cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kražių skerdynės
Atgarsiai
Kražių skerdynės sustiprino Lietuvos gyventojų anticarines nuotaikas, žadino užsienio šalyse gyvenančių lietuvių tautinę savimonę. Spaudoje kilo polemika dėl popiežiaus Leono XIII enciklikos Caritatis providentiaeque nostrae (paskelbta laikraštyje „Žemaičių ir Lietuvos apžvalga“), tarp ją smerkiančiųjų (Vincas Kudirka ir kt.) ir ginančiųjų. Kritikai piktinosi tariamu popiežiaus Leono XIII nuolaidžiavimu, raginimu nesipriešinti Rusijos valdžiai, gynėjai pabrėžė, kad jo pastangomis Rusijos imperijos administracija Katalikų bažnyčiai Lietuvoje darė nuolaidų, o enciklikoje tikintieji esą raginami ginti savo tikėjimą, būti lojaliems valdžiai tol, kol ji nenukreipiama prieš tikėjimą, laisvę, sąžinę.
San Ramon de la Nueva Oranas
San Ramon de la Nueva Oranas arba tiesiog Oranas (Orán) – miestas Argentinoje, Saltos provincijos šiaurėje, 270 km nuo Saltos, netoli Bermecho upės. Orano departamento centras. 67 tūkst. gyventojų (antras pagal dydį provincijos miestas).
Karšuvos valsčius
Karšuvos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Karšuvos kaimas (Ivangėnų I piliakalnis).
San Ramon de la Nueva Oranas
Miestas įkurtas 1794 m. ispanų karininko ir Saltos gubernatoriaus Ramón García de León y Pizarro. Jis gyvenvietę pavadino Šv. Raimondo Nonato (gyvenvietė įkurta minint jo dieną) gimimo vietos (Orano miesto Alžyre) vardu.
Oranas – žemės ūkio centras. Auginamos cukranendrės, citrusai (apelsinai, greipfrutai), paprika, bananai, kava. Cukraus ir apelsinų sulčių gamyba. Šalia miesto yra oro uostas. Keliai į Saltą, Tartagalį, Bolivijos miestus.
Oranas yra katalikų vyskupijos ir religinis provincijos centras. Saltos universiteto filialas.
Karšuvos valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas XV a. pradžioje Karšuvos žemėje, po to kai Žemaitijos seniūnija tapo LDK subjektu. Tikslus Karšuvos srities dalinio politinio savarankiškumo panaikinimo laikas istorikams nėra žinomas; gali būti, kad integralia Žemaičių dalimi Karšuva galutinai tapo netrukus po 1336 m. (t. y. po galimo Karšuvos kunigaikščio Margirio žūties) ar apie XIV a. vidurį.
XVI a. Karšuvos valsčiui priklausė Jaunodava, 1527 m. – Pašilės apylinkės. Nuo 1527 m. valsčius (pavietas) priklausė Lietuvos didžiajam kunigaikščiui. 1562 m. surašytas Karšuvos valsčiaus inventorius su kaimais ir vaitystėmis (Pašilės, Nartiko, Obelyno ir kt.). XVI a. pabaigoje valsčius taip pat vadintas pavietu, 1667 m. paviete buvo 209 bajorų dūmai. Valsčius nustojo egzistavęs XVIII a. pabaigoje.
Žymūs žmonės
XVII a. nuo Karšuvos valsčiaus kilo Biržiškų bajorų giminė.
Vokiečių kalbos kaip užsienio kalbos testas
Vokiečių kalbos kaip užsienio kalbos testas (, TestDaF) – centralizuotas ir standartizuotas vokiečių kaip užsienio kalbos egzaminas (testas), organizuojamas visame pasaulyje. Vokietijos akademinių mainų tarnybos (DAAD) užsakymu išplėtojo Hageno nuotolinių studijų universitetas (FernUniversität Hagen), Bochumo Rūro universiteto Kalbų mokymo tyrimų seminaras (Vokietija), Gėtės institutas ir Carl Duisberg centras nuo 1998 m. iki 2000 m. TestDaF iš esmės yra skirtas stojantiesiems į Vokietijos aukštąsias mokyklas, įrodinėjant tinkamą savo vokiečių kalbos žinių ir gebėjimų lygį. 2007 m. TestDaF testui užsirašė apie 15 000 užsienio studentų.
Testavimas, sertifikavimas
Laikiusiems testą TestDaF institutas išduoda sertifikatą, patvirtinantį kalbos 4 rūšių įgūdžius (išlaikius subtestus) kaip skaitymo supratimas, klausymas (suvokimas iš klausos), rašytinė ir žodinė išraiška, diferencijuotai pagal atitinkamą lygį (TestDaF lygiai – nuo TDN 3 iki TDN 5). Testavimas vyksta 9 kartus per metus. Registracija vyksta TestDaF centre. TestDaF vykdo specialūs centrai. Lietuvoje – tik vienas TestDaF centras, įkurtas 2005 m. balandį (TestDaF-Zentrum Kaunas, Vytauto Didžiojo universitetas; testavimo vykdytojos – doc. Rūta Eidukevičienė, VDU HMF Vokiečių ir prancūzų filologijos katedros vedėja, ir doc. Antje Johanning, DAAD lektorė). Testavimo datos – 2009 m. rugsėjo 16 d. (registracija 21.07.2009–18.08.2009), 2009 m. lapkričio 10 d. (registracija 15.09.2009–13.10.2009) ir atitinkamai vėliau.
Reikšmė
TestDaF sertifikatas yra oficialus patvirtinimas dėl reikiamų vokiečių kalbos žinių bei gebėjimų, reikalingų mokytis universitetuose Vokietijoje (pagal Vokietijos rektorių konferencijos ir VFR kultūros ministrų konferencijos susitarimus). TestDaF sertifikato 4 lygis (TDN 4) visose keturiose kalbos egzamino dalyse yra pakankamas studijuoti bet kokio tipo aukštojoje mokykloje. TDN 3 lygis atskiruose universitetuose, aukštosiose mokyklose priklausomai nuo studijų ir tyrimų tikslų gali būti pripažintas (arba yra) pakankamas. TDN 5 liudija apie ypač aukšto lygio vokiečių kalbos mokėjimą, esantį virš reikalaujamų kalbos žinių lygio, reikalingo studijoms.
Belphegoro skaičius
thumb|200px|Belphegoras Belphegoro skaičius 1000000000000066600000000000001 yra neįprastas pirminis skaičius, turintis daug „šėtoniškų“ elementų. 666 yra Naujajame testamente minimas „pabaisos skaičius“. Iš abiejų pusių šešetus supa po 13 nulių (13 – „nelaimingas skaičius“). Pagaliau skaičius susideda iš 31 skaitmens – 13 atvirkščiai. Šis skaičius dar ir simetriškas (palindromas).
HIM
HIM (His Infernal Majesty) – suomių alternatyvaus roko grupė. Grupėje yra penki nariai: antrasis būgnininkas Mikka Kirstian Karppinen (Gas Lipstick), trečiasis klavišininkas Jani Purttinen (Emerson Burton), Mikko Heinrik Julius Paananen (Mige Amour), Mikko Viljami „Linde“ Lindström (Lily Lazer) ir Ville Hermmani Valo.
HIM pradėjo groti nelabai girdėtą ir savotišką metalą – sunkųjį metalą su gotikinio metalo priemaišom. Tokį stilių jie vadina „Love Metal“. Grupė susikūrė 1991 m. pirmąjį albumą išleido tik 1996 m.
Istorija
HIM savo debiutinį albumą išleido 1996 metais (tik Suomijoje). Jame buvo keturios dainos: „Wicked Game“, „Dark Secret Love“, „The Heartless“, „Stigmata Diaboli“. Jis buvo pavadintas „666 Ways to Love: Prologue“.
