cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gumbiškės (Šalčininkai)
Gumbiškės – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Kalesninkų.
Stiklo pūtimas
thumb|right|220px|Stiklo pūtėja thumb|right|220px|Stiklapūčio skulptūra Vokietijoje Stiklo pūtimas – technologinis įkaitinto stiklo apdirbimas, pūtimo metodu išgaunant norimas jo formas ir pagaminant reikiamą gaminį. Kvalifikuotas darbuotojas, pučiantis karštą stiklą, yra stiklapūtys. Jis dujų ir deguonies degikliais kaitina ir atitinkamų darbo priemonių pagalba pučia ir taip formuoja įvairios konfigūracijos stiklo gaminius.
Istorija
thumb|left|140px|Lenta, mininti pirmos stiklo manufaktūros įsteigimą LDK Stiklo pūtimo techniką išrado finikiečiai, tobulino ir meno rūšimi pavertė romėnai.
Stiklo amatas Lietuvoje minimas 1529 m. Lietuvos Statute. 1547 m. Žygimantas Augustas suteikė privilegiją Martynui Paleckiui įsteigti pirmąją stiklo gamybos manufaktūrą LDK.
Gaminio formavimas
Stikliniai dirbiniai be pūtimo (lemputės, buteliai, stiklainiai, laboratoriniai indai) dar formuojami ir presavimo (sagos), valcavimo (stiklas veidrodžių gamybai), tempimo (plokščias lakštinis stiklas) būdais. Stiklas labai trapus, bet tiek trapumas, tiek kitos fizinės savybės pakeičiamos, dedant priemaišų ar specifiškai apdorojant karščiu. Taip pat tai leidžia valdyti stiklo plėtimosi greitį. Įvairių rūšių ir spalvų stiklo deriniai bei kūrinio formavimo technologijos leidžia pagaminti labai plataus asortimento gaminius.
Pučiamo, karšto formavimo stiklo gaminiui nuo idėjos iki galutinio produkto reikia nueiti keletą etapų:
Endriškiai
Endriškiais vadinami kaimai:
Gudai
Gudais vadinama:
Krikštonių pagrindinė mokykla
Istorija
1919–1948 m. Krikštonyse veikė pradinė, 1948–1961 m. septynmetė, aštuonmetė, 1961–2001 m. vidurinė, o 2001–2009 m. pagrindinė mokykla. Viename iš bažnyčios tarnų name, pastatytame 1939 m., buvo įrengta pradinė mokykla. 1948 m. J. Reitelaičio iniciatyva pradėta naujos dviejų aukštų medinės mokyklos statyba. 1994 m. buvo nugriauta klebonija, o ant jos pamatų pastatyta Krikštonių mokykla. Pastato fasaduose esama iškyšų, primenančių Reitelaičio statytos klebonijos stilistiką.
Krikštonių pagrindinė mokykla 2009 m. buvo prijungta prie Seirijų Antano Žmuidzinavičiaus gimnazijos. Reorganizacija įvykdyta todėl, kad mokykloje mažėjo mokinių skaičius, tik minimaliai buvo vykdomas ugdymo planas, minimaliai tenkinami mokinių ugdymosi poreikiai bei siekiant racionaliai panaudoti švietimui skiriamas biudžeto lėšas. 2008-2009 mokslo metais mokykloje mokėsi 56 – I - X klasių mokiniai, nuo I iki VIII klasės mokiniai buvo mokomi jungtinėse klasėse.
Mokykla uždaryta 2010 metais. Vėliau nelikus mokyklos, jos patalpose įsikūrė Krikštonių laisvalaikio salė.
Terespolio-Bresto kelių pasienio punktas
Terespolio-Bresto kelių pasienio punktas - Baltarusijos-Lenkijos valstybinės sienos kelių transporto pasienio punktas, šalia Terespolio miesto, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje iš Lenkijos pusės ir šalia Bresto miesto, Bresto srityje iš Baltarusijos pusės. Pasienio punktas atidarytas 1972 metais. Pasienio punktas dirba visą parą, ištisus metus. Taip pat netoli šio pasienio punkto yra Terespolio-Bresto geležinkelio pasienio punktas.
Maigų ežeras
Maigų ežeras yra Mažeikių raj., Mažeikių apyl. seniūnijoje, 7 km į pietryčius nuo Mažeikių, Maigų kaime. Ežeras yra negilioje lomoje, netoli valstybinio miško. Ežero ilgis – 0,22 km plotis – iki 0,09 km. Altitudė 68,1 m. Krantai užpelkėję, žemi, apaugę krūmynais. Šiaurinėje dalyje į ežerą įteka Baibelis, o pietinėje dalyje išteka Kutuvis (Ventos deš. intakas). Aplinkui plyti dirbami laukai.
Ekvadoras olimpinėse žaidynėse
Ekvadoras olimpinėse žaidynėse dalyvauja nuo 1924 m. Olimpiadoje debiutavusi 1924 m. šalis išugdė tik vieną olimpinį prizininką. Ekvadoro tautinis olimpinis komitetas sukurtas 1948 m. ir oficiali pripažintas tik 1959 m. Tarptautinio olimpinio komiteto.
Narėpai
Narėpai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, netoli magistralės, jos atskirta nuo Ramučių.
miniatiūra|220px|left|I pasaulinio karo bunkeriai Narėpuose
Sutrėnai
Sutrėnai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 11 km nuo Joniškio.
Istorija
1744 m. kaimas užrašytas Vilniaus vyskupijos sinodo nutarimuose. Tada jis priklausė Dubingių parapijai.
Tutongas (miestas)
Tutongas arba Pekan Tutongas (MS Pekan Tutong) – miestas Brunėjuje, Pietų Kinijos jūros pakrantėje, prie Tutongo upės estuarijos; Tutongo rajono centras. Keliai į Kvala Belaitą, Muarą, Bandar Seri Begavaną. Veikia ligoninė, kelios mokyklos, Hasanalio Bolkija mečetė.
Paulius I
Paulius I (, tikr. Paulus Orsini; 700 m. Roma – 767 m. birželio 28 d. ten pat) – Popiežius (757 m. Šventasis (šventė – birželio 28 d.).
Biografija
Popiežiaus Stepono II brolis. Tęsė jo politiką. Palaikė gerus santykius su Frankų karaliumi Pipinu III Trumpuoju. Jo parama naudojosi spręsdamas konfliktą su langobardais dėl užgrobtų teritorijų siekdamas užsitikrinti Bažnyčios nepriklausomybę nuo Bizantijos. Pauliaus I pontifikavimo metu didėjo skirtumas tarp Rytų ir Vakarų Bažnyčios, pradėjo kurtis Popiežiaus sritis. Įkūrė fondą Šv. Petro bazilikai išlaikyti ir vargšų globai.
Vasilkuvo Šv. Apaštalų Petro ir Povilo cerkvė
'''Vasilkuvo Šv. Apaštalų Petro ir Povilo cerkvė'''  – cerkvė, esanti Vasilkuvo mieste. Cerkvė priklauso Vasilkuvo Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapijai. Pirmoji medinė cerkvė šioje vietovėje buvo pastatyta 1669 metais. Dabartinė cerkvė pastatyta 1853 metais. Cerkvę pašventino Vilniaus ir Lietuvos stačiatikių eparchijos vyskupas Josifas Semaško. Cerkvėje yra 1836 m. sukurtas ikonostasas.
NagaWorld FC
„NagaWorld FC“ – Kambodžos futbolo klubas iš Pnompenio.
Istorija
Klubo ištakos siekia 2001 m., kai buvo įkurtas NagaCorp FC.
Daugkartiniai šalies čempionai (2018 m.).
