cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Benaičiai
Istorija
Pasakojama, kad Vytautui krikštijant XV a. Žemaičių kraštą, Benaičių ir aplinkinių kaimų gyventojai buvę apkrikštyti Šventosios upėje, Kunigų vingiais vadinamose pievose.
XVI a. II pusėje vykdant Valakų reformą kaimo žemė buvo suskaidyta į 3 dalis. Pirmoji dalis – tarp Šventosios upės ir Laukžemės-Senosios Įpilties kelio buvusi nuo seno dirbama žemė, buvo išmatuota valakais ir išdalinta žemdirbiams. Antroji dalis – į rytus nuo minėto kelio plytėjusios nederlingos, krūmais bei medžiais apaugusios ir užliejamos pievos tapo bendrosiomis kaimo ganyklomis, o į trečiąją dalį pateko kaimo žemių rytiniame pakraštyje buvęs miškas, vadintas Medvalakiu. Visos žemdirbių sodybos buvo sukeltos kelio į Senąją Įpiltį dešinėje pusėje ir apibus kelio į Naująją Įpiltį ir Nausėdus. Tokiu būdu buvo suformuotas valakinis-gatvinis kaimas, kuris savo planinę struktūrą išsaugojo iki pat XX a. 4 dešimtmečio. Ganyklų šiauriniame pakraštyje, prie kelio į Naująją Įpiltį buvo įrengtos kaimo kapinės, veikusios iki XIX a.
1779 m. kaime buvo smuklė ir 18 sodybų, kurių dauguma tebestovėjo kelio į Senąją Įpiltį dešinėje pusėje bei atokiau nuo jo, prie kelio į Naująją Įpiltį ir Nausėdus. XVII-XVIII a. kaimas išaugo: bendrose ganyklose prie Nausėdų kelio įsikūrė Motužiškių užusienis, t. y. už gatvinio kaimo ribų bendro naudojimo žemėse susiformavusi vienkieminė naujakurių gyvenvietė, kurioje buvo 8 vienkieminiai sklypai su dirbama žeme. Vėliau ši gyvenvietė susiliejo su pagrindine kaimo dalimi.
1846 m. kaime buvo 17 dūmų. Baudžiavą panaikinus, XIX a. antroje pusėje Benaičiai pradėjo smarkiai augti. Naujos sodybos kūrėsi tradicinėje vietoje – kaimo žemių vakarinėje dalyje prie Laukžemės-Senosios Įpilties kelio. Tuo tarpu kaimo rytine žemių dalimi XIX a. buvo nutiesti keliai Darbėnai-Rucava bei Benaičių-Salantai keliai, o ganyklų šiaurinė dalis aplinkui kapines paversta mišku.
Vykdant Lietuvos žemės reformą valakinis-gatvinis kaimas 1935 m. buvo panaikintas ir išskirstytas į vienkiemius. Visa žemė, tame tarpe bendrosios ganyklos ir dalis miško, buvo išskaidyta į vienkieminius ūkius ir išdalintos naujakuriams. Bendrųjų ganyklų žemė buvusi prasta, molinga, apaugusi krūmokšniais ir kadagiais, todėl siekiant paskatinti ūkininkus keltis iš senojo gatvinio kaimo ir kurtis vienkiemiuose, jiems buvo atmatuoti didesni žemės sklypai, o naujakurių statyboms paskirta miško medžiaga. Naujakurių apgyvendinta Benaičių kaimo rytinė dalis kaimo buvo neoficialiai vadinama Pieviniais.
XX a. 4-5 dešimtmečiais susiformavęs vienkieminis Benaičių kaimas gyvavo neilgai, kadangi XX a. II pusėje prasidėjo jo nykimas. Labiausiai vienkiemių naikinimą skatino ekstensyvus kolūkinis ūkininkavimas, kai pasitelkus į pagalbą melioraciją buvo plečiamos kolūkių žemės ūkio naudmenos, įsisavinamos iki tol nenaudotos pievos, ganyklos ir pelkėtos žemės, griaunamos laukuose išsibarsčiusios vienkieminės sodybos. Be to, XX a. pabaigoje žemės ūkio gamybai tapus neperspektyvia ir kaimo jaunimui vis dažniau traukiant į miestą, kaimas dar greičiau pradėjo tuštėti.
2006 m. pabaigoje šalia kaimo pradėjo veikti 16 MW galios Laukžemės vėjo jėgainių parkas. 2011 m. antrajame parko plėtros atidarytas 34 MW galios Benaičiai-1 vėjo jėgainių parkas, kuris padidino bendrą kaimo parkų elektros gamybą iki 50 MW. Parke sumontuotos vokiškos „Enercon E82“ jėgainės, kurių stiebų aukštis – 98 m, rotorių skersmuo – 82 m. .
Gamtos ir kultūros paveldas
Kaimo vakariniame pakraštyje prie Šventosios išliko neolito pabaigos ir žalvario amžiaus kapinynas bei žalvario ir geležies amžiaus senovės gyvenvietė.
Rytinėje dalyje prie Kulšės upelio telkiasi padavimais apipintos mitologinės vietos. Iš jų kultūros vertybių registre įrašytas alkakalnis, vadinamas Balkos kalnu su jame esančiu akmeniu ir akmuo, vadinamas Kūlių bobele.
Tarp Kūlių bobelės akmens ir Balkos kalno Leiknos lankoje buvo akivaras, vadinamas Mergos akimi, kuriame, esą, uogaudama nuskendusi samdinė merga. Prie akivaro gulėjo kitas mitologinis akmuo, vadinamas Laumės lova. Pasak padavimo, šalia akmens seniau tyvuliavo ežerėlis, vėliau pavirtęs šlapia pieva. Jame mėgo maudytis laumės, kurios ilsėdavo ir miegodavo ant akmens. Dėl to jo paviršiuje atsirado įduba, o akmuo gavo „Laumės lovos“ vardą. Kitas padavimas mena, kad naktį, prieš aušrą buvo galima išgirsti laumes ant akmens velėjant skalbinius. Suaugusieji gasdindavo piemenukus, kad ganydami karves neitų prie akmens, kadangi ten gyvenančios laumės gali juos pagrobti. 1959 m. melioratoriai akmenį nustūmė prie skaldymui sustumdytų akmenų. 1972 m. jis buvo perkeltas prie Benečių sodybos, o 1976 m. išgabentas į Darbėnų akmenskaldę. Tačiau akmenį vilkęs traktorius Auksūdžio kaime sugedo, o akmuo buvo ten pat pakelėje išverstas, kur ir šiandien tebeguli. Trečias mitologinis akmuo, vadinamas Ponios kūliu arba Ponios lova, gulėjo prie Kulšės upelio drėgnoje pievoje 0,42 km į pietus nuo akmens, vadinamo Kūlių bobele. 1967 m. akmenkaliai suskaldė jį antkapiniam paminklui.
1 km į šiaurės vakarus nuo Balkos kalno yra masyvi aukštuma, kurios viršūnė apaugusi mišku. Vietovę 1933 m. žvalgęs Vladas Pryšmantas ją tapatina su 1779 m. žemėlapyje pažymėta Pelalio vietove, kurioje jis ieškojo piliakalnio (Pilalės) liekanų, tačiau archeologinei vietai būdingų požymių joje nerado. Panašu, kad V. Pryšmanto prielaida buvusi klaidinga, kadangi žemėlapyje pažymėtas Pelalis pagal to meto sutartinius ženklus ženklina žemą, drėgną ir pelkėtą vietą. O būtent tokia vieta ir yra į vakarus nuo minėtos aukštumos. Pėlaliu ši vieta buvusi pavadinta todėl, kad ją labai mėgo laukinės antys (žemaitiškai pėlalis = antinas, gaigalas).
