cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vytautas Laurušas
Biografija
1971–1986 m. kandidatas į LKP CK narius, nuo 1986 m. LKP CK narys. Nuo 1975 m. LSSR AT deputatas, nuo 1980 m. AT pirmininko pavaduotojas.
Sagainas
Sagainas (MY စစ်ကိုင်းမြို့ိ့ : sac kuing: mrui.) – Mianmaro miestas, Sagaino provincijos sostinė; gyventojų skaičius – 300000. Miestas įsikūręs prie Ajejarvadžio upės, 20 km į pietvakarius nuo Mandalajaus, kitame upės krante.
Sagainas yra religinis ir vienuolynų centras, su daugybe budistų vienuolynų. 1760-1764 metais miestas buvo karališkaja Mianmaro sostine.
Britų pastatytas 16 arkų Invos tiltas jungia Sagainą su Mandalajumi, turistai dažnai aplanko Sagainą vienos dienos ekskursijų metu. Minguino varpas – vienas lankomiausių objektų, esančių šalia miesto, pretenduojantis į didžiausio pasaulyje skambančio varpo vardą. Jis sveria apie 90 tonų, šonai yra išgaviruoti.
Mieste yra koledžas ir mokslo institutas.
Paneleysiniakós AO
Elefsinos „Paneleysiniakós“ – Graikijos futbolo klubas iš Elefsinos.
Aukštoja
Aukštoja – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 12 km nuo Lielionių.
Suras (Omanas)
Suras – miestas šiaurės rytų Omane, Šarkijos regiono centras. Išsidėstęs Omano įlankos pakrantėje, 150 km į pietryčius nuo Omano sostinės Maskato.
Istorija
VI amžiuje, Suras buvo žinomas prekybos centras su Rytų Afrika. XVI amžiuje jis buvo kontroliuojamas Portugalijos, bet buvo išlaisvintas omaniečio imamo Nasir ibn Murshid ir pergyveno ekonominį atgimimą, būdamas prekybos centru su Indija ir Rytų Afrika. Tai tęsėsi iki XIX amžiaus vidurio, kai britai uždraudė vergų prekybą.
Miestas žinomas dėl medinių laivų statybos. Suras iki šiol statomi dou tipo laivai, kokie buvo naudojami prekybai prieš du amžius. Daugybė laivų buvo pastatyta šiame mieste ir iškeliavo į Kiniją, Indiją, Zanzibarą, Iraką ir daugelį kitų šalių.
2007 m. birželio mėn. Suro miestą smarkiai niokojo Gonu ciklonas.
Mažeikių muziejus
thumb|right|260px|Mažeikių muziejus thumb|A. Griškevičiaus muziejus Viekšniuose thumb|Viekšnių vaistinė thumb|right|Rašytojos [[Šatrijos Ragana|Šatrijos Raganos memorialinis muziejus Židikuose]] thumb|Renavo dvaro rūmai Mažeikių muziejus – Mažeikių rajono kultūros įstaiga, 1931–1948 m. Mažeikių „Alkos“ muziejus, 1948–1990 m. Kraštotyros muziejus, Mažeikiuose.
Istorija
Muziejus įkurtas 1928 m. kraštotyrininko, pradžios mokyklos vedėjo mokytojo S. Ličkūno, sukaupusio daug archeologijos, etnografijos ir tautodailės vertybių, iniciatyva. 1926 m. S. Ličkūnas bandė oficialiai užregistruoti savo muziejėlį Šaulių rinktinės vardu, bet jam nepavyko gauti paramos, tad šio sumanymo atsisakė. Kuriantis „Senovės pažinimo mylėtojų“ kuopelei S. Ličkūnas prie kuopelės neprisijungė, nes, būdamas mokytojas, gimnazisto Vl. Pūnio sumanymus galėjo laikyti nelabai rimtais. Jei tam jis būtų oficialiai pritaręs, galėjo nukentėti jo, mokytojo, autoritetas – jam tada būtų vadovavęs jo paties mokinys. S. Ličkūnas įsijungė į kuopelės veiklą, tapo revizijos komisijos pirmininku tik po to, kai Vl. Pūnis susiruošė išvykti studijuoti į Kauną. Nuo 1928 m. rugsėjo 11 d. jis tapo kuopelės pirmininku. Tuo laiku buvo atidarytas ir Mažeikių muziejus. S. Ličkūnas Kankinių gatvėje buvo pasistatęs namelį. Viename gale gyveno pats su šeima (turėjo 4 vaikus), kitame gale dviejuose kambariuose buvo įkurtas muziejus. Iš pradžių lankytojams buvo rodoma 500 eksponatų. Kartu su „Senovės pažinimo mylėtojų“ kuopele S. Ličkūnas išleido žurnaliuką „Senovė”. Pablogėjus sveikatai, jis neteko savo pagrindinio darbo, todėl Telšių „Alkos” muziejus Mažeikių muziejų pasiūlė prijungti prie Telšių ir pažadėjo S. Ličkūnui finansinę paramą bei apmokėti turimas muziejaus skolas. 1931 m. birželio 3 d. S. Ličkūnas sušaukė steigiamąjį Telšių „Alkos“ muziejaus Mažeikių skyriaus susirinkimą. Į jį nebuvo pakviestas nė vienas „Senovės pažinimo mylėtojų“ kuopelės narys. Dėl to kilo Vl. Pūnio nepasitenkinimas. Mažeikių muziejų S. Ličkūnas tvarkė (su trumpomis pertraukomis) iki pat savo mirties 1944 m.
Kiti (filmas)
Kiti – 2001 m. mistinis siaubo filmas su Nikole Kidman, pelnęs aštuonis ispanų kino prizus „Goja“ ir daugybę tarptautinių apdovanojimų.
Mažeikių muziejus
Istorija
Muziejus nukentėjo per Antrąjį pasaulinį karą – 1944 m. perkraustant eksponatus į miesto savivaldybės rūsius nemažai vertybių dingo. Vėl ėmė veikti 1945 m., turėjo apie 12 000 eksponatų. 1955 m. per gaisrą sudegė beveik visi eksponatai, 1955–1958 m. neveikė. 1965–1988 m. buvo Telšių kraštotyros muziejaus filialas.
Kiti (filmas)
Filmo premjera įvyko 2001 m. rugpjūčio 2 d. JAV.
Mažeikių muziejus
Struktūra
Muziejuje yra du skyriai – gamtos ir istorijos bei 5 filialai:
Fondai
Muziejaus fonduose sukaupta apie 50 000 eksponatų (2008 m.), tarp jų rinkiniai: archeologija, etnografija, numizmatika, senoji fotografija, spaudiniai ir dokumentai, dailės kūriniai.
Kiti (filmas)
Siužetas
1945 m. Džersio sala, Antrasis pasaulinis karas eina į pabaigą. Jauna moteris su viltimi laukia iš fronto sugrįžtančio vyro. Didžiuliame ir gražiame dvare Grasė augina du vaikus. Ji yra įsitikinusi, kad tai yra vienintelė saugi vieta, kurioje dukrelei Enai ir sūnui Nikolasui negresia joks pavojus.
Šis dvaras labai skiriasi nuo kitų gyvenamųjų vietų. Languose užuolaidos visuomet sandariai užtrauktos. Kiekvienos durys (o jų yra 50) kruopščiai užrakintos ir gali būti atrakintos tik tokiu atveju, jei vaikai leidžia laiką kitoje dvaro vietoje. Kambariuose dega tik viena žibalinė lempa. Namuose nėra nei elektros, nei telefono, nei radijo. Taip yra todėl, kad abu vaikai yra alergiški šviesai, ir net pats menkiausias saulės spindulys jų kūnus išbertų skausmingomis žaizdomis, nuo kurių jie gali mirti.
