cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Delfto technologijos universitetas
Delfto technologijos universitetas – universitetas Delfto mieste, Nyderlanduose. Tai seniausias, didžiausias ir pažangiausias technologinis universitetas Nyderlanduose. Universitete studijuoja apie 12 tūkst. studentų, dirba 2100 mokslininkų, iš kurių net 200 – profesoriai. Universitete veikia 8 fakultetai ir net 6 tiriamieji institutai.
Italijos futbolo varžybos 1919–1920 m.
Italijos futbolo varžybos 1919–1920 m.
Čekiškės
Etimologija
Kaimo vardas veikiausiai yra asmenvardinis vietovardis, kilęs nuo vieno iš asmenvardžių (Čekas, Čekis ar Čekys).
Chris Paul
Kristoferis Emanuelis Polas (g. 1985 m. gegužės 6 d. Vinstone-Seileme) – JAV krepšininkas, žaidžiantis NBA, „Oklando Warriors“ komandoje.
Krisas Polas baigęs vidurinę mokyklą įstojo į prestižinį Wake Foresto universitetą, jau po dvejų metų atkreipęs į save NBA klubų dėmesį, nusprendė mesti mokslus ir bandyti laimę naujokų biržoje. Polas 2005 metų naujokų biržoje Naujojo Orleano „Hornets“ komandos buvo pašauktas 4 numeriu ir nuo tada žaidžia stipriausioje pasaulio lygoje. „Hornets“ komandą jis atstovavo iki 2011 m. gruodžio 14 d., kada buvo iškeistas į „Los Andželo Clippers“ klubą, kuriame praleido daugiau kaip penkerius metus. 2017 metų birželį buvo iškeistas į Hiustono „Rockets“ komandą.
2006 m. pasaulio čempionate Japonijoje debiutavo JAV nacionalinėje rinktinėje, su kuria iškovojo bronzos medalius. Atstovaudamas savo šalį 2008 m. Pekino ir pakartotinai 2012 m. Londono olimpinėse žaidynėse iškovojo aukso medalius.
Latvijos vyrų krepšinio rinktinė
Latvijos vyrų krepšinio rinktinė – krepšinio komanda, tarptautinėse varžybose atstovaujanti Latvijos valstybei. Pirmojo Europos čempionato čempionė. Į olimpinės žaidynes patekusi tik kartą (1936 m.), o 2023 m. debiutavo pasaulio čempionate.
Laimėjimai
1935 m. Europos čempionate užėmė 1 vietą, 1939 m. užėmė 2 vietą.
Olimpinės žaidynės
thumb|240px|1935 m. Europos čempionai
Time Out with Britney Spears
„Time Out with Britney Spears“ yra pirmasis video albumas, išleistas Jungtinių Amerikos Valstijų pop dainininkės Britney Spears 1999 m. lapkričio 29 d. VHS pavidalu, o 2001 m. vasario 13 perleistas DVD pavidalu kartu su antruoju Spears video albumu „Live and More!“.
Turinys
Taip pat:
Zita Prašmutaitė
Biografija
1960–1969 m. privačiai mokėsi muzikos teorijos ir skambinti fortepijonu pas Verą Porter, išlaikė 6 skyrių fortepijono ir 5 skyrių muzikos teorijos egzaminus prie Melburno universiteto (Australian Music Examination Board). Baigusi gimnaziją, 1971–1974 m. Monasho universitete studijavo tiksliuosius mokslus, gavo bakalauro laipsnį. 1984–1986 m. studijavo Chisholmo technologijos institute ir įgijo kompiuterių magistro laipsnį. Abi minėtos mokslo įstaigos yra Melburne.
Nuo 1995 m. Melburno lietuvių parapijos choro meno vadovė ir dirigentė. Choras rengia koncertus, gieda Švč. Marijos Jūrų Žvaigždės bažnyčioje, dalyvavo 1996 m. Australijos lietuvių dainų šventėje Melburne, giedojo šventės atidarymo iškilmėse šv. Mišių metu. 1975 m. Z. Prašmutaitė dalyvavo III Pasaulio lietuvių jaunimo kongrese Pietų Amerikoje, 1979 m. IV analogiškame kongrese Europoje ir 1983 m. V kongrese JAV ir Kanadoje. Ji turi daug visuomeninių pareigų. 1996 m. gruodžio 27 d. dirigavo jungtiniam chorui XIX Australijos lietuvių dainų šventėje Melburne, 1998 m. lankėsi Vilniuje ir stebėjo II Pasaulio lietuvių dainų šventę.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Dzindžou
Dzindžou  – miestas šiaurės rytų Kinijoje, Liaoninge, Bohaivano įlankos pakrantėje, netoli Siaolinhės upės deltos. Prefektūros centras. Transporto mazgas (jūrų, oro uostai, plentų, geležinkelių sankirtos). Svarbus naftos chemijos ir chemijos, metalo apdirbimo, įrengimų gamybos, elektronikos, tekstilės, maisto pramonės centras. Yra 72 m aukščio Guangdzi pagoda.
Istorija
Senovėje miestas buvo žinomas kaip Tuhe (徒河), priklausė Jan valstybei. Dabartinis pavadinimas naudojamas nuo Liao dinastijos laikų. Vėliau dar vadintas Činsianu.
Mhardė
Mhardė – miestas šiaurės vakarų Sirijoje, Hamos muchafazoje, 23 km į šiaurės vakarus nuo Hamos, prie Oronto upės. Dauguma miesto gyventojų – krikščionys.
3 km nuo Mhardės ant Oronto įrengta hidroelektrinė, generuojanti 2500 kW/h energiją.
Istorija
Mhardė įkurta Seleukidų laikais, panašiai kaip netoliese esanti Apamėja. Yra išlikusi korintinio stiliaus graikų šventykla, vėliau paversta bažnyčia. Taip pat apylinkėse yra išlikęs romėnų tiltas.
Šelfas
thumb|300px|Žemyninis atabradas (Continental Shelf) thumb|300px| Dabartinių žemynų žemyninis atabradas
Šelfas, arba žemyninis atabradas, kontinentinis atabradas – pasaulinio vandenyno pakraštinis ruožas, juosiantis žemynus, povandeninio žemynų pakraščio dalis.
Šelfo susidarymas
Šelfas susidarė, pakilus vandenyno lygiui (dėl pleistoceno ledynų tirpimo) ir apsėmus žemynų pakraščius, be to, grimztant kai kuriose vietose žemynų pakraščiams. Šelfas prasideda ten, kur baigiasi sausuma. Jo yra įvairių tipų. Europos ir Šiaurės Amerikos pakrančių šelfo reljefas švelnesnis, neretai su smėlio gūbriais ir sėkliais. Poliarinėse platumose dreifuojantys ledai šelfą nulygina, o tropikų jūrose jį gali juosti koralų barjerai, pavyzdžiui, Didysis Barjerinis rifas prie Rytų Australijos; toks barjeras atitveria nuo jūros lagūną.
Šelfe giliai po smėlio sluoksniais, kontinentinėse uolienose, daugelyje vietų slūgso didžiuliai naftos ir dujų telkiniai.
Šelfo flora ir fauna
Paprastai net ir akmenuoto paplūdimio pakraštyje, prie pat vandens gargždas pereina į smėlį; dugnas smėlėtas ir po vandeniu. Šis priekrantinis lėkštas dugnas ir yra šelfas, arba kontinentinis atabradas. Kai kur jį dengia gana stambios nuosėdos, kitur dumblas, molis. Šelfe auga įvairiausios jūrų žolės, čia daug gyvūnų: koralų, aktinijų ir kitų duobagyvių, įvairių kirminų, mažyčių kolonijomis ant uolų gyvenančių samangyvių, valgomų moliuskų, midijų, austrių, šukučių, kalmarų, sepijų ir kitų moliuskų. Šelfe randama ir jūrų ežių, jūrų žvaigždžių, gyvatuodegių (ofiūrų), holoturijų, pinčių, dugninių žuvų – jūrinių ir upinių plekšnių, otų.
