cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Scuderia Italia
2002–2005
Nors BMS Scuderia Italia buvo ginanti du kart FIA GT čempionė, Giuseppe Lucchini nusprendė pereiti į kitą seriją ir susikoncentravo ties ištvėrmės lenktynėmis. Du komandos Ferrari dalyvavo naujame Le Mano ištvermės serijoje, taip pat ir Italijos GT čempionate. Christian Pescatori grįžo į komandą, prie kurio prisijungė naujokai Michele Bartyan, Toni Seiler, Matteo Cressoni, ir Miguel Ramos. Gollin, Cressoni, ir Ramos trijulė laimėjo atidarymo Le Mano lenktynes, o Pescatori, Bartyan, ir Seiler laimėjo kitas 2 iš 4 likusių lenktynių. Italijos GT čempionate, komanda laimėjo 5 iš 7 lenktynių tais metais, taip pat dvi lenktynes GT2 klasėje su Ferrari 360 Modena, bendradarbiaujant su Racing Team Edil Cris. Komanda užsitikrino čempiono titulus abiejuose Le Mans ir Italijos GT GT1 klasėse, kas reiškė, jog komanda iškovojo trečią titulą iš eilės su Ferrari 550. Du 550 taip pat dalyvavo 24 valandų Le Mano lenktynėse antrą kartą, tačiau nepasiekė finišo po to, kai anksti pasitraukė iš lenktynių.
2006–2007
Po komandos sėkmės su Prodrive modifikuotu Ferrari 550, BMS Scuderia Italia buvo viena iš dviejų komandų, pasirinktų Prodrive, tapti gamykline Aston Martin komanda su DBR9. Prodrive nuosava komanda konsentravosi ties 24 valandų Le Mans lenktynėmis, o Larbre Compétition užduotis buvo dalyvauti Le Mans Serijoje. Tai leido BMS Scuderia Italia, dalyvaujanti su Aston Martin Racing BMS pavadinimu, grįžti į FIA GT čempionatą kaip Aston Martin atstovė. Buvęs FIA GT čempionas Fabrizio Gollin dalyvavo su Fabio Babini, o buvę Le Mans Serijos čempionai Pescatori ir Ramos dalijosi antrąjį Aston Martin. Trijulė su Aston Martin DBRS9 taip pat dalyvavo FIA GT3 Europos čempionate pradedantiesiems lenktynininkams. thumb|left|Vienas iš komandos [[Aston Martin DBR9 per 2007 m. 24 valandų Le Mans lenktynes]] Vis dėlto, komanda nesugrįžo į FIA GT čempionatą tokiu pačiu stiliumi kokiu įšėjo 2004-aisiais. Komanda nesugebėjo pelnyti nei vienos pergalės, iš tiesų negalėjo dažnai finišuoti aukštesnėje nei trečioji vieta. Vis dėlto, net jei komandai trūko pergalių, surinkti taškai leido užsitikrinti antrąją vietą čempionate. Fabio Babini iškovojo devintąją vietą pilotų įskaitoje. Komandos dalyvavimas 2006 m. 24 valandų Le Mans lenktynėse buvo trumpalaikis, kai vienintelis Aston Martin patyrė didelę avariją vos po trijų ratų. BMS Scuderia Italia FIA GT3 pastangos uždirbo vienintelę pergalę ir ketvirtą vietą konstruktorių įskaitoje.
2007 m. FIA GT čempionate, BMS Scuderia Italia išliko kaip Aston Martin pirmoji komanda FIA GT čempionate, bet komanda taip pat dalyvavo su Porsche 997 GT3-RSR čempionate, žemesnėje GT2 klasėje. Porsche vairuotojas Emmanuel Collard važiavo kartu su Matteo Malucelli, iškovojęs pergalę klasėje 2007-ųjų Spa 24 valandų lenktynėse ir baigęs sezoną antras GT2 konstruktorių čempionatep. Pagrindine GT1 komanda, dėje, strigo visus metus, nelaimėjusi nei vieno etapo ir likusi šešta konstruktorių įskaitoje. Komandos DBR9 vis dėlto sugebėjo pasirodyti gan stipriai 2007 m. 24 valandų Le Mans lenktynėse, finišavusi vienuolikta apskitai ir šešta GT1 klasėje. FIA GT3 čempionate, DBRS9 laimėjo paskutines sezono lenktynes ir komanda užsitikrino trečią vietą konstruktorių įskaitoje.
Dabartinė programa
Po 2007 m. sezono, Aston Martin ir Prodrive keičiant savo tikslus GT1, privertė BMS Scuderia Italia baigti bendradarbiavimą kaip gamyklinė komanda. Tačiau privačios BMS Scuderia Italia pastangos su Aston Martin FIA GT3 Europos čempionate išliko, kai komanda atgaivino Brixia Racing vardą. Pilotai Marcello Zani ir Matteo Malucelli patarė komandai nesusikoncentruoti tik ties FIA GT3 serija, bet taip pat ir mažesniame Italijos GT čempionate su kompanijos Aston Martin DBRS9.
V12
V12 – V formos vidaus degimo variklis, sumontuotas ant karterio dviem eilėmis po šešis cilindrus, dažniausiai 60° kampu vienas kito atžvilgiu, bet kitais atvejais platesniu arba siauresniu kampu, visais 12 stūmoklių varantis įprastą alkūninį veleną.
V12 variklis dažnai naudojimas ne tiek dėl galios, kiek dėl labai lygaus, subalansuoto darbo. Tai vienas geriausiai subalansuotų variklių. Toks variklis gali tyliai, nedrebėdamas dirbti prabangiame automobilyje arba suktis dideliu greičiu lenktyniniame. Tačiau su tiek daug cilindrų tai gana ilgas variklis.
Jan Zwartendijk
Janas Zvartendijkas (, 1896 m. liepos 29 d. – 1976 m. rugsėjo 14 d.) – olandų verslininkas ir diplomatas. 1938–1940 m. gyveno Kaune. 1940 m. dirbo laikinuoju Nyderlandų konsulu Lietuvoje. Lietuvą okupavus SSRS padėjo iš Lietuvos išvykti žydams, išduodamas vizas į tuometiniams Nyderlandų Antilams priklausiusią Kiurasao salą Karibų jūroje. Pasklidus žiniai diplomato pagalbos prašyti atvyko ir žydų pabėgėliai iš Lenkijos.
1997 m. įrašytas į Pasaulio tautų teisuolių sąrašą.
Įamžinimas Lietuvoje
1999 m. liepos 4 dieną prie Valstybinio Vilniaus Gaono žydų muziejaus padalinio Pamėnkalnio g. 12 buvo atidengtas paminklas.
2003 m. Laisvės alėjoje buvusioje Nyderlandų Karalystės konsulato vietoje atidengta memorialinė lenta. Tais pačiais metais Žaliakalnyje (Vaižganto g. 30) buvusiame Japonijos konsulate įkurtame Sugiharos muziejuje įrengtas bendradarbiavusiam olandui skirtas stendas, atnaujintas 2008 m.
2008 m. lapkričio 26 d. VDU Politikos mokslų ir diplomatijos fakultete esanti auditorija pavadinta Jano Zvartendijko vardu.
Nukleonas
miniatiūra|[[Atomo branduolys, kuris yra sudarytas iš nukleonų.]] Nukleonas – subatominė dalelė, kuri sudaro atomo branduolį. Yra dviejų rūšių nukleonai – protonas (p) ir neutronas (n), abu jie yra hadronai bei barionai, abiejų barioninis skaičius lygus vienetui, o sukinys 1/2+. Branduolių sudėtyje jie abu yra stabilūs (laisvas neutronas nestabilus). Manoma, jog nukleonai susideda iš trijų kvarkų (protonas iš dviejų aukštyn ir vieno žemyn, neutronas, atvirkščiai, iš vieno aukštyn ir dviejų žemyn).
