cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bertrand Russell
Biografija
B. Raselas studijavo Šv. Trejybės koledže, Kembridžo universitete. 1900 m. jis nuvyko į Matematikų suvažiavimą Paryžiuje. B. Raselas buvo sužavėtas Italijos matematiko Peano ir jo mokinių sugebėjimais. Tuoj po to jis pradėjo studijuoti Peano darbus. 1903 m. jis parašė savo pirmą svarbią knygą, Matematikos Principai ir su savo draugu dr. Alfredu Vaithedu (Alfred Whitehead) pradėjo kurti ir plėtoti matematinės logikos dėsnius, sukurtus Peano ir Frege‘s. 1910-1913 m. Kartu su A. Vaithedu (A. Whitehead) išleido trijų tomų veikalą Principia Mathematica. Karts nuo karto jis atitoldavo nuo filosofijos ir pereidavo prie politikos. Po pirmojo pasaulinio karo pradžios jis pradėjo aktyviai dalyvauti grupėje, nusistačiusioje prieš karinę prievolę. 1910 m. jis buvo paskirtas dėstytojauti šv. Trejybės koledže, iš kurio po kurio laiko jis buvo atleistas – mat aktyviai gynė nepopuliarias pažiūras, kaip antai socializmą, ir pasisakė prieš Pirmąjį Pasaulinį karą. 1918 m. dėl savo radikalaus pacifizmo buvo uždarytas į kalėjimą.
Visą gyvenimą B. Raselas buvo gerbiamas rašytojas, reiškęsis įvairiose srityse – logikoje ir matematikoje, taip pat politikoje bei nedidelių romanų rašyme. Karališkosios draugijos jis 1934 m. buvo apdovanotas Silvesterio medaliu, tais pačiais metais Londono Matematikų draugija apdovanojo jį Morgano medaliu, 1949 m. Raselas apdovanotas ordinu „Už nuopelnus“, 1950 m. jam buvo įteikta Nobelio literatūros premija. B. Raselas buvo labai veiklus, nepailsdamas rašė iki pat mirties – mirė sulaukęs 97 metų.
Koncertas smuikui (Bramsas)
Koncertas smuikui D-dur (op. Nr. 77) – vokiečių romantinės muzikos kompozitoriaus Johaneso Bramso (1833–1897) koncertas smuikui, parašytas 1878 metais.
Bertrand Russell
Asmeninis gyvenimas
Bertranas Raselas įsimylėjo puritoniškąją, išdidžią Alys, kuri buvo Bryn Mawr koledžo, kuris yra netoli Filadelfijos, absolventė, ir, neatsižvelgiant į senelės norus, vedė 1894 m. gruodžio 13. Jų santuoka pradėjo žlugti 1901 m. Galiausiai jie išsiskyrė 1921 m. Vėliau Raselas buvo aistringas ir daug dėmesio skyrė moterims, įskaitant ledi Ottoline Morrell ir aktorę ledi Konstancija Malleson.
Koncertas smuikui (Bramsas)
Koncertą smuikui J. Bramsas pradėjo rašyti 1878 m. vasarą viešėdamas Austrijos Porčacho kaime. Tai yra vienintelis J. Bramso koncertas smuikui ir tai buvo ambicinga užduotis kompozitoriui, nes iki tol koncertų salėse pripažinimo buvo sulaukę vos keli kiti koncertai smuikui, tarp kurių L. van Bethoveno ir F. Mendelsono. Kurdamas šį koncertą J. Bramsas rėmėsi ilgamečio draugo, vengrų smuikininko Jozefo Joachimo (1831–1907) patarimais. Kuris, beje, pats buvo parašęs savo kūrinių smuikui. J. Bramsas smuiku groti nemokėjo ir jam buvo labai svarbūs, tuo metu vieno iš labiausiai pripažintų, smuikininko patarimai. Parašęs pirmąją dalį J. Bramsas nusiuntė ją J. Joachimui su prašymu: „Aš būčiau patenkintas, jei jūs pažymėtumėte tas dalis, kurios būtų sunkiai, atgrasiai ar neįmanomos atlikti.“ J. Joachimo indėlis atsekamas žymiojoje pirmosios dalies kadencijoje ir trečiosios dalies vengriškos šokių muzikos motyvuose. Taip pat, jis patarė sutraukti dvi vidines dalis į vieną, tad vietoj J. Bramso sumanytų keturių dalių koncertas įgavo labiau įprastą trijų dalių struktūrą.
Bertrand Russell
Asmeninis gyvenimas
Vėliau Raselas vienerius metus dėstė filosofiją Pekine kartu su nauja mylimaja Dora Black. Kartu su juo dirbo Rabindranatas Tagorė indų poetas ir Nobelio premijos laureatas. Kai pora grįžo į Angliją 1921 m. rugpjūčio 26 d. Dora buvo šeštą mėnesį nėščia, ir Raselas surengė skubotas skyrybas su Alys. Jų vaikai buvo Jonas Konradas Raselas, ketvirtasis grafas Raselas, gimęs lapkričio 16 d. 1921 m., ir Katharine Jane Raselas (dabar Lady Katharine Tait), gimus 1923 m. gruodžio 29 dieną. Kartu su Dora, jis taip pat įkūrė eksperimentinę Beacon Hill mokyklą 1927 metais. 1930 m. liepos 8 dieną Dora susilaukė trečiojo vaiko, dukters, Harriet Rūtos.
Koncertas smuikui (Bramsas)
J. Bramso koncerto smuikui premjera įvyko 1879 m. sausio 1 d. Leipcige vietos Gėvendhauzo orkestrui diriguojant J. Bramsui ir solisto partiją atliekant J. Joachimui. Smuikininkas norėjo, kad renginyje pirmas būtų atliktas L. van Bethoveno koncertas smuikui, irgi toje pačioje D mažoro tonacijoje kaip J. Bramso, tuo pabrėžiant abiejų koncertų kūrybinį ryšį. Koncertas sulaukė neypatingo publikos entuziazmo. Tikriausiai neįtiko labai sudėtinga smuiko partija, o taip pat koncerto trukmė, kuri siekė beveik valandą ir buvo ženkliai ilgesnė nei kitų koncertų. Pasakojama, kad dirigentas Hansas fon Biulovas ar kažkuris kritikas atsiliepė apie jį pavadindamas „koncertu prieš smuiką“. Antrosios dalies pradžia, kurioje solo partija skirta obojui, irgi sulaukė nevienareikšmių vertinimų. Vienas žymiausių XIX a. smuikininkų Pablas de Sarasatė atsisakė jį atlikti tvirtindamas, kad nenori „stovėti ant pakylos su smuiku rankoje ir klausytis, kaip obojininkas groja melodiją adadžio dalyje.“
Bertrand Russell
Asmeninis gyvenimas
Raselas santuoka su Dora darėsi vis nepatikimesnė, ir ji pasiekė lūžio tašką. Jie pradėjo skyrybų procesą 1932 m. ir galiausiai išsiskyrė. 1936 metų sausio 18d., Raselas vedė trečiają žmoną Patricią Spence. Raselas ir Patricija turėjo vieną sūnų, Konradą Sebastianą Robertą Raselą, kuris tapo žymiu istoriku ir vienu iš pirmaujančių Liberalų demokratų partijos nariu.
Koncertas smuikui (Bramsas)
Remdamiesi atsiliepimais J. Bramsas ir J. Joachimas dar turėjo apie pusę metų laiko patobulinti koncertą iki jo pirmosios publikacijos, kurią paruošė N. Zimroko firma Berlyne. Šiuo metu J. Bramso koncertas yra vienas iš kanoninių koncertų smuikui klasikiniame repertuare.