Kontinentiniame šlaite ir jo papėdėje gyvybė kur kas skurdesnė; labiausiai čia paplitę dideli, laisvai plaukiojantys galvakojai moliuskai: aštuonkojai, sepijos, dideli kalmarai. Kontinentinio šlaito papėdėje prasideda abisalinės lygumos – didžiulės povandeninės dubumos. Jose gyvena viena kita keistesnė žuvų rūšis, tačiau nėra jokios augalijos. Šiose lygumose stūkso aukštos kalnų grandinės, vadinamos vandenynų vidurio kalnagūbriais. Jų papėdės yra 4000 m gylyje; kai kurios viršūnės kyšo virš vandens (salos), tačiau dažniausiai yra maždaug 1000 m gylyje. Tose lygumose yra ir didelių kalnų, dažniausiai pavienių, o kartais stūksančių virtinėmis; tai salų grandinės dalis, pavyzdžiui, Havajai Ramiajame vandenyne. Beveik visi jie vulkaninės kilmės, apjuosti koralų žiedo.
Šelfo teisinis režimas
Teisinį šelfo režimą nustatė 1958 m. Ženevos konvencija, pagal kurią pakrantės valstybė šelfe turi teisę statyti ir eksploatuoti įrenginius ir imtis priemonių jiems apsaugoti. Tie įrenginiai ir saugumo zonos privalo netrukdyti tarptautinei jūreivystei.
Švelnusis skiautenėlis
Švelnusis skiautenėlis – šalmabudinių (Mycenaceae) šeimos, skiautenėlių (Panellus) genties grybų rūšis.
Ant nukritusių pušies šakų, išvartų, kelmų. Ruduo, pavasaris. Vaisiakūniai tamprūs, givybingi, nebijantys šalčio.
Vaisiakūniai smulkučiai. Kepurėlė 0,5–2 (3) cm skersmens, apvali, inkstiška, paplokščia, pilkšva, rusva, labai tampri. Lakšteliai elastingi, jauni - balti, vėliau - rusvi, odiški, siauri, priaugtiniai. Kotas 0,2–0,8×0,2–0,5 cm, šininis, nusmailėjęs, baltas plaušuotas. Trama tampri, balta, plona, nemalonaus skonio, be ypatingo kvapo. Sporos 4–6×1,5 μm, amiloidinės.
Būdingi požymiai: vaisiakūniai gelsvai rusvi, kotas šoninis, auga tik ant negyvos spygliuočių, ypač pušų, medienos.
Dygsta grupelėmis, grupėmis. Aktyvus medienos saprotrofas. Labai dažnas, atodrėkio metu ir žiemą gyvas. Yra duomenų, kad nuodingas.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 189 psl.
Vilniaus Senvagės gimnazija
Vilniaus Senvagės gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniuje, Širvintų g. 80, vykdanti vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190002226.
Istorija
Vilniaus 44-oji vidurinė mokykla įkurta 1976 m. pradėjo pirmuosius mokslo metus naujame pastate Širvintų gatvėje 80. 1993 m. rugsėjo 1 d. ant Ozo (Saulės kalvos) kalno uždegta šventa ugnis paskelbė, kad mokykla vadinsis Senvagės vardu. Taip mokyklą norėjo pavadinti mokyklos bendruomenė, nes mokykla įsikūrusi Neries upės senosios vagos vietoje. Mokyklos 46 klasėse dirba 18 mokytojų metodininkų, 42 vyr. mokytojai, 28 mokytojai. Nuo 2011 m. tapo Vilniaus Senvagės gimnazija.
Mokytojai
Senvagėje nuo mokyklos įkūrimo dirba vokiečių kalbos mokytoja Filomena Kazanavičienė, fizikos mokytoja Ema Diržienė, lituanistė Lina Giraitienė. Į mokyklą grįžo dirbti buvę ugdytiniai: Daiva Lebednikaitė, Jolanta Ona Dangelienė, A. Ulozienė, S. Butkevičienė, G. Česonytė.
Šventagaršvė
Šventagaršvė (Angelica) – erškėčiažiedžių (Rosidae) poklasio salierinių (Apiaceae) šeimos augalų gentis.
Gentyje apie 50 rūšių: ir kt.
Italų neorealizmas
Italų neorealizmas buvo kinematografijos judėjimas, gyvavęs po Antrojo pasaulinio karo. Dažnai chronologiniais Italų neorealizmo rėmais laikomi 1943 (filmas Ossessione) – 1952 metai (Umberto D.).
Charakteringi neorealistinių filmų bruožai buvo temų paieškos žemesniųjų socialinių sluoksnių gyvenime. Kalbėta apie ekonominę ir moralinę padėtį šalyje, kurioje tik ką pasibaigė karas. Dažnai antraeilius ir net pagrindinius vaidmenis vaidindavo neprofesionalūs aktoriai. Dėl finansavimo trūkumo kūrėjai iš esmės nenaudojo jokių dirbtinių scenografinių priemonių. Filmuojama buvo lauke. Dėl šių priežasčių neorealistiniai filmai įgavo dokumentikos bruožų.
Žymiausi režisieriai neorealistai buvo Roberto Rossellini, Luchino Visconti, Vittorio De Sica, Giuseppe De Santis ir scenaristas Cesare Zavattini.
Įtaka
Trys didieji italų režisieriai: Federico Fellini, Michelangelo Antonioni ir Luchino Visconti savo karjerą pradėjo kaip neorealistai bei išsaugojo neorealizmo bruožų savo vėlesniuose darbuose.
Šis judėjimas padarė įtaką Prancūzų naujajai bangai ir kitiems judėjimams JAV, Japonijoje, Didžiojoje Britanijoje, Lenkijoje.
Italijos futbolo varžybos 1920–1921 m.
Italijos futbolo varžybos 1920–1921 m.
Mykolas Kęsgaila
thumb|left|120px|1420 m. Ukmergės bažnyčiai Mykolo Kęsgailos dovanotas varpas.
Mykolas Kęsgaila (, apie 1405 m. – 1474 m. Vilniuje) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras, Deltuvos didikas, valstybės ir karinis veikėjas.
Biografija
Kilęs iš pirmųjų Lietuvos didikų Kęsgailų giminės. Tėvas Mykolas Kęsgaila Valimantaitis, motina greičiausiai Elena, Rėkučio iš Medininkų duktė. Brolis Jonas Kęsgaila.
1439 m. pažymėtas kaip Florencijos bažnytinės unijos priešininkas.
Valstybės tarnyba
Vilniaus katedroje įrengė Kęsgailų koplyčią. Jo 1455 m. balandžio 14 d. tvirtintame, o gal ir rašytame karaliaus Kazimiero Jogailaičio dovanojimo rašte Radvilai Astikaičiui pirmą kartą paminėtas Biržų vardas.
Islandijos istorija
right|310px|thumb|Islandija Olajaus Didžiojo [[Carta Marina|Jūriniame žemėlapyje]] Islandijos istorija – straipsnis apie Islandijos istoriją nuo seniausių laikų iki dabar.
Ankstyvoji istorija
Islandija, geologiniais mastais, yra nauja sala. Ji atsirado prieš 20 mln. metų išsiveržus ugnikalniams Vidurio Atlanto kalnagūbryje.