Vieną dieną iš dvaro išeina visi tarnai. Nepaaiškinamomis aplinkybėmis jie paslaptingai dingsta. Kitos dienos rytą į duris pasibeldžia trys nauji pagalbininkai – jauna nebylė tarnaitė Lidija, maloniai bendraujanti vaikų auklė Berta Mils ir solidaus amžiaus sodininkas ponas Edmundas Tatlas. Trijulė ieško darbo ir tvirtina, kad jau dirbo šiame dvare prie ankstesnių šeimininkų. Greisė įsileidžia geranoriškai nusiteikusius tarnus. Nuo tos akimirkos dvare prasideda neįtikėtini dalykai. Grasė ir dviejų vaikų ramus gyvenimas jau nebebus toks saugus. Niekuomet.
Dukrelė Ena pradeda pasakoti, kad kiekviename dvaro kambaryje susitinka ir kalbasi su kažkokiomis šmėklomis – mažu berniuku vardu Viktoras, kuris visą laiką verkia, draugiška senyvo amžiaus moterimi ir t. t. Iš pradžių Greisė nenori tikėti pernelyg fantastiškais ir neįtikėtinais vaikų paistalais, tačiau netrukus ir pati pradeda jausti, kad namuose yra nekviestų ir nepažįstamų svečių.
Aktoriai
ir kt.
Niki de Saint Phalle
Biografija
Nikė de San Fal gimė 1930 m. spalio 29 d. Neji prie Senos mieste netoli Paryžiaus. Jos tėvas buvo prancūzas, motina − amerikietė. Po septynerių metų šeima persikėlė į JAV Niujorko miestą, kur Nikė mokėsi vienuolyno mokykloje. Nuo 1946 m. Nikė de San Fal pradėjo pozuoti fotonuotraukoms mados žurnalams. Jos atvaizdai pasirodė Vogue, Harper's Bazaar žurnaluose ir Life Magazine viršelyje. 1949 m. ji ištekėjo už Harry Mathews, būsimo rašytojo. 1950 m. ji sukūrė pirmuosius tapybos darbus aliejiniais dažais ir guašu, 1951 m. jai gimė duktė Laura. 1952 m. šeima persikėlė į Paryžių, Pabuvojus Barselonoje jai didelį įspūdį paliko architekto Antoni Gaudi statiniai. 1955 m. porai gimė sūnus Filipas. Maždaug tuo metu menininkė sukūrė pirmuosius savo asambliažus ir reljefinius kūrinius. Kurti išmoko savarankiškai. 1956 m. įvyko pirmoji Nikės de San Fal personalinė paroda Gotthard galerijoje Sankt Galene Šveicarijoje, ji susitiko Žaną Tangli su žmona, kurie tuo metu gyveno Monparnase Paryžiuje. 1960 m. Nikė de San Fal išsiskyrė su vyru ir apsigyveno su Ž. Tangli. 1961 m. ji prisijungė prie Paryžiaus „naujųjų realistų“ grupės, kuriai priklausė Ivas Kleinas, Armanas, Žanas Tangli ir kiti. 1960-aisiais ji sukūrė kūrinių su dažų kapsulėmis, į kurias parodos lankytojai galėjo šaudyti ir ištiškę dažai „užbaigdavo“ kūrinį.
1965 m. Nikė de San Fal sukūrė pirmąsias „Nanas“ − skulptūras iš medžiagos, vilnos ir objektų, imituojančias moteriško kūno formas, kuriomis išgarsėjo. Vėliau „Nanoms“ kurti menininkė naudojo ir kitas medžiagas, pavyzdžiui, poliesterį, pripučiamus balionus, šilkografijos spaudinius. Kartu su Ž. Tangli ji dalyvavo hepeninguose įvairiuose Europos miestuose. 1966 m. Nikė de San Fal sukūrė monumentalią, ant nugaros gulinčią „Naną“, pavadinimu „Ji“ (HON), Moderniojo meno muziejuje Stokholme kartu su vyru ir Per Olof Ultvel (sunaikinta parodos pabaigoje ). Į šią skulptūrą lankytojai galėjo įeiti ir viduje rasdavo mini kino teatrą, planetariumą, barą ir akvariumą. Paroda „Nanų galia“ 1967 m. surengta Amsterdamo miesto muziejuje. 1968 m. Nikės de San Fal kūriniai įtraukti į dadaistų ir siurrealistų kūrybos parodą Niujorko šiuolaikinio meno muziejuje. 1971 m. Nikė de San Fal pradėjo kurti trijų skulptūrų seriją „Ryjančios motinos“, kuria demonstruojamas kritinis požiūris į moteriškąją lytį. Tais pačiais metas Nikė de San Fal ištekėjo už Ž. Tangli. 1972 m. ji sukūrė pirmą pilnametražį savo filmą „Tėvelis“, jos architektūrinė konstrukcija „Golemas“, skirta vaikams, pastatyta Jeruzalėje. 1974 m. ji sukūrė trijų „Nanų“ viešą skulptūrinę grupę Hanoveryje. 1975 m. ji sukūrė antrą pilnametražį filmą „Sapnas, ilgesnis už naktį“. 1978 m. Nikė de San Fal pradėjo dirbti ties Taro skulptūrų parku netoli Groseto Toskanos regione Italijoje, kuris tapo vienu garsiausių jos kūrinių. 1980 m. menininkė pristatė savo vardo baldų dizaino, dekoratyviųjų objektų ir parfumerijos kolekcijas, kurių pardavimo pajamų dalis buvo skiriama Taro skulptūrų parko plėtimui. 1980 m. įvyko pirmoji retrospektyvinė Nikės de San Fal paroda Pompidu centre Paryžiuje. 1983 m. ji kartu su vyru Ž. Tangli sukūrė Stravinskio fontaną Paryžiuje, 1984 m. pradėjo dalyvauti kampanijose kovai prieš AIDS. 1992 m. įvyko jos retrospektyvinė paroda, pademonstruota Bonoje, Glazge ir Paryžiuje. 1993 m. Nikė de San Fal persikėlė gyventi į Kaliforniją JAV, 1994 m. išleista jos atsiminimų knyga „Mano paslaptis“, kurioje ji teigė, kad buvo išprievartauta tėvo, kai jai buvo vienuolika metų. 1994 m. atsidarė Nikės de San Fal vardo muziejus Nasu vietovėje Japonijoje. 1998 m. atsidarė jos sukurtas Taro sodas su 22 skulptūromis Toskanoje. 1999 m. menininkė skyrė seriją skulptūrų „Juodieji herojai“ afrikiečių-amerikiečių asmenybėms (pavyzdžiui, Miles Davis, Louis Armstrong). Šiais metais apdovanota Imperatoriškąja premija Japonijos meno asociacijos.
2000 m. Nikė de San Fal padovanojo daugiau nei 400 kūrinių Hanoverio Sprengel muziejui. 2001 m. padovanojo kitą grupę kūrinių Nicos šiuolaikinio meno muziejui. 2001 m. metais atsidarė skulptūrų parkas „Nojaus arka“ Jeruzalėje, kurį ji sukūrė su šveicarų architektu Mario Botta. Nikė de San Fal mirė 2002 m. gegužės 21 d. San Diege JAV nuo kvėpavimo sistemos sutrikimo. Jos sukurto dekoro darbai grotoje Herenhauzeno soduose Hanoveryje buvo baigti po mirties. 2003 m. atsidarė jos sukurtas „Karalienės Kalifijos burtų rato“ skulptūrų parkas Eskondide netoli San Diego Kalifornijoje. Menininkė yra sukūrusi baleto scenų dekoracijų ir iliustruotų knygų.
Būrys
Būrys – mokslinės klasifikacijos kategorija, taikoma gyvūnams. Pagal rangą yra tarp klasės ir šeimos. Giminingos šeimos jungiamos į būrį, o giminingi būriai sudaro klasę. Dėl požymių gausos gali būti tarpiniai rangai: antbūris, infrabūrys, pobūris.
Augalų sistematikoje būrio atitikmuo yra eilė.