Žinoma ir daugiau didelės masės dalelių (hiperionų), kurios gali trumpam įeiti į branduolių sudėtį, pakeisdamos nukleonus. Tačiau šios dalelės (taigi ir tokie branduoliai) egzistuoja labai trumpai (nuo 10−10 iki 10−8 s).
Pučkalaukis
Pučkalaukis – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Nemenčinės, prie kelio, Neries dešiniajame krante. Yra Nemenčinės miškelis. Kaimo rytuose, šalia plento aptiktas Pučkalaukio pilkapynas.
Pilikai
Pilikai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bielsko valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurės vakarus nuo Bielsko ir apie 43 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Gyvūnų eutanazija
Kalbant apie namų augintinius eutanazija dažniausiai vadinama užmigdymu, kadangi šių gyvūnų eutanazija dažniausiai atliekama suleidžiant mirtiną migdomųjų dozę.
Mirtina intraveninė anestetikų dozė
Namų augintiniai paprastai numarinami intraveniškai įšvirkščiant mirtiną barbitūratų (pvz., pentobarbitalio) dozę, nuo kurios gyvūnas praranda budros būseną (apsvaigsta), vėliau sustoja kvėpavimas ir širdis. Paprastai per 30 s gyvūnas miršta. Tyrėjų duomenimis tokia mirtis yra neskausminga. Mirimo metu gyvūną gali ištikti trumpi traukuliai, gali ištekėti šlapimas.
Kai kurie veterinarai marina dviem etapais. Pirmoji injekcija gyvūną užmigdo, o antroji – sukelia mirtį. Po pirmosios injekcijos augintinio savininkas gali atsisveikinti su savo augintiniu nesukeldamas jam streso.
Alponiškė
Alponiškė – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 10 km nuo Lavoriškių.
Gyvūnų eutanazija
Mirtina intraveninė anestetikų dozė
Dideliems gyvūnams numarinti reikalingos didelės barbitūratų dozės, todėl kai kas mano, kad tada tinkamesni kitokie eutanazijos būdai, pvz., nušovimas. Arba naudojami ne barbitūratai, o kiti preparatai (pvz., marinant arklius ar galvijus). Pvz., D. Britanijoje naudojamas sekobarbitalio (, labai stiprus barbitūratas, užmigdantis gyvūną) ir cinchokaino (, stabdo širdies veiklą) mišinys, kurio reikia nedaug. Retkarčiais arklį, gavusį šio mišinio, ištinka traukuliai. Manoma, kad tai sukelia per ankstyvas širdies veiklos sustojimas. To praktiškai garantuotai išvengiama, kai naudojami raminamieji (detomidinas).
Intrakardinė ar intraperitoninė injekcija
Atvejais, kai intraveninė injekcija neįmanoma, eutanazinis preparatas, toks kaip pentobarbitalis, gali būti suleistas tiesiai į širdies kamerą ar į kūno ertmę.
Intraperitoninė injekcija (į pilvo ertmę) yra leidžiama, nors šunims ir katėms procedūra gali užtrukti iki 15 min. Intrakardinė injekcija gali būti atliekama tik giliai užmigdytiems gyvūnams. Kalifornijoje (JAV) intrakardinė injekcija budriam gyvūnui yra laikoma kriminaliniu nusikaltimu.
Mirtina įkvepiamo anestetiko dozė
Smulkiems gyvūnams (graužikams, mažiems paukščiams) numarinti naudojami ir dujiniai anestetikai (izofluranas, sevofluranas). Gyvūnai įdedami į hermetišką kamerą, į kurią įleidžia didelį kieki dujinio anestetiko. Kartais anestetiku užmigdytą gyvūną numarina anglies dioksidu.
Sprando nusukimas
Šiuo paprastu būdu nužudo smulkius stuburinius – peles, žiurkes, net triušius. Kvalifikuotai atliekamas jis sukelia žaibišką mirtį, jam nereikia jokios įrangos, jokių preparatų, tik pirštinių. Žudant pelę ji tvirtai viena ranka suimama už pakaušio, o antra – už užpakalinės kūno dalies (ar uodegos) ir staigiai stipriai trūktelima, kad nutrūktų nugaros smegenys kaklo srityje. Tai paprasčiausias būdas, kuriuo žudomos laboratorinės pelės. Šis būdas kaip humaniškas rekomenduojamas ir nežudančiais spąstais sugautoms pelėms žudyti.
Galvos nukirtimas
Leidžiamas graužikų, triušių, paukščių ir kitų panašaus dydžio gyvūnų eutanazijos būdas yra galvos nukirtimas (dekapitacija). Šis metodas turi savų trūkumų – jis estetiškai atstumiantis, jam reikia įrangos. Prieš kertant galvą patariama gyvūną apsvaiginti anestetikais ar raminamaisiais.
Nušovimas
thumb|right|Veršio svaiginimas strypiniu pistoletu thumb|right|100px|Paprastas strypinis pistoletas Humaniškumo kriterijus atitinkančiu stambių gyvūnų (arklių, galvijų) eutanazijos būdu yra ir tinkamai atliktas nušovimas.
Šovimo priemonės:
Apsvaiginimas ir kraujo nuleidimas
Gyvos žuvys maisto prekių parduotuvėse skerdžiamos suduodant stiprų smūgį į galvą, kad būtų apsvaigintos, o po to perpjaunama žiaunų arterija, kad nutekėtų kraujas, arba už žiaunų perpjaunamos nugaros smegenys.
Urielis
thumb|Šv. Urielis, mozaika, Šv. Jono bažnyčia, [[Varminsteris, Viltšyras, Anglija.]] Urielis ( Uriʾel,, „Dievo šviesa arba ugnis“) žydų mitologijoje – arkangelas. Kaip arkangelas pasirodo tik apokrifuose, nors pats vardažodis Senajame Testamente paminėtas (1 Krn 15,5 ir 1 Krn 6,24).
Populiarus Vakarų okultizme. Figūruoja vad. Mažesniajame Atšaukiančiajame pentagramos rituale (angl. Lesser Banishing Ritual of the Pentagram, LBRP), dažnai naudojamame Alisterio Kraulio sekėjų.
Musė
Musė gali reikšti:
PC (reikšmės)
Dviraidis žodis PC gali reikšti:
Antrosios kartos žiniatinklis
thumb|240px|Žymių „debesėlyje“ – pagrindinės Antrosios kartos saityno tendencijos ir jo tikslinės grupės Antrosios kartos saitynas  – specifinis bendradarbiavimas tarp saityno vartotojų (pvz., keitimasis informacija), kuriam būdingos sparčiai besikeičiančios komunikacijos internete bei saityno technologijos, specifinis dizainas, atitinkamos tendencijos, „internetinis“ kūrybiškumas. Antrosios kartos saitynas prisidėjo prie įvairių svetainių bendruomenių bei socialinių paslaugų raidos. Būdinga socialiniai bendravimo tinklai (interneto bendruomenės), tinklaraščiai (internetiniai dienoraščiai), RSS prenumerata, wiki svetainės (MediaWiki programinė įranga), interneto „įskiepiai“ ir kt. Antrosios kartos saityno pasekėjas – vadomasis Trečiosios kartos saitynas, Web 3.0 (arba netgi „Ketvirtosios kartos saitynas“, Web 4.0).