Buvo manoma, kad šalis graikų keliautojo Pitėjo vadinama Tule, iš tiesų yra Islandija, nors tuo sunku patikėti, kadangi Pitėjas ją aprašė kaip žemdirbių kraštą, kur daug medaus, pieno ir vaisių. Tiksli data kuomet žmonės pasirodė saloje nežinoma. III amžiaus romėniškos monetos buvo rastos saloje, bet neaišku ar jos atgabentos tuo metu, ar jas atsivežė vikingų naujakuriai, nes tos monetos buvo naudojamos daugybę šimtmečių.
Yra literatūrinių įrodymų, kad saloje prieš skandinavus apsigyveno airių vienuoliai. Bet nėra archeologinių įrodymų patvirtinančių šią versiją. XII a. mokslininkas Ari Þorgilsson savo knygoje Íslendingabók rašė, kad naujakuriai rasdavo varpelius, panašius į tuos, kuriuos naudodavo airių vienuoliai. Bet kol kas archeologai jų neaptiko. Kai kurie islandai tvirtina kilę iš Kjarvalr Írakonungr, kai buvo sukurtas Landnámabók.
Atradimas
thumb|l120px|left|Puslapis iš [[Landnámabók odinio rankraščio Árni Magnússon Institute Reikjavíke, Islandijoje]] Pagal Landnámabók, Islandiją atrado Naddoddr, vienas iš pirmųjų Farerų salų naujakurių, kai plaukė iš Norvegijos į Farerų salas, bet pasiklydo ir atsidūrė rytiniame Islandijos krante. Naddoddr pavadino salą Snæland (Sniego šalis). Švedų jūreivis Garðar Svavarsson irgi atsitiktinai pasiekė Islandijos krantus. Jis suprato, kad tai sala ir pavadino Islandiją Garðarshólmi (Garðar’o sala) bei peržiemojo Husavike. Pirmasis skandinavas tikslingai plaukęs į Islandiją buvo Flóki Vilgerðarson, dar vadinamas Varnu Flokiu. Jis žiemojo Barðaströnd. Tuo metu buvo šalta žiema ir kai jis pastebėjo ižtantį ledą fiorduose, jis davė salai dabartinį pavadinimą Ísland.
Pirmasis gyventojas
Pirmuoju nuolatiniu salos gyventoju laikomas norvegų vadas Ingólfur Arnarson. Pasak istorijos, jis per bortą išmetė du išdrožtus stulpus prisiekdamas apsigyventi ten, kur jie išplauks į krantą. Jis plaukė palei krantą, kol stulpai buvo surasti pietvakariniame pusiasalyje, dabar vadinamame Reykjanesskagi. Ten jis apsistojo su šeima apie 874 m. vietoje, vadinamoje Reykjavíku (Dūmų įlanka) dėl geoterminių dūmų kylančių nuo žemės. Bėgant laiku toje vietoje išaugo didžiausias salos miestas ir Islandijos sostinė. Tačiau manoma, kad Arnarson galėjo būti ne pirmuoju nuolatiniu gyventoju, nes Náttfari, Garðar Svavarsson vergas, pasiliko saloje, kai šeimininkas nusprendė grįžti į Skandinaviją.
Dauguma iš čia pateiktos informacijos yra iš Landnámabók (Apgyvendinimo knygos) parašytos praėjus keliems amžiams po tų laikų. Archeologiniai radiniai patvirtina, kad apie 870 m. Reykjavíke buvo gyvenvietė.
thumb|right|180px|Haraldas I iš Norvegijos gauną Norvegiją iš savo tėvo.
Martin Stranzl
Martinas Štranclis (Martin Stranzl; g. 1980 m. birželio 16 d.) – buvęs Austrijos futbolininkas, gynėjas, rungtyniavęs Austrijos rinktinėje.
Islandijos istorija
Apgyvendinimas
Paskui Ingólfur iš Norvegijos atvyko kiti vadai su savo šeimomis ir vergais, tad per kelis dešimtmečius buvo apgyvendinta beveik visa Islandija. Pirmieji žmonės buvo norvegai, škotai ir airiai. Pasak Landnámabók, islandų sagų ir kitų dokumentų lasvi buvo tik norvegai, o škotai ir airiai buvo jų vergai. Įprastinis emigracijos iš Norvegijos paaiškinimas yra tai, kad Haraldas I tuo metu vienijo Norvegiją ir žmonės bėgo nuo jo griežto valdymo. Apgyvendinimas aprašytas Landnámabók, sukurtoje XII amžiuje, nuo tų laikų praėjus 200 metų. Ari Þorgilsson’o Íslendingabók laikoma patikimesniu ir senesniu šaltiniu, nors ir ne tokiu išsamiu. Knygos tvirtina, kad Islandija buvo apgyvendinta per 60 metų, o tai gali reikšti, jog per tiek laiko buvo pareikštos teisės į visas žemes.
Martin Stranzl
2010 m. gruodžio 31 d. sugrįžo į Vokietiją, Borussia VfL Mönchengladbach klubą, su kuriuo pasirašė trejų metų kontraktą.
Islandijos istorija
Respublika (930–1262 m.)
thumb|left|180px|Þingvellir, Altingo vieta 930 m. svarbiausi vadai įkūrė susirinkimą, vadinamą Altingu. Parlamentas buvo šaukiamas kiekvieną vasarą į Þingvellir, kur atstovaujantys vadai (Goðorðsmenn ar Goðar) taisė įstatymus, sprendė ginčus ir skyrė teisėjus. Įstatymai nebuvo užrašomi, bet juos išmokdavo mintinai Įstatymų pranešėjai (lögsögumaður). Kartais tvirtinama, jog Altingas yra seniausias egzistuojantis parlamentas. Svarbu tai, jog nebuvo centrinės vykdomosios valdžios ir įstatymus vykdydavo tik žmonės. Tokia aplinka labai palanki kraujo kerštui, kuris islandų sagoms suteikdavo daug medžiagos.
Rimas Jakelaitis
Rimas Jakelaitis (g. 1955 m. balandžio 14 d. Vilniuje) – Lietuvos ilgų nuotolių bėgikas. Netradicinių rungčių pasaulio rekordininkas. Lietuvos maratono ir kitų ilgų nuotolių čempionas. Vienas ištvermingiausių pasaulio ilgiausiųjų nuotolių bėgikų.
Vesternizacija
thumb|250px|Smarkiai vakarietiškos kultūros paveikta [[Džakarta]]
Rimas Jakelaitis
Nuo 1997 m. gyvena JAV ir priklauso Niujorko Bruklino bėgimo klubui.
Martin Stranzl
žaidė nuo 2003 m. Su rinktine dalyvavo 2008 m. Europos futbolo čempionate.
Vesternizacija
Vesternizacija – vakarietiškos (ypač anglosaksiškos) kultūros, gyvenimo būdo, ekonominių, politinių modelių perėmimas. Dabar iš esmės sutampa su amerikanizacija (dar vadinama makdonaldizacija, kokakolizacija).
Dalius Bitaitis
Dalius Bitaitis (g. 1964 m. spalio 1 d.) – politinis veikėjas, LR socialinės apsaugos ir darbo viceministras.
Vesternizacija
Istorija
Vesternizacijos pradžia laikomas kolonializmo laikotarpis. Vakarų Europos šalys (Anglija, Ispanija, Vokietija, Prancūzija, Nyderlandai ir kt.) savo kolonijose taikė to meto Europoje paplitusius socialinius ir ekonominius modelius (feodalizmas). Vietinių kultūrų papročiai dažnai buvo laikomi primityviais, demoniškais ir buvo naikinami diegiant to meto Europoje paplitusias vertybes, dažnai pasitelkiant bažnyčią, kuri taikė ir įvairias prievartos priemonės. Kolonistų kalbos tapo faktinėmis kolonijų kalbomis, tuo tarpu vietinių kalbų likimu rūpintasi ne per daugiausiai. Rytų Azijos šalys (Kinija, Japonija, Korėja), sugebėjusios pasipriešinti kolonizacijai konservatyviai žiūrėjo į vakarietišką kultūrą ir neskubėjo jos perimti.