Šiauriniame kaimo pakraštyje, miške išliko Benaičių senosios kapinės.
ABBA
2016–dabar: sugrįžimas, „Voyage“, ABBAtarai
2020 m. balandį B. Ulvaeusas davė interviu, sakydamas, kad po COVID-19 pandemijos avatarų projektas buvo atidėtas šešiems mėnesiams. 2020 m. penkias iš aštuonių originalių dainų, kurias B. Andersonas parašė naujajam albumui, įrašė dvi grupės narės, todėl turėjo būti priimtas sprendimas išleisti naują muzikinį vaizdo klipą su nauja neregėta technologija, kurio vertė – 15 mln. svarų sterlingų. 2020 m. liepą B. Ulvaeusas pasakė tinklalaidininkui (angl. podcaster) Džefrui Loidui, kad naujų ABBA įrašų išleidimas atidėtas iki 2021 m. kairėje|miniatiūra|„ABBA Voyage“ logotipas 2020 m. rugsėjo 22 d. visi keturi ABBA nariai vėl susibūrė studijoje „Ealing Studios“ Londone, kad tęstų darbą su avatarų projektu ir filmavimus ateinančiam turui. B. Ulvaeusas sakė, kad avatarų turas bus suplanuotas 2022 m., nes darbas naudojant naujas technologijas yra sudėtingas. Paklaustas, ar nauji įrašai tikrai pasirodys 2021 m., B. Ulvaeusas sakė: „Šiemet bus naujos muzikos, tai tikrai, tai ne tas atvejis, kai taip gali nutikti, tai įvyks“.
2021 m. rugpjūčio 26 d. buvo atidaryta nauja svetainė pavadinta „ABBA Voyage“. Puslapyje lankytojai buvo raginami užsiprenumeruoti naujienas „kad pirmieji sužinotų daugiau apie „ABBA Voyage“. Tuo pačiu metu, kai buvo atidarytas tinklalapis, buvo atidarytos naujos „ABBA Voyage“ socialinės žiniasklaidos paskyros  ir visame Londone pradėjo pasirodyti skelbimai su data „02.09.21“ , o tai leido tikėtis to, kas turėjo būti atskleista tą dieną. Rugpjūčio 29 dieną grupė oficialiai prisijungė prie „TikTok“ su vaizdo įrašu, kuriame B. Andersonas groja „Dancing Queen“ fortepijonu, o žiniasklaida paskelbė apie naujo albumo išleidimą, kuris bus paskelbtas rugsėjo 2 d. Tą dieną buvo paskelbta, kad pirmasis naujas jų albumas per 40 metų bus išleistas 2021 m. lapkričio 5 d. kartu su „ABBA Voyage“ – koncertine arena Londone, kurioje vyks ABBA avatarų pasirodymai kartu su gyvo garso grupė, kurie prasidės 2022 m. gegužės mėn. A. Faltskog pareiškė, kad „Voyage“ albumas ir turas greičiausiai bus paskutinis.
Pašaras
Aliejinių augalų sėklų išspaudos ir rupiniai
Aliejinių augalų sėklų išspaudos ir rupiniai. Išspaudos gaminamos iš augalų sėklų aliejų spaudžiant presais, o rupiniai – ekstaguojant aliejų organiniais tirpikliais. Palyginti su grūdais, išspaudos ir rupiniai yra menkesnės energetinės vertės, tačiau juose daugiau proteinų.
Cukrinių runkelių griežiniai
Cukrinių runkelių griežiniai - šalutinis cukraus gamybos produktas, sudarytas iš cukrinių runkelių ekstraguotų ir išdžiovintų griežinėlių (druskos rūgštyje netirpių pelenų kiekis ne didesnis kaip 4,5 %). Švieži griežiniai greitai genda, o juos džiovinti yra gana brangu. Todėl nusausinti cukrinių runkelių griežiniai yra silosuojami.
Kukurūzų grūdų tarkiai
Kukurūzų krakmolo ir sirupo gamybos technologiniame procese iš išmirkytų ir sutrupintų bei sumaltų kukurūzų grūdų košės yra atskiriami daigeliai, ląsteliena, gliutenas (šios medžiagos ir yra kukurūzų tarkiai) ir krakmolo pienelis, iš kurio gaminamas sirupas. Švieži kukurūzų tarkiai pagal baltymų kiekį prilygsta žirnių grūdams, o pagal riebalų kiekį – rapsų išspaudoms. Cheminės sudėties ir mitybinės vertės duomenys rodo, kad švieži kukurūzų tarkiai – baltymingas ir daug apykaitos energijos turintis pašaras. Tarkiai labai greit gendantis pašaras, todėl jie džiovinami arba silosuojami.
Alaus gamybos šalutiniai produktai
Saladinas - alui gaminti panaudotų miežių liekanos po fermentacijos. Jame yra iki 24 % proteinų. Tai labai greit gendantis pašaras. Žlaugtai (broga) – labai vandeningas (apie 75 % vandens), mažai maistingas pašaras. Švieži žlaugtai duodami penimiems galvijams. Salyklo daigeliai yra panašaus maistingumo kaip sėlenos, gerai išdžiovinti būna šviesios spalvos ir yra labai hidroskopiški. Juos reikia laikyti sausoje patalpoje, prieš šėrimą išmirkyti vandenyje.
Mėsos ir kaulų miltai
thumb|200px|Mėsos ir kaulų miltai Iš mėsos atliekų arba menkos vertės mėsos ir kai kurių subproduktų garais ir karštu vandeniu ekstraguojami riebalai, paskui džiovinama ir malama. Tai labai baltymingas, daug amino rūgščių turintis pašaras.
Baltyminiai papildai
Baltyminiai papildai – tai pašarai, kuriuose yra ne mažiau kaip 20 % žalių baltymų. Baltyminiai papildai yra pavadinami ir klasifikuojami priklausomai nuo jų kilmės ir gavimo būdo. Pagal kilmę baltyminius papildus galima suskirstyti į gyvūninius ir augalinius.
Gyvūniniai baltyminiai papildai – tai:
Augaliniai baltyminiai papildai – tai:
Mineraliniai papildai
Mineraliniai papildai – tai vienos ar daugiau mineralinių medžiagų šaltinis, galintis patenkinti gyvūnų poreikį tam tikram mineraliniam elementui. Dažniausiai gyvūnams reikia NaCl (tai pagrindinė druska), makroelementų Ca, P, Mg kartais S ir mikroelementų Cu, Fe, I, Mn, Zn ir kartais Co ir Se. Reikiamus mineralinius mišinius galima paruošti ūkyje, tačiau geriausia juos įsigyti gatavai paruoštus. Patogiausia mineralinius mišinius gyvūnams atiduoti su kombinuotaisiais pašarais.
Vitaminų papildai
Vitaminų papildai – tai vieno ar daugiau vitaminų šaltinis, galintis patenkinti gyvūnų poreikį tam tikram vitaminui, kad būtų užtikrintas normalus gyvūnų augimas, produkcijos gavimas, reprodukcinės funkcijos ir kad gyvūnai būtų sveiki. Šiuolaikinėje gyvūnų mitybos praktikoje, reikiamas įvairių vitaminų kiekis atiduodamas gyvūnams premiksų formoje.
Specialios paskirties pašarai
Specialios paskirties pašarams priskiriama: krekenos, pieno pakaitalai, gyvūniniai taukai ir augaliniai aliejai bei melasa.
Krekenos
Krekenos – tai pirmasis žinduolių gyvūnų pienas po jauniklio atsivedimo, kuriame yra specialių antikūnių ir kurie sukuria naujagimio organizme tam tikrą imunitetą.