Bertrand Russell
Karjera ir darbai
Bertrano Raselo karjera prasidėjo dar mokantis universitete. Politikos mokslų studijos sukėlė jame ilgalaikį susidomėjimą politine ir socialine teorija ir tai jį paskatino 1896 m. išleisti pirmąjį savo darbą „Vokietijos Socialinė Demokratija“ (German Social Democracy). Tais pačiais metais jis skaitė Vokietijos socialinės demokratijos paskaitas Londono ekonomikos mokykloje, kurioje taip pat dėstė galios mokslą 1937 m. rudenį. Jis taip pat buvo socialinių reformatų rėmėjų klubo, įsteigto 1902 m. Sidnėjaus ir Beatričės Vebų, narys.
Pasinėręs į matematikos pagrindų studijas Šv. Trejybės koledže 1903 m. jis išleido pirmą svarbią savo knygą apie matematiką „Matematikos principai“ (The Principles of Mathematics).
1905 m. jis parašė esę „Apie paženklinimą“, kuri buvo atspausdinta filosofiniame žurnale „Mintis“.
1908 m. B. Raselas tapo Karališkosios Draugijos nariu.
1910 m. išleido pirmąjį iš trijų „Principia Mathematica“ tomų, parašytą kartu su Alfredu Northu Vaithedu. Šis veikalas, kartu su anksčiau išleistu „Matematikos principų“ (1903 m.) veikalu, greitai išgarsino B. Raselą ir jis tapo vienu žymiausių savo srities atstovų.
1910 m. jis pradėjo dėstyti Kembridžo universitete, kuriame susipažino su austrų inžinerijos studentu Liudviku Vitenšteinu, su kurio praleido daugybę valandų diskutuodamas apie loginius ir filosofinius dėsnius. Po kurio laiko B. Raselas buvo atleistas iš universiteto dėstytojo pareigų dėl pasisakymų prieš Pirmąjį Pasaulinį Karą ir dėl nepopuliarių pažiūrų, pvz.: socializmo gynimo. 1918 m. dėl savo radikalaus pacifizmo buvo uždarytas į kalėjimą.
1934 m. Karališkoji Draugija apdovanojo Bertraną Raselą Silvesterio medaliu. Tais pačiais metais Londono Matematikų Draugija apdovanojo jį Morgano medaliu. 1949 m. B. Raselas buvo apdovanotas ordinu „Už nuopelnus“.
Po Antro Pasaulinio Karo B. Raselas grįžo dėstytojauti į Šv Trejybės Koledžą ir 1950 m. pradėjo viešai pasisakyti prieš branduolinį ginklavimąsi. 1958 m. jis organizavo kampaniją už branduolinį nusiginklavimą ir 1960 m. įkūrė Šimto komitetą. 1967 m. Stokholme įkūrė Karo nusikaltimų teismą, nukreiptą prieš JAV karo veiksmus Vietname.
Bertranas Raselas buvo be galo veiklus, įtakingas žmogus, savo idėjas ir pažiūras išdėstęs daugybėje veikalų. Buvo aktyvus ir rašė iki pat mirties – 1970 m.
B. Raselas taip pat parašė daugybę brošiūrų, įžanginių kalbų, straipsnių ir laiškų. Jo darbai randami daugybėje antologijų ir kolekcijų, ypač surinktuose Bertrano Raselo raštuose, kuriuos McMaster universitetas pradėjo publikuoti 1983 m. Ši trumpesniu ir anksčiau neišleistų darbų kolekcija dabar siekia 16 tomų ir dar daugiau pasirodys ateityje. Raselo archyvai McMaster universitete taip pat saugo daugiau nei 30,000 B. Raselo rašytų laiškų.
Filosofinės idėjos, kūryba
Raselui kalbos filosofija, o tiksliau kalbos vartojimo filosofija tapo pagrindine filosofijos dalimi, jis tam skyrė daugiausia dėmėsio. Tai darė įtaką ir kitiems filosofams, kurie vėliau vartojo Raselo išvystytas idėjas ir technikas. Jis teigė, jog filosofo darbas – atrasti tobulą kalbą, kuri parodytų pasaulio esmę neklaidindama. B. Raselas nagrinėjo tikslius apibrėžimus. Jis teigė, jog reikia nagrinėti ne vien terminus, bet visus teiginius, o kiekvienas apibrėžimas patvirtina reiškinio ar daikto egzistavimą.
Kaip epistemologas, 1911 m. Raselas rašė: „Yra vienas didelis klausimas – ar žmonės gali ką nors žinoti, ir jei gali, tai ką ir kaip? Šis klausimas – iš tiesų filosofiškiausias iš visų.“ Raselas teigė, jog yra du būdai, kaip mes atpažįstame objektus: per susipažinimą ir per apibrėžimą. Raselas netgi teigė, jog mes galime suvokti tik tai, ką turime savo jusliniuose duomenyse (sense data) – momentiniai spalvos, garso suvokimai, o visa kita – taip pat ir fiziniai objektai (kuriuos taip pat apibūdino mūsų turimi jusliniai duomenys) gali būti grindžiami ir suvokiami pagal apibrėžimą – tačiau nežinant/ nepažįstant tiesiogiai. Bendrieji faktai, anot B. Raselo, reikalingi tam, kad užbaigtų pasaulio vaizdą, tačiau jis abejojo dėl neigiamų faktų reikalingumo tam. Raselas aiškino, kad pasaulis susideda iš loginių dalių (logical atoms) (kaip tarkim maži spalvų fragmentai) ir jų, dalių, savybių. Sujungus kartu tai formuoja dalinius faktus, kurie vėliau, sudėjus, formuoja logiškai sudėtingus objektus. Ką mes priimame kaip suvokiamus dalykus, aiškinama kaip realybė – pajutimo, empirijos suformuotas loginis vertinimas.
Vėliau B. Raselas sakė, jog skirtumai taip materialaus ir dvasinio pasaulio yra susitarimo ar pasirinkimo reikalas. Taip pat abu šiuos pasaulius galime paversti neutraliais – tai vėlgi susitarimo reikalas.
Raselo darbai logikos srityje
Raselo pagrindinis indėlis į logikos ir matematikos pagrindus yra Raselo paradokso atradimas (požiūris, kad matematika yra, tam tikra reikšminga prasme, sumažinama iki formalios logikos), jo plėtros tipų teorija, įspūdinga pagrindinė teorija dėl logikos santykių, įforminimo realijų ir pirmos eilės predikatų skaičiavimo išgryninimas.
Dirbdamas prie savo darbo „Matematikos principai“ (1903 m.), Raselas atrado paradoksą. Raselo atsakas paradokso teorijai atėjo su jo tipų teorijos išradimu tarp 1903 ir 1908 metų.
Nors tipų teorija pirmą kartą buvo pristatyta 1903 metais, ji buvo toliau vystoma Raselo straipsnyje, 1908 metais, „Matematinė logika paremta tipų teorija“, taip pat vystoma ir trijų tomų darbe, bendrai su Alfredu Northu Whiteheadu, „Principia Mathematica“ (1910, 1912, 1913). Taigi teorija pripažįsta dvi versijas – „paprastąją teoriją“ 1903 m., ir „išsišakojusią teoriją“ 1908 m. Abi teorijos versijos buvo kritikuojamos: „paprastoji teorija“, jog yra per silpna, o „išsišakojusi teorija“, jog yra per stipri. Kai kam buvo svarbu, jog visi pasiūlyti sprendimo būdai būtų pakankamai stiprūs paradoksą išspręsti iš pirmo karto. Raselas pats pastebėjo daugelį iš šių silpnybių, kurias pabrėžė anksčiau nei 1903 m., jog buvo mažai tikėtina, kad vienas sprendimo būdas išspręs visus žinomus paradoksus.
