cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Duorpių tvenkinys
Duorpių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kupiškio rajone, 11 km į šiaurės vakarus nuo Kupiškio. Sudarytas užtvenkus Duorupio upelį (Pyvesos intakas) 3,8 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,34 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 69,9 m. Krantai žemi. Aplinkui plyti dirbami laukai. Vakarinėje pakrantėje įsikūręs Duorpių kaimas, rytinėje – Didžprūdžių kaimas. Piečiau eina kelias.
RGBA
RGBA (angl. Red Green Blue Alpha). RGBA naudoja RGB spalvų modelį su papildoma informacija. Alfa kanalas nurodo vaizdo elemento (taško) skaidrumą.
PNG yra paveiksliukų formatas kuris naudoja RGBA.
Nuorodos
Alfa kanalas
Gyvakarų tvenkinys
Gyvakarų tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kupiškio rajone, 10 km į šiaurę nuo Kupiškio. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Pyvesos intakas) 0,72 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,24 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 75,2 m. Krantai žemi. Rytinis krantas apaugęs medžiais, aplinkui plyti pievos. Pietinėje ir rytinėje pakrantėse įsikūręs Gyvakarų kaimas. Šiaurrytine pakrante eina kelias.
Arnotas
thumb|200px|right|Arnotų pavyzdžiai
Arnotas (, 'išpuoštas') – viršutinis puošnus kunigo drabužis, dėvimas per mišias, savo forma primenantis apsiaustą. Arnotą kunigas velkasi ant visų kitų drabužių, po juo dėvima alba.
Arnotas yra puošniausias, visą kūną dengiantis viršutinis liturginis drabužis. Jam siūti naudojamos lengvai klostėmis krentančios medžiagos. Jos būna baltos, raudonos, žalios, violetinės ir rožinės spalvos. Daug dėmesio skiriama puošybai, išpuošiant sidabru, auksu, brangakmeniais, išsiuvinėjant liturginius simbolius ir aplikacijas. Drabužis be rankovių, pailgas stačiakampis, suapvalintais apatiniais kampais, per jo vidurį eina kryžiaus arba kolonos formos juosta.
Simbolizmas
Arnotas simbolizuoja meilę. Jį apsivilkdamas kunigas tarsi tuo rūbu privalo apsivilkti Jėzaus Kristaus meile. Kadangi arnotas savo forma primena kryžių, kunigas maldoje jį vadina ir jungu, ir našta, kurią nešiojant pelnoma Dievo malonė. Drabužis paslepia asmens kūno formas, kviesdamas jo tarnystėje įžiūrėti Kristaus tarnavimą.
Skirtingos drabužio spalvos taip pat turi prasmę, todėl jie dėvimi vis kitomis progomis. Anksčiau per Vėlines ir pamaldose už mirusiuosius kunigai galėjo vilktis gedulingos juodos spalvos drabužius. Dabar šiomis progomis rekomenduojama dėvėti violetinės, atgailą ir liūdesį simbolizuojančios spalvos, rūbus. Rečiausiai dėvimi rožinės spalvos drabužiai, tik du kartus per metus - trečią advento ir ketvirtąjį gavėnios sekmadienį. Žalius liturginius rūbus kunigai dėvi šiokiadieniais. Raudonus liturginius drabužius kunigai dėvi kankinių, apaštalų šventėse, Verbų sekmadienį, Didžiojo penktadienio pamaldose. Aukso spalvos drabužiai prilyginami baltai, atskiros reikšmės neturi. Velykų savaitgalį visi pasaulio kunigai per šv. Mišias dėvi tik auksinius ir baltus liturginius drabužius.
Valmieros savivaldybė
Valmieros savivaldybė – administracinis vienetas vidurio Latvijoje, Vidžemėje. Ribojasi su Valkos, Smiltenės, Cėsių ir Limbažių savivaldybėmis, Estijos Respublikos Pernu, Viljandžio ir Valgos apskritimis. Plotas 2947,9 km², 51 370 gyventojų (2021 m.). Administracinis centras – Valmiera.
Istorija
Savivaldybė sudaryta 2021 m. liepos 1 d., sujungus Beverynos, Burtniekų, Kuocėnų, Mazsalacos, Naukšėnų, Rūjienos, Strenčių savivaldybes ir Valmieros miestą.
Suskirstymas
Savivaldybė skirstoma į 26 valsčius ir 5 miestus:
Apabhramša
Apabhramša ( – 'nuklydimas, paklydimas') – kalbinė sąvoka, siejama su senosiomis indoarijų kalbomis. Senovės indų gramatikų požiūriu – apabhramša tai šnekta, neatitinkanti sanskrito gramatikos, leksikos normų (t. y., prakritai ir kitos „nuklydusios nuo sanskrito“ kalbos). Šiuolaikinėje indologijoje apabhramšos sąvoka naudojama įvardinti tarpines kalbas, šnektas, vartotas tarp vėlyvųjų vidurinių indoarijų kalbų ir ankstyvųjų šiuolaikinių indoarijų kalbų.
Povediniu laikotarpiu susidarė šnekamosios kalbos, vadinamos prakritais. Su laiku šie prakritai standartizavosi ir paplito už gimtųjų arealų. Apie VIII a. prakritai ėmė mišti su kitomis šnekamosiomis kalbomis – taip susidarė apabhramšos. Jos dažniausiai naudotos džainų, budistų kūriniuose, kaip literatūrinė priemonė – sanskrito kavjoje. Šios apabhramšos XIII–XVI a. išsirutuliojo į šiuolaikines literatūrines indoarijų kalbas.
Kraljevi ulice
Kraljevi ulice – Kroatijos gatvės muzikantų grupė, susikūrusi 1987 metais.
Su Ladislav Demeterović (dar žinomu kaip 75 Cents) atstovavo Kroatijai Eurovizijos dainų konkurse 2008. Atstovai su kūriniu „Romanca“ nesunkiai pateko į finalą, užimdami 4 vietą. Deja, pastarajame sekėsi ne taip gerai ir muzikantai liko 21 vietoje.
Grupė anksčiau bandė patekti į „Euroviziją“ 2006 ir 2007 metais, tačiau abu kartus liko antri.
Brihatkatha
„Brihatkatha“ ( – 'didysis pasakojimas') – senovės indų epas. Kaip spėjama, jis sukurtas paišači prakritu, o jo autorystė priskiriama Gunadhjai. Manoma, kad „Brihatkatha“ buvo parašyta Pratišthanoje – Andhros arba Satavahanų imperijos sostinėje Godavari upės pakrantėje (kažkur tarp II a. pr. m. e. ir III(?)-V a.), nors neatmetama, kad tai galėję įvykti ir šiaurės Indijoje (Kaušambyje ar Udžaine).
Originalus „Brihatkathos“ tekstas neišliko. Dėl savo archajiškos tarmės buvo prastinamas, perpasakojamas į sanskritą ar kitus prakritus. Tiksliausia „Brihatkathos“ pernaša laikomas Budhasvamio Bṛhatkathā-śloka-saṁgraha (prieš X a., remiasi nepalietiška redakcija). Nors šis kūrinys eiliuotas, bet, manoma, atitinka „Brihatkathos“ stilių (tiesa, perteikia mažiau nei pusę originalo). Siužetiškai artimas kūrinys yra Sanghadasos Vāsudevahiṇḍī (~V a.) – tai prakritinis kūrinys, tekstas atpasakotas fragmentiškai, pakeisti veikėjų vardai. Apie aštuntadalį „Brihatkathos“ pasakojimo perteikia tamilų autoriaus Konkuveliro kūrinys Peruṅkatai (~X a.).
thumb|250px|Spėjamos „Brihatkathos“ versijų sąsajos
Be to, XI a. Kašmyro šaivų autorius Somadeva savo kūrinyje Kathāsaritsāgara remiasi nežinoma šiaurės vakarų Indijos „Brihatkathos“ atmaina, kuri galėjusi būti sukurta paišači proza. Kašmyrišką tradiciją seka ir Kšemendros Bṛhatkathāmañjarī.