Gyvūninius taukai ir augaliniai aliejai
Gyvūninius taukai ir augaliniai aliejai – naudojami gyvūnų mityboje nedideliais kiekiais (iki 7-10 % raciono sausųjų medžiagų) paros davinio energetinei vertei padidinti.
Melasa
Melasa – tai yra šalutinis cukrinių runkelių ar cukranendrių perdirbimo į cukrų produktas. Melasa taip pat gaunama iš medienos gaminant celiuliozę. Melasos vertę nurodo joje esantis cukraus kiekis.
Pašarų priedai
Pašarų priedai – tai medžiagos ar preparatai, gerinantys pašarų virškinimą, skatinantys gyvūnų produktyvumą ir tenkinantys jų mitybos poreikius įvairiais auginimo laikotarpiais bei mažinantys žalingą gyvūnų medžiagų apykaitos produktų (fekalijų ir šlapimo) poveikį aplinkai bei medžiagos slopinančios pašarų gedimą, gerinančios pašarų skonines savybes ir jų suėdimą, pašarų virškinamumą ir įsisavinimą, reguliuojančios siloso fermentaciją ir kt. Pašarų priedus galima suskirstyti 5 sekančias kategorijas:
Antibiotikai
Antibiotikai – tai pelėsių, bakterijų, grybų ir kai kurių žalių augalų produkuojama medžiaga, pasižyminti bakteriocidinėmis ir bakteriostatinėmis savybėmis. Nuo 2006 metų pradžios Europos Sąjungos šalyse antibiotikus dėti į pašarus uždrausta.
Kvapiosios medžiagos
Kvapiosios (aromatinės) medžiagos – tai pašarų priedai gerinantys pašaro kvapą, skonį ir jo suėdimą. Dažniausiai naudojami gaminant pašarų papildus ir kombinuotuosius pašarus.
Antioksidantai
Antioksidantai – tai medžiagų mišiniai slopinantys polinesočiųjų riebalų rūgščių oksidaciją (gedimą).
Parūgštintojai
Parūgštintojai – tai daugiausia organinių rūgščių pagrindu paruošti mišiniai, gerinantys gimusių ir atjunkytų nuo motinų gyvūnų virškinimo trakto veiklą, mažinantys viduriavimą ir gerinantys jų augimą.
Probiotikai
Probiotikai – tai specialiai atrinktų, dažniausiai pieno rūgštį produkuojančių gyvų bakterijų štamai arba specialiai atrinktos gyvos mielės, kurie apsaugo jaunų gyvūnų virškinimo traktą nuo žalingų mikroorganizmų, sukuria žarnyne tinkamą mikroflorą, mažina viduriavimą, gerina gyvūnų sveikatingumą ir jų augimą. Probiotikai yra gyvų mikroorganizmų preparatai, darantys teigiamą poveikį žmonių bei gyvūnų sveikatai ir gerinantys virškinamojo trakto mikrobinį balansą. Probiotikai yra sukurti normalios gyvulių mikrofloros virškinamajame trakte pagrindu, todėl neturi neigiamų higieninių pasekmių.
Prebiotikai
Prebiotikai – tai angliavandenilinės medžiagos (oligosacharidai), kurios nevirškinamos gyvūnų virškinamajame trakte, bet jos skatina naudingos mikrofloros augimą ir stimuliuoja naudingų žarnyno mikroorganizmų veiklą.
Fitobiotikai
Fitobiotikai – tai augalinės kilmės preparatai ir jų fitocheminės sudėtinės dalys, kurios teigiamai veikia gyvūnų žarnyno mikroflorą. Fitobiotikams priskiriami augalinės kilmės preparatai ir jų fitocheminės sudėtinės dalys, kurios teigiamai veikia gyvulio žarnyno mikroflorą. Augaliniame pašare esančių fitocheminių medžiagų poveikis susijęs su degeneratyvinių procesų organizme slopinimu.
Fermentai
Fermentai – tai baltyminių medžiagų kompleksas, kurios pasigamina augalų ląstelėse ir kurios greitina chemines reakcijas nekenkdamos augalui ar gyvūnui. Į pašarus fermentai dedami, kad pagerinti jų virškinamumą ir įsisavinimą.
Inokuliantas
Inokuliantas – tai bakterijų, dažniausiai pieno rūgštį produkuojančių, mišinys pagreitinantis ir pagerinantis silosuojamos masės fermentacijos procesus ir mažinantis mitybinių medžiagų nuostolius.
Pašarų apskaita
Pašarams apskaityti daugumoje pasaulio šalių naudojama taip vadinama metrinė matų sistema. Baziniai metrinės matų sistemos vienetai yra: metras (ilgis/distancija), gramas (svoris) ir litras (talpa). Naudojant prefiksus (priešdėlius) baziniai metrinės matų sistemos vienetai yra mažinami ar didinami.
Apskaičiuojant grūdų derlių, juos parduodant ar skiriant gyvūnų šėrimui jie yra sveriami, todėl tai nesudaro sunkumų jų apskaitai.
Sverti šieną praktiškai neįmanoma, be to tai būtų per brangu ir beprasmiška. Todėl šieno kiekis svorio vienetais (dažniausia tonomis) yra nustatomas apskaičiavimo būdu, t. y. pašaro bendrą tūrį dauginant iš tūrinio svorio. Tūrinis svoris pateikiamas lentelėje.
Šieno tūris apskaičiuojamas taip:
Klojimuose ir daržinėse sukrauto šieno tūris apskaičiuojamas, išmatavus sukrauto pašaro ilgį, plotį, aukštį ir gautus skaičius sudauginus. Jei daržinėje ar klojime šieno prikrauta iki pat stogo, tai pastogėje pašaro tūris apskaičiuojamas padauginus pašaro aukštį ir ilgį iš pusės pločio.
Šieno stirtos tūris skaičiuojamas išmatavus stirtos plotį, apimtį ir ilgį. Plotis matuojamas abiejuose stirtos galuose 0,5-1 metro aukščio nuo žemės, po to apskaičiuojamas vidutinis plotis. Analogiškai sužinomas vidutinis ilgis. Stirtos apimtis matuojama rulete per stirtos viršų. Jei stirtos vienas galas aukštesnis, o kitas žemesnis, apimtis matuojama keliose vietose ir po to apskaičiuojamas vidurkis.
Formulės stirtos tūriui apskaičiuoti parenkamos atsižvelgus į stirtos skerspjūvio formą:
Kraunant kūgiais, tūris nustatomas išmatavus šieno apimtį ir pagrindo apimtį (apskritimo) ilgį. Pagrindo apimtis matuojama rulete nuo žemės vienoje kūgio pusėje, per kūgio viršūnę iki žemės kitoje pusėje. Matuoti reikia du kartus. Antrąkart matuojant per kūgio viršūnę einanti ruletė turi sudaryti statų kampą su pirmąkart ėjusia ruletės linija. Kūgio pagrindo ilgis matuojamas prie žemės. Jei kūgis netaisyklingos formos (apačioje siauresnis, viršuje arba per vidurį platesnis), tada matuojama prie žemės ir plačiausioje vietoje. Pagrindo apimtis gaunama apskaičiavus gautų matmenų vidurkį.
Kūgio tūris sužinomas pagal tokias formules:
Siloso svorinis kiekis gali būti apskaičiuojamas tokiu pat principu kaip ir šieno, nustatant siloso saugyklos tūrį ir pašaro 1 m³ svorį. Tačiau siloso tūrinis svoris įvairuoja daug daugiau, nei šieno ar kitų džiovintų pašarų ir tai labiausiai priklauso nuo sausųjų medžiagų kiekio silose ir mažiau nuo silosuojamos žaliavos. Tranšėjoje ar kaupe gerai suslėgto žolių ar kukurūzų siloso turinčio 30 – 40 % sausųjų medžiagų 1 m³ sveria 560 – 650 kg.