Didžiausias indėlis į kalbos filosofiją buvo Raselo sukurta „Aprašymo teorija“. Angliškai ji žinoma kaip „Raselas's Theory of Descriptions“ (dažnai trumpinama kaip RTD). Trumpai tariant, Raselas teigė, kad sintaksinė aprašymo forma yra klaidinanti, nes ji nesisieja su logine ar/ir semantine architektūra.
Raselas pasižymėjo ir kaip mokslo filosofas. Raselui svarbiau buvo kurti filosofiją, o ne ieškoti filosofinių išvadų. Mokslas – tai vienas pagrindinių analizės elementų. Jis teigė, jog mokslas paliečia tik preliminarius, galimus atsakymus, kad mokslinis progresas – tik dalinis siekis, o bandymai surasti visapusišką vienovę yra bergždžias reikalas. Taip pat jis manė ir apie filosifinius ieškojimus, ir kad pagrindinis uždavinys tiek moksle, tiek filosofijoje yra ne daryti prielaidas, o geriau suvokti realybę. Raselas teigė, jog mes suvokiame tik abstrankčiąją šio fizinio pasaulio struktūrą – išskyrus mūsų pačių protą, kurį pažįstame tiesiogiai. Jo mokslinės pažiūros, kaip Struktūrinis realizmas, buvo naudojamos diskusijose apie dabartinę mokslo filosofiją. Keli mokslininkai (Elie Zahar and Ioannis Votsis)naudojo Raselo padarytas išvadas nagrinėdami mūsų mokslo suvokimą.
Socialinės bei filosofinės pažiūros
Bertranas Raselas yra laikomas vienu iš analitinės filosofijos pradininkų. Jis buvo giliai sužavėtas Gotfridu Leibnicu ir aprašė visas pagrindines filosofijos kryptis, išskyrus estetiką. Ypač daug dėmesio skyrė metafizikai, logikai bei matematinei filosofijai, kalbos filosofijai, etikai ir epistemologijai. Kuomet Brandas Blanškardas paklausė Raselo kodėl šis nerašė apie estetiką, Raselas atsakė, kad jis nieko nenutuokė apie tai, „bet tai nėra labai teisinga, kai mano draugai sako, kad tai nepaveikė mano rašymo kitomis temomis.“
EC
EC gali reikšti:
Bertrand Russell
Socialinės bei filosofinės pažiūros
Politinė ir visuomeninė veikla užėmė didžiąją Raselo gyvenimo dalį, tai lėmė jo plačios kūrybos originalumą bei įtaigumą. Raselas, rašydamas bei keldamas reikalavimus pasaulio lyderiams, išliko politiškai aktyvus beveik iki gyvenimo pabaigos. Jis taip pat pagarsėjo savo posakiu „Niekas negali sėdėti šalia mirštančio vaiko ir vis tiek tikėti Dievu.“
Politinės pažiūros
1950–1960 – uosius, Raselas praleido domėdamasis įvairiomis politinėmis priežastimis, pirmiausiai susijusiomis su branduoliniu nusiginklavimu ir Vietnamo karo priešininkais. 1955 metais Raselo – Enšteino Manifeste buvo dokumentas, reikalaujantis branduolinio nusiginklavimo. Manifestas buvo pasirašytas vienuolikos žymiausių fizikų. Bertranas Raselas parašė labai daug laiškų pasaulio lyderiams. Jis susirašinėjo su Lioneliu Rogosinu tuo metu kai šis filmavo savo antikarinį filmą – „Geri laikai, nuostabūs laikai“. 1963 metų pradžioje, Raselas vis labiau reikšdavo savo nuomonę apie Jungtinių Amerikos Valstijų valdžios netinkamą veiką genocidų politikoje Pietų Vietname. 1963 metais, jis tapo inauguraciniu Jeruzalės prizo gavėju, buvo apdovanotas, kaip rašytojas, kuris rašė ir sudomino visuomenę tema – „Asmens laisvė individualioje visuomenėje.“. 1965 metų spalį, jis sudraskė savo Leiboristų partijos kortelę todėl, nes bijojo, kad partija ketina nusiųsti kareivius į Vietnamą, kad palaikytų kare JAV.
Požiūris į religiją
Anksti mirus Bertrano Raselo tėvams, juo nuo mažumės rūpinosi senėlė, kuri jam diegė grežtos puritoniškos moralės dvasią ir religingumą. Galimas dalykas, jog būtent šiems dalykams apkartinus jo vaikystę, jis vėliau pradėjo nekęsti perdėto religingumo ir ilgainiui tapo viso pasaulio netikinčiųjų ikona. Nors B. Raselo požiūris iki pat mirties liko antireliginis, tačiau jis nebuvo pastovus ir po truputį kito visą gyvenimą.
Nors dažnai manoma, kad B. Raselas buvo ateistas, dėl savo kritikos religijoms, tačiau jis pats niekada neneigė, kad gali egzistuoti Kūrėjas, todėl tikslingiau jį būtų vadinti agnostiku. Savo pamflete „Ar aš ateistas ar agnostikas“ išleistame 1947 m. Jis rašė: „Aš niekuomet nesu tikras ar man sakyti „agnostikas“, ar „ateistas“. Tai labai sudėtinga problema ir, drįstu manyti, kad ne vienas iš jūsų su ja susidūrė. Aš, kaip filosofas, jei kalbėčiau išimtinai su filosofija susijusiai auditorijai, sakyčiau, jog man derėtų save apibūdinti kaip agnostiką, nes nemanau, kad yra nepaneigiamas įrodymas, jog Dievas neegzistuoja. Tačiau paprastiems žmonėms gatvėje prisistatyčiau kaip ateistas“.
B. Raselas stengėsi atskleisti religijos ir mokslo nesutaikomumą, neigiamą religijos, ypač tradicinės krikščioniškosios moralės, vaidmenį istorijoje ir žalą žmogui. Religiją jis supranta kaip autoritarinio arba emocinio pobūdžio dogmomis pagrįstą tikėjimą tiesiomis, kurių paskirtis – iliuziškai kompensuoti žmogui laimės ir savo vertės pajautimo stoką, lydinčią jį gyvenime. Ją gimdo priežastys, kurios sąlygoja dvasinį žmogaus nepilnavertiškumą.
1930 m. leidinyje „Ar davė religija ką nors naudinga civilizacijai“ jis rašė: „Aš tai (religijas) laikau liga, gimusia iš baimės, ir neišpasakytų žmonijos kančių šaltiniu. Tačiau, negaliu paneigti, kad religijos prisidėjo prie civilizacijos. Ankstyvosiomis dienomis jos padėjo sudaryti kalendorių. Taip pat dėl jos egiptiečių žyniai taip atidžiai sekė užtemimus, kad ilgainiui pradėjo nuspėti jų pasirodymus.“.
Savo knygoje „Religija ir mokslas“, kaip pagrindinę priešiškumo tarp religijos ir mokslo priežastį, B. Raselas nurodo tai, kad mokslas remiasi faktais ir jų apibendrinimu, o religija – dieviškuoju apreiškimu, Biblija ir teologų autoritetu, reikalaujančiu ne svarstymo, o besąlygiško tikėjimo.
Viena garsiausių B. Raselo sąvokų yra „Raselo arbatinukas“ arba kitaip – „Dangiškasis arbatinukas“.