Dalius Bitaitis
Biografija
1982-1988 m. Vilniaus pedagoginiame institute įgijo matematikos mokytojo kvalifikaciją, 1997-1999 m. VU – socialinio darbuotojo kvalifikaciją, 2001 m. VU socialinio darbo magistras.
Vesternizacija
Istorija
Po pasaulinių karų subyrėjus kolonijinei sistemai Europos šalių įtaka pasaulyje sumenko. Tačiau iškilo JAV, kuri plėsdama kapitalizmą po pasaulį tuo pačiu stipriai prisidėjo prie vesternizacijos. Vakaruose sukurti valdymo modeliai (konstitucinė parlamentinė demokratija) pradėti taikyti įvairiose šalyse neatsižvelgiant į vietines kultūrines tradicijas, neretai ir pasitelkiant prievartą. Susikūrus masinėms komunikacinėms technologijoms (radijui, televizijai, internetui) sparčiai pradėjo plisti Vakarų šalyse populiarios muzikos, meno, kultūros, aprangos mados, elgesio normos, didelę reikšmę įgavo vakarietiškas individualizmas, liberalios moralinės verybės. Net turtingą ir savitą kultūrą sukūrusios Kinija, Indija, Japonija, iš dalies Artimieji Rytai pradėjo mėgdžioti Vakarų kultūrą. 1991 m. subyrėjus TSRS ten taip pat prasidėjo masinė vesternizacija. Dabar vienintelė Šiaurės Korėja atmeta vakarietiškas vertybes, į jas gan konservatyviai žiūrima ir Artimuosiuose Rytuose (Irane, Afganistane, Pakistane, Saudo Arabijoje).
Dalius Bitaitis
Biografija
1988-1992 m. UAB „Jaunimo įdarbinimo centro „Svaja“ direktorius; UAB „Delta“, direktorius, UAB „Jolita“, direktorius; 1992–1997 m. SP UAB „Bursa“ direktoriaus pavaduotojas. 1997–1999 m. SP UAB „Stabuva“ direktorius, 1999–2002 m. Vilniaus apskrities viršininko administracijos Socialinių reikalų, švietimo ir kultūros departamento Socialinių reikalų skyriaus vedėjas, 2004–2008 m. Tarptautinės teisės ir verslo kolegijos Verslo vadybos katedros dėstytojas (antraeilės pareigos), 2004–2006 m. Mykolo Riomerio universiteto Socialinio darbo katedros dėstytojas-asistentas (antraeilės pareigos). Nuo 2002–2011 m. Vilniaus specialiųjų globos namų „Tremtinių namai“ direktorius.
Vesternizacija
Pasekmės
Vesternizacija vertinama nevienareikšmiškai – iš vienos pusės Vakarų kultūros standartai laikomi ekonominės gerovės rodikliu, tačiau kita vertus, vesternizacija daro didelį neigiamą poveikį ją priimančioms kultūroms. Dalyje buvusių Vakarų kolonijų, ypač Amerikoje, drastiškai sumažėjo vietinių kalbų reikšmė, daug vietinių gyventojų perėmė kolonizatorių kalbą ir nebevartoja gimtosios. Net ir tose buvusiosiose kolonijose, kur vietinės tautos sudaro ryškią daugumą gyventojų, valstybinės kalbos yra daugiausia vakarietiškos. Taip pat vakarietiškas lotyniškas raidynas yra tapęs standartiniu raidynu beveik visame pasaulyje, jam geriausiai pritaikytos moderniosios technologijos, todėl kitų raidynų reikšmė vis labiau menksta (daug lokalių raidynų jau visai išnykę iš praktinio naudojimo, kitų, pvz., kirilicos, naudojimas ryškiai mažėja).
Islandijos istorija
Respublika (930–1262 m.)
Tuo metu Islandija vystėsi be didelių sukrėtimų. To meto naujakuriai buvo įsikūrę net pietvakarių Grenlandijoje ir rytinėje Kanadoje, o apie jų keliones pasakoja Eiríks saga Rauða ir Grænlendinga saga.
Dalius Bitaitis
Biografija
2000 m. Jungtinių Tautų Vystymo programa „Žmogaus socialinės raidos“ kursas. 2006–2008 m. Socialinio darbo patirties sklaida Europos Sąjungos valstybėse: Olandija, Portugalija, Ispanija, Italija – seminarų organizatorius, pranešėjas. 2006 m. Tarptautinės konferencijos (7 šalys) „Žmogaus gyvenimo  kokybė  stacionarioje  globoje“ organizatorius, vedėjas (Vilnius)
2007 m. Globos įstaigų vadovų pirmojo Pasaulinio kongreso Berlyne dalyvis. 2008 m. Tarptautinės gerosios patirties sklaidos dienos Lietuvoje globos įstaigų vadovams (5 šalys) organizatorius. Baigiamosios konferencijos „Teisinė socialinės globos bazė. Finansavimo mechanizmai“ LR Seime organizatorius, vedėjas.
Nuo 2011 m. vasario 1 d. LR SADM viceministras. Kuruojamos sritys: bendruomenių, šeimos, vaikų ir jaunimo, piniginės paramos, socialinių paslaugų, socialinės integracijos, lygių galimybių, Europos Sąjungos paramos lėšų administravimo, kiek tai susiję su šiomis sritimis.
Vedęs, 2 vaikai. .
Islandijos istorija
Krikštas
thumb|120px|X a. Toro, griaustinio dievo, skulptūros kopija, rasta Islandijoje. Islandijos gyventojai daugiausiai buvo pagonys ir garbino Odiną, Torą, Freirą ir Frėją. Bet X a. iš Europos prasidėjo politinis spaudimas apsikrikštyti. Artėjant tūkstantmečio pabaigai daug svarbių islandų priėmė krikščionybę. 1000 m. atrodė, kad kils pilietinis karas tarp įvairių religinių grupių, tad Altingas paskyrė Þorgeirr Ljósvetningagoði išspręsti religijos klausimą. Jis nusprendė, kad visa šalis turi apsikrikštyti, bet pagonys slapta galės garbinti savo dievus.
Pirmą Islandijos vyskupą Ísleifr Gizurarson paskyrė Adalbertas iš Bremeno 1056 m.
Pilietinis karas ir respublikos žlugimas
XI ir XII a. galios centralizacija nukamavo respublikos institucijas, nes vietoj vietinių žemdirbių ir vadų nepriklausomybė iškilo keletas šeimų ir jų lyderių. Laikotarpis nuo 1200 m. iki 1262 m. vadinamas Sturlungaöld (Sturlungų amžius). Čia turima omeny Sturla Þórðarson ir jo sūnūs Þórður, Sighvatur ir Snorri, kurie sudarė vieną iš dviejų klanų, kovojusių dėl dominavimo Islandijoje ir sukėlusių sumaištį iš vien žemdirbių apgyvendintoje šalyje, nes jie negalėjo toli keliauti, kad kovotų už savo vadą. 1220 m. Snorri Sturluson tapo Norvegijos karaliaus Haraldo IV vasalu, sūnėnas Sturla Sighvatsson tapo vasalu 1235 m. Sturlungar šeima pradėjo kovoti su kitais klanais. Po dešimtmečius trukusios kovos Altingas pripažino Norvegijos valdžią ir pasirašė Senąjį Susitarimą (Gamli sáttmáli). Taip buvo sudaryta sąjunga su Norvegijos monarchija.