Graikijos nomai
Graikijos nomai – antro lygio Graikijos administraciniai vienetai, už kurios stambesnės yra pirmo lygio periferijos. Dabartinė Graikija suskirstyta:
Pagal Graikijos konstituciją nomai yra pagrindiniai antrojo lygio savivaldos vienetai. Po 1994 m. reformos daug administracinių funkcijų iš nomų buvo perduota periferijoms. Dalis administracinių funkcijų (pvz., sanitarijos reikalai, urbanistinis planavimas) liko nomų valdžioje, tad teisiškai nomai yra centrinės valstybės valdžios administraciniai vienetai.
Kitose kalbose nomus dar vadina prefektūromis, o nomarchus prefektais.
Organizacija
Dabar kiekvieną nomą valdo:
Nomų tarybų narius viešai renka kas 4 metus. 3/5 vietų užima laimėjusi dauguma, o likusias 2/5 vietų proporcingai užima likusios partijos. Laimėjusios daugumos vadovas tampa ir ir nomarchu.
Nomų sąrašas
Atikos periferija (pažymėta 1 aukščiau pateiktame žemėlapyje), susideda iš šių nomų:
Kavarsko seniūnija
Kavarsko seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Anykščių rajono savivaldybės pietvakariuose.
Istorija
Įsteigta 1995 m. vietoje Kavarsko apylinkės.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 9 seniūnaitijos:
Nida (festivalis)
Festivalis „Nida“ – Lietuvos pop muzikos renginys, kurio sumanytojas ir organizatorius Arūnas Valinskas bei Haroldas Mackevičius. Pirmą kartą surengtas 1994 m. Renginio vieta – Nida.
1994 m.
I – asis festivalis „Nida 94“ vyko birželio 17 – 19 d.
Pirmasis koncertas, kuriame dalyviai atliko po vieną dainą, buvo skirtas „senoms geroms dainoms“. Antrajame koncerte dalyviai rinko geriausią savo kolegą. Festivalyje dalyvavo: Tomas Augulis, Romas Bubnelis, Džordana Butkutė, „Airija“, Steponas Januška, Ovidijus Vyšniauskas, Alvydas Lukoševičius, Neda Malūnavičiūtė, Vytautas Kernagis, Arina Borunova ir grupė „Veto bank“, „Bovy“, Egidijus Sipavičius, Stasys Povilaitis, Birutė Petrikytė, „Rojaus tūzai“, Virgis Stakėnas, Laimontas Dinius, Gytis Paškevičius, „Vairas“, Romas Dambrauskas ir grupė „Raktas“ bei Veronika Povilionienė.
Festivalyje vyko įvairūs renginiai: „Beždžioniukų šou“, kuriame vaikai mėgdžiojo festivalio dalyvius; taip pat vyko sporto varžybos: vandens dviračių lenktynės (laimėjo „vairiečiai“), krepšinio varžybos tarp festivalio dalyvių ir žurnalistų, kurias kelių taškų skirtumu laimėjo pastarieji bei kt. Koncertus transliavo radijas, filmavo televizija. Koncertų vedėjas – Arūnas Valinskas. Kiekvienam atlikėjui ir grupei, dalyvavusiam festivalyje, buvo įteikta po rūkytą ungurį.
Festivalio prizus – „gintarinius ungurius“ laimėjo: Gytis Paškevičius (jo sukurta ir atliekama daina „Winner“ pripažinta geriausia) bei bendras Gyčio Paškevičiaus, Veronikos Povilionienės ir grupės „Vairas“ projektas (atlikęs „Ūdrio ariją“ iš V. Klovos operos „Pilėnai“). Taip pat jiems atiteko Lietuvos Respublikos krašto apsaugos ministerijos įsteigtas pagrindinis prizas. Renginį vainikavo finalinė daina „Nida' 94“ (m. O. Vyšniausko ž. G. Zdebskio), kurią atliko „Visos žvaigždės“ (Stasys Povilaitis, Rosita Čivilytė, Neda Malūnavičiūtė, Ovidijus Vyšniauskas, Gytis Paškevičius, Arina Borunova, Povilas Meškėla ir Marijonas Mikutavičius).
1995 m.
II – asis festivalis „Nida 95“ vyko birželio 16 – 18 d.
Pirmąjį festivalio vakarą autorinių dainų koncertu pradėjo Benas – Vytautas Kernagis. Festivalio metu vyko sporto varžybos: futbolo rungtynės tarp muzikantų ir žurnalistų, kurias laimėjo pastarieji (rezultatu 7 : 5); žvejybos varžybos tarp profesionalių žvejų ir muzikantų žvejų, kuriose nugalėjo profesionalai (45 žuvys prieš 11, tarp muzikantų geriausiai pasirodė Saulius Urbonavičius – Samas, sugavęs 6 žuvis); krepšinio rungtynės tarp muzikantų ir žurnalistų, kurias laimėjo pastarieji (rezultatu 44 : 41), taip pat vyko orientacinės alaus varžybos, kuriose stipresni irgi buvo žurnalistai; buvo surengta diskoteka.
Pirmąjį festivalio vakarą įvyko LTV dainų konkurso „Muzikinis viešbutis“ baigiamasis koncertas, kurio metu vertinimo komisija paskelbė geriausių jo dainų dešimtuką. Jame dalyvavo: Elada Kungurceva (daina: „Nieko, išskyrus meilę“, m. ir ž. Kęstučio Lušo), Birutė Petrikytė (daina: „Naktyje“, m. Jaroslavo Cechanovičiaus, ž. S. Liniausko), Dima Šavrovas (daina: „Mamai“, m. Ovidijaus Vyšniausko, ž. Gintaro Zdebskio), Laimio Vilkončiaus trio (daina: „Tas nuostabus jausmas“, m. Laimis Vilkončiaus, ž. F. Cakman), Gytis Paškevičius (daina: „Šiam pasauly“, m. Gyčio Paškevičiaus, ž. D. Saukaitytės), Loreta Motuzaitė, Rosita Čivilytė ir Česlovas Gabalis (daina: „Senas drauge“, m. Vlado Klimo, ž. N. Skinderytės), Neda Malūnavičiūtė (daina: „Žingsniai ne tie“, m. Andriaus Kulikausko, ž. V. Kralės), Kęstutis Jablonskis (daina: „Būk mana“, m. ir ž. Kęstučio Jablonskio), Neda Malūnavičiūtė ir Gytis Paškevičius (daina: „Kai tavęs nėra“, m. Tomo Leiburo, ž. Gintaro Zdebskio), „Visos žvaigždės“ (Stasys Povilaitis, Rosita Čivilytė, Neda Malūnavičiūtė, Ovidijus Vyšniauskas, Povilas Meškėla, Marijonas Mikutavičius, Gytis Paškevičius ir Arina Borunova) (daina: „Nidai“, m. Ovidijaus Vyšniausko, ž. Gintaro Zdebskio) ir „Beat Street“ šokių grupė. Antrajame koncerte, arba „Didžiajame koncerte“, dalyvavo: Andželika ir Birutė Petrikytės (daina „Prisiminimai“), „Rondo“ (Kaunas) su Jūrate Pečkyte (daina: „Balsas tyloje“, m. ir ž. V. Butkevičiaus), Romas Dambrauskas ir grupė su Asta Pilypaite (Mažeikiai) (daina: „Miražas“), Saulė (daina: „Durys į tylą“, m. ir ž. Dapkevičiaus), Povilas Meškėla ir grupė „Rojaus tūzai“ (daina: „Gera diena“), Rinalda (daina: „Nakties gėlės“, m. ir ž. Rinaldos), „Sekmadienis“ (Mažeikiai) su Jūrate Miliauskaite ir Ingrida Bondzinskaite (daina: „Nevaryk, leisk dar pasėdėti“, m. ir ž. J. Miliauskaitės), „Vairas“ su Veronika Povilioniene (daina: „Avižėlė“), Džordana Butkutė ir grupė (daina: „Lėlytė“ m. E. Martinaičio, ž. Dž. Butkutės), Egidijus Sipavičius (daina: „Žalios vyšnios“), Kastytis Kerbedis, Neda Malūnavičiūtė, Gytis Paškevičius, „Bix“ ir „Airija“. Kiekvienam atlikėjui ir grupei buvo įteikta po rūkytą ungurį.