Jie greitai išgarsėjo Suomijoje, nes savo albume buvo turejo perdainuotą Chris Isaak Wicked Game, o 1997 jie išgarsėjo ir visoje Skandinavijoje, kai išleido savo pirmąjį pilną kompaktinį diską. Jis vadinosi „Greatest Love Songs Vol. 666“. Jame buvo devynios dainos.
2000 metais HIM susilaukė dar didesnio populiarumo, kai išleido „Razorblade Romance“ – savo antrąjį pilną albumą. Jis buvo išleistas už Suomijos ribų – Velse (Didžioji Britanija). Albumas sulaukė milžiniško Europos susidomėjimo, kai daina „Join Me (in Death)“ kaip garso takelis pasirodė filme The 13th Floor. Singlas užkope į Vokietijos topų viršūnes 2000 metais. Po tokio pasisekimo Europoje HIM išleido dar tris singlus iš to paties albumo: „Right Here In My Arms“, „Poison Girl“ ir „Gone With The Sin“. Albumas pasiekė netgi JAV parduotuves, tik grupė ten vadinosi ne HIM, o HER, nes  grupė pavadinimu HiM ten jau egzistavo, bet HER išbuvo tik tame albume,  nes greitai Ville Valo ir visa HIM kompanija įsigijo pilnas teises į pavadinimą HIM.
Po tokio populiarumo 2000 metais, 2001 jie išleido Deep Shadows And Brilliant Highlights su dvylika dainų. HIM įrašė keturis singlus: „Pretending“, „In Joy And Sorrow“, „Heartache Every Moment“ ir „Close To The Flame“.
Po dvejų metų 2003 jie išleido sėkmingiausią „Love Metal“ albumą. Jame buvo vienuolika dainų ir trys singlai. HIM išleidę šį albumą atsirado daugelio žurnalų viršeliuose. Netgi JAV, kurioje prieš tai HIM nebuvo sulaukę milžiniško pasisekimo, tapo pagrindiniu žurnalų ir televizijų objektu.
2005 metais išleido penktąjį albumą „Dark Light“. Jį sudarė dešimt dainų. 2006 m. rugsėjo 5 dieną RIAA pripažino Dark Light auksiniu ir HIM tapo pirmąja suomių grupe, turinčia auksinį albumą JAV.
Albumai
dešinėje|140px
Svetainės
decas:HIM
Belphegoro skaičius
Belphegoras yra vienas iš „septynių pragaro princų“, padedantis mokslininkams bei tyrinėtojams visokiuose „velniškuose atradimuose“ kurių geriau ir nebūtų. Skaičių taip pavadino Clifford A. Pickover. Skaičius gali būti žymimas „apversta 𝜋“ (viršumi į apačią).
Orisa
Istorija
thumb|Orisa. Vandenyno pakrantė thumb|Džaganatho šventykla [[Puris|Purio mieste]] Orisos (Kalingos) regionas nuo seno turėjo nepriklausomą istoriją ir garsėjo vietos žmonių nepriklausomybės troškimu.
Kalingos valstybė pirmą kartą paminėta VI a. pr. m. e. Ji minima kaip nepaliesta vedų kultūros šalis. Vietiniai gyventojai puoselėjo savitą religiją ir kultūrą. Tai buvo paskutinė karalystė, kurią prie savo imperijos prijungė Maurjų imperatorius Ašoka. Tas prijungimas pareikalavo daugybės karų ir aukų.
Yrant Maurjų imperijai III a. pr. m. e. pabaigoje, Kalinga atsiskyrė viena pirmųjų, čia į valdžią atėjus Mahamegavahanų dinastijai, kurios žymiausias valdovas Kharavela sukūrė tikrą imperiją, pasiekdamas ir Tamilakamą.
Kalingai nuo ankstyvų laikų buvo jūrinė tauta, daug keliavę. Jų dėka indijos kultūra sklido į Pietryčių Aziją, tokiu būdu formuojantis Indosferai.
Apie VI a. Kalinga nusilpo. Kurį laiką ji priklausė Harša imperijai, o vėliau Orisos teritorija suskilo, čia susiformuojant daug smulkių valstybių. Čia valdė daugybė dinastijų.
795 m. karalius Jajatis suvienijo Kalingą, Košalą ir Utkalą į vientisą imperiją. Vėliau Kalingą valdė Rytų Čalukjai iš Andhros, vėliau – Rytų Gangai (1076–1435). Pastarųjų valstymo metais ypač suklestėjo savita Orisos kultūra ir architektūros stilius.
1568 m. Kalinga pralaimėjo Bengalijai, o 1576 m. buvo prijungta prie Mogolų imperijos. 1751 m. ją užėmė Maratų imperija.
Budinai
Budinai buvo siejami su Juchnovo kultūra, kuri siejama su baltais arba slavais. Taip pat būta bandymų su budinais sieti finougrus.
Werner Schützler
Verneris Šiucleris (1902 m. liepos 20 d. Bruzdeilyne, Vokietijos imperija - 1994 m. gegužės 27 d. Bad Saulgaue, Vokietija) – Vokietijos politikas, rezistentas, Vokietijos komunistų partijos narys.
Biografija
Gimė 1902 m. liepos 20 d. Bruzdeilyne. 1929 m. Štetine susituokė su Margarete Bäcker. 1933 m. į valdžią atėjus naciams buvo suimtas ir kalinamas, paleistas 1934 m. pabaigoje. Paleistas persikėlė dirbti žemės ūkio mašinų inžinieriumi į Hanoverį. Nuo 1950 m. sausio 9 d. iki 1951 m. balandžio 30 d. buvo Žemutinės Saksonijos landtago deputatas. Mirė 1994 m. gegužės 27 d. Bad Saulgaue.
Rizoforiniai
Rizoforiniai (Rhizophoraceae) – magnolijūnų (Magnoliophyta) šeima, kuriai priklauso medžiai, augantys mangroviniuose miškuose.
Paplitę tropinio ir subtropinio klimato regionuose.
Šeimoje yra 16 genčių, apie 120 rūšių.
Raudondvario dvaras
Raudondvario dvaras yra buvęs:
Bendrovių valdymas
Bendrovių valdymas – taisyklių rinkinys, svarbus verslo organizacijų veikloje, nustatant, įtvirtinant bei derinant įmonės darbuotojų elgesio standartus, siekiant išvengti privačių interesų konflikto su įmonės strateginiais tikslais, interesais. Kiti paplitę taisyklių pavadinimai – gera valdymo praktika, organizacijų valdomumas, tinkamas bendrovių elgesys, bendrovių valdymas, korporacinis (ar korporacijų) valdymas, korporatyvinis valdymas.
JAV ir Europoje imti kurti bendrovių valdymo kodeksai, tvirtinti pavyzdiniais ir įvairios bendrovės ėmėsi skelbti besilaikančios jų normų arba susikūrė netgi savo atskirus kodeksus.
Bendrovių valdymo kodekso poreikis bei atsiradimas sietinas su neveiksminga organizacijos valdymo sistema bei joje egzistuojančiomis taisyklėmis, kai išnaudotos įstatymų spragos, kuriomis buvo padaryta žala bendrovių akcininkams (Enron, Grundig ir kitų koncernų bankrotai), nuslepiant įmonės veiklos bei jos valdymo metu iškilusius interesų konfliktus.