Mažasis ledynmetis
Kai Islandija pateko į Norvegijos įtaką, prasidėjo neigiami klimato pokyčiai. Šis fenomenas vadinamas Mažuoju ledynmečiu. Srityse, kurios arti poliarinio rato, t. y. Islandjoje ir Grenlandijoje pradėjo trumpėti vasaros, o žiemos tapo šaltesnės. Kadangi žemdirbyste Islandijoje sunku verstis, klimato pokyčiai sukėlė daugybę sunkumų gyventojams. Tapo sunku auginti miežius, pagrindinius javus Islandijoje, o gyvuliams reikėjo papildomo pašaro išgyventi ilgą ir šaltą žiemą. Gyventojai pradėjo įsivežti javus iš Europos, o tai buvo brangu. Laimei, bažnyčiai prireikė daugiau džiovintos menkės, kurią buvo lengva pagauti ir paruošti išvežimui.
Heddy Lester
Heddy Lester (tikrasis vardas – Heddy Affolter; 1950 m. birželio 18 d. – 2023 m. sausio 29 d. ) – olandų dainininkė ir aktorė.
Islandijos istorija
Islandija valdant Danijos ir Norvegijos karaliams (1262–1944 m.)
Po sutarties pasirašymo kelis dešimtmečius Islandijoje mažai kas pasikeitė. Norvegija lėtai tvirtino savo galią Islandijoje, o Altingas stengėsi išlaikyti įstatymų leidžiamąją ir teisinę valdžią. Tačiau bažnyčios dvasininkai dėl dešimtinės sukaupė didelius turtus ir jų įtaka labai išaugo, kai Skálholto ir Hólaro vyskupai įgijo žemių senųjų vadų sąskaita.
Heddy Lester
Heddy muzikinę karjerą pradėjo su Gert Balke, subūrusios duetą „April Shower“.
Panemunėlio valsčius
Panemunėlio valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Panemunėlis.
Heddy Lester
1977 m. su daina „De mallemolen“, kurios kompozitorius – jos brolis Frank, laimėjo Nyderlandų „Eurovizijos“ atranką. 1977 m. „Eurovizijos“ konkurse, vykusiame gegužės 7 d. Londone, dainininkė užėmė 12 vietą tarp 18 dalyvių. Eurovizinė daina yra įrašyta ir anglų, prancūzų bei vokiečių kalbomis.
Panemunėlio valsčius
Istorija
1905–1906 m. priklausė Kamajų respublikai. Atkurtas po I pasaulinio karo, panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Rokiškio rajonui (6 apylinkės).
Heddy Lester
Singlai
Duetas „April Shower“:
Panemunėlio valsčius
Gyvenvietės
1923 m. surašymo metu valsčiuje buvo šios gyvenvietės:
Heddy Lester
Singlai
Heddy Lester:
Islandijos istorija
Danų valdymas
Norvegija valdė Islandiją iki 1380 m., kai Olavo IV mirtis užbaigė dinastiją. Norvegija ir Islandija tapo Kalmaro unijos dalimi, o visuose reikaluose pradėjo dominuoti Danija. Priešingai nei Norvegijai, Danijai nereikėjo islandiškos žuvies ir naminės vilnos. Tai sukėlė didelį deficitą Islandijos prekyboje ir dėl to nebuvo statomi nauji laivai prekybai su žemynu. Maža Grenlandijos kolonija, įkurta X a. iki 1500 m. išmirė, tikriausiai dėl resursų trūkumo, kurie paprastai buvo teikiami iš Islandijos. thumb|left|160px|[[Kristijonas III]] 1660 m. Danijoje-Norvegijoje įvedus absoliučią monarchiją valdant Frederikui III, islandai neteko savivaldos, įskaitant teisę kurti ir taisyti įstatymus. Tačiau Danija nesaugojo Islandijos ir 1627 m. Osmanų imperijos piratų laivynas į vergiją pagrobė beveik 300 islandų.
Reformacija
XVI a. vidury Kristijonas III atvertinėjo savo pavaldinius į liuteronybę. Jón Arason ir Ögmundur Pálsson, Skálholto ir Hólaro vyskupai priešinosi reformacijai Islandijoje. Ögmundur buvo deportuotas danų pareigūnų 1541 m., bet Jón Arason pradėjo kovą. Pasipriešinimas reformacijai baigėsi, kai Jón Arason buvo pagautas po to, kai pralaimėjo Sauðafell mūšį lojalistams, vadovaujamiems Daði Guðmundsson. Jón Arason ir dviem jo sūnums buvo nukirstos galvos Skálholte. Po to dauguma islandų tapo liuteronais ir jais išliko iki šių dienų.
1602 m. Islandijai uždrausta prekiauti su kitom šalim nei Danija. Danijos prekybos monopolis išliko iki 1854 m.
Nepriklausomybės judėjimas
XVIII a. klimato sąlygos tapo blogiausiomis nuo Islandijos apgyvendinimo. Be to 1783 m. išsiveržė Lakio ugnikalnis, išspjovęs 12.5 km³ lavos. Potvyniai, pelenai ir dūmai nužudė 9 tūkst. islandų ir 80 % gyvulių. Prasidėjęs badas nužudė ketvirtį islandų. Šis laikotarpis vadinamas Rūko neganda (Móðuharðindin).
XIX a. Islandijos klimatas liko toks pat blogas ir kilo masinė emigraciją į Naująjį pasaulį, ypač Manitobą ir Kanadą. Tačiau Europoje kilus romantikų judėjimui atsigavo islandų tautinė savimonė. Jón Sigurðsson sukėlė nepriklausomybės judėjimą. 1843 m. buvo įkurtas naujas Altingas kaip patariamasis susirinkimas, tvirtinęs esąs senojo Altingo, ilgus amžius buvusio juridinio organo, uždaryto 1800 m., tąsa.
Savivalda ir suverenitetas
1874 m. praėjus tūkstančiui metų po pirmos gyvenvietės Islandijoje įkūrimo, Danija suteikė Islandijai savivaldą, kuri buvo išplėsta 1904 m. 1874 metų konstitucija buvo peržiūrėta 1903 m. ir Islandijos reikalų ministras, esantis Reikjavike turėjo atsakyti Altingui. Pirmuoju ministru tapo Hannes Hafstein. Sąjungos aktas, pasirašytas 1918 m. gruodžio 1 d., pripažino Islandiją nepriklausoma valstybe, susieta personaline unija su Danija. Islandija sukūrė savo vėliavą ir paprašė Danijos jai atstovauti užsienio ir gynybos reikaluose. Aktas turėjo būti peržiūrėtas 1940 m. ir po 3 metų panaikintas, jei nebūtų pasiektas susitarimas.
Antrasis pasaulinis karas ir respublikos įkūrimas
1940 m. balandžio 9 d. nacistinė Vokietija okupavo Daniją ir komunikacijos su Islandija nutrūko. Balandžio 10 d. Altingas išrinko laikiną gubernatorių Sveinn Björnsson, kuris vėliau tapo pirmuoju respublikos prezidentu. Per pirmus kelis Antrojo pasaulinio karo metus Islandija laikėsi griežto neutraliteto ir ėmėsi veiksmų prieš britus ir vokiečius, kurie norėjo jį pažeisti. 1940 m. gegužės 10 d. Britų armija pradėjo operaciją Šakutė, kai į Reikjaviką įplaukė britų laivai ir Islandija buvo užimta.