1996 m.
III – asis festivalis „Nida 96“ vyko birželio 21 – 23 d.
Pirmasis vakaras (21 d.) buvo skirtas „senoms geroms dainoms“, antrasis vakaras, arba „Didysis koncertas“ (22 d.) – naujausioms dainoms (abiejuose vakaruose atlikėjai dainavo po vieną dainą). Festivalyje dalyvavo: Vytautas Kernagis – „Benas“, „Nerija“ (Klaipėda), „Rondo“ (Kaunas), Romas Dambrauskas (Mažeikiai), Egidijus Sipavičius, Gytis Paškevičius, Steponas Januška ir grupė „Studija“, „Sel“, Neda Malūnavičiūtė, Povilas Meškėla ir grupė „Rojaus tūzai“, Stasys Povilaitis, „BIX“, Veronika Povilionienė, Ovidijus Vyšniauskas, „Trys tenorai“ ir „Keistuolių teatras“, Zakarauskas ir Klarkas („Alergija“), „Parkas“ (Šiauliai) ir Aušrinė bei „Jonis“. Kiekvienam atlikėjui ir grupei buvo įteikta po rūkytą ungurį.
22 d. „Keistuolių teatras“ parodė savo spektaklio premjerą, įvyko sportinės žūklės varžybos (rungėsi dalyvių komanda „Visos žvaigždės“ ir sportinės žūklės klubas „Vienam gale kablys“), kurias laimėjo pastarieji. Iš dainininkų labiausiai pasisekė Stasiui Povilaičiui (sugavo daugiausiai žuvų) ir Ovidijui Vyšniauskui (užkibo didžiausia žuvis), taip pat įvyko kėglių varžybos, kuriose dalyvavo keturios komandos: „Rėmėjai“, „Žurnalistai“, „Dalyviai“ ir „Organizatoriai“ (pastaroji ir laimėjo varžybas), rankų lenkimo varžybos (geriausiai tarp moterų pasirodė Inga Valinskienė), krepšinio varžybas (23 d.), vykusias tarp „Žurnalistų“ ir „Muzikantų“ komandų, laimėjo pastaroji.
Po „Didžiojo koncerto“ dainininkai ir muzikantai išrinko festivalio prizų – „gintarinių ungurių“ laimėtojus, kuriais tapo Ovidijus Vyšniauskas (kaip geriausias dainininkas) ir bendrą projektą parengę Veronika Povilionienė, Gytis Paškevičius ir ansamblis „Blezdinga“. Renginį vainikavo finalinė daina „Nida' 96“ (m. G. Zujaus, ž. A. Giniočio), kurią atliko „Visos žvaigždės“ (Neda Malūnavičiūtė, Gytis Paškevičius, Irena Starošaitė, Povilas Meškela, Raimondas Valatka, Saulius Urbonavičius, Steponas Januška, Egidijus Sipavičius, Egidijus Dragūnas, Vytautas Kernagis, Veronika Povilionienė, Romas Dambrauskas, Ovidijus Vyšniauskas, Jūratė Pečkytė). Festivalio dangų nušvietė įspūdingas fejerverkas. Išleistas festivalio albumas „Nida' 96“.
1997 m.
IV – asis festivalis „Nida 97“ vyko birželio mėn. 20 – 22 d.
Koncertai vyko du vakarus: vienas iš jų buvo skirtas naujausioms dainoms, o kitas – „senoms geroms dainoms“. Taip pat vyko sporto varžybos (dažasvydžio, tinklinio, krepšinio, kėglių, žūklės), kuriose dalyvavo ne tik organizatoriai, rėmėjai, dalyviai, žurnalistai, bet ir poilsiautojai. Festivalio koncertuose dainavo: Rosita Čivilytė (ji buvo pripažinta geriausia iš geriausių ir buvo apdovanota festivalio prizu – „gintariniu unguriu“), Česlovas Gabalis (jis pelnė antrąjį festivalio prizą – „gintarinį ungurį“ už geriausią dainą (G. Banio „Dieną keičia naktis“), Arina Borunova, Ovidijus Vyšniauskas, „BIX“, Stasys Povilaitis, „Airija“, Neda Malūnavičiūtė, Virgis Stakėnas, Džordana Butkutė, Steponas Januška, Ovidijus Vyšniauskas, „Dinamika“, Vytautas Kernagis, Rolandas Kazlas ir kt.
1998 m.
Jubiliejinis, V – asis festivalis „Nida 98“ įvyko 1998 m. birželio mėn. 19 – 21 d.
Festivalio dviejuose vakariniuose – didžiajame ir „senos – dainos – geros dainos“ koncertuose dalyvavo: „Naktinės personos“, „Bix“, „Rebelheart“, Stasys Povilaitis, Egidijus Sipavičius, Veronika Povilioniene, „ŽAS“ ir kt. Papildomose scenose grojo ir dainavo: Žilvinas Žvagulis ir grupė „Studija“, „Crazy Crow“, Virgis Stakėnas, „Jonis“, „Empy X“ ir kt. Jame vyko country, pop muzikos, vaikams skirti koncertai, „Organizatorių“ ir „Dalyvių“ krepšinio (rezultatu 21:19 laimėjo „Organizatoriai“) ir tinklinio varžybos (laimėjo „Dalyviai“), kurias komentavo aktorius Rolandas Kazlas; žūklės varžybas, sugavęs 5 žuvis, laimėjo Raimundas Jonutis (iš grupės „Studija“). Festivalio laureatais – „gintarinių ungurių“ laimėtojais – tapo Steponas Januška ir grupė „Studija“ (pripažinta geriausia grupe) bei jų daina „Vasara prie jūros“ taip pat pripažinta geriausia. Renginį vainikavo finalinė daina „Nida' 98“ (m. M. Narbučio, ž. A. Bialobžeskio), kurią atliko „Visos žvaigždės“ (Linas Adomaitis, Neda Malūnavičiūtė, Saulius Urbonavičius, Gytis Paškevičius, Gintarė Karaliūnaitė, Rosita Čivilytė, „B’Avarija“), dangų nušvietė įspūdingas fejerverkas.
Festivalio koncertus vedė: Kristina Kazlauskaitė, Rolandas Kazlas, Vilija Grigonytė ir Vytautas Šerėnas. Išleistas festivalio albumas „Nida' 98“. Renginį filmavo ir vėliau transliavo Baltijos televizija.
1999 m.
VI – asis festivalis „Nida 99“ įvyko 1999 m. gegužės mėn. 21 – 23 d.
Festivalio dviejuose vakariniuose – didžiajame ir „senos dainos – geros dainos“ koncertuose dalyvavo: „Keistuolių teatras“ (daina „Jūreivio daina“), Irena Starošaitė (daina „Sugrįžtu į Nidą“), „Smile“ (daina „More Than The World“), Rolandas Janavičius (daina „Žavintys vaizdai“), „Studija“ (daina „Nida“), Žilvinas Žvagulis (daina „Aš noriu, kad lietus pasibaigtų“), Janina Miščiukaitė (daina „Aš atėjau“), „L+“ (daina „Lūpos kaip vyšnios“), „MAX“ (daina „Dangaus norai“), „Pelenai“ (daina „Tavo Pasaulis“), Ovidijus Vyšniauskas (daina „Žvaigždė rūke“), Kęstutis Jablonskis (daina „Tylėt nebegaliu“), „Junior“ (daina „Nida' 94“ – „Junior“ versija' 99), Aistė Pilvelytė, Arina Borunova, Rosita Čivilytė, Gytis Paškevičius, Romas Bubnelis, Stasys Povilaitis, Virgis Stakėnas, Vytautas Kernagis, „Jonis“, „Rojaus tūzai“, „Skamp“, „Pagalvėlės“, „16 HZ“, „B’avarija“ ir kt.
Jame vyko įvairūs renginiai: žūklės (daugiausiai žuvų pagavo Stasys Povilaitis, o didžiausią žuvį – beveik 2 kg – sugavo Ovidijus Vyšniauskas, kėglių, paplūdimio tinklinio varžybos, šiukšlių rinkimo estafetė, įvairūs koncertai ir kt.