Terminas tapo žinomas 2004 m. po pirmosios O’Reilly Media konferencijos Web 2.0 tendencijų tema. Terminas kartais yra klaidingai suprantamas kaip „nauja“ saityno „versija“. Iš tikrųjų sąvoka nėra siejama su naujų techninių tinklo specifikacijų įdiegimu. Antrosios kartos saitynas apibūdina tik naujus būdus, kuriais programinės įrangos kūrėjai ir galutiniai vartotojai tobulina, plečia ir kūrybingai panaudoja plačias saityno galimybes.
Emiliano Insúa
Emilianas Adrianas Insua Zapata (g. 1989 m. sausio 7 d.) – Argentinos futbolininkas, šalies jaunimo (iki 20 m.) rinktinės ir Portugalijos Sporting CP klubo saugas. Yra žaidęs Boca Juniors.
Anglijos Premier lygoje debiutavo 2007 m. balandžio 28 d. prieš Portsmouth FC.
2010 m. rugpjūčio 31 d. buvo išnuomotas iki sezono pabaigos, Turkijos Galatasaray SK klubui, su galimybe išpirkti jo kontraktą sezono gale. 2011 m. rugpjūčio 27 d. pasirašė penkerių metų sutartį su Portugalijos Sporting CP klubu.
Insúa atstovauja Argentinos U-20. Padėjo Argentinai laimėti 2007 m. FIFA U-20 pasaulio taurę, Kanadoje.
Marius Berenis
Marius Berenis (tikrasis vardas Marijus) (g. 1973 m. kovo 4 d. Vilnius), kitaip Tru – Lietuvos pramogų verslo veikėjas, televizijos ir radijo laidų vedėjas, skandalingai pagarsėjusios grupės ŽAS narys ir įkūrėjas.
Biografija
Marius Berenis gimė 1973 m. kovo 4 d. Vilniuje. 1991 m. baigė Vilniaus 27-ąją vidurinę mokyklą.
Nazranė
Nazranė – miestas pietų Rusijoje, ilgametė Ingušijos sostinė, didžiausias respublikos miestas. Geležinkelio stotis. Yra elektros prietaisų gamykla, trikotažo fabrikas. Ingušijos sostinė iš Nazranės į Magasą galutinai buvo perkelta 2002 m.
Marius Berenis
Biografija
Pradžioje norėjęs Vilniaus konservatorijoje studijuoti aktorystę, persigalvojo ir įkūrė sunkiojo metalo grupę „Regredior“, kuri gyvavo 3 metus, per kuriuos išleido vinilinę 12 colių plokštelę Vokietijoje bei kompaktinę plokštelę Belgijoje, koncertavo Lietuvos, Lenkijos, Vokietijos ir Anglijos klubuose ir festivaliuose.
Nazranė
Istorija
Nazranė įkurta XVIII a. 1967 m. gavo miesto teises.
Marius Berenis
Biografija
Dirbo sanitaru Universitetinėje Raudonojo Kryžiaus ligoninėje, vėliau garso režisieriumi Vilniaus mažajame teatre.
Nazranė
Pavadinimo kilmė
Vardas kildinamas nuo legendinio įkūrėjo Niasaro. 1944–1957 m. buvo pervadinta Kosta Chetagurovu osetinų poeto K. Chetagurovo (1859–1906) garbei.
Marius Berenis
Biografija
1994 m. kartu su Linu Karaliumi pradėjo dirbti radijo stoties M-1 lietuviškos muzikos laidos „Lietuviški decibelai“ vedėju. Susipažinę su lietuviška popmuzika juoko dėlei įrašė dainas „Debilas ir bažnyčioje debilas“ ir „Ne pieną gėręs ne nuo pieno ir mirsi“ – taip atsirado grupė „Žas“ (Žertva ant smūgio). Su grupe įrašė ir išleido dešimt studijinių albumų, koncertavo Lietuvoje, Airijoje, Didžiojoje Britanijoje, Ispanijoje. Sukūrė titulines dainas serialams „Svetimi“, „Nemylimi“, „Pasmerkti“.
Vaidino lietuviškuose serialuose „Kartu“, „Nekviesta meilė“, „Prokurorai“.
Ilgametis radijo stoties M-1 laidų vedėjas (eterio pseudonimas – Marazas), LNK televizijos muzikinio realybės šou „Kelias į žvaigždes“ vadybininkas. Su grupės draugais rengė laidą „Be proto“ (Tango TV).
Nuo 2011 m. radijo stoties „Lietus“ darbuotojas, laidų autorius ir vedėjas, nuo 2019 m. - muzikos redaktorius.
Adžinomoto stadionas
Adžinomoto stadionas  – daugiafunkcis sporto stadionas Tokijuje, Japonijoje.
Namų žaidynes čia žaidžia futbolo klubai FC Tokyo ir Tokyo Verdy.
Kenemerlandas
thumb|right|250px|Kopos Kenemerlande thumb|right|250px|Kenemerlando teritorija Šiaurės Olandijos žemėlapyje (nuspalvinta žalia spalva) Kenemerlandas − istorinis regionas Nyderlanduose.
Adžinomoto stadionas
Istorija
2001 m. kovo 10 d. stadionas oficialiai atidarytas. Šiaurėje stadionas ribojasi su Čiofu oro uostu.
Kenemerlandas
Pietų Kenemerlandas
Kenemerlande yra Zuido−Kenemerlando nacionalinis parkas, įkurtas 1995 m.
Istorija
Kenemerlando pavadinimas kilo iš čia gyvenusios nuo ankstyvųjų viduramžių kenemerų tautos. Kenemerai turėjo daug privilegijų, kurias jiems dovanojo Olandijos grafai: jie buvo laisvi piliečiai; atleisti nuo karinės tarnybos už Olandijos ribų; teismas juos teisti galėjo tik Kenemerlande. Kenemerus pajungti sau nuolat siekė olandų aristokratija. Todėl kenemerai pastoviai tam priešinosi ir dalyvavo įvairiuose sukilimuose. 1268 m. sukilimo metu kenemerai sutriuškino ir sudegino feodalų pilis, kurias jie buvo pasistatę Kenemerlande. Šį sukilimą palaikė ir Vakarų Fryzijos bei Vaterlando žemių valstiečiai. Nuo 1492 m. kenemerai ėmė prarasti savo privilegijas ir autonomiją, o Kenemerlando žemes užėmė feodalai ir vienuolynai.
Adžinomoto stadionas
Istorija
2019 m. stadione vyko IX pasaulio regbio čempionato varžybos. 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių metu stadione vyko futbolo, šiuolaikinės penkiakovės ir regbio-7 varžybos.
Natrono ežeras
Natrono ežeras arba Sodos ežeras – Tanzanijoje, šiaurinėje ugnikalnio Ol Doinyo Lengai dalyje esantis ežeras.
Natrono ežeras yra 64 km ilgio ir 16 km pločio. Karštis išgarina iš ežero daugiau vandens, negu jis gauna iš kritulių (jų iškrinta vos 400 mm per metus). Ežero krantus juosia deginančios sodos nuosėdos, kurios vidurdienį gali įkaisti iki 65 °C. Ežeras dažnai spindi rožine spalva.
Sekliuose Natrono vandenyse daug sodos, o dugną nugulęs trąšus juodas dumblas. Žuvų čia nedaug, neauga beveik jokie augalai. Tačiau šarminiame tirpale gausu melsvai žalsvų dumblių, be to, yra daug mažyčių gyvūnėlių, mintančių dvokiančiu dumblu. Išskirtinis paukštis, pamėgęs šią aplinką – flamingas. Dažnai ežero pakrantes nutūpia rausvai mirguliuojanti aibė – per milijoną flamingų, besimaitinančių dumbliais ir smulkučiais organizmais.