RC Recreativo de Huelva
Huelvos „Recreativo“ – Ispanijos futbolo klubas, įkurtas Huelvos mieste (Andalūzija) britų darbininkų. Tai seniausias Ispanijos futbolo klubas, priklausantis „Club of Pioneers“ organizacijai. Klubo komanda 2009-2010 m. sezone žaidė Ispanijos Segunda División lygoje.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1889 m., kai buvo įkurtas Huelva Recreation Club. Nuo 1903 m. žinomas Recreativo Huelva pavadinimu.
1978–1979 m. sezonas
Nuo 1979–80 m. rungtyniavo Segunda División, o nuo 1990–1991 m. – trečioje pakopoje.
Atrekas
Atrekas  – upė Irane ir Turkmėnistane. Prasideda Irane, Kopetdago kalnuose, netoli Kučano miesto. Teka į vakarus. Žemupyje teka Pakaspijo žemuma, sudaro Irano-Turkmėnistano sieną. Įteka į Kaspijos jūrą (tik liūčių metu). Didžiausias intakas – Sumbaras (dešinysis). Atrekas naudojamas drėkinimui.
Pagal 1926 m. sutartį tarp Irano ir Turkmėnistano, turkmėnams tenka 50 % metinio upės vandens nuotėkio.
Trąby
thumb|270px|Herbas Trąby Baranow Sandomierski [[pilis|pilyje]] Trąby (pažodžiui išvertus – Trimitai) – lenkiškas herbas, naudotas ir Lietuvos Didžiojoje kunigaikštystėje. Herbe pavaizduoti trys triskelionu išdėstyti trimitai.
Herbas Trąby kartą paminėtas 1398 m. Šis herbas dar žinomas lenkiškais pavadinimais Brzezina, Trąby II, Trąby Odmienne, Tuba.
Žinomiausi herbo turėtojai
Taip pat šį herbą turėjo 188 giminės:
Baraniecki, Birzanski, Bleszynski, Boleslawski, Brzezinski, Chaszajdarowicz, Chaszajewicz, Chwalczewski, Ciarnowski, Ciazynski, Ciborowski, Ciecicza, Cyryna, Czaszawski, Czaszynski, Czasnicki, Dawidowicz, Dewicz, Dobinski, Dogiel, Doluski, Dowgielt, Dowgielt, Dowiakowski, Dyakowski, Dzieczkowski, Dziewaltowski, Dziewialtowski Gintowt, Dziokowski, Falczewski, Gasciewicz, Gekowicz, Gintowicz, Gintowt, Gintowtt, Gorzkowski, Grobicki, Hawryllo, Horoch, Hreczycha, Hreczyna, Hryczyna, Hrydziewicz, Iskrzycki, Iwankiewicz, Iwaszkiewicz, Iwaszkowicz, Janakowski, Jardanowski, Jaszczold, Jaszkiewicz, Jaszkowicz, de Johne Jordan z Zakliczyna, Jonakowski, Jordan, Jordanowski, Jurgiowski, Jurhiewicz, Karaszewicz, Kielkiewicz, Kierdej, Kirklewski, Klichnowski, Klichowski, Kolecki, Kolinski, Kolnicki, Kolek, Komajewski, Konkowski, Kosmowski, Kowienicki, Kowinicki, Kownicki, Kowzan, Krakowka, Krakowski, Krzykawski, Kumajewski, Kumanowski, Kumorowski, Kurylowski, Lewkowski, Lutowienski, Lakorski, Letowienski, Michniewski, Michniowski, Michnowski, Mielakowski, Mielakowski, Miekicki, Miekiski, Milakowski, Mleczko, Narbut, Narbutt, Niewier, Niewodzinski, Ocicki, Oczycki, Ostyk, Ostykowicz, Oscik, Oscikowicz, Oscikowski, Osnialowski, Osmialowski, Otffinowski, Otfinowski, Oticz, Otwinowski, Pankiewicz, Pankowicz, Piecek, Pieckiewicz, Piecko, Piekiewicz, Piekiewicz, Pienkiewicz, Pienkowski, Pietkiewicz, Pietkiewicz, Piwka, Piwko, Plowienski, Plowinski, Ponkiewicz, Prot, Pszonka, Radziwill, Rogulski, Romaszkiewicz, Rozwadowski, Rusanowski, Rusianowski, Russagowski, Russanowski, Sadkowski, Sierski, Sirewicz, Siruc, Skop, Skopnik, Sobocki, Sobeslaw, Sobczak, Sosniecki, Sosnicki, Stanczykiewicz, Stanczykiewicz, Stecher, Stojowski, Stojowski Jordan, Strzalka, Swiatorzecki, Swierczowski, Swierszczowski, Swietorzecki, Swierczowski, Swietorzecki, Tokaczewski, Tokara, Tokarzewski, Traba, Tromba, Truszowski, Walawski, Waniorski, Warzycki, Wierszul, Wierszul, Wierszult, Wiesicki, Winiarski, Wincza, Wloczewski, Wojna, Wojno, Wojnowicz, Wolda, Woyna, Woyno, Wylam, Zbrawski, Zwiachelski, Zwiacholski, Zagiel, Zebrawski, Zorawski Jordan,
Karklėnų ežeras
Karklėnų ežeras – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 7,5 km į šiaurės vakarus nuo Kražių, 1,5 km į pietryčius nuo Karklėnų. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 1,1 km, plotis iki 0,65 km. Altitudė 148,1 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę mišku. Iš rytų prieina Spirgių miškas, į vakarus plačiai nusidriekia Karklėnų pelkė. Šiaurinėje ežero dalyje yra salelė (0,05 ha). Šiaurrytine pakrante eina kelias.
Įteka ir išteka po upelį (Dubysos intako Kražantės baseinas).
Prie pietinio ežero kranto įsikūręs Pažerio kaimas.
Kuprių šv. Sta­nis­lo­vo koplyčia
'''Kup­rių šv. Sta­nis­lo­vo kop­ly­čia''' – kapinių koplyčia, esanti Kupriuose, Biržų rajone, 5 km į vakarus nuo Vabalninko, netoli kelio. Koplyčią supa veikiančios kaimo kapinės.
Priklauso Vabalninko Švč. M. Marijos Ėmimo į dangų parapijai, įtraukta į turistinį maršrutą „Biržų krašto medinės bažnyčios ir koplyčios“. Vyksta tradiciniai Šv. Sta­nis­lo­vo atlaidai, sukviečiantys esamus ir buvusius kraštiečius. Atlaiduose ne kar­tą da­ly­va­vo mon­sin­jo­ras Ka­zi­mie­ras Va­si­liaus­kas (šiose kapinėse palaidoti jo tėvai), tuo­me­ti­nis Panevėžio vyskupas Jonas Kauneckas, ki­ti dva­si­nin­kai.
Istorija
Is­to­ri­niai šal­ti­niai tei­giama, jog Kup­rių šv. Sta­nis­lo­vo kop­ly­čia pa­sta­ty­ta vietos gyventojų 1746 m. Anksčiau buvo priimta mi­ru­sį­jį at­ly­dė­ti į kop­ly­tė­lę ir pa­lik­ti vie­ną. Ar­ti­mie­ji na­muo­se ruoš­da­vo­si lai­do­tu­vėms. Lai­do­ji­mo tra­di­ci­jos ilgainiui pasikeitė. Mi­ru­sie­ji šar­vo­ja­mi bend­ruo­me­nės, lai­do­ji­mo na­muo­se. Bet kar­tais pa­gei­dau­ja­ma, kad ve­lio­nio kars­tas dar bū­tų įnešamas į kop­ly­tė­lę. Au­ko­ja­mos ge­du­lin­gos Mi­šios. Jau­na­ve­džiams Kup­rių šv. Sta­nis­lo­vo kop­ly­tė­lė­je ku­ni­gai tei­kia San­tuo­kos sak­ra­men­tą. Pir­mo­ji iš­kil­min­ga ce­re­mo­ni­ja vy­ko 2010 m.
