cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mongolijos imperijos kariuomenė
Psichologinis karas
Jei miestas ar šalis atsisakydavo pasiduoti ir priešindavosi, laimėję mūšį mongolai dažnai viską sugriaudavo ir sudegindavo, taip pat išžudydavo ištisas populiacijas – dažnai specialiai leisdami daliai žmonių pabėgti ir paskleisti gandą apie matytus baisumus. Manoma, kad per mongolų karus žuvo maždaug pusė Rusijos populiacijos, o Persijos populiacija sumažėjo maždaug dešimt kartų – nuo 2 500 000 žmonių iki 250 000.
Sklindant pasakojimams apie mongolų nenugalimumą ir žiaurias žudynes bei sudegintus miestus, su laiku ir žymiai gausesni priešai pasiduodavo be kautynių. Tarp kitų, pasidavusių mongolams buvo ir Hašašinai.
Mongolai taip pat naudojo įvairius būdus „padidinti“ savo armijos kiekybę. Kartais artėdami prie priešo arkliams už nugarų pririšdavo šakas, besivilkusias žeme ir kėlusias dulkių debesis. Iš toli galėdavo atrodyti, kad atjoja išties milžiniškas būrys. Kartais ant savo atsarginių arklių sodindavo belaisvius. Naktimis kiekvienas karys uždegdavo daug daugiau laužų ar deglų, nei reikėtų.
Miškų kodeksas
Miškų kodeksas - kodifikuotas miškų teisės aktas, išsamiai reglamentuojantis miškų teisinius santykius, nuosavybės klausimus ir jos valdymą; teisės kodeksas.
Pavermenio dvaras
Pavermenio dvaras – buvusio dvaro sodyba, esanti Pavermenyje. Išlikę dveji dvaro rūmai (XVII ir XIX a.), klėtis (XIX a.), ledainė, sena liepų alėja, parkas.
Rūmai klasicistiniai, dviaukščiai, su vieno aukšto flygeliais. Pagrindinis fasadas turi portiką, sienas skaido piliastrai. Pastatus juosia XVIII a. parkas, kuriame auga ir retų rūšių medžiai (veimutinė pušis, didžialapė liepa, karpotasis beržas, geltonžiedis kaštonas).
Istorija
miniatiūra|250px|left|Nuo parko pusės Rašytiniuose šaltiniuose Pavermenio dvaras minimas nuo 1585 m. Jį valdė Truskauskai, Brunovai, Bružovskiai, Beriozovai. 1748 m. ėmė valdyti Brunovai, kilę iš Kuršo. XVIII a. pab. – XIX a. pr. Brunovai pastatė dvejus rūmus. Rūmai klasicistinio stiliaus. Dar yra klėtis, ledainė, sena liepų alėja. Pokario metais buvusio dvaro rūmuose įkurta mokykla, kuri veikė iki 1983 m. Dvaro teritorija dabar yra privati valda.
Ribnikai
Ribnikai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Vasilkuvo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į šiaurės vakarus nuo Vasilkuvo ir apie 17 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Šalia kaimo yra Kžemiankos miškų draustinis. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Juodkalnijos vėliava
thumb|250px|[[Vaizdas:FIAV_111111.svg|20px Juodkalnijos vėliava. Proporcijos: 1:2]] Juodkalnijos vėliava – raudoname stačiakampio fone, centre Juodkalnijos herbas. Vėliavos kraštuose auksinis bordiūras. thumb|150px|[[Nikola I vėliava.]] Ši vėliava yra panaši į Juodkalnijos karaliaus Nikola I naudotą vėliavą.
Juodkalnijos parlamentas vėliavą patvirtinto 2004 m. liepos 12 d.
Talsų apskritis
Talsų apskritis  – tarpukaryje buvęs administracinis vienetas Latvijos, Kuržemėje. Plotas 2175,1 km². Iki 1925 m. apskritis buvo 3213,5 km² dydžio, bet apie trečdalis Talsų apskrities teritorijos buvo prijungta prie Tukumo apskrities. Apskritis turėjo 65 km ilgio jūros pakrantę. Talsų apskrityje buvo 4 miestai ir 18 valsčių. Ji ribojosi su Ventspilio apskritimi, Tukumo apskritimi ir Kuldygos apskritimi. Stambesni miestai ir gyvenvietės: Talsai, Valdemarpilis, Sabilė, Kandava, Upesgryva, Mėrsragas ir Ruoja.
Lapiškiai
Lapiškiai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Smilgių.
Valgomasis maniokas
Valgomasis maniokas (Manihot esculenta) yra karpažolinių (Euphorbiaceae) šeimos kultūrinė rūšis, sukultūrinta Brazilijoje, kurios naudojamos požeminiai šakniagumbiai. Dar vadinamas kasava, juka, manijoku.
Botaninės savybės
Tai daugiametis krūmokšnis, per metus galintis užaugti iki 3 m aukščio. Lapai 3-5 skiaučių, kartais – vientisi. Augalai vienanamiai, žiedai auga kekėmis, kekėje būna iki 200 vyriškų žiedų ir iki 20 moteriškų žiedų. Būna ir abilyčių žiedų. Vaisius – trilizdė dėžutė, sėklos – smulkios. Ankstyvųjų veislių augalai ima žydėti per 3, vėlyvųjų – per 7 mėnesius po pasodinimo.
Šoninės šaknys sustorėja ir sudaro šakniagumbius, kurie būna pailgai cilindriški, iki 1 m ilgio (kai kurių veislių – net iki 5 m) ir iki 15 kg masės. Minkštimas gelsvas, turi pieniškų sulčių. Odelė ir kamštinis sluoksnis lengvai nusiima. Minkštimas turi 25-40 % krakmolo, 0,1-5 % cukrų, 0,9-2,3 % baltymų (baltymai praktiškai neturi nepakeičiamų aminorūgščių), 0,1-0,7 % aliejų.
Kaip krakmolinė kultūra maniokai svarbūs etanolio, dekstrino, gliukozės gamyboje.
Dauginami auginiais, kurie gali būti ilgai išlaikomi ir nesunkiai pervežami.
Kilmė
Laukiniai valgomieji maniokai buvo sukultūrinti Brazilijoje daugiau nei prieš 10 tūkst. metų. Vėliau jie paplito po Centrinę Ameriką ir Mezoameriką, Karibus, pietinę Braziliją, Paragvajų, Peru. Dėl gero derėjimo ir maistingumo manijokai netrukus tapo vienu svarbiausių maisto produktų Amerikoje. Po Amerikos užkariavimo manijokus pradėjo auginti ir atvykėliai iš Europos, palaipsniui šie augalai pradėti auginti ir Afrikoje, Indijoje, Pietryčių Azijoje.
Augalo pavadinimas kilo iš gvaranių kalbos žodžio mandi’o. Lotynų Amerikoje augalas dažniausiai vadinamas yuca; manoma, kad šis žodis kilo iš tainų kalbos. Kitas dažnas pavadinimas, taip pat kildinamas iš tainų kalbos, yra casava (caçabi, casabe).
Vartojimas kulinarijoje
Šis augalas savaime yra nuodingas dėl cianogeninių glikozidų, todėl privalo būti apdorojamas prieš valgant. Dažniausiai jis verdamas, mirkomas, spaudžiamas, keletą kartų džiovinamas, kad pasišalintų nuodingieji gliukozidai. Nepaisant to, jis yra svarbiausias maisto produktas kai kurių šalių virtuvėse. Manioko šakniagumbiai savo skoniu ir savybėmis primena bulves, todėl gali būti ruošiami labai įvairiai. Paprasčiausias manijoko vartojimo būdas yra toks: šakniagumbis švariai nulupamas, stambiai supjaustomas, 10-15 min. paverdamas, vėliau supjaustomas smulkiau, išimama šerdis ir pakepamas aliejuje.