Palyginti gėlo vandens aptinkama tik Natrono ežero karštosiose versmėse. Jose gyvena nykštukinių tiliapijų – vietinių žuvų, prisitaikiusių gyventi karštame vandenyje – rūšis. Po lietaus, kai soda ištirpsta, žuvys sparčiai plinta ir dauginasi. Seklumose jų susirenka milijonai, jų judėjimas net sukelia vandens bangavimą.
Spaskas
Spaskas  – miestas vidurio Rusijoje, Penzos srities šiaurės vakaruose, 162 km nuo Penzos, prie Studeneco upelio. Rajono centras. Pro miestą eina plentas M5 „Uralas“, artimiausia geležinkelio stotis yra Zubova Polianoje (už 32 km). Aliejaus gamykla, meninės keramikos gamyba. Yra XIX a. Viešpaties Ėmimo Dangun cerkvė, laikrodžio bokštas.
Istorija
1648 m. dabartinio miesto vietoje įsikūrė Novo Spasko vienuolynas, 1663 m. aplink jį susikūrė Bogdanovo kaimas. Gyvenvietė augo, amžiaus pabaigoje jau veikė turgus, 2 cerkvės. 1779 m. šiai Tambovo gubernijos gyvenvietei suteiktas miesto statusas ir Spasko vardas (kad nesimaišytų su kitais miestais tokiu vardu, vadintas Spasku prie Studenico). 1925 m. miestas pervadintas Bednodemjanovsku (Беднодемьяновск), poeto, bolševikų veikėjo Demjano Biednojo garbei. 2005 m. grąžintas senasis pavadinimas.
Šaltiniai
thumb|left|250px|Viešpaties Ėmimo Dangun cerkvė
Rytų Prūsijos departamentas
Departamentas sudarytas per „rytinių“ žemių masinį kolonizavimą. Centras – Karaliaučius. 1801 m. plotas buvo apie 20000 km², 414.000 gyventojų (šiaurinėje dalyje – Labguvos, Tepliavos, Šakių apskrityse, dalyje Karaliaučiaus apskrities – daugiausia lietuviai, pietuose ir pietryčiuose – lenkai, vakaruose – vokiečiai). Buvo 47 miestai. 1818 m. departamentas pertvarkytas į Karaliaučiaus apygardą, gyvavusią iki 1945 m.
Plimutas (Anglija)
Plimutas – miestas esantis pietvakarių Anglijoje, Plimo ir Tamaros upių žiotyse. Plimuto įlankoje ir yra vienas didžiausių uostų Europoje.
Komunistų partija
Komunistų partija – partija, siekianti komunizmo.
1848 m. Karlas Marksas ir Frydrichas Engelsas paskelbė „Komunistų partijos manifestą“, apibūdinantį jų įsivaizduojamos komunistų partijos istorinį vaidmenį.
Kinijos komunistų partija yra pasaulio didžiausia politinė partija. 2016 m. jai priklausė 88,8 mln. narių.
Komunistų partijos uždraustos Lietuvoje, Latvijoje, Estijoje, Indonezijoje, Rumunijoje ir Turkijoje.
Mandarininė antis
Mandarininė antis (Aix galericulata) - žąsinių (Anseriformes) būrio paukštis. Labai reta.
Mandarininių ančių gaigalai (antinai) ant sparnų turi žvilgančius "veidrodėlius", jų nugara ruda, o snapas rausvas, galvą puošia ryški skiauterė - tai tuoktuvių apdaras. Šios antys vienos gražiausių pasaulio ančių. Šių ančių sparnų plotis yra maždaug 70 cm. Suaugęs gaigalas sveria 630 g, o patelė 510 g. Mandarininių ančių lytinė branda yra vienerių metų. Poruojasi nuo balandžio iki birželio. Kiaušinių deda nuo 9 iki 12. Patelė kiaušinius peri maždaug 30 dienų.
thumb|230px|left|Jauniklis
Prancūzijos futbolo varžybos 1983–1984 m.
Prancūzijos futbolo varžybos 1983–1984 m.
Apygardos mokykla
Apygardos mokykla – XVIII a. pabaigos Abiejų Tautų respublikos šešių klasių septynmetė (penkta šių mokyklų klasė buvo dvimetė) vidurinė mokykla.
Istorija
1783 m. vykdydama švietimo reformą Edukacinė komisija apygardos mokykla pavadino buvusias vaivadijos mokyklas. 1783 m. Edukacinei komisijai pertvarkius mokyklų administracinę struktūrą Lenkija suskirstyta į šešias, Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė - į keturias švietimo apygardas, kuriose buvo po vieną apygardos mokyklą: Lietuvos su apygardos mokykla Gardine, Žemaitijos su mokykla Kražiuose, Naugarduko su mokykla Naugarduke ir Polesės su mokykla Lietuvos Brastoje. Apygardos mokyklos dar veikė Vilniuje ir Minske. Apygardos mokykla buvo atsakinga už žemesnio lygio mokyklų (apygardėlės mokykla) kontrolę ir pavaldžios aukštesnės pakopos mokykloms – universitetams. Per Rusijos imperijos švietimo reformą 1803–1804 m. apygardos mokykla pavadinta gimnazija.
Programa
Mokymo programoje buvo matematika, geometrija, geometrinė braižyba, algebra, dorovinis auklėjimas, gramatika, logika, lenkų kalba, lotynų kalba, kai kuriose dar ir prancūzų kalba bei graikų kalba, poetika, metafizika, fizika, chemija, istorija, geografija, rašymas ir kompozicija. Apygardos mokyklų programiniai reikalavimai ir metodiniai nurodymai atspindėjo Dž. Loko, Ž. Ž. Ruso, fiziokratų idėjas. Apygardos mokyklos vadovėliai ir dėstomoji kalba buvo lenkų. Po
Pilipkai
Pilipkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bielsko valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į šiaurės rytus nuo Bielsko ir apie 34 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Šalia kaimo teka Loknicos upė. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Raggruppamento Operativo Speciale
Raggruppamento Operativo Speciale ('Specialioji operatyvinė grupuotė'), ROS – Italijos Karabinierių korpuso padalinys, įkurtas 1990 m. gruodžio 3 d. Paskirtis – koordinuoti organizuotų nusikaltimų tiriamąją veiklą. Dabar tai pagrindinis karabinierių padalinys, kuris specializuojasi kovoje su organizuotu nusikalstamumu ir terorizmu. ROS tiesiogiai pavaldus bendrajai korpuso vadovybei. Padalinys buvo sukurtas iš Specialiojo antiteroristinio dalinio, kurį apie 1970 m. buvo įkūręs karabinierių generolas Carlo Alberto Dalla Chiesa kovai su terorizmu Italijoje (tuomet tai buvo Raudonosios brigados ir mafija. Šis dalinys turėjo centrus Genujoje, Neapolyje, Milane, Padujoje, Romoje ir Turine. Sunaikinus Raudonąsias brigadas šis dalinys dirbo prieš organizuotą nusikalstamumą.
Struktūra
ROS vadovavimo centras koordinuoja 26 regioninių skyrių kovai su nusikaltimais veiklą. Štabą sudaro:
ROS darbuotojai yra labai specializuoti, apie 75 procentai personalo yra karabinierių karininkai ir puskarininkiai. Likęs ketvirtadalis personalo yra nedidelių laipsnių policininkai. Siekdamas didinti sąveiką su teritoriniais vienetais, ROS personalas dažnai dalyvauja profesionalų kvalifikacijos kėlimo kursuose bei konferencijose kartu su Polizia di Stato ir Guardia di Finanza.