Reikšmė
Darbuotojų elgesio reguliavimo klausimai iki šiol lieka viena opiausių tiek vadybos, tiek organizacinės psichologijos, tiek ir bendrovių teisės klausimų; be formalių taisyklių kaip CGK bandoma diegti pavyzdinio elgesio praktikas, kurias rodo visų pirma vadovaujantys darbuotojai, savanoriškai prisiimdami aukštesnius įsipareigojimus nei to reikalauja taisyklės ir keldami didesnius vertybinius reikalavimus sau bei savo kolegoms.
Kuzbasas
thumb|right|240px|Kuzbaso gamta – Kuznecko Alatau thumb|left|200px|Anglies kasimas prie [[Meždurečenskas|Meždurečensko]]
Kuzbasas, Kuznecko anglies baseinas – vienas stambiausių anglies telkinių pasaulyje, išsidėstęs Rusijoje vakarų Sibiro pietuose, daugiausiai Kemerovo srities teritorijoje. Pastaruoju metu Kuzbaso sąvoka suprantama kaip antrasis šios srities pavadinimas.
Geografija
Kuzbasas yra išsidėstęs plačioje žemumoje, apsuptoje Kuznecko Alatau ir Kalnų Šorijos kalnų bei neaukšto Salajiro kalvagūbrio. Anglių baseino teritoriją iš šiaurės į pietus kerta Tomės upė (Obės baseinas) – pagrindinė vandens arterija, aprūpinanti vandeniu pramonę ir gyventojus. Praktiškai visoje Kuzbaso teritorijoje gamtos landšaftai ir gelmės yra paveikti žmogaus ūkinės veiklos, ypač pastebimai – naudingųjų iškasenų kasimo atviruoju būdu (угольный разрез) rajonuose.
Istorija
Šiuolaikinio Kemerovo apylinkėse anglies buvo surasta 1721 m. Anglies telkinio ištekliai Kuznecko slėnyje 1842 m. buvo profesionaliai įvertinti geologo P. Čichajevo, pirmą kartą panaudojant terminą „Kuznecko anglies baseinas“.
Ekonomika
thumb|right|240px|Buvęs karjeras thumb| right|240px|Anglies karjeras thumb|right|240px|Anglies kasimas Ekonominiu požiūriu Kuzbasas – vienas reikšmingiausių Rusijos regionų su išvystyta kalnakasybos ir metalurgijos pramone. Vietos pramonės kompleksas apima anglies (daugiausiai – akmens anglies), geležies rūdos ir įvairų nerūdinių medžiagų gavybą ir perdirbimą metalurgijos ir statybų pramonės įmonėse. Akmens anglis išgaunama požeminiu (30 %), atviruoju ir hidrauliniu (5 %) būdu. Kuzbase yra 58 veikiančios šachtos (iki 500 m gylio) ir 36 atviro anglies kasimo karjerai. Kuzbase iškasama 56 % šalies akmens anglių, tame tarpe aukščiausių markių kokso anglių – 100 %. Taip pat: išlydoma 13 % ketaus ir plieno, 11 % aliuminio, pagaminama 10 % cheminių audinių ir siūlų, 100 % šachtinių kasimo konvejerių ir kt.
Pagrindinės įmonės:
Pagrindiniai anglies gavybos centrai išsidėstę rajonuose prie šių miestų :
Gamybinės apimtys (iškasta anglies):
Formingė
thumb|Formingė Formingė – sen. graikų muzikos instrumentas – gnaibomasis chordofonas, lyra.
Turėjo 3–5 stygas. Skambinta plektru arba pirštais. Minima Homero. Dailės kūriniuose vaizduojama nuo IX a. pr. m. e.
Ijo (palydovas)
Ijo – vienas iš keturių didžiųjų Jupiterio palydovų (trečias pagal dydį). Ijo šiek tiek didesnis nei Žemės mėnulis. Kai 1610 m. sausio 7 d. Galilėjus atrado Ijo, kartu su kitais trim Galilėjaus palydovais, tai buvo pirmieji žinomi apie kitą planetą nei Žemė besisukantys mėnuliai. Nuolatinis vulkanizmas ir intensyvi radiacija nedaro jo labai tinkamu gyvybei.
Vulkaninis aktyvumas
Ijo labiausiai žinomas dėl savo vulkanų aktyvumo. Šiuo metu yra laikomas vulkaniškai aktyviausiu kūnu Saulės sistemoje. 2001 m. vasario mėnesį buvo užfiksuotas didžiausias visoje Saulės sistemoje ugnikalnio išsiveržimas. Ijo turi panašius į Žemės ugnikalnius, kurie išmeta sierą ir sieros dioksidą. Iš pradžių manyta, kad Ijo paviršiumi teka lavos upės, kurias sudaro sieros medžiagos. Tačiau dabar yra manoma, kad didžioji dalis lavos upių yra sustingusios į silikatines uolienas panašiai kaip Žemėje.
Kai kurie Ijo ugnikalnių išsiveržimai pasieka 300 km aukštį nuo paviršiaus, ugnikalniai išmeta medžiagas kilometro per sekundę greičiu. Aktyvumas greitai kinta, per keturis mėnesius tarp Voyager 1 ir Voyager 2 kelionių vieni išsiveržimai baigėsi, kiti prasidėjo.
Ijo aktyvumą sukelia Jupiterio ir dviejų jo palydovų: Europos ir Ganimedo gravitacijos įtaka. Jų gravitacijos jėgos įtaka tokia stipri, kad Ijo kūnas yra stumiamas ir tempiamas su tokia jėga, kuri sukelia vidinę trintį, to rezultatas labai didelis ugnikalnių aktyvumas. Šių jėgų tampomas, Ijo paviršius išsigaubia aukštyn ar žemyn iki šimto metrų. Aukščiausi Žemės potvyniai siekia tik apie 18 m., ir tiek pakyla vanduo, ne kietas paviršius.
Elektrinis aktyvumas
Kitas Ijo aktyvumo šaltinis yra Jupiterio magnetiniai laukai, kuriuos Ijo kerta savo orbita. Sukuriama skersai mėnulį elektros įtampa siekia 400,000 voltų, srovės stiprumas gali būti iki 3 milijonų amperų. Per atmosferą tekanti srovės dalis sukelia masinius žaibus.
Pavadinimas
Galilėjus iš pradžių pavadino naujai atrastus palydovus „Medičių planetomis“ (pagal įtakingą tų laikų Italijos šeimą), priskirdamas patiems palydovams romėniškus numerius (I, II, III, ir IV). Ijo pavaidnimas galutinai prigijo tik apie 1800 m. Jis taip pavadintas graikų mitologijos personažės Ijo vardu, kuri per dievų tarpusavio nesutarimus paversta karve.
Perskirstymas
Perskirstymas – sąvoka, reiškianti finansinių arba socialinių-politinių priemonių rezultatą ar taikymo procesą, kurio metu pakeičiamas pajamų arba kapitalo savininkas, taip mažinant pajamų arba turto pasiskirstymo nelygybę.
Perskirstymas per mokesčių politiką
Mokestinėmis perskirstymo priemonėmis gali būti:
Perskirstymas per subsidijas
Perskirstymas gali būti vykdomas per valstybines subsidijas. Šios gali būti teikiamos tiesiogiai pinigais, mokesčių lengvatomis arba nemokamai ar mažesne kaina teikiant viešąsias paslaugas.
Malinava (Kelmė)
Malinava – viensėdis Kelmės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Kražių.
D'Nash
„D’Nash“ (iki 2007 m. – NASH) buvo ispanų muzikos grupė, 2007 metais „Eurovizijos“ dainų konkurse atstovavusi Ispanijai.
Biografija
2006 m. vasarį grupė išleido pirmąjį singlą „Capaz de Todo“. Albumas analogišku pavadinimu buvo išleistas 2006 m. kovo mėnesį. 2006 m. birželio mėnesį išleido antrąjį singlą „¿Dónde Estás?“. Tų pačių metų lapkritį albumas buvo pakartotinai išleistas su dviem papildomomis dainomis „Qué Sabes del Amor“ ir „Más Allá de las Estrellas“.