Po 35 metų pertraukos, 2014 m. atliktas koplyčios remontas.
Bėblingenas
Bėblingenas  – miestas pietvakarių Vokietijoje, Badeno-Viurtembergo žemėje, Štutgarto aglomeracijoje. Metalo apdirbimo, baldų, elektronikos (IBM, Hewlett-Packard bendrovių įmonės), tekstilės pramonė. Gaminami žaislai. Kurortas (sanatorijos prie mineralinių versmių). Vokietijos mėsos muziejus, protestantų bažnyčia, turgaus aikštė. Yra JAV karinė bazė.
Istorija
Bėblingenas pradėjo kurtis po 1250 m. Nuo 1350 m. priklausė Viurtembergo žemei. Nuo XIX a. – amatų ir pramoninis centras. 1925–1938 m. veikė Štutgartą aptarnavęs oro uostas. 1943–1944 m. Bėblingeną suniokojo Sąjungininkų aviacija.
Pakaunės savanorių maištas
Priežastys
Konfliktui subręsti padėjo blogas savanorių aprūpinimas, menkas biudžetas, pasenusi ginkluotė, netesėti valdžios pažadai neatimti ginklų iš savanorių, prasta Kauno rinktinės vadovybė. Savanoriai reiškė nepasitenkinimą išrinktu kairiosios pakraipos Seimu, Vyriausybe. Kauno savanoriai tuo metu buvo viena gausiausių ir radikaliausiai nusiteikusių rinktinių. Jie reikalavo neskurdinti kaimo, nubausti korumpuotus valdžios pareigūnus, teisės nemokamai važiuoti į kuopas, įkurti karo policiją ir prokuratūrą, atstatydinti pirmąjį nepriklausomos Lietuvos krašto apsaugos ministrą Audrių Butkevičių. Savanoriai taip reiškė nepasitenkinimą į valdžią per 1992 m. rinkimus atėjusia ekskomunistine LDDP ir neva stiprėjančia kriminaline mafija. Tarp nepaklusnumo akcijos dalyvių motyvų buvo ir nenoras prisiekti neseniai išrinktam LR Prezidentui Algirdui Brazauskui. Situaciją paaštrino dar ir tai, kad netrukus iš Lietuvos turėjo būti išvesta Rusijos kariuomenė, kurios paskutinis ešelonas iš šalies išvyko rugpjūčio 31 d., o rugsėjo 4-8 d. vyko popiežiaus Jono Pauliaus II kelionė po Lietuvą.
Konfliktas
SKAT savanoris Jonas Maskvytis dirbo Kauno rinktinėje apskrities ginkluotės skyriaus viršininku ir išminuotoju, jis buvo atsakingas už visą ginkluotę. Drauge su trim bendražygiais liepos 31 d. savavališkai pasitraukė į Altoniškių mišką, kaip manyta, dėl asmeninių priežasčių, susijusių su jo santykių aiškinimusi su nusikalstamo pasaulio atstovais, korumpuotais policijos pareigūnais.
Vėliau J. Maskvytis neslėpė, kad vienas tikslų buvo inicijuoti teisėtai išrinktos Lietuvos valdžios nuvertimą. Lietuvos valstybės kai kurių pareigūnų vertinimu, maištas sudarė valstybės perversmo grėsmę. Maištaujantys savanoriai tikėjo kitų LR kariuomenės struktūrų parama. Su tuo susijęs maištaujančių savanorių atsisakymas prisiekti naujai išrinktajam LR prezidentui A. Brazauskui. A. Brazausko vėlesniu liudijimu, jis buvo sulaukęs tiesioginių grasinimų savo gyvybei.
To meto A. Brazausko pagrindinio politinio oponento V. Landsbergio pozicija sulaukė nevienareikšmio vertinimo iš kai kurių to meto politikos veikėjų, pvz., E. Bičkausko. Buvo žinoma, kad Pakaunės maištininkai savo ideologiniu lyderiu laiko būtent jį, vienas maištaujančių savanorių A. Pangonis važiavo susitikti su V. Landsbergiu atsiklausti jo nuomonės maišto metu. Tačiau, esą V. Landsbergis atsisakė su jais tartis dėl maišto nutraukimo. Vėliau V. Landsbergis išsakė poziciją, kad maištą esą organizavo Rusijos specialiosios tarnybos.
SKAT, tada vadovaujama griežtumu garsėjusio Jono Gečo, buvo statutinė organizacija, joje vyravo griežta hierarchija, nebuvo toleruojami savavališki sprendimai, todėl šis veiksmas buvo netikėtas. Tačiau SKAT vadovybei įsakius surinkti iš savanorių ginklus, prie Jono Maskvyčio prisijungė daugiau ginkluotų vyrų, tarp jų – savanorių kuopų vadai. Iš viso akcijoje dalyvavo apie 140 žmonių. Jiems vadovavo buvęs SKAT darbuotojas, didelis autoritetas ginklo draugams Jonas Maskvytis, atleistas iš pareigų 1993 m. liepos 15 d., Kauno rinktinės 251 kuopos vadas jaunesnysis leitenantas Alvydas Pangonis, buvęs SKAT darbuotojas Rimgaudas Kazėnas.
Konfliktas nebuvo sprendžiamas jėga, suburta parlamentarų komisija. Su savanoriais besiderėjusios komisijos vadovu buvo Seimo narys Nikolajus Medvedevas. Jo vadovaujama parlamentarų grupė siekė nutraukti valstybės nepriklausomybei pavojingą savanorių maištą ir įtikinti juos išeiti iš miško. Įvykių eigą vietoje stebėjo policijos pajėgos, buvusios pasyvioje padėtyje, bet kartu ir parengtyje. Maištininkais bandė manipuliuoti kai kurie politikai, siekę savų tikslų ir galvoję, kaip ta situacija pasinaudoti savo naudai. Daugelis į mišką pasitraukusių savanorių jautėsi didvyriais, nes padrąsinimo jie sulaukdavo ir iš kai kurių tuometinių parlamentarų. Visą šį laiką buvo priimami įvairūs sprendimai, skelbiami pareiškimai bei kreipimaisi, dalijami interviu. Įvykį tyrė ir aiškinosi jo priežastis įvairaus lygio komisijos, KAM ir SKAT vadovai bei kiti pareigūnai. Susiderėta su maištininkais, kad jokių politinių bylų nebus keliama, o bus nubausti tik tie savanoriai, kurie įvykdė kriminalinius nusikaltimus. Savanorių maišto aplinkybės neperaugo į baudžiamąją bylą, nes nebuvo nustatyta valstybinių ir karinių nusikaltimų, incidento metu nebuvo panaudoti šaunamieji ginklai, be to, tai buvo savanoriškosios, o ne būtinosios tarnybos atstovai. Tada kritiniu vadintas laikotarpis, prasidėjęs rugsėjo 16 d., baigėsi po savaitės. Rugsėjo 22 d. savanoriai po sunkių derybų maištauti baigė.
Pasekmės
2000 m. spalio 2 d. Kauno apygardos teismas pakaunės savanorių maišto organizatorių J. Maskvytį nuteisė ketverių metų laisvės atėmimo bausme už neteisėtą šaunamųjų ginklų, šaudmenų ir sprogstamųjų medžiagų įsigijimą, laikymą bei realizavimą. Bausmė jam buvo sutrumpinta. Tyrimas nustatė grubius krašto apsaugos tarnybos statuto pažeidimus. Už tai savanoriams buvo taikytos drausminės nuobaudos, dalis jų atleisti iš pareigų, buvo pakeista SKAT Kauno rinktinės vadovybė. Nepaklusnumo akcijos fone kai kurie savanoriai padarė nusikalstamas veikas: pakaunės sodyboje buvo nužudyta mergina, o popiežiaus vizito metu Kauno Savanorių prospekte vienas iš savanorių paleido šūvį į viršų.