1952 metais „Illustrated Magazine“ žurnalui parašytame, tačiau neišspausdintame straipsnyje, Raselas nurodė analogiją tarp Dievo ir arbatinuko, norėdamas vaizdžiai parodyti, kad tikintieji turėtų įrodyti savo teiginius dėl Dievo egzistavimo, o ne skeptikai turėtų atmetinėti teiginius, kurie yra visiškai neįtikėtini arba nepaneigiami: „Jei aš iškelčiau teiginį, kad tarp Žemės ir Marso yra porcelianinis arbatinukas, besisukantis aplink Saulę elipsine orbita, niekas negalėtų paneigti mano tvirtinimo, nes galėčiau apsidrausti, pasakydamas, jog arbatinukas yra per mažas, kad jį pastebėtume net ir su galingiausiais mūsų turimais teleskopais. Jei vėliau dar pridėčiau, kad, kadangi mano teiginys negali būti paneigtas, žmogaus supratimui būtų netoleruotina abejonės šiuo klausimu prielaida, tuomet visai pelnytai būčiau palaikytas nusišnekančiu. Tačiau, jei tokio arbatinuko egzistavimas būtų minimas senovės knygose, kiekvieną sekmadienį mokomas kaip šventa tiesa ir diegiamas vaikų sąmonėse mokykloje, abejonės ar tuo tikėti, ar ne, taptu ekscentriškumo požymiu. Apsišvietusiųjų amžiuje taip abejojantis žmogus būtų pasiųstas pas psichiatrą, o ankstesniais laikais, pas inkvizitorių.“
K2-3 c
K2-3 c (dar žymima EPIC 201367065 c) – egzoplaneta, skriejanti apie raudonąją nykštukę K2-3, nuo Saulės sistemos nutolusią 144 šviesmečius.
Egzoplanetos tankis – 1,85 g/cm³, o tai rodo K2-3 c esant dujinę nykštukę (minineptūną). K2-3 c yra viena mažiausių kada nors atrastų dujinių planetų. Nors pagal spindulį ši egzoplaneta nėra mažiausia K2-3 sistemoje, likusios šios sistemos planetos (K2-3 b ir K2-3 d) už ją masyvesnės. Egzoplanetos spindulys siekia 1,77 ± 0,18 Žemės spindulio, o masė apytikriai 3,1 karto didesnė nei Žemės. Planetos orbitos periodas yra 24,64638 ± 0,00017 paros, didysis pusašis – 0,1399 ± 0,0070 av, o ekscentricitetas – 0,04 ± 0,04. Pusiausvyros temperatūra siekia 344 K.
Planeta aptikta 2015 m. Kepler kosminiu teleskopu, taikant tranzitų metodą.
EG
EG gali reikšti:
Vilniaus televizija
thumb|right|250px|Televizijos logotipas thumb|right|250px|Televizijos studijos pastatas Vilniaus televizija – regioninis televizijos kanalas, veikęs 1994–2004 m. Vilniuje.
Istorija
Pradėtas transliuoti 1994 m. gegužės 12 d., Vilniaus televizija transliavo programą Vilniaus regionui. Kanalą įkūrė Vytautas Kvietkauskas ir Maskvos televizija TV-6.
Akis (moneta)
Akis – D. Britanijos valiuta, skirta jos kolonijai Aukso krantui, leista 1796-1818 m.
Vilniaus televizija
Istorija
Viena seniausių laidų – „Vilniaus Žinios“. Tarp televizijos autorinių laidų – „Teisė arčiau žmogaus“, „Nedelia“, „Žvejo biblija“, „Pulsas“, „Sporto savaitė“, „Kad Lietuvai būtų geriau“ ir kitos. Vilniaus televizija iki 2002 metų sausio 1 dienos retransliuodavo TV-6 programą ir filmus rusų kalba, o šią televiziją likvidavus, iki 2004 metų rudens buvo retransliuojamos Rusijos televizijos RTR programos.
Akis (moneta)
Akį sudarė 8 takoe, ji buvo lygi vienai D. Britanijos puskronei. T.y., 1 takoe = 3¾ penso, o 1 svaras sterlingų = 8 akiai.
Buvo kaldinamos sidabrinės ¼, ½ ir 1 akio monetos, taip pat – 1 takoe monetos. Visos šios monetos, išskyrus takoe monetą, turėjo užrašą „Free Trade to Africa by Act of Parliament 1750“ ('Laisva prekyba su Afrika pagal 1750 m. parlamento aktą').
1 akio monetoje averse buvo Anglijos herbas, o reverse - karūnuota karaliaus Jurgio III monograma GR (Georgius Rex 'Jurgis karalius') arba 1818 m. monetose - Jurgio III portretas.
Vilniaus televizija
Istorija
2004 m. kanalą įsigijo „Rubicon Group“, už 2,3 mln. litų iš buvusio televizijos savininko V. Kvietkausko. Televizijos kanalas baigtas transliuoti 2004 m. spalio 10 d., jį pakeitė 5 kanalas.
Transliuotojas – UAB „Vilniaus televizija“.
Nuorodos
Televizijos tinklalapis 2000 m.
SV
SV gali reikšti:
sv gali reikšti:
Grikieniai
Grikieniai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, Grikienių seniūnaitijoje prie kelio. Prie kaimo telkšo Riešės ežeras. Į rytus nuo kaimo, mišku apaugusioje kalvoje, yra Pikutiškių, Švedų piliakalnis.
Francois Tamisier
thumb|100px|Tamisjė grioveliai [[Minjė kulka|Minjė kulkoje.]] Fransua Tamisjė (François Tamisier; g. 1809 m. – m. 1880 m.) – XIX a. gyvenęs Prancūzijos artilerijos kapitonas, tobulinęs graižtvinius šautuvus. Išrado kulkų griovelius, vadinamus Tamisjė grioveliais, kurie vėliau panaudoti Minjė kulkose. thumb|left|Iki Tamisjė išradimo kūgiškai cilindrinės kulkos orientacija būtų linkusi išlikti nukreipta išilgai inercijos ašies, dėl ko kulkos išilginė ašis kuo toliau, tuo labiau imtų nesutapti su [[trajektorija, kulka patirtų vis didesnį oro pasipriešinimą, kuris kulkos skrydį galop padarytų netvarkingu.]] thumb|250px|right|Tamisjė grioveliai thumb|250px|right|Sferiškai cilindrinė (, kairėje) ir kūgiškai cilindrinė (, viduryje) kulkos, kurios sukūrė [[Henri-Gustave Delvigne|Delvinis, buvo patobulintos padidinant stabilumą pridėjus griovelius kulkoje (dešinėje), kuriuos sukūrė Fransua Tamisjė.]]
Seulo nacionalinis universitetas
Thumb|150px|left thumb|220px|left|Universiteto ligoninė thumb|250px|right|Universiteto menų muziejus Seulo nacionalinis universitetas (서울대, 'Seoul-dae', SNU) – prestižinė nacionalinė mokslo įstaiga Seule, Pietų Korėjoje. Geriausiųjų pasaulio universitetų tarpe pagal QS World University Rankings šis universitetas 2010 m. užėmė 50-tą vietą. Jame studijuoja 10 % užsienio studentų.
Universitetas įkurtas 1946 m. rugpjūčio 22 d. Keijo imperatoriškojo universiteto (京城帝國大學), valdyto japonų kolonijinės valdžios, vietoje, apjungus apie 10 kitų mažesnių mokslo įstaigų. Korėjos karo metu universitetas laikinai buvo iškeltas į Busano uostamiestį ir apjungtas su kitomis įstaigomis.
Francois Tamisier
Kulkų grioveliai
Palyginus su rutulinėmis kulkomis, kurios yra gana neefektyvios, bet simetriškos ir turi aerodinamiškai stabilų profilį, kūgiškai cilindrinių kulkų, kurias ankstyviesiems graižtviniams šautuvams sukūrė Delvinis, aerodinaminis stabilumas buvo problema. Tamisjė grioveliai didina oro pasipriešinimą už kulkos masės centro, kas didina kulkos stabilumą, panašiai kaip strėlės stabilizatoriaus plunksnos. Kulka su grioveliais skrydyje išlieka stabili, tad jos efektyvumas didesnis. Tamisjė eksperimentavo su Delvinio kulkomis ir aptiko aerodinaminio pasipriešinimo kulkos trajektorijoje efektą.