Fizinis (organoleptinis) pašarų vertinimas
Visų pirma yra išanalizuojama, kaip ir iš kokių žaliavų buvo pagamintas pašaras, atkreipiant dėmesį į jo gamybos sąlygas, naudotas jų gamybai priemones, taikytas technologijas ir naudotus priedus. Paimtas iš saugyklos pašaras pirmiausia įvertinamas vizualiai ir pagal kvapą, o kartais ir skonį. Tai yra vadinama fiziniu pašarų vertinimu.
Vertinant silosą ir šieną, dažniausiai nustatoma:
Pašarų tyrimas laboratorijose
thumb|200px|Dujų chromatografas Jau daugiau nei 100 metų pašarai yra tiriami metodu, kurį sukūrė du Vokietijos mokslininkai. Pagal šią metodiką pašaruose yra nustatomi šeši pagrindiniai rodikliai, kurie toliau yra pagrindas, apskaičiuojant pašarų energetinę vertę. Šie rodikliai yra: sausosios medžiagos (arba drėgnis), žali baltymai, žali riebalai, žalia ląsteliena, neazotinės ekstraktinės medžiagos ir žali pelenai (mineralinės medžiagos).
Šiandien, sukūrus naujas cheminių analizių metodikas ir specialią įrangą (pvz., infraraudonųjų spindulių principu veikiančius kompiuterizuotus aparatus, dujų ar skysčių chromatografus, kuriais nustatomas amino rūgščių, vitaminų ir pan. kiekis pašaruose bei įvertinamas pašaro NDF ir ADF), šie rodikliai išlieka pagrindiniais. Iš sukauptų per laikotarpį pašarų cheminės analizės duomenų yra parengiamos pašarų cheminės sudėtis ir mitybinės vertės lentelės.
Pašarų mėginių paėmimas
Norint kuo tiksliau nustatyti pašaro cheminę sudėtį ir po to apskaičiuoti jo energetinę–mitybinę vertę, labai svarbu teisingai paimti pašaro mėginį, jį tinkamai paženklinti ir laiku pristatyti į laboratoriją tyrimams. Pristatymo laikas ypač svarbus drėgniems, fermentuotiems ir greitai gendantiems pašarams. Fermentuotiems pašarams yra nustatoma ne tik cheminė sudėtis bet ir fermentacijos rodikliai (pH, bendras fermentinių rūgščių kiekis, pieno, acto, sviesto rūgšties kiekis, amoniakinio azoto koncentracija).
Paprastai į laboratoriją yra pristatomas 0,5–1 kg dydžio pašaro mėginys, todėl yra labai svarbu kad šis nedidelis kiekis kuo tiksliau atspindėtų visą tiriamo pašaro dalį. Tai atliekama imant keletą (6-8) atskirų mėginių iš skirtingų tiriamosios pašaro dalies vietų. Šieno ar siloso tiriamoji dalis – tai pašaras pagamintas 5–7 dienų laikotarpyje iš to paties lauko, vienos rūšies augalų ar jų mišinių ir esančių skirtingose saugyklose. Atskiri mėginiai yra gerai sumaišomi, taip paruošiant jungtinį mėginį. Iš jungtinio mėginio paimamas laboratorijai tyrimams reikalingas sumažintas galutinis mėginys (0,5–1 kg). Pašaro galutinis mėginys kartu su dokumentais kaip galima greičiau siunčiamas į akredituotą ar pripažintą pašarų tyrimo laboratoriją. Lydimame dokumente nurodoma pašaro pavadinimas, mėginio paėmimo vieta, data, laikas, paimtų mėginių kiekis, mėginį paėmusio asmens vardas, pavardė, pareigos, pašaro gamintojas identifikavimo ženklas. Atskiri pašarų mėginiai gali būti imami rankomis ar specialiais zondais, prisilaikant nurodytų reikalavimų.
Į rinką tiekiamų biriųjų, supakuotų, skystų ar pusiau skystų, briketuotų pašarinių žaliavų ir kombinuotųjų pašarų mėginių paėmimo kiekybinius reikalavimus ir jų paruošimo metodus, mėginių įpakavimo ir dokumentų tvarkymo bendruosius nuostatus pašarų kokybės valstybinei kontrolei vykdyti nustato Pašarų mėginių paėmimo ir paruošimo techninis reglamentas, įsigaliojęs nuo 2000 m. gruodžio 31d. (Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministro 2000 06 30 įsakymas Nr. 208).
Pašarų virškinamumo, energetinės ir mitybinės vertės nustatymas
Pašarų cheminės sudėties duomenys nepilnai apibūdina pašaro vertę, kadangi gyvūnai suvirškina ir įsisavina tik apie 50–70 % pašaruose esančių mitybinių medžiagų. Kad nustatyti virškinamųjų mitybinių medžiagų kiekį yra atliekami virškinamumo bandymai. Šiuose bandymuose yra nustatoma kiek mitybinių medžiagų gyvūnas gavo su pašaru ir kiek mitybinių medžiagų pašalino su išmatomis. Gautas skirtumas yra išreiškiamas procentais ir yra vadinamas pašaro mitybinių medžiagų virškinamumo koeficientu. Pastaruoju metu pašarų tyrimo laboratorijose yra nustatomas organinių medžiagų virškinamumo koeficientas, nes virškinamumo bandymai su gyvūnais yra ganėtinai brangūs ir užima daug laiko.
Pašaro cheminės sudėties duomenys ir mitybinių medžiagų virškinamumo koeficientai yra pagrindas pašaro energetinei vertei, nepriklausomai nuo to kokia energetinio vertinimo metodika yra taikoma, ir virškinamųjų baltymų kiekiui apskaičiuoti.
Fourrage Фуражни култури
Žalgiriai (Tauragė)
Žalgiriai – rytinė Tauragės rajono savivaldybėje, esanti netoli geležinkelio, prie Gedimino gatvės. Vienas naujausių mikrorajonų, vyrauja daugiaaukščiai blokiniai namai. Veikia Tauragės Žalgirių gimnazija.
Hanns Schumacher
Hanns Schumacher (g. 1948 m. lapkričio 10 d. Duisburgas-Hambornas) – vokiečių diplomatas.
Schumacher studijavo politikos mokslus bei teisę. 1979 m. apgynė teisės mokslų disertaciją. 1977 m. pradėjo tarnybą Vokietijos URM. 1982–1984 m. H. Schumacher buvo ambasadoriaus nuolatinis atstovas Trinidado ir Tobago valstybėje. 1993 m. ambasadorius Namibijoje. 1997–1999 m. aukštojo atstovo pavaduotojas Deitono taikos sutarties įgyvendinimo klausimas civilinėje srityje Sarajeve. 2003 m. rugsėjo 4 d. ambasadorius Suomijoje.
Kušlikų kalvų mūšis
Kušlikų kalvų mūšis – mūšis, įvykęs 1661 m. spalio mėn., tarp ATR ir Maskvos didžiosios kunigaikštystės pajėgų, prie Kušlikų kalvų kaimo.
Ernestas Janušas
Ernestas Janušas (g. 1979 m. Vilniuje) – Lietuvos redaktorius ir laidų vedėjas.
Biografija
1997 m. baigė Vilniaus Karoliniškių vidurinę mokyklą. 1995–2005 m. radijo stoties „Radiocentras“ laidų vedėjas, muzikos skyriaus redaktorius. 2005–2008 m. radijo stoties ZIP FM programų direktorius ir vadovas. Nuo 2008 m. epasas.lt rinkodaros skyriaus vadovas. 1999–2007 m. ir 2010–2012 m. laidos NKTV (rodyta per LNK ir „Lietuvos ryto TV“ kanalais) vedėjas. Nuo 2012 m. radijo stoties „Radiocentras“ laidos „Myliumuzika.lt Top 10“ vedėjas.