Pietų Amerika
thumb|left|250px|Džiovinti valgomieji maniokai Maniokas, gvaranių kalba vadinamas mandi’o, buvo nuo seno vartojamas tropiniuose miškuose gyvenusių indėnų, kurie išmoko pašalinti nuodingąsias medžiagas ir iš miltų gaminti blynelius. Dar iš jų gaminami alkoholiniai gėrimai caxiri, cauim, pajuaru.
Šios tradicijos perduotos ir į vietines Pietų Amerikos virtuves. Iš spraginto manioko miltų gaminama farofa, manijokas gali būti verdamas, grūdamas į košę.
Afrika
Gvinėjos įlankos virtuvėje ir Centrinės Afrikos virtuvėje maniokas dažniausiai verdamas ir grūdamas į košę, vadinamą fufu. Tai – svarbiausias šių regionų maisto produktas, prie kurio pateikiami visi kiti patiekalai.
Pietų Azija
Maniokas gana populiarus Indijoje ir Pietryčių Azijoje, kur dažnai yra antras svarbus maistas po ryžių. Čia buvo išrastas ir manijoko produktas tapioka, kuri labai mėgiama. Šiek tiek manijoko tradicijos pasiekė ir Vietnamą bei Pietų Kiniją.
Marackai
Marackai – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 5 km nuo Višakio Rūdos.
Suskystintos gamtinės dujos
Suskystintos gamtinės dujos arba SGD (, trumpinys - LNG) – tai gamtinės dujos skystame pavidale. Kai jos yra atšaldomos iki -161,5 °C, kondensuojasi į skystį ir užima 600 kartų mažiau vietos (nei dujiniame pavidale), o tai leidžia išspręsti dujų transportavimo dideliais atstumais problemą. Dujos yra švariausias pasaulyje iškastinis kuras, bekvapės, bespalvės, netoksiškos ir nekorozinės. Priklausomai nuo radimvietės gamtines dujas sudaro daugiau nei 90 proc. metano, taip pat etanas, propanas, azotas, sieros junginiai bei vanduo.
SGD tiekimo etapai
Suskystintos gamtinės dujos gaunamos suspaudžiant išgrynintas gamtines dujas. Specialiais tanklaiviais atgabenus jas į terminalus, vyksta dujinimo procesas – suskystintos dujos yra verčiamos natūralios būsenos gamtinėmis dujomis ir vamzdžiais tiekiamos vartotojams. SGD naudojimo metodai yra patikimi ir saugūs. Abu procesai – atšaldymas iki skystos būsenos ir sudujinimas yra atliekami pagal šiuolaikines patikrintas technologijas.
thumb|700px|center
SGD naudojimas
SGD skystinimo metodika taikoma jau daugiau nei 50 metų. Šiandien SGD rinka sparčiai auga, SGD tampa alternatyva naftai ir jos produktams, taigi ateityje gamtinės dujos taps alternatyviu kuru automobiliams ir laivams. SGD importo rinkos augimui įtakos turi poreikis diversifikuoti energijos šaltinius, taip pat naftos išteklių ribotumas. Nuo 2015 m. griežtėja reikalavimai Baltijos jūroje plaukiojantiems laivams. Jie turės naudoti mažiau sieringą, tačiau brangesnį dyzeliną arba rinktis alternatyvą, pavyzdžiui, dujas, kurių tarša gerokai mažesnė. Gamtinės dujos sumažina sieros oksidų išmetimą į atmosferą beveik 100 proc., 20–30 proc. sumažėja anglies dvideginio išmetimai, azoto oksidų 80–85 proc., palyginti su tradiciniu laivuose naudojamu kuru. Tai skatina kurti SGD degalinių infrastruktūrą. Galimi keli suskystintų gamtinių dujų perdavimo į/iš dujotiekių tinklą infrastruktūros tipai – plaukiojantis dujovežis, kuris pripildytų laivus jūroje, stacionari laivų pripildymo kolonėlė arba dujos gabenamos iš/į laivus autocisternomis. Manoma, kad pirmiausia būtų pradėtas plėtoti mobiliųjų degalinių tinklas, tačiau didesniems laivams jau būtų naudojami laivai.
SGD transportavimas
Suskystintos gamtinės dujos yra transportuojamos dvigubo korpuso tanklaiviuose. Jie sukurti taip, kad išlaikytų žemą SGD temperatūrą. Tanklaivių talpa svyruoja nuo 5 iki 266 tūkst. m³ skystų dujų. Tanklaivių ilgis siekia apie 300 m. Užpildyto tanklaivio minimali gramzda – 0,4 m. Pavyzdžiui, vidutinis 120 tūkst. m³ talpos tanklaivis perveža 72 mln. m³ dujų.
SGD saugojimas
Dalis šilumos vis tiek pasiekia vidinę talpą, kur yra laikomos dujos. Dėl šios priežasties išsiskiria labai nedidelis kiekis dujų, taip vadinamas „išgaravimo nuostoliu“. Tačiau talpykla yra pagaminta taip, kad į išorę (į atmosferą) dujos nepatektų. Taigi jos vėl yra verčiamos į skystas dujas ir grąžinamos į vidinę talpą.
Lyginant požemines saugyklas su antžeminėmis, pagrindinis požeminių privalumas – saugumas, nes žemėje esanti saugykla yra labai gerai izoliuota nuo aplinkos. Antras svarbus privalumas – tokio tipo saugyklų beveik nesimato (matosi tik saugyklos stogas). Be to, požeminės saugyklos yra taupesnės teritorijos, kurioje yra statomos, išnaudojimo aspektu, nes joms, priešingai nei antžeminėms, nėra taikomi atstumo tarp saugyklų reikalavimai.
SGD talpyklos gali būti įrengtos ir SGD tanklaiviuose. Pastarieji skirstomi pagal talpyklų formą – rutulio, membranos ir prizmės. Pasaulinėje suskystintų gamtinių dujų rinkoje daugiausia yra naudojami rutulio formos talpyklas turintys tanklaiviai. 2014 m. FSRU tipo laivai–saugyklos su dujinimo įrenginiais veikė Brazilijoje, JAE, Italijoje, Indonezijoje, Lietuvoje (laivas–saugykla „Independence“).
Suskystintos ir suslėgtos gamtinės dujos
Neretai suskystintos gamtinės dujos painiojamos su suslėgtomis gamtinėmis dujomis. Pagrindinis skirtumas – dujų saugojimo forma. Suskystintos gamtinės dujos laikomos nespaustos ir atšaldytos nuo –160 °C iki –150 °C. Todėl jas lengva transportuoti dideliais atstumais jūrų keliu ir prieš pateikiant galutiniam vartotojui, šios dujos konvertuojamos į suslėgtas gamtines dujas. Kadangi suslėgtų gamtinių dujų nebūtina šaldyti, jų laikymas ir pervežimas pigesnis nei suskystintų gamtinių dujų.