Originalus „Brihatkathos“ tekstas veikiausiai prasidėjo autobiografiniu Gunadhjos pasakojimu, sekant dėstymo forma, kurią dažnai naudojo vėlesni romanistai.
Tekstas buvo tęsiamas, arba pradedamas, nuo Avantės istorijos po karaliaus Pradjotos (apie 480 m. pr. m. e.), vieno iš Udajanos (Vasavadatos vyro) uošvių mirties. Šis pasakojimas ilgainiui virsta išgalvotu siužetu, kai vieną Pradjotos įpėdinių pagrobia burtininkas (vidjadhara). Burtininkų karalius Naravahanadata įsikiša, kad išlaisvintų karalių ir atstatytų teisingumą, ir pradeda pasakojimą apie tai, kaip jis tapo valdovu.
Pauolis
Pauolis – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 8 km nuo Spitrėnų.
Litevka
thumb|190px|Mėlynomis litevkomis aprengti Mažosios Lietuvos dragūnai 1813 m. Litevka,  – dvieilis švarkas, istorinės vokiečių karinės uniformos sudėtinė dalis.
Istorija
Pirmieji šiuos paprastus ir judesių nevaržančius švarkus 1807 m. pradėjo devėti Frydricho Augusto Ludvigo fon der Marvitco vadovaujami Prūsijos karalystės savanorių būriai, kovoję prieš Napoleono kariuomenę. Nuo 1813 m. juos ėmė nešioti Karalystės reguliariosios kariuomenės padaliniai, taip pat ir Mažosios Lietuvos dragūnų pulko raiteliai – pradžioje kareiviai ir puskarininkiai, o vėliau ir karininkai.
thumb|120px|left|Prūsijos karalystės [[hauptmanas (apie 1910 m.)]] Tai buvo standžios medžiagos ilgaskvernis švarkas, užsegamas iškirptų arba prisiūtų kilpų pagalba. Pamažu tokius uniforminius švarkus įvedė vis labiau į vakarus dislokuoti daliniai, Mozūrijoje ir kitose lenkakalbėse žemėse juos tapo įprasta vadinti litevkomis.
Nuo 1893 m. buvo įvesti ant rankovių tvirtinami kampo formos antsiūvai – karinių laipsnių skiriamieji ženklai. Jie buvo medžiaginiai, kartais metaliniai: pvz., feldfebelis turėjo tris tokių metalinių antsiuvų juostas. thumb|190px|[[Bad Godesbergas|Bad Godesbergo miesto karnavalinės eisenos dalyviai. Ketvirtas iš kairės dėvi litevką.]] Nuo 1903 m. litevkas pradėjo nešioti Vokietijos žandarmerijos pareigūnai, taip pat miestų savisaugos būrių nariai. Taip Heseno didžioje kunigaikštystėje nuo 1901 m. šiems pareigūnams buvo privalu vaikščioti su šešiomis atviromis ir šešiomis paslėptomis sagomis susegama tamsiai mėlynos saržos litevką su prisiūtomis dviem kišenėmis, indigo spalvos atvartais ir stačia apykakle.
XX a. pr. į įvairias užjūrio teritorijas siunčiami vokiečių kariškiai buvo rengiami mėlynomis, pilkomis ir haki spalvos litevkomis (pvz., tarptautinės Rytų Azijos ekspedicijos dalyviai, į Kiniją iškeliavę malšinti Boksininkų sukilimo). 1907–1910 m. kaizerinės Vokietijos kariuomenėje litevkų buvo atsisakyta, kariuomenę imta rengti kitokiomis uniformomis, į istoriją įėjusiomis feldgrau pavadinimu. Visgi senoji litevka kariškių tarpe išliko populiari, iki pat Pirmojo pasaulinio karo pabaigos apie ją buvo kuriamos dainelės ir linsmos istorijos. Dabartiniais laikais Vokietijoje pavasarinių karnavalų dalyviai mėgsta puoštis istoriniais rūbais, taip pat ir litevkomis.
Overtono langas
thumb|200px|Dž. Trevinjo pateikti Overtono lango etapai, kaip kokia nors idėja gali būti priimtina visuomenei Overtono langas – sociologinė sąvoka, nusakanti leidžiamo nuomonių spektro ribas, kuriose, atsižvelgiant į esamą visuomenės diskursą, gali pasisakyti politikai ir kiti viešieji asmenys. Sąvoka dažniausiai vartojama politologiniame, istoriniame, kultūrologiniame kontekste. Pavadinta pagal JAV politologą Džozefą Overtoną, kuris teigė, jog politinės idėjos gyvybingumas daugiausia priklauso ne nuo politikų asmeninių pasirinkimų, o nuo to, ar ta idėja patenka į visuomenei priimtinų idėjų spektrą. Pati sąvoka pristatyta Makinso viešosios politikos centro 2006 m., jau po paties Overtono mirties.
2006 m. Džošua Trevinjas išplėtojo šią teoriją, pristatęs 6 kokios nors idėjos priėmimo žingsnius: neįsivaizduojama → radikalu → priimtina → protinga → įprasta → norma. Overtono lango idėją išpopuliarino politikos komentatorius Glenas Bekas, 2010 m. išleidęs politinį trilerį „Overtono langas“ (The Overton Window). Palaipsniui pirminė Overtono lango sąvokos prasmė, jog politikai turi taikytis prie visuomenės nuomonės, platesniuose visuomenės sluoksniuose pasislinko link sampratos, jog politikai, pasitelkę Overtono lango principą, formuoja visuomenės nuomonę.
Overtono lango sąvoka dažnai bandyta aiškinti tokias politines realijas, kaip Donaldo Trampo pergalė JAV prezidento rinkimuose ar „breksitas“. Lietuvoje (taip pat Rusijoje) Overtono lango sąvoka išimtinai naudojama prasme, jog tai technologija, kaip nepriimtinas idėjas, nepriimtinus reiškinius galima paversti politine norma.
AS Kigali
Association Sportive de Kigali arba trumpai AS Kigali bei Kigali – futbolo klubas iš Kigalio, Ruandoje, kuris dalyvauja šalies Premjer lygos pirmenybėse. Šio klubo spalvinė gama – žalia ir galtona.
Istorija
Klubas įkurtas 2006 m. Tais pačiais metais debiutavo Premjer lygoje.
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia „Amahoro“ nacionaliniame stadione, kuris talpina 30 tūkst. žiūrovų.
Subaru R2
Į „Subaru R2“ buvo montuojamas vienas variklis „EN07“. Šio variklio darbinis tūris (cilindrų skersmuo ir stūmoklio eiga – 56×66,8 mm) – viso labo 658 cm³. Tai keturių cilindrų, I4 variklis su kuro įpurškimo sistema. Šis variklis ypatingas tuo, kad „Subaru R2“ buvo montuojamas trijų skirtingų modifikacijų (priklausomai nuo automobilio modifikacijos). Pažangus variklio darbas išvysto iki 54 AG, esant 6400 aps./min. ir 63 Nm sukimo momentui; taip pat yra variantas su suslėgėju ir suslėgto oro aušintuvu, kuris išvysto 64 AG.
Čimišlijos rajonas
Čimišlijos rajonas – vienas iš Moldovos administracinių vienetų, esantis šalies pietuose. Administracinis centras – Čimišlija. Tai pat yra 22 kaimai bei 16 komunų. 2012 m. duomenimis, rajone gyveno 61 300 gyventojų.