Šokliniai
Šokliniai (Dipodidae) – graužikų (Rodentia) šeima, kuriai priklauso smulkūs graužikai ilgomis užpakalinėmis ir trumpomis priekinėmis galūnėmis. Turi ilgą uodegą, dažniausiai uodegos galas būna apaugęs ilgais plaukais. Juda labai greitai, šokuodami dviem kojomis.
Sausio 13-osios atminimo medalis
thumbSausio 13-osios atminimo medalis – Lietuvos valstybės apdovanojimas, skiriamas pagerbti Lietuvos bei užsienio valstybių piliečiams, pasižymėjusiems ginant Lietuvos laisvę ir nepriklausomybę 1991 m. sausio – rugsėjo mėnesiais. Medaliu apdovanojami Lietuvos ir kitų valstybių piliečiai, taip pat asmenys be pilietybės.
Šokliniai
Paplitę Eurazijos ir Šiaurės Afrikos pusdykumėse ir dykumose. Aktyvūs naktį, dieną slapstosi urvuose. Žiemą įminga.
Sausio 13-osios atminimo medalis
Istorija
Įsteigtas 1991 m. gruodžio 18 d. Lietuvos Respublikos Seimo įstatymu Nr. I-2119 „Dėl Sausio 13-osios atminimo medalio įsteigimo ir Lietuvos Respublikos ordinų, medalių ir kitų pasižymėjimo ženklų įstatymo pakeitimo ir papildymo“ 1991 m. sausio 13 dienai atminti. Sausio 13-osios atminimo medalis – pirmasis atkurtoje Lietuvos valstybėje naujai įsteigtas apdovanojimas. 2002 m. birželio 18 d. Valstybės apdovanojimų įstatymu Nr. IX-957 įteisinti nauji medalio nuostatai.
Šokliniai
Lietuvoje gyvena viena labai reta rūšis – sicista (Sicista betulina); rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Sausio 13-osios atminimo medalis
Istorija
Medalio projekto autorius – skulptorius Leonas Pivoriūnas. Medalis gamintas TŪB „Gurtana“, dabar – UAB „Metalo forma“. Kaspinas buvo gaminamas Lietuvos tekstilės institute, dabar – Danijos firmoje „Morch and Sons“.
1991 m.
Sausio 13-osios atminimo medalis yra bronzinis, sidabruotas, apskritas. Priekinės medalio pusės krašte yra 1,5 mm pločio ir 0,5 mm aukščio briauna. Medalyje yra reljefinis sužeistojo karžygio, besiremiančio į angelą, atvaizdas; karžygio dešinėje rankoje – skydas su Gediminaičių stulpais. Viršuje įrašas „Sausio 13 d.“, o apačioje skaičiai „1991“. Kitos medalio pusės krašte yra tokia pat, kaip ir priekinėje pusėje, briauna; per centrą – horeljefinis žodis „Lietuva“, ant kurio mažesnėmis raidėmis reljefinis įrašas „buvom, esame ir būsim“. Medalio viršuje – reljefinis Vytis, apačioje – ąžuolo šaka. Medalio kaspinas geltonas, su vertikaliomis juoda ir raudona juostelėmis iš kraštų ir dviem žaliomis viduryje.
Šokliniai
Šeimoje 7 pošeimiai ir apie 50 rūšių:
Sausio 13-osios atminimo medalis
2002 m.
Sausio 13-osios atminimo medalis – sidabro, 38 mm skersmens. Priekinėje medalio pusėje sužeisto karžygio, besiremiančio į angelą, atvaizdas; karžygio dešinėje rankoje skydas su Gediminaičių stulpais. Viršuje įrašas „SAUSIO 13“, apačioje „1991“. Kitoje pusėje – įrašas „LIETUVA“, ant kurio mažesnėmis raidėmis įrašas „BUVOM, ESAME IR BŪSIM“. Viršuje – Vytis, apačioje – ąžuolo šakelė. Kaspinėlis – geltono muaro, 32 mm pločio, su juoda ir raudona juostelėmis kraštuose ir dviem žaliomis viduryje.
Sausio 13-osios atminimo medaliu apdovanojama šio medalio komisijos teikimu. Komisiją sudaro ordinų kancleris ir Krašto apsaugos, Užsienio reikalų, Vidaus reikalų, Sveikatos apsaugos, Socialinės apsaugos ministerijų atstovai. Netekti Sausio 13-osios atminimo medalio galima tik teismo sprendimu. Apdovanotam asmeniui įteikiamas medalis, jo pakaitas ir medalio liudijimas.
Medalininkai
Tai masiškiausias Lietuvos Respublikos apdovanojimas – juo pagerbti 4326 (2023 m. balandžio 19 d. duomenimis) Lietuvos bei užsienio piliečiai. Už tvirtą poziciją Lietuvos atžvilgiu, parodytą 1991 metais, medalis įteiktas ir pirmajam Rusijos Prezidentui Borisui Jelcinui. Juo apdovanoti ir kiti Lietuvos nepriklausomybei pritarę bei konkrečiais veiksmais ją parėmę užsienio šalių politiniai veikėjai.
Adolfas Jakštas (1926)
Adolfas Jakštas (slap. Albertinis, 1926 m., Panotėnių k., Platelių vls., Kretingos apskr. – 1947 m.) – Lietuvos partizanas, Kardo rinktinės štabo narys ir Propagandos skyriaus viršininkas.
Biografija
Vardas įamžintas gimtinės sodyboje Panotėniuose 1992 m. pastatytame paminkle.
Skritulys
miniatiūra|Skritulys, kurio centras yra M, o [[Apskritimo spindulys|spindulys r]] Skritulys – aibė visų plokštumos taškų, kurių atstumas iki vieno tos plokštumos taško (vadinamo skritulio centru) yra ne didesnis už tą patį teigiamą skaičių r (spindulį).
Skritulį riboja apskritimas. Jei apskritimui priklausantys taškai taip pat priklauso ir skrituliui, toks skritulys vadinamas uždaru. Jei skritulį ribojantis apskritimas skrituliui nepriklauso, skritulys vadinamas atviru.
Skritulys, kurio spindulys lygus vienetui, vadinamas vienetiniu skrituliu. Vienetinio skritulio plotas lygus \pi.
Perkirtus rutulį plokštuma, pjūvyje gaunamas skritulys.
miniatiūra||400px|Skritulio [[Styga (geometrija)|styga, sektorius ir segmentas]]
Vardo kilmė
Terminą skritulys lietuvių kalboje įvedė Jonas Jablonskis.
Kūlio Dauba
Kūlio Dauba – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Janapolės.
Norvegijos futbolo sistema
Norvegijos futbolo pagrindinė kontroliuojanti organizacija – Norvegijos futbolo asociacija, kontroliuojanti , taip pat organizuojanti Norvegijos futbolo čempionatą bei. Futbolo asociacija įkurta 1902 m., nuo 1908 m. ji yra FIFA nare, 1954 m. buvo viena UEFA įkūrėjų.
Futbolo lygos organizuojamos piramidės principu:
Šakaliai
Šakaliais vadinami kaimai:
Šakalais vadinamas buvęs kaimas Pilkalnio apskrityje, Mažojoje Lietuvoje.
Vladas Baltrušaitis
thumb|200px|Vladas Baltrušaitis Vladas Baltrušaitis (1912 m. liepos 14 d. Žindaičiuose, Jurbarko valsčius, dab. Jurbarko raj. – 1975 m. liepos 27 d. Čikagoje, 1998 m. spalio 21 d. palaikai pervežti į Lietuvą ir palaidoti Jurbarko kapinėse) – lietuvių dainininkas (baritonas), pedagogas, vargonininkas, chorvedys.