Juozas Justinas Slavėnas
Juozas Justinas Slavėnas (g. 1932 m. rugpjūčio 14 d. Delnickuose, Marijampolės raj.) – lietuvių fizikas, fizinių mokslų daktaras.
Nida (festivalis)
1999 m.
Festivalio laureatais – „gintarinių ungurių“ laimėtojais – tapo: Irena Starošaitė, Arina Borunova, Aistė Pilvelytė ir Kęstutis Jablonskis (už labiausiai patikusią dainą „Tylėt nebegaliu“). Renginį vainikavo finalinė daina „Nida' 99“, kurią atliko „Keistuolių teatras“. Dangų nušvietė fantastinis fejerverkas. Festivalio koncertų vedėjai: Asta Stašaitytė ir Žilvinas Žvagulis. Išleistas festivalio albumas „Nida' 99“. Renginį filmavo ir transliavo Baltijos televizija.
Juozas Justinas Slavėnas
Biografija
1957 m. baigė Vilniaus valstybinį universitetą, pradėjo dirbti asistentu, nuo 1962 m. – vyr. dėstytoju.. 1964 m. apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato (dabar – fizinių mokslų daktaro) disertaciją tema „Osciliatorių stiprumų nustatymas Cu I, Ag I, Au I, Si I, Ge I, Sn I ir Pb I spektruose“. Docentas nuo 1971 m. Skaitė paskaitas Fizikos, Medicinos ir Gamtos mokslų fakultetų studentams. Stažavo Leningrado universiteto Fizikos institute.
Nida (festivalis)
2004 m.
Festivalis „Nida' 2004“ (vyko gegužės mėn. 28 – 29 d.) buvo surengtas po ketverių metų pertraukos, pažymint festivalio 10 – metį. Festivalio šūkis – „Benai, grįžtam į Nidą“. Išleistas festivalio albumas pavadinimu „Benai, plaukiam į Nidą“ (leidybinė kompanija „Zuzi records“), į kurį įėjo 18 visiškai naujų dainų, kurias atlieka žinomos Lietuvos grupės ir atlikėjai („Pakeliui namo“ – Marijonas Mikutavicius, „Gera“ – Arina Borunova, „Miela, čiau“ – „Tabasco“, „100 bemiegių naktų“ – Rytis Cicinas, „Nesakyk man viso gero“ – Edmundas Kučinskas & Inga Valinskienė, „Vasaros dukra“ – Irena Starošaitė, „Kur tu esi?“ – Žilvinas Žvagulis, „Vasara mano“ – Egidijus Sipavičius, „Mes varom į Nidą“ – „Studija“, „Suvalkijos berniokas“ – Ovidijus Vyšniauskas, „Svajoklis“ – Gintarė Karaliūnaitė, „Tai tiek mažai“ – Ezopas (Linas Karalius), „Pasiklydę pažadai“ – Kęstutis Jablonskis, „Kelionė į pietus“ – „Rondo“, „Aš būsiu tokia“ – Violeta Riaubiškytė, „Saulei gęstant“ – Simonas Donskovas, „Aš su draugais“ – Gytis Paškevičius, „Mums pakeliui“ – „Pelenai“). Visos šios dainos skambėjo festivalio pirmąją dieną (gegužės 28 d.).
Renginį „Nida 2004“ tiesiogiai transliavo LNK televizija. Festivalis prasidėjo penktadienį (28 d.) „Didžiuoju“ festivalio koncertu. šeštadienio (29 d.) koncertą pradėjo Nidos kultūros ir turizmo informacijos centro „Agila“ folkloro ansamblis „Giedružė“, dainuojantis pamario krašto dainas, surinktas Liudviko Rėzos. Po to koncertavo Simonas Donskovas, Gintarė Karaliūnaitė, Gytis Paškevičius, Irena Starošaitė, Edmundas Kučinskas su Inga Valinskiene, Žilvinas Žvagulis, „Rondo“, Arina, „Lemon Joy“, „Pelenai“, „Žas“ ir kt. Renginį vedė Marijonas Mikutavičius.
Juozas Justinas Slavėnas
Mokslinė veikla
Mokslinę veiklą pradėjo atomų spektroskopijoje. 1959–1964 m. naudodamas anomalios dispersijos reiškinį nustatė daugelio Cu I, Ag I, Au I, Ge I, Sn I ir Pb I spektrinių linijų osciliatorių stiprumus. Atliko Au I rezonansinio dubleto linijų osciliatorių stiprumų kvantinius mechaninius skaičiavimus, spektriniais metodais nustatė sidabro ir švino garavimo šilumos vertes. Nuo 1965 m. prisijungė prie Algio Petro Piskarsko Lietuvoje pradėtų netiesinės optikos mokslinių darbų. Nuo 1972 m. tyrinėjo stiprios lazerinės spinduliuotės sugertį organinių molekulių kompleksuose. Išaiškino netiesinių nuostolių prigimtį įsisotinančiuose lazerių moduliatoriuose.
Nida (festivalis)
2004 m.
Renginio metu visą savaitgalį vyko įvairūs renginiai, atrakcijos, varžybos ir koncertai. Šeštadienį vyko žūklės varžybos, verdama žuvienė, vyko muzikos žvaigždžių krepšinio varžybos. Nidos kultūros ir turizmo centre „Agila“ veikė fotografijų paroda „Neužmirštamos Nidos festivalių akimirkos“, kurioje buvo galima pamatyti nuotraukas, kuriose buvo įamžintos jau įvykusių festivalių akimirkos; po atviru dangumi buvo galima susipažinti su Kuršmarių vėtrungių ekspozicijomis. Dalyvaujant Benui – Vytautui Kernagiui ir atgaivinto festivalio organizatoriui Arūnui Valinskui (kuris su Žilvinu Žvaguliu ir Nidos liaudies šokių kolektyvo „Kalnapušė“ šokėjais, atlikusiems linksmiausią festivalio dainą) įvyko „Didysis“ festivalio koncertas „Senos dainos – geros dainos“, kurį vedė Livija Gradauskienė ir Žilvinas Žvagulis. Jame dainavo visos didžiausios Lietuvos muzikos žvaigždės. Koncerto metu „auksiniais unguriais“ buvo apdovanoti festivalio laureatai, kuriais tapo Arina Borunova, Linas Karalius – Ezopas, Gytis Paškevičius ir kt. Prieš vidurnaktį finalinę festivalio dainą atliko visi dalyviai, dangų nušvietė įspūdingas fejerverkas. Po vidurnakčio vyko „gyvas“ grupės „Rondo“ koncertas bei Marijono Mikutavičiaus ir grupės naujausio kompaktino disko „Pasveikinkit vieni kitus“ pristatymas.
Juozas Justinas Slavėnas
Mokslinė veikla
Dirbo Kvantinės elektronikos katedroje nuo jos įkūrimo 1974 m. iki 1997 m.
Nida (festivalis)
2008 m.
Festivalis „Nida' 2008“ (vyko gegužės mėn. 30 – birželio 1 d.) taip pat buvo surengtas po kelerių metų pertraukos. Pagrindinis festivalio akcentas – koncertas „Benai, plaukiam į Nidą!“. Pirmasis, penktadienio vakaro, koncertas buvo skirtas maestro Vytautui Kernagiui atminti, kurį tiesiogiai transliavo TV3 televizija, kurį per Jonines parodė sumontuotą renginio versiją. Daugiau nei dvi valandas skambėjo populiariausios maestro ir jam skirtos dainos, prisiminimai apie jį. Jais dalinosi ir dainavo Stasys Povilaitis (atliko kabareto „Tarp girnų“ dainą „Santechnikas iš Ukmergės“), Alanas Chošnau, Ovidijus Vyšniauskas, Birutė Petrikytė, Edmundas Kučinskas, Veronika Povilionienė (dainavo dainą „Išeinu“), Donalda Meiželytė, Mino, Inga Valinskienė, Marijonas Mikutavičius, „Pikaso“, Česlovas Gabalis, „Tabasco“, Vaidas Baumila, Andrius Rimiškis, „Studija“, „ŽAS“ (atliko dainą „Kancaras“), Žilvinas Žvagulis ir Irena Starošaitė (duetu atliko dainą „Naktelė“), „Patruliai“ ir kt.