Gamtinių dujų radimvietės
Gamtinės dujos daugiausiai išgaunamos Šiaurės Afrikoje, Viduriniuosiuose Rytuose, vakarinėje Indijoje, kur randami dideli šių išteklių telkiniai. Pagrindiniai SGD eksportuotojai: Libija (nuo 1970 m.), Alžyras (nuo 1971 m.), Brunėjus (nuo 1972 m.), Indonezija (nuo 1977 m.), Jungtiniai Arabų Emyratai (nuo 1977 m.), Malaizija (nuo 1983 m.), Australija (nuo 1989 m.), Kataras (nuo 1997 m.), Trinidadas ir Tobagas (nuo 1999 m.), Omanas (nuo 2000 m.), Nigerija (nuo 1999 m.), Egiptas (nuo 2004 m.), Norvegija (nuo 2007 m.), Pusiaujo Gvinėja (nuo 2007 m.). Manoma, kad augant SGD poreikiui didės ir jas eksportuojančių šalių. Daugiausia suskystintų gamtinių dujų importuoja: Japonija, Ispanija, Jungtinės Amerikos Valstijos, Italija, Pietų Korėja, Prancūzija, Belgija, Taivanas, Turkija, Graikija, Puerto Rikas, Portugalija, Dominikos Respublika, Indija, Jungtinė Karalystė, Kinija, Meksika, Švedija.
SGD savybės
Šaltoms SGD susilietus su oru susidaro garų debesis. Kuomet koncentracija ore pasiekia 5-15 proc. susidaręs dujų-oro mišinys tampa sprogus. Jeigu ore yra mažiau nei 5 proc. gamtinių dujų, sprogimo galimybės nėra, nes ore yra per mažas kiekis natūralių dujų. Jeigu ore yra daugiau nei 15 proc. natūralių dujų, sprogimo galimybės taip pat nėra, nes ore yra per didelis dujų kiekis ir per mažas deguonies kiekis.
Raudokliniai
Raudokliniai (Lythraceae) – magnolijūnų (Magnoliophyta) šeima, kuriai priklauso daugiametės arba vienametės žolės, rečiau puskrūmiai. Lapai priešiniai, rečiau išsidėstę kitaip, lygiakraščiai. Žiedai susitelkę į kekės, šluotelės ir kitokius žiedynus. Vainiklapiai raudoni arba violetiniai. Vaisius – dėžutė.
Šeimoje yra apie 500 rūšių, paplitusių šiltesnėse srityse, ypač daug jų Amerikos atogrąžų kraštuose. Lietuvoje auga dviejų genčių augalai:
Miškinė gluosvė
Miškinė gluosvė (Monotropa hypopitys) – erikinių (Ericaceae) šeimos augalų rūšis.
Augalas mėsingas, parazitinis, neturi chlorofilo. Jo stiebas 10-20 cm aukščio, apaugęs žvynais. Žiedai su trumpais koteliais, išauga pažiedžių pažastyse. Žydintys žiedai būna nulinkę, o vėliau statūs. Žydi birželio – liepos mėn. Auga drėgnuose spygliuočių ir lapuočių miškuose.
thumb|140px|left|Miškinė gluosvė (Monotropa hypopitys) thumb|left|140px|Miškinė gluosvė rudenį
Luonė
Luonė  – kaimas Latvijoje, Jekabpilio savivaldybėje, 12 km į pietvakarius nuo Viesytės, šalia Saukos ežero vakarinio kranto ir Dūniupės upelio. Saukos valsčiaus centras. 202 gyventojai (2021 m.). Pro kaimą eina plentas P75 Jekabpilis–Lietuvos siena. Veikia pradinė mokykla, kultūros namai, biblioteka, paštas, medicinos punktas, mechanikos dirbtuvės. Vakaruose dunksančiuose miškuose yra durpynas. Išlikusi buvusio Jekabpilio–Neretos siaurojo geležinkelio stotis. Apylinkėse stūkso Skuosų piliakalnis.
Tarybiniais metais buvo „Luonės“ tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.
thumb|left|250px|Saukos valsčiaus valdyba
Veselava
Veselava vadinami kaimai:
Pitagoro teorema
thumb|Vaizdinis paaiškinimas su vandens indais. Visas vanduo iš dviejų viršutinių indų be liekanos ir pertekliaus suteka į apatinį. Pitagoro teorema – teorema, kuri teigia, jog stataus trikampio statinių kvadratų suma yra lygi įžambinės kvadratui:
Pavyzdžiui, jei a = 8, o b = 6, tai
Istorija
Teorema pavadinta graikų filosofo ir matematiko Pitagoro vardu, tačiau šie teiginiai buvo žymiai seniau žinomi babiloniečiams. Rasta babiloniečių lentelių, kuriose 1900–1600 m. pr. m. e iš esmės aprašyta ta pati teorema. V–III a. pr. m. e. kinai jau žinojo, jog trikampis, kurio kraštinių ilgiai lygūs 3, 4 ir 5 (bet kokiais vienetais), yra statusis.
Įrodymas
Vaizdas:Pythagorean_proof.png
Lapiškiai (reikšmės)
Lapiškiais vadinami kaimai:
Juodupėnų seniūnija
Juodupėnų seniūnija – buvęs teritorinis-administracinis vienetas, buvęs Kretingos rajono savivaldybės teritorijos šiauriniame pakraštyje, į šiaurės vakarus nuo Salantų.
Istorija
Įkurta 1919 m., priklausė Salantų valsčiui (Kretingos apskritis). Po 1940 m. Lietuvos aneksijos pavadinta Juodupėnų apylinke. 1941 m. birželio mėn. antroje pusėje atkurta. 1944 m. spalio mėn. vėl pavadinta Juodupėnų apylinke. Seniūnijai vadovavo seniūnijos kaimų atstovų sueigoje (krivūlėje) renkamas seniūnas, o jį pavadavo seniūno padėjėjas.
Administracinis centras: Juodupėnai.
Zbigniew Skłodowski
Zbignev Sklodovski (1920 m. sausio 1 d. Taujankuose, Lietuva – 1942 m. birželio 13 d. Aukštuosiuose Paneriuose, Trečiasis Reichas) – žvalgybininkas, karininkas.
Biografija
Gimė 1923 m. kovo 18 d. Taujankuose, Stanislovo ir Zofijos Abramovičiūtės šeimoje. Mokėsi Kauno Adomo Mickevičiaus gimnazijoje. Dalyvavo Lietuvos lenkų skautų veikloje. 1936 m. ir 1937 m. dalyvavo Lenkijos žvalgybininkų kursuose Lenkijoje. Grįžęs į Lietuvą verbavo Ukmergės ir Panevėžio lenkų mokyklų auklėtinius. Prisidėjo prie lenkų skautų organizacijų įkūrimo Kėdainiuose ir Kaune. Naciams užpuolus Lenkiją padėjo Lietuvoje internuotiems lenkų kareiviams. 1940 m. pavasarį išrinktas sukarintos lenkų skautų organizacijos Lietuvoje vadovu. 1941 m. organizavo slaptus karinius mokymus lenkų jaunimui. Padėjo lenkų kariams pabėgti iš Pravieniškių darbo stovyklos. 1942 m. sausio pabaigoje suimtas Lietuvos saugumo policijos ir Gestapo Vilniaus geležinkelio stotyje. Buvo kankinamas ir tardomas Lukiškių kalėjime, 1942 m. birželio 13 d. sušaudytas Aukštuosiuose Paneriuose.
Litkūnai
Litkūnai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 9 km nuo Rozalimo.
Banitas
Banitas ( - ištremtas) – asmuo, XV a. - XVIII a. Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės teismo sprendimu paskelbtas už įstatymo ribų.
Taikymas
Manoma, kad teisės norma perimta iš Lenkijos ir pritaikyta LDK sąlygoms. Banitais tapdavo dažniausiai tie, kurie pabėgdavo padarę sunkių nusikaltimų. Su banitais turėjo teisę susidoroti kiekvienas žmogus, tai numatė Lietuvos Statutas.