Subaru R2
Automobilis galėjo būti nudažytas viena iš 11 skirtingų spalvų, o vidaus apdaila buvo 3 skirtingų variantų (po vieną skirtingai variklio modifikacijai).
Čimišlijos rajonas
Geografija
Čimišlijos rajonas šiaurėje ribojasi su Hinčeščiu ir Jaloveniu, rytuose su Keušeniu, pietryčiuose su Basarabiasku bei Ukraina ir pietuose su Gagaūzija.
Subaru R2
2005 m. sausio 4 d. buvo pristatytas „Subaru R1“ modelis – dviduris „R2“ modelio variantas su trumpesne ratų baze ir mažesniu kėbulu.
Pauošniai
Pauošniai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 6 km nuo Babrungo. Kaime yra įrengta Žemaitijos motokroso ir autokroso trasa.
Kalnujų apylinkė
Kalnujų apylinkė (iki 1971 m. Kalnųjų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvoje.
San Marino futbolo varžybos 1993–1994 m.
San Marino futbolo varžybos 1993–1994 m.
1993–1994 m. Campionato Sammarinese di Calcio
Devintasis.
Dalyviai
10 dalyvių. Po sezono dvi komandos iškrito.
Ašvaghoša
Ašvaghoša (~80–150 m.) – indų poetas, dramaturgas, žymus budizmo filosofas. Jis buvo vienas pirmųjų budistų, pradėjęs rašyti klasikiniu sanskritu (jo pirmtakai naudojo maišytą sanskritą).
Gimė Košalos valstybėje, Saketos mieste (dab. Ajodhija), žymiame kaip Ramos miestas. Nors gimė veikiausiai brahmanų šeimoje, vėliau atsivertė į budizmą. Jo kavja budistinėmis temomis buvo populiari Kušanų imperijoje: legenda sieja jo vardą su žymiausiu imperatoriumi Kaniška (valdė nuo 127 m.). Vienas pasakojimas liudija, kad Ašvaghoša, jau užsitarnavęs didžiulę šlovę, buvo nusiųstas imperatoriui kaip duoklė.
Žinoma, kad Ašvaghoša sukūrė du budistinius epus, 4 dramas, keletą stotrų (tačiau pastarųjų autorystė abejotina).
II a. stotras (pašlovinimus), skirtas Budai, neretai linkstama priskirti Ašvaghošai. Visa eilė šio laikotarpio stotrų buvo rastos didesniais ar mažesniais fragmentais seniai sunaikintuose Vidurio Azijos budistiniuose centruose, o viena jų – užbaigto rankraščio pavidalu. Kiti tos pačios tradicijos kavjos kūriniai išliko Nepale. Pilna stotrų ir kitų kūrinių serija išliko tibetietiškais vertimais (tibetietiška rinktinė).
Paupė
Paupe vadinami kaimai:
Puertoljanas
Puertoljanas  – miestas vidurinėje Ispanijoje, Kastilijoje‑La Mančoje, Siera Morenos kalnų papėdėje, 35 km į pietvakarius nuo Siudad Realio. Pro miestą eina Madrido–Sevilijos geležinkelis ir plentas, yra privatus oro uostas. Puertoljanas yra svarbus Ispanijos naftos perdirbimo ir naftos chemijos pramonės centras (veikia „Repsol YPF“ bendrovės įmonė; nafta tiekiama naftotiekiu iš Malagos uosto). Taip pat gaminamos mineralinės trąšos, saulės baterijų plokštės, vystoma spalvotoji metalurgija. Apylinkėse kasama geležies, švino, mangano, vario rūdos, bitumingieji skalūnai, akmens anglys. Trykšta mineralinės versmės (balneologijos kurortas), yra botanikos sodas.
thumb|left|245px|Repsol YPF gamykla
Istorija
Puertoljanas vietoje (tada vadintas Puertoplano) įkurtas XIII a. Miestelio statusą gavo XVI a. Pradžioje plėtota keramikos ir tekstilės pramonė, bet 1873 m. apylinkėse radus akmens anglių suklestėjo kaip kalnakasybos pramonės centras. Miesto teisės suteiktos 1925 m.
Stenograma (automobilių sportas)
Stenograma (angl. pacenotes) – greičio ruožų ypatumų kodavimo sistema ralyje. Tai lenktynininkų naudojamas metodas tiksliai apibūdinti kelio maršrutą (greičio ruožą), kuris padeda ekipažui mažiau laiko sugaišti trasoje. Stenogramoje pažymimos visos pastebimos kelio konfigūracijos savybės, kurios gali turėti įtakos važiavimo greičiui įveikti tam tikrą kelio atkarpą, pvz.: posūkiai, sankryžos, kelio lūžiai (tramplinai). Žymint šią informaciją ir detales, visada yra įtraukiamas atstumas tarp jų, taip pat, posūkių laipsnis ar sudėtingumas, kelio paviršiaus tipas bei sąlygos – duobės, įkalnės ir nuokalnės, bei kitos, specifinės, greičio ruožo, ypatybės. miniatiūra|dešinėje|Ralio stenogramos pavyzdys anglų kalba Šturmanas visą sužymėtą detalią greičio ruožo informaciją turi garsiai diktuoti automobilio pilotui varžybų metu, todėl, ekipažo patogumui, stenograma yra surašoma naudojant kuo trumpesnes santrumpas. Nors ralio pasaulyje yra sugalvota daugybė stenogramos sudarymo principų, tačiau visiems priimtino „standarto“ nėra. Praktikoje, stenograma gali kisti pagal ekipažo pageidaujamą kalbą, posūkių sudėtingumo žymėjimus, atstumų tarp kelio konfigūracijų išraišką ir kt. Tipiniam pasaulio ralio greičio ruožui pasižymėti gali prireikti daugybės puslapių, o renginio kelio knyga gali pasirodyti kaip kelių tomų rinkinys.
Pavyzdys
Žemiau esanti koduotė yra pavyzdys iš trumpos kelio atkarpos, kaip sudaroma ralio stenograma:
„ Startas 100 K2 100 D2 200 K5 100 D4 50 T ir D2-3 (nepjaut) 30 D6 400 K1 50 K4perT! 100 finišas “
Vertimas:
Paaiškinimas
Šiame pavyzdyje atstumai tarp kelio pasikeitimų žymimi kaip tiesiosios, pvz., 100 metrų nurodo, jog kelio konfigūracija ir kryptis šioje atkarpoje visiškai nesikeičia. Skaičiai nuo vieno iki šešių žymi posūkių sudėtingumus. 1 reiškia ypatingai lengvą kelio konfigūracijos nukrypimą į vieną ar kitą pusę, kuris yra įveikiamas kuo didesniu greičiu, 5 - 90° posūkį (sankryža), o 6 – 180° posūkį (apsisukimą). Dažnai gali būti sutinkamas ir atvirkštinis variantas, kuomet 1 žymi aštriausią, o 6 – lengviausią posūkį. Tai priklauso nuo vairuotojo poreikių ir patogumo, tačiau šis posūkių sudėtingumo rakursas yra bene vienas populiariausių ir plačiausiai naudojamų ralio pasaulyje, taip pat ir Lietuvoje. Kiekvienas sudėtingumo laipsnis identifikuoja pirmajam pilotui, koks greičio ir saugumo santykis turi būti pasirinktas, kad greičio ruožo finišas būtų pasiektas per kuo trumpesnį laiką. Norint tapti aukščiausio lygio ralio vairuotoju, viena iš svarbiausių sąlygų yra pasitikėjimas šturmanu bei stenograma, kurią jis diktuoja. Taisyklingas kelio suvokimas bei jo perkėlimas į stenogramos sąsiuvinį kodavimo pagrindu, puikus ekipažo susidirbimas yra neatsiejami dalykai nuo sėkmės.
