cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dieveniškės
Istorija
Dieveniškės minimos nuo XIV a. pabaigos, nors spėjama, kad šiose vietovėse dar XIV a. pradžioje buvęs žymaus lietuvių feodalo Gedgaudo dvaras. 1379–1392 m. kryžiuočių karo kelių į Lietuvą aprašymuose 1385 m. minimas Mingailos kaimas, iš kurio kilęs Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos didikas Mykolas Mingaila, manoma, Gedgaudo sūnus. 1433 m. didysis kunigaikštis Dieveniškių kaimą padovanojo Jonui Goštautui. 1474 m. Martynas Goštautas pastatydino bažnyčią, kuri XVII a. pradžioje perstatyta, rengtas turgus. XV a. antroje pusėje Dieveniškės tapo miesteliu, pirmąkart kaip miestelis minimas 1582 m. 1542 m. po Stanislovo Goštauto mirties atiteko didžiajam kunigaikščiui, buvo seniūnijos centras. 1561–1565 m. aktuose Dieveniškės vadinamos karališkuoju valsčiumi.
Nukentėjo per 1655–1660 m. ir 1700–1721 m. Šiaurės karus. 1738 m. gyveno 28 šeimos, 1789 m. buvo 50 dūmų. Po 1783 m. gaisro rekonstruotas miestelio centras, pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. Nuo XVIII a. suteikta teisė dukart per savaitę rengti turgus ir tris prekymečius. Privilegijoje pasakyta, kad „Prekyba kelia miestų ir miestelių gerovę“. 1802–1950 m. valsčiaus centras. 1851 m. Dieveniškės degė, 1912 m. sudegė. XIX a. Dieveniškės – Ašmenos apskrities miestelis, valsčiaus centras.
1777–1804 m. veikė parapinė mokykla, kurioje 1782 m. buvo 38, 1798 m. 6 mokiniai. 1865 m. ar 1866 m. įsteigta valdinė pradžios mokykla. 1927 m. įkurta septynmetė mokykla dėstomąja lenkų kalba, 1952–1992 m. vidurinė dėstomosiomis lietuvių, rusų, lenkų kalbomis, nuo 1992 m. Dieveniškių vidurinė mokykla dėstomosiomis rusų, lenkų kalbomis. 1992 m. įsteigta Dieveniškių Ryto vidurinė mokykla dėstomąja lietuvių kalba.
thumb|Dieveniškių senamiestyje
1903 m. pastatyta mūrinė varpinė. 1913 m. įkurtas „Ryto“ draugija, o 1934 m. – Šv. Kazimiero draugijos skyrius. Dieveniškės smarkiai nukentėjo per I pasaulinį karą. 1920–1939 m. miestelis buvo okupuotas lenkų, lenkų kalba tapo oficialia, prievarta diegta lenkų etnografinė savimonė. Nors pagal Lenkijos įstatymus ir buvo numatyta tautinių mažumų teisė į švietimą gimtąja kalba, bet nuo 1925 m. pradėtos uždaryti mokyklos ne lenkų dėstomąja kalba. 1932 m. išgrįsta centrinė aikštė.
1939 m. rugsėjo 17 d. TSRS kariuomenei įsiveržus į rytinę Lenkiją Dieveniškės buvo prijungtos prie Baltarusijos TSR. 1940 m. okupantai pradėjo tremti į Rusijos gilumą lenkų ir lietuvių inteligentiją, eigulius, turtingesnius ūkininkus. Sakoma, kad 1939 m. Kremliuje braižant Lietuvai grąžinto Vilniaus krašto sienas, ant žemėlapio gulėjusi Stalino pypkė. Niekas neišdrįsęs jos pajudinti, tad ir apibrėžę valstybės sienos linija. Pagal patikimesnę versiją, ryžtingai suveikė šio mišrios tautinės sudėties krašto lietuviai, prašydami prijungti kraštą prie Lietuvos. Jų prašymas pasiekė aukščiausius TSRS vadovus ir 1940 m. lapkričio 6 d. Dieveniškės grąžintos Lietuvai. Tai ir buvo padaryta Lietuvos įstojimo į TSRS proga. Antrojo pasaulinio karo metu vokiečiai sunaikino gausią Dieveniškių žydų bendruomenę. 1944 m. Armija Krajova partizanai kelis kartus buvo užėmę Dieveniškes, įkūrė čia Vilniaus apygardos štabą, terorizavo gyventojus lietuvius.
1950–1995 m. buvo tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė. 1956 m. įsteigta ambulatorija, 1963 m. – vidurinė profesinė technikos mokykla, kultūros namai, buitinio aptarnavimo įmonės. 2006 m. patvirtintas Dieveniškių herbas.
Gyventojai
1897 m. žydai sudarė apie 75% Dieveniškių gyventojų, veikė jų mokykla, dvi sinagogos. 1942 m. lietuviais užsirašė 9,9% valsčiaus gyventojų, 30% – lenkais, 19% – baltarusiais. 1989 m. gyventojų surašymo metu 19,6% užsirašė lietuviais, 62,5% – lenkais.
thumb|Dieveniškių žydų kapinės
KV-1
Nors ir egzistuoja klaidinga nuomonė, kad tankas sukurtas Žiemos karo metu specialiai suomių įtvirtinimų (Manerheimo linijos) pralaužimui, tačiau jis pradėtas projektuoti dar 1938 m., kai galutinai paaiškėjo, kad kelis bokštelius turinčio tanko (pvz., T-35) tobulinimas nėra prasmingas.
Taip pat yra kelios KV-1 modofikacijos. Garsiausios iš jų KV-1s, KV2
Plikagerklis garnys
Plikagerklis garnys (Tigrisoma mexicanum) – garninių (Ardeidae) šeimos paukštis. Kūnas iki 80 cm aukščio. Masė – 1200 g.
Paplitęs nuo Meksikos iki šiaurės vakarų Kolumbijos. Laikosi atvirose vietose, upių ir ežerų pakrantėse. Minta žuvimis, varlėmis, krabais, kuriuos pagauna savo ilgu snapu.
Lizdas plonas, suka medžiuose. Deda 2-3 baltus kiaušinius su žaliu atspalviu.
Lazdynėliai
Lazdynėliais vadinama:
Simono Bolivaro viršukalnė
Simono Bolivaro viršukalnė  – kalnas šiaurės rytų Kolumbijoje, Siera Nevada de Santa Martos kalnų masyve, greta Kristupo Kolumbo viršukalnės. Aukštis – 5775 m (tačiau duomenys įvairūs – 5730 m ir kt.). Kartais laikomas aukštesniu už Kolumbo viršukalnę (tokiu atveju S. Bolivaro viršukalnė būtų aukščiausia šalyje).
Pavadinta šalies nacionalinio didvyrio Simono Bolivaro garbei. Nemaišytinas su Venesueloje esančia Bolivaro viršukalne.
Surinkiškiai
Istorija
1820 m., padalijus Švėkšnos dvaro valdą, Surinkiškių kaimas atiteko Vilkėno dvarui. 1880–1882 m., dvarui vykdant savo žemių atribavimą, Surinkiškių kaimo gyventojai įvairiais būdais trukdė matininkui tuos darbus vykdyti.
Iki žemės reformos Surinkiškiai dar buvo vadinamas „trobelninkų“ kaimu (daugelis ūkininkų turėjo tik po 1-4 ha žemės). Žemės reformos metu (XX a. 4–ajame dešimtmetyje), keliant Surinkiškių kaimo ūkininkus į vienkiemius, kiekvienam buvo pridėta po 10 ha (nebelikus Surinkiškių kaime žemės, dalis ūkininkų buvo iškelti į naujakurių Šilų kaimą).
1923 m. Surinkiškių kaime buvo 8 ūkiai, 32 gyventojai, 1997 m. – 13 ūkių, 33 gyventojai.
Aškinka
Aškinka – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Imbrado.
Žiemelis
Žiemelis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Žiemelienė (ištekėjusi moteris) ir Žiemelytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Janina Gendvilienė
Janina Gendvilienė (g. 1949 m. Pasvalio rajone) – Lietuvos pedagogė.
Biografija
1968 m. baigė Kriukų vidurinę mokyklą. 1970 m. dirbo Šakynos aštuonmetėje mokykloje pradinių klasių mokytoja, o 1971 m. direktorės pavaduotoja. 1973 m. baigė ŠPI pradinių klasių mokytojos specialybę. 1973 m. pradėjo dirbti Ruzgų aštuonmetės mokyklos direktoriaus pavaduotoja. 1977 m. dirbo Mažeikių rajono Švietimo skyriaus metodinio kabineto vedėja, vyriausiąja inspektore. Nuo 1994 m. dirba Mažeikių Kazimiero Jagmino pradinės mokyklos direktore. 2000 m. suteikta pradinių klasių mokytojo metodininko kvalifikacinė kategorija, o 2007 m. – vadovo II vadybos kvalifikacinė kategorija.
Konstantinas Grevinkas
Konstantinas Grevinkas (,, 1819 m. sausio 14 d. Viljandis – 1887 m. birželio 30 d. Tartu) – Estijos geologas ir archeologas, mineralogijos daktaras.
Biografija
1837–1841 m. studijavo Tartu, 1842–1843 m. Freiburgo ir 1844–1845 m. Berlyno universitetuose. 1845 m. filosofijos daktaras, 1860 m. mineralogijos daktaras.
1846-1854 m. dirbo Peterburgo mokslų akademijos Mineralogijos muziejuje; surengė ekspedicijų į Uralą ir Skandinaviją. Nuo 1854 m. Tartu universiteto profesorius.
Jo vardu pavadintas Grevinko ledynas Aliaskoje.
Mokslinė veikla
1849 m. dalyvavo mokslinėje ekspedicijoje į tuo metu Rusijai priklausiusią Aliaską, aprašė jos kalnynus ir ledynus. 1861 m. ir 1878 m. išspausdino Rytų Baltijos valstybių geologijos žemėlapius, kuriuose parodyti ir Šiaurės Lietuvos geologinės sandaros bruožai. Aprašė Lietuvos devono, permo, triaso, juros, kreidos darinius bei prekvartero uolienų riedulius Lietuvoje ir Latvijoje, tyrė meteoritus.
Vienas iš pirmųjų susidomėjo Rytų Baltijos valstybių archeologija; tyrė neolito ir geležies amžiaus archeologijos paminklus, 1868 m. jo kasinėti Dimitravo kapinynas, Jazdų kapinynas ir Pryšmančių kapinynas. Aprašė apie 120 archeologinių radinių, aptarė jų sandarą ir radimo aplinkybes.
Mazda Motor Corporation
thumb|240px|right|Mazda6 Sport Kombi thumb|240px|Mazda Cosmo Sport thumb|240px|Mazda Premacy thumb|240px|Mazda 1200 (1971 m.) „Mazda Motor Corporation“ arba tiesiog Mazda – Japonijos koncernas, gaminantis automobilius. 2015 m. tai buvo 15 pagal dydį automobilių gamintojas pasaulyje. Kompanijos būstinė įsikūrusi Fučū miestelyje netoli Hirošimos.
Pavadinimas „Mazda“ kilęs nuo aukščiausiojo senovės iranėnų dievo Ahūra Mazdos vardo. Pasak kompanijos, šitokiu pavadinimu jie siekė rasti Rytus ir Vakarus jungiantį simbolį, su Mazda siejo automatizuotos civilizacijos, kūrybos pradžią (pats žodis siejamas su išmintimi, mąstymu). Be to, japoniškai šis žodis skamba taip pat, kaip kompanijos įkūrėjo Džudžiro Macudos pavardė.
Istorija
1984 m. įmonė buvo pervadinta į Mazda Motor Corporation.
2015 m. „Mazda“ ir „Ford“ bendradarbiavimas nutrūko.
Einzelhaft
Einzelhaft yra debiutinis austrų dainininko Falco albumas, išleistas 1982 m. ir pasiekęs 1-ą vietą Austrijos ir Olandijos albumų topuose, kitose šalyse - Top-20, taip pat pakilo ir iki JAV „Billboard“ albumų topo 64-os vietos.
Priešistorė
1980 m. „GiG Records“ įrašų kompanijos bosui Marcusui Spiegeliui pastebėjus Falco jo grupės „Drahdiwaberl“ koncerte, kuriame daugiausia ovacijų susilaukė jo atliekama daina „Ganz Wien“, jis pasiūlė atlikėjui solinį kontraktą. Minėtą kūrinį, kuriame dainuojama apie narkotikus, dauguma radijo stočių boikotavo. Falco įrašė jo anglišką variantą „That Scene“, kuris beveik pateko į Austrijos Top-10 (11-ą vietą). Iškart po to Falco ėmė bendradarbiauti su prodiuseriu Robertu Pongeriu, su kuriuo 1981 m. pavasarį ėmė kurti savo debiutinio albumo dainas.
R. Pongeris jau buvo sukūręs būsimojo superhito „Der Kommissar“ melodiją be teksto ir pasiūlęs ją atlikėjui Reinholdui Bilgeri, tačiau šis ją atmetė. Falco susižavėjo šios melodijos demo versija ir per tris dienas sukūrė jai tekstą. Tuo pat laiku buvo sukurta ir įrašyta dar viena daina „Helden Von Heute“, kurią Falco norėjo išleisti kaip singlą su „Der Kommissar“ antroje pusėje. Tačiau įrašų firma nusprendė, kad pastarasis kūrinys turi daugiau potencialo būti pagrindine daina.
Einzelhaft - 25th Anniversary Edition
2007 m. išleistame albume yra 10 originaliojo albumo dainų, 2 papildomos bei 9-ios Falco interviu dalys.
Singlai
Išleistas singlu „Der Kommissar“ tapo Nr. 1 hitu Vokietijoje, Austrijoje, Ispanijoje, Pietų Afrikoje, Japonijoje, Suomijoje bei Italijoje, daugelyje kitų pasaulio šalių pateko į Top-10, taip pat pakilo ir į JAV „Billboard Hot 100“ topus, kuriuose Falco buvo tik antrasis atlikėjas, ten patekęs su vokiška daina, o JAV „Disco Charts“ topuose ji pasiekė 1-ą vietą. Viso parduota apie 7 mln. „Der Kommissar“ kopijų. Ši daina laikoma pirmąja tikrai populiaria baltaodžio reperio daina.
1982 m. buvo išleistas sekantis singlas - „Maschine Brennt“, kuris pateko į Austrijos, Vokietijos bei Norvegijos Top-10, tuo patvirtindamas Falco populiarumą. Dar Vokietijoje buvo išleista „Zuviel Hitze“, o Prancūzijoje bei JAV - „Auf Der Flucht“ angliška versija - „On The Run“, kuri JAV pasiekė 9-ą „Hot Play“ topo vietą.
Kiti faktai
Pažymint 25-ąjį debiutinio Falco albumo jubiliejų, 2007 m. buvo išleistas specialus albumas „Einzelhaft - 25th Anniversary Edition“. Riboto tiražo leidimo pakuotės pirmasis CD - originalus „Einzelhaft“ albumas, atnaujintas skaitmeniniu būdu, o antrajame CD galima rasti iki šiol į jokius oficialius Falco albumus neįėjusią anglišką „Ganz Wien“ versiją „That Scene“, remiksuotą „Nie Mehr Schule“ bei 36 min. interviu, Falco duotą 1993 m.
Willeke Alberti
Willy Albertina Verbrugge, geriau žinoma kaip Willeke Alberti (g. 1945 m. vasario 3 d. Amsterdame) – olandų dainininkė ir aktorė.
Biografija
1994 metais atlikėja atstovavo Nyderlandams 1994 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse su daina „Waar is de zon?“, tačiau surinkusi vos 4 taškus, užėmė 23 vietą iš 25.
Willeke Alberti buvo ištekėjusi tris kartus: Joop Oonk (1964–1974), John de Mol (1976–1980) ir Søren Lerby (1983–1996), tačiau visos santuokos baigėsi skyrybomis.
Tropikinė barškuolė
Tropikinė barškuolė, arba kaskavela (Crotalus durissus) – barškuolių (Crotalus) genties gyvatė, priklausanti angių (Viperidae) šeimai, duobagalvių angių (Crotalinae) pošeimiui.
Aprašymas
thumb|left|160px|
Kūnas apie 1,6 m ilgio, raudonai rudas, su šviesiai geltonomis zigzaginėmis linijomis, einančiomis šonais. Kaklo šonuose yra išilginės šviesios linijos. Galva su plačiu tamsių ir siauru šviesių juostų raštu.
Tropinės barškuolės gausumas didelis. Brazilijoje tai antra pagal dažnumą nuodingoji gyvatė, todėl didžiausias skaičius ir įgeltų.
Nuodų veikimas pasižymi labai plačiu spektru. Juose yra ir neurotoksinų ir hematoksinų. Įkandus pasireiškia ne tik vietiniai simptomai, bet ir paralyžius, ypač kvėpavimo takų. Mirtingumas apie 70 proc. nuo įkandimų skaičiaus. Gaunama 26-45 mg nuodų sausos masės.
Paplitimas
Gyvena sausose stepėse, savanose ir net dykumose.
Mityba
Maitinasi išimtinai graužikais, kuriuos gaudo prietemoje ir naktį.
Veisimasis
Patelės gimdo 10-19 jauniklių, kurie yra 30-35 cm ilkgio.
Slovakijos-Vengrijos karas
Slovakijos-Vengrijos karas  – trumpas ginkluotas konfliktas tarp Slovakijos respublikos ir Vengrijos karalystės kariuomenių 1939 m. kovo mėn. pabaigoje, vykęs rytų Slovakijoje. Slovakijoje dar vadinamas Mažuoju karu. Baigėsi Vengrijos taktine pergale ir siauros pasienio teritorijos rytų Slovakijoje nusavinimu.
Ištakos
thumb|left|120px|Medalis už Slovakijos gynybą Po Miuncheno sutarties, susilpninusios Čekoslovakiją, ties jos sienomis susitelkė Vengrijos kariniai daliniai. Vienos arbitražas 1938 m. lapkričio 2 d. įpareigojo Čekoslovakiją perduoti Vengrijai 11 833 km² savo teritorijos pietryčių Slovakijoje, apgyvendintos etniniais vengrais ir rusinais. Čia gyveno apie milijoną žmonių. Apie 67 tūkst. vengrų bei antras pagal dydį Košicės miestas liko Slovakijos teritorijoje. Be to, vengrai pretendavo į Bratislavą, kažkada buvusia Vengrijos karalystės sostine. Arbitražo sprendimas netenkino nei vienos pusės, todėl pasienyje nuolat vyko ginkluoti išpuoliai, pareikalavę aukų.
1939 m. kovo 14 d. Slovakija paskelbė savo nepriklausomybę. Vokietija tą pačią naktį užėmė Bohemiją ir Moraviją. Kovo 15 d. Vengrija pripažino nepriklausomą Slovakiją, tačiau tą pačią dieną nesėkmingai pamėgino užimti aukštumą prie Užgorodo slovakų pusėje. Kovo 14-17 d. Vengrija užėmė ir aneksavo Karpatų Ukrainą, tada buvusią Čekoslovakijos dalimi, vienašališkai pasiskelbusia nepriklausoma. Konflikte dalyvavo ir sukarinti Karpatų sečės būriai.
Eiga
Vengrija, palaikoma Vokietijos, spaudė Slovakiją perduoti jai daugiau teritorijų, apgyvendintų vengrais. Sudaryta šalių komisija paruošė teritorijos perdavimo sutartį, kurią kovo 23 d. pasirašė Vokietijos užsienio reikalų ministras J. Ribentropas.
Žievys
Žievys − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Slovakijos-Vengrijos karas
Eiga
Tą pačią naktį, dar nepasirašius Ribentropui sutarties, Vengrijos daliniai jau pajudėjo per Užo upę į naująsias teritorijas, kurios turėjo jiems atitekti pagal sutartį, nelaukdami Slovakijos parlamento pritarimo. Vengrai puolė rytų Slovakiją iš Karpatų Rusios pusės trimis kryptimis, nesutikdami rimto pasipriešinimo: Didžioji Bereznė – Uličas – Starina, Mažoji Bereznė – Ublia – Stakčinas ir Užgorodas – Tibava – Sobrancė. Slovakams ši ataka buvo netikėta, be to, vengrai blokavo vienintelę geležinkelio liniją, vedusią į šalies rytus, todėl buvo sunku nusiųsti kariuomenei į mūšius pastiprinimą. Atsitraukiančiai slovakų armijai padėjo šarvuotoji technika. Tik kitą dieną slovakams pavyko atskiruose punktuose atremti puolimą ar kontratakuoti (Michailovcė, Sobrancė). Spaudžiant Vokietijai, kovo 26 d. tarp šalių paskelbtos paliaubos. Nors tą pačią dieną į Michailovcę atvyko nemažas slovakų pastiprinimas, bet priešintis ir rengti kontrataką nebuvo prasmės, nes vengrų pajėgos tai dienai buvo daug gausesnės.
Žievys
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Žievienė (ištekėjusi moteris) ir Žievytė (mergautinė pavardė).
Slovakijos-Vengrijos karas
Pasekmės
Nepaisant sudarytos „Gynybos sutarties“ su Vokietija, Slovakija iš jos nesulaukė pagalbos per slovakų ir vengrų derybas balandžio 4 d. Derybos lėmė, kad Slovakija turėjo atiduoti Vengrijai 1 697 km² teritorijos su 69 930 gyventojais dabartinių Stakčino ir Sobrancės miestų rajonuose. Kare žuvo 36 Slovakijos piliečiai
Vaizdo plokštė
Video plokštė, vaizdo plokštė, video korta – asmeninio kompiuterio ar darbo stoties techninės įrangos dalis, naudojama loginio atmintyje saugomo vaizdo pavertimui signalu, kuris gali būti naudojamas vaizdavimo įtaise, dažniausiai monitoriuje. Šiuolaikinės video plokštės taip pat turi integruotas priemones darbui su vaizdu atmintyje (grafinį procesorių, apdirbantį duomenų masyvus, atliekantį trimačius skaičiavimus (OpenGL) ir pan.).
Šiuolaikinės video plokštės dažnai integruojamos į motininę plokštę, nors integruotos plokštės paprastai turi mažiau galimybių darbui su trimačiu vaizdu, nei specializuotos plokštės. Šios specializuotos plokštės labiau reikalingos specialistams, dirbantiems su grafiniais vaizdais, kitiems kompleksiškesniems uždaviniams (pvz.: kai kuriems žaidimams). Vaizdo plokštė gali būti reikalinga jei norima vienu metu prijungti keletą monitorių (sukuriant platesnį darbo lauką) arba jei prijungiamas monitorius yra itin didelės raiškos. Šiuolaikinė trimačiam darbui su trimatėmis struktūromis skirta vaizdo plokštė pati yra sudėtingas kompiuteris. Šio kompiuterio sandara labai skiriasi nuo pagrindinio kompiuterio sandaros: vaizdo plokštei optimalu turėti labai daug, kad ir ne itin galingų procesorių. Sudėtingos vaizdo plokštės jų turi iki kelių šimtų ir daugiau. Kaip ir pagrindiniam kompiuteriui, grafinei plokštei galima rašyti programas (šiuo metu galima pasinaudoti CUDA arba OpenCL technologijomis kuriose naudojama C).
Galingesnės plokštės nesunkiai aplenkia centrinį procesorių ne tik vaizdų paruošime bet ir spręsdamos įvairius fizikos, chemijos, bioinformatikos uždavinius jei juos efektyviau nagrinėti su daug kad ir mažesnės galios procesorių (difuzija ir pan). Gaminamos ir vien skaičiavimams skirtos plokštės kurios apskritai nebeturi monitoriaus jungties.
Dvi ir daugiau grafinių plokščių kai kada gali būti sujungiamos kartu taip jog teikia vieną (bendrą) vaizdą (SLI-Nvidia, Crossfire-AMD). Ši technika naudojama itin sudėtingai grafikai vaizduoti.
Palyginus su kitais komponentais, grafinė plokštė sunaudoja nemažai energijos. Priklausomai nuo modelio ir apkrovimo, tai neretai būna antras (po centrinio procesoriaus) o kai kada net ir pirmas pagal sunaudojamą galingumą kompiuterio komponentas.
Vaizdo plokščių kompiuteryje gali būti keletas (nors dėl vietos trūkumo ir didelio energijos sunaudojimo paprastai ne daugiau kaip keturios), ir kiekviena jų paprastai turi bent dvi monitoriaus jungtis kurios paprastai abi gali būti aktyvios vienu metu. Taip prie vieno kompiuterio galima prijungti daugelį monitorių. Šiuolaikinės operacinės sistemos (Windows, Linux) leidžia tokiuose monitoriuos pateikti tiek tą patį (vaizdo klonavimas), tiek ir skirtingą (darbalaukio praplėtimas) vaizdą.
Gaminamos taip pat išorinės vaizdo plokštės, kurios parduodamos kaip užbaigti prietaisai ir prijungiamos prie kompiuterio per USB jungtį. Jų pagalba galima pastatyti papildomą monitorių jei papildomos plokštės įstatyti nėra kaip. Dėl palyginus lėtos sąveikos su pagrindiniu kompiuteriu išorinės plokštės paprastai mažiau tinka filmams ar žaidimams kur vaizdas keičiasi greitai bet tinka ramiam darbui ar lėtai besikeičiančiai informacijai vaizduoti.
Batersto sala
thumb|right
Batersto sala  – Kanados Arktinio salyno sala, priklausanti Kanadai, Nunavuto teritorijai. Jos plotas – 16 042 km², ilgis – 260 km, o plotis – 80–160 km. Nuolatinių gyventojų nėra. Didžiausios salos vakaruose – Melvilio, rytuose – Devono sala, taip pat daug kitų. Salos aukštis siekia 457 m.
Salą 1819 m. atrado britų tyrinėtojas William Parry. Pavadinta tuometinio Jungtinės Karalystės karo ir kolonijų reikalų sekretoriaus Henry Bathurst garbei.
Kikoniai
Kikoniais vadinami kaimai:
Daugėdų seniūnija
Daugėdų seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Rietavo savivaldybės šiaurėje.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 3 seniūnaitijos:
Triondelagas
Vakaruose jį riboja Norvegijos jūra, šiaurėje – Šiaurės Norvegija, pietvakariuose – Vakarų Norvegija, pietryčiuose – Rytų Norvegija. Rytuose yra Švedijos Norlandas.
Administracinis padalinimas
Triondelago plotas 41260 km², o gyventojų − 418453 (2009). Administraciškai Triondelagą sudaro 2 apskritys:
Geografija
Triondelagas – kalnuotas kraštas su gausiais fjordais ir upėmis. Upių slėniai dažniausiai sudaro derlingas sritis ir atskirus kultūrinius regionus. Regioną sudaro šie geografiniai-kultūriniai regionai:
Istorija
Triondelage suklestėjo Fosnos kultūra, kurią vėliau pakeitė Niostveto ir Lihulto kultūros (6200-3200 m. pr. m. e.), o vėliau – Duobelinės keramikos kultūra (3200-2300 m. pr. m. e.). Jų kūrėjai greičiausiai kalbėjo uralo kalbomis. Vėliau į regioną kėlėsi germanai, kurie prekiavo ir maišėsi su vietiniais gyventojais. thumb|200px|Ladės jarlų Eriko ir Sveino valdos Norvegijoje apie 1000 m. VIII–IX a. vietos germanai sukūrė keletą valstybėlių (fylke), kurių svarbiausios buvo Triondelagas, Namdalenas ir kitos. Jos konsolidavosi tarpusavyje, sukurdamos bendrą liaudies susirinkimą (tingą), kuris rinkdavosi Frostoje, ir buvo vadinamas Frostatingu. 872 m. visos šios valstybėlės buvo prijungtos prie Norvegijos karalystės, kurią suvienijo Haraldas Fairhairas iš Vestfoldo karalystės.
Korleonė
Korleonė – nedidelis miestas ir komuna Italijoje, šiaurės Sicilijoje, Palermo provincijoje. Labiausiai žinomas kaip mafijos bosų Michele Navarra, Luciano Leggio, Leoluca Bagarella, Salvatore Riina ir Bernardo Provenzano gimtinė. Taip pat, Korleonę visame pasaulyje išgarsino Marijo Pjuzo romanas „Krikštatėvis“ bei Frensio Fordo Kopolos to paties pavadinimo filmas.
Triondelagas
Istorija
Šiaurinės karalystės dalys (Triondelagas ir Halogalandas) atiteko karaliaus bendražygiui Hákon Grjótgarðsson, kuris titulavosi Ladės jarlu ir pradėjo autonomišką savo dinastiją. Jo kunigaikštystė su sostine Trondheime labai suklestėjo ir sustiprėjo. Kuomet Norvegijos karalius Haroldas II nužudė Ladės jarlą Sigurdą Hakonsoną, jo sūnus Hakonas Sigurdsonas sudarė sąjungą au Danija ir nugalėjo Haroldą, 971 m. trumpam įgydamas hegemoniją visoje Norvegijoje, ir paversdamas savo sostinę Norvegijos sostine. Su pertraukomis Ladės jarlai išlaikė hegemoniją Norvegijoje, tiesa, nominaliai pripažindami Danijos valdžią, iki 1015 m.
Korleonė
Dar labiau „mafijos miestelio“ įvaizdį sustiprino 2006 m. balandžio 11 d. čia sugautas įtakingiausias Sicilijos mafijos bosas Bernardo Provenzano, pramintas Sicilijos fantomu, kurio buvo ieškoma 40 metų. Šia proga balandžio 11 d. paskelbta Korleonės Laisvės diena, ir viena gatvė pervadinta į balandžio 11-osios.
Triondelagas
Istorija
Vėliau, į valdžią grįžus Gražiaplaukio dinastijai, Norvegijos karalystės centrai vėl persikėlė į pietus, ir Triondelagas prarado savo buvusią reikšmę. Nepaisant to, jis išliko kaip atskiras regionas, tęsiantis atskirų susirinkimų tradiciją Frostoje. Frostatingo galios apėmė šias apskritis (fylke): Eyna, Sparbyggja, Verdæla, Skeyna, Orkdæla, Gauldæla, Stjordæla, Strinda, Naumdæla, Nordmæra, Romsdæla.
Korleonė
Istorija
Pavadinimas Corleone kilo nuo kadaise čia dominavusių arabų duoto pavadinimo Qurliyūn. Vėliau teritorija priklausė normanams.
Triondelagas
Istorija
XIII a. regioniniai tingai panaikinti, tačiau XIV a. juos, kaip stambiausius teritorinius Norvegijos vienetus, pakeitė lėnai. Visas Triondelagas priskirtas Trondheimo lėnui su administraciniu centru Trondheime. Bendra administracija leido formuotis regiono kultūrinei ir lingvistinei tapatybei. Visame Trionelage išplito Triondersko dialektas.
Iki XVII a. Triondelago regionui priklausė ir kalnuotos sritys Jemtlandas bei Herjedalenas krašto gilumoje. Jas 1645 m. paveržė Švedija ir inkorporavo į Norlando žemę. 1658 m. Roskildės sutartimi visas Triondelagas perėjo Švedijai, tačiau po dvejų metų vėl sugrįžo Danijai-Norvegijai.
Korleonė
Istorija
Tarp XI ir XII a. pastatytas žvalgybos bokštas, pavadinimu Saracena, tebestovi iki dabar. Korleonės pozicija tarp Palermo ir Agridžento nulėmė jos strateginę svarbą.
Triondelagas
Istorija
Žemė administraciškai buvo padalinta į du vienetus (amtus) 1804 m. 1919 m. amtai buvo pervardinti apskritimis (fylke).
Korleonė
Istorija
Maždaug XIV a. Korleonė tapo karališkąja nuosavybe, vėliau tapo Federiko Ventimiljos feodu.
Chiesa Madre ('Motinos bažnyčia'), skirta Šv. Martynui, pradėta statyti 1300-ųjų pabaigoje. Dabartinė jos išvaizda įtakota dažnų atnaujinimų ir perstatymų.
Žilionis
Žilionis − lietuviška vyriškos giminės pavardė ir interneto svetainė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Gut Records
Gut Group buvo nepriklausoma Jungtinės Karalystės įrašų kompanija, kuri gyvavo nuo 1991 m. iki 2005 m.
Istorija
1991 m. Guy Holmes, kuris prieš tai buvo vienas iš „Island Records“ vadovų, įkūrė kompaniją „Gut Records“. Netrukus ši nepriklausoma įrašų kompanija patyrė sėkmė dėl tokių atlikėjų kaip Tom Jones, Right Said Fred, Aswad, Jimmy Sommerville, Uniting Nations ir Crazy Frog. Pirmasis kompanijos singlas buvo Right Said Fred daina „I'm Too Sexy“, kuri tapo pasauliniu hitu. Netrukus prie kompanijos prisidėjo ir tokios grupės, kaip Sparks ir Tears for Fears, kurios gan gerai išpopuliarėjo Europos Sąjungoje. 2005 m. Jessie J pasirašė kontraktą su įrašų kompanija, tačiau ji nespėjo išleisti muzikos kūrinių, nes netrukus kompanija patyrė bankrotą. 2008 m. kompanija buvo perduota „Phoenix Music“ globai.
Minezingeris
thumb|[[Valteris fon der Fogelveide (Codex Manesse, apie 1300 m.)]] Minezingeris ( iš Minne 'meilė' + Singer 'dainius') – viduramžių Vokietijos klajojantis dvaro poetas, kuriantis ir dainuojantis dainas apie meilę ir riterių žygius. Jų dainose garbinama širdies dama, apdainuojamas susitikimas ir liūdnas išsiskyrimas su ja. Minezingerių tradicija apima XII–XIV a. Vienais žymiausių minezingerių laikomi Volframas fon Ešenbachas bei Valteris fon der Fogelveide.
Vėlesnis vystymasis
XV a. iš minezingerių išsivystė maisterzingerių tradicija. Tačiau šios dvi tradicijos yra pakankamai skirtingos. Minizingeriai daugiausia buvo aristokratai, tuo tarpu maisterzingeriai paprastai buvo nekilmingi žmonės.
Apie minezingerių tradicijas yra parašytos bent dvi operos: Richardo Vagnerio „Tannhäuser“ bei Richardo Štrauso „Guntram“.
Pseudofosilija
thumb|300px|Iš kristalų susiformavęs [[dendritas (kristalas)|dendritas primena fosiliją ]] Pseudofosilijos – neorganiniai objektai ar įspaudai, kuriuos dėl klaidinančios išvaizdos galima palaikyti fosilijomis. Kartais nuosėdinės uolienos nusėsdamos suformuoja sudėtingas formas, kurios primena suakmenėjusius augalus ar gyvūnus. Pavyzdžiui, mangano oksidas kristalizuodamasis suformuoja medžio pavidalo formas – dendritus, kurie primena augalus.
2014 m. prorusiški neramumai Ukrainoje
Nuo 2014 m. vasario pabaigos, po Euromaidano ir 2014 m. vasario revoliucijos, didžiausiuose miestuose Ukrainos pietuose ir rytuose vyko prorusiškos ir antivyriausybinės demonstracijos. Pirmame neramumų etape, po krizės, Rusijos karinės intervencijos ir tarptautinės bendruomenės nepripažinto referendumo Rusija aneksavo Krymą. Protestais Donecko ir Lugansko srityse pasinaudoję separatistai pradėjo ginkluotą sukilimą. Tai privertė Ukrainos vyriausybę pradėti karinį kontrpuolimą prieš sukilėlius, kuris peraugo į tebevykstantį karą Donbase.
Priešistorė
Neramumai Ukrainoje prasidėjo, kai 2013 m. lapkričio 21 d. prezidentas Viktoras Janukovyčius atsisakė pasirašyti asociacijos sutartį su Europos Sąjunga. Organizuotas politinis judėjimas, vadinamas „Euromaidanu“, reikalavo artimesnių ryčių su Europos Sąjunga ir V.Janukovičiaus nušalinimo. Šis judėjimas galiausiai laimėjo, kulminacija buvo pasiekta per 2014 m. vasario revoliuciją, kai buvo nuverstas V.Janukovičius ir jo vyriausybė. Tuo tarpu rusakalbiuose rytiniuose ir pietiniuose Ukrainos regionuose, kurie tradiciškai buvo politinė V.Janukovičiaus ir Regionų partijos bazė, revoliucija sulaukė mažesnio palaikymo ir prasidėjo protestai reikalaujantys artimesnių ryšių su Rusija. Kryme buvo rengiamos įvairios demonstracijos, kurios pasisakė už Krymo atsiskyrimą nuo Ukrainos ir prisijungimą prie Rusijos, kas galiausiai sukėlė 2014 m. Krymo krizę.
Kovo 1 d. prorusiški aktyvistai įvairiose rytų Ukrainos srityse užėmė regionų administracijos pastatus. Iki kovo 11 d. visi šie incidentai baigėsi, kai vietos policijos ir Ukrainos saugumo tarnybos pajėgos pastatus susigrąžino. Donecke protestai keletu atvejų peraugo į smurtą, kovo 13 d. buvo mirtinai subadytas ukrainiečių protestuotojas. Charkove Ukrainos Patriotų sukarintos grupės nariai kovo 15 d. nužudė anti-Maidano protestuotoją ir praeivį, kai anti-Maidano protestuotojai užpuolė Dešiniojo Sektoriaus būstinę mieste.
Balandžio 17 d., per Tiesioginės Linijos su Vladimiru Putinu programą, Rusijos prezidentas pripažino Rusijos karinių pajėgų Kryme panaudojimą kartu su Krymo savigynos daliniais, tačiau paneigė Ukrainos vyriausybės, Europos Sąjungos ir Jungtinių Valstijų teiginius, kad Rusijos specialiosios pajėgos kursto neramumus rytinėje Ukrainoje.
Žiniasklaida
Ukrainos ir Rusijos šaltiniai skirtingai vaizdavo demonstrantus. Kovotojai, kurie užėmė vyriausybės pastatus Donecko srityje Ukrainos vyriausybės ir Vakarų šaltinių buvo vadinami separatistais ir teroristais, tačiau Rusijos žianiasklaida ir pareigūnai nuolat juos vadino "federalizacijos šalininkais". Rusijos žiniasklaida ir patys kovotojai Ukrainos laikinąją vyriausybę Kijeve vadino "Banderos chunta" (siedami su ukrainiečių nacionalistu S.Bandera), taip pat "fašistais" ir "nacionalistais". Ukrainos žiniasklaidoje prorusiški demonstrantai ir kovotojai paniekinamai vadinti kolorado vabalais (asociacija su prorusiškų aktyvistų mėgstamomis Georgijaus juostelėmis).
Valjeduparas
Valjeduparas  – miestas šiaurės rytų Kolumbijoje, Sesaro upės slėnyje, 169 m aukštyje. Sesaro departamento administracinis centras.
Žemės ūkio rajono centras (javų, kavos, galvijų auginimas ir prekyba). Maisto pramonė. Valjeduparas įkurtas ispanų konkistadorų 1550 m.
Keiretsu
Keiretsu (jap. 系列 – „eilė“ arba „linija“) – įmonių grupė Japonijoje. Dar kitaip vad. „ekonominės sąjungos grupės“.
Nėra vieningo keiretsu apibrėžimo. Įmonių konglomeratas apibūdinamas požymiais:
Vertikalieji keiretsu
Automobilių gamyba
Elektronika
Ašmenėlė
Ašmenėlė – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Rukainių.
Tlemseno vilaja
Tlemseno vilaja yra Alžyro šiaurės vakaruose, Maroko pasienyje, Viduržemio jūros pakrantėje. Sostinė – Tlemsenas.
Žiugžda
Žiugžda − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Žiugždienė (ištekėjusi moteris) ir Žiugždaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Siera Leonės himnas
Siera Leonės himnas (anglų klb. High We Exalt Thee, Realm of the Free - Aukštai mes išgiriame tave, laisvės karalystę) buvo parašytas Cliffordo Nelsono Fylės, o akomponuotas Johno Akaro. Nacionaliniu Siera Leonės himnu jis tapo 1961 m., kai šalis tapo nepriklausoma.
Žodžiai anglų kalba:
High we exalt thee, realm of the free;
Great is the love we have for thee;
Firmly united ever we stand,
Singing thy praise, O native land.
We raise up our hearts and our voices on high,
Plokščia banga
right|thumb|Keliaujančios erdvėje plokščios bangos [[bangos frontas|bangos frontai.]] right|thumb|Keliaujančios į viršų plokščios bangos lauko [[Kompleksinis skaičius|realioji dalis.]]
Plokščioji banga – bangų fizikos sąvoka, reiškianti pastovaus dažnio bangą, kurios bangos frontai (vienodos fazės paviršiai) yra begalinės lygiagrečios plokštumos, statmenos sklidimo (fazinio greičio vektoriaus) krypčiai.
Šis terminas taip pat yra vartotinas aprašant tas bangas, kurios yra apytiksliai plokščios nagrinėjamoje erdvės srityje. Pavyzdžiui, tokio riboto šaltinio, kaip antena kuriamas laukas yra apytiksliai plokščia banga savo tolimajame lauke. Būtina paminėti, kad optinis "spindulys", geometrinės optikos artinyje (sklidimas vienalytėje terpėje atstumais žymiai didesniais negu bangos ilgis) apytiksliai atitinka lokaliame taške plokščią bangą, kurios bangos vektorius sutampa su spindulio kryptimi.
Siera Leonės himnas
Blessing and peace be ever thine own,
Plokščia banga
Plokščioji banga yra bangų lygties sprendinys užrašomas tokiame pavidale:
Siera Leonės himnas
Land that we love, our Sierra Leone.
Plokščia banga
kur i yra menamas vienetas, k yra bangos vektorius, ω yra kampinis dažnis, o a yra kompleksinė amplitudė. Fizikinis dydis atitinka realiąją šios išraiškos dalį.
Ši išraiška yra skaliarinės bangų lygties vienalytėje terpėje sprendinys. Vektorinės bangų lygtys, aprašančios, pvz., elektromagnetinės bangas arba bangas tampriame kūne, turi panašios išraiškos sprendinį:, kur pastovus vektorius \vec{a} yra bangos amplitudė. Pavyzdžiui, elektromagnetizme \vec{a} dažniausiai yra vektorius, aprašantis elektrinį lauką, magnetinį lauką arba vektorinį potencialą. Skersinė banga yra tokia banga, kurioje amplitudės vektorius yra statmenas k (pvz., elektromagnetinės bangos izotropinėje terpėje), tuo tarpu išilginė banga yra ta, kurioje amplitudės vektorius yra lygiagretus k (pvz., akustinės bangos skystyje arba dujose).
Siera Leonės himnas
One with a zeal that never tires;
Plokščia banga
Aukštesnėje lygtyje, funkcija ω(k) apibrėžia terpės dispersinį sąryšį. Santykis ω/|k| apibrėžia plokščios bangos fazinio greičio dydį, o dydis dω/dk - grupinį greitį.
Монохроматическая волна
Siera Leonės himnas
Ever we seek to honour thy name,
Ours is the labour, thine the fame.
We pray that no harm on thy children may fall,
Knowledge and truth our forefathers spread,
Mighty the nations whom they led;
Mighty they made thee, so too may we
Show forth the good that is ever in thee.
We pledge our devotion, our strength and our might,
Thy cause to defend and to stand for thy right;
Vertimas į lietuvių kalbą:
Aukštai mes išgiriame tave, laisvės karalystę,
Didi yra meilė mūsų karalystei,
Tvirtai suvienyta kiek mes tvirtai stovime.
Dainuojam tau pagyrimus, o gimtinę.
Mes keliame viršun savo širdis ir balsus,
Kalvos ir slėniai iš naujo kartoja mūsų ašaras.
Palaima ir taika bus visad tava,
Žeme mūsų mylima, Siera Leone.
Viena su uolumu, kuris niekada nepailsta.
Kada nors mes siekiame suteikti tavo vardą,
Mūsų yra darbas, tavo garbė.
Mes leldžiame, kad nebūtų grėsmės mūsų vaikams,
Taigi te tarnaujame savo karalystei,
Žemei, kurią mes mylime, mūsų Siera Leonei.
Didžią jie padarė karalystę, ir mes taip pat
Turime vesti gėrį tolyn, kuris yra karalystėje.
Mes skleidžiame savo atsidavimą, mūsų dydybę ir galybę,
Viskas ką mes turime bus mūsų karalystės,
Šalie, kurią mes mylime, mūsų Siera Leone.
Mezolitinės kultūros Lietuvoje
Mezolitas (vidurinis akmens amžius) Europoje truko nuo paskutinio ledynmečio pabaigos 12 000 / 8 000 m. pr. m. e. iki 7 000 /4 000 m. pr. m. e., Lietuvoje – nuo 9 600 iki 5 800 /5 600 m. pr. m. e. (tuo metu maždaug nuo 10 000 / 9 000 m. pr. m. e. Artimuosiuose Rytuose jau atsirado pirmosios neolito kultūros).
Ankstyvajame mezolite (apie 8 tūkst. m. pr. m. e.) klimatas atšilo, šiaurės elniai pasitraukė į šiaurę ir anksčiau Lietuvos ir aplinkinėse teritorijose gyvenę paleolito kultūrų žmonės sekė paskui juos. Pagausėjo augalijos ir gyvūnijos.
Mezolito pabaigoje daugėjant gyventojų, jie išplito visoje Lietuvos teritorijoje. Su mezolitinėmis Janislavicų ir Kundos kultūromis kai kurie mokslininkai bando sieti baltų šaknis.
Bendrai mezolitas siejamas su tam tikrais technologiniais pasikeitimais, kurie jį skyrė nuo paleolito. Mezolito metu atsirado pirmieji kultūriniai augalai ir pamažu buvo jaukinami pirmieji naminiai gyvūnai, kurdavosi sėslios bendruomenės. Mezolito gyvenvietės įsikūrusios daugiausiai upių, ežerų ir įlankų pakrantėse.
Kultūros Europoje
Šiaurinėje Skandinavijoje ir apie Baltąją jūrą tebevyravo arktinės paleolitinio pobūdžio kultūros (Fosna, Komsa).
Kultūros Lietuvoje
Lietuvoje seniau skirtos šios mezolito kultūros:
Pastaruoju metu skiriamos šios kultūros:
Epipaleolitas
Epipaleolitas susidarė mezolito ir paleolito sandūroje. Mezolito kultūros bruožų beveik nėra, o paleolito bruožai nyksta. Mezolitinių dirbinių negausu, maža skaldytinių nukleusų. Strėlių antgaliai kaip ir paleolite. Padaugėjo netipiškų dirbinių. Pasirodo ovaliniai kirveliai. Kultūros paplitimas – pietų Lietuva, Neries-Šventosios santaka, Šventosios vidurupis.
Maglemosės kultūra
Pavadinimas kilęs nuo Danijos kultūrų. Siejama su kaulo ir rago dirbiniais, ovaliniais kirveliais, mikrolitais. Nukleusai kirvelio arba kūgio pavidalo, peiliai stambūs ir ilgi. Strėlės nusklemptos į vieną pusę, rėžtukai kampiniai. Laikotarpis 8-7 tūkst. pr. m. e. Paplitimas siauras. Priešpastatoma plačiau paplitusioms tardenuazinėms kultūroms.
Maglemosės kultūrai būdingi lancetiniai strėlių antgaliai, būdingiausi – ovaliniai kirveliai, vienaeiliai žeberklai, kaulo bei rago dirbinių gausa. Tarp Maglemosės kultūros radinių galima atrasti raižytų daiktų. Ornamentuoti dažniausiai kaulas, akmuo, kartais gintaras, medis ir vėžlio kiautas. Tipiškos dekoracijos tai geometriniai raštai – dažniausiai trumpų linijų eilės, vingiuotos linijos ir zigzaginiai motyvai. Retais atvejais randamos antropomorfinės arba gyvūnų figūros.
Nemuno kultūra
Pradžia – VIII tūkst. pr. m. e., truko 3000-3500 metų. Nemuno kultūra buvo paplitusi pietinėje Lietuvos dalyje, laikoma vietine, gyvavo ir neolito laikotarpyje. Taip pat apėmė dabartinę Kaliningrado sritį, Mozūrų ežeryną, pietryčiuose – Bugo ir Pripetės tarpupys, Nemuno baseinas, vakarinė Baltijos jūros pakrantė.
Nemuno kultūra artima paleolito kultūroms. Kai kurių mokslininkų nuomone Nemuno kultūra susidarė maišantis epipaleolito kultūroms su šiaurine Maglemozės kultūros dalimi.
Nemuno kultūros skaldytiniai piramidės ir kūgio pavidalo strėlių antgaliai episvidriniai. Antgaliai lancetinės formos. ietigaliai retušuoti būdingu visai Rytų Europai retušu. Gremžtukai, rėžtukai, grąžteliai panašūs į Vakarų Europos kultūrų. Nemuno kultūros stovyklos rastos Kauno r. – Paštuvoje, Kačerginėje, Varėnos r. – Mergežeryje, Švendubrėje, Senojoje Varėnoje ir kt.
Kundos kultūra
Pavadinta vienos šios kultūros gyvenvietės Estijoje vardu. Ši kultūra buvo paplitusi į šiaurę nuo Nemuno kultūros (žr.-  Nemuno ir Kundos kultūrų paplitimas). Būdingi gausūs kaulo ir rago dirbiniai. Kundos kultūros dirbiniai – žeberklai, ietigaliai, durklai ir peikenos, kalteliai bei kirveliai, kirvių įtvarai randami ir Lietuvoje. Ietigaliai tribriauniai, apvalūs ir su titnago ašmenėliais, daromi iš ragų.
Mezolito ūkis ir buitis
Gyventojai greičiausiai buvo medžiotojai. Daugiausia medžiota strėlėmis, paukščiai – su mediniais antgaliais, naudotos primityvios ietys. Žūklei naudojami daugiausia žeberklai, ietys. Naudojami skobtiniai luotai su irklais, deginti ar skaptuoti. Renkami augalai, laukinės slyvos.
Svarbus užsiėmimas buvo titnago gavyba, kurio buvo gausiai randama prie Nemuno. Laužai kūrenami sausuoliais, kankorėžiais, šakelėmis. Pastatai keturkampiai, statomi naudojant stulpus, guoliai iš šakų ir žolių.
Socialinė organizacija
Pagrindinė visuomenės ląstelė buvo mažoji šeima, tačiau mezolito pabaigoje atsiranda dideli kapinynai. Šeima matriarchalinė. Mirusieji laidoti suriestais keliais (kartais spėjama, kad jie būdavo surišami), kapuose randa raudonos ochros.
Nuorodos
Žiedadulkių zonos
Mezolito būstai
SIG
Triraidė santrumpa SIG gali reikšti:
Mažieji baubliai
Mažieji baubliai (Ixobrychus) – garninių (Ardeidae) šeimos paukščių gentis.
Rūšys
thumb|left|210px|[[Kininis baublys (Ixobrychus sinensis)]]
1993 m. Belgijos Grand Prix
1993 m. Belgijos Grand Prix buvo Formulės 1 lenktynės, rengtos Spa-Francorchamps trasoje 1993 metų rugpjūčio 29 dieną. Tai buvo dvyliktasis etapas 1993 m. Formulės 1 sezone. Damon Hill iškovojo antrąją pergalę iš eilės. Alain Prost pirmavo lenktynėse ir atrodė, kad būtent jis atsiveš pergalę, tačiau nesusipratimas antrojo sustojimo metu kainavo jam laiko ir jis nukrito už Damon Hill ir Michael Schumacher. Williams pirmoji ir trečioji iškovotos vietos užtikrino komandai konstruktorių titulą.
Lotus pilotas Alex Zanardi nestartavo lenktynėse dėl patirtos avarijos penktadienio treniruotėse, kuri iš ėsmės užbaigė jo sezoną. Lenktynėse jo komandos draugas Johnny Herbert iškovojo paskutinius komandos taškus. Vietos didvyris Thierry Boutsen pasitraukė iš F1 po šių lenktynių.
Mauricijaus demografija
thumb|right|300px|Populiacijos kitimas 1961−2003 m. (Padidinti grafiką galima ant jo paspaudus kairiu pelės mygtuku)
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie Mauricijaus demografiją.
Gyventojų skaičius: 1 303 717 (2011 m. apskaičiavimai)
Struktūra pagal amžių: Gyventojų amžiaus mediana:
Gimstamumas: 13,97 gimimų/1 000 gyv. per metus (2011 m. apsk.)
Mirtingumas: 6,68 mirčių/1 000 gyv. per metus (2011 m. apsk.)
Miestuose gyvenančių žmonių procentas: 42 % (2010 m. apsk.)
Lyčių santykis:
Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus: 12,2 mirusiųjų/1 000 gimimų (2010 m. apsk.)
15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:
Pasiskirstymas pagal religijas:
Žiurlys
Žiurlys − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Meksikos pesas
Meksikos pesas (ISO 4217 kodas: MXN) – Meksikos valiuta. Paprastai žymima $, arba Mex$. Pesas padalintas į 100 sentavų.
Juozas Matulevičius (1946)
Juozas Matulevičius (1946 m. lapkričio 4 d. Sutartiškėse, Kaišiadorių apskritis – 2016 m. vasario 20 d.) – gydytojas, Lietuvos ir Kaišiadorių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1952–1956 m. mokėsi Kaišiadorių rajono Dainių pradinėje mokykloje, 1956–1959 m. Kaišiadorių rajono Mičiūnų septynmetėje mokykloje, 1959–1963 m. Žiežmarių vidurinėje mokykloje. 1963–1970 m. studijavo Kauno medicinos instituto Gydomosios medicinos fakultete.
1970–1971 m. Ukmergės rajono centrinės ligoninės gydytojas internas. 1971–1972 m. tarnavo sovietinėje armijoje. 1972–1973 m. Ukmergės rajono centrinės ligoninės gydytojas terapeutas. 1973–1978 m. Kaišiadorių rajono centrinės ligoninės gydytojas terapeutas, gydytojas anesteziologas reanimatologas, 1978–1981 m. vyriausiojo gydytojo pavaduotojas laikinam nedarbingumui, 1981–1996 m. vyriausiojo gydytojo pavaduotojas medicinos reikalams, 1996–1997 m. vyriausiasis gydytojas.
1997–2000 m. Kaišiadorių ligoninės direktorius. 2000 m. balandžio-lapkričio mėn. Kaišiadorių rajono savivaldybės meras. 2000–2004 m. LR Seimo narys. Nuo 2005 m. VšĮ Kaišiadorių ligoninė gydytojas terapeutas, 2008–2016 m. Kaišiadorių greitosios medicinos pagalbos stoties direktorius.
1995 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys, 1997–2000 m. Lietuvos liberalų sąjungos Kaišiadorių skyriaus pirmininkas. Nuo 2007 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narys. 2000 m. balandžio-lapkričio mėn., 2003 m., 2007 m. ir 2011 m. (atsisakė mandato) Kaišiadorių rajono savivaldybės tarybos narys.
Žmona Rita, dukros Dovilė, Jurgita.
Geranainys
Geranáinys  – agromiestelis vakarų Baltarusijoje, 2,5 km į pietvakarius nuo Krakūnų Lietuvos-Baltarusijos pasienio užkardos, 29 km į šiaurės vakarus nuo Vijos, prie plento Ašmena–Lyda. Yra vidurinė mokykla, vaikų darželis, kultūros namai, biblioteka, ambulatorija, paštas. Kolūkio ir apylinkės centras.
Geranainys buvo vienos svarbiausių XV–XVI a. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikų giminių – Goštautų – tėvonija. Prieš ištekėdama už Žygimanto Augusto Geranainyse gyveno Barbora Radvilaitė, Stanislovo Goštauto našlė.
thumb|left|Šv. Mikalojaus bažnyčia
Istorija
thumb|260px|Korvin–Milevskių dvaro rūmai tarpukaryje
Pirmasis vietovardžio rašytinis paminėjimas datuojamas 1403 m., kryžiuočių kelių, šiuo atveju kelio vedančio iš Trobų iki Lydos, aprašymuose. Vietovė šiame dokumente vadinama Gastowtendorf, kaip Lietuvos didikų Goštautų rezidencija. Pirmasis dokumentuotas Geranainių savininkas – Petras Goštautas, paminėtas 1431 m., o 1433 m. jo brolis Jonas (Ivoška) Goštautas – Vilniaus vaivada. Rašytiniuose šaltiniuose Geranainys mieteliu pirmą kartą paminėti 1520 m., o 1613 m. kaip įtvirtinta vietovė (oppidum) pažymėti Tomo Makovskio sudarytame Lietuvos didžiosios kunigaikštystės žemėlapyje.
Alberto Goštauto sūnus Stanislovas Goštautas 1537 m. gegužės 18 d. Geranainių pilyje vedė Barborą Radvilaitę, kuriai po jo mirties 1542 m. gruodžio 18 d. ir atiteko pilis. Pilyje ją, matyt, lankė Lietuvos didysis kunigaikštis Žygimantas Augustas, kurio mylimiausia žmona ji tapo 1547 m., o 1550 m. gegužės 7 d. karūnuota Lenkijos karaliene.
Po Barboros Radvilaitės mirties pilis ir prie jos įsikūręs Geranainių miestelis atiteko Lietuvos didžiajam kunigaikščiui. Apylinkes valdė didžiojo kunigaikščio skiriami seniūnai, kurie į valstybės iždą nuo valdos mokėjo nustatytą mokestį. Dvaro pajamos buvo skiriamos Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės artilerijai išlaikyti, miestelyje veikė parako gamykla. 1641–1644 m. Geranainių seniūnu buvo Mikalojus Kiška. 1730 m. pijorai įsteigė mokyklą, bet jėzuitai netrukus ją uždarė. 1748 m. Geranainiams suteiktos Magdeburgo teisės. XIX a. buvo miestelis Ašmenos apskrities Sedliškės valsčiuje.
1922–1939 m. miestelį valdė Lenkija, 1939 m. jis priskirtas Baltarusijos TSR.