Po ilgų derybų savanoriai grįžo į dislokacijos vietas. Nepaisant kelių teisėsaugos ir Seimo narių bandymų, maišto mechanizmas iki galo nebuvo atskleistas. Ginkluotų vyrų maištą vėliau lydėjo tilto per Bražuolės upelį susprogdinimas (Bražuolės diversija) bei mįslingos savanorių žūtys, tarp kitų – ir buvusio Valstybės saugumo departamento darbuotojo Juro Abromavičiaus, tyrusio maišto aplinkybes, žmogžudystė. Buvo iškeltos dešimtys versijų: savanorių nepaklusimą atiduoti ginklus ir išėjimą į mišką galėjo inspiruoti Rusijos specialiosios tarnybos; įtarimų šešėlis krito ir ant Lietuvos dešiniųjų politinių jėgų, esą, jos tokiais metodais siekė pakenkti 1993 m. demokratiniu būdu į valdžią atėjusiai LDDP ir t. t.
Įvykių seka
Gaisrą prof.Lašo sodyboje sukėlė ne savanoriai, o vasarotojai,po maždaug 10 metų.
thumb|left|180px|[[Vytautas Landsbergis|V. Landsbergio knyga apie 1993 m. savanorių akciją]] Susiję įvykiai: thumb|right|250px|Apleistos prof. [[Liudvikas Lašas|L. Lašo sodybos liekanos Riogliškiuose: ūkinis pastatas, namo pamatų fragmentai, sodas po maištininkų sukelto gaisro 1993 m.]]
Dokumentinis filmas
2007 m. rež. Jaras Valiukėnas sukūrė apie 1 val. trukmės dokumentinį filmą „Visa tiesa apie savanorių „maištą“ (scen. aut. Gintaras Visockas, Kęstutis Kaminskas). Filmo herojai vienų laikyti didvyriais, kitų – užsienio specialiųjų tarnybų interesus gynusiais lietuviais. Pakaunės savanorių maištas suskaldė ne tik visuomenę bei politikus, bet ir jo kūrėjus: iškilo tarpusavio ginčai dėl filmo kokybės, autorinių teisių pažeidimų, platinant filmo įrašo DVD.
Romų genocidas Lietuvoje
Romų genocidas Lietuvoje – romų tautybės žmonių išžudymas, kurį naciai vykdė per Antrą pasaulinį karą Lietuvoje ir kitose šalyse.
Genocido pobūdis
Vytautas Toleikis ištyrė romų genocidą Tarptautinei komisijai nacių ir sovietinio režimo nusikaltimams Lietuvoje įvertinti. Okupacijos metu žuvo maždaug 500 romų kilmės asmenų, t. y. maždaug kas trečias Lietuvos romas. Nacių okupacijos laikais mėginta romus priskirti prie nenaudingų žmonių ir juos atskirti nuo visuomenės. Pirmosiomis karo savaitėmis Vokietijos pasienio miesteliuose buvo sušaudytų romų. Masiniai romų areštai prasidėjo 1942 m. vasarą ir rudenį. Operatyvinė SS grupė naikino romus. Daug jų sušaudyta, nunuodyta dujų kamerose. Romus vertė „savanoriškai“ sterilizuotis. Apie 1000 romų išvežta iš Lietuvos darbams. Deportuojami romai būdavo laikinai patalpinami policijos areštinėse arba kalėjimuose. Vėliau jie būdavo išsiunčiami į paskirstymo punktą – Pravieniškių darbo stovyklą, kur dalis jų nužudyta. Vienos akcijos metu buvo sušaudyta apie 50 mažamečių vaikų, ir senelių, kaip netinkamų dirbti fizinį darbą. Kiti toliau būdavo išvežami darbams į Štuthofo-Buchenvaldo koncentracijos stovyklas ir į Branderburgo lėktuvų gamyklą Vokietijoje, į Prancūzijos Boilingo Faringo ir Versalio stovyklas. Dalis romų karo pabaigoje išvežti į masines naikinimo stovyklas.
Romai buvo taip pat žudomi Šalčininkų rajone, netoli Kirtimų – Parubankos, Kauno IX forte ir Aukštuosiuose Paneriuose.
Atminimas
Vakarų Vokietija 1982 metais pripažino romų genocidą.
Lietuvoje, Panerių muziejuje kabo Trečiojo Reicho laikų dokumentas pasirašytas 1942 m. liepos 13 d., kuriame rašoma, kad „Lietuvoje čigonų nelikę“.
Romų aukų atminimo diena yra rugpjūčio 2 diena. 1944 m. rugpjūčio 2–3 naktį, Aušvico-Birkenau koncentracinėje stovykloje nužudyta apie 3000 romų tautybės žmonių. Tai didžiausia romų tautos tragedija, įvykusi Antrojo Pasaulinio karo metu.
Vilniuje, Panerių memorialiniame parke nuo 2008 metų minima ši romų aukų diena. 2012 metų rugpjūčio 2 d. Romų visuomenės centras ir Čigonų bendrija "Čigonų laužas" ją minėjo kartu su pora dešimčių romų ir bičiuliais bei svečiais.
2010 m., Josifas Tyčina, Lietuvos čigonų bendrijos „Čigonų laužas“ prezidentas, laišku prašė Lietuvos Seimą pažymėti buvusias Lietuvos taborų vietas, kasmet paminėti Lietuvos čigonų holokaustą ir ištirti Lietuvos čigonų likimą atskiruose Lietuvos regionuose. 2012 m. vasario 14 d., Lietuvos Sąjūdžio Vilniaus skyriaus taryba siūlė pripažinti Vokietijos okupacijos metais Lietuvoje nacių vykdytą čigonų/romų holokaustą ir buvusias čigonų/romų naikinimo vietas pažymėti memorialinėmis lentomis.
Gumbiškiai
Gumbiškiais vadinami kaimai:
Visgaudų ežeras
Visgaudų ežeras arba Vizgaudų ežeriukas – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 4,5 km į pietvakarius nuo Kražių. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,18 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 144,6 m. Krantai aukštoki, tik pietrytinis krantas žemas, apaugę medžiais ir krūmynais. Vakaruose stūkso miškas, kitose pakrantėse plyti pievos, dirbamos žemės ploteliai. Pietuose išteka upelis į Plūsčios upę (Ančios upės baseinas). Prie ežero įsikūrę Visgaudų ir Sodalės II kaimai.
Jonas Korenka
Biografija
1974 m. baigė Plungės 1–ąją vidurinę mokyklą, 1982 m. – Lietuvos valstybinės komservatorijos Klaipėdos fakultete – režisūrą, 1988 m. tobulinosi Maskvoje. 2003 m. Klaipėdos universitete baigė režisūros magistrantūros studijas.
1982–1993 m. Rokiškio liaudies teatro režisierius, 1987–1991 m. dar ir Rokiškio kultūros mokyklos dėstytojas. 1993–2000 m. Rokiškio rajono savivaldybės teatro direktorius, meno vadovas.
Pastatė spektaklius – K. Voneguto „Su gimimo diena Vanda Džun“, S. Kymantaitės – Čiurlionienės „Pinigėliai“, N. Erdmano „Savižudis“, D. Psato „Reikia melagio“, V. Vičerlio „Žmona kaimietė“, J. Marcinkevičiaus „Gyvybės ratas“. Kai kurie spektakliai apkeliavo daugybę tarptautinių festivalių. Už K. Ostrausko spektaklį „Čičinskas“ 1996 m. apdovanotas Lietuvos kultūros ministerijos Nacionaline B. Dauguviečio 1-ąja premija.
1997–2003 m. Rokiškio rajono savivaldybės tarybos narys, 1997–2001 m. dar ir valdybos narys.
2000–2004 m. Seimo narys, pateikė 40 įstatymų projektų ir 66 pasiūlymus. Nuo 2005 m. – Lietuvos nacionalinio dramos teatro generalinio direktoriaus pavaduotojas rinkodarai.