Veikla
Vienas pavojingiausių, bet efektyviausių ROS veiklos metodų yra agentų prasiskverbimas į gaujas tiriant narkotikų, žmonių grobimo, pinigų plovimo, ginklų ir šaudmenų kontrabandos bylas.
Gibraltaro svaras
Gibraltaro svaras – Gibraltaro valiuta. Dalinama į 100 pensų. ISO 4217 kodas - GIP.
Švedijos provincijos
thumb|200px|Tradicinės Švedijos-Suomijos provincijos Provincijos (SV landskap, ) – tradicinis Švedijos (iki XX a. pradžios – ir Suomijos) administracinis vienetas, egzistuojantis paraleliai su kitu administraciniu dalinimu – grafystėmis (lėnais). Švedijos oficialus dalinimas provincijomis egzistavo iki 1634 m. ir naujai atkurtas 1990 m.
Raida
Provincijų sistema iki XVII a. vidurio apėmė ne tik dabartinės Švedijos, bet ir Suomijos teritorijas. Visa ši teritorija buvo dalijama į keturias žemes (SV land) ir tam tikrą skaičių provincijų. Tas skaičius per istoriją kito.
Net oficialiai panaikinus provincijas ir 1634 m. įkūrus grafystes, provincijų kultūrinė tapatybė išliko. Be to, vėlesniu laikotarpiu Švedijos naujai prijungtos žemės buvo inkorporuojamos kaip provincijos (pvz., Gotlandas, Halandas, Blekingė ir Skonė 1645 m. ir 1658 m. atplėšti iš Danijos, o Jemtlandas, Herjedaljenas ir Bohusas – iš Norvegijos).
Suomijai paskelbus nepriklausomybę, jai atiteko buvusios Osterlando provincijos ir dalis Norlando: Ostrobotnija, rytinė Laplandijos dalis ir Vesterboteno pakraštys. Likęs Švedijai Vesterbotenas padalintas – jo šiaurėje suforomuotas Norbotenas.
Provincijos dabar
Šiuo metu Švedija yra padalinta į 3 žemes, kurios dalijasi į 25 provincijas. Neretai provincijų teritorijos atitinka grafystes.
Alsakėliai
Alsakėliai – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Babriškių.
Papilvis
Papilvis – kaimas Prienų rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Veiverių. Seniūnaitijos centras.
Istorija
miniatiūra|left|Sodų nameliai, vandentiekio bokštas
Colis
thumb|Skalė coliais ruletėje. Colis (žymimas - in , ) – ne SI sistemos ilgio vienetas lygus 1/12 pėdos. Šiuolaikinis colis – britiškasis colis, kurio ilgis yra 2,54 cm.
Senasis Lietuviškasis colis buvo lygus 2,7076 cm.
Įvairiose šalyse būna skirtingo dydžio:
Kuosakiai
Istorija
1958-1992 m. kolūkio „Pergalė“ gyvenvietė.
Gilgitas-Baltistanas
Gilgitas-Baltistanas (, balt. གིལྒིཏ་བལྟིསྟན) – administracinė teritorija Pakistano šiaurėje. Ribojasi su Chaiberu-Pachtunchva vakaruose, Vachano koridoriumi (Afganistanas) šiaurėje, Sindziangu (Kinija) šiaurės rytuose, Laisvuoju Kašmyru pietvakariuose bei Džamu ir Kašmyru (Indija) pietryčiuose. Administracinis centras – Gilgitas.
Iki 2009 m. kraštas buvo administruojamas kaip Šiaurinės teritorijos.
Geografija
Senovinis regiono, kurį apima dabartinis administracinis vienetas, pavadinimas yra Balavaristanas. Šioje teritorijoje yra aukščiausios Pakistano viršukalnės (K2, Nanga Parbatas ir kt.), čia persipina Pamyro, Himalajų, Hindukušo, Karakorumo kalnai. Gilgite-Balistane driekiasi vieni ilgiausių kalnų ledynų pasaulyje (Biafo, Baltoro, Baturos), yra keletas aukštikalnių ežerų (Šeosaras, Satpara, Rušas, Kačura). Svarbiausios upės – Gilgitas, Hunza. Kalnų papėdėje driekiasi Deosajaus plynaukštė, yra įkurtas nacionalinis parkas.
Istorija
Gilgitas-Baltistanas sudarytas iš trijų istorinių-geografinių regionų – Dardistano (kur vyrauja dardų tautos), Brušalis (kur vyrauja burušai) ir Baltistano.
Dėl savo geografinės specifikos, jis ilgą laiką buvo atskirtas nuo Pietų Azijos kultūrinės įtakos, ir tik I mūsų eros tūkstantmečio viduryje čia ėmė plisti įtaka iš Tibeto, VII a. regionas buvo įjungtas į Tibeto imperiją. Tai nulėmė tibeto kultūros įsigalėjimą vietos kalniečių tarpe. Imperijai suirus XI a. Baltistano kalnų slėniuose susikūrė smulkios feodalinės kunigaikštystės, kurių svarbiausia buvo su sostine Skardu, valdoma Makponų dinastijos. Jos palaikė kultūrinius ryšius su gretimu Ladaku pietryčiuose.
Nuo XV a. į Baltistaną į vakarų (Irano) ėmė skverbtis Islamo kultūrinė įtaka. Labiausiai paplito izmailizmas. Progresuojant feodaliniam susiskaidymui, susikūrė daug smulkių kunigaikštysčių, kurių valdovai titulavosi mirais. 1846 m. į regioną įsiveržė Džamu karalystės armija iš pietų. Padedant Britų imperijai, Baltistanas buvo įjungtas į Džamu ir Kašmyro karalystės sudėtį, kur didžiąja dalimi administruotas kaip Gilgito agencija.
1947 m. padalijus Indiją, Džamu ir Kašmyro kontrolė tapo Kašmyro konflikto priežastimi. Galiausiai Indija ir Pakistanas de facto pasidalino karalystę įtakos sferomis, kurias skiria vadinamoji kontrolės linija. Oficialus padalinimas de jure nėra įvykęs iki šiol. Po šio padalinimo Baltistanas liko kontroliuojamas Pakistano, ir čia liko egzistuoti senieji Britų administracijos vienetai. Tik 1970 m. jie sujungti į vieną administracinį vienetą – Šiaurines teritorijas. 2009 m. šiam vienetui suteikta didesnė savivalda, ir jis pervardintas dabartiniu vardu.
Gyventojai
Gilgito-Baltistano etninė sudėtis gerokai skiriasi nuo likusio Pakistano – čia daugiausiai gyvena tibetiečiams giminingi baltai, šinai, burušai ir daug kt., taip pat yra kašmyriečių. Nors dabar dauguma krašto gyventojų yra musulmonai (paplitęs izmailizmas), tačiau kultūriškai čia jaučiama Tibeto budizmo ir šamanizmo (bon) įtaka.
Administracinis suskirstymas
Gilgitas-Baltistanas padalintas į 7 rajonus (skliaustuose – administracinis centras):
Henzada
Henzada – miestas Pietų Mianmare, Ajejarvadžio provincijoje. Gyvena apie 311 tūkstančių žmonių.
Novi fosili
„Novi fosili“ buvo įkurta 1969 metais. Pirmojo grupės pasisekimo sulaukė 1976 metais, kai prie grupės prisijungė kompozitorius Rajko Dujmić. Tais pačiais metais kolektyvas dalyvavo Splito festivalyje su daina „Diridonda“, kuri sulaukė didelės sėkmės. Vėlesniais metais „Novi fosili“ pelnė daugybė apdovanojimų beveik visuose šalies festivaliuose bei buvo įvertinti tarptautiniuose konkursuose Drezdene ir Bratislavoje.