Juozas Justinas Slavėnas
Mokslinė veikla
Žymesnių rezultatų pasiekė dažiklių molekulių, turinčių ilgabangę sugerties juostą raudonoje bei artimojoje infraraudonoje spektro srityse, fotovyksmų tyrime.
Nida (festivalis)
2010 m.
Festivalis ''„Nida' 2010. Benai, plaukiam į Nidą“'' vyko gegužės mėn. 28 – 30 d. Jame vėl buvo surengti įvairūs renginiai, atrakcijos, koncertai. (28 d.) vyko vaikų šokių šventė „Sveika, vasara!“ (dalyvavo: Neringos meno mokyklos, Juodkrantės Liudviko Rėzos jūrų kadetų mokyklos ir svečių šokių kolektyvai iš Klaipėdos rajono mokyklų), Sauliaus Paukščio foto darbų paroda „Jūros žmonės“; (29 d.) koncertas, skirtas vaikų gynimo dienai (Laimos Lapkauskaitės, Jūratės Miliauskaitės vaikų kolektyvai dainavo su Lietuvos žvaigždėmis), bardų koncertas, skirtas V.Kernagiui atminti (dalyvavo: Kostas Smoriginas, Olegas Ditkovskis, Andrius Kulikauskas, Sigitas Bareikis, „Atika“, „Antikvariniai Kašperovskio dantys“, „Stipriai Kitaip“, „Atviras ratas“, M. Ancevičius ir Ą. Paulauskas, I. Papečkytė, Domantas Razauskas, J. Rušinskytė su grupe, Gediminas Storpirštis); (30 d.) Neringos meno kolektyvų koncertas „Kuršių kiemas“ (dalyvavo: liaudiškų šokių grupė „Kalnapušė“, kaimiškos muzikos kapela „Joldija“, folkloro ansambliai „Giedružė“ ir „Aušrinė“), vyko vaikų rankdarbių mugė, paplūdimio tinklinio, futbolo, petankės ir lauko teniso turnyrai bei kt. 28 d. vykusiame „Didžiajame koncerte“ dalyvavo: „Pelenai“, „Rondo“, Merūnas Vitulskis, „Studija“, „Tabasco“, Milanno ir grupė, „Biplan“, „BIX“, „Bags Band“, „Jonis“, Stasys Povilaitis ir „Combo Band“, Arina ir „Veto Bank“, Neda Malūnavičiūtė ir „Blues Makers“, Kęstutis Jablonskis. 29 d. vyko „Didysis“ Nidos festivalio koncertas „Benai, plaukiam į Nidą! „, kuriame dalyvavo: Irena Starošaitė, Žilvinas Žvagulis, Milana, „BM“, „Patruliai“, „el Fuego“, „Junior“, Stano, Eglė, „Pikaso“, „Savaitgalis“, Birutė Petrikytė, Donatas Montvydas, Džordana Butkutė, Rytis Cicinas, Jūratė Miliauskaitė, S. Milinytė, Paulius, Simonas Donskovas, Vytautas Šiškauskas, „69 Danguje“, Sasha Son’g, Vudis, Asta Pilypaitė, Deivis Norvilas, Merūnas Vitulskis, „Studentės“, Romas Dambrauskas, Simonna. Renginį filmavo TV3 televizija. Ji birželio 24 dieną rodė pirmają didžiojo koncerto dalį, o liepos 6 dieną – antrają.
2011 m.
Festivalis ''„Nida' 2011. Benai, plaukiam į Nidą“'' vyko gegužės mėn. 27 – 29 d. Penktadienį (gegužės 27 d.) buvo pristatyta dailininkės Gražinos Vitartaitės tapybos darbų paroda „Kuršių nerija„, skirta Neringos vasaros sezono atidarymui (Miniatiūrų muziejuje Juodkrantėje), vyko Neringos meno kolektyvų pasirodymas, skambėjo Neringos savivaldybės mero ir svečių sveikinimai. Vėliau festivalio atidarymo koncerte dainavo: Arina, I. Starošaitė, A. Pilypaitė, J. Miliauskaitė, R. Čivilytė, Eglė, E. Sipavičius, O. Vyšniauskas, R. Cicinas, Ž. Žvagulis, R. Dambrauskas, S. Donskovas, Č. Gabalis, L. Adomaitis, K. Jablonskis, Stano, E. Kučinskas, T. Augulis, V. ir V. Tarasovai, „Patruliai“, „el Fuego„, „BM“, „de Paris„, „Pikaso“, „Junior„, „Tabasco“, „Studentės" bei kiti. Koncerto vedėjai: R. Rudokas ir M. Jampolskis. Šeštadienį (gegužės 28 d.) vyko: žūklės varžybos (Nidos krantinėje), Vaikų gynimo dienai skirtas koncertas, kuriame kartu su scenos žvaigždėmis pasirodė ir vaikai (prie Nidos uosto), koncertas „Vytautas Kernagis kitoks“ (bardų skverelyje dainas atliko grupė „Avenue Acoustic“), vaikų ir jaunimo šokių šventė „Sveika, vasara“ (Liudviko Rėzos kultūros centro Lauko estradoje), taip pat svarbiausias festivalio koncertas, kuris šiemet vadinosi „Senos geros dainos skamba vėl naujai“ (koncertas vyko scenoje prie Nidos uosto, jame dalyvavo atlikėjai pasirodę Nidos scenoje ir penktadienio koncerte) bei festivalio uždaromasis koncertas "Vytautas Kernagis „gyvai“. Sekmadienį (gegužės 29 d.) vyko krepšinio varžybos (prie Nidos uosto susigrūmė festivalio dalyviai su neringiškiais), vaikų rankdarbių mugė ir spaudos konferencija. Festivalio didžiuosius renginius filmavo ir transliavo LRT televizija.
2012 m.
Festivalis ''„Nida' 2012. Benai, plaukiam į Nidą“'' vyko birželio mėn. 1 – 3 d. Birželio 1 d. (penktadienį) vyko kultūrinių mainų konferencija „Aktyvios moters įtaka ir jos reikšmė kultūriniam turizmui Baltijos jūros regiono šalyse“ (Nidos kultūros ir turizmo informacijos centre „Agila“ (Taikos g. 4, Neringa, Nida), Anatolijaus Stiško tapybos parodos „Sinfonia Pastorale“ atidarymas (Miniatiūrų muziejaus parodų salėje (L. Rėzos g. 3, Neringa, Juodkrantė), dailininkės Gražinos Vitartaitės tapybos darbų parodos atidarymas (Neringos istorijos muziejuje (Pamario g. 53, Neringa, Nida), VI regioninė Vaikų ir jaunimo Šokių šventė “Sveika vasara“ (Liudviko Rėzos kultūros centro koncertų salės lauko estradoje (L. Rėzos g. 54), Neringos meno kolektyvų pasirodymas (specialiai sumontuotoje scenoje prie Nidos uosto), skambėjo Neringos savivaldybės mero ir svečių sveikinimai. Festivalio atidarymo koncerte(specialiai sumontuotoje scenoje prie Nidos uosto) dalyvavo: Kauno miesto simfoninis orkestras, Vytautas Juozapaitis, Eglė Juozapaitienė, Merūnas, „el Fuego“, Vaidas Vyšniauskas, Deivis, Renata, Edmundas Seilius, Kristina Zmailaitė, Stasys Povilaitis, Egidijus Sipavičius, Birutė Petrikytė bei kiti. Birželio 2 d. (šeštadienis) vyko kultūrinių mainų konferencijos projekto „Kultūrų salos“ pristatymas. Konferencijos dalyviai pristatė savo nacionalinių kultūrų ypatumus: tradicinius amatus, paveldą, liaudies dainas bei šokius (Savivaldybės aikštėje (Taikos g. 2, Neringa, Nida). Taip pat vyko vaikų koncertas su žvaigždėmis, skirtas Vaikų gynimo dienai (specialiai sumontuotoje scenoje prie Nidos uosto), JAV – Lietuvos diplomatinių santykių atkūrimo 20 – ųjų metinių parodos atidarymas (Nidos kultūros ir turizmo informacijos centre „Agila“ (Taikos g.), Savicko paveikslų galerijos ekspozicijos pristatymas (Nidos bendruomenės namuose (Kopų g. 2/Taikos g. 17, Neringa, Nida), buvo surengtas bardų koncertas (Bardų skverelyje prie Vytauto Kernagio paminklo), laivų paradas (Nidos tarptautiniame keleiviniame uoste). Didžiajame festivalio koncerte (specialiai sumontuotoje scenoje prie Nidos uosto) dalyvavo: Evelina Anusauskaitė, Donny Montell, Žilvinas Žvagulis, Inga Valinskienė, Irena Starošaitė, Jūratė Miliauskaitė, Monika Linkytė, Eglė Jakštytė, Laura Remeikienė, „Studentės“, Paulius, „Pikaso", "Patruliai“, „Tabasco“, „Dar“, „Pinup Girls“, „Mergiotez“, Anatolijus, Grūdas, Vudis, Vytautas Kairys, Natalija ir kt. Birželio 3 d. (sekmadienis) buvo surengta vaikų rankdarbių mugė (aikštėje prie savivaldybės pastato (Taikos g. 2, Neringa, Nida) bei spaudos konferencija (Nidos kultūros ir turizmo informacijos centre „Agila“ (Taikos g. 4, Neringa, Nida). Festivalio didžiuosius renginius filmavo ir transliavo LRT televizija.