Nuo 1997 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos narys, nuo 2001 m. sausio mėn. LSDP tarybos narys, 1997–2003 m. Rokiškio skyriaus pirmininkas.
Teatro mėgėjų sąjungos narys. 1984–2000 m. – Lietuvos profesionalių teatrų festivalio „Vaidiname žemdirbiams“ direktorius. Buvo Rokiškio žemaičių klubo narys.
Ežerų kraštas
Ežerų kraštui 1951 m. buvo suteiktas nacionalinio parko vardas. Tai didžiausias iš trylikos nacionalinių parkų Anglijoje ir Velse, ir antras pagal didumą nacionalinis parkas Jungtinėje Karalystėje (po Kerngormo nacionalinio parko). Jis yra Kambrijoje. Visa žemė Anglijoje aukštesnė nei devyni šimtai metrų virš jūros lygio yra šiame parke, įskaitant Skeifel Paik (978 m), aukščiausią kalną Anglijoje. Taip pat jame yra giliausias (Vast Voteris) ir ilgiausias ežerai Anglijoje. Parkas užima 2 292 km² plotą ir tęsiasi 52 km.
The Fratellis
thumb|right|250px|The Fratellis The Fratellis – indie roko grupė iš Glazgo, Škotijos.
Biografija
Pirmą kartą grupė atliko savo kūrinius O'Henry bare, o išgarsėjo 2006 su išleistu albumu Costello Music. Grupės pavadinimas „Fratellis“ itališkai reiškia „broliai“. Pradžioje tai buvo bosisto Barry Fratelli pseudonimas, kurį vėliau priėmė visa grupė.
Albumai
thumb|Costello Music albumo viršelis
Grudeko Švč. Mergelės Marijos Gimimo cerkvė
'''Grudeko Švč. Mergelės Marijos Gimimo cerkvė'''  – cerkvė, esanti Grudeko kaime. Cerkvė priklauso Grudeko Švč. Mergelės Marijos Gimimo parapijai. Pirmoji cerkvė šioje vietovėje stovėjo jau nuo XV a. amžiaus. Dabartinė cerkvė pastatyta 1946–1970 metais. 2004 m. sausio 9 d. cerkvė įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Mažaičiai (reikšmės)
Mažaičiais vadinami kaimai:
Ligat ha'Al
Ligat ha’Al  – pagrindinės Izraelio futbolo klubų varžybos, organizuojamos nuo 1949 metų.
Čempionatą organizuoja Izraelio futbolo asociacija, čempionas iškovoja teisę atstovauti Izraelį UEFA čempionų lygos varžybose.
Lygoje dėl čempiono vardo kovoja 14 šalies komandų.
Istorija
Iki Izraelio valstybės sukūrimo žydų klubai žaisdavo Palestinos pirmenybėse, kurios su pertraukomis buvo rengiamos nuo 1932 metų.
Nuo 1949 iki 1999 metų aukščiausioji Izraelio futbolo lyga buvo Liga Leumit, 1999 metais sukurta Ligat ha’Al, o Liga Leumit tapo antruoju futbolo sistemos lygmeniu.
Džeihanas
Džeihanas, Piramas  – upė pietų Turkijoje. Prasideda Tauro kalnuose, Kapadokijoje, teka į pietvakarius. Aukštupyje teka siauru kalnų slėniu, toliau – Čukurovos žemuma. Įteka į Viduržemio jūrą; sudaro deltą.
Žiemomis patvinsta. Džeihano vanduo naudojamas drėkinimui. Upė gili ir vandeninga. Džeihano slėnyje įsikūręs Džeihano miestas.
Antanas Valys
Antanas Valys (g. 1952 m. gegužės 16 d. Kretingoje) – Lietuvos partinis, politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1958–1962 m. mokėsi Bajorų pradinėje, 1962–1969 m. Kretingos vidurinėje mokykloje. 1969–1974 m. studijavo Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultete, pramonės planavimo inžinierius.
1974–1976 m. Mažeikių elektrotechnikos gamyklos Planavimo ir gamybos skyriaus vyr. ekonomistas. 1976–1980 m. LKJS Mažeikių rajono komiteto organizacinio skyriaus vedėjas, II, I sekretorius. 1980–1982 m. LKP Mažeikių rajono komiteto Propagandos ir agitacijos skyriaus vedėjas. 1982–1984 m. mokėsi Leningrado aukštojoje partinėje mokykloje. 1984–1987 m. LSSR liaudies kontrolės komiteto inspektorius, komiteto pirmininko padėjėjas. 1987–1990 m. LKP CK organizacinio skyriaus inspektorius, CK sekretoriaus II padėjėjas, savarankiškos LKP CK sekretoriato referentas.
1990–1992 m. LDDP parlamentinės darbo grupės konsultantas, ATAS deputato padėjėjas. 1992 m. UAB „IDA“ ekonomikos direktorius. 1992–1993 m. laikinai einančio Lietuvos prezidento pareigas Algirdo Brazausko sekretoriato vadovas, 1993–1998 m. Prezidento kanceliarijos vadovo pavaduotojas.
1994 m. stažavosi Suomijos prezidento kanceliarijoje, 1997 m. Paryžiaus tarptautiniame valstybinių įstaigų institute.
Karadenizo technikos universitetas
Karadenizo technikos universitetas (KTU), taip žinomas kaip Juodosios jūros technikos universitetas – 1955 m. įkurtas valstybinis tyrimų universitetas Trabzone, Turkijoje. Šis universitetas yra vienintelis technikos universitetas Turkijoje.
Raubiškiai
Raubiškiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 14 km nuo Joniškio.
Karadenizo technikos universitetas
Istorija
1955 gegužės 20 d. Trabzono deputatų prašymu, įkurtas universitetas.
Raubiškiai
Istorija
1744 m. kaimas užrašytas Vilniaus vyskupijos sinodo nutarimuose. Tada jis priklausė Dubingių parapijai.
Karadenizo technikos universitetas
Istorija
1963 m. gruodžio 2 d. Atatiurko vardo pradinės mokyklos patalpose universitetas pradėjo savo veiklą.
1966 m. universitetas persikėlė į dabartini universiteto miestelį.
1973 m. pradėjo veikto medicinos fakultetas.
Šiandien Karadenizo technikos universitetas savo fakultetus ir mokyklas turi visoje Trabzono provincijoje nuo Trabzono iki Giumiušhanės ir nuo Ordu iki Artvino. Universitete yra: 22 fakultetai, 1 konservatorija, 3 aukštosios mokyklos, 13 aukštosios profesinės mokyklos, 3 institutai ir 16 tyrimų centrai. Čia dirba – 1781 dėstytojų ir mokosi apie 42 000 studentų iš 81 Turkijos provincijos ir įvairių užsienio šalių. Universitetas yra vienas iš pavyzdinių mokymo įstaigų Turkijoje.
Pagrindinis miestelis (Kanuni)
thumb|270px|Įvažiavimas į pagrindinį universiteto miestelį (Kanuni),
Vakfikebiro miestelis
Vakfikebiro profesinė mokykla
Mačkos miestelis
Mačkos profesinė mokykla
Fakultetai
Ruošiami mokytojus ir konsultantus šiose katedrose: biologijos, fizikos, chemijos, matematikos, turkų kalbos, sociologijos, ikimokyklinio švietimo, pradinių mokyklų, metodikos ir informatikos, gamtos, turizmo vadovų ir psichologijos, klasių vadovų, dailės, muzikos, fizinio lavinimo ir sporto, gestų kalbos ir pedagogus dirbančius su proto negalės asmenimis.
Gumbiškės (Varėna)
Gumbiškės – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Krivilių, šalia Šarkučių geomorfologinio draustinio. Likusi sodybvietė.
Gyventojai
Pagal lenkų valdžios 1921 m. atliktą surašymą kaime gyveno 33 žmonės, iš kurių visi buvo užrašyti lenkais.
La Serena
La Serena  – miestas centro šiaurinėje Čilėje, Ramiojo vandenyno pakrantėje, 471 km į šiaurę nuo Santjago. Kokimbo regiono ir Elkės provincijos centras. 190,7 tūkst. gyventojų (2006 m.), drauge su priemiesčiais (Kokimbu ir kt.) – apie 300 tūkst. gyventojų. Yra La Floridos oro uostas. Kokimbe yra jūrų uostas. Maisto (įskaitant vyną) pramonė. Svarbus turistinis centras. Yra La Serenos universitetas, XIX a. katedra.
Istorija
La Serena – vienas seniausių šalies miestų. Įkurtas 1544 m. savo amžiumi nusileidžia tik Santjagui ir Arikai. Miestą įkūrė Pedro de Valdivia kaip tarpinį uostą tarp Limos ir Santjago. 1549 m. miestą visiškai sugriovė indėnai, bet tais pačiais metais jis atkurtas kapitono Francisco de Aguirre.
Achtuba
Achtuba  – kairioji Volgos deltos atšaka (Rusija, Volgogrado ir Astrachanės sr.), atsišakojanti nuo jos ties Volgogradu. Įteka į Kaspijos jūrą. Ankstesnis Achtubos atsišakojimas užtvertas Volgogrado HE užtvankos, todėl žemiau iškastas 6,5 km ilgio kanalas.
Prie Achtubos įsikūrę Volžsko (prie atsišakojimo), Leninsko, Achtubinsko miestai.
Kuktiškės (kaimas)
Kuktiškės – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, prie Kuktiškių miestelio.
Gyventojai
thumb|left|240px|Kuktiškių fermos
Krosnos mokykla
Lazdijų rajono Krosnos mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Krosnoje (Lazdijų raj.), Ateities g. 37, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190608868. Steigėjas Lazdijų rajono savivaldybės taryba. Dabar tai Lazdijų Motiejaus Gustaičio gimnazijos skyrius.
Garbage (1995 albumas)
Garbage – grupės Garbage debiutinis albumas. Įrašų kompanija Almo Sounds 1995 metų rugpjūčio 15 išleido JAV, o 1995 metų spalio 2 kompanija Mushroom Records išleido Jungtinėje Karalystėje.
Dainos
Japoniškame variante išleistos papildomos dainos:
Krosnos mokykla
Istorija
1862 m. įsteigta Krosnos valdinė mokykla. Po 1863 m. sukilimo carinei valdžiai uždraudus spaudą lotyniškomis raidėmis ir mokymą lietuvių kalba, Krosnos valdinėje mokykloje iki spaudos draudimo panaikinimo 1904 m. buvo mokoma rusų kalba. Vėliau Krosnos mokykla veikė trijose patalpose (namuose): Juozo Zdebskio, Eduardo Miliausko – Juozo Sakalausko – Mykolo Izokaičio ir Prano Kaminsko. 1941–1944 m. mokiniai mokėsi Krosnos pradžios mokykloje. Jos vedėjas buvo Juozas Kutka, kuris 1941m. birželio mėn. buvo suimtas ir išvežtas į Sibirą. Dalis vaikų, baigusių pradžios mokyklą, toliau mokėsi Simno progimnazijoje, Marijampolės gimnazijoje, o nuo 1945 m. rugsėjo 1 d. Krosnos progimnazijoje.
1950 m. mokykla tapo septynmete. 1962 m. pastatytas keturių klasių priestatas. 1968 m. pertvarkyta į vidurinę. 1970–1971 m. m. išleista pirmoji abiturientų laida (16 mokinių). 1973 m. pastatytas aštuonių klasių priestatas, 1986 m. priestatas su sporto sale.
2001 m. mokykla reorganizuota į dešimtmetę. 2006 m. Vartų pradinė mokykla reorganizuota į Krosnos pagrindinės mokyklos Vartų skyrių (uždaryta 2007 m.). Tais pačiais metais prie mokyklos prijungtas Krosnos lopšelis-darželis „Eglutė“ tapo Krosnos pagrindinės mokyklos ikimokyklinio ugdymo skyriumi. Nuo 2006 m. mokykloje veikia Lazdijų meno mokyklos (Krosnos filialo) dailės skyrius. 2012–2013 m. m. Krosnos mokykloje buvo 10 klasių komplektų (92 mokiniai), veikė ikimokyklinis skyrius (22 vaikai), dirbo 18 mokytojų, 2 ikimokyklinio skyriaus auklėtojai, 17 aptarnaujančio personalo darbuotojų. 2020 m. prijungta prie Lazdijų Motiejaus Gustaičio gimnazijos kaip jos skyrius.
Mokytojai
Jūratė Sutkuvienė, Pranas Sutkus, Audronė Pileckienė, Daina Leščikaitė, Juozas Pavolas, Rima Pavolienė, Vaidas Jasevičius ir kt.
Tanklaivis
thumb|right|250px|Tanklaivis [[Omala.]] Tanklaivis – laivas, skirtas pervežti skystoms ar birioms medžiagoms. Nedidelės talpos laivai (keliolika tūkstančių tonų) aptarnaujami mažuose uostuose, o iki kelių šimtų tūkstančių tonų pervežantys tanklaiviai skirti ilgalaikėms kelionėms. Tanklaivio korpusas paprastai dalijamas į pertvaras, skiriančias rezervuarus, vadinamus tankais. Šiuolaikiniai tanklaiviai turi dvigubą korpusą ir dugną, kad įvykus avarijai gabenamas krovinys nepatektų į vandenį. Tanklaiviai skirstomi pagal dedveito tonažą.
Tanklaiviais gali būti gabenami šie kroviniai:
Skirtingos medžiagos reikalauja skirtingų gabenimo sąlygų, todėl buvo sukurti specializuoti tanklaiviai, pavyzdžiui, chemikalų ar naftos tanklaiviai.
Didžiausias tanklaivis pasaulyje yra norvegų „Knock Nevis“, kurio keliamoji galia siekia 564 763 tonas.
Avarijos
Tanklaivių avarijos yra vienas didžiausių jūrų ir vandenynų taršos šaltinių.
Vest Pointas
300px|thumb|right|Vest Pointo panorama Vest Pointas (angl. West Point) – JAV karo akademija Niujorko valstijoje, į šiaurę nuo Niujorko, prie Hadsono upės.
Nuo 1802 m. Vest Pointe pagal kongreso nutarimą buvo įkurta Jungtinių Valstijų karo akademija ir į pirmą kursą priimta dešimt kadetų. Iš pradžių akademija veikė tik kaip artilerininkų ir inžinierių mokykla.
1817 m. Vest Pointo akademijos komendantu tapo majoras Silvanusas Tajeris (Sylvanus Thayer), kuris daug padarė, kad Vest Pointas taptų panašus į šiandieninį.
Akademija užima daugiau nei 6 475 ha žemės. Per ketverius metus apie 4 400 kadetų gauna ir karinį, ir akademinį išsilavinimą. Mokydamiesi mažomis grupėmis po 12–15, jaunuoliai studijuoja humanitarinius, socialinius, fizikos, inžinerinius ir karinius mokslus. Kandidatai, kurių daugumą paskiria JAV Senatas ir Atstovų rūmų nariai, privalo būti 17–22 metų, nevedę ir fiziškai tinkami, turi atitikti akademinius reikalavimus, keliamus stojant į universitetą.
Nuo 1976 m. moterys taip pat priimamos kadetėmis.
Nuo 1812 m. karo Vest Pointo diplomantai dalyvavo visuose Amerikos karuose.