Variacijos
Yra ir daugiau populiarių stenogramos sudarymo principo variacijų. Pvz., posūkių sudėtingumai gali turėti platesnį skaičių diapazoną – nuo 0 iki 6, nuo 1 iki 9. Daugelis ekipažų naudoja + ar – ženklus, kurie taip pat identifikuoja sudėtingesnį vingį – D4+ žymuo sudėtingėjančiam principe (aukštesnis skaičius reiškia sunkesnį posūkį) gali reikšti posūkio sudėtingumą didesnį už 4, tačiau mažesnį už 5. Tokiu atveju stenogramoje laipsnių kiekis ženkliai padidėja. Visa tai priklauso nuo vairuotojo patirties – kuo aukštesnio meistriškumo ralio pilotas, tuo didesnis skirtingų posūkių kampų naudojamas skaičius. Pvz., pasaulinio lygio ekipažai gali naudoti 20-30 skirtingų posūkių laipsnių. Pasirinkimo kriterijus paprastai būna vienas: svarbiausia, kad pačiam vairuotojui stenograma būtų patogi, informatyvi ir lengvai suvokiama. Visos metodikos yra labai individualios.
Ypatybės
Paprastai yra ir daugiau ypatybių stenogramoje. Dažnai antrieji pilotai naudoja galimai tik jiems suprantamus ženklus ir kodavimus. Kai kurios komandos pasižymi (kaip atžymį kelyje) į akį krintančius objektus aplink trasą nebūtinai „teksto“ principu, pvz.: medžius, krūmus, stulpus, namus, tiltus ir t. t., galima „nupiešti“ simboliais. Taip pat, kai kurie šturmanai naudoja skirtingų spalvų pieštukus (rašiklius) ypatingoms vietoms stenogramoje pabrėžti, kurios reikalauja didesnio dėmesingumo. Nebūtinai santrumpos gali būti naudojamos, pvz., žodžiai „siaura“, „platu“, „pjaut/nepjaut“ ir kiti, dažniausiai būna užrašomi „pilnai“ (nesutrumpintai).
Kalbos
Vienas pagrindinių dalykų, kuris dažniausiai skiriasi tarp ralio dalyvių, yra stenogramai naudojama kalba. Dažnu atveju, ekipažai naudoja ne savo gimtąją kalbą, o tą, su kuria jaučiasi užtikrinčiau, kuri yra aiškesnė bei trumpesnė. Lietuvoje daugelis dalyvių, ypač jaunimo karta, kelio surašymui ir diktavimui naudoja anglų kalbą. Išsireiškimai „kairys“, „dešinys“ atitinkamai turi po 2 ir 3 skiemenis, kuomet anglų kalba analogiški žodžiai „left“, „right“ turi po vieną skiemenį. Tas pats ir su skaičiais, „penkiasdešimt“ yra ypatingai ilgas ir neparankus žodis, kai jį reikia aiškiai ir greitai perskaityti vairuotojui, todėl angliškas variantas „fifty“ yra žymiai lengvesnis ir paprastesnis.
Skaitymas
Varžybų metu stenogramą skaitydamas šturmanas taip pat nenaudoja „pilnų sakinių“. Atstumai sakomi be matavimo vienetų ir jokie kiti nereikalingi žodžiai nėra naudojami. Kaip pavyzdys, aukščiau nurodyta stenogramos koduotė gali būti skaitoma taip:
„startas šimtas kairys du šimtas dešinys du du šimtai kairys penki šimtas dešinys keturi penkiasdešimt tramplinas ir dešinys du trys nepjaut trisdešimt dešinys šeši keturi šimtai kairys vienas penkiasdešimt kairys keturi per trampliną atsargiai šimtas finišas“.
Šturmanas privalo diktuoti stenogramą tokiu tempu, kad vairuotojas turėtų laiko pasiruošti posūkiui ar kitam kelio konfigūracijos pasikeitimui, bet tuo pačiu metu negali pasakyti ir per anksti, kad vairuotojas nepamirštų, kas jo laukia priekyje. Visa tai ateina per ekipažo treniruotes ir bendradarbiavimą. Susidirbęs ekipažas turi jausti vienas kitą, pvz., antrasis pilotas turi žinoti, kada pakartoti jau pasakytą ir ateinanti kelio pasikeitimą, o vairuotojas turi suprasti, kada šturmanas kartoja jau padiktuotą momentą, o kada skaito į priekį toliau. Taip pat, šturmanas negali nuklysti nuo stenogramos – jeigu ji neatitinka važiuojamo greičio ruožo, stipriai iškyla rizika padaryti avariją.
Paupariai
Paupariai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 6 km nuo Žemaičių Naumiesčio.
Vilkų duobė
left|150px
miniatiūra|250px|right|Informacinis stendas miniatiūra|250px|right|Dauba apaugusi mišku
Vilkų duobė – valstybės saugomas geomorfologinis gamtos paveldo objektas Vilniaus rajone, Dūkštų sen., Dūkštų girininkijos (304 kv., 12 skl.) teritorijoje, Žemaitiškių miške, Neries regionio parko Kulio kraštovaizdžio draustinyje. Pasiekiama iš kelio pasukus ties Miežionimis pietvakarių kryptimi apie 2 km. Gruntinio kelio posūkiuose stovi informacinės rodyklės. Šalia objekto pastatytas informacinis stendas. Tuo pačiu keliu vykstama ir link Grabijolų pilkapynų.
Objektas paskelbtas saugomu, remiantis LR Aplinkos ministerijos 2007 m. birželio 21 d. įsakymu Nr. D1-352, siekiant išsaugoti taisyklingo piltuvo formos glaciokarstinės kilmės daubą.
Padavimai
Pasak gretimo Grabijolų kaimo gyventojų pasakojimų, Vilkų duobė atsiradusi įgriuvus tuneliui, kažkada ėjusiam nuo Kernavės. Tada ten dar rasdavo raudonų plytų. Miške gyvenę vilkai čia atitempdavę iš aplinkinių kaimų nudaigotas avis. Dar pasakojo, kad duobė atsiradusi švedams ją kasant supilti netoliese esančius pilkapius.
Nemakščių apylinkė
Nemakščių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Vilkų duobė
Geologija
Vilkų duobė susiformavusi Neries upės kairiajame krante, jos klonio III viršsalpinėje terasoje, prie pat terasos šlaito. Jos gylis iki 10 m, forma primena piltuvą, šiek tiek ištįsusį vakarų-rytų kryptimi. Duobės dugne ir aplinkui slūgso geltonas įvairaus grūdėtumo smėlis su reta žvirgždo priemaiša. Duobės dugne yra senų kasinėjimo žymių. Apaugusi spygliuočių mišku, sausa. Pagal turimą geologinę medžiagą ir pagal bendrą geologinės situacijos analizę daroma prielaida, kad tai glaciokarstinė duobė. Buvęs šioje vietoje paviršius „prasmego“, ištirpus po III terasos smėliu palaidotam ledo luistui. Skirtingai nei kitos panašios kilmės duobės, ši yra sausa dėl to, kad paviršinis vanduo smėlingose nuogulose čia slūgso žymiai giliau, negu yra duobės dugnas.
Nemakščių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Nemakščių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Skaudvilės rajonui. 1954 m. prijungtos Sugintų apylinkė, dalis Žvirgždės apylinkės, dalis Smulkių apylinkės, dalis Pabalčių apylinkės, Lygių apylinkė ir dalis Stulgių apylinkės, 1963 m. – Balčių apylinkė.
Belgijos futbolo varžybos 2021–2022 m.
Belgijos futbolo varžybos 2021–2022 m.