Tamisjė grioveliai labai padidino kūgiškai cilindrinių kulkų efektyvumą. Tačiau dėl jų Delvinio sistemos šautuvuose tapo sunkiau priversti kulkas įsirėžti į graižtvas.Tai bandė kompensuoti Tuveninas, sukurdamas stulpelinį šautuvą. Šie principai vėliau buvo panaudoti kuriant Minjė kulką.
Balthus
Baltazaras Klosovskis de Rola, geriau žinomas pseudonimu Balthus (, 1908–2001 m.) – lenkų kilmės XX a. Prancūzijos tapytojas, teatro dizaineris. Jo modernistinei dailei būdingi klasikinės dailės motyvai.
Biografija
Baltazaras Klosovskis gimė 1908 m. vasario 29 d. Paryžiuje, vėliau prisiėmė menininko pseudonimą Balthus. Jis buvo antruoju sūnumi meno istoriko, tapytojo, teatro dizainerio lenko Erich Klossowski ir tapytojos žydės Elisabeth Dorothea Spiro, pseudonimu Baladine, šeimoje. Jo brolis Pjeras Klosovskis tapo tapytoju ir rašytoju. Kadangi šeima turėjo Vokietijos pilietybę, jie turėjo išvykti iš Paryžiaus į Berlyną 1914 m. prasidėjus Pirmajam pasauliniui karui. 1917 m. tėvai gyveno atskirai ir Balthus su motina apsistojo Ženevoje, dažnai lankėsi prie pamėgto Tuno ežero. 1919 m. jo motina susidraugavo su vokiečių poetu Raineriu Marija Rilke. Poetas ir būsimasis dailininkas tapo ilgamečiais draugais. 1918 m. Balthus dirbo pas skulptorę Margrit Bay Betenberge Šveicarijoje. 1921 m. R. M. Rilkė paruošė tekstą knygutei „Mitsou“ su 40 tuomet trylikamečio Balthus piešiniais tušu kačių tematika (Mitsou buvo benamio katino, kurį rado Balthus, vardas )
1924 m. Balthus su R. M. Rilke keliavo į Paryžių. Šešiolikmetis dailininkas susipažino su Paryžiaus menininkų asmenybėmis, tarp kurių Andrė Židas, Pjeras Bonaras, Morisas Deni, Alberas Markė. Pragyvenimui užsidirbdavo teatro prezentacijų paruošime. 1925 m. R. M. Rilkė skyrė jam poemą „Narcizas“ ir su poeto parama Balthus 1926 m. keliavo po Italiją, kur piešė eskizus pagal Pjero dela Frančeskos, Mazačo, Mazolino kūrinius. Vėliau Paryžiuje jo pažįstamais buvo Žoržas Brakas, Polis Eliuaras ir daugelis kitų Paryžiaus mokyklos kūrėjų. Balthus atliko karinę tarnybą Šiaurės Afrikoje. 1933 m. sukūrė pirmą reikšmingą paveikslą „Gatvė“. 1937 m. Balthus vedė Antoinette de Watteville Berne. 1939 m. trumpai atliko karinę tarnybą Prancūzijos armijoje Antrojo pasaulinio karo metu. Vokiečių okupacijos metu gyveno su žmona kaimo vietovėje Prancūzijos Savojoje iki 1942 m., kai persikėlė į Šveicariją, gyveno Freiburge.
Pagrindinės parodos:
Nuo 1953 m. dailininkas gyveno Château de Chassy Morvane, centrinėje Prancūzijoje, kūrė peizažus. 1961 m. Andrė Malro pakvietė Balthus tapti Prancūzijos akademijos Romoje direktoriumi. Dailininkas dirbo legendinėse Europos dailės istorijos vietose Romoje: atnaujino Villa Medici interjerą ir sutvarkė aplinkinį sodą taip, kaip jį buvo nutapęs XVII a. ispanų tapytojas Diegas Velaskesas. 1962 m. kelionės į Japoniją metu Balthus susipažino su Setusuko Ideta ir 1967 m. su ja susituokė. Villa Medici Balthus pradėjo dirbti nauja tapybos technika − kazeinine tempera. Kai kuriuos tokius paveikslus tapė 6, 7 ar net 10 metų. 1977 m. Balthus su šeima paliko Romą ir apsigyveno prie Gštado Šveicarijoje. Po tėvo (1949 m.) ir motinos (1969 m.) mirties Balthus tikėjo savo giminės giliomis šaknimis ir priskyrė sau grafo De Rola titulą. 1981 m. po dalyvavimo parodoje Londone Balthus buvo pakviestas tapti Britanijos karališkosios meno akademijos užsienio nariu. Balthus mirė 2001 m. vasario 18 d. Rosinjer vietovėje Šveicarijoje, kur palaidotas netoli savo namo, kurame gyveno paskutiniuosius 23 metus. Jo laidotuvėse dalyvavo 350 svečių, dainavo U2 grupės lyderis Bono, Italijos ir Prancūzijos vyriausybės atsiuntė atstovų. Su antrąja žmona Balthus susilaukė sūnaus Fumio (1968, miręs po dvejų metų) ir dukters Harumi (1973), iš pirmosios santuokos turėjo 2 sūnus: Stanislasą ir Tadeją.
Kūryba
Balthus buvo nuo publikos uždara asmenybe. Jis tikėjo, kad apie dailininką visų pirma turi būti sprendžiama iš jo kūrinių. 1968 m. ruošiantis parodai Teito galerijoje dėl parodos bukleto jis telegrama paprašė: ''„Jokių biografinių detalių. Pradėkite: Balthus yra tapytojas, apie kurį nieko nežinoma. Dabar pažvelkime į paveikslus. Su pagarba B.“''
Balthus yra vienas iš labai nedaugelio žymiųjų XX a. antrosios pusės menininkų, kuris dirbo tradiciniais žanrais: tapė peizažus, natiurmortus, portretus. Tapytojas labiausiai pagarsėjo apnuogintų jaunų merginų, mergaičių vaizdais. Buvo kaltinamas pornografija, ką pats neigė. 1934 m. jo pirmojoje skandalingoje parodoje paveikslas „Gitaros pamoka“ buvo iškabintas vienas galiniame mažame kambarėlyje, o jame vaizduojama scena galėjo sukelti įspūdį, kad mokytoja prievartauja mokinę. Pats Balthus rašė, kad tik nori sukrėsti žiūrovo sąmonę. Dailininkas mėgo kates ir buvo nutapęs autoportretą „Kačių karalius“. Dailininkas daug dirbo kaip teatro dizaineris, jo draugu buvo poetas Antonenas Arto.
Ilgočio apylinkė
Ilgočio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šilalės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šilalės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Pajūrio apylinkės.
Drachhauzenas
Drachhauzenas, arba Hochoza  – komuna Vokietijoje, Brandenburgo žemėje.
GQ
GQ gali reikšti:
Drachhauzenas
Įeina į Šprė-Neisės apskritį, prilauso Peico valdybai. Drachhauzeno plotas – 38,37 km². Oficialusis kodas – 12 0 71 052.
Gyventojai
Drachhauzene gyvena 786 žmonės (2019 m. gruodžio 31 d. duomenys).
Priklauso Sorbų gyvenamajai sričiai – kultūrinei-teritorinei autonomijai. Saksonijos ir Brandenburgo teisiniuose aktuose numatyta saugoti sorbų kalbas ir kultūrą, tad Drachhauzene greta vokiečių kalbos oficiali yra taip pat ir žemutinių sorbų kalba.
Dan Bittman
Dan Bittman (g. 1962 m. kovo 29 d. Bukarešte) – Rumunijos dainininkas, dainų autorius, aktorius ir televizijos laidų vedėjas.
Bittman nuo 1985 m. yra grupės Holograf vokalistas. 1994 metais atstovavo Rumunijai Eurovizijos dainų konkurse. Su daina „Dincolo de nori“ užėmė 21 vietą su 14 taškų. Jis buvo pirmasis Rumunijos atstovas šiame konkurse. Bittman užėmė 21 vietą su 14 taškų.