Dardų kalbos
Dardų kalbos – indoeuropiečių kalbų šeimos indoarijų kalbų grupės kalbos, vartojamos įvairių kalnų tautų, bendrai vadinamų dardais. Vartojamos šiaurės rytų Afganistane, šiaurės ir šiaurės vakarų Pakistane bei Indijoje (daugiausia Kašmyre). Dardų kalbos užima tarpinę padėtį tarp indų ir iranėnų kalbų.
Novi fosili
1987 metais kolektyvas atstovavo Jugoslavijai 1987 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse. Daina „Ja sam za ples“ komisijos buvo įvertinta labai aukštai – 92 taškai garantavo vietą aukščiausiame penketuke, kuriame užimta galutinė 4 vieta. „Ja sam za ples“ kaip singlas buvo išleistas devyniose Europos šalyse.
Iki šiol grupė (su keliais pasikeitimais) dirba drauge; yra išleidusi 20 albumų, iš kurių paskutinis pasirodė 2005 metais.
Dardų kalbos
Dardų kalbų grupę sudaro apie 20 kalbų:
Kartais prie dardų kalbų priskiriamos ir nuristaniečių kalbos (60 000 kalbančiųjų).
Dadrų kalbose gausu aspiratų. Žodžių tvarka skiriasi nuo naujųjų indų kalbų (veiksnys – tarinys – papildinys). Linksnių turi nedaug, vartojama polinksniai, enklitiniai įvardžiai, sintaksėje – ergatyvinės konstrukcijos.
2018 m.
2018 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Sportas
Pagrindiniai 2018 metų sporto įvykiai buvo 2018 m. žiemos olimpinės žaidynės Pjongčange ir XXI pasaulio futbolo čempionatas Rusijoje.
Apache Maven
Maven – priemonė, skirta Java projektams valdyti bei diegimo procesams automatizuoti. Ją 2002 m. sukūrė Jason van Zyl iš Sonatype. Savo galimybėmis Maven panaši į Ant priemonę (ir kiek mažiau į PHP PEAR bei Perlo CPAN), tačiau turi paprastesnį XML grįstą diegimo konfigūracijos modelį.
„Maven“ taip pat gali būti naudojamas „statyti“ (ang. build) ir tvarkyti projektus parašytus C, Ruby, Scala ir kitomis kalbomis. „Maven“ projektas yra globojamas „Apache Software Foundation“ licencijos.
Pavyzdys
„Maven“ projektai yra konfigūruojami naudojant projekto objekto modelį, kuris yra saugomas  faile. Tai minimalus pavyzdys:
Šis projekto objekto modelis (POM) apibrėžia tik unikalius projekto identifikatorius ir jo priklausomybę nuo JUnit karkaso. „Maven“ projekto katalogas yra tokios struktūros:
thumb|right|Maven programinės įrangos sukurta [[Java (programavimo kalba)|Javos projekto katalogo struktūra.]]
Rudaminos valsčius (Vilnius)
Rudaminos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietryčių Lietuvos teritorijoje. Centras – Rudamina.
Istorija
Minimas nuo XIV a. Carmečiu atkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje. 1927 m. balandžio 1 d. prijungta dalis Lentvario valsčiaus. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Naujosios Vilnios rajonui (3 apylinkės) ir Vilniaus rajonui (13 apylinkių).
Viktoras Stanislovaitis
Viktoras Stanislovaitis (g. 1976 m. sausio 14 d. Joniškėlyje, Pasvalio rajonas) – Lietuvos pedagogas, muziejininkas, Pasvalio rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1993 m. baigė Joniškėlio vidurinę mokyklą, 2000 m. Joniškėlio aukštesniąją žemės ūkio mokyklą, ekonomistas.
Iki 2014 m. Joniškėlio Gabrielės Petkevičaitės-Bitės gimnazijos mokytojas. Nuo 2014 m. Pasvalio rajono laikraščio „Darbas“ redaktorius. Joniškėlio krašto muziejaus vedėjas,  ekskursijų vadovas.
2008–2017 m. Pasvalio rajono savivaldybės tarybos narys.
Partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai Pasvalio rajono skyriaus narys.
Puipiai
Puipiai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Šeduvos.
Kvilu
Kvilu, Niaris (Niari) – upė pietvakarių Konge. Prasideda kristalinėje plynaukštėje šalies centre, Niario regione. Teka į pietvakarius kalvota plynaukšte, siauru slėniu. Vagoje gausu slenksčių, krioklių. Žemupyje teka lyguma, yra seklumų, neleidžiančių vykdyti laivybą. Įteka į Atlanto vandenyną. Medienos plukdymas. Laivuojama 75 km nuo žiočių.
Pūčkornės
Pūčkornės – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Valkininkų ir apie 3 km į šiaurės rytus nuo Naujųjų Valkininkų. Kaimas įsikūręs miške, Spenglos krantuose. Keliai į N. Valkininkus, Degsnių, Vaitkarčmį, Spenglą.
Etimologija
Kaimui vardą davė patrankų liejykla, veikusi XVI–XVII a. ( – patranka“).
Istorija
Pūčkornių kaimas žinomas nuo LDK laikų. Spėjama, kad čia 1551 m. įkurta LDK ginklų kalykla, kurią varė užtvanka ant Spenglos. Iš vario ir alavo būdavo liejamos patrankos, gaminti sviediniai, parakas. Dalis gamybai reikalingos geležies rūdos išgauta vietoje. Pūčkornių produkcija gabenta į Vilniaus arsenalą. 1605–1611 m. kalykloje dirbo 34 kalviai, 29 račiai, 16 batsiuvių, 6 odminiai. Manoma, kad 1655 m. kalyklą sunaikino rusai.
XIX a. pabaigoje Pūčkornės (Puškarnia) buvo valstybinis kaimas Trakų apskrities Valkininkų valsčiuje, Vaitkarčmio seniūnijoje
XX a. tarpukariu ties Pūčkornių kaimu vyko susirėmimai su lenkais. Kaimo jie neužėmė, bet šis vėliau tarptautine sutartimi priskirtas Lenkijai. Veikė lietuviška mokykla.
LTSR laikais kaimas prijungtas prie Valkininkų apylinkės, „Raudonosios vėliavos“ kolūkio. Kurį laiką prie Pūčkornių buvo prijungtas Spenglos kaimas.
Rūgštusis lietus
Rūgštusis lietus – lietus, kurio lašuose padidėjęs sieros bei azoto rūgščių kiekis; paprastai rūgščiu laikomas lietus, kurio pH mažesnis nei 5,5.
Rūgštusis lietus susidaro tada, kai sieros ir azoto oksidai, kuriuos į orą išskiria jėgainės, transporto priemonės arba natūralūs gamtos procesai, kaip kad ugnikalnių išsiveržimai, reaguoja su ore esančia drėgme. Šios dujos patenka į vandens apytakos ratą ir gali būti toli nuneštos vėjo, o tada iškristi rūgštaus lietaus arba sniego pavidalu. Toks lietus apnuodija arba pražudo ežerų, upių ir miškų gyvūnus, sunaikina aplinkinius augalus. 90 % rūgščiojo lietaus sukelia žmonių vykdoma veikla. Šią problemą galima išspręsti sumažinus automobilių ir elektrinių išskiriamų dujų kiekį.
Vakarų šalyse rūgštusis lietus sulaukė didelio tarptautinio dėmesio antroje XX a. pusėje, buvo inicijuotas Tolimųjų tarpvalstybinių oro teršalų pernašų konvencijos pasirašymas, šalys sugriežtino taršos reikalavimus. Tai lėmė, kad Europoje rūgštųjį lietų sukeliančių medžiagų patekimas į atmosferą pasiekė piką XX a. devintajame dešimtmetyje, o paskui ėmė sparčiai mažėti.