Šarkiškės (Varėna)
Šarkiškės – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 0,5 km į šiaurę nuo Matuizų. Per kaimą teka upelis – Duobupis, vėliau įtekantis į Merkį. Prie kaimo glaudžiasi Dainavos giria, toliau šiaurėje Šarkiškių I tvenkinys ir Šarkiškių II tvenkinys. Yra kreidos mergelio telkinys. Praeina keliukas Matuizos–Moliai.
Istorija
XIX a. pab. Šarkiškės pateko į Trakų apskrities Varėnos valsčių, Giraitės apylinkę, buvo Varėnos dvaro valda.
Kaimas 1943 rugsėjo 30 d. metais nacių baudėjų buvo sudegintas, apkaltinus pagalba tarybiniams partizanams. 2019 gruodžio mėn. kaimo gyventojo Jono Bujanausko iniaciatyva buvo pastatytas paminklas tragiškiems įvykiams atminti.
Tyklis
Tyklis – ežeras vakarų Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 5 km į pietvakarius nuo Užvenčio, Kolainiuose. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus 0,56 km, plotis iki 0,41 km. Altitudė 155,9 m. Patenka į Ventos aukštupio baseiną – vakaruose išteka upelis link Ventos. Susidaręs ledyno lūstavietėje. Duburio šlaitai statūs, aukšti (rytuose ir vakaruose). Krantai žemi, supelkėję, miškingi. Ežerą supa Tyklės miškas, tik rytinėje pakrantėje plyti dirbami laukai. Aplink plyti Stimbariškių žemapelkė. Vakarinė Tyklio pusė supelkėjusi.
Ežerėvardis Tỹklis galbūt kilęs nuo žodžio tykus („tylus, ramus“).
Pražemaičiai
Pražemaičiai (sąlyginis pavadinimas; nepainioti su protožemaičiais, t. y. pirminiais žemaičiais) - nuo I a. pradžios iki III a. panemunėmis tarp dabartinio Jurbarko ir Kauno bei abipus Dubysos, Nevėžio ir Neries žemupių, o nuo III-IV a. iki V a. I pusės − taip pat visame Mituvos baseine, abipus Dubysos vidurupio ir abipus Nevėžio vidurupio bei aukštupio gyvenusi baltų gentis. Šios vadinamosios Centrinės Lietuvos plokštinių kapinynų kultūrinės grupės arba Centrinės Lietuvos plokštinių kapų kultūros archeologinius paminklus palikusios genties kilmė nėra visiškai aiški. Kai kurie tyrinėtojai mano, kad pražemaičių etnoso atsiradimą galėjo lemti migrantai iš Vakarų baltų pilkapių kultūros arealo „galindiškosios“ dalies, kuriuos apleisti gimtąsias vietas ir kurtis tarp dabartinėje Vidurio Lietuvoje nuo seno gyvenusių vakarų baltų esą privertė apie mūsų eros pradžią labai padidėjęs pavyslio gotų karinis aktyvumas. Kita vertus, tiek Centrinės Lietuvos plokštinių kapų kultūra, tiek jos pagrindu susiformavusi Vidurio Lietuvos plokštinių kapinynų kultūra turi nemažai „nadruviškų“ bruožų, kurie tarsi liudija apie „pražemaičių“ etnogenetinio superstrato kilmę iš būsimos Nadruvos teritorijos.
Su pražemaičiais siejama Centrinės Lietuvos plokštinių kapinynų kultūrinė grupė galutinai išnyko apie V a. vidurį, – po to, kai IV a. pab. ir V a. pr. jos arealą infiltravo rytų baltai, t. y. ateiviai iš Vėlyvosios Brūkšniuotosios keramikos kultūros arealo (archeologų ne kartą išsakytą prielaidą apie IV-V a. galimai vykusią Brūkšniuotosios keramikos kultūros nešėjų migraciją į Vidurio Lietuvos lygumas XX a. pab. visiškai patvirtino G. Česnio ir kt. lietuvių antropologų atliktų kraniologinių tyrimų išvados).
IV-V a. dėl pražemaičių ir minėtų atvykėlių iš rytų metizacijos Centrinės Lietuvos plokštinių kapinynų kultūrinės grupės pagrindu susiformavo Vidurio Lietuvos plokštinių kapinynų kultūra (V-XII a.), kurią dalis archeologų (L. Vaitkunskienė ir kt.) dėl itin didelio jos panašumo į tuo pat metu susiformavusią (hipotetiškai aukštaitišką) Rytų Lietuvos pilkapių kultūrą laiko protožemaičių, t. y. pirminių žemaičių palikimu; tikėtina, kad maždaug nuo V a. vidurio buvusio Centrinės Lietuvos plokštinių kapų kultūros arealo gyventojai kalbėjo jau nebe (nežinoma) vakarų baltų kalba, o dabartinei lietuvių kalbai artima rytų baltų tarme (dab. lietuvių k. vakarų aukštaičių tarmės prototipu).
Vladislovas Janiūnas
Vladislovas Janiūnas (1941 m. birželio 7 d. Rokiškyje – 2020 m. gruodžio 6 d. ) – Lietuvos pedagogas, sporto komentatorius.
Biografija
1964 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą. 1964–1965 m. Garliavos vidurinės mokyklos mokytojas. 1965–1978 m. Kauno krepšinio mokyklos vyr. treneris. 1978–1993 m. LRT sporto komentatorius. 1994–1999 m. Kauno FBK „Kaunas“ direktoriaus pavaduotojas. 1999–2000 m. laikraščių „Lietuvos žinios“ ir „Sportas“ sporto redaktorius. Nuo 2001 iki 2019 m. buvo Kauno Salomėjos Nėries vidurinės mokyklos direktorius.
Ansfeldenas
Ansfeldenas  – miestas Aukštutinės Austrijos žemėje, Austrijoje. Savivaldybės teritorijoje teka Traunas ir Kremsas. 2016 m. sausio 1 d. duomenimis, mieste gyveno 16 035 gyventojai. Mieste yra du muziejai: Anton Bruckner muziejus bei muzikos instrumentų muziejus.
Ansfeldene gimė austrų kompozitorius Anton Bruckner.
Tamilnadas
Tamilnadas (, „Tamilų šalis“), dar Tamil Nadu – valstija pietinėje Indijos dalyje, apgyvendinta tamilų tautos. 1947–1968 m. vadinosi Madraso valstija.
Istorija
Tamilnadas (Tamilakamas) nuo seniausių laikų turėjo savarankišką istoriją ir kultūrą.
Seniausias tamilų laikotarpis vadinamas ikisangaminiu, kuris apipintas legendomis apie milžiniškas tamilų teritorijas (kumari kandam), kurios nuskendo vandenyne po didžiulės katastrofos. Po to sekė klasikinis laikotarpis – sangaminis. Paskutiniaisiais amžiais prieš mūsų erą čia susiformavo tamilų valstybės, valdomos valdovų vetar: Čola, Čera ir Pandija. Jos nebuvo užkariautos Maurjų, kaip kad didžiuma Indijos subkontinento, ir išsaugojo nepriklausomybę. Tuometiniai tamilai kūrė savo senąją literatūrą ir išpažino savitą religiją.
Nuo III a. prasidėjo tamilų „tamsieji amžiai“, kurie siejami su mažai tyrinėtu kalabhrų valdymu. Per šį laikotarpį tamilai buvo įtraukti į Indijos civilizacijos orbitą, buvo introdukuotas budizmas ir džainizmas, čia susiformavo savitas raštas (paremtas Brahmi).
Nuo VII a. prasidėjo tamilų imperijų amžius. Jų metu šalyje įsitvirtino hinduizmas, susiformavo tamilų raštas.
Pirmoji jų sukurta imperija buvo Palavų, kilusi iš šiauriausių tamilų teritorijų. Palavos užkariavo telugų sritis (Andhros valstybę) ir ją valdė VII–IX a.