1984–1985 m. buvo rumunų roko grupės Iris pagrindinis vokalistas. Nuo 2004 m. veda populiarią TV laidą Dănutz S.R.L TVR 1 kanale.
Do
thumb|Pirmosios oktavos do
Pirmosios oktavos do
Pirmosios oktavos do dažnis yra 261,626 Hz, mokslinėje natų notacijoje žymima C4, nes standartinėj 88 klavišų klaviatūroje ji yra ketvirtoji do.
Grafinis atvaizdavimas
centre|600px|thumb|Pirmos oktavos do keturiuose [[Raktas (muzika)|raktuose]] thumb|600px|centre|Pirmos oktavos do pozicija 88 klavišų [[Klaviatūra|klaviatūroje]]
ER
ER gali reikšti:
Er gali reikšti:
Minčiškės
Minčiškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Sudervės, 1,5 km į rytus nuo Brinkiškių. Seniūnaitijos centras.
Yanti Somer
Yanti Somer (g. 1948 m. vasario 29 d. Helsinkis) – suomių kino aktorė, vaidinusi Prancūzijoje ir Italijoje kurtuose filmuose.
Tautos balsas (reikšmės)
Tautos balsas gali reikšti:
EE
EE gali reikšti:
ee gali reikšti:
Erich Mendelsohn
Ėrichas Mendelzonas (, 1887 m. kovo 21 d. Alenšteine – 1953 m. rugsėjo 15 d. San Fransiske) – vokiečių architektas, ekspresionizmo ir funkcionalizmo atstovas, A. Einšteino bokšto Potsdame projekto autorius.
Biografija
Gimė žydų krautuvininko šeimoje. 1908–1910 m. mokėsi Karališkojoje aukštojoje technikos mokykloje Berlyne, iki 1912 m. – Aukštojoje technikos mokykloje Miunchene pas architektą Teodorą Fišerį. Gyvendamas Miunchene bendravo su menininkais ekspresionistais, vertėsi, pardavinėdamas savo paveikslus ir kurdamas dekoracijas scenai bei vitrinoms. 1915 m. vedė violončelistę Luizą Mas (Louise Maes). Per Pirmąjį pasaulinį karą tarnaudamas Vokietijos kariuomenėje sukūrė daug vaizdingų architektūrinių eskizų, kurie susilaukė didelio dėmesio, kai po karo buvo eksponuojami Berlyne. Nuo 1918 m. vertėsi privačia praktika Berlyne.
1933 m., atėjus į valdžią naciams, paliko Vokietiją. Iš pradžių išvyko į Briuselį, vėliau į Londoną. Iki 1935 m. gyveno ir dirbo Anglijoje, 1935–1941 m. – Palestinoje. 1941 m. persikėlė į JAV, 1945 m. įsikūrė San Fransiske, dėstė architektūrą Kalifornijos universitete Berklyje. Jungtinėse Valstijose architektūrine veikla pradėjo užsiimti tik po karo: suprojektavo nemažai ligoninių, sinagogų, visuomeninių centrų.
Tauta (reikšmės)
Tauta gali reikšti:
Erich Mendelsohn
Kūryba
thumb|left|Žymiausias Ė. Mendelzono kūrinys – ekspresionizmo architektūros simboliu tapęs A. Einšteino bokštas (observatorija) Potsdame Ankstyvajai kūrybai būdinga ekspresionistinės architektūros bruožai: raiškios linijos, plastiškos, skulptūrinės formos. Pirmasis iš didesnių architekto projektų – observatorija Potsdame (vadinamasis A. Einšteino bokštas; 1919–1921 m.) – tapo žymiausiu jo kūryboje. Norėdamas pabrėžti išraiškingas bokšto formas, Ė. Mendelzonas observatorijos sienas ketino išlieti iš betono, tačiau dėl techninių priežasčių jos buvo sumūrytos iš plytų ir užtinkuotos cementiniu skiediniu. Projektas pelnė Ė. Mendelzonui šlovę – architektas gaudavo daugybę užsakymų, o jo biuras su daugiau nei 40 darbuotojų ilgus metus buvo didžiausias Vokietijoje. Įspūdingos raiškos, bet visiškai funkcionalus buvo ir kitas Ė. Mendelzono projektas – skrybėlių fabriko pastatas Liukenvaldėje (1920–1923 m.). 1921–1923 m. Ė. Mendelzonas rekonstravo „Mossehaus” biurų pastatą Berlyne (interjero autorius Ričardas Džozefas Noitra): į apgadinto per riaušes neobarokinio su moderno elementais pastatą įkomponavo visiškai skirtingos architektūros suapvalintą kampinę pastato dalį ir du papildomus aukštus su ryškiomis horizontaliomis langų linijomis ir masyviu karnizu virš įėjimo.
thumb|De la Voro paviljonas Bekshilyje – pirmas [[Internacionalinis stilius|internacionalinio stiliaus visuomeninis pastatas Didžiojoje Britanijoje ]] Trečiojo dešimtmečio antroje pusėje architekto kūryboje vis labiau ėmė ryškėti funkcionalizmo bruožai: tiesios linijos, lygūs fasadai, horizontalios langų eilės, paprastumo ir šviesos estetika. Šokeno prekybos centro Štutgarte (1926–1928 m., neišliko) architektūroje akcentuotos horizontalios linijos, asimetriniame fasade išsiskiria virš įėjimo išsikišusi suapvalintų formų ir gausiai įstiklinta laiptinė. Šokeno prekybos centras Kemnice (1928 m., dabar muziejus) – lenkto fasado, su juostinių langų eilėmis, kurios kartu su jas skiriančiomis baltomis apdailos juostomis suteikia pastatui aiškumo ir lengvumo pojūtį. Kiti svarbesni Ė. Mendelzono projektai Vokietijoje: Šternefeldo vila (Haus Sternefeld, 1924 m.), WOGA pastatų kompleksas (vienas jų – „Universum” kinoteatras, dabar „Schaubühne am Lehniner Platz” teatras; 1925–1928 m.), Vokietijos metalo darbininkų profsąjungos administracinis pastatas (1930 m.), visi Berlyne.
Žymiausias Ė. Mendelzono kūrinys Anglijoje – De la Voro paviljonas Bekshilyje, Rytų Sasekse (1935 m.), kurį suprojektavo kartu su rusų kilmės britų architektu Seržu Čermajevu (Serge Chermayeff). Iš fasado išsikišusi lenkta, stiklu dengta paviljono laiptinė primena Šokeno prekybos centro Štutgarte architektūrą. Kartu su S. Čermajevu suprojektuoti ir modernistiniai gyvenamieji namai: „Nimmo House” (dabar „Shrubs Wood”) Bakingamšyre (1934–1935 m.) ir Kohenų namas Londone (1936 m.). Palestinoje Ė. Mendelzonas suprojektavo Chaimo Veicmano vilą prie Tel Avivo (1936 m.), dideles ligonines Haifoje ir Jeruzalėje (1937–1939 m.), Jungtinėse Valstijose – Maimonido ligoninę (1946 m.) ir Raselo namą (Russell House, vienintelis Ė. Mendelzono gyvenamojo namo projektas JAV; 1951 m.) San Fransiske, sinagogas ir visuomeninius centrus Sent Luise (1946–1950 m.), Klivlande (1946–1952 m.), Grand Rapidse (1948–1952 m.), Sent Pole (1950–1954 m.).
Užulaukis (Vilnius)
Užulaukis (arba Užulaukiai) – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje. Seniūnaitijos centras.
Atleisk, aš noriu tave vesti
Atleisk, aš noriu tave vesti – 2010 m. sukurta Italijoje komedija, filmo „Atleisk, kad tave myliu“ tęsinys.