2007 m. vasario 24 d. „D’Nash“ laimėjo Ispanijos televizijos projektą Misión Eurovisión 2007, skirtame išrinkti Ispanijos atstovą 2007 m. „Eurovizijoje“. Šiame konkurse grupė su daina „I Love You Mi Vida“ užėmė 20 vietą.
2007 m. lapkritį grupė išleido naują singlą „Amanda“, o jau gruodžio mėnesį išleistas antrasis grupės albumas „Todo Va a Cambiar“. Ispanijoje buvo parduota per 35 000 kopijų, o muzikos įrašų tope Productores de Música de España albumas užėmė 39 vietą.
Marko Perkovič
Marko Perković (g. 1966 m. spalio 27 d. Čavoglavo k., Kroatijos SR, Jugoslavijoje) – kroatų muzikas. 1991 m. tapo naujai susikūrusios grupės „Thompson“ lyderiu. 2008 m. žurnalas „Globus“, jį išrinko trečiu asmeniu pagal įtakingumą, tarp visų Kroatijos pop scenos atlikėjų.
Gyvenimas iki muzikinės karjeros pradžios
Būsimasis atlikėjas 1966 m. gimė nedideliame Čevoglavo kaimelyje. Tėvai Marija ir Ante, tačiau jis augo tik su mama. Tėtis dirbo VFR, sugrįždavo tik per didžiąsias šventes – Kalėdas ir Velykas. Marko mokyklą pabaigė Splite.
1991 m. Kroatija deklaravo savo nepriklausomybę, tačiau byranti Jugoslavija pasinėrė į karinius tarpusavio konfliktus. Perkovič prisijungė prie sukurtos Nacionalinės Kroatijos gvardijos. Čia jam buvo priskirtas amerikiečių gamybos automatinis ginklas Thompson. Kovos draugai davė pravardę Thompsonas, nuo ginklo su kuriuo kovojo mūšiuose, tad pastarasis ir tapo sceniniu pseudonimu.
Pati pirmoji daina, kuri išgarsino būsimąjį atlikėją, gimė kovose dėl jo gimtųjų vietų, netoli Čevoglavo. Įkvėptas parašė bei įdainavo dainą „Čavoglavo batalionas“ (Bojna Čevoglave). 1992 m. pradėjo rengti paramos koncertus, taip pat išleido savo pirmąjį albumą.
1995 m. sugrįžo į Kroatijos armijos 142 Drnišo brigadą. Su ja dalyvavo „Operacijoje Audra“, kurios metu Kroatijos pajėgos užgrobė separatistines Drnišo ir Knino respublikas.
Muzikinė karjera
Marko Perkovič dainos pasižymi patriotizmu, meile bei religingumu. Dainose ypač daug atsiminimų apie Kroatijos nepriklausomybės kovas, gimtąsias vietas, įpinama ir folkloro elementų.
Didžiausi koncertai buvo surengti Kroatijoje. 2002 m. rugsėjo 15 d. Splite susirinko apie 45 tūkst. gerbėjų; 2007 m. Zagrebe, Maksimir stadione, pasiklausyti atlikėjo atėjo virš 60 tūkstančių žmonių. 2009 m. per Zagrebo miesto pagrindinėje aikštėje surengtą koncertą karo veteranams pagerbti, organizatoriai skelbė jog koncerto klausėsi apie 120 tūkst žmonių.
Atlikėjas artimai bendradarbiauja ir su kitomis Kroatijos scenos žvaigždėmis: Mate Bulič, Miroslav Škoro, Tiho Orlič, Jasmin Stavros. Rašo jiems dainas ar atlieka kūrinius duetu.
Nacizmo šešėlis
Sėkmingą tarptautinę atlikėjo karjerą temdo neonacizmo šešėlis. 2004 m. Nyderlandai uždraudė koncertuoti šalyje. 2009 m. po koncerto Šveicarijos mieste Liucernoje, vietos kantonas, Šveicarijos socialdemokratų partijos teigimu, svarstė atlikėjo veiksmus. Nutarta uždrausti trejus metus įvažiuoti į Šveicariją. Pastaroji priklauso Šentgeno erdvei, todėl pritarus Europos komisijos viceprezidentui Michele Cercone, draudimas įvažiuoti buvo pritaikytas ir kitose Šentgeno erdvės valstybėse.
Skandalas dėl nacizmo kilo 2003 m., po atliktos dainos „Jasenovac i Gradiška stara“. Pastaroji buvo viešai pristatyta nacionalinėje televizijoje. Dainoje dainuojama apie II pasaulinio karo metu veikusias koncentracijos stovyklas, kurios buvo įkurtos vietinių fašistų ustašių (Kroatijos revoliucinis judėjimas). Šiuose lageriuose, pirmiausia buvo naikinami slavų tautybės žmonės (t. y. serbai).
Pats atlikėjas oficialiai neigė bet kokį palaikymą ustašių judėjimui, tačiau didelė dalis Marko Perkovič gerbėjų painioja patriotizmą su ustašių nacionalizmu, ir tai koncertuose gausiai parodoma vilkint judėjimo uniformomis, pasidabinus simboliais ar užrašais.
Asmeninis gyvenimas
1990 m. bažnyčioje susituokė su Kroatijos dainininke Danijela Martinovič. Teisiškai jie niekados nebuvo susituokę, tačiau bažnytiniu požiūriu jie buvo susituokusi prieš Dievą šeima. Vien dėl to teko laukti vietos bažnytinio teismo. Pastarasis 2005 m. Splite, panaikino bažnytinę santuoką.
2004 m. atlikėjas nusipirko 20 % šalies radijo „Narodni radio“ akcijų. Ši sėkminga vietos radijo stotis transliuoja tik kroatišką muziką.
2009 m. jam buvo suteikta galimybė susitikti su popiežiumi Benediktu XVI.
2011 m. suvaidino epizodinį vaidmenį kroatų istoriniame filme „Jozef“. Tame pačiame filme skambėjo ir jo parašyta bei atlikta daina „Jozef.
2013 m. balandžio 11 d. išleista albumas „Ora et labora“ vos per 15 dienų tapo auksiniu.
2014 m. buvo apdovanotas aukščiausiu Kroatijos muzikos apdovanojimu Porin, už geriausią metų dainą, 2013-aisiais parašytą „Samo je ljubav tajna dvaju svjetova“ (Meilė, vienintelė paslaptis dviejų pasaulių) skirtą savo žmonai Sandrai. Šiai dainai nufilmuotas muzikinis klipas „Youtube“ svetainėje peržiūrėtas 4,7 mln kartų.
Dinogetija
Getų-dakų gyvenvietė buvo užkariauta romėnų ir paversta atraminiu pasienio punktu. I a. pab.–III a. pr. pastatyta mūrinė tvirtovė, apjuosta mūro siena su 14 bokštų. IV a. pab. Dinogetijos tvirtovę sugriovė Bizantijos kariuomenė. Vėliau (iki VI a. pab.) ne kartą sugriauta ir atstatyta. VI a. pab.–VII a. pr. nuniokota slavų genčių. IX–XII a. čia buvo Bizantijai priklausanti gyvenvietė. Po 1186 m. klajoklių antpuolio Dinogetija galutinai sugriauta.
Griuvėsiai 1868 m. lokalizuoti, nuo 1947 m. juos pradėjo tirti Rumunijos nacionalinio senienų muziejaus archeologai. Rastos I–III a. romėnų akmeninės tvirtovės ir bokštų bei akmeninių pastatų (bazilikos, pirčių, gyvenamųjų namų) liekanos, IX–XII a. pastatų ir dirbtuvių liekanos. Rasta įvairių Bizantijos, Kijevo Rusios ir vietos gamybos archeologinių radinių.
