarą aprašo Schläfli simbolis {5,3}. Tai vienas penkių Platono kūnų. Jis turi 20 viršūnių, 30 briaunų ir 160 įstrižainių (60 sienose ir 100 vidaus erdvėje).
Radosław Murawski
Karjera
2019–2021 m. atstovavo Denizlispor (Turkija). Klubas rungtyniavo Turkijos Süper Lig. 2019–2020 m. buvo keturioliktas, o 2020–2021 m. liko dvidešimt pirmoje vietoje ir iškrito į TFF 1. Lig.
Bobrikas (Bresto sritis)
Bobrikas – upė Baltarusijoje, Bresto srityje; kairysis Pripetės intakas. Prasideda pelkėse Gancevičių rajone. Teka Luninecko ir Pinsko rajonais. Plotis nuo 3 m aukštupyje iki 40–50 m prie žiočių. Salpa - 500–1000 m. Beveik visa (102 km) kanalizuota. Patvenkta (Pogosto tvenkinys).
Radosław Murawski
Karjera
Nuo 2021 m. priklausė Poznanės „Lech“ (Lenkija). 2021–2022 m. tapo Lenkijos čempionu, o 2022–2023 m. liko trečioje vietoje. Poznanės „Lech“ pateko į 2023–2024 m. Konferencijų lygą, kur antrame etape varžovais buvo „Kauno Žalgirio“ klubas. 2023 m. liepos 27 d. Poznanėje rezultatu 3:1 nugalėjo Lenkijos atstovai. Įvarčius pelnė: Dino Hotić (10`), Antonio Milić (41`), Radosław Murawski (45`+2) ir 57 min. kauniečiams garbės įvartį pelnė Anton Fase.
Taisyklingas dodekaedras
Euklidas sukonstravo taisyklingąjį dodekaedrą ant kubo briaunų. Papas Aleksandrietis įrodė, kad taisyklingojo dodekaedro viršūnės po penkias priklauso keturioms lygiagrečioms plokštumoms, sudarant kiekvienoje iš jų taisyklingąjį penkiakampį.
thumb|Animacija, rodanti kaip susilanksto taisyklingo (penkiakampio) dodekaedro išklotinė
Radosław Murawski
Rinktinės
Kitados atstovavo Lenkijos jaunimo rinktinėms: 2013 m. pakviestas į U-19 rinktinę, 2013–2015 m. žaidė U-20 rinktinėje, o 2015–2017 m. atstovavo U-21 rinktinei.
2017 m. pasaulio BMX čempionatas
2017 m. pasaulio BMX čempionatas – 22-asis geriausių pasaulio BMX dviračių sporto čempionatas, kuris vyko birželio 25 d. – birželio 29 d. JAV mieste Rok Hilyje.
Skirtingai negu 2016 m. čempionato programoje neliko individualių lenktynių laikui.
Traktaro stadionas
„Traktaro“ stadionas Minske arba gudiškai Stadyion „Traktar“  – įvairių paskirčių stadionas Minske, Baltarusijoje.
Istorija
Stadionas pastatytas XX a. 6-ajame dešimtmetyje, jam suteiktas „Krasnoje Znamja“ pavadinimas, 1976 m. susietas su Minsko traktorių gamykla ir pervadintas į „Traktaro“ stadioną. Sovietmečiu stadioną nuomojo Minsko „Traktar“ futbolo klubas. 1976 m. stadionas buvo renovuotas, 1978–1980 m. laikinai tapo Minsko „Dinamo“ klubo namų stadionu. 2011 m. stadione vyko Baltarusijos futbolo taurės finalas, kurį laimėjo FC Gomel' klubas. XIX a. 1 deš. pabaigoje rusų kilmės Lietuvos verslininkas Vladimiras Romanovas norėjo šį stadioną modernizuoti ir netoliese įkurti pramogų centrą. Vis dėlto šie planai nebuvo įgyvendinti. Nuo 2013 m. stadionas vėl tapo Minsko „Dinamo“ klubo namų stadionu.
Stadione vyksta ir Europos lygos atrankos kovos.
Ricky Tognazzi
Rikis Tonjacis (g. 1955 m. gegužės 1 d. Milane) – italų aktorius, režisierius ir scenaristas.
Biografija
Rikio tėvas Ugo Tognazzi buvo garsus italų aktorius. Kine jis debiutavo būdamas 8 epizodiniais vaidmenimis, tačiau rimtoji karjera prasidėjo praėjusio amžiaus 8 dešimtmečio viduryje. Keliuose filmuose dirbo kartu su tėvu („Blogos mintys“, „I viaggiatori della sera“ ir kt.)
Antroji Rikio žmona, aktorė Simona Izzo dažnai būna jo filmų scenarijų bendraautorė, o Rikis yra vaidinęs jos režisuotuose filmuose („Maniaci sentimentali“, „Tutte le donne della mia vita“, „Camere da letto“)
Šprė-Neisės apskritis
Šprė-Neisės apskritis – apskritis Vokietijoje. Apskrities centras – Forsto miestas. Šprė-Neisė įeina į Brandenburgo žemę. Plotas – 1647,8 km². 113 720 gyventojų (2019). Gyventojų tankumas – 69 žm./km². Oficialusis apskrities kodas – 12 0 71.
Apskritis suskirstyta į 30 komunų (2010 m.).
Miestai ir komunos
(2010 m. rugsėjo 30 d. duomenys)
Ispanijos Nyderlandai
Ispanijos Nyderlandai – administracinis-teritorinis Šventosios Romos imperijos vienetas 1581–1713 m. dabartinės Belgijos, Liuksemburgo ir šiaurinės Prancūzijos teritorijoje. Jį sudarė tam tikras skaičius feodalinių valstybių, kurias visas valdė Ispanijos Habsburgų dinastija.
Kartais Ispanijos Nyderlandų pradžia laikomi 1556 m., kai Karolis II perdavė Nyderlandus Ispanijos Habsburgų atšakai.
Raida
1556 m. Habsburgų Nyderlandus valdęs Karolis II atsisakė sosto ir paskelbė, kad visos Habsburgų valdos padalijamos į kelias dalis. Habsburgų Nyderlandai, kaip ir visa Burgundijos apskritis, turėjo pereiti Ispanijos Habsburgų atšakai, t. y. jo sūnui Filipui II. Kadangi 1568 m. Nyderlanduose prasidėjo Nyderlandų revoliucija, o 1581 m. septynios šiaurinės provincijos atsiskyrė kaip nepriklausoma valstybė Nyderlandų Septynių Provincijų Respublika, Habsburgų valdos Nyderlanduose labai sumažėjo. Tik Parmos hercogo Aleksandro Farnezės dėka, pietinės Habsburgų Nyderlandų teritorijos buvo išlaikytos Ispanijos karūnai. Po 1581 m. jos tapo žinomos kaip Pietiniai Nyderlandai, arba Ispanijos Nyderlandai.
Nepaisant to, kad 1581 m. de facto atsiskyrė šiaurinės provincijos, Ispanija šio atsiskyrimo nepripažino ir išliko karo būklėje su Nyderlandais iki pat 1648 m. Vestfalijos sutarties. Šio Aštuoniasdešimties metų karo metu buvo nualintas krašto ūkis, daug gyventojų migravo į šiaurę, t. y. į Nyderlandus, bėgdami nuo Ispanijos inkvizicijos ir mokesčių politikos. Seniau turtingiausia Žemutinių provincijų pietinė dalis dabar ėmė nusileisti šiaurinei, kur egzistavo nepriklausoma valstybė.
1648 m. Ispanija buvo priversta pripažinti šiaurinių provincijų nepriklausomybę ir atiduoti nepriklausomiems Nyderlandams šiaurines Flandrijos, Brabanto provincijų dalis (jos tapo administruojamos kaip generalinės žemės). Tuo pačiu metu Ispanija kariavo su Prancūzija, kurios armijos siaubė pietinius Ispanijos Nyderlandų pakraščius. 1659 m. Pirėnų sutartimi Prancūzija atėmė Artua ir Kambrė. 1668 ir 1678 m. sutartimis ji pasiėmė pietinę Flandriją ir pietinį Hainautą. Po šių sutarčių susiformavusi šiaurinė Prancūzijos riba atitinka dabartinę Prancūzijos-Belgijos sieną. Taip Pietinių Nyderlandų teritorijos labai susitraukė.