Okupacijos įkarštyje britai Islandijoje laikė 25 tūkst. karių. o tai panaikino nedarbą Reikjavike ir kitose strateginėse vietose. 1941 m. liepą pagal Islandijos – JAV sutartį Islandijos gynyba atsidūrė JAV rankose. Britams reikėjo visų karių arčiau namų, tad jie įtikino Altingą pritarti sutarčiai. Saloje apsistojo 40 tūkst. karių, o tai daugiau nei tuomet buvo islandų vyrų. (Tuo metu Islandijoje buvo apie 120 tūkst. žmonių).
Po referendumo, 1944 m. birželio 17 d. Islandija buvo paskelbta respubliką, kai Danija vis dar buvo okupuota nacių. Nepaisant to, danų karalius Kristijonas X pasveikino islandus.
Islandijos respublika
Islandijos fiskalinė politika griežtai laikėsi Keynes idėjų ir buvo stengiamasi sukurti klestinčią šalį sukuriant reikalingą pramonės infrastruktūrą. Buvo stengiamasi iki minimumo sumažinti nedarbą ir apsaugoti žuvies eksportą netgi valiutų machinacijomis. Kadangi Islandijos ekonomika priklausė nuo nenuspėjamo žuvies laimikio ir paklausos užsienyje, Islandijos ekonomika liko nestabili iki šimtmečio pabaigos, kai pradėta eksportuoti įvairesnių prekių.
Julijonas Jonas Kaladė
Julijonas Jonas Kaladė (g. 1933 m. spalio 23 d. Eičionyse, Skapiškio valsč.) – Lietuvos fizikas, fizinių mokslų daktaras.
Biografija
1954 m. baigė Pandėlio vidurinę mokyklą. Tais pačiais metais įstojo į Vilniaus valstybinio universiteto Fizikos ir matematikos fakultetą, kurį baigė 1959 m. 1959–1962 m. studijavo Mokslų akademijos aspirantūroje. 1963 m. Viliaus universitete apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato (dabar – daktaro) disertaciją „Vektorinės optimizacijos uždavinių pusiausvyros sprendiniai“. Nuo 1963 m. – Vilniaus universiteto Teorinės fizikos katedros dėstytojas, nuo 1991 m. – profesorius.
Vesternizacija
Pasekmės
Vietiniai papročiai, kultūrinės normos, aprangos tradicijos sparčiai nyksta užleisdamos vietą vakarietiškoms. Pvz., kostiumo kaip dalykinės aprangos paplitimas, džinsų, marškinėlių kaip laisvalaikio aprangos paplitimas. Kinta ir nacionalinės virtuvės, į kurias įtraukiamas vakarietiškas maistas, dažnai platinamas stambių JAV korporacijų. Nevienareikšmiškai vertinami ir Vakarų inspiruojami socialiniai pokyčiai kaip kad feminizmo, sekuliarizacijos, individualizmo, vartotojiškumo plitimas.
Vytautas Augustauskas (1884)
Vytautas Augustauskas (1884 m. rugpjūčio 26 d. Kaunas – 1944 m. rugpjūčio 24 d. ten pat) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas leitenantas.
Biografija
1915 m. mobilizuotas į Rusijos imperijos kariuomenę, kariuomenės valdininkas, 1919 m. rugsėjo 30 d. mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę.
1919–1920 m. dirbo Generaliniame štabe. 1920 m. paskirtas Tiekimų valdybos ūkio dalies, 1922 m. Krašto apsaugos ministerijos ūkio dalies viršininku. Vienas Ekonominės karių bendrovės steigėjų. 1921 m. jo rūpesčiu ir pastangomis įsteigta pirmoji kariuomenėje ugniagesių komanda. 1926 m. pulkininkas leitenantas. 1933–1944 m. Kulautuvos kurorto direktorius. 1935–1940 m. žurnalo „Fiziškas auklėjimas“ redaktorius. Per Birželio sukilimą 1941 m. organizavo partizanų būrį, jam vadovavo. 1941 m. organizavo Vietinės apsaugos štabą, ėjo jo komendanto pareigas.
Čekiškiai
Čekiškiai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Daujėnų.
Etimologija
Kaimo vardas veikiausiai yra asmenvardinis vietovardis, kilęs nuo asmenvardžio Čekas, Čekis ar Čekys. Iki XXI a. pradžios kaimas vadinosi Čekiškiu.
Istorija
2016 m. birželio 15 d. pavadinimas pakeistas iš Čekiškis į Čekiškiai.
Dzisi
Dzisi  – miestas šiaurės rytų Kinijoje, Heilongdziange, prie Mulinghės upės, 30 km nuo Rusijos sienos. Turi prefektūros statusą. Svarbus akmens anglių gavybos centras. Kalnakasybos mašinų gamybos, statybinių medžiagų, medienos apdirbimo, maisto pramonė. Yra oro uostas, geležinkelio stotis. Veikia miesto muziejus, Huajano šventykla, netoliese yra japonų per karą įrengta Hutou tvirtovė.
Istorija
Ilgą laiką miestas ir apylinkės buvo gyvenamos mandžiūrų. XIX a. į kraštą ėmė migruoti haniai, nes Rusija kėsinosi į Mandžiūriją. XX a. pr. pradėta anglių gavyba.
Jungtinės Karalystės vyrų žolės riedulio rinktinė
Jungtinės Karalystės vyrų žolės riedulio rinktinė – komanda, atstovaujanti Jungtinei Karalystei tarptautinėse varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Jungtinės Karalystės žolės riedulio federacija.
Italijos futbolo varžybos 1921–1922 m.
Italijos futbolo varžybos 1921–1922 m.
Čekonys (Vilnius)
Čekonys – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km nuo Paberžės.
Vysokojė (Papelkiai)
Vysokojė (,, nuo 1938 m. liepos 16 d. Markthausen, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities vidurinėje dalyje, Slavsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Bolšakovo kaimo gyvenvietės kaimas.
= Istorija = Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Labguvos apskrities kaimas. 1947–1963 m. Bolšakovo rajono, 1963–2008 m. Slavsko rajono Vysokojė apylinkės (Высоковский cовет) centras.
Apylinkė
Apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės:
Šventasis Silvestras I
Silvestras I, dar prieš imperatoriui Diokletianui pradedant persekioti krikščionis, 284 m. tapo kunigu. 314 m. jis pradėjo eiti Romos vyskupo pareigas, praėjus metams po to, kai Romos imperatorius Konstantinas Didysis 313 m. pripažino krikščionių Bažnyčią ir Milano ediktu kiekvienam valstybės piliečiui suteikė pasirinktos religijos išpažinimo laisvę.
Silvestras I popiežiavo 21 metus, iki pat mirties. Jis − pirmasis popiežius ne kankinys, kuris buvo paskelbtas šventuoju. Romos Laterano Šv. Jono bazilikoje esančioje III a. mozaikoje vaizduojamas Jėzus, įteikiantis raktus (dvasinės galios simbolį) šv. Silvestrui I. VIII a. šventojo palaikai buvo perkelti į Šv. Silvestro bažnyčią Romoje, kurioje jie ilsisi iki šiol.
Šv. Silvestro šventė nuo V a. buvo švenčiama visoje krikščioniškoje Europoje. Šv. Silvestro naktis baigiantis seniesiems ir prasidedant naujiesiems metams turėjo daugybę papročių, pavyzdžiui, buvo labai paplitusios šv. Silvestro eitynės.
Šv. Silvestras yra naminių gyvūnėlių, gero pašarų derliaus ir gerų naujųjų metų globėjas.
Kichadaso kalnų nacionalinis parkas
Kichadaso kalnų nacionalinis parkas  – saugoma gamtos sritis Argentinoje, San Luiso provincijos šiaurės vakaruose, Mendosos provincijos pasienyje. Vakariniu pakraščiu teka Desagvaderas. Plotas 150 tūkst. hektarų.
Šventasis Silvestras I
Legendos
Daugelis legendų apie šv. Silvestrą, dažniausiai atkeliavusių iš V a., pasakoja apie šventojo ištvermę persekiojimų metu. Taip pat esą jis nuo raupų išgydęs ir atvertęs į krikščionybę imperatorių Konstantiną. Kalbama ir apie šventojo ginčą su dvylika žydų rabinų, kuomet šv. Elena, Konstantino motina, esą norėjusi savo pakrikštytą sūnų atversti į judaizmą. Disputo metu Silvestras įveikęs vienuolika mokytų žydų, o dvyliktasis, vardu Zambris, vien Dievo vardo paminėjimu užmušęs jautį, taip parodydamas savo tikėjimo stiprybę. Tačiau Silvestras su Dievo pagalba jautį atgaivinęs. Tuomet Zambris drauge su kitais rabinais ir Elena tuojau pat leidosi pakrikštijami.
Kichadaso kalnų nacionalinis parkas
Sudarytas 1991 m. siekiant apsaugoti unikalią gamtą, retas augalų ir gyvūnų rūšis, paleontologines ir antropologines radimvietes. Nacionaliniame parke yra Portero de la Agvados ežeras, užsipildantis tik liūčių metu. Ypač vaizdingos rausvos spalvos uolos ir skardžiai. Klimatas sausas ir kontrastingas.
Šventasis Silvestras I
Legendos
Su Silvesrtru I siejama viduramžių klastotė - "Konstantino dovana", menamas imperatoriaus Konstantino testamentas, kuriuo jis popiežiui palikęs Vakarų Romos imperiją ir Romą.
Kichadaso kalnų nacionalinis parkas
Vyrauja krūmokšnių ir brūzgynų augalija (kaktusai, chariljos). Palei Desagvaderą yra nedidelių miškų. Būdingi gyvūnai: pumos, kalnų ožiai, lapės, maros, guanakai, nandu, pilkieji sakalai, Andų kondorai.
Nacionaliniame parke yra pirmykščių žmonių buveinių radavietės. Randami piešiniai, keramikos dirbiniai.
Bučiūnų apylinkė
{{Apylinkė }}
Bučiūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Dzuni
Dzuni  – miestas pietų Kinijoje, Guidžou provincijoje, šiaurinėje Guidžou plokščiakalnio dalyje. Turi prefektūros statusą. Juodosios metalurgijos, mašinų gamybos, elektronikos, chemijos, statybinių medžiagų, tekstilės, popieriaus pramonė.
Istorija
Dzuni miestas garsus tuo, jog 1935 m. Dzuni konferencijos metu čia Kinijos komunistų partijos vadu išrinktas Mao Dzedongas.
Pranas Dauknys
Pranas Dauknys (1920 m. spalio 27 d. Šiauliai – 2002 m. vasario 5 d. Melburnas) – lietuvių kunigas, Australijos lietuvių bendruomenės veikėjas, Lietuvos katalikų mokslų akademijos narys.
Biografija
1953 m. įšventintas kunigu. 1954 m. baigė Popiežinį Angelicum institutą Romoje. 1984 m. Angelikumo universitete Romoje apgynė disertaciją ir gavo teologijos daktaro laipsnį.
1954–1962 m. Londono lietuvių ir Lietuvių skautų sąjungos kapelionas. 1956 m. vienas Didžiosios Britanijos katalikų kongreso rengėjų. 1963 m. apsigyveno Australijoje. 1963–1966 m. Adelaidės, 1966–1973 m. Geclongo lietuvių kapelionas. 1973–1989 m. laikraščio „Tėviškės aidai“ redaktorius.
Lietuvių katalikų mokslo akademijos narys. Australijos lietuvių bendruomenės, Lietuvos skautų sąjungos veikėjas, 1987–1990 m. Australijos lietuvių katalikų federacijos pirmininkas.
Išvertė D. Riccioti „Kristaus gyvenimas“, 1962 m.
Lydekos
Lydekos (Esox) – lydekžuvių (Esociformes) būrio, monotipinės lydekinių (Esocidae) šeimos žuvų gentis.
Plėšrios gėlavandenės žuvys, plačiomis dantytomis žiotimis ir iš viršaus suplotu snukiu. Kūnas strėliškas, nugarinis pelekas nustumtas atgal. Grobį puola iš pasalų.
Lietuvoje plačiai paplitusi lydeka (Esox lucius).
Gentyje yra 5 rūšys:
Raimondas Juozas Trušys
Raimondas Juozas Trušys (g. 1941 m. rugsėjo 9 d. Pušalote, Panevėžio apskritis) – Lietuvos dailininkas tapytojas.
Biografija
Brolis Algimantas Vitolis Trušys. 1960-1966 m. studijavo Vilniaus dailės institute. Nuo 1966 m. Šiaulių vaikų dailės mokyklos, Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) dėstytojas.
Nuo 1974 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys.
Kūryba
Parodose dalyvauja nuo 1966 m. Surengė 12 personalinių parodų. Savo darbus eksponavo Latvijoje, Rusijoje, Švedijoje, Olandijoje, JAV. Dirba tapybos, skulptūros, monumentaliosios dailės srityse. Svarbesni darbai: „Švytėjimas“, „Šešėlio žaismas“, „Riba, kuri mus skiria“ (1996 m.), „Vertikalių kompozicija“ (1997 m.), „Aktyvus geltonas“ (1996 m.), „Karibų baseino žuvis“ (1998 m.) ir kt.
Ilja Prigožinas
Ilja Prigožinas (, Ilya Romanovich Prigozhin) (1917 m. sausio 25 d. – 2003 m. gegužės 28 d.) – belgų fizikinės chemijos mokslininkas ir Nobelio chemijos premijos laureatas, pagerbtas dėl savo disipatyviųjų struktūrų, sudėtingų sistemų ir negrįžtamumo tyrimų darbų.
Tyrimai
Prigožinas labiausiai žinomas dėl disipatyviųjų struktūrų apibrėžimo sukūrimo ir jų vaidmens termodinaminėse sistemose, kurios yra toli nuo termodinaminės pusiausvyros. Šis atradimas jam pelnė Nobelio prizą chemijos srityje 1977 m. Apibendrinant Ilja Prigožinas atrado, kad energijos importas ir sklaida (disipacija) cheminėse sistemose gali apversti maksimalios entropijos taisyklę, kurią aiškiai apibrėžia antrasis termodinamikos dėsnis.
Bodaibas
Bodaibas  – miestas Vitimo dešiniajame krante, prie Bodaibo žiočių, Irkutsko srities rytuose, Rusija, Bodaibo rajono centras. 17 700 gyventojų (2002 m.).
Istorija
Miestas įkurtas 1863 m., pradėjus eksploatuoti aukso kasyklas. 1903 m. suteiktos miesto teisės. Iki 1917 m. spalio perversmo auksą kasė Didžiosios Britanijos ir Rusijos akcinės bendrovės. 1947–1954 m. mieste ir jo apylinkėse veikė Bodaibo grupės lageriai (Bodaibinlag). Kaliniai (3-7 tūkst.) dirbo aukso kasyklose, statybose, žemės ūkio darbus, kirto mišką. Įvairių tautybių tremtiniai ir buvę kaliniai tuo metu sudarė Bodaibo gyventojų daugumą.
Ekonomika
Lenos–Vitimo aukso pramonės rajono centras. Yra oro uostas, kraštotyros muziejus. Išplėtota maisto pramonė.