Dakos centrinis kalėjimas
Dakos centrinis kalėjimas – didžiausias kalėjimas Bangladeše, įsikūręs sostinėje Dakoje. Naudojamas nusikaltėliams ir politiniams kaliniams laikyti.
Iki britų valdymo laikų, buvo Mogolų imperijos fortas. XIX amžiaus pradžioje renovuotas į kalėjimą. Iki 1836 m. pastate veikė policijos nuovada.
Pirmoji pagalba
100px|thumb|Pirmosios pagalbos ženklas Pirmoji pagalba – pradinės pagalbos nukentėjusiam suteikimas ligos arba susižalojimo atveju, dažniausiai atliekamas pašalinio žmogaus iki kol bus suteikta profesionali medicininė pagalba.
Pirmoji pagalba paprastai sudaryta iš lengvų metodų, kuriuos gali atlikti žmogus be formalios medicininės kvalifikacijos ir su vietoje prieinamais įrankiais. Pirmosios pagalbos tikslas yra pašalinti arba stabilizuoti nukentėjusio asmens gyvybei gresiantį pavojų. Pirmoji valanda po nelaimingo atsitikimo paprastai labai svarbi nulemiant tolimesnę nukentėjusiojo būklės raidą.
Pagrindiniai principai
Skiriami šeši pirminiai etapai, į kuriuos suteikiantis pagalbą turėtų pirmiausiai kreipti dėmesį, prieš tai įvertinus situaciją ir nepamirštant išlikti ramiam:
Paprastai nukentėjusio nerekomenduojama judinti iš pradinės pozicijos, nebent tai reikalinga siekiant atitraukti nukentėjusį nuo pavojaus arba atgaivinti. Tam yra priežasčių: jeigu nukentėjusysis susižeidęs stuburą, ypatingai kaklo srityje, judinimas gali sukelti papildomos rimtos žalos, todėl jei nukentėjusiojo judinimas yra neišvengiamas, tai daryti reikia labai atsargiai, ypatingai kreipiant dėmesį į kaklą.
Vakarinis ežeras
left|120px
Vakarinis ežeras – ežeras vakarų Lietuvoje, Šilutės rajone, apie 10,5 km į pietvakarius nuo Juknaičių. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,16 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 1,9 m. Krantai apaugę medžiais ir krūmynais, pakrantėse plyti pievos, kiek atokiau telkšo keletas smulkių senvaginių ežerėlių. Šiaurėje įteka upelis iš Naujienųjų ežero, pietuose išteka link Žiogio ežero (Nemuno baseinas).
Vidurio Europos universitetas
miniatiūra|Vidurio Europos universiteto logotipas Vidurio Europos universitetas (, CEU) – 1991 m. įkurtas privatus universitetas Budapešte (Vengrija). CEU steigėjas – JAV finansininkas ir investuotojas George Soros, Atviros visuomenės instituto (Open Society Institute) pirmininkas. Universitetui buvo suteikta 420 mln. eurų parama. Universitetas akredituotas JAV ir Vengrijoje, tačiau studijos vyksta tik Budapešte. Sritys – socialiniai ir politikos mokslai, teisė, ekonomika, matematika. Oficiali aukštosios mokyklos darbo kalba – anglų. Studijuoja apie 1400 studentų, dirba per 300 darbuotojų. CEU veikia CEU verslo mokykla (buvęs CEU Ekonomikos fakultetas), įkurtas Soroso 1988 m. (pradžioje egzistavo nepriklausomai nuo CEU kaip International Management Center (IMC) Prahoje, nuo 2001 m. – CEU struktūrinis padalinys Vengrijoje).
Jonas Dobkevičius
Jonas Dobkevičius (iki 1885 m. Daukus, 1866 m. gruodžio 6 d. Mieliūnuose, Svėdasų valsčius – 1934 m. liepos 23 d. Medemrodės dvaras, Akmenės valsčius) – Lietuvos ekonomistas, politinis ir visuomenės veikėjas.
Biografija
Baigė Šiaulių gimnaziją, 1888–1893 m. studijavo Sankt Peterburgo universiteto Gamtos ir matematikos fakultete.
Nuo 1894 m. Sankt Peterburge dirbo Valstybiniame banke, 1900–1914 m. caro rūmų raštinėje, 1914–1918 m. vadovavo prancūzų automobilių ir lėktuvų gamybos ir prekybos bendrovei, bolševikams ją nacionalizavus, 1918 m. grįžo į Lietuvą ir nuo 1919 m. birželio dirbo Finansų, prekybos ir pramonės ministerijoje. Nuo 1920 m. kovo mėn. viceministras, 1922 m. vasario – rugpjūčio mėn. finansų ministras. Prisidėjo prie Lietuvos banko įkūrimo. Vėliau Finansų ministerijos patarėjas, prekybos departamento direktorius, Susisiekimo tarifų komisijos pirmininkas. 1925–1934 m. Prekybos ir pramonės rūmų direktorius.
1933–1934 m. Vengrijos generalinis konsulas Lietuvoje. Vadovavo Lietuvos delegacijoms per prekybos derybas su TSRS, Latvija, Estija, Vokietija, Didžiąja Britanija. Daugelio ekonominių organizacijų veikėjas, kurį laiką Lietuvos šachmatininkų sąjungos pirmininkas.
Sūnus – pirmasis Lietuvos karo lakūnas Jurgis Dobkevičius.
Terminatorius (filmas)
Terminatorius  – režisieriaus James Cameron pastatytas 1984 metų mokslinės fantastikos veiksmo filmas, kuriame pagrindinius vaidmenis atliko Arnold Schwarzenegger, Michael Biehn ir Linda Hamilton. Filmas prodiusuotas „Hemdale Film Corporation“ ir platintas „Orion Pictures“. Filmuotas Los Andžele. A.Schwarcenegger vaidina kiborgą Terminatorių, kuris siunčiamas iš 2029 metų atgal į 1984 metus, kad nužudytų Sarą Konor, kurią suvaidino Linda Hamilton. Michael Biehn personažas – Kailas Rysas, ateities kareivis atsiųstas apginti Saros.
Filmas netikėtai tapo komerciškai labai sėkmingas – surinko per 78 mln. JAV dolerių bei sulaukė palankių kritikų vertinimų. „Terminatorius“ pirmavo pagal surenkamas pajamas Amerikoje pirmas dvi rodymo savaites.
Imunogenetika
Imunogenetika ( – laisvas nuo ko nors+ – susijęs su kilme, gimimu), mokslas apie organizmo antigenų specifiškumo paveldėjimo dėsnius ir genetinių mechanizmų reikšmę imuninėms reakcijoms.
Juozapas Būčys
Juozapas Būčys (1874 m. vasario 2 d. Gerklinėje – 1946 m. gegužės 30 d. Semeliškėse) – kunigas, daraktorius. Palaidotas Semeliškių Šv. Lauryno bažnyčios šventoriuje.
Kiek vėliau po gimimo Juozapas Būčys su visa šeima persikėlė gyventi į Rėksnių kaime, Šešuolių parapijoje. Dėl to Būčių šeimą visi vadindavo šešuoliečiais. miniatiūra|160px|right|Antkapis Semeliškių šventoriuje
Biografija
1890 m. baigė Žemaitkiemio rusišką pradžios mokyklą. Ją baigęs pats mokė vaikus kaimuose – daraktoriavo.
1892 m. Šešuolių klebono kunigo Bironto padedamas išvyko į Vilnių ir čia mokėsi privačiai.
1893 m. užsidirbo pinigų nurašinėdamas ir rankraščiu platindamas Kražių skerdynių aprašymą.
1895–1900 m. tarnavo caro kariuomenėje – grojo Maskvoje dūdų orkestre.
1906 m. gegužės 22 d. įšventintas kunigu. Paskirtas vikaru į Balsogę.
1908–1909 m. – laikinas Kiauklių klebonas.
1928 m. buvo Kaišiadorių kapitulos kanauninkas.
1928–1935 m. – Kruonio klebonas.
Nuo 1935 m. – Semeliškių parapijos klebonas.
Bendradarbiavo periodinėje spaudoje, yra parašęs pjesių bei vaizdelių mėgėjų scenai „Gintarai“, „Kūčios“, „Amžina pasaka“ ir kt. Semeliškėse Būčys pastatė modernią parapijos Katalikų akcijos salę, įkūrė parapinę biblioteką, skaityklą, saviveiklos klubą, rinko artistus, rengė vaidinimus.
Nicolae Ceaușescu
Nikolajė Čaušesku (Nicolae Ceaușescu; 1918 m. sausio 26 d. Skorničeštyje – 1989 m. gruodžio 25 d. Tirgovištėje) – Rumunijos politinis veikėjas.
Biografija
Slaptoji Rumunijos policija Čaušesku vadino „pavojingu komunistų agitatoriumi“ ir „komunistinės bei antifašistinės propagandos platintoju“. Dėl tokių kaltinimų Brašovo tribunolas 1936 m. birželio 6 d. nuteisė jį kalėti 2 metus ir pridėjo 6 mėnesius už teismo įžeidimą. Be to, jis turėjo po bausmės atlikimo 1 metus gyventi gimtajame kaime. Atlikęs bausmę Doftanos kalėjime 1939 m. jis sutiko Eleną Petresku, kurią vedė 1947 m. Ji vaidino vis svarbesnį vaidmenį jo politiniame gyvenime.
Netrukus po išėjimo į laisvę Nikolajė Čaušesku vėl buvo suimtas už „konspiraciją prieš socialinę tvarką“ ir karą praleido įvairiuose kalėjimuose. Tirgu Žiu internavo stovykloje, kur kalėjo vienoje kameroje su Gheorghe Gheorghiu-Dej ir tapo jo protežė.
1939–1940 m. Bukarešto komiteto narys, atsakingas už darbą su jaunimu. 1947–1952 m. Rumunijos žemės ūkio ministras. 1965 m. tapo Rumunijos komunistų partijos generaliniu sekretoriumi, o 1974 m. – Rumunijos prezidentu. 1989 m. pabaigoje prasidėjus neramumams, bandė su žmona pabėgti iš šalies, tačiau buvo sugautas ir sušaudytas.
Šalį valdė diktatoriškais metodais, siekė mažiau priklausyti nuo TSRS. Vykdė savarankišką užsienio politiką.
Frankonija
Frankonija  – istorinis ir lingvistinis Vokietijos regionas, esantis Vokietijos centrinėje dalyje.
Algis Dobravolskas
Algis Dobravolskas (g. 1951 m. spalio 21 d. Vabalninkas, Biržų raj.) – Lietuvos ekonomistas, socialinių mokslų daktaras.
Frankonija
Regiono apibrėžimai
thumb|200px|left|Lingvistinė Rytų Frankonija Egzistuoja du regiono apibrėžimai, nuo kurių priklauso jo teritorija:
Algis Dobravolskas
Biografija
1974 m. baigė Vilniaus universiteto Pramonės fakultetą. 1979 m. ekonomikos mokslų kandidatas,
1974–1976 m. dirbo Aukštojo ir specialiojo vidurinio mokslo ministerijoje. 1979–1982 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1987 m. docentas. 1982–1990 m. Lietuvos mokslų akademijos Ekonomikos instituto tyrėjas, Socialinės infrastruktūros skyriaus vadovas. 1990–1992 m. socialinės apsaugos ministras, nuo 1991 m. ir vicepremjeras. 1992–1994 m. Lietuvos komercinių bankų asociacijos vykdomasis direktorius. Nuo 1994 m. bendrovės „Magnus Holding“ direktorius. Nuo 2003 m. Mykolo Romerio universiteto Ekonomikos katedros vedėjas, docentas.
Dalyvavo rengiant Atviros Lietuvos fondo, Darbo rinkos mokymo tarnybos, Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos, Norvegijos vyriausybės, PHARE ir kt. institucijų projektus Lietuvos gyvenimo sąlygų, saugos ir sveikatos darbe, privalomojo sveikatos draudimo, socialinės globos ir kitomis temomis.
Frankonija
Frankonijos kunigaikštystė
Vieni seniausių Frankonijos gyventojų buvo germanai frankai, iš kurių Frankonija ir paveldėjo šį pavadinimą. Iki X a. Frankonijos regionas įėjo į Frankų imperijos sudėtį. Jis sudarė ryčiausią Austrazijos regiono dalį.
X a. pradžioje konsolidavosi gentinė Frankonijos kunigaikštystė, valdoma Konradinų dinastijos. Kunigaikštystė buvo viena penkių svarbiausių Vokietijos kunigaikštysčių ir apėmė visą didžiosios Frankonijos regioną. Jos ststovas Konradas laikinai tapo Vokietijos karaliumi. Po jo Frankonijoje į valdžią atėjo Eberhardas. Tačiau Frankoniją prijungus prie Šventosios Romos imperijos, jo titulas buvo atimtas, o kunigaikštystės žemės padalintos tarp atskirų vyskupijų, kurių svarbiausios buvo Viurcburge, Fuldoje ir Bamberge. Taip Frankonija neteko valstybingumo.
Rytų Frankonijos kunigaikštystė (1079–1196)
thumb|200px|left|Frankonijos kunigaikštystė Šventojoje Romos imperijoje Nuo X a. pabaigos Didžioji Frankonija suskilo į du atskirus regionus. Rytų Frankonijoje valstybingumas buvo laikinai atkurtas XI a. pabaigoje, o vėliau 1115 m., sukūrus Rytų Frankonijos kunigaikštystę, valdomą Štaufenų dinastijos.
Frankonijos valstybėlės
Nuo XII a. pabaigos Rytų Frankonijos regionas galutinai suskilo tarp daugybės feodalinių kunigaikštysčių. Svarbiausios tarp jų buvo Viurcburgo vyskupija, Fuldos abatija, Abenbergo, Henebergo, Hohenlohės, Laufeno, Lovenštaino, Ryneko, Truhendingeno, Vaihingeno, Vertheimo, Viltbergo grafystės.
Bavarijos sudėtyje (nuo 1803 m.)
1803 m. Napoleonas inkorporavo Rytų Frankonijos regioną į Bavarijos karalystės sudėtį. Nuo tada Frankonija administraciškai tapo Bavarijos dalimi.
Hans Fritzsche
Biografija
Baigė humanitarinę gimnaziją Leipcige, keliuose universitetuose studijavo istoriją, ekonomiką, filosofiją. 1923 m. buvo mėnraščio „Preussische Jahrbucher“ redaktorius, 1924-1932 m. vadovavo Hugenbergo leidyklos tarptautinių naujienų agentūrai. 1932 m. pradėjo vadovauti Vokietijos radijo žinių tarnybai.
1933 m. gegužės mėn. įstojo į VNSDP ir pradėjo vadovauti reicho liaudies švietimo ir propagandos ministerijos radijo, vėliau – naujienų skyriui. Vienas iš artimiausių J.Gebelso parankinių. Karo metais vedė savaitinę radijo laidą „Kalba Hansas Fričė“, palaikė Vokietijos gyventojų ir vermachto kareivių kovinę dvasią, buvo populiariausiu Vokietijos radijo komentatoriumi. TSRS valdžia jį laikė Vokietijos Levitanu.