Lietuvoje
Tėvas Vincas Baltrušaitis turėjo gražų bosą ir buvo žinomas parapijos giesmininkas bei dainininkas. Šituos privalumus paveldėjo ir jo sūnus Vladas. Mokydamasis Jurbarko gimnazijoje, dainavo chore ir giedojo bažnyčioje, pas vargonininką Joną Pocių mokėsi skambinti fortepijonu ir vargonuoti. Muziko Benedikto Vasiliausko raginamas ir materialiai remiamas 1932 m. nuvyko į Kauną ir buvo priimtas į Kauno konservatorijos solinio dainavimo klasę (dėst. O. Marini ir E. Vittingas). Fortepijono mokėsi pas Aleksandrą Kačanauską, o chorvedybos – pas Julių Štarką. Kompozitorius Jonas Dambrauskas priėmė į Kauno Įgulos bažnyčios chorą, dainavo vyrų vokaliniame oktete, nuo 1934 m. – vyrų kvartete (vadovas Jonas Byra).
Baigęs studijas, 1937–1942 m. buvo Valstybės teatro solistas – sukūrė daug vaidmenų klasikinėse operose. 1938–1939 m. – Marijampolės mergaičių gimnazijos muzikos ir dainavimo mokytojas, tuo pat metu vadovavo ir Kauno jėzuitų bažnyčios chorui, 1939–1942 m. – Vytauto Didžiojo universiteto studentų ateitininkų chorui, surengė koncertų, giedojo Kauno Įgulos bažnyčioje. 1942–1944 m. – Vilniaus miesto teatro operos solistas, vadovavo M. K. Čiurlionio ansamblio vyrų chorui, kaip solistas dalyvavo ir koncertuose.
Vokietijoje
1944 m. pasitraukė į Vokietiją, trumpai vadovavo Regensburgo katedros berniukų chorui. 1945–1946 m. buvo Tūbingeno lietuvių stovyklos bažnytinio choro ir vyrų okteto vadovas. Vėliau prie choro prisijungė ir šokėjai – koncertavo kaip dainų ir šokių ansamblis. Mišrųjį chorą išmokė lietuvių kompozitorių dainų: Juozo Naujalio „Jaunimo giesmė“ ir „Lietuva brangi“, Miko Petrausko „Neverkit pas kapą“, Juozo Gudavičiaus „Kur giria žaliuoja“, Juozo Neimonto „Pasisėjau žalią rūtą“, Stasio Šimkaus „Oželis“, surengė koncertų.
1947 m. vasario 25 d. Detmolde su lietuvių menininkais pabėgėliais pastatė Džoakino Rosini operą „Sevilijos kirpėjas“ ir atliko Figaro vaidmenį (dirigavo Aleksandras Kučiūnas). Opera buvo parodyta ir kituose Vokietijos miestuose. Gyvendamas Augustdorfe, dėstė muziką lietuvių gimnazijoje veikusiuose vaikų darželių auklėtojų kursuose Detmolde, vadovavo stovyklos chorui, vargonininkavo bažnyčioje. Nuo 1948 m. vargonininkavo koplyčioje ir vadovavo nedideliam moterų chorui Oldenburge.
JAV
1949 m. atvyko į JAV ir apsigyveno Los Andžele. Iš pradžių talkino Antanui Skriduliui mokant Šv. Kazimiero lietuvių parapijos chorą, o 1951–1953 m. vadovavo paties suorganizuotam Stasio Šimkaus vyrų chorui. 1953–1958 m. buvo Šv. Jurgio lietuvių parapijos vargonininkas ir choro vadovas Čikagoje. Naujais balsais papildė bažnyčios mišrųjį chorą, išmokė daug giesmių ir lietuvių kompozitorių dainų. Parengė Carlo Rossini „Requiem“ (1957 m.) ir F. Gruberio „Mišias“ (1958 m.), subūrė berniukų chorą, bažnyčioje rengė vokalinės ir instrumentinės muzikos koncertus.
Suorganizavo 40 dalyvių ateitininkų mišrųjį chorą. 1954 m. pradėjo vadovauti Čikagos vyrų chorui „Vytis“. 1955 m. balandžio 24 d. Marijos aukštesniosios mokyklos salėje įvyko choro kūrybinės veiklos 5-mečio paminėjimas ir naujojo dirigento debiutas. Pirmojoje koncerto dalyje skambėjo Aleksandro Kačanausko, Juliaus Gaidelio, Juozo Naujalio, Broniaus Budriūno ir kitų autorių dainos, o antrojoje – chorai iš Džiuzepės Verdi, Richardo Vagnerio, J. Offenbacho ir Artūro Rubinšteino operų. Choras išmoko apie 130 kūrinių ir surengė 65 koncertus. Dainavo Čikagoje, Klyvlende, Rokforde, Toronte ir Hamiltone, dalyvavo 1956 m. I JAV ir Kanados lietuvių dainų šventėje Čikagoje.
Pasirinkęs Dž. Verdi operą „Rigoletto“, atgaivino Čikagos lietuvių operą. Jis buvo operos statytojas, režisierius ir solistas – atliko Rigoletto vaidmenį. Pirmieji operos spektakliai vyko 1957 m. kovo 30 ir 31 d. (dirigavo Aleksandras Kučiūnas), opera parodyta ir Toronte. Subūrus mišrųjį chorą, 1958 m. kovo 15, 16, 22 d. Čikagoje V. Baltrušaičio pastangomis pastatyta Šarlio Guno opera „Faustas“.
1958–1966 m. vargonininkavo ir vadovavo chorui Švč. Marijos Apreiškimo lietuvių parapijoje Brukline. Chorą (19 moterų ir 16 vyrų) išmokė nemaža įvairių kūrinių, dainavo daugelyje tautinių renginių Niujorke, Filadelfijoje, Vašingtone ir kitur. Metus dėstė dainavimą Maironio šeštadieninėje mokykloje.
1963 m. suorganizavo 30 vyrų chorą Niujorke ir jam vadovavo iki 1967 m. Pirmasis choro koncertas surengtas 1964 m. gegužės 24 d., o antrasis – 1965 m. gruodžio 4 d. Skambėjo 22 autorių dainos, chorai iš Džiuzepės Verdi operų. Parapijos mišrusis ir vyrų chorai 1966 m. rugsėjo 3 – 5 d. dalyvavo religiniame kongrese Vašingtone, giedojo katedroje, kur atliko Jono Dambrausko „Maldą už Tėvynę“, Konrado Kavecko „O, Kristau, pasaulio valdove“, Česlovo Sasnausko „Marija, Marija“. Atskirą koncertą surengė vyrų choras. Jis išleido ir savo plokštelę.
Nuo 1967 m. – Švč. Mergelės Marijos Gimimo lietuvių parapijos vargonininkas ir choro (19 moterų ir 24 vyrai) vadovas Čikagoje. Čia subūrė ir berniukų chorą, kuris išmoko B. Markaičio „Bendruomenės mišias“. Didysis mišrusis choras parengė Th. de la Hache Šv. Liudviko mišias, 1969 m. pastatė Č. Sasnausko „Requiem“ – atliko Marquette Parko ir Cicero bažnyčiose koncertuose žuvusiems už Lietuvos laisvę. 1972 m. birželio 18 d. Marquette Parko bažnyčioje atliko L. Cherubini „Requiem“. Chorą išmokė apie 40 giesmių ir nemaža dainų, parengė 1971 m. 4-ajai JAV ir Kanados lietuvių dainų šventei Čikagoje. Chorai talkindavo operų spektakliams, pats dirigentas reiškėsi ir kaip solistas – 1970 m. dar atliko vienuolio Melitone vaidmenį Dž. Verdi operoje „Likimo galia“.
V. Baltrušaitis nuo 1953 m. buvo ALRK Vargonininkų sąjungos narys, šios sąjungos Niujorko–Niu Džersio provincijos narys, 1956 m. – 1-osios JAV ir Kanados lietuvių dainų šventės Čikagoje jungtinio vyrų choro dirigentas.
1996 m. išleista muzikologės Jūratės Vyliūtės knyga „Vladas Baltrušaitis“.
Getting Away with Murder
Getting Away with Murder yra ketvirtas Kalifornijos hard rock grupės Papa Roach albumas, išleistas 2004 rugpjūčio 31. Albumas pasiekė net #17 vietą Billboard 200 topuose.
III Kauno fortas
III Kauno fortas – Kauno tvirtovės dalis Seniavoje, prie buvusio tvirtovės kelio (dabar Titnago g. 43), į pietus nuo Fredos. Kultūros vertybių registre – nuo 2002 m., unikalus kodas –.
Forto teritorijoje šikšnosparniams apsaugoti įsteigtas Naujosios Fredos teriologinis draustinis.
Istorija
Fortas pastatytas 1887–1888 m., rekonstruotas 1893–1898 m. ir 1908 m. Pirmojo pasaulinio karo metais III fortas iš labiausiai apšaudytų Kauno tvirtovės fortų nukentėjo mažiausiai. Jame dar galima aptikti originalių įrangos detalių: laiptų, turėklų, langų rėmų, kt.
Geografija
Tvirtovės objektas – simetrinės struktūros, penkiakampės formos, orientuotas į pietus. Išsidėstęs Sąnašos upelio slėnio pietinio šlaito viršutinėje terasoje. Fortas išlaikęs išraiškingas reljefo formas, deja, apaugusias sunkiai praeinamais brūzgynais. Teritorija į pietus ir rytus mažai urbanizuota, vakarinėje pusėje šliejasi eilė gyvenamųjų namų. Šiaurinė teritorijos dalis palyginti intensyviai urbanizuota. Gamtinį kraštovaizdį bei architektūros paveldo objekto įvaizdį darko teritorijoje stovintys masyvūs gamybiniai pastatai. Pastarieji užstoja patį fortą nuo Titnago g. Forto teritorija išlaikiusi jungtį su gamtiniu karkasu, Sąnašos upės slėniu.
Forto struktūra
III fortas, kaip ir I bei II fortai yra labai panašios konstrukcijos ir išplanavimo, statytas pagal tą patį Vyriausiosios inžinerinės valdybos patvirtintą 1879 m. tipinį projektą. Forto statiniai kazematuoti, užnugaryje įrengtos kareivinės. Suformuoti atskiri pylimai artilerijos (centrinėje dalyje) ir pėstininkų pozicijoms su aikštelėmis lengvosioms prieššturminėms patrankoms (forto priekinėje dalyje). Perimetrą juosia gynybinis griovys, kuriam apsaugoti įrengti užnugario kaponieriai, išlikusi nepakitusi esplanada. Forto apsaugai įrengta kontreskarpinė skliautinės konstrukcijos raudono mūro siena. Skliautinė konstrukcija ne tik leido sumažinti sienos storį, bet ir skaidant ją fragmentais, užtikrino, kad priešo atakos metu būtų pažeista kuo mažesnė sienos dalis. Kazematų fasadai sumūryti iš raudonų plytų ir papuošti carinei Rusijai būdingais dekoro elementais. Modernizuojant fortą, kai kurie kazematai ar jų fragmentai sustiprinti betonu.
Šakališkiai
Šakališkiais vadinami kaimai:
Liudvikas XIV
Liudvikas XIV stiprino armiją, kovojo su kilmingųjų opozicija, skatino merkantilistinės ekonominės sistemos plėtrą. Vidaus politikoje grąžino centrinį katalikybės vaidmenį ir 1685 m. spalio 18 d. Fontenblo ediktu atšaukė Nanto ediktą (paskelbtą 1598 m. birželio 13 d.), panaikindamas pilietines bei religines hugenotų teises; laikėsi galikonybės principų, stengdamasis atitraukti Prancūzijos katalikų bažnyčią nuo pasaulietinės popiežiaus įtakos. Per daugelį karų (Olandijos karą, Augsburgo lygos karą, Ispanijos įpėdinystės karą) išlaisvino Prancūziją iš Habsburgų apsupties ir įtvirtino dominuojantį Prancūzijos vaidmenį Europoje.
Liudvikas XIV rėmė menus ir mokslą ir taip paskatino prancūzų kultūros suklestėjimą. To pavyzdys yra karaliaus pastatyti Versalio rūmai. Versalio dvariškiai įgijo didelę, tačiau ceremoninę reikšmę.
Biografija
thumb|left|280x280px|Liudvikas XIV vaikystėje, 1654 m. (Justas van Egmontas)
Asmeninis gyvenimas
Liudvikas buvo labai permainingo būdo, puldavo į kraštutinumus. Iš pradžių tėvas laikė valdžią savo rankose tvirtai, bet greitai jos neteko.
Paauglystėje buvo apleistas, nes kardinolas Mazarenas stengėsi palikti jį nemokšą, kad pats būtų jam reikalingas. Todėl tikrasis Liudviko XIV valdymas prasidėjo tik ministrui mirus. Švietimo trūkumas nepakenkė Liudviko XIV išprusimui.
Nors iš prigimties buvo labai ūmaus būdo, išmoko save valdyti ir labai retai pasiduodavo pykčiui. Tačiau svarbiausia Liudviko XIV yda buvo išdidumas. Vos tik mirė Mazarenas, jis pradėjo save laikyti pusdieviu, o netrukus – dievybe. Jo emblema buvo saulė ir jos dievas Apolonas, o šūkiai – Nec pluribus impar („Už mažai ką prastesnis“) ir Vires acquiriteundo („Stiprybės pasisemiame pakeliui“). Labai greitai dvaras pastebėjo karaliaus garbės troškimo silpnybę, todėl ministrai, generolai, meilužės ir dvaro tarnai vienas per kitą ėmė jį liaupsinti, pataikauti. Pataikavimas tapo neišvengiamu karaliaus gyvenimo elementu.
Liudviko XIV protas koncentruodavosi į smulkmenas, jis laikė save didžiu administratoriumi, net pats ėmėsi kariuomenės apginklavimo, aprangos ir kareivių apmokymo. Didžiausias malonumas karaliui buvo mokyti senus generolus, todėl tie, kurie susitaikydavo su ta mintimi, jog karalius juos moko to, ko jie nežino, galėjo būti tikri, kad jo didenybei įtiks. kairėje|miniatiūra|Liudvikas XIV, pavaizduotas kaip Jupiteris, nugalėjęs sukilimus prieš savo valdžią, 1652–1654 m. (Šarlis Poersonas)
Politika
Daug kartų kariavo dėl Prancūzijos hegemonijos Europoje; po karų su Ispanija (1667–1668) ir Nyderlandais (1672–1678) įgijo naujų žemių. Kovodamas su Ispanija ir Austrija, rėmė Švediją, Prūsiją, stengėsi įtvirtinti savo įtaką Abiejų Tautų Respublikoje (prancūzams palankių bajorų grupei čia vadovavo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kancleris Kristupas Zigmantas Pacas. 1666 m. sudarė slaptą sutartį su Abiejų Tautų Respublikos karaliumi Jonu Kazimieru, pagal kurią Respublikos valdovu turėjo tapti Prancūzijos kandidatas.