Literatūra
http://klaipeda.diena.lt/dienrastis/priedai/draugai/atgimusiai-nidai-negirdetos-dainos-130199 http://www.ve.lt/naujienos/lietuva/lietuvos-naujienos/sugrizes-benas-nidoje-susprogdino-linksmybiu-bomba-386412/ http://jtoforumas.forumr.net/t18-benas-dar-plauks-a-nida http://www.lzinios.lt/lt/2008-05-30/sou_ir_pramogos/nidos_festivalis_v_kernagio_atminimui.html http://www.tv3.lt/content/view/5668/521/ http://www.15min.lt/naujiena/zmones/archyvas/benai-plaukiam-i-nida-156-66331 http://zuzirecords.supermuzika.lt/naujienos/21835 http://www.anonsas.lt/portal/categories/81/1/0/2/article/22598 http://www.posh.lt/Ivykiai/Benai-plaukiam-i-Nida-2009/&Language=lt_LT& http://zuzirecords.supermuzika.lt/naujienos/22589 http://www.anonsas.lt/portal/index/article/26564 http://pramogos.delfi.lt/culture/paskelbta-festivalio-benai-plaukiam-i-nida-2010-programa.d?id=32222305 http://klaipeda.diena.lt/naujienos/laisvalaikis/jeigu-pikts-esi-ir-gnyda-nevaziuok-geriau-i-nida-280969 P R O G R A M A. //2012-05-08. //http://www.zuzi.lt/?display=records&do=news&id=344
Nuorodos
http://www.youtube.com/watch?v=4_xRGRrmN3U
Ribaltai
Ribaltai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grodzisko valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietryčius nuo Grodzisko, apie 16 km į šiaurės vakarus nuo Semiatičės ir apie 69 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Europos Sąjungos pilietybė
Europos Sąjungos pilietybė – ES (Mastrichto) sutarties įvesta sąvoka, reiškianti, jog kiekvienas bet kurios ES valstybės narės pilietis kartu yra ir ES pilietis.
Būtina sąlyga būti ES piliečiu yra turėti vienos iš šalių narių pilietybę. Tai nėra „klasikinė“ dvigubos pilietybės samprata. ES pilietybė yra kaip tam tikra viršnacionalinė pilietybė, papildanti valstybių narių pilietybę. ES pilietis turi pagrindines teises, neatsižvelgiant į tai, kurioje Europos Sąjungos šalyje narėje jis nuolat gyvena. Trečiųjų šalių piliečiams ES pilietybė yra prieinama tik gavus vienos ES valstybių pilietybę.
Istorija
Pirmaisiais Bendrijų egzistavimo metais bendros pilietybės kūrimo galimybė nebuvo svarstoma. Romos sutartyje (pasirašyta 1957 m. kovo 25 d., o įsigaliojo 1958 m. sausio 1 d.) minimi Europos žmonės.
Sąjungos pilietybė buvo įvesta 1992 m. Mastrichto sutartimi. Ji yra įtraukta į EB sutarties antrąją dalį (17–22 straipsniai). ES pilietybė nepakeičia valstybių narių nacionalinės pilietybės, o ją papildo. Kiekvienas asmuo, turintis ES valstybės narės pilietybę, yra ES pilietis. Ši pilietybė suteikia pilietinių ir politinių teisių. Tai pilietybė, kuri remiasi ne asmens etnine kilme, o tik jo teisiniu statusu.
Po Mastrichto sutarties vykusiuose Europos viršūnių susitikimuose buvo svarstomos galimybės stiprinti ES pilietybę, nepanaikinant nacionalinės pilietybės ir atsižvelgiant į nacionalinį identitetą, šalių narių tradicijas, bei suteikti platesnes ES pilietybės teises.
1997 m. pasirašytoje Amsterdamo sutartyje ES pilietybės sąvoka buvo praplėsta. Pabrėžtos pagrindinės piliečio teisės, būtinybė glaudžiau susieti piliečius su Europos Sąjunga ir padaryti Europos Sąjungą atviresnę. Buvo susitarta, kad kiekvienas bet kurios šalies narės gyventojas turi turėti teisę susipažinti su Europos Sąjungoje, Taryboje ir Komisijoje saugomais dokumentais. Tačiau šioje sutartyje nebuvo atsakyta į klausimus, kaip Sąjunga bus valdoma ateityje ir kokius įgaliojimus tiesiogiai daryti įtaką Sąjungai turės piliečiai.
2000 m. gruodžio mėn. ES šalių narių vyriausybių konferencijoje, kuri vyko Nicoje, buvo paskelbta Europos Sąjungos piliečių pagrindinių teisių Nicos chartija. Šešiuose jos skyriuose patvirtintos ES piliečių teisės: žmogiškasis orumas, laisvė, lygybė, bendra atsakomybė, pilietinės teisės ir teisių įgyvendinimas. Pagrindinių teisių chartija yra pagrįsta Europos žmogaus teisių chartija bei ES šalių narių konstituciniu paveldu.
Lisabonos sutartyje (pasirašyta 2007 m., įsigaliojo 2009 m. sausio 1 d.) taip pat įvesta ES pilietybės sąvoką.
ES piliečių teisės
Europos Sąjungos pilietybė, kuriai skirtas EB sutarties 17 straipsnis – pirmasis žingsnis formuojant Europos identitetą. Kaip ir valstybės pilietybė, Europos Sąjungos pilietybė turi nustatyti piliečio ir Europos Sąjungos tarpusavio santykius, kuriuos apibrėžia piliečio teisės, pareigos ir politinis aktyvumas. Taip siekiama pašalinti atotrūkį tarp Bendrijos veiksmų poveikio piliečiams ir jų teisių, pareigų bei dalyvavimo demokratiniuose procesuose užtikrinimo, nes kol kas tai beveik išimtinai nacionalinis klausimas. Taip siekiama sustiprinti žmonių, kaip ES piliečių, savimonę, paskatinti Europos visuomenės nuomonės raišką, politinį sąmoningumą ir Europos identiteto suvokimą. Be to, ES pilietybė padeda geriau apsaugoti valstybių narių piliečių teises ir interesus.
Remiantis šiuo metu galiojančios Lisabonos sutarties 17 straipsnio 2 dalimi, ES piliečiams yra suteiktos šios pagrindinės teisės, kurios jau buvo įtvirtintos ir ankstesnėse sutartyse:
EB sutarties 22 straipsnio antrąja pastraipa ir ES sutarties 48 straipsniu suteikiama galimybė Europos Sąjungos pilietybę plėtoti palaipsniui ir taip suteikti Europos Sąjungos piliečiams platesnį teisinį statusą Europos lygiu. Lisabonos sutartimi 8b straipsniu Europos Sąjungos piliečiams yra suteikta nauja iniciatyvos teisė – ne mažiau kaip 1 milijonas reikšmingos valstybių narių dalies piliečių, manydami, kad Sutartims įgyvendinti reikalingas Sąjungos aktas, gali imtis iniciatyvos raginti Europos Komisiją, kad ji, neviršydama savo įgaliojimų, pateiktų tuo klausimu atitinkamą pasiūlymą.
Europos Parlamento vaidmuo
Rinkdami Europos Parlamentą tiesioginiu balsavimu, ES piliečiai įgyvendina vieną pagrindinių savo teisių ES – demokratinio dalyvavimo Europos politinių sprendimų priėmimo procese teisę.
Parlamentas nuo pat pradžių norėjo, kad Europos Sąjungos pilietybės sąvoka būtų siejama su visapusiškomis teisėmis. Jis pritarė tam, kad Europos Sąjungos pilietybė būtų apibrėžta autonomiškai pagal Bendrijos nuostatas, kad ES piliečiai turėtų nepriklausomą statusą. Be to, nuo pat pradžių jis laikėsi nuomonės, kad pagrindinės žmogaus teisės būtų įtvirtintos pirminėje teisėje, ir ragino suteikti ES piliečiams teisę kreiptis į Teisingumo Teismą, jeigu ES institucijos arba valstybė narė tas teises pažeistų (1991 m. lapkričio 21 d. rezoliucija).
Derybose dėl Amsterdamo sutarties Parlamentas vėl paragino išplėsti su ES pilietybe siejamas teises ir kritikavo tai, kad Sutartyje nepažengta į priekį sprendžiant ES pilietybės turinio klausimą, susijusį su asmeninėmis arba kolektyvinėmis teisėmis. Vienas iš Parlamento reikalavimų (dar neįgyvendintas) – kad kvalifikuotąja dauguma būtų priimtos priemonės lygių galimybių principui įgyvendinti ir diskriminacijai uždrausti (1997 m. birželio 11 d. rezoliucija). Tačiau reikėtų pažymėti, kad nuo to laiko, kai Amsterdamo sutartyje įtvirtinta bendro sprendimo procedūra, kuri taikoma toms priemonėms, tapo lengviau įgyvendinti su ES pilietybe susijusias teises (18 straipsnio 2 dalis).
ES pilietybė tarptautinėje teisėje
Europos Sąjungos pilietybė buvo sukurta siekiant eiti link politiškesnės sąjungos. Ji įteisino piliečių teisinį statusą, susijusį su politiniu šalių bendradarbiavimu ir bendra Europos tapatybe. Europos Sąjungos pilietybė buvo sumanyta kaip dinamiška ir galinti plėstis, netgi pakeisti nacionalinę pilietybę. Tačiau Amsterdamo sutartyje ES pilietybė apibūdinta kaip „papildanti, bet ne pakeičianti“ nacionalinę pilietybę. Tai reiškia, jog ši pilietybė suteikia papildomų teisių ir pareigų, tačiau jokiu būdu neišstumia nacionalinės pilietybės.
Europos Teisingumo Teismas Europos Sąjungos pilietybe remiasi kaip instrumentu, sulyginančiu ekonomiškai aktyvius ir neaktyvius piliečius. Remiantis šia samprata ir diskriminacijos draudimu Europos Sąjungos piliečiai įgauna tam tikras socialines teises (pvz., teisę į socialines pašalpas) ir į lygybę prieš įstatymus, nepriklausomai nuo jų nacionalinės pilietybės. Tačiau toks Europos Sąjungos pilietybės taikymas nėra absoliutus – valstybėms narėms paliekama galimybė socialines teises riboti priklausomai nuo asmens ryšio su valstybe stiprumo.
Teisingumo Teismas taip pat nustatė, jog valstybės narės, įgyvendindamos savo galias pilietybės srityje turi atsižvelgti į Europos Sąjungos pilietybę. Taigi, pavyzdžiui, valstybės narės sprendimas atimti pilietybę, dėl kurio asmuo neteks drauge ir Europos Sąjungos pilietybės, turi būti priimamas atsižvelgiant ir į Europos Sąjungos teisėje galiojantį proporcingumo principą.
ES pilietybės nauda
Kadangi ES pilietybė nepakeičia nacionalinės pilietybės, o ją tik papildo, dažnai yra diskutuojama dėl jos reikšmės.
ES pilietybė suteikia Europos piliečiams konkrečias teises ir pareigas. Be to, ji leidžia suvienyti Europos gyventojus, skatina gilesnę integraciją, padeda palaikyti taiką ir bendrą suvokimą Europoje; valstybių narių piliečiams laisvai judėti, studijuoti ir dirbti Europoje.
Mlečna
Mlečna - upė Lenkijos centre; dešinysis Radomkos intakas. Ilgis - 27,8 km, baseino plotas 200 km² (visas Lenkijoje). VIII a. prie upės įsikūrė Radomas.
Pagrindiniai intakai: Pacinka, Kosuvka, Malčevskio upelis, Pietų upelis, Šiaurės upelis.
Keltų ratas
200px|thumb|Keltų (Seusionų ) moneta [[Prancūzijos medalių departamentas|Prancūzijos medalių departamente .)]] Keltų ratas - svarbus keltų meno ir religijos simbolis. Ratai buvo naudojami aukojimo ritualuose, aukojami šventvietėse (kaip Alesijoje ), metami į upes kaip Senėje, įdedami kapuose ar nešiojami kaip amuletai.
Keltų ratas kartu su žaibu dažnai siejamas su keltų dangaus dievo Taranio kultu. Keltų ratas taip pat vaizduojamas daugybėje keltų monetų.
center|thumb|Keltų ratai, vadinami raulais, datuojama 50 pr. m. e. - 50 m. [[Prancūzijos nacionalinis archeologijos muziejus|Prancūzijos nacionaliniame archeologijos muziejuje .]]
Wheel-god
Čampinas
Čampiną garsina Giovan Battista Pastine tarptautinis oro uostas, dar vadinamas Rome Ciampino. Tai karinis oro uostas, kur priimami ir civiliai lėktuvai, daugiausiai tokių pigių skrydžių kompanijų kaip Ryanair. Miestas pavadintas Giovanni Giustino Ciampini, religingo mokslininko ir archeologo iš XVII a., vardu. 1951 m. mieste buvo 5 tūkst. gyventojų, 1971 m. - 28 tūkst., o dabar 38 tūkst.
Angulemas
Angulemas – miestas pietvakarių Prancūzijoje, Naujosios Akvitanijos regione, Šarantos departamento centras. Romaninio stiliaus Šv. Petro katedra. Nuo XIV a. žinomas popieriaus gamybos centras. Plėtojama vyno prekyba, turizmas.
Istorija
Nuo 379 m. vyskupijos centras, 507 m. Angulemas atiteko Chlodvigui ir buvo prijungtas prie Frankų valstybės. IX a. gyvenvietė buvo užpulta ir apiplėšta normanų. 1360 m. pagal pasirašytą Brétigny sutartį miestelis perleistas Anglijai. Antrojo pasaulinio karo metais miestas buvo okupuotas Trečiojo Reicho.
Stepinė lingė
Stepinė lingė (Circus macrourus) – vanaginių (Accipitridae) šeimos paukštis.
Išvaizda
Stepinė lingė yra mažesnė už nendrinę lingę. Spalva panaši į javinės lingės. Patino krūtinė ir pilvas visai balti, juodi tik sparnų galai, o antuodegis murzinai baltas, iš toliau atrodo pilkas.