Vilkatėnai
Istorija
Buvusi Skirmantų valda. I pasaulinio karo metais kaimas buvo suniokotas, sudegė dauguma jo pastatų. 1938 m. kaimas išskirstytas į vienkiemius.
1949 m. gruodžio 17 d. kaimas buvo įjungtas į kolūkį „Auksinė varpa“, vėliau priklausė „Pakeltos velėnos“, iki 1965 m. – „Žalgirio“ kolūkiams, 1965–1990 m. – Jakšiškio tarybiniam ūkiui, 1990–1992 m. – Šerių kolūkiui.
Kapčiamiesčio apylinkė
Kapčiamiesčio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kapčiamiesčio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Veisiejų rajonui. 1954 m. prijungta Semoškų apylinkė ir dalis Macevičių apylinkės, 1963 m. – dalis Abarauskų apylinkės, 1975 m. – dalis Panemunės apylinkės, 1986 m. – vėl dalis Abarauskų apylinkės.
Dumblis (Rokiškio r.)
Dumblis arba Baublių ežeras – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajone, apie 6 km į šiaurę nuo Kazliškio. Ilgis iš rytų į vakarus 0,97 km, plotis iki 0,43 km. Altitudė 88,4 m. Didžiausias gylis siekia 1,7 m. Ežero dubuo rininės kilmės. Krantai žemi, pelkėti (Baublių pelkė), vietomis apaugę krūmynais. Į rytus ir vakarus stūkso miškas (Paliepio miškas), į šiaurę ir pietus plyti dirbami laukai ir pievos. Rytuose įteka upelis iš Kukliečių ežero bei kitas bevardis upelis, o vakaruose išteka upelis į Skaistės ežerą (Nemunėlio upės baseinas).
Prie Dumblio šiaurinės pakrantės įsikūrę Baublių ir Indriūnų kaimai, į pietus – Paliepio kaimas.
Meisteris
Meisteris – savaitraščio „Ūkininko patarėjas“ priedas, einantis nuo 1991 m. rugsėjo mėn. Kaune.
Istorija
Iš pradžių dvisavaitis leidinys, vėliau mėnesinis žurnalas. Spausdina meistrystės, technikos remonto, namų ūkio tvarkymo patarimus. Tiražas 1991 m. – 50 000 egz., 1997 m. – 20 000 egz.
Redaktoriai Stasys Zienius, Vytenis Neverdauskas.
Kampinis reflektorius
thumb|right|Kampinio reflektoriaus veikimo principas thumb|right|Plūduras su kampiniais reflektoriais Kampinis reflektorius, kampinis atšvaitas – trijų tarpusavyje statmenų plokštumų struktūra, nepriklausomai nuo kritimo kampo atspindinti šviesą arba radijo bangas tiesiai jų siųstuvo kryptimi. Radijo bangų kampinis reflektorius susideda tiesiog iš metalinių plokščių. Šviesos bangoms reikalingi veidrodžiai.
Radijo bangų kampiniai reflektoriai (dar vadinami radiolokaciniais atšvaitais) montuojami ant laivų (ypač gelbėjimosi valčių), plūdurų ir kitais atvejais, kuomet svarbu objektą gerai ir patikimai aptikti radarų pagalba.
Daugelio smulkių šviesos kampinių reflektorių struktūra naudojama dviračių ir automobilių atšvaituose, kurie atspindi šviesą jos šaltinio kryptimi ir todėl yra gerai matomi stebėtojo turimo žibinto ar prožektoriaus šviesoje.
Kampiniai reflektoriai naudojami kaip radiolokacinio maskavimo priemonė. Pvz., išilgai kelio prismaigsčius karčių su kampiniais reflektoriais šie duoda tokias ryškias atšvaitas, kad radaras neaptinka tuo keliu važiuojančių tankų ar kitos technikos.
Kampinis reflektorius gali susidaryti ir atsitiktinai. Pavyzdžiui, kai kurios architektūrinės struktūros (aukšti statiniai su daugeliu balkonų ir pan) sudaro kampinį reflektorių garso bangoms – toks statinys efektyviai grąžina garso aidą (pavyzdžiui, pliaukštelėjus delnais). Ties lėktuvo uodega gali susidaryti gerai radijo bangas atspindintis kampinis reflektorius – kariniuose lėktuvuose tai nepageidautina ir to vengiama.
Agrotechnika
thumb|right|200px|Modernus [[traktorius]] Agrotechnika ( 'laukas, dirva' + technikos 'meniškas, meistriškas') – žemės ūkio augalų auginimo technologija.
Apima priešsėlių ir veislių parinkimą, žemės dirbimą, sėklos paruošimo, sėjos, sodinimo, pasėlių priežiūros, derliaus nuėmimo būdus ir priemones. Agrotechnika remiasi agronomijos, gamtos ir technikos mokslais, gamybiniu patyrimu.
Agrotechnika priklauso nuo auginamų augalų biologinių savybių, žemės ukio technikos išsivystymo lygio, klimato, dirvos, ūkininkavimo sąlygų.
Agrotechnikos svarbiausias uždavinys – optimaliai aprūpinti žemės ūkio augalus augimo faktoriais (šviesa, šiluma, vandeniu, maisto medžiagomis, oru), kad didėtų derliai, gerėtų jų kokybė.
Selachovskiai
Selachovskiai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Vasilkuvo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į vakarus nuo Vasilkuvo ir apie 10 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Varnos sritis
Varnos sritis  – viena iš 28 Bulgarijos sričių, įsikūrusi šalies pietuose palei Juodosios jūros pakrantę. Srities administracinis centras – Varna.
Demografija
Pagal 2009 m. duomenis srityje gyvena 500 428 žmonių, kurių 71 % gyvena Varnos mieste. 81 % srities gyventojų apsistoję urbanizuotose teritorijose. Gyventojų tankumo rodiklis siekiantis 130 žm./km² viršija šalies tankumo vidurkį.
Tautinė sudėtis
Srityje yra kinų, indų, arabų, afrikiečių emigrantų bendruomenių.
Siverekas
Siverekas – miestas pietryčių Turkijoje, 83 km nuo Dijarbakiro. Apylinkėse vyrauja kurdai.
EA Sports
EA Sports – JAV kompiuterinių žaidimų kūrėjos „Electronic Arts“ padalinys. Jis buvo įkurtas 1991 m. ir specializuojasi išskirtinai tik sporto žaidimų bei simuliatorių gamyboje ir leidyboje.
Dauguma „EA Sports“ žaidimų yra kuriama Vankuveryje, Kanadoje. Pagrindiniu įmonės konkurentu laikoma „2K Sports“.
Kitaip nei kitos didelės kompanijos, „EA Sports“ gamina žaidimus praktiškai visoms tuo metu esančioms žaidimų platformoms. Taip pat kompanija pasižymi tuo, jog išperka visas pagrindines tos sporto šakos licencijas (žaidėjų vardus, stadionus, komandas ir pan.) ir gali savo žaidimuose perteikti realistiškesnę aplinką.
Pagrindinės įmonės žaidimų serijos yra pagrindinių JAV ir pasaulio sporto šakų žaidimai – FIFA Football, Madden NFL, Fight Night, NBA Live, NCAA Football, Cricket, NCAA March Madness, Tiger Woods PGA Tour, NHL Hockey, NASCAR ir Rugby.
2005 m. „EA Sports“ pasirašė ilgalaikę 15 metų bendradarbiavimo sutartį su sporto kanalu ESPN. Pagal ją visuose pagrindiniuose įmonės žaidimuose bus naudojama ESPN produkcija.
Populiariausia „EA Sports“ žaidimų serija yra FIFA, kurios kopijų parduota daugiau nei 100 milijonų (2010 m.).
Agila (reikšmės)
Agila gali būti:
Gyvenvietės:
Asmenys:
Gençlerbirliği
Ankaros „Gençlerbirliği“ – Turkijos futbolo klubas iš Ankaros.
Dekoherencija
Dekoherencija – kvantiniai trikdžiai, atsirandantys dėl kitų kvantinių dalelių sąveikavimo su kvantinėmis dalelėmis, kurios dalyvauja kvantiniuose skaičiavimuose. Po dekoherencijos suardoma superpozicija, ir dėl to negali vykti kvantiniai skaičiavimai.
Gençlerbirliği
Istorija
Klubo ištakos siekia 1923 m. Žaidė Superlygoje. Sėkmingiausi metai buvo 1966 ir 2003 m.
Pastaraisiais metais patekdavo į Superlygą, bet ilgam joje neįsitvirtindavo.
Sultanbeilis
Sultanbeilis – miestas šiaurės vakarų Turkijoje, rytinis Stambulo priemiestis.
Gençlerbirliği
Istorija
2018–2019 m. praleido Pirmoje lygoje, kurioje užėmė antrą vietą.
Putokšliniai
Putokšliniai (Polygalaceae) – magnolijūnų (Magnoliophyta) šeima, kuriai priklauso vienametės ar daugiametės žolės, krūmai, labai retai nedideli medžiai. Lapai išsidėstę pražangiai. Žiedai dvilyčiai, zigomorfiniai, kiekvienas su pažiedėmis, sutelkti į kekes. Vaisius – dėžutė.
Šeimoje iš viso 19 genčių su maždaug 800-1000 rūšių, paplitusių beveik visame pasaulyje.
Lietuvoje auga viena putokšlės (Polygala) gentis.
Kunia (Lenkija)
Kunia ( arba Kunisianka) -  upė šiaurės rytų Lenkijoje: Palenkės vaivadijos Seinų apskrities Seinų ir  Gibų valsčiuose. Upės atkarpų bendras ilgis tarp pratekamų ežerų - apie 10 km.
Kunia išteka iš Beržinio ežero, vėliau neša vandenis per Ringio, Gailieko, Kieliko, Ilgelio, Kunio ežerus ir įteka į Mario ežerą. Upės kairiajame krante stovi svarbesnės gyvenvietės: Kreiviniai, Berznyko Palivarkas, Berznykas. Už pastarojo kaimo įteka vienintelis kairysis intakas - Pilvė. Prie Ringio ir Kieliko ežerų upė suka vandens malūnų girnas (pasak legendos, prie pastarojo ežero kunigas paskandino bažnytinį indą - kieliką, davusį vardą šiam vandens telkiniui).
Ėrbergė
Ėrbergė  – kaimas Latvijoje, Aizkrauklės savivaldybėje, 29 km į šiaurės vakarus nuo Neretos, beveik 3 km nuo Lietuvos sienos, prie Susėjos upės, šalia didelių girių. Mazzalvės valsčiaus centras. Pro kaimą eina plentas P73 Vecumniekai–Nereta–Subatė. Veikia pagrindinė mokykla (buvusiuose Ėrbergės dvaro rūmuose), biblioteka, paštas, yra liuteronų bažnyčia.
Istorija
Ėrbergės (Herbergen) dvaras šaltiniuose minimas nuo 1465 m. Dvaras priklausė Fytinhofų, Taubių giminėms. Dabartiniai rūmai pastatyti 1868 m.
Beižionių herbas
Aprašas
Žaliame skydo lauke sidabrinė priekin pasisukusi gervė, demonstruojanti nuleistus sparnus, auksiniais kojomis ir snapu, raudonu viršugalviu.
Simbolika:
Istorija
Istorinio herbo Beižionys neturėjo.
Heraldikos komisijoje svarstant naujo herbo idėjas kartu su seniūnijos atstovais buvo nuspręsta pavaizduoti gervę – retą Lietuvoje paukščių rūšį, įrašytą į Raudonąją knygą. Šis paukštis yra labai atsargus ir baikštus, gyvena pelkėse, miškų raistuose. Beižionių seniūnijoje jų sutinkama Taureikos, Liaukiškėse ir kitose vietovėse.
Beižionių herbas patvirtintas 2006 m. lapkričio 17 d. LR prezidento dekretu Nr. 800. Etaloną sukūrė Rolandas Rimkūnas.
Alfredas Širmulis
Alfredas Širmulis (1938 m. vasario 22 d. Žilvičiuose – 2013 m. gruodžio 3 d. Vilniuje) – Lietuvos dailės istorikas, Vilniaus dailės akademijos profesorius.
Juodupėnų apylinkė (Salantai)
Juodupėnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Vakarų Lietuvoje, į šiaurės vakarus nuo Salantų.
Alfredas Širmulis
Biografija
Gimė 1938 m. vasario 22 d. Žilvičiuose. Valstybiniame dailės institute (dab. Vilniaus dailės akademija) 1974 m. įgijo menotyrininko specialybę. Ten pat 1977–2009 m. skaitė visuotinės meno istorijos, senovės meno istorijos ir lietuvių liaudies meno istorijos paskaitas. Ilgą laiką vadovavo VDA Studentų meno draugijai. Buvo Akademijos fakultetų dekanas. A.Širmulis yra paskelbęs daugiau kaip 20 mokslinių straipsnių, monografiją „Lietuvos kūrybos tradicijų keliu: lietuvių liaudies XIX a. akmeniniai memorialiniai paminklai“ (1981 m., monografija parengta kandidatinės disertacijos pagrindu), išleido vadovėlį aukštosioms mokykloms „Lietuvių liaudies memorialiniai paminklai“. Mirė 2013 m. gruodžio 3 d. Vilniuje.
Juodupėnų apylinkė (Salantai)
Istorija
Apylinkė 1940 m. įkurta, 1944 m. atkurta vietoje Juodupėnų seniūnijos. 1949 m. buvo Salantų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Salantų rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. prijungta prie Bargalio apylinkės.
Ivanas Mičiurinas
thumb|Ivanas Mičiurinas Ivanas Mičiurinas (, 1855 m. spalio 27 d. Riazanės gubernijoje – 1935 m. birželio 7 d. Tambovo srityje) – rusų biologas ir selekcionierius, sodininkas-genetikas, daugelio vaisių ir uogų rūšių autorius.
Veikla
1875 m. sukūrė bandomąjį hibridų veislyną, kuriame rinko augalų kolekcijas ir išvesdavo naujas vaisių ir uogų veisles. 1923 m. sovietų Rusijos vyriausybė suteikė veislynui valstybinės svarbos statusą. Šis veislynas vėliau tapo Centrine genetikos laboratorija.
I. Mičiurinas daug prisidėjo vystant genetiką ir uogų kultūras, tyrė ontogenezės ir išorės veiksnių poveikį augalų paveldimumui, pagrindė genotipo pasikeitimus esant išorės veiksmams, sukūrė kryžminimo pradinių formų parinkimo teoriją.
Horst Erich Wolter
Horst Erich Volter (1906 m. rugpjūčio 26 d. Klaipėdoje – 1984 m. vasario 14 d. Leipcige) – grafikas.
Biografija
Gimė 1906 m. rugpjūčio 26 d. Klaipėdoje. 1920-1924 m. baigė leidybos kursus Klaipėdoje ir nuo 1925 m. dirbo Leipcigo leidykloje Giesecke & Devrient. 1925-1930 m. vakarais studijavo tipografiką Leipcigo grafikos akademijoje. 1937 m. pasaulinėje parodoje Paryžiuje už savo darbu gavo Diplom d'Honneur apdovanojimą. Po II pasaulinio karo vadovavo leidyklos Offizin Andersen Nexö Leipzig atkūrimui. 1959 m. gavo Gutenbergo apdovanojimą. 1959, 1965 ir 1971 m. buvo pasaulinės knygų mugės Leipcige pirmininkas. 1962 m. tapo profesoriumi, 1974 m. apdovanotas nacionaliniu Vokietijos demokratinės respublikos prizu. Mirė 1984 m. vasario 14 d. Leipcige.
Tautinys
Tautinys – upė šiaurės Lietuvoje, Šiaulių ir Joniškio rajonuose; Mūšos dešinysis intakas. Upės kodas LT341010150.
Geografija
Prasideda piečiau Meškuičių, kur susilieja Dubija ir Tautinėlis. Teka į šiaurės rytus, sudaro plačius vingius. Įteka į Mūšą (142 km nuo jos žiočių) ties Jauniūnais ir Lydekiais. Tautinio ir Mūšos santakoje 1236 m. įvyko Saulės mūšis.
Intakai: Lukštynė (kairysis). Pagrindinės gyvenvietės Meškuičiai ir Jauniūnai.
Biržų kautynės
Biržų kautynės – didžiausias Lietuvos sukilėlių būrių susirėmimas su Rusijos imperijos kariuomenės daliniais per 1863 m. sukilimą. Įvyko 1863 m. gegužės 7–9 d. Biržų girios pakraštyje ties Medeikiais, Gudiškiu ir Šniurkiškiais.
Prielaidos
thumb|left|160px|[[Zigmantas Sierakauskas]] thumb|left|160px|1863 m. sukilimo dalgininkai Pagal Lietuvos sukilėlių vado Zigmanto Sierakausko planą išplėsti sukilimą visoje Lietuvoje ir Kurše jo rinktinė, apie 2500 žmonių, gegužės 3 d. iš Andrioniškio miško Knebių stovyklos trimis kolonomis patraukė Biržų link. Dešiniajai kolonai, kurią sudarė 3 ir 6 batalionai, vadovavo Antanas Mackevičius. Vidurinei kolonai, kurią sudarė 4, 5, 7 ir 9 batalionai, vadovavo Zigmantas Sierakauskas, kairiajai, kurią sudarė 1 ir 2 batalionai – Boleslovas Kajetonas Koliška. Jos turėjo susijungti už Biržų prie Medeikių kaimo. Sukilėlius vijosi generolo I. Ganeckio vadovaujama Rusijos imperijos kariuomenės rinktinė. Atvykęs artimiausiu keliu, B. Koliška atsidūrė priekyje, Z. Sierakauskas viduryje, o A. Mackevičius, kuriam atiteko tolimiausias kelias, liko užnugaryje.
Mūšio eiga
Gegužės 7 d. Biržų girioje susijungusias Z. Sierakausko ir B. Koliškos kolonas puolė priešakinis Rusijos imperijos kariuomenės rinktinės dalinys (vadas – majoras Merlinas), kurį sudarė pusantros kuopos pėstininkų, ulonų eskadronas ir kazokų šimtinė. Po 2 valandas trukusio susišaudymo dalinys pasitraukė į Medeikius, sukilėliai įsitvirtino miške.
Gegužės 7-8 d. naktį iš Anykščių apylinkių prie Biržų atvyko I. Ganeckio pagrindinės pajėgos, apie 3000 rinktinių gvardijos kareivių. Gegužės 8 d. prie Gudiškio kaimo įvyko lemiamos kautynės, kurias sukilėliai pralaimėjo, Z. Sierakauskas ir B. Koliška pateko į nelaisvę. Kautynėms baigiantis atvykusi A. Mackevičiaus kolona nebegalėjo pakeisti padėties, bet iš apsupimo išlaisvino I. Leskausko vadovaujamus pirmųjų dviejų kolonų likučius, apie 400 žmonių. Gegužės 9 d. prie Šniurkiškių palivarko sukilėliai buvo dar kartą sumušti. Likusius sukilėlius A. Mackevičius ir I. Leskauskas išvedė į Panevėžio apylinkių miškus.
Pasekmės
Per Biržų mūšį buvo išblaškyta didžiausia sukilėlių rinktinė, žuvo nemaža sukilėlių ir jų vadų, buvo prarasta gurguolė su amunicija. Po Biržų mūšio sukilėliai nebesudarinėjo tokių didelių rinktinių, vengė susidūrimų su dideliais Rusijos kariuomenės daliniais, pradėjo plačiau naudoti partizaninio karo taktiką.
Krosnos apylinkė
Krosnos apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Krosnos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Simno rajonui. 1954 m. prijungta Pėdiškių apylinkė, Ramanavo apylinkė ir Vytautiškės apylinkė, o dalis Krosnos apylinkės prijungta prie Stebulių apylinkės ir Šeštokų apylinkės.
Barzdotasis kolis
Barzdotasis kolis – aviganis, kilęs iš Didžiosios Britanijos. Barzdotieji koliai judrūs, vidutinio dydžio šunys. Patino aukštis ties gogu 53-56 cm, kalės - 51-53 cm. Svoris - 18-27,5 kg. Akys didelės ir jų spalva dera su kailio spalva. Uodega ilga ir nukarusi, gausiai apžėlusi. Pavilnė tanki ir puri, akuotai tiesūs, šiurkštūs, ilgi. Kailis juodas, pilkas, rudas, šėmas, gali turėti baltumo ant nosies, krūtinės, kojų, letenų ar kaklo. Baltos dėmės už peties nepageidautinos. Greiti, mėgsta bėgioti, ropštis į kalniukus. Ištvermingi, nes turi gilią krūtinę ir gerai išvystytus klubus. Šie šunys panašūs į bobteilus bei lenkų žemumų aviganius ir kartais su painiojami.
Priežiūra
Barzdotojo kolio kailiu reikia kruopščiai rūpintis - 2 kartus per savaitę šukuoti šepečiu ir šukomis, kad nesusiveltų. Laikas nuo laiko reikia pakirpti per ilgus plaukus tarpupirščiuose ir valyti ausis. Barzdotajam koliui per nugaros vidurį daromas skyrimas.
Garabogazas
7,3 tūkst. gyventojų (1991 m.).
Nabaraučizna
Nabaraučizna gali reikšti:
Sochoniai
Sochoniai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Vasilkuvo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į vakarus nuo Vasilkuvo ir apie 10 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Margava (reikšmės)
Margava vadinami kaimai:
Daumantai (Anykščiai)
Daumantai – kaimas pietvakarinėje Anykščių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Kavarsko.
Memeler Allgemeine Zeitung
Memeler Allgemeine Zeitung  – Klaipėdos krašto dienraštis, ėjęs 1927 m. balandžio 20 d. – 1933 m. sausio 31 d. Klaipėdoje vokiečių kalba.
Istorija
Leido to paties pavadinimo bendrovė. Nuo 1931 m. leido priedą „Der landwirtschaftliche Ratgeber“ (Žemės ūkio patarėjas).
Redaktorius Jakobas Arongauzas.
Manisaspor
Manisos SK – Turkijos futbolo klubas iš Manisos.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1931 m.