1701–1713 m. Ispanija įsitraukė į Ispanijos įpėdinystės karą, po kurio ji visiškai pralaimėjo. 1713 m. Utrechto sutartimi jos valdoma teritorija Ispanijos Nyderlandai perėjo Habsburgų monarchijai ir tapo žinomi kaip Austrijos Nyderlandai.
Provincijos
thumb|left|Nyderlandų feodalinės valstybėlės ir provincijos su 1648 m. padalinimo riba. thumb|300px|Ispanijos Habsburgų valdos 1580 m. Kai iš buvusių 17 Habsburgų Nyderlandų provincijų 7 paskelbė nepriklausomybę, Pietiniams Nyderlandams liko 10 provincijų. 1648 m. Ispanijos Nyderlandus sudarė:
Kunigaikščiai ir vietininkai
Ispanijos Nyderlandus valdė šie Ispanijos karaliai, kurie nominaliai titulavosi Burgundijos kunigaikščiais:
Ispanijos Nyderlandai buvo valdomi vietininkų, kurie šiame administraciniame vienete atstovavo Burgundijos kunigaikščius:
Taisyklingas ikosaedras
Geometrijoje taisyklingas ikosaedras – iškilasis briaunainis, turintis 20 sienų, 30 briaunų ir 12 viršūnių. Tai vienas penkių Platono kūnų.
Jo penkios lygiakraščių trikampių sienos susieina kiekvienoje viršūnėje. Šio briaunainio Schläfli simbolis yra {3,5}, arba kartais jis žymimas pagal viršūnės planą – 3.3.3.3.3 arba 35. Ši figūra yra duali su taisyklingu dodekaedru, kuris žymimas simboliu {5,3}, tai yra, turi tris taisyklingų penkiakampių sienas, sueinančias kiekvienoje viršūnėje.
Taisyklingas ikosaedras yra penkiakampė bipiramidė ir kartu biaugmentinė penkiakampė antiprizmė bet kuria iš šešių krypčių.
Pavadinimas yra kilęs iš graikų kalbos είκοσι (eíkosi)  'dvidešimt' ir  εδρα (hédra) 'siena'. Euklidas sukonstravo taisyklingąjį ikosaedrą, gaudamas iš pradžių du penkiakampius, priklausančius dviem lygiagrečioms plokštumoms – iš dešimties viršūnių ir po to pridėdamas dvi likusias priešingas viršūnes. Papas Aleksandrietis įrodė, kad taisyklingojo ikosaedro viršūnės po tris priklauso keturioms lygiagrečioms plokštumoms, sudarant kiekvienoje iš jų taisyklingąjį trikampį.
Bijutiškio dvaras
Bijutiškio dvaras – dvaras Molėtų rajone, Dubingių seniūnijoje, Bijutiškyje. Stirnos ežero šiauriniame krante išlikę dvaro sodybos fragmentai: rūmai, gyvenamasis namas, kluonas (kultūros paveldo objektai).
Istorija
Bijutiškio dvaro istorija siekia LDK laikus: dvaro būta jau XV a. Nekrašo Eirudavičiaus našlė Ona Eirudavičienė 1478 m. čia pastatė pirmąją bažnyčią, o 1494 m. jai užrašė savo smuklę. Išliko Bijutiškio dvare (in curia Byuczyszky) rašyta 1478 m. Bijutiškio parapijos bažnyčios fundacija.
Kolhapuras
2011 m. 83,89 % Kolhapuro gyventojų buvo hinduistai, 10,88 % – musulmonai, 3,35 % – džainai, 0,96 % – krikščionys, 0,53 % – budistai.
Bijutiškio dvaras
Istorija
1789 m. tuometinis dvaro savininkas Juozas Valentinavičius, mėgindamas įkurti Bijutiškio miestą, nutiesė gatvę, įrengė parką, statė pastatus, tačiau jo sumanymas nepavyko. Manoma, kad J. Valentinavičiaus rūpesčiu XVIII a. pabaigoje galėjo būti pastatytas Bijutiškio dvaro kompleksas ir mūriniai rūmai, kuriems būdingi klasicizmo bruožai.
Kolhapuras
Istorija
III a. pr. m. e. Kolhapuras buvo budistų religinis centras. 1710–1949 m. – Kolhapuro kunigaikštystės sostinė.