1682 m. Liudviko XIV sušauktas Prancūzijos bažnytinis susirinkimas priėmė deklaraciją, kuri įtvirtino galikonybę – paskelbta, kad karalius nepriklausomas nuo popiežiaus, o popiežiaus valdžia Prancūzijoje apribojama.
1685 m. atšaukus Nanto ediktą, kuriuo Henrikas IV Prancūzijos hugenotams buvo suteikęs tikėjimo laisvę ir politines teises, juos vėl imta persekioti.
Soumbeïla Diakité
{{Infobox football biography | youthclubs = 2014–2015 2016–2018 Esteghlal Khuzestan Stade Malien 8 (0)
}} Sumbeila Diakitė (Soumbeïla Diakité; g. 1984 m. rugpjūčio 25 d.) – buvęs Malio futbolininkas, rungtyniavęs vartininko pozicijoje.
Sumbeila Diakitė su Malio U-20 rinktine dalyvavo 2003 m. pasaulio U-20 čempionate, o su U-23 rinktine – 2004 m. olimpinėse žaidynėse. Nacionalinėje rinktinėje debiutavo 2006 m. Nuo 2011 m. tapo pagrindiniu Malio vartininku (pasitraukus Mahamadou Sidibè).
Britų apdovanojimai 2008
Britų apdovanojimai 2008 buvo 28-į kartą vykstantys Didžiosios Britanijos muzikos apdovanojimai, kuriuos rengia Britų muzikos industrija. Šis renginys įvyko 2008 metų vasario 20 dieną Earls Court Exhibition Centre, Londone. Ceremonija pritraukė 6.1 milijonus žiūrovų, 800,000 daugiau nei 2007 metais.
Ceremonija
Britų muzikos apdovanojimus 2008 m. vedė Sharon Osbourne, Ozzy Osbourne, Kelly Osbourne ir Jack Osbourne.
Nominacijos
Nominacijos buvo praneštos 2008 sausio 16. Nugalėtojai pažymėti pastorintu šriftu.
Geriausias Britų Atlikėjas
British Male Solo Artist
Muitinės kriminalinė tarnyba
Pagal Operatyvinės veiklos įstatymą Muitinės kriminalinė tarnyba yra operatyvinės veiklos subjektas.
Britų apdovanojimai 2008
Geriausias Britų Atlikėjas
Apdovanojimą įteikė Beth Ditto
Muitinės kriminalinė tarnyba
Teisiniai pagrindai
Muitinės kriminalinė tarnyba savo veikloje vadovaujasi Lietuvos Respublikos muitinės įstatymu, Tarnybos Lietuvos Respublikos muitinėje statutu , Muitinės kriminalinės tarnybos nuostatais , Lietuvos Respublikos muitinės pareigūnų etikos kodeksu ir kitais teisės aktais.
Britų apdovanojimai 2008
Geriausia Britų Atlikėja
British Female Solo Artist
Muitinės kriminalinė tarnyba
Veikla
Muitinės kriminalinę tarnybą sudaro 3 regioniniai skyriai (Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje).
Britų apdovanojimai 2008
Geriausia Britų Atlikėja
Apdovanojimą įteikė James Nesbitt
Muitinės kriminalinė tarnyba
Veikla
Muitinės kriminalinė tarnyba atlieka ikiteisminį tyrimą dėl nusikaltimų, susijusių su muitinės veikla, juos tirdama, gali taikyti kriminalinės žvalgybos veiksmus ir priemones. Tarnyba taip pat analizuoja informaciją, susijusią su pažeidimų tendencijomis ir priežastimis ir pagal kompetenciją imasi priemonių joms šalinti.
Muitinės kriminalinė tarnyba organizuoja prevencinio pobūdžio priemones kontrabandos ir kitų nusikaltimų užkardymui, teisės aktų nustatyta tvarka sulaiko neteisėtai gabenamas prekes, daiktus bei su jais susijusius asmenis.
Britų apdovanojimai 2008
Geriausia Britų Grupė
Apdovanojimą įteikė Ian McKellen
Muitinės kriminalinė tarnyba
Veikla
Tarnyba bendradarbiauja su Lietuvos Respublikos teisėsaugos ir kitomis valstybės institucijomis, kartu su jomis vykdo bendras operacijas. Ji taip pat bendradarbiauja su Europos Sąjungos institucijomis ir kitų šalių institucijomis.
Britų apdovanojimai 2008
Geriausias Britų Albumas
Mastercard British Album
Apdovanojimą įteikė: Vic Reeves
Geriausias Britų Singlas
British Single Shortlist
Apdovanojimą įteikė Alan Carr
Geriausias Britų Debiutas
Apdovanojimą įteikė Jonathan Rhys Meyers
Geriausias Gyvas Pasirodymas
British Live Act
Apdovanojimą įteikė Chris Moyles
1017 m.
1017 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Britų apdovanojimai 2008
Geriausia Tarptautinė Atlikėja
International Female Solo Artist
Apdovanojimą įteikė: David Tennant
Geriausia Tarptautinė Grupė
International Group
Apdovanojimą įteikė: Andrew Lloyd Webber irDenise van Outen
Geriausias Tarptautinis Albumas
International Album
Apdovanojimą įteikė Michelle Ryan
Kritikų Pasirinkimas
Apdovanojimą įteikė Will Young
Už Nuopelnus Muzikai
Outstanding Contribution to Music
Apdovanojimą įteikė Kylie Minogue
Poringumas
Poringumas - porų kiekis kietame kūne. Matuojamas vieneto dalimis nuo 0 iki 1 arba procentais nuo 0 iki 100 %.
Poringumas naudojamas geologijoje, dirvotyroje ir šių mokslų šakose. Poringumas nustatoma pagal formulę
kur V V - porų tūris,
Poringumą galima suskaičiuoti panaudojant šią formulę: čia - kieto kūno tankis,
Poringumas ir filtracijos koeficientas
Poringumas ir filtracijos koeficientas turi netiesioginį ryšį. Smėliams - kuo didesnis poringumas tuo didesnis filtracijos koeficientas. Tačiau moliniams gruntams tai netaikoma. Molinių gruntų poringumas yra ganėtinai didelis, tačiau porose esantis vanduo surištas ir jo tėkmė apsunkinta.
Didžioji tercija
Didžioji tercija – didesnysis iš dviejų dažniausiai pasitaikančių muzikinių intervalų, apimančių tris diatoninės gamos laipsnius. Mažesnis toks intervalas yra vadinamas mažąja tercija. Didžioji tercija yra žymima sutrumpintai d3, o jai priešingas intervalas yra mažoji seksta.
Didžiosios tercijos intervalas dažniausiai sutinkamas tarp mažorinės dermės pirmojo ir trečiojo laipsnių. Visi mažoriniai akordai turi šį intervalą tarp akordo pagrindinio garso ir jo trečiojo laipsnio. Dėl šios priežasties didžioji tercija neretai vadinama mažorine tercija. Kitos didžiosios tercijos yra tarp mažorinės dermės IV ir VI laipsnių (Fa-La), bei tarp V ir VII laipsnių (Sol-Si). Natūralaus minoro dermėje ši tercija yra tarp šios dermės III-V, VI-VIII ir VII-II laipsnių, harmoninio minoro (kai VII laipsnis paaukštinamas) – dar ir tarp V-VII laispnių (VII-II tercija tampa mažąja dėl paaukštinto VII laipsnio).
Racionaliojoje intonacijoje dažniausiai įvertinama kaip dažnių santykis 5:4. Lygiojoje temperacijoje, savo ruožtu, didžioji tercija yra lygi keturiems pustoniams ir yra 0,79 % didesnė už racionaliąją. Seniau naudotas ditonis buvo lygus dviem didžiosiom sekundom (81:64 santykis) ir didesnis už racionaliąją didžiąją terciją 1,25 %.