1945 m. gegužės 2 d. H.Fričę Berlyne pateko į sovietu nelaisvę ir teistas Niurnbergo karo nusikaltimų tribunole už nacizmo propagandą. H.Fričė prisipažino, kad neteisingai vertino Hitlerį ir nacizmą, ir kad dabar suprato, jog fiureris naikino ne tik žydus, bet ir vokiečių naciją. Tribunolas nerado įrodymų, jog H. Fričė būtų organizavęs karo nusikaltimus ar juose dalyvavęs ir 1946 m. spalio 1 d. jį išteisino.
Tačiau, kaip ir kiti du Niurnbergo tribunole išteisintieji (Jarmalas Šachtas ir Francas von Papenas), netrukus buvo teisiamas denacifikacijos komisijoje. Čia jis kaltintas antisemitizmo propagavimu ir klaidinančios informacijos apie Vokietijos karinę padėtį platinimu ir kvietimu kovoti, kai jau buvo aišku, jog karas pralaimėtas. Nuteistas 9 metus kalėti.
Specialistai laiko H. Fričę vienu talentingiausių ir kūrybingiausių savo laiko žurnalistų, politinės radijo propagandos pradininku. Šešiolika milijonų Vokietijos radijo imtuvų klausytojų vertino jo stiprų balsą, charakteringą tembrą, ypatingai aiškią dikciją ir kalbėjimo manierą. Niurnbergo tribunole sakydamas paskutinį žodį, pasakė : „Jeigu jūs galvojate, kad tai - pabaiga, jūs labai klystate. Jūs dalyvaujate naujos hilterizmo legendos užgimime“.
Vilius Pėteraitis
Vilius Pėteraitis (1914 m. spalio 18 d. Vaidauguose, dab. Rimkai, Klaipėdos apskr. – 2008 m. kovo 5 d. Monrealyje, Kanada) – lietuvių kalbininkas, lingvistas, žodynininkas, Mažosios Lietuvos visuomenės veikėjas.
Biografija
1935 m. baigė Klaipėdos Vytauto Didžiojo gimnaziją. 1935–1937 m. mokėsi Vytauto Didžiojo universitete Kaune. 1937 m. studijavo anglistiką Southamptono universitete. 1938 m. Upsaloje studijavo švedų kalbą.
Nuo 1942 m. Vilniaus pedagoginio instituto Germanistikos skyriaus vadovas, ėjo profesoriaus pareigas. 1945–1949 m. Augsburgo lietuvių gimnazijos mokytojas. Nuo 1949 m. iki mirties gyveno Monrealyje.
Nuo 1954 m. dalyvavo Mažosios Lietuvos pasipriešinimo sąjūdžio veikloje. 1985–1992 m. Mažosios Lietuvos fondo vicepirmininkas. 1992–1998 m. Mažosios Lietuvos fondo pirmininkas. 1995 m. Klaipėdos universiteto garbės daktaras. 2002 m. birželio 14 d. LR Prezidento dekretu Nr. 1806 už nuopelnus Lietuvai apdovanotas LDK Gedimino ordino Karininko kryžiumi.
Organizavo Mažosios Lietuvos enciklopedijos išleidimą Lietuvoje – pirmasis jos tomas atspausdintas 2000 m. Jame yra net 633 Viliaus Pėteraičio parašyti straipsniai. Antrajame tome 338 straipsniai, trečiajame – 256 straipsniai.
Hradec Kralovė
Hradec Kralovė – Čekijos miestas šalies šiaurėje, Bohemijoje; krašto centras. Miestas įsikūręs derlingame regione, vadinamu Aukso Keliu, Elbės ir Orlicės upių santakoje. Vokiškai miestas vadinamas Königgrätz. Pirmą kartą istoriniuose šaltiniuose jis paminėtas 1225 m., o vėliau tapo svarbiu husitų, vėliau ir kontrreformacijos centru. XX a. miestas visiškai pasikeitė, kai architektai Janas Kotera ir Jozefas Gočaras už viduramžiško senamiesčio ribų, rytinėje ir vakarinėje Labės pakrantėse, pastatė daug modernistinių statinių. Seniausioji miesto dalis, kurios istoriniai pastatai išsibarstę apie dvi viduramžiškas aikštes, įsikūrusi aukštumoje tarp dviejų upių. Naujamiestis, pastatytas 1920-1930 m. prasideda rytuose ir tęsiasi vakarinėje Labės pakrantėje.
Mieste yra maisto apdirbimo, fotochemijos, elektos pramonė. Žinomi čia gaminami pianinai. Du universitetai – Hradec Kralovės universitetas ir Karolio universitetas.
Malinava (Marijampolė)
Malinava – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 2 km nuo Igliaukos.
Hradec Kralovė
Mieste nemažai architektūrinių ir istorinių paminklų, tarp jų 1303 m. katedra, pastatyta Elžbietos, karaliaus Vaclovo II žmonos, iniciatyva. Senosios pilies griuvėsiai. Šv. Jono bažnyčia, 1710 m. pastatyta ant senosios pilies griuvėsių.
Istorija
1639 m. miestą buvo užėmę švedai. 1866 m. šalia miesto vyko mūšis (Austrijos-Prūsijos karas). XX a. 3-4 dešimtmetyje miestas sparčiai augo, pastatyta gausybė modernios architektūros pastatų.
Pavadinimo kilmė
Pavadinimą sudaro „Hradec“ (pilis) ir „Králové“ (karalienės), pažymint, kad tai buvo karalienės Elžbietos rezidencija (čia ji gyveno 30 metų).
Damba (ežeras)
left|120px
Damba – ežeras vakarų Lietuvoje, Šilutės rajone, apie 10 km į pietus nuo Juknaičių. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,41 km, plotis – iki 0,055 km. Altitudė 2 m. Krantai vietomis apaugę krūmais. Aplinkui plyti pievos. Išteka 2 upeliai: vienas vakaruose į už 30 m esantį Ilgajį ežerą, kitas – rytuose į už 90 m esantį Nemuną. Šiaurinėje pakrantėje įsikūręs Šilininkų kaimas, yra kempingas.
Ešerinė (Elektrėnai)
Istorija
XX a. pr.–vid. vadintas Ošarynu.
Kordiljeros administracinis regionas
Kordiljeros administracinis regionas – teritorija, esanti Filipinų šiaurėje, Lusono saloje. Tai vienintelis šalies regionas, neturintis priėjimo prie jūros. Administracinis centras – Bagijas.
Suskirstymas
Kordiljeros administracinį regioną sudaro 6 provincijos:
Brøndby IF
Briondbiu IF – Danijos futbolo klubas iš vakarinio Kopenhagos priemiesčio Briondbiu.
Istorija
1964 m. įkurtas susijungus Brøndbyøster IF ir Brøndbyvester IF.
ŽaidėDanijos Superlygoje.
Liežuvėlis
thumb|Saksofono liežuvėliai. Alto ir tenoro. Liežuvėlis, elastinga plokštelė, liežuvėlinių (lingualinių) muz. instrumentų garso generatorius.
Vienas liežuvėlio galas įtvirtinamas pūstuko angoje, o kitas, virpėdamas oro srovėje, sukelia garsą. Rezonansinis liežuvėlio virpėjimo dažnis priklauso nuo jo matmenų, masės, lankstumo.
Pagal garso dažnio formavimo būdą skiriami heterofoniniai ir idiofoniniai liežuvėliai; pagal tai, ar laisvai juda orą praleidžiančioje angoje, ar ją dengia – laisvieji (peršokantys) ir besiplakantys liežuvėliai.