Emblema
center|thumb|„Vestel“ klubo emblema
Grigalius XV
Popiežius Grigalius XV (, tikrasis vardas Alessandro Ludovisi, 1554 m. sausio 9 d. Bolonija – 1623 m. liepos 8 d. Roma) – Romos katalikų bažnyčios popiežius nuo 1621 m. vasario 9 d. iki mirties.
Saulė Gedrimaitė
Saulė Gedrimaitė (g. 1970 m.) – Lietuvos televizijos diktorė, žurnalistė, buvusi LRT darbuotoja.
Biografija
Baigė Palangos 2 vidurinę mokyklą. Mokydamasi baigiamojoje mokyklos klasėje, laimėjo LRT diktorių konkursą. 1989–1994 m. Vilniaus universiteto Komunikacijos fakulteto Žurnalistikos institute įgijo žurnalistės specialybę.
Grigalius XV
Biografija
1575 m. kanonų teisės daktaras. Ėjo įvairias pareigas Romos kurijoje. Nuo 1612 m. Bolonijos arkivyskupas, nuo 1616 m. kardinolas.
Saulė Gedrimaitė
Biografija
1999 m. baigė kvalifikacinius kursus (vedė BBC televizijos žurnalistai). 2006 m. vokiečių televizijos Deutsche Welle kursai informacinių laidų žurnalistams. 2008 m. Europos Parlamento rengiami kursai parlamentinių TV ir Web redaktoriams, ryšių su visuomene specialistams (Briuselis, Belgija).
1988–1993 m. LRT radijo diktorė, 1993–2001 m. Lietuvos televizijos (LTV) diktorė, 2001–2007 m. LRT/LTV Žinių tarnybos žurnalistė, „Panoramos“ žurnalistė, informacinės laidos „Vakaro žinios“ vedėja, LTV2 informacinės laidos „Vilniaus žinios“ vedėja. 2007 m. TV3 politinių aktualijų laidos „Seimas – tiesiogiai“ redaktorė ir vedėja. 2008–2009 m. BTV laidos „Seimas – tiesiogiai“ redaktorė ir vedėja.
Grigalius XV
Biografija
Išrinktas popiežiumi 1622 m. įsteigė Tikėjimo skleidimo kongregaciją (Congregano de Propaganda fide), kuri koordinavo visas katalikiškąsias misijas. Daug misijų išsiuntė į Amerikos, Afrikos, Azijos, Skandinavijos šalis. Plėtė kontrreformaciją Vokietijoje, Nyderlanduose, Prancūzijoje, Anglijoje, Vengrijoje.
Saulė Gedrimaitė
Darbas
Nuo 2009 m. iki šiol informacinės apžvalginės TV laidos „Seimo savaitė“ redaktorė ir vedėja (rodoma TV kanalu ,,Seimas -tiesiogiai '', taip pat interneto svetainėje www.lrs.lt), nuo 2007 m. iki šiol Seimo Informacijos ir komunikacijos departamento, Spaudos biuro redaktorė.
Nuo 2007 m. rengia projektus, susijusius su visuomenės informavimu apie Seime priimamus įstatymus. Rengia televizijos, interneto projektus, kuriais siekiama išsamiai supažindinti su įstatymų leidyba, galimybe visuomenei dalyvauti teisės aktų svarstymuose, parlamente vykstančius renginius.
Grigalius XV
Biografija
Trisdešimties metų kare palaikė Habsburgus. 1622 m. kardinolu paskyrė absoliutizmo ideologą Armaną Žaną de Rišeljė. Rėmė Abiejų Tautų Respublikos karus su Turkija. Įteisino slaptą balsavimą konklavoje. Mirė Kvirinalo rūmuose.
Saulė Gedrimaitė
Kūryba
2009 m., 2010 m. informaciniai-pažintiniai filmai „Lietuvos Respublikos Seimas“; speciali TV laida apie Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos (ESBO) sesiją Vilniuje, Seimo rūmuose. 2011 m. video pasakojimas Baltijos Asamblėjos 20-mečiui iš Talino. 2010 m., 2011 m. specialios TV diskusijų laidos („Seimas – tiesiogiai“. Diskusijos“), skirtos valstybės biudžeto projektui aptarti.
10 reportažų ciklas Lietuvos televizijos laidai „Labas rytas“ iš Prancūzijos (Provanso) apie Prancūzijos mokslo, verslo, kultūros pasiekimus, aplinkosaugą, statybą; 5 reportažų ciklas iš muzikos mugės Kanuose; 7 reportažų ciklas apie lietuvius Sankt Peterburge (LTV „Panorama“); 5 reportažų ciklas apie Estijos kultūrą, mokslą, verslą (LTV laida EksprESas LT); Lietuvos Radijuje vedė informacines, pažintines, muzikines laidas. Dalyvavo LRT šventiniuose, proginiuose projektuose, rengė, įgarsino TV laidų anonsus, kūrė reportažus kultūros, švietimo, mokslo, verslo, socialinėmis ir politikos temomis. Rengė tiesiogines televizijos transliacijas rinkimų į Seimą ir Savivaldybių tarybas metu.
Apdovanojimai
Seimo pirmininkų, Seimo kanclerių padėkos už profesionalų, sąžiningą ir atsakingą darbą
Grigalius XV
Biografija
Tarp jo kanonizuotų šventųjų – Teresė Avilietė, Pilypas Neris, Pranciškus Ksaveras, Ignacas Lojola.
Marceliškis
Marceliškis – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 16 km nuo Bikėnų.
Lietuvos skautų sąjunga
Tikslas – auklėti savo narius dorais, tvirto būdo, sąmoningais valstybės piliečiais, vadovaujantis Robert Baden-Powell sukurtomis idėjomis.
Istorija
thumb|200px|2007 m. Lietuvos pašto ženklas, skirtas Lietuvos skautų judėjimui Manoma, kad ji buvo įkurta daug anksčiau – 1918 m., tačiau tada tebuvo įkurtos organizacijos užuomazgos. Petro Jurgėlos–Jurgelevičiaus Vilniuje įsteigė pirmuosius skautų vienetus: spalio 1 d. pirmąją skiltį, o lapkričio 1 d. – pirmąją draugovę.
1922 m. įvyko pirmasis Lietuvos skautininkų suvažiavimas, kurio metu įkurta pirmoji organizacija – Lietuvos skautų asociacija (LSA). Teigiama, kad ši data yra Lietuvos skautų sąjungos įkūrimo metai, nes 1930-aisiais, išleidus Lietuvos skautų sąjungos įstatymą, ta pati LSA ir kitos veikusios organizacijos tiesiog buvo suvienytos nauju pavadinimu.
1940 m. TSRS okupavus Baltijos valstybes, Lietuvos skautų sąjunga panaikinta.
Atkurta 1989 m.
2016 m. duomenimis, Lietuvos skautų sąjunga vienijo ~1000 narių.
Daujėnų seniūnija
Daujėnų seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Pasvalio rajono savivaldybės pietryčiuose.
Kauno miesto savivaldybės taryba 2011–2015 m.
Kauno miesto savivaldybės taryba – Lietuvos Respublikos Kauno miesto savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta ketveriems metams savivaldybių rinkimuose, vykusiuose 2011 m. vasario 27 d. 1994 m. liepos 7 d. Lietuvos Respublikos savivaldybių tarybų rinkimų įstatymo Nr. I-532 2010 m. liepos 20 d. redakcijos nustatyta tvarka daugiamandatėje rinkimų apygardoje, remiantis visuotine ir lygia rinkimų teise, slaptu balsavimu proporcine rinkimų sistema, pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus bei iš išsikėlusių kandidatų, jeigu jų išsikėlimą parašais parėmė ne mažiau kaip dešimt procentų skaičiuojant vienam savivaldybės tarybos nario mandatui, bet ne mažiau kaip 100 tos savivaldybės rinkėjų.