2021–2022 m. Belgijos futbolo taurė
Belgijos futbolo taurė – pagrindinis Belgijos taurės turnyras. Taurės nugalėtojas įgyja teisę žaisti Europos lygos grupių etape.
Finalo rungtynės
-
Julio Salinas
Chulijus Salinasas (g. 1962 m. rugsėjo 11 d.) – buvęs Ispanijos futbolininkas, rungtyniavęs Ispanijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1986–1996 m.
Oddinary
Kūrybinė grupė
Muzikantai
Techninis personalas
Gerardas Denhofas (1685)
Gerardas Denhofas (apie 1632–1685 m. sausio 5 d.) – ATR valstybinis veikėjas, karaliaus rūmininkas, Karūnos dvaro vėliavininkas (1661), Lietuvos didysis taurininkas (1661–1666), Lietuvos didysis pastalininkas (1666–1685), Telšių seniūnas.
Biografija
Lenkijos žymios bajorų Denhofų giminės atstovas, herbo „Vepr“ savininkas. Pernų vaivados Ernesto Magnuso Denhofo (1581–1642) ir Katerinos von Donos (1606–1659) antrasis sūnus, Malborko vaivados Ernesto Denhofo (m. 1693) ir Prūsijos generolo-leitenanto Frederiko Denhofo (1639–1696) brolis.
Mokėsi Leideno universitete, Olandijoje. Iš pradžių buvo karaliaus rūmininkas. 1661 metais buvo paskirtas Karūnos dvaro vėliavininku, tais pačiais metais tapo Lietuvos didžiuoju tautininku. 1666 metais Gerardas Denhofas gavo Lietuvos didžiojo pastalininko pareigybę.
1669 metais elekciniame seime palaikė Mykolo Kaributo Višnioveckio išrinkimą į Lenkijos karaliaus sostą.
Šeima
1663 metais vedė Aną Beatą von Holštein, nuo santuokos su kuria turėjo du sūnus ir tris dukteris:
Mtarfa FC (moterys)
„Mtarfos“ futbolo klubas arba Mtarfa Football Club – Maltos futbolo klubas iš Mtarfos. Šis straipsnis apie klubo moterų ekipą, kuri rungtyniavo aukščiausiame divizione.
Istorija
Klubas įkurtas 2006 m., o vėlesniais metais suburta moterų futbolo ekipa, kuri dalyvavo žemesniųjų pakopų pirmenybėse, bei futbolo taurės turnyruose.
2020–2021 m. čempionatas vyko panašiu scenarijumi. 2021 m. kovo 10 d., dėl pandemijos protrūkio Maltoje, šalies vyriausybė sustabdė visus sporto renginius vienam mėnesiui. 2021 m. balandžio 9 d. futbolo čempionatas buvo sustabdytas dėl pandemijos keliamų grėsmių. Liko septintoje vietoje iš septynių dalyvių.
2021–2022 m. sezone iš septynių dalyvių liko paskutinėje, septintoje vietoje ir turėjo būti perkeltos į žemesnį divizioną, tačiau po sezono dalis ekipų pasitraukė iš aukščiausiojo diviziono, todėl išsaugojo vietą 2022–2023 m. aukščiausiame divizione.
Txiki Begiristain
Čiki Begiristainas (g. 1964 m. rugpjūčio 12 d.) – buvęs Ispanijos futbolininkas, rungtyniavęs Ispanijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1988–1994 m.
Vilniaus Juventos gimnazija
Vilniaus Juventos gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniuje, Kapsų g. 4, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas rusų kalba. Įstaigos kodas 190008599.
Istorija
1958 m. spalio 3 d. Vilniaus miesto Darbo žmonių deputatų tarybos Vykdomojo komiteto sprendimu Nr. 559 įsteigta Vilniaus septynmetė 32-oji mokykla. 1966 m. rugsėjo 1 d. septynmetė mokykla reorganizuota į Vilniaus vidurinę mokyklą. 1993 m. buvo įkurtos pirmos gimnazijos klasės. 1997 m. rugsėjo 24 d. Vilniaus miesto tarybos sprendimu Nr. 76 Vilniaus 32-ajai vidurinei mokyklai suteiktas „Juventos“ pavadinimas. 1997 m. gegužės 30 d. LR Švietimo ir mokslo ministerijos kolegijos nutarimu Nr. 36 Vilniaus mokyklai suteiktas gimnazijos statusas.
2019 m. renovuotas gimnazijos stadionas.
Nihonga
miniatiūra|Margas katinas (jap. まだら猫 Madaraneko), 1924, Jamatanės meno muziejus, Tokijas, Takeuči Seiho Nihonga  – piešiniai, nupiešti naudojantis technikomis, kurios Japonijoje naudojamos nuo senovės laikų. Šis terminas pradėtas vartoti norint atskirti japoniško stiliaus piešinius, nuo vakarietiško stiliaus tapybos, vadinamo joga (jap. 洋画 yōga, liet. Vakarietiško stiliaus piešiniai). Tai yra Japonijos modernizacijos dalis, kuri prasidėjo Meidži periodu (jap. 明治時代 Meiji-jidai 1868–1912). Jos tikslas buvo apsaugoti tradicijas Japonijos mene ir sukurti modernų kultūrinį identitetą. Terminas nihonga pažodžiui verčiasi japoniško stiliaus piešiniai.
Istorija
miniatiūra|273x273px| Naktis Pietų jūroje, 1944, Nacionalinis modernaus meno muziejus, Tokijas, Jokojama Taikan Tokugavos šiogūnato (jap. 徳川幕府 Tokugawa bakufu) vykdyta izoliacijos politika privedė prie rimtų pasekmių nacionaliniame, ir kartu, tarptautiniame lygyje. 1853 po ilgų debatų šiogūnas pasirašė Jungtinių Amerikos valstijų prezidento pasiūlytą sutartį. Greitai panašios sutartys buvo pasirašytos ir su Anglija, Rusija ir Nyderlandais. Užsienio jėgos galvojo, kad japonų kultūra yra primityvi ir neverta pagarbos, todėl japonai siekdami įrodyti, kad jų kultūra yra lygi be kokia kitai, manė, kad jų kultūra turi būti identiška Vakarų kultūroms. Norėdami atremti nepaprastai didelį susidomėjimą iš vakarų atkeliavusia kultūra, didelė dalis intelektualų bendruomenės siekė atkreipti dėmesį į nacionalizmą. Šie lojalistai taip siekė, kad Japonija būtų laikoma lygiaverte tarptautinėje politikos arenoje ir jie tikėjo, kad tai gali būti pasiekta viešinant ir puoselėjant tautines tradicijas.
Prie šio nacionalinio meno išsaugojimo daug prisidėjo Ernestas Fenolosa, amerikiečių profesorius, kuris skatino Japonijos meno pripažinimą vakaruose, ir Okakura Kakuzo (jap. 岡倉 覚三 Okakura Kakuzō) arba Okakura Tenšinas (jap.岡倉 天心 Okakura Tenshin), žinomas dėl savo pastangų atgaivinti ir apsaugoti tradicines Japonijos meno formas. Fenolosa ir Okakura globojo Japonijos meno istorijos studijas ir nudirbo neįkainojamą darbą autentifikuojant ir kataloguojant daugelį iki Meidži periodo sukurtų meno kūrinių, taip pat, Fenolosa tęsė pirmosios angliškai parašytos Japonijos meno istorijos kūrimą. Abu šie vyrai bendradarbiavo įkuriant Tokijo vaizduojamųjų menų mokyklą (jap. 東京美術学校 Tōkyō Bijutsu Gakkō), mokyklą kurti japoniško stiliaus piešiniams.