Turinys
Praėjo 3 metai, Aleksas ir Nikė vis dar kartu. Nors didelis amžiaus skirtumas vis dar jį neramina, Aleksas nusprendžia merginai pasipiršti. Ši sutinka, tačiau netrukus pradeda abejoti savo pasirinkimu. Per drauges susipažinusi su bendraamžiu Guido, Nikė nusprendžia padaryti pertrauką ir patikrinti savo jausmus. Dabar jau Aleksui tenka kovoti už savo laimę...
Ramanavas (Ščiutinas)
Ramanavas  – kaimas Baltarusijoje, Gardino srityje, Ščiutino rajone. Įsikūręs Sabackinės kaimiškojoje apylinkėje, 9 km į šiaurės rytus nuo Sabackinės, 4 km į pietvakarius nuo Dubičių, prie pat Lietuvos sienos. Rytiniame kaimo gale esanti sodyba yra Lietuvos teritorijoje (priskirta Rakams). Kelyje tarp Rakų ir Dubičių tebėra autobusų stotelė „Ramanavas“.
Istorija
Tarpukariu priklausė Lenkijai, pateko į Beržtų valsčių. 1921 m. gyveno 95 gyventojai: 90 stačiatikių ir 5 katalikai.
ET
ET gali reikšti:
et gali reikšti:
FK
FK gali reikšti:
Netrukdyti (filmas)
Netrukdyti – 1999 m. Nyderlandų režisieriaus Dick Maas sukurtas trileris anglų kalba, kuriame pagrindinius vaidmenis atlieka amerikiečių aktoriai.
Turinys
Amerikietis farmacininkas Valteris verslo reikalais atvyksta į Amsterdamą kartu su žmona Ketrina ir 10-mete nebyle dukterimi Melisa. Kol tėvas dalyvauja verslo susitikimuose, po viešbutį beklaidžiojanti Melisa jo prieigose tampa žmogžudystės liudininke. Žudikas patebi mergaitę, tačiau šiai pavyksta pabėgti ir pasislėpti savo kambaryje. Žudikas vėl ją randa ir persekiojama Melisa priversta bėgti į nepažįstamą miestą...
LKL 2017–2018 m. sezonas
Lietuvos krepšinio lygos 2017–2018 metų sezonas – 25-as lygos sezonas, kuriame varžėsi 10 pajėgiausių Lietuvos krepšinio klubų. Čempiono titulą iškovojo Kauno „Žalgiris“. Tai aštuntasis iš eilės Kauno komandos laimėtas LKL čempionatas.
Turnyro formatas
Kaip ir praeitame sezone, turnyras vyks 4 ratų sistemą, t. y.: komandos tarpusavyje sužais po ketverias rungtynes, dvi namuose ir dvi išvykoje. Reguliariajame sezone kiekviena komanda sužais iš viso 36 rungtynes. Į ketvirtfinalio etapą pateks 8 geriausios komandos, kurios pagal užimtą vietą reguliariajame sezone bus suporuotos ir sužais tarpusavyje iki 2 pergalių (daugiausia gali prireikti trejų rungtynių). Pusfinaliai vyks tokiu pačiu principu kaip ir ketvirtfinalio.
Finalo rungtynės bus žaidžiamos tarp dviejų pusfinalių nugalėtojų, serija truks iki 4 pergalių (t. y. gali prireikti ir 7 rungtynių nugalėtojo išaiškinimui). Tuo tarpu rungtynių serija dėl 3-osios vietos bus trumpesnė nei finalo ir vyks iki 3 pergalių.
Atkrintamosios varžybos
none|miniatiūra|348x348px|Finalo 4-iosios rungtynės Siemens arenoje
2010 m. Japonijos Grand Prix
2010 m. Japonijos Grand Prix – šešioliktos 2010 m. Formulės 1 sezono lenktynės, vykusios spalio 10 d. Suzukos trasoje.
Treniruotės
Penktadienio treniruotės vyko sausu oru. Abejose greičiausi buvo Red Bull ekipos lenktynininkai - Sebastianas Vettelis ir Markas Webberis.
Šeštadienį trasoje praūžė liūtis, tad treniruotėse ratus parodė vos du lenktynininkai - Jaime Alguersuari (Toro Rosso) ir Timo Glockas (Virgin).
Kvalifikacija
Šeštadienį vykti turėjusi kvalifikacija dėl stiprios liūties buvo nukelta į sekmadienio rytą. Atidėtoje kvalifikacijoje vyravo saulėtas oras.
Pastabos:
Lenktynės
Lucas di Grassi lenktynėse nestartavo, nes dar važiuodamas į starto rikiuotę nesuvaldė automobilio ir išlėkė iš trasos.
FO
FO gali reikšti:
fo gali reikšti:
Boguslaw Linda
Boguslavas Linda (g. 1952 m. birželio 27 d. Torunė) – lenkų aktorius ir režisierius. 1974 m. baigė aktorystės mokslus Krokuvoje, vaidino šio miesto Senajame teatre. Nuo 9 dešimtmečio pradžios tapo Varšuvos teatro studijos aktoriumi.
Kine pirmą svarbų vaidmenį atliko 1980 m. Agnieszka Holland juostoje „Karštis“ (lenk. „Gorączka“). Vaidino pas žymiausius Lenkijos kino režisierius – Andrzej Wajda („Žmogus iš geležies“, 1981), Krzystof Kieślowski („Atsitiktinumas“, 1987). Proveržiu tapo 1988 m. kriminalinė juosta „Nužudyk mane, mente“, po kurios sekė eilė veiksmo filmų: „Krolis“ (1991), „Šunys“ (1992), „Šunys 2“ (1994). Linda paprastai įkūnydavo gangsterius arba policininkus: vienišus žmones, dažnai žiaurius ir negailestingus, bet kokiomis priemonėmis siekiančius savo tikslo.
1999 m. jis nusifilmavo Adomo Mickevičiaus kūrinio „Ponas Tadas“ ekranizacijoje (rež. A. Wajda).
Yra vedęs žurnalistę ir aktorę Lidia Popel, turi 3 vaikus.
Drebkau
Drebkau, arba Driovkas  – miestas Vokietijoje, Brandenburgo žemėje.
Priklauso Šprė-Neisės apskričiai. Plotas – 142,94 km². Oficialusis kodas – 12 0 71 057. Drebkau dalijamas į 10 miesto rajonų.
Rašytiniuose šaltiniuose pirmąjį kartą paminėtas 1280 m. Po Antrojo pasaulinio karo iki 1990 m. priklausė VDR.
Gyventojai
Mieste gyvena 5509 žmonės (2019 m. gruodžio 31 d. duomenys).
Įeina į Sorbų gyvenamąją sritį, kurios teritorijoje galioja Saksonijos ir Brandenburgo teisiniai aktai, ginantys sorbų kalbas ir kultūrą, todėl Drebkau oficiali kalba yra ne tik vokiečių, bet ir žemutinių sorbų.
Cukurs C.6bis
Cukurs C.6bis - 1939 m. Latvijos įmonėje VEF (latv. Valsts elektrotehniskā fabrika, liet. Valstybinis elektrotechnikos fabrikas) sukurtas Herberto Cukurso konstrukcijos pilnai metalinis žemasparnis monoplanas pikiruojantis bombbonešis, kurio bandymai buvo baigti prieš pat Latvijos okupaciją.