Rinkimų rezultatai
Rinkimuose dalyviai gavo vietų:
Veikla
Pirmasis savivaldybės tarybos posėdis įvyko 2011 m. balandžio 14 d. Savivaldybės meru 25 balsais išrinktas Rimantas Mikaitis. Andrius Kupčinskas surinko 12, Aušra Ručienė – 4 balsus. Mero pavaduotojais paskirti Povilas Mačiulis (28 balsai), Stanislovas Buškevičius (39 balsai) ir Kęstutis Kriščiūnas (38 balsai).
2011 m. spalio 27 d. miesto meru vėl išrinktas Andrius Kupčinskas (26 balsai, vienintelis kandidatas).
Nuo 2012 m. liepos 12 d. administracijos direktoriaus pareigas perėmė Dainius Ratkelis (nepartinis, TSLK kandidatas). Mero pavaduotojai – Stanislovas Buškevičius (JL), Orinta Leiputė (LSDP), Vytautas Vasilenko (TT). 2012 m. lapkričio mėn. LR Seimo nare tapusią Orintą Leiputę vicemero poste pakeitė Vasilijus Popovas (LSDP). 2014 m. rugsėjo mėn. vietoje atstatydinto Vytauto Vasilenko vicemeru paskirtas Kazimieras Nausėda (LVŽS).
Sinkovcė
Sinkovcė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Naujadvario valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 25 km į šiaurę nuo Sokulkos ir 60 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Putokšlė
Putokšlė (Polygala) – putokšlinių (Polygalaceae) šeimos augalų gentis. Gentį sudaro apie 500 augalų rūšių. Lietuvoje auga šios rūšys:
Krasnojė (Agila)
Krasnojė (,, nuo 1938 m. liepos 16 d. Haffwerder, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Polesko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Golovkino kaimo gyvenvietės kaimas prie Kuršių marių.
Istorija
Nadruvos – Skalvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Labguvos apskrities kaimas. 1947–2008 m. Golovkino apylinkės kaimas.
Ben Cramer
Ben Cramer (g. 1947 m. vasario 17 d. Amsterdame) – olandų pop muzikos dainininkas.
1967 metais įrašė debiutinę dainą „Zai zai zai“, kuri tapo hitu, Nyderlandų Top 40 užėmusiu #7 vietą. Vėliau atlikėjas išleido sėkmingus singlus „Dans met mij“ ir „De Clown“.
1970 m. Cramer dalyvavo Nyderlandų Eurovizijos atrankoje su daina „Julia“, kuri užėmė ketvirtą vietą. Į atranką grįžo 1973 metais, nacionaliniame finale atlikęs keturias dainas, iš kurių Eurovizijai buvo pasirinkta „De oude muzikant“'. 1973 m. Eurovizijos konkurse, vykusiame balandžio 7 dieną Liuksemburgo mieste, Ben Cramer tarp 17 dalyvių užėmė 14 vietą.
Atlikėjas dar kartą bandė patekti į Euroviziją – 1981 metais, tačiau su dainomis „Retour“ ir „Marianne“ nacionaliniame finale užėmė atitinkamai aštuntą ir dešimtą vietas.
1989 metais atliko Juan Perón vaidmenį miuzikle „Evita“.
Skolto samių kalba
Skolto samių kalba  – samių kalbų grupės kalba, vartojama Suomijoje, daugiausia Sevetijervio kaime ir prie Lovo ežero, Rusijoje, kur kalba 20 – 30 žmonių Njuõʹttjäuʹrr (Notozero) dialektu. Skolto samių kalba taip pat kalbėta Norvegijoje, bet ten kalbėję žmonės galutinai išmirė.
Istorija
left|thumb|200px|Skolto samių kalba pažymėta 6 numeriu. Prieš Antrajį pasaulinį karą Skolto samių kalba buvo kalbama 4 samių kaimuose Suomijos teritorijoje. Pečengoje Skolto samių kalba kalbėjo Suonikylės ir Petsamo kaimuose. Kai ši teritorija po Antrojo pasaulinio karo atiteko Rusijai šia kalba kalbėję samiai išsikėlė į Inario, Sevetijervio ir Nelimo kaimus Inario savivaldybėje.
Raštas
Skolto samių kalba naudoja lotynų raštą:
Raidės Q/q, W/w, X/x, Y/y ir Ö/ö naudojamos tik tarptautiniuose žodžiuose.
Sodyba (reikšmės)
Sodyba gali reikšti:
Priešginiai
Istorija
1950–1991 m. kaimas priklausė kolūkiui „Spartuolis“.
Kasablanka (filmas)
Nors tai buvo A-sąrašo filmas su žinomomis žvaigždėmis ir geriausiai vertinimais scenaristais – Julius J. Epstein, Philip G. Epstein ir Howard Koch paminėti kaip prisidėję prie filmo scenarijaus kūrimo – nei vienas iš tų kurie dalyvavo filmo produkcijoje nesitikėjo, kad Kasablanka bus kuo nors daugiau negu įprastu filmu; tai buvo vienas iš daugybės Holivudo filmų, „kepamų“ kiekvienas metais.
Filmas patyrė įspūdingą sėkmę jau pirmuose bandymuose, jį skubėjo išleisti, kad pasinaudotų prieš dvi savaites įvykusia ir daug susidomėjimo sulaukusia Sąjunginkų Invazija į Šiaurės Afriką. Nepaisant besikeičiančio scenaristų asortimento, pašėlusiai adaptuojančio neparuoštus tekstus ir vos spėjančius su produkcija, Bogarto pirmojo bandymo atlikti romantišką rolę, Kasablanka laimėjo tris Oskarus, įskaitant geriausio metų filmo. Filmo veikėjai, dialogas ir muzika tapo ikoniški. Kasablanka pasiekė tokį populiarumą, kad nuolat laikosi geriausių visų laikų filmų sąrašo viršūnėje.
Kučiūnų apylinkė
Kučiūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje, pasienyje su Lenkija.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Lazdijų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Veisiejų rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. prijungta prie Gudelių apylinkės. Atkurta 1967 m. gruodžio 27 d. iš Miškinių apylinkės.
Liškiavos piliakalnis
Liškiavos piliakalnis, vadinamas Liškiavos pilies kalnu, Raganos mūru, Perkūno šventinyčia – piliakalnis Varėnos rajono savivaldybės teritorijoje, Liškiavos kaimo (Merkinės seniūnija) pietvakariniame pakraštyje, Nemuno kairiajame krante.
Piliakalnis
thumb|left|Pilies piliakalnis [[XIX a., Napoleonas Orda]] Piliakalnis, dar vadinamas Pilies kalnu, yra stačiašlaitė kalva. Iš pietų ir pietryčių jį juosia Nemunas, šiaurės ir vakarų pusėje yra daubos. Vakarinėje pusėje esanti apie 17 m gylio dauba piliakalnį skiria nuo Liškiavos alkakalnio. Šlaitai nuo Nemuno ir daubų pusės statūs, apie 30 m aukščio, nuo vakarų ir pietvakarių pusės nuolaidūs, apardyti, 6–7 m aukščio, manoma čia buvus supiltą pylimą. Piliakalnio aikštelė pailga, 100 x 50 m dydžio. Jos pietvakariniame ir šiaurės vakarų kampuose išliko pilies bokštų liekanų. Piliakalnio šiaurės rytų ir rytinėje papėdėje yra senovės gyvenvietė.