Lietuviai
1949 m. balandžio mėn. iš sovietų okupuotos Lietuvos į Bodaibą buvo atvežta apie 3000 žmonių. Kelios dešimtys jų palikta mieste, vėliau atkelta ir daugiau. Tremtiniai kirto mišką, ruošė medieną šachtoms sutvirtinti, dirbo statybose, dirbtuvėse, prie geležinkelio, krovikais. Iš pradžių gyveno nešildomuose barakuose. 1956 m. pradėjo grįžti į Lietuvą. Bodaibo kapinėse yra palaidota lietuvių; kai kurių palaikai parvežti į Lietuvą. 1990 m. į Bodaibą iš Kauno buvo nuvykusi buvusių tremtinių ekspedicija.
Slackware
Slackware – vienas seniausių Linux platinamųjų paketų. Nuo pat atsiradimo iki dabar Slackware išlaikė savo ideologiją – būti kuo arčiau UNIX (BSD). Šis paketas beveik neturi patogių pagalbinių konfigūravimo programų, turinčių grafinę vartotojo sąsają. Beveik viską konfigūruoti reikia pačiam vartotojui, redaguojant konfigūracijos bylas. Vartotojams toks asketiškumas leidžia gerai išstudijuoti Linux ir būti pasirengusiam visokiems netikėtumams. Šis Linux platinamasis paketas rekomenduotinas patyrusiems vartotojams.
Slackware yra lengvai konfigūruojamas ir atnaujinamas, tačiau lygiai taip pat lengvai jis gali būti sugriautas, neatsargiai atnaujinus programinius paketus. Pagrindinė Slackware problema yra paketų priklausomybių patikrinimo nebuvimas. Įdiegiant ar šalinant paketus pats vartotojas turi pasirūpinti, kad kitoms programoms reikalingos bibliotekos nebūtų pakeistos netinkamomis versijomis ar pašalintos. Be to, dažniausiai nauji paketai būna įdiegiami kompiliuojant jų išeities tekstus, kas naujokams dažnai taip pat sukelia problemų.
Istorija
Slackware buvo kuriamas pasinaudojant Soflanding Linux System, kadaise populiariu Linux platinamuoju paketu. SLS dominavo rinkoje iki kūrėjams padarius sprendimą pakeisti vykdomąjį formatą iš a.out į ELF. Tuomet tai buvo netinkamas sprendimas daugeliui SLS vartotojų. Patrikas Volkerdingas išleido modifikuotą SLS versiją, pavadinimu Slackware. Pirmoji Slackware versija, 1.00, buvo pristatyta 1993 m. liepos 16 d. Platinamasis paketas buvo patalpintas į šešis 3½" lanksčiuosius diskelius ir pasiekiamas naudojantis anonimine bylų perkėlimo tarnyba.
1999 m. Slackware peršoko iš 4-tos į 7-ją versiją. Taip buvo pasielgta norint parodyti rinkai, kad Slackware yra reguliariai atnaujinama operacinė sistema. Dauguma tuometinių Linux platinamųjų paketų buvo indeksuotos 6-ta versija (su kiekviena nauja versija Red Hat distribucija buvo peršokama nuo 4.1 į 5.0 principu vietoj 3.1 į 3.2 kaip tai darė Slackware). Slackware turėjo Beta versijas 6.x grupėje, tačiau jos nebuvo laikomos oficialiomis versijomis.
Grafinė aplinka
Slackware 12.2 vartotojai gali pasirinkti KDE 3.5.10 arba xfce 4.4.3 grafinę aplinką.
Gnome grafinė aplinka buvo pašalinta 11.0 versijoje, kaip paketas, kurį reikia ilgai kompiliuoti. Tačiau Slackware entuziastai yra paruošę atskirus Gnome paketus - Dropline GNOME, GSB: GNOME SlackBuild, GWARE ir Gnome-Slacky
Paketų valdymas
Slackware paketų valdymo programa gali įdiegti, atnaujinti ir pašalinti paketus esančius vietiniame šaltinyje, tačiau netinka trūkstamų bibliotekų ar programų tvarkymui.
Slackware paketai yra suarchyvuoti gzip archyvavimo programa ir baigiasi bylos galūne .tgz. Paketai susideda iš programos bylų, kurios yra išpakuojamos įdiegimo metu, ir informacinių bylų, reikalingų paketų įdiegimui aprašyti.
Priklausomybės sprendimas
Nors Slackware neturi oficialių įrankių automatiniam paketų priklausomybės tikrinimui, treti kūrėjai yra išleidę pagalbinių įrankių, kurių paskirtis panaši į APT Debian platinamojo paketo programą.
Slackware 9.1 įdiegė Swaret ir slackpkg kaip papildomus paketus antrame diske, tačiau pagal nutylėjimą neįdiegia į sistemą. Swaret buvo pašalintas iš platinamojo paketo 10.0 versijoje, tačiau pasiekiamas kaip trečios grupės paketas.
Įrankis Slapt-get nenumato paketų priklausomybės sprendimo, naudojantiems Slackware platinamąjį paketą. Vietoj to, jis suteikia rėmus priklausomybės sprendimams panašiems į Slackware paketus, kurių metodas toks pat kaip APT. Keletas paketų ir Slackware pagrindu kurti Linux platinamieji paketai naudoja šios programos pranašumus.
NetBSD pkgsrc programa palaiko Slackware struktūrą kaip ir kitas UNIX stiliaus operacines sistemas. Pkgsrc palaiko priklausomybės sprendimą tiek dvejetainiams, tiek išeities teksto paketams.
Live CD, DVD ar USB
Slackware 14.2 versija turi specialų leidimą (angl. Live Edition). Su juo sistemą galima paleisti ir ja naudotis tiesiai iš kompaktinio disko arba USB laikmenos. Šis leidimas skirtas susipažinti su šia operacine sistema jos neįdiegiant į kietąjį diską, taip nepažeidžiant kietajame diske esančios esamos operacinės sistemos. Slackware Live Edition sukūrė vienas iš šio linux paketo vystytojų Eric Hameleers, žinomas slapyvardžiu AlienBOB.
Techninės įrangos architektūra
Slackware yra kuriamas x86-64 ir x86 architektūroms. Nuo 2005 metų buvo oficialiai pradėtas System/390 architektūros palaikymas, tačiau jos vystymas sustojo 2009 metais. .
Taip pat yra oficialios versijos, skirtos 32 bitų ir 64 bitų ARM architektūroms.
Italijos futbolo varžybos 1922–1923 m.
Italijos futbolo varžybos 1922–1923 m.
Emanuel Pogatetz
Emanuel Pogatetz (g. 1983 m. sausio 16 d. Gracas) – futbolininkas, Austrijos rinktinės gynėjas.
2010 m. liepos 2 d. pasirašė trejų metų sutartį su SV Hannover 96 klubu.
Arizonos svajonė
Arizonos svajonė – 1993 metų režisieriaus Emiro Kusturicos filmas. Muziką kūrė Goranas Bregovičius ir Iggy Pop. Filmas laimėjo specialųjį žiuri prizą Berlyno festivalyje.
Siužetas
Vaikystės draugas Polas (Vincent Gallo) įkalbina Akselį (Johnny Depp) mesti savo žuvų skaičiuotojo darbą ir vykti į Niujorką pas dėdę Leo (Jerry Lewis) į šio vestuves. Dėdė bando įtikinti Akselį likti pas jį visam laikui ir padėti automobilių versle. Besimokydamas pardavinėti automobilius, jaunuolis čia susipažįsta su žymiai vyresne moterimi Elaine (Faye Dunaway) bei jos įdukra Grace (Lili Taylor). Akselis įsimyli Elaine, galiausiai pas ją ir apsigyvena, kur nuolat konfliktuoja su Grace.