Tenmjoja Hisaši (jap. 天明屋尚 Tenmyouya Hisashi), moderniosios Japonijos tapybos atstovas, 2001 metais suformulavo modernaus meno koncepciją neo nihongą, kaip priešpriešą pačiai nihongai ir tradicinėms tapymo medžiagoms, tokioms kaip natūralus mineralų pigmentai, klijai ir rašalas. Neo nihonga yra kaip naujas žanras, kuris naudoja kitas meždiagas, tokias kaip akriliniai dažai, tačiau išsaugomos japoniškai tapybai būdingos charakteristikos, pavyzdžiui tradicinės japoniškos linijos, simboliai ir žaismingi elementai. Tačiau neo nihonga nėra visiškai nėra atsiskyrusi nuo japoniškosios tradicijos. Neo nihonga yra tradicijos dalis ir siekia ją tobulinti toliau.
Hišida Šiunso (菱田春草 Hishida Shunsō 1874–1911)
miniatiūra|Juoda katė (黒き猫 Kuroki neko) 1910, eksponuojamas [[Kumamoto prefektūra|Kunamoto prefektūros meno muziejuje, Hišida Šiunso]] Buvo Japonijos dailininkas kūręs Meidži periodu. Tikrasis vardas Hišida Mijodžis (Hishida Miyoji). Šiunso piešiniai liudija jo didelį indelį į nihongos judėjimo teoriją ir praktiką. Jo nuolatinis Japonijos ir Kinijos senųjų meistrų darbų studijos lėmė, kad jo menas peržengė įprastą priešingybių sintezę. Ilgainiui jo darbai įgavo ramybės pojūtį, kurį pagyvino įvairūs gamtos vaizdai ir dekoratyvūs efektai. Deja, dailininkas tragiškai mirė 37 metų, savo kūrybinės veiklos viršūnėje.
Žinomiausi darbai:
Jokojama Taikan (横山 大観 Yokoyama Taikan 1868–1958)
Tikrasis vardas Sakai Hidemaro, tikriausiai geriausiai žinomas iš visų nihongos krypties menininkų, dauguma japoniškų vadovėlių yra iliustruoti jo piešiniais. Kai kam Taikan nevertinimas lygus nihongos nemėgimui. Taikan turėjo talentą kurti piešinius, kurie formavo Japonijos kultūrinį identitetą. Šio menininko gyvenimas ir kūryba buvo pilni prieštaravimų. Verta pastebėti, kad Jokojama Taikan prisidėjo prie nihongos piešimo technikos kūrimo.
Žinomiausi darbai
Šimomura Kanzan (jap. 下村 観山 Shimomura Kanzan 1873–1930)
Tikrasis vardas Šimomura Seizaburo (jap. 下村せいざぶろう Shimomura Seizaburō), vienas iš trijų žinomiausių Japonijos meno instituto (jap.日本美術院 Nihon Bijutsu-in) tapytojų, Šimomura Kanzan žinomas dėl savo indėlio atgaivinant ir iš naujo interpretuojant klasikinės jamato-e (jap. 大和絵 yamato-e) tapybos tradicijas. Savo tapytojų kartoje jis išsiskyrė tuo, kad buvo įvaldęs ir tradicinius tapybos įgūdžius.
Žinomiausi darbai:
Cučida Bakusen (jap. 土田麦僊 Tsuchida Bakusen 1887–1936)
miniatiūra|Moterys prekybininkės iš Oharos (jap. 大原女 Oharame) 1927, Nacionalinis modernaus meno muziejus, Kiotas, Cučida Bakusen Tikrasis vardas Cučida Kindžis (jap. 土田金二 Tsuchda Kinji). Bakusen išsiskyrė iš kitų menininkų savo bebaimiu ir genialiu talentu. Iš savo modernaus vakarietiško meno studijų, į japonišką meną atnešė modernios estetikos. Cučido Bakusen darbuose jaučiamas balansas tarp intelektualumo ir aistros, dvasingumo ir jausmingumo, matomas meistriškumas naudojant įvairias technikas. Jo nenuilstamas noras siekti kūrybinės laisvės ir individualumo, lėmė, kad jis tapo vienu iš nacionalinių paveikslų kūrėjų asociacijos (jap. 土田金二Kokuga Sosaku Kyokai) įkūrėju.
Žymiausi darbai:
Tomiokas Tesajus (jap. 富岡 鉄斎 Tomioka Tessai 1836–1924)
Pats save laikė labiau rašto žmogumi (jap. 文人 bunjin), kuriam poezina ir kaligrafija buvo svarbesnės už tapybą. Tesajus tęsė idėją rašyti ant paveikslų, ir taip vertė žiūrovus skaitytis paaiškinimus, kad šie suprastų jo paveikslus. Vadovavosi posakiu „perskaityti dešimt tūkstančių knygų, nukeliauti dešimt tūkstančių mylių“. Jis sukaupė milžinišką asmeninę biblioteką, nukeliavo nuo Kiūšiū (jap. 九州 Kyūshū) iki Hokaido (jap. 北海道 Hokkaidō), įkopė į Fudzijamą (jap. 富士山 Fuji-san) ir savo patirtis išreiškė savo paveiksluose. Nors labiau save laikė mokslininku ir nesureikšmino tapybos, kaip tik dėl jos Tesajaus vardas ir žinomas iki šiol.
Žinomiausi darbai: miniatiūra|Noh šokio preliudas (jap. 序の舞 Jo-no-mai) 1936, Tokijo menų universitetas, Uemura Šioen
Uemura Šioen (jap. 上村 松園 Uemura Shōen 1875–1949)
Viena iš žinomiausių dailininkių moterų Japonijos modernaus meno istorijoje. Uemura Šion nutiesė kelią kitoms moterims dailininkėms. Šionen savo šeimoje užėmė tradiciškai vyrišką rolę šeimoje, nes pajamomis iš savo meno ji išlaikė šeimą. Moters idealas, kurio ji negalėjo įgyvendinti gyvenime buvo atvaizduota jos darbuose. Ueamuros Šioen pastovi sėkmė jei leido užsitikrinti socialinį ir ekonominį statusą, kuris buvo lygus, ir kartais net pranašesnis, už jos kolegų dailininkų vyrų.
Ogura Juki (jap. 小倉 遊亀 Ogura Yuki 1895-2000)
Nors Ogura Yuki savęs nelaikė profesionale menininke iki kol jai suėjo 40 metų, jos kaip menininkės karjera buvo išskirtinė. Ji buvo pirmoji moteris, kuri tapo Japonijos meno instituto nare, ir taip pat pirmoji, kuri tapo šio instituto direktore. Oguros piešiniai buvo ne tik laisvi ir ekspresionistiniai, bet ir jų tema buvo atvirai adresuojama žiūrovams.
Žinomiausi darbai:
Paupė (Rokiškis)
Paupė – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Ragelių.
Didysis županas
Didysis županas – pietų slavų titulas, atitinkantis kitų šalių titulą didysis kunigaikštis.
Bulgarija
Dekoruota sidabrinė taurė su viduramžių graikų kalbos įrašu rodo, kad didžiojo župano titulas buvo naudotas IX a. Pirmojoje Bulgarijos imperijoje. Įraše minimas Sivinas, kuris valdant Borisui I (852-889) m., turėjo didžiojo župano titulą. Sivinas buvo vienas iš Bulgarijos bojarų, palaikiusių šalies sukrikščioninimą.
Serbija
Viduramžių Serbijoje didysis županas valdė kunigaikštystę, kurią sudarė keli feodai, tad Serbijoje šis titulas reiškė aukščiausią visų valdų valdovą. Tuo tarpu župano titulas buvo antras pagal vyresnumą, jį gaudavo didžiojo župano broliai ar kiti giminaičiai. Žinomiausias didysis županas buvo Stefanas Nemanja, Nemanjičių dinastijos įkūrėjas.