Priešistorė
Ketvirtojo dešimtmečio pabaigoje Latvijos kariuomenė siekė stiprinti savo karines pajėgas išnaudodama šalies ekonominį potencialą. Prezidentas Karlis Ulmanis tuometinę valstybinę įmonę VEF matė ne vien elektrotechnikos, tačiau ir kitų pramonės šakų centru. Sekdama šia vizija, Latvijos kariuomenė skatino karo lėktuvų kūrimą ir gamybą VEF įmonėje. Taip buvo pradėti gaminti Karlio Irbičio konstrukcijos mokymosi ir lavinimosi lėktuvai I-11, I-12, I-14, I-15, I-17, naikintuvai I-16, I-19 (iki sovietinės okupacijos nespėtas surinkti), 1939 m. pradėtas konstruoti Janio Akermanio keleivinis lėktuvas JDA-10M, 1935 m. pagamintas H. Cukurso konstrukcijos tolimų nuotolių lėktuvas Cukurs C.6 „Trīs zvaigznes“, kuriuo jo konstruktorius 1937 m. nuskrido iš Rygos į Tokiją, o jo pagrindu 1939 m. pradėtas kurti pikiruojantis bombonešis ir mokymosi lėktuvas Cukurs C.6bis.
Konstrukcija ir gamyba
C.6bis buvo gili C.6 „Trīs zvaigznes“ modifikacija, su pilnai metaliniu fiuzeliažu (pirmasis pilnai metalinis lėktuvas pastatytas Latvijoje), galingesniu varikliu, ginkluote ir bombardavimo įranga. Pirminė lėktuvo paskirtis greičiausiai buvo mokomoji – apie tai galima spręsti iš silpno, tik 210 kW (280 AG) galios variklio ir nedidelio – tik 50 kg bombų krovinio. Lėktuvo važiuoklė buvo fiksuota, su aerodinaminiais gaubtais, nėra duomenų ar kūrėjas ir užsakovas planavo įrengti suskleidžiamą.
Lėktuvo bandymai prasidėjo 1940 m. pavasarį. Bandomuosius skrydžius atliko 2-osios naikintuvų eskadrilės pilotas kapitonas I. Balodis, jaunesnieji leitenantai A. Graudiņš ir A. Grants. Lėktuvo bandymai buvo baigti birželio 7 d., likus 10 dienų iki Latvijos sovietinės okupacijos.
Likimas
Sovietų valdžia domėjosi Cukurso konstrukcijomis. C.6bis bandė sovietų kariuomenė, tačiau į ginkluotę nepriėmė. Vienintelis pagamintas egzempliorius buvo išardytas iki 1940 m. pabaigos.
GF
GF gali reikšti:
Vydautiškės
Vydautiškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje. Vydautiškių seniūnaitija.
Gyvenimo traukinys
Gyvenimo traukinys – 1998 m. sukurta tragikomedija.
Turinys
1941-ieji metai. Nedideliame vidurio Europos miestelyje gyvenanti žydų bendruomenė baiminasi artėjančių Vokietijos dalinių. Apsvarstę visus galimus išsigelbėjimo variantus, jie nusprendžia nusipirkti traukinį ir juo per Sovietų Sąjungą pasiekti Palestiną, tačiau prieš tai jiems tenka kirsti ir Vokietiją, ir fronto liniją...
FJ
FJ gali reikšti:
Drėnovas (Vokietija)
Priklauso Šprė-Neisės apskričiai, Peico valdybai. Plotas – 10,95 km². Oficialusis kodas – 12 0 71 060.
Gyventojai
Drėnove gyvena 505 žmonės (2019 m. gruodžio 31 d. duomenys).
Komuna įeina į Sorbų gyvenamosios srities sudėtį. Pagal Saksonijos ir Branderburgo įstatytmus, Sorbų gyvenamojoje srityje saugomos sorbų kalbos ir kultūra. Greta vokiečių kalbos oficiali kalba Drėnove yra taip pat ir žemutinių sorbų.
PF
pf gali reikšti:
Roger B. Taney
Tanis gimė turtingoje vergvaldžių šeimoje Merilando valstijoje. Jis laimėjo rinkimus į Merilando delegatų rūmus kaip Federalistų partijos narys, bet vėliau pasitraukė iš partijos dėl 1812 metų karo. Perėjęs į Demokratų-respublikonų partiją, 1816 m. Tanis buvo išrinktas į Merilando Senatą. 1827 m. buvo paskirtas Merilando generaliniu prokuroru. Tanis rėmė Endriu Džeksoną prezidentinių rinkimų kampanijų 1824 ir 1828 m. metu ir tapo Džeksono demokratų partijos nariu. 1831 m. prezidentas E. Džeksonas paskyrė Tanį į JAV generalinio atornėjaus pareigas. Nuo 1833 m. Tanis ėjo iždo sekretoriaus pareigas Senato pertraukoje tarp sesijų, tačiau Jungtinių Valstijų Senatas atmetė jo paskyrimą į šias pareigas.
1835 m. demokratams perėmus Senato kontrolę, prezidentas Džeksonas paskyrė R. Tanį į JAV Aukščiausiojo teismo pirmininkus, vietoje mirusio Džono Maršalo. Jis buvo pirmasis iš keturių JAV demokratų partijos paskirtų JAV Aukščiausiojo teismo pirmininkų. Tanio pirmininkavimo metu JAV Aukščiausiasis teismas akcentavo valstijų teises, tačiau kitaip nei Tanio kritikai baiminosi, jis neatmetė ir neneigė federalinės valdžios. Iki 1850-ųjų pradžios R. Tanis buvo plačiai gerbiamas, o kai kurie išrinkti pareigūnai tikėjosi, kad Aukščiausiasis teismas išspręs nacionalines diskusijas dėl vergijos. Nepaisant to, kad išlaisvino savo turėtus vergus ir paskyrė pensijas tiems, kurie jau buvo per seni dirbti, Tanis palaikė vergiją ir buvo pasipiktinęs šiaurinių valstijų išpuoliais prieš ją, ir siekė galutinai užbaigti diskusijas vergijos klausimais pasinaudodamas Aukščiausiojo teismo sprendimu byloje „Dred Scott prieš Sandford“. Šis teismo sprendimas sukėlė daugelio šiaurinėse valstijose gyvenančių amerikiečių pyktį, sustiprino respublikonų partiją, o jos kandidatas Abraomas Linkolnas laimėjo 1860 metų JAV prezidento rinkimus.
Po Linkolno išrinkimo į prezidentus, Tanis prijautė atsiskiriančioms pietų valstijoms, kaltino Linkolną dėl prasidėjusio karo, tačiau iš Aukščiausiojo teismo pirmininko pareigų nepasitraukė. Jis griežtai nesutiko su prezidento Linkolno plačia vykdomosios valdžios interpretacija JAV pilietinio karo metu. 1863 m. Linkolnas išleido Emancipacijos aktą nepaisydamas Tanio teismo sprendimo dėl vergijos. Tanis mirė 1864 metais. Į jo vietą Linkolnas paskyrė Salmoną Čeizą. Rodžeris Tanis vis dar turi prieštaringą istorinę reputaciją, o jo teismo priimtas Dred Scott sprendimas laikomas vienu blogiausių JAV Aukščiausiojo teismo sprendimų.
TF
TF gali reikšti:
Ambrozinas
thumb|right|250px|Sidabrinis Milano ambrozinas. Svoris 2,9 g. thumb|right|250px|Sidabrinis Milano soldas (ambrozinas pikolas). Svoris 2,1 g. Ambrozinas  – auksinė ar sidabrinė Milano moneta, kaldinta pirmosios respublikos laikais (1250–1310 m.) ir valdant Sforcoms iki XV a. pabaigos.
Moneta pavadinta pagal šv. Ambrozijaus, Milano miesto globėjo, atvaizdą monetoje.
Auksinis ambrozinas (ambrosino d’oro) sveria apie 3,5 g. Buvo kaldinamos ir 1/2 ambrozino monetos.
Sidabrinis ambrozinas (ambrosino d’argento) sveria 2,9–2,8 g. Buvo ir 2,3 g svėrę 968-os prabos sidabro ambrozinai. Sidabriniai ambrozinai buvo sidabrinio grašio variantas.