Rūgščiojo lietaus susidarymas
Rūgštusis lietus susidaro, kai sieros dioksidas (SO2) ir azoto oksidai (N2O, NO, N2O3, NO2) patenka į atmosferą, ir susimaišę su vandeniu chemiškai pakinta – virsta rūgštimi. Tas pats vyksta į atmosferą patekus HCl. Iš šio vandens susidaro debesys. Užterštas vanduo patenka į žemę su lietumi ar sniegu. Toks lietus didina dirvos rūgštingumą ir gali sutrikdyti ežerų ar upelių cheminį balansą. Iš esmės rūgštusis lietus yra bet kokie krituliai su labai mažu pH (t. y. dideliu rūgštingumu). Anglies dioksidas (CO2) išsiskaido ir susidariusi silpna angliarūgštė (H2CO3) vandens pH sumažina iki 5,6 arba daugiau (įprastinis lietaus vandens pH – 6). Kita vertus, dėl natūralių rūgšties šaltinių rūgščiojo lietaus pH gali nukristi ir iki 4,5.
Lietaus vandenyje, atsižvelgiant į savaime ore esančias medžiagas, turėtų būti maždaug 5–6,5 pH. Esama lietaus vandens, pavyzdžiui, Vokietijoje, kurio pH vidutiniškai maždaug nuo 4,0 iki 4,6. Tai maždaug dešimt dvidešimt kartų viršija rūgšties kiekį, palyginti su natūraliomis rūgšties proporcijomis. Vandens kritulių analizė leidžia nustatyti, kad šis rūgštingumo padidėjimas susijęs su sieros ir azoto rūgščių kiekiu. Šios rūgštys susidaro atmosferoje kaip sieros oksido ir azoto oksidų teršalų produktai. Europoje rūgštūs krituliai (nuo jų ežeruose išnyko žuvys) dažnai buvo stebimi Skandinavijos šalyse, D. Britanijoje, Vokietijoje.
Istorija ir tendencijos
thumb|250px|Rūgščiojo lietaus debesys prisisotina S02 iš rafinavimo fabrikų, kaip, pvz., čia [[Kiurasao]] thumb|250px|Rūgščiojo lietaus pažeistas miškas [[Čekija|Čekijoje]] Rūgštusis lietus pirmą kartą buvo pastebėtas Anglijoje, Mančesteryje, viename didžiausių pramoninės revoliucijos centrų. 1852 m. Robertas Angusas Smitas nustatė sąsajas tarp rūgščiųjų lietų ir atmosferos užterštumo. Tas pats Smitas 1872 m. pirmasis panaudojo rūgščiojo lietaus terminą. Nors rūgštusis lietus pastebėtas dar XIX a., mokslininkai šį reiškinį pradėjo tyrinėti tik XX a. 7-ajame dešimtmetyje.
Rūgščiojo lietaus pokyčius galima nustatyti pagal ledo sluoksnius ledynuose. Juose sušalusio vandens pH kito nuo 6 (pramoninės revoliucijos pradžioje) iki 4,5 ar net 4. Taip pat stebimi organizmai, vadinami titnagdumbliais, kurie gyvena kūdrose ar tvenkiniuose. Žuvę organizmai formuoja nuosėdas vandens telkinio dugne. Šiems dumbliams reikalingas tam tikras pH, taigi jų gausumas įvairiuose sluoksniuose rodo pH pokytį.
Nuo pramoninio perversmo pradžios sieros ir azoto oksidų emisija tik padidėjo. Pramoniniuose rajonuose aptinkamas pH gerokai mažesnis už 2,4 (acto rūgštingumas). Būtent stambūs pramoniniai rajonai, kaip ir transportas, yra pagrindiniai rūgščiojo lietaus sukėlėjai. Rūgščiojo lietaus problema didėja ne tik dėl žmonių skaičiaus ir pramonės augimo. Aukštųjų kaminų naudojimas siekiant sumažinti vietinį teršimą sukelia regioninius atmosferos trikdžius. Dažnai rūgštusis lietus iškrinta toli nuo susidarymo vietos. Daug tokio lietaus kliūva kalnams (tiesiog dėl didesnio kritulių kiekio). Šio efekto pavyzdys gali būti Skandinavijos regionas, kuriame rūgštusis lietus daug didesnis, nei šių šalių atmosferos tarša.
Rūgštusis lietus yra svarbi problema Kinijoje, Rytų Europoje, Rusijoje ir vietovėse pavėjui nuo jų. Rūgštusis lietus iš elektrinių Jungtinių Amerikos Valstijų viduryje ar vakaruose padaro žalos miškams šalies rytuose, Niujorke. Visose šiose vietose sieros turinti akmens anglis naudojama namų šildymui ir elektros gamybai.
Poveikis aplinkai
Rūgštusis lietus – viena svarbiausių aplinkos teršimo problemų. Jis skatina pastatų koroziją. Statybinių medžiagų (klinties, smiltainio, marmuro, granito) sudėtyje esantys kalcio junginiai reaguoja su sieros rūgštimi, susidarant gipsui, kuris nudyla nuo objektų. Dėl pagreitėjusios korozijos teko restauruoti ir istorinius monumentus, pavyzdžiui, Laisvės statulą.
Žiemos mėnesiais, kai didžiausia sieros dioksido koncentracija, sniego paviršiuje gali susikaupti rūgštūs sieros junginiai, ir tirpstant sniegui stipriai ir netikėtai padidėja vandens telkinių rūgštingumas. Dėl to gali išnykti mailius (taip įvyko Švedijoje).
Padidėjęs rūgšties kiekis padarė didelę žalą jautrioms ekosistemoms – aukštumų miškams ir vandens organizmams. Kai kuriais atvejais jis pakeitė visas biologines bendrijas, pavyzdžiui, tam tikruose ežeruose ar upeliuose išnaikino kurią nors žuvų rūšį. Dažnai poveikis sukelia organizmų įvairovės ekosistemoje sumažėjimą. Tai – dažnas reiškinys JAV rytuose, kur lietus ypač rūgštingas, o dirva dažnai nesugeba rūgščių neutralizuoti. Daugiau nei pusė miškų Vokietijoje buvo pažeisti rūgščiojo lietaus.
Rūgštusis lietus pagreitina ir kai kurių uolienų, pavyzdžiui, kreidos, dūlėjimą. Uolienoje esantis kalcio karbonatas (CaCO3) sureaguoja ir susidaro kalcio dihidrokarbonato (Ca(HCO3)2) tirpalas. Vėliau šis tirpalas gali migruoti. Tokiu būdu suintensyvėja karsto reiškiniai, atsiranda olos, smegduobės ir kitos karsto formos.
Poveikis ežerams
Rūgštusis lietus ir žemas pH smarkiai veikia žuvų populiacijas ežeruose. Žemiau 4,5 pH neišgyvena dauguma žuvų, o 6 arba aukštesniame pH žuvų populiacijos būna didelės ir sveikos. Rūgštis vandenyje slopina fermentų gamybą, kurie būtini žuvų lervoms. Ji taip pat padidina aliuminio koncentraciją ežeruose. Dėl aliuminio kai kurių žuvų žiaunos apsineša gleivėmis, ir žuvims sunku kvėpuoti. Taip pat slopinamas fitoplanktono augimas, dėl ko kenčia juo mintantys gyvūnai.