XX a.
XX a. Nepriklausomoje Kroatijos valstybėje didžiaisiais županais buvo vadinti asmenys, valdę stambiausius administracinius vienetus didžiąsias župas.
Kvartet 4M
Istorija
„Kvartet 4M“ susikūrė 1956 metais Zagrebe. Tada grupę sudarė Ivica Krajač-Mali, Branko Marušić-Medo, Željko Ružić-Muki ir Miro Ungar. 1960 m. grupę paliko Ž. Ružić-Muki, naujuoju nariu tapo Saša Sablić-Medicus.
1969 metais atstovavo Jugoslavijai „Eurovizijos“ dainų konkurse, kur atliko dainą „Pozdrav svijetu“. Baladėje geros dienos linkima net aštuoniomis užsienio kalbomis: ispanų, vokiečių, prancūzų, anglų, olandų, italų, rusų ir suomių. „Eurovizijoje“ atstovai tarp 16 dalyvių su 5 taškais užėmė 13 vietą.
Iš viso grupė įrašė 60 plokštelių. Sėkmingiausiais singlais tapo „Rijeka bez povratka“, „Buona sera signorina“, „Kad ja pođoh na Bembašu“, „Charlie Brown“, „Volim kišu“, „Platno, boje, kist i… twist“, „Nima Splita do Splita“, „Don Pasquale“, „Pozdrav svijetu“, „Idem i ja… ne, ti ne“ ir „Neka visi Pedro“.
Megakariocitas
miniatiūra|Normalus megakariocitas segmentuotu branduoliu, aplink kitos kaulų čiulpų ląstelės Megakariocitas – kaulų čiulpuose randama kraujodaros ląstelė. Megakariocitai gamina kraujo plokšteles ir yra vienos didžiausių ląstelių žmogaus organizme, jų skersmuo siekia 0,1 mm. Normaliems megakariocitams būdinga ląstelės branduolio segmentacija.
75 Cents
Ladislav Demeterffy (1933 m. sausio 29 d. Zagrebe – 2010 m. lapkričio 19 d. ten pat), taip pat žinomas kaip Laci ir 4 Kuna 20 Lipas, buvo Kroatijos dainininkas.
Jis, pasivadinęs 75 Cents, kartu su grupe „Kraljevi ulice“ 2008 metais atstovavo Kroatijai „Eurovizijoje“. Konkurso metu Ladislavui buvo 75-eri metai. Iki 2012-ųjų, jis buvo seniausias kada nors „Eurovizijoje“ dalyvavęs žmogus.
Atlikėjas išgarsėjo gimtojoje Kroatijoje repuodamas ir dainuodamas apie savo gyvenimo meilę. Jis taip pat puikiai mokėjo groti pianinu bei akordeonu. Būtent su pastaruoju instrumentu Ladislav neretai džiugindavo praeivius Zagrebo gatvėse.
Mirė 2010 m. lapkričio 19 d. Vinogradska ligoninėje nuo širdies smūgio.
Fiat 2800
Fiat 2800 arba Fiat 2800 CMC – „Fiat“ kompanijos automobilis, gamintas 1938–1944 m.
Reprezentacinės klasės automobilis „Fiat 2800“ pradėtas gaminti 1938 m. Šis modelis buvo pirmasis „Fiat“ kompanijos automobilis, kuris pradėtas gaminti su nauja priekine dalimi, vadinama „musone“ (didelė nosis). Automobilis buvo gaminamas iki 1941 m.
Karo metais „Fiat 2800“ pabrėžė savininko socialinę būseną. Automobilis buvo populiarus tarp italų elito, juo važinėjo karalius Viktoras Emanuelis III, taip pat Romos popiežius.
Per visą gamybos laikotarpį buvo pagaminti 624 „Fiat 2800“ (abiejų tipų) vienetai, iš kurių 210, pavadinimu „2800 CMC“, buvo pagaminti Italijos ginkluotosioms pajėgoms.
Fiat 2800 CMC
1939 m. pasirodė „2800“ modelio modifikacija su trumpesne (3,0 m vietoje 3,2 m) ir sustiprinta važiuokle. Automobilyje buvo montuojami didesni ratai, kurie leido važiuoti prastesnės būklės keliais, taip pat automobilis tapo patogesnis kariuomenei. Ši modifikacija buvo gaminama iki 1943 m. Paskutinis egzempliorius buvo surinktas 1944 m.
Ši modifikacija buvo skirta tik Italijos ginkluotojų pajėgų vadovybei.
Gunna
Seržio Džiovanis Kičensas (Sergio Giavanni Kitchens, g. 1993 m. liepos 14 d.), geriau žinomas savo sceniniu slapyvardžiu Gunna – amerikiečių reperis, dainininkas ir dainų autorius. Debiutinį savo albumą „Drip or Drown 2“ atlikėjas išleido 2019 m. vasarį. 2023 m. duomenimis, Gunna yra išleidęs keturis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „A Gift & a Curse“, išleistas 2023 m. birželį.
Diskografija
Studijiniai albumai
Pagojukų apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš dalies Vaikštaičių apylinkės, dalies Tverijoniškių apylinkės ir dalies Zopelskių apylinkės. 1963 m. prijungta dalis Agelaičių apylinkės, dalis Baraičių apylinkės ir dalis Berteškių apylinkės, o dalis Pagojukų apylinkės perduota Žaiginio apylinkei. 1988 m. prijungta Vosiliškio apylinkė.
Šaudymas iš lanko 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Šaudymas iš lanko 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse bus rengiamas jau penkioliktą kartą. Sportininkai šaudymas iš lanko rungtyse varžysis nuo liepos 28 d, iki rugpjūčio 3 d. Lord's Cricket Ground stadione. Žaidynėse iš viso dalyvaus 128 lankininkai. Sportininkai varžysis dėl keturių medalių rinkinių: vyrų ir moterų vienetų, bei komandinėse varžybose.
Reality (albumas)
Reality – dvidešimt ketvirtasis britų muzikanto David Bowie studijinis albumas, išleistas 2003 m. rugsėjo 15 d. Tai – antrasis atlikėjo įrašas, išleistas jo paties įrašų leidyklos „ISO“. Albumą, kaip ir ankstesnįjį, prodiusavo Tony Visconti. Dainos parašytos su idėja, jog jas būtų galima atlikti gyvai, o taip pat ir įrašytos kartu su jo tuometine koncertine grupe.
Albumas susilaukė kritikų pripažinimo, kurie lygino jį su „Heathen“ bei aukštino muzikos bei dainų žodžių brandą. „Reality“ buvo komerciškai sėkmingas ir pasiekė trečiąją vietą Jungtinės Karalystės albumų reitinge – tai buvo aukščiausią vietą pasiekęs Bowie įrašas nuo prieš dešimtmetį išleisto „Black Tie White Noise“. JAV albumas pasiekė 29–ąją vietą „Billboard 200“ reitinge, nepralenkdamas ankstesniojo įrašo, tačiau aplenkdamas „Earthling“ ir „Hours“.
Albumas 2003–2004 m. buvo reklamuojamas pasaulinio turo metu, kuris buvo didžiausias ir paskutinis Bowie turas. 2004 m. liepą, po vieno iš koncertų, atlikėjas patyrė širdies smūgį ir turėjo nutraukti turą. Po šio įvykio atlikėjas pasitraukė iš viešumos ir neišleido jokios naujos kūrybos iki 2013 m. išleisto albumo „The Next Day“.