Tuo pat metu (VI–X a.) etnines tamilų žemes suvienijo atgimusi Pandija valstybė, kaip Pandijų dinastija. Jų imperija intensyviai kovojo su Palavais, siaubdama šiaurines Tamilakamo sritis.
thumb|left|240px|Arbatmedžių plantacija [[Nilgiris|Nilgiryje]]
Nuolatinių Palavų ir Pandijų kovų fone IX a. vid. atgimė dar viena senoji valstybė – Čola, kuri pasinaudodama priešių nusilpimu, pamažėle įsitvirtino tiek tamilų, tiek telugų žemėse. Sunaikinę abi valstybes, XI a. čolos tapo galingiausia jėga visoje Pietų Azijoje, taip pat trumpai valdė ir dalį Malajų salyno.
Tačiau nuo XII a. Čolų imperija ėmė silpti, negalėdama konkuruoti su vakaruose augančia kanarų Hoišalos imperija. XIII a. dar kartą matė atgimusias Palavų ir Pandijų dinastijas, kurias galutinai sunaikino Delio sultonų invazijos.
Musulmonai tamilų teritorijose įkūrė Madurajaus sultonatą, kurį XIV a. sunaikino auganti hinduistinė kanarų valstybė Vidžajanagara. Šiai silpstant XVI a., tamilų žemes užvaldė vietininkai najakai, kurie išlaikė valdžią iki pat kolonijinio laikotarpio.
Indijai iškovojus nepriklausomybę, pietinėje jos dalyje buvo suformuota Madraso valstija. Nuo jos atsiskyrus telugų ir kanarų etninėms sritims, susiformavo dabartinė Tamilnado teritorija, kuri naująjį pavadinimą įgavo 1969 m.
Administracinis suskirstymas
Tamilnado valstija skirtoma į 30 apskričių.
Didžiausi miestai
thumb|right|250px|Panča Rathos šventykla [[Mahabalipuramas|Mahabalipurame]]
Gumbiškiai (Rokiškis)
Gumbiškiai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 14 km nuo Lukštų.
Terespolio-Bresto geležinkelio pasienio punktas
thumb|right|250px|Sovietinių laikų pasienio kirtimo štampas Terespolio-Bresto geležinkelio pasienio punktas - Baltarusijos-Lenkijos valstybinės sienos geležinkelio transporto pasienio punktas, šalia Terespolio miesto, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje iš Lenkijos pusės ir šalia Bresto miesto, Bresto srityje iš Baltarusijos pusės. Netoli šio pasienio punkto yra Terespolio-Bresto kelių pasienio punktas. Iki Terespolio geležinkelio stoties yra 2,5 km.
Rudaminos pagrindinė mokykla
Lazdijų rajono Rudaminos pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Lazdijų raj. Rudaminoje, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190610029. Steigėjas Lazdijų rajono savivaldybės taryba.
Istorija
2007 metais mokykla likviduota. Moksleiviai mokosi aplinkinėse mokyklose.
Juodosios Viršūnės
thumb|[[Karauntuhilas aukščiausia kalnyno ir visos Airijos viršūnė]]
Juodųjų Viršūnių kalnynas arba Makdžilikudis Rikso kalnynas (, 'Juodosios viršūnės'), Kerio kalnai – kalnų masyvas pietvakarių Airijoje ,Kerio grafystėje. Kalnynas, daugiausia sudarytas iš smiltainio, skalūnų ir klinčių, tęsiasi apie 19 km, aukščiausia viršūnė Karauntuhilas (1039 m), kitos Bynkerachas (1010 m) ir Kacheris (1001 m). Taip pat apie 100 kitų, viršijančių 600 m. Kalnus raižo gilūs slėniai ir riasinės Atlanto vandenyno įlankos.
Kalnynas yra Amorikano aukštumoje, Iveraho pusiasalyje, netoli Kilarnio ežerų. Plyti durpynai, plačialapių miškai, viržynai.
Kalnyno pavadinimas kilęs iš XVIII amžiuje gyvavusio airių Makdžilikudžių klano, šios žemės buvo jų nuosavybė.
Rėžiai (Pagėgiai)
Rėžiai – kaimas Pagėgių savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Rukų, kaimo rytuose teka Eisra.
Bocholtas
Bocholtas  – miestas šiaurės vakarų Vokietijoje, Šiaurės Reino-Vestfalijos žemėje, Nyderlandų pasienyje. Mašinų gamybos, elektrotechnikos, tekstilės (medvilnės), odos, siuvimo pramonė. Mieste yra 1415–1486 m. pastatyta vėlyvosios gotikos stiliaus bažnyčia, 1621 m. renesansinė rotušė (perstatyta 1934 m).
Bocholtas vadinamas Vokietijos dviračių sostine, čia dauguma miesto gyventojų važinėja dviračiais.
Istorija
Nuo XIII a. tai buvo prekybos ir amatų centras. Bocholtui miesto teisės suteiktos 1222 m. Per Trisdešimties metų karą pastatyta (1645 m.) tvirtovė. 1945 m. gegužės 22 d. Bocholtą subombardavo Sąjungininkų aviacija (sunaikinta ~80 % miesto).
Maskvos mūšis
Maskvos mūšis – tarybinės ir vokiečių kariuomenės mūšis dėl Maskvos per II Pasaulinį karą nuo 1941 m. spalio 2 d. iki 1942 m. sausio pabaigos–vasario pradžios. Tai buvo vienas iš pagrindinių, karo baigtį nulėmusių mūšių.
Situacija prieš mūšį
Vykdydamas Barbarosos planą nuo 1941 m. birželio 22 d. Vermachtas giliai įsiveržė į sovietų teritoriją. Didelės sovietų karinės grupės buvo sunaikintos apsupties katiluose, dėl to daugelis vokiečių ir užsienio stebėtojų manė, kad artimiausioje ateityje Tarybų Sąjunga nebegalės tęsti karo.
Pagal Hitlerio planus iki Maskvos užkariavimo turėjo būti palaužta sovietų karinė galia bei užimti svarbiausi ekonominiai regionai Rusijos šiaurėje ir pietuose, taip pat Ukrainoje. Be to, Hitleris norėjo užimti Krymą ir taip panaikinti sovietų aviacijos antskrydžių grėsmę Rumunijos naftos gavybos rajonams. Tuo tarpu Vokietijos karinė vadovybė karo su TSRS baigtį siejo su Maskvos užėmimu. Maskva buvo svarbi kaip susisiekimo ir komunikacijų centras, politinis sovietų centras ir svarbus pramonės rajonas. Sostinės užėmimas turėjo padaryti didelį moralinį smūgį rusams ir likusiam pasauliui.
Nors Leningrado blokada ir Ukrainos užkariavimas buvo sėkmingi (mūšis dėl Kijevo), Stalinas gavo pakankamai laiko organizuoti sostinės gynybą ir surinkti rezervus.
Mūšio eiga
thumb|left|200px|Kovotojai prie Maskvos Nepavykus užimti Maskvos per pirmąsias karo savaites, Vokietijos karo strategai parengė didelę puolamąją operaciją „Taifūnas“. „Taifūnas“ prasidėjo 1941 m. rugsėjo 30 d. Vokiečiai pralaužė Vakarų ir Rezervinio frontų gynybą, privertė trauktis ir Briansko fronto kariuomenę. Vadovauti Maskvos gynybai buvo pavesta G. Žukovui.
1941 m. spalio 17 d. Vokietijos kariuomenė įsiveržė į Tverę, priartėjo iki Volokolamsko, Naros upės, Tulos, Livnų. Kautynės vyko 80–100 km į vakarus nuo Maskvos. Ypač atkaklios kautynės vyko Tulos srityje ir į šiaurę nuo Maskvos; iš šiaurės vokiečiai prasiveržė iki Maskvos kanalo ir priartėjo prie Maskvos per 25–30 km.