Poveikis dirvožemiui
Rūgštusis lietus gali smarkiai paveikti ir dirvožemį. Kai kurios tropikuose gyvenančių mikrobų rūšys gali greitai įsisavinti rūgštį, bet kiti mikroorganizmai žemame pH lygyje neišgyvena. Šių mikrobų fermentai yra denatūruojami (pakeičiama jų struktūra), ir jie nebegali tinkamai veikti.
Dirvoje išjudinami toksiškų metalų, kaip antai kadmio, švino, jonai – jie gali patekti į paviršinius bei požeminius vandenis, o vertingi mineralai yra išplaunami arba (kaip fosfatai) prijungiami prie aliuminio ar geležies junginių.
Kita žala
Medžius rūgštis gali veikti įvairiai. Vaškinis lapų paviršius yra pažeidžiamas ir prarandamos maistinės medžiagos; medžiai tampa jautresni šalčiui, grybams ir vabzdžiams; susilpnėja fotosintezės vykdymas. Sulėtėja šaknų augimas, ir medis gauna dar mažiau maisto medžiagų.
Kai kurių mokslininkų nuomone, rūgštusis lietus gali sukelti neigiamą poveikį ir žmogaus organizmui, nors tai dar neįrodyta. Manoma, kad toks lietus pažeidžia plaučius ir kvėpavimo sistemą. Vienu metu Švedijoje vandentiekio vanduo buvo toks užterštas variu, kad jį geriant plaukai įgaudavo žalią atspalvį.
Alsakiai
Alsakiai – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Babriškių.
Rūgštusis lietus
Kita žala
Toksiniai jonai yra didžiausias lietaus pavojus žmonėms. Kai kuriuos diarėjos protrūkius sukelia varis iš dirvožemio, o aliuminiu užterštas vanduo gali sukelti Alzhaimerio sindromą.
Rūgštieji krituliai Lietuvoje
Lietaus pH Lietuvoje siekia 4,5, tuo tarpu natūralaus lietaus pH turėtų būti apie 6,0; krituliai, kurių pH mažesnis už 5,6 vadinami rūgščiais krituliais. Pagal kritulių rūgštingumo tyrimus nustatyta, kad Lietuvos kaip ir daugelio Europos valstybių, krituliams būdinga rūgštinė reakcija. Daugiametės vidutinės kritulių pH vertės Vakarų Lietuvoje (Preiloje) -4,26, Rytų Lietuvoje (Molėtų rajone) -4,63 ir Pietų Lietuvoje (Žuvinte) -4,53. Kritulių rūgštingumas mažėja kryptimi iš vakarų į rytus. Atmosferos kritulių cheminės sudėties tyrimai rodo, kad lietaus rūgštingumo didėjimas koreliuoja su nitratų koncentracijos augimu mažėjant sulfatų koncentracijai. Tai siejama su sieros dioksido emisijos į atmosferą mažėjimu Vakarų Europoje ir Skandinavijos šalyse.
Problemą sprendžiančios tarptautinės konvencijos, organizacijos
Europoje ir Šiaurės Amerikoje rūgščiojo lietaus klausimas buvo iškeltas dar aštuntajame XX a. dešimtmetyje ir siekiant jį išspręsti 1979 m. 34 valstybės pasirašė Tolimųjų atmosferos teršalų pernašų konvenciją.
1993 m. Japonijos aplinkos agentūra su Tarptautinės prekybos ir pramonės ministerija, Meteorologijos tarnyba ir kitomis tiek mokslinėmis, tiek biurokratinėmis institucijomis inicijavo Rūgšties pasiskirstymo Rytų Azijoje stebėjimo tinklo įkūrimą ir pakvietė prie jo prisijungti Kiniją bei dar aštuonias Rytų Azijos šalis. Šiuo metu organizacijai priklauso 13 valstybių.
Navonos aikštė
thumb|right|[[Keturių upių fontanas su egiptietišku obelisku.]] Navonos aikštė (it. Piazza Navona) – Romos aikštė, pastatyta I a. antikinio Domiciano stadiono vietoje.
Iki XIX a. rugpjūčio mėnesiais aikštė patvindavo, užsikimšus fontanų nutekėjimo angoms. Iki šių dienų aikštė išliko svarbiu visuomeniniu miesto centru.
Aikštės apylinkės
Rajonas aplink Navonos aikštę, vadinamas centro torico (istoriniu centru), buvo apgyvendintas maždaug prieš 2000 m. Rajonas suklestėjo XV a., kai popiežius grįžo į Romą. Renesanso ir baroko laikais čia gyveno kunigaikščiai, popiežiai ir kardinolai, taip pat dailininkai bei amatininkai, kurie gaudavo užsakymus pastatyti ir išpuošti prabangius rūmus, bažnyčias ir fontanus.
Vincent Gigante
Vincent „Smakras“ Gigante (1928 m. kovo 29 d. – 2005 m. gruodžio 19 d.) – žymus Niujorko Genovese mafijos šeimos bosas, nuo XX a. 7-ojo dešimtmečio vidurio priedangai vaidinęs psichinį ligonį.
Jis būdavo dažnai matomas gatvėse su pižama ar chalatu, besišlaistantis be jokio tikslo ir nerišliai kažką sau murmantis. Ilgą laiką iki tol FTB ir policija Genovese šeimos bosu laikė Antony Salerno, kuris iš tiesų buvo tik dar viena priedanga Gigantei.
Jo valdymo metu Genovese klanas tapo stipriausia Niujorko mafijos šeima.
2003 m. jis buvo nuteistas 17 metų laisvės atėmimo pagal kelis kaltinimus, ir pats pripažino, kad savo psichinę negalią tik vaidino. Vincent Gigante turėjo būti paleistas 2010 m., tačiau kalėjime mirė nuo širdies ligos.
Prancūzijos futbolo varžybos 1984–1985 m.
Prancūzijos futbolo varžybos 1984–1985 m.
Gintaras Dikčius
Biografija
1965 m. baigė Vilniaus universiteto Fizikos fakultetą, optikos ir spektroskopijos specialybę. 1978 m. Baltarusijos mokslų akademijos Fizikos institute apsigynė gamtos mokslų daktaro (tuo metu – fizikos ir matematikos mokslų kandidato) disertaciją tema „Efektyvi parametrinė pikosekundinių šviesos impulsų generacija“ (vadovai Povilas Brazdžiūnas ir Algis Petras Piskarskas).
1961–1964 m. Fizikos fakultete dirbo laborantu, po studijų dirbo įvairiose pramonės įmonėse, ėjo įvairias pareigas. 1973–1976 m. buvo Kvantinės elektronikos katedros inžinierius, 1976–1980 m. – vyresnysis mokslinis bendradarbis, 1980–1985 m. – asistentas, 1985–1987 m. – vyresnysis dėstytojas, o 1987–1996 m. – docentas. Nuo 1996 m. buvo Bendrosios fizikos ir spektroskopijos katedros docentas, o nuo 2002 m. yra šios katedros profesorius. 1993–2003 m. buvo Fizikos fakulteto dekanas.
Dirbo ir stažavosi Centrinės Kinijos mokslo ir technologijos universitete Uchane, Hanoverio, Grenoblio, Amsterdamo, Kopenhagos ir kt. universitetuose.
1999–2003 m. buvo Lietuvos fizikų draugijos viceprezidentas ir studijų komisijos pirmininkas, 2003–2007 m. – studijų komisijos pirmininkas.
Skarmalotasis vėžlys
Skarmalotasis vėžlys, arba mata-mata (Chelus fimbriatus) – žalčiakaklių (Chelidae) šeimos vėžlys. Turi iki 45 cm ilgio šarvą. Kaklas su gausiomis odos išaugomis, todėl šis šviesos vengiantis vėžlys beveik nepastebimas tarp vandens augalų.