Reed Reed
Smailialapė plūdė
Smailialapė plūdė (Potamogeton acutifolius) – plūdinių (Potamogetonaceae) šeimos plūdžių (Potamogeton) genties augalų rūšis.
Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Spausdinta schema
thumb|230px|[[ZX Spectrum spausdintos schemos fragmentas. Naudojami rezistoriai vieliniais išvadais.]] thumb|230px|Paviršinio montavimo technika (rezistoriai be vielinių išvadų)
Spausdinta schema – elektronikos montavimo būdas panaudojant izoliacinį ir elektrai laidų sluoksnius turinčią plokštę. Izoliacinis sluoksnis yra ištisinis, storesnis ir sudaro mechaninį pagrindą. Dalis laidaus sluoksnio kokiu nors būdu pašalinama, tuo būdu suformuojant elektrai laidžių takelių tinklą. Prie šių takelių tvirtinamos (dažniausiai lituojamos) detalės. Sumontavus detales, plokštė kartais dengiama izoliaciniu apsauginiu sluoksniu.
Spausdintas schemas palyginus sunkiau projektuoti, nes tos pačios pusės takeliai negali kirstis tarpusavyje likdami elektriškai izoliuoti vienas nuo kito. Užduočiai palengvinti dažnai takelių tinklas suformuojamas abiejose izoliacinio sluoksnio pusėse. Sluoksniai sujungiami tarpusavyje specialiai tam skirtomis laidininku užpildytomis skylėmis. Nuo seno kuriamos įvairios optimalų takelių piešinį pagal schemą randančios kompiuterių programos.
Jei jungiančių takelių labai daug, keletas taip pagamintų plokščių gali būti suklijuotos tarpusavyje, padarant spausdintą schemą daugiasluoksne. Sluoksniai sujungiami laidininku užpildytomis pragręžtomis skylutėmis.
Takelių tinklas gali būti sukuriamas keliais būdais:
Prie varinių takelių detales iš karto lituoti gana sunku, todėl pagaminta plokštė dengiama arba plonu lydmetalio sluoksniu arba kai kada net ir sidabru ar auksu.
Maždaug nuo 1960 metų imta naudoti paviršinio montavimo technika, kuomet detalės vietoje vielinių išvadų turi tik prie takelių priglaudžiamas ir prilituojamas kontaktines plokšteles. Tokią gamybą automatizuoti dar lengviau. Šiuo būdu gaminamose schemose įprasta elementus išdėstyti abiejose plokštės pusėse („klasikinėse“ spausdintose schemose to buvo vengiama). Paviršinis ir skylinis montavimai neretai vienu metu naudojami ir toje pačioje plokštėje.
Terengganu FC
„Terengganu Football Club“ – Malaizijos futbolo klubas iš Kvala Terenganu miesto.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1956 m.
Sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
Karlovi Varų kraštas
Karlovi Varų kraštas  – Čekijos respublikos administracinis vienetas, esantis vakarinėje istorinio Bohemijos regiono dalyje. Administracinis centras Karlovi Varai. Plotas – 3 314 km², 303,1 tūkst. gyventojų (2012 m. duomenys). Iki Antrojo Pasaulinio karo gyveno daug vokiečių, palikusių čia savo ilgą istoriją menančius pėdsakus.
Miestai
Žemiau yra pateikti didžiausi krašto miestai:
Ežėnai
Ežėnai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 7 km nuo Kiaunorių.
Vidurinis
left|120px
Vidurinis – ežeras vakarų Lietuvoje, Šilutės rajone, apie 10,5 km į pietvakarius nuo Juknaičių, tarp Naujienųjų ežero vakaruose ir Ilgojo ežero pietryčiuose. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,18 km, plotis – iki 0,05 km. Altitudė 1,4 m. Ežeras nenutekantis, priklauso Nemuno baseinui. Krantai vietomis apaugę krūmynais, aplinkui telkšo 3 maži senvaginiai ežerėliai.
Malinava (Širvintos)
Malinava – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Čiobiškio.
Ankoridžas
Istorija
1912 m. Aliaskai tapus JAV dalimi, tikėdamiesi rasti aukso (jo buvo aptikta dar XIX a. netoli dabartinės miesto vietos) čia ėmė keltis žmonės. Ankoridžas įkurtas 1914 m., kai pro šią vietovę nuspręsta nutiesti Aliaskos geležinkelį. 1920 m. Ankoridžui buvo suteiktos miesto teisės. Antrojo pasaulinio karo metu tapo svarbiu centru, transportuojant pajėgas ir krovinius. 1964 m. kovo 27 d. Ankoridžas labai nukentėjo nuo žemės drebėjimo. 1968 m. šiaurės Aliaskoje atradus naujus naftos telkinius, Ankoridžas labai išaugo.
Klimatas
Nors Ankoridžas pagal Kiopeno klimato klasifikaciją priskiriamas subarktinio klimato sričiai, dėl netoli miesto tekančios Aliaskos srovės Ankoridžo klimatas yra sąlyginai švelnus. Mieste žiemą iškrenta daug sniego, nors daugiausia kritulių pasitaiko švelnios vasaros pabaigoje.
Ežerai
Ežerais vadinama:
Andhra Pradešas
Andhra Pradešas  – viena iš keturių pietinių Indijos valstijų. Ribojasi su Orisa šiaurėje, Bengalų įlanka rytuose, Tamilnadu pietuose ir Telangana ir Karnataka vakaruose. Administracinis centras – Haidarabadas (į sudėtį neįeina).
2014 m. nuo Andhra Pradešo atskirta Telanganos valstija.
Istorinis Pietų Azijos subregionas
Andhra Pradešo valstija iš dalies atitinka istorinio – kultūrinio Pietų Azijos subregiono teritoriją. Šis regionas, gyvenamas telugu tautos, nuo seno vadinamas Andhra. Jis nuo labai senų laikų turėjo savo valstybingumą ir savarankišką istoriją, iš čia ne kartą kilo didingos dinastijos, valdžiusios ir kitus Pietų Azijos regionus.
Istorija
Andhros valstybė nuo seno buvo minima senovės Indijos epuose Mahabharatoje, Ramajanoje. Jos geografinės ribos buvo Krišnos ir Godavario upės, tarp kurių ji buvo.
Po neilgo Maurjų dinastijos valdymo III a. pr. m. e., Andhra iškovojo nepriklausomybę, valdoma Satavahanų dinastijos. Jai valdant valstybė kontroliavo visas vidurio Indijos sritis, o pirmaisiais mūsų eros amžiais – ir Magadhos karalystę šiaurėje. Tai buvo didžiausias Andhros suklestėjimas.
Po Satavahanų dinastijos žlugimo II a. pabaigoje, valstybė visiškai subyrėjo į smulkias valstybėles. Andhroje ją pakeitė Ikškvakų dinastija, tačiau šalia jos egzistavo Brihatpalajanų, Anandagotrikų, Salankajanų, Višnukundinų dinastijos.
Tuo pat metu hegemoniją susiskaldžiusioje teorijoje buvo įgiję tamilų Palavų dinastija iš Tamilakamo bei kanadų Čalukjų dinastija ir Karnatakos.
624 m. buvo lemtingi Andhrai, kadangi ji vėl tapo nepriklausoma, valdant Rytų Čalukjoms. Tuo metu valstybėje telugu kalba tapo oficialia, pradėjo formuotis telugų raštas (paremtas kanadų raštu) bei savarankiškas telugų identitetas. Čalukjos valdė iki XII a. pabaigos, su ilgu pertrūkiu X–XI a., kuomet Andhroje buvo įsigalėję Raštrakutai ir Čola imperija.