Įrašymas
Albumas buvo įrašytas Niujorke, „Looking Glass Studios“ įrašų studijoje, prodiusuotas bendrai Davido Bowie ir Tony Visconti. Šį albumą Davidas pradėjo rašyti, kai pastarojo 2002 m. albumo Heathen prodiusavimas ėjo į pabaigą. Dauguma dainų yra kurtos Bowie, tačiau „Pablo Picasso“ buvo parašyta grupės „The Modern Lovers“, o „Try Some, Buy Some“ – Džordžo Harisono. Šios dvi dainos iš tikrųjų buvo numatytos įrašymui dar aštuntajame dešimtmetyje, Bowie'o koverių albumui „Pin Ups 2“, kuris niekada taip ir nebuvo išleistas. Kai kurias dainas Bowie parašė gana greitai, pavyzdžiui „Fall Dog Bombs the Moon“ buvo parašyta per 30 minučių. Kita daina, „Bring Me the Disco King“ Bowie'io buvo bandoma kurti ir 1993 m. albumui „Black Tie White Noise“, ir 1997 m. albumui „Earthling“ bei pastarajam 2002 m. „Heathen“, bet taip ir niekada nepasiekdavo galutinio rezultato, kol galiausiai buvo įrašyta „Reality“ albumo kūrime.
Kūrybinė grupė
Papildomi muzikantai
Techninis personalas
Deir el Medina
Deir el Medina (Deir al Medina,, Dayr al-Madīnah) – archeologinė vietovė Egipte, vakariniame Nilo krante, kitapus šiuolaikinio Luksoro. Šioje vietovėje buvo kaimelis, kuriame gyveno darbininkai, dirbę gretimuose Karalių ir Karalienių slėniuose Senovės Egipto naujosios karalystės laikotarpiu apie 1550−1070 m. pr. m. e.
Istorija
Deir el Medinos kaimelyje (senovėje vadinta Set Maat − „Tiesos vieta“, ir gyventojai − „Tiesos vietos tarnais“) gyveno kapų kalėjai, amatininkai, menininkai ir valdininkai, kurie vykdė Karalių ir Karalienių slėnių kapų įrengimą Senovės Egipto naujosios karalystės laikotarpio faraonams ir diduomenei. Geografiškai Tėbų nekropolio komplekse Deir el Medina yra tarp Ramezėjaus ir Medinet Habu šventyklų. Vietovė yra unikali tuo, kad leidžia istorikams tyrinėti, kaip gyveno to meto Senovės Egipto eiliniai piliečiai, ne karaliai, diduomenė ar žyniai. Savo socialiniu statusu kaimelio darbininkai neabejotinai buvo aukštesni už didžiąją dalį Senovės Egipto gyventojų valstiečių ir priskirtini to meto vidutiniajai klasei. Eilinių Senovės Egipto gyventojų namai buvo statomi iš saulėje degtų (džiovintų) plytų (plaušaplyčių). Ši statybinė medžiaga lengvai dūlėjo ir iš tokių statinių praktiškai nieko neišliko. Deir el Medina unikali tuo, kad joje pastatai buvo statyti iš akmenų ir išliko daug jų liekanų. Kaimelis buvo įrengtas slėnyje tarp kalvų dykumoje. Vandenį į kaimelį teko gabenti apie 1,5 km nuo Nilo, tačiau iš jo buvo patogiai pasiekiamos darbininkų pagrindinės darbo vietovės: Karalių ir Karalienių slėniai.
Deir el Medina pradėta kasinėti 1880-aisiais vadovaujant Gastonui Maspero, 1905−1909 m. vietovę tyrė italas Ernesto Schiaparelli ir 1917−1947 m. − prancūzas Bernard Bruyère. Kaimelio gyventojams Amenchotepo I ir Ramzio II valdymo metais pastatytos dvi šventyklos. Ptolemėjų valdymo metu (III a. pr. m. e.) pastatyta geriausiai išlikusi trečioji šventykla, skirta deivei Hator. Išliko netoliese įrengti daugelio kaimelio gyventojų kapai. Kaimelyje gyventa bent nuo 1500 m. pr. m. e., Tutmozio I valdymo laikotarpio, ką rodo išlikę įrašai su faraono vardu. Amarnos laikotarpiu (apie 1350−1320 m. pr. m. e.) kaimelis tikriausiai buvo laikinai apleistas. Didžioji dalis išlikusių statinių yra iš vėlesnių, 19 ir 20-os dinastijų metų. Kaimelyje vienu metu vėliau gyveno krikščionių vienuoliai, jis buvo išieškotas valstiečių, plėšikų, turistų. Kaimelyje rasta daug vertingų papirusų, iš kurių matyti to meto eilinių Egipto piliečių socialinis ir religinis gyvenimas, tačiau labai mažai juose užsimenama apie svarbius valstybės įvykius. Viena iš labiausiai paplitusių rastų užrašų formų buvo mažytės stelos, kurių kaimelyje tikriausiai netrūko dėl kapų kalėjų darbo pobūdžio. Kaimelio taip vadinamajame „šiukšlyne“ rasta daug ostrakų − puodininkystės gaminių duženų su inskripcijomis.
Kaimelio skulptoriai savo kapus tikriausiai įrengdavo naudodami Karalių slėnio kapams skirtus įrankius, sienų dekoravimo medžiagos tikriausiai irgi buvo panaudojamos iš likučių. Ramzių dinastijos pabaigoje, apie 1080 m. pr. m. e. prasidėjus suirutei valstybėje, kaimelio darbininkai, tikriausiai jų pačių saugumo labui, buvo perkelti prie Medinet Habu šventyklos. Kaimelyje gyveno apie 120 amatininkų ir jų šeimų, 19 dinastijos pabaigoje gyventojų skaičius galėjo pasiekti 1200. Vienu iš garsiausių radinių kaimelyje yra 1906 m. Ernesto Schiaparelli atrastas kapų architekto Cha ir jo žmonos Merit pilnai išlikęs kapas, kurio objektai buvo pergabenti į Italiją ir yra eksponuojami Turino Egipto muziejuje. Viename iš papirusų užrašytas 1152 m. pr. m. e. datuojamas kaimelio darbininkų nepaklusnumas, kuris įtrauktas į Gineso knygą kaip pirmasis istorijoje dokumentuotas streikas.
Paupynis (Telšiai)
Paupynis – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Upynos.
Paliepių apylinkė
Paliepių apylinkė sovietmečiu buvo:
Ion Andoni Goikoetxea
(g. 1965 m. spalio 21 d.) – buvęs Ispanijos futbolininkas, rungtyniavęs Ispanijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1990–1996 m.
Paupis
Paupiu vadinami kaimai:
San Marino futbolo varžybos 1994–1995 m.
San Marino futbolo varžybos 1994–1995 m.
1994–1995 m. Campionato Sammarinese di Calcio
Dešimtasis.
Dedpulas
Dedpulas, dar žinomas kaip Veidas Vilsonas  – fiktyvus amerikiečių Marvel komiksų visatos antiherojus. Rašytojas Fabijanas Nicieza ir karikatūristas  Robas Laifeldas sukūrė veikėją, kuris pirmą kartą pasirodė komiksų knygoje „The New Mutants“ 98–ajame leidinyje (1991 m. vasaris).
Psichiškai nestabilus ir subjaurotas samdomas žudikas Dedpulas iš pradžių pasirodė „The New Mutants“ ir „X-Force“ komiksų leidiniuose. Juose iš pradžių buvo vaizduojamas kaip piktadarys, tačiau vėliau jis tapo labiau atpažįstamas kaip antiherojus.
Dedpulas pasižymi antžmogiškomis galiomis: jėga, ištverme, judrumu ir suaštrėjusiu atsaku į pavojų, nemirtingumu, kūno regeneracine galia. Taip pat pat išsiskiria kovų menų įgūdžiais ir gebėjimu naudotis įvairiais ginklais.