cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Trečioji Ūro dinastija
Kultūra
Valstybėje klestėjo švietimas – pagrindinė prielaida ruošti gausius valdininkus. Yra išlikę karaliaus Šulgio įsakymai, skatinantys į mokyklas (edubas) priimti kuo daugiau mokinių, neišskiriant ir nekilmingųjų. Pabaigusieji tapdavo biurokratais, tačiau dalis likdavo mokyklose kaip mokytojai: jie ruošdavo vadovėlius, tekstų rinkinius, kronikas, įstatymų rinkinius. Jie buvo pirmieji mokslininkų prototipai.
Dinastijos valdovai buvo statytojai. Šiam laikotarpiui priskiriamas vienas garsiausių senosios Mesopotamijos paminklų – Ūro zikuratas. Jo statytojas buvo Urnamu, kurio atvaizdai ir vardas išlikęs ant daugybės plytų.
Ekonomika ir ūkis
Daugiausia yra žinoma apie dinastijos laikų ūkį, nes būtent ūkinių lentelių yra išlikę daugiausiai. Būdingiausias laikotarpio bruožas – milžiniška valstybės kontrolė, kurios niekada nepasiekė Mesopotamijos valstybės nei iki, nei po Trečiosios Ūro dinastijos. Valstybė visiškai valdė amatus, tarptautinę prekybą, valdė didžiumą žemių o tuo pačiu ir galėjo kontroliuoti žemės ūkį. Tai buvo valstybė, beveik neturėjusi privatinės nuosavybės ir pasiekusi labai aukšto nacionalizacijos lygmens.
Valstybines žemes sudarė didžiuma imperijos teritorijų. Dalį jų kontroliavo centrinė valdžia ir joje dirbo valstybiniai vergai. Dalis buvo duodama naudotis šventykloms, o trečioji dalis – stambiems valdininkams kaip atlyginimas už darbą. Tačiau labiau vyravo algos, nei žemės dalinimas. Ūro dinastija laikoma vienu iš taikingiausių Mesopotamijos laikotarpiu, nes tada įsivyravo taikos laikotarpis ir valstybei kurį laiką negrėsė invazijos. Todėl pirmą kartą aplink miestus ima augti smulkesnės gyvenvietės – kaimai. Iki tol visi gyventojai gyvendavo tik miestuose, saugomi jų sienų.
Valstybinio ūkio sektoriaus pagrindą sudarė valstybiniai vergai gurušai (moterys vadinosi ngema). Jų gretas nuolat papildydavo karo belaisviai. Jie buvo skirstomi pagal specializaciją – žemdirbiai, nešikai, piemenys, amatininkai. Pastarieji skirstėsi į smulkesnes rūšis ir buvo organizuojami dirbtuvėmis. Kai kurios jų buvo gana didelės – pvz., audėjų dirbtuvėse Ūre dirbo 165 ngemos. Vergai dirbdavo be išeiginių, o už darbą buvo atlyginami maistu. Pvz. vyras gaudavo 1,5 litro miežių, sėmenų aliejaus, vilnos, kartais alaus, žuvies, vaisių.
Laisvieji gyventojai dažniausiai gyvendavo iš valstybinės algos, kuri būdavo gerokai didesnė nei vergų, tačiau tik labai nedidelė visuomenės dalis gaudavo naudotis žeme. Visa valstybinės žemės produkcija būdavo paskirstoma po šalį ir saugoma didžiuliuose sandėliuose. Iš čia būdavo dalinama žmonėms. Iš vienos pusės, ši ekonomikos kontrolė leido sukurti centralizuotą valstybę, tačiau iš kitos pusės trukdė natūraliam ūkio vystymuisi.
Valdovai
Visos datos apytikslės ir prieš mūsų erą:
Ketanji Brown Jackson
Ketandži Braun Džekson (, g. ) – Jungtinių Valstijų Aukščiausiojo teismo teisėja. 2022 m. vasario 25 d. JAV prezidentas Džo Baidenas paskyrė Džekson į Aukščiausiojo teismo teisėjas, tų pačių metų balandžio 7 d. JAV Senatas patvirtino jos kandidatūrą, o birželio 30 d. ji buvo prisaikdinta ir pradėjo eiti pareigas. 2021–2022 m. Džekson buvo Kolumbijos apygardos JAV Apeliacinio teismo teisėja.
Gimė Vašingtone, augo Majamyje, Floridos valstijoje. Teisės studijas baigė Harvardo universitete. Studijų metu dirbo teisės žurnalo „Harvard Law Review“ redaktore. Teisinę karjerą pradėjo dirbama teisėjo padėjėja, 1999–2000 m. buvo Aukščiausiojo teismo teisėjo Styveno Brėjerio padėjėja. 2010–2014 m. JAV bausmių komisijos vicepirmininkė. 2013 m. prezidentas Barakas Obama paskyrė Džekson apygardos teismo teisėja.
Ketandži Braun Džekson yra pirmoji juodaodė moteris Aukščiausiojo teismo teisėja.
Dublino tarptautinis oro uostas
Dublino oro uostas (, IATA – DUB, ICAO – EIDW) – didžiausias ir pagrindinis Airijos oro uostas, esantis 10 km į šiaurę nuo sostinės Dublino.
Savo pagrindine baze šį oro uostą naudoja oro kompanijos Aer Lingus, Stobart Air, Air Contractors ir didžiausia Europoje mažų sąnaudų oro linijų bendrovė Ryanair.
Šis Dublino oro uostas aptarnauja tarpžemyninius maršrutus į Šiaurės Ameriką, Afriką ir Viduriniuosius rytus. 2015 m. atidaromas naujas maršrutas į Etiopiją.
Archangelsko gubernija
Archangelsko gubernija – gubernija europinės Rusijos šiaurėje 1708–1929 m. Centras – Archangelskas. Plotas – 844 tūkst. km², 347,5 tūkst. gyventojų (1897). Dabar gubernijos teritorija priklauso Archangelsko ir Murmansko sritims, Komijos ir Karelijos respublikoms, Nencų autonominei apygardai.
Oro uostas (reikšmės)
Oro uostas (seniau naudota svetimybė Aerouostas ) gali reikšti:
Archangelsko gubernija
Apskritys
1913 m. gubernijoje buvo 9 apskritys:
Jungtinių Amerikos Valstijų moterų rankinio rinktinė
Jungtinių Amerikos Valstijų moterų rankinio rinktinė – komanda, atstovaujanti JAV tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja JAV rankinio federacija.
Popierinė (Vilnius)
Popierinė – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Mickūnų, Vilnios dešiniajame krante, Vilnios hidrografiniame draustinyje, miškų apsuptyje.
Klaudija Savickaitė
Klaudija Savickaitė (g. 1994 m. rugsėjo 13 d.) – Lietuvos futbolininkė, žaidžianti vartininkės pozicijoje. Nuo 2022 m. FC Hegelmann žaidžiančioji pagrindinės ekipos vartininkė.
Karjera
Nuo 2019 m. vasaros atstovavo A.S.D. Torres Calcio Femminile.
2020 m. grįžo į Lietuvą ir atstovavo MFK Kauno Žalgiris.
2021 m. tęsė karjerą MFK Kauno Žalgiris.
2022 m. Hegelmann klubo struktūroje
2022 m. sausio mėn. oficialiai pranešta, kad MFK Žalgiris keičia spalvas, pereina į „Hegellmann“ klubo struktūrą. Pagrindinei ekipos vyr. trenere tapo Klaudija Savickaitė.
2022 m. kovo 27 d. sužaidė A lygos rungtynėse prieš „Gintros“ klubą. Šios rungtynės buvo debiutas vyr. trenerės poste. Gynė vartus ir prasileido du įvarčius. Rungtynės baigėsi šiauliečių pergale 2:1.
Othellos Athienou FC
Othellos Athienou FC – Kipro futbolo klubas iš Atienu kaimo (Larnakos apygardoje).
Istorija
Klubas įkurtas 1933 m. Buvo patekę į Pirmą divizioną, bet jame neįsitvirtino.
Klubo spalvos žalia ir balta. Namų rungtynes žaidžia savo klubo stadione Atienų kaime.
Popiliakalnis
Popiliakalnis – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 4 km nuo Šunskų.
Kroatijos futbolo varžybos 2013–2014 m.
Kroatijos futbolo varžybos 2013–2014 m.
Pirmosios rungtynės
--
-
Atsakomosios rungtynės
--
---
Verknės senvagės šaltinis
Verknės senvagės šaltinis – valstybės saugomas hidrogeologinis gamtos paveldo objektas, esantis Trakų rajono savivaldybėje, Aukštadvario miestelyje. Šaltinis trykšta Aukštadvario pietvakariniame pakraštyje, Verknės senvagės kairiajame krante, 0,6 km į rytus nuo Aukštadvario dvaro sodybos. Pasiekiamas iš Draugystės gatvės (kelias ) ties Aukštadvario tvenkiniu, kur stovi nuoroda į šaltinį. Jis pasižymi geros kokybės gėlu vandeniu, todėl gausiai lankomas Aukštadvario regioninio parko lankytojų ir vietos gyventojų. miniatiūra|250px|left|Senvagės šaltinio aikštelė
Istorija
Šaltinis nuo nepamenamų laikų trykšta iš žemės gelmių, nuteka į Verknės senvagę. Istorija mena, kad ant šaltinio krantų prieškario laikais stovėjo malūnas, lentpjūvė, tiltas. 1959 m. prie Verknės buvo pastatyta hidroelektrinė, dėl kurios upė pakeitė vagą ir savo vandenis pradėjo nešti kiek toliau nuo miestelio. Į jos likusią vos pastebimą senvagę atbėga šaltinių nuo šlaitų ir Upėtakių tvenkinių, kurių vandenys įsilieja į pagrindinę vagą tik už jėgainės.
Pirmą kartą šaltinis buvo sutvarkytas ir pritaikytas lankymui 2000 m., jo infrastruktūra atnaujinta 2018 m. Regioninio parko direkcija, seniūnijos darbuotojai įrengė stoginę virš rentinio su šaltiniu, vandens ištekėjimo lataką, aplink išgrindė akmenimis. Buvo pastatyta medinė atokvėpio aikštelė su suoliukais, informacinis stendas, ąžuolinė „Vandens nešėjos“ skulptūra.
Seni žmonės pasakoja, kad šis šaltinio vanduo, tekantis „prieš saulę į rytus“ turi gydomųjų galių. Tai gyvasis – dangiškas vanduo, tinkamas gerti, apibūdinamas kaip burbuliuojantis, neužšalantis net žiemą, reiškia sveikatą ir gyvybinę jėgą, padeda išsigydyti ligas. Pasemtas ir ilgai laikomas negenda.
Lietuvos Respublikos aplinkos ministro 2017 m. balandžio 10 d. įsakymu Nr. D1-288 šaltinis paskelbtas valstybės saugomu. Pagrindiniai duomenys:
Dagnė Vildžiūnaitė
Dagnė Vildžiūnaitė (1981 m. Vilniuje) – kino prodiuserė, kino studijos „Just a Moment“ vadovė.
Biografija
Dagnė Vildžiūnaitė gimė 1981 metais Vilniuje. Baigusi Vilniaus 9-ąją vidurinę mokyklą (dabar Vilniaus Šv. Kristoforo gimnazija) studijavo psichologiją Vilniaus universitete bei TV ir kino vadybą Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje. 2007 m. kartu su režisieriumi, aktoriumi ir prodiuseriu Mykolu Vildžiūnu įkūrė kino studiją „Just A Moment“, kurioje iki šiol sukurta vienuolika pilnametražių ir trumpametražių vaidybinių ir dokumentinių filmų, sulaukusių nacionalinio ir tarptautinio pripažinimo. Dagnė yra tarptautinių kino kursų Rotterdam Lab 2013, EAVE 2012, Ex-Oriente 2011, EURODOC 2010 absolventė, Lietuvių kino akademijos narė, Varšuvos kino festivalio , kino festivalio „Nepatogus kinas“ žiuri narė.
2015 metais įtakingas kino industrijos leidinys „Screen International“ įvardino Dagnę tarp perspektyviausių pasaulio prodiuserių.
Edgaras Rinkevičius
Edgaras Rinkevičius (g. 1973 m. rugsėjo 21 d. Jūrmaloje, Latvijos TSR) – Latvijos valstybės ir politikos veikėjas, ėjęs Latvijos prezidento kanceliarijos vadovo pareigas, Gynybos ministerijos valstybės sekretoriaus pareigas, taip pat buvęs Saeimos deputatas. 2011–2023 m. užėmė Latvijos užsienio reikalų ministro pareigas. 2023 m. gegužės 31 d. išrinktas Latvijos prezidentu. Anksčiau atstovavęs „Latvijos keliui“ ir Reformų partijai, nuo 2014 m. gegužės mėn. – partijos „Vienybė“ narys.
Biografija
1991 m. baigė Jūrmalos 4-ąją vidurinę mokyklą. Po to Latvijos universiteto Istorijos ir filosofijos fakultete pradėjo bakalauro studijas, kurias baigė 1995 m. Tuo pačiu metu, 1994 ir 1995 m., Nyderlandų Groningeno universitete studijavo politikos mokslus ir tarptautinius santykius. 1997 m. jis įgijo politikos mokslų magistro laipsnį, po kurio 2000 m. – antrąjį magistro laipsnį D. Eizenhauerio Nacionalinio saugumo ir išteklių strategijos mokykloje.
Karjera
1993-1994 m., dar studijuodamas, E. Rinkevičius dirbo Latvijos radijo žurnalistu, rengė užsienio politikos ir tarptautinių santykių apžvalgas. 1995-1996 m. buvo Latvijos Respublikos gynybos ministerijos Politinio departamento vyresnysis padėjėjas, o 1996 m. kovo – rugsėjo mėnesiais užėmė šio departamento direktoriaus pareigas.
Nuo 1996 m. rugsėjo iki 1997 m. gegužės mėn. – Latvijos Respublikos gynybos ministerijos valstybės sekretoriaus pavaduotojas gynybos politikai. Nuo 1997 m. gegužės iki rugpjūčio mėn. ėjo Latvijos Respublikos gynybos ministerijos valstybės sekretoriaus pareigas, o 1997 m. rugpjūčio – 2008 m. spalio mėn. užėmė Latvijos Respublikos gynybos ministerijos valstybės sekretoriaus pareigas.
1998 m. vasario mėn. jis įsitraukė į JAV ir Baltijos šalių partnerystės chartijos rengimo darbą. 2002–2003 m. buvo Latvijos delegacijos vadovo pavaduotojas derybose dėl narystės NATO, o 2005–2007 m. – NATO valstybių vadovų susitikimo organizavimo biuro vadovas.
Nuo 2008 m. spalio iki 2011 m. spalio mėn. – Latvijos Respublikos Prezidento kanceliarijos vadovas. Nuo 2011 m. spalio 25 d. iki 2023 m. gegužės 31 d. – Latvijos Respublikos užsienio reikalų ministras. Po Reformų partijos žlugimo jis perėjo į „Vienybę“, bet toliau liko eiti pareigas.
2014 m. iškėlė savo kandidatūrą ir buvo išrinktas Latvijos 12-osios Saeimos deputatu.
2023 m. gegužės 31 d. buvo išrinktas Latvijos Respublikos prezidentu, trečiajame Saeimos deputatų balsavimo ture surinkęs 52 balsus (išrinkimui būtinas 51).
Politinės pažiūros
Per 2021 m. pasaulio ledo ritulio čempionatą Rygoje E. Rinkevičius kartu su Rygos miesto tarybos pirmininku Martinu Stakiu dalyvavo nuimant valstybinę Baltarusijos vėliavą ir ją pakeičiant balta-raudona-balta. Už tai Baltarusijos generalinis prokuroras iškėlė baudžiamąją bylą pagal Baltarusijos Respublikos baudžiamojo kodekso 130 straipsnį. 2021 m. birželio 7 d. Baltarusijos ambasada Latvijoje sustabdė savo darbą ir konsulinių funkcijų vykdymą.
E. Rinkevičius pasveikino žinią apie visapusiškų diplomatinių santykių tarp Izraelio ir Bahreino užmezgimą.
Jis išreiškė didelį susirūpinimą dėl karo veiksmų eskalavimo ginčijamame Kalnų Karabacho regione ir paragino Armėniją bei Azerbaidžaną nedelsiant nutraukti kovas ir žengti taikaus sprendimo link.
Asmeninis gyvenimas
2014 m. lapkričio 6 d. jis savo „Twitter“ profilyje viešai paskelbė, kad yra gėjus. Taip jis tapo pirmuoju įstatymų leidėju Latvijoje, paskelbusiu apie savo homoseksualumą, taip pat pirmuoju homoseksualios lytinės orientacijos neslepiančiu valstybės vadovu posovietinėje šalyje.
Be latvių kalbos, jis laisvai kalba angliškai, rusiškai, prancūziškai.
Impro 241
„Impro 241“ – profesionali improvizacijos teatro trupė. Šiuo metu komandą sudaro penki aktoriai – Eimantas Sakalauskas, Benas Rupeikis, Paulius Stravinskas, Dominykas Šumskis ir Silvija Stonkutė bei du atmosferinės muzikos kūrėjai: Kęstutis Vaitkevičius ir Tomas Urbanavičius.
„Impro 241“ savo veiklą pradėjo 2010-aisiais. Nuo veiklos pradžios ši trupė turėjo pasirodymus įvairiuose Lietuvos miestuose bei miesteliuose, festivaliuose („Bliuzo naktys“ ir kt.), privačiuose renginiuose. Trupė ne tik rengia improvizacinius teatro pasirodymus, bet ir veda šio meno mokymus.
Benas Rupeikis
Nuo 2010 m. improvizuoja kartu su „Impro241“ komanda ir gilina savo žinias įvairiuose mokymuose: ''„Moment! International improv Festival Vienna“, „Emergent Improvisation Workshop“.''
Silvija Stonkutė
Silvija šiuo metu dėsto teatrinę improvizaciją SMK būsimiems TV laidų vedėjams, yra LRT laidų („Kas ir Kodėl?“ bei „Auksinis protas“) redaktorė, veda improvizacijos mokymus.
Teatro dienų, improvizacijos, talentų vakarų organizatorė ir vedėja.
Martin Van Buren
Martinas Van Burenas (, 1782 m. gruodžio 5 d. – 1862 m. liepos 24 d.) buvo 8-asis Jungtinių Amerikos Valstijų prezidentas, valdęs šalį nuo 1837 iki 1841 m. ir 10-asis JAV valstybės sekretorius (1829–1831 m.). Jis buvo vienas pagrindinių demokratų partijos įkūrėjų. M. Van Burenas tapo pirmuoju ne britų ir ne airių kilmės JAV prezidentu. Jis taip pat vienintelis JAV prezidentas, kuriam olandų, o ne anglų kalba buvo gimtoji. Jis buvo ir pirmasis JAV prezidentas iš Niujorko valstijos.
Biografija
Gimė 1782 m. gruodžio 5 d. olandų kilmės ūkininko šeimoje Kinderhuko kaime Niujorko valstijos rytuose, 32 km į pietus nuo Olbanio. Jo tėvas Abraomas palaikė patriotus per Amerikos revoliuciją, o vėliau įstojo į Demokratų-respublikonų partiją. Jam priklausė kaimo užeiga, kelis metus jis buvo Kinderhooko klerku. 1776 m. Abraomas vedė našlę Maria Hoes Van Alen (1746–1818 m.), kuri turėjo tris vaikus iš pirmos santuokos. Antros santuokos metu gimė penki vaikai, Martinas buvo trečiasis.
M. van Burenas buvo pirmasis JAV prezidentas, gimęs jau savarankiškumą išsikovojusiose Valstijose. Mokėsi vietos mokykloje, vėliau trumpai mokėsi Claveracko kolegijoje. Jo gimtoji kalba buvo olandų, tik mokykloje Martinas išmoko kalbėti angliškai. 1796 m. jis baigė formalius mokslus, nes šešerius metus privačiai mokėsi teisę pas Piterį Silvesterį ir jo sūnų Francį. Silvesteriai ir visas miestelis palaikė federalistus, o Martinas perėmė tėvo pažiūras ir rėmė demokratus-respublikonus. Jis baigė teisės mokslus Niujorke pas Viljamą van Nesą, kuris buvo trečiojo JAV viceprezidento A. Buro rėmėjas. Martinas iš arti stebė Buro kovą dėl valdžios Niujorko valstijos demokratų-respublikonų partijoje su Džordžu Klintonu ir Robertu R. Livingstonu.
1803 m. Martinas išlaikė egzaminus Niujorke, tapo advokatu ir su netikru broliu James Van Alen įkūrė teisės firmą Kinderhooke.
Nuo 1812 m. iki 1820 m. Niujorko valstijos Senato narys. 1820 m. JAV prezidento rinkimuose balsavo už Dž. Monro. 1821 m. išrinktas į JAV Senatą. Jis taip pat yra vienas iš dviejų prezidentų (kartu su Tomu Džefersonu), kuris buvo ir JAV valstybės sekretorius, ir viceprezidentas, ir prezidentas.
Jo prezidentavimas kritikuojamas dėl sukelto ekonominio sunkmečio.
Pasaulinė meteorologijos organizacija
PMO buvo sukurta iš buvusios 1873 m. įkurtos nevyriausybinės organizacijos – tarptautinės meteorologijos organizacijos. Idėja sukurti naują organizaciją buvo patvirtinta 1947 m. pasaulinėje meteorologų konvencijoje, o oficialiai PMO veiklą pradėjo 1950 m. kovo 23 d.
PMO sudaro 193 pasaulio šalys ir jos savo veiklą organizacijoje remia laisvu informacijos ir mokslinių duomenų dalinimusi. Taip pat PMO bendradarbiauja su kitomis nevyriausybinėmis organizacijomis bei asmenimis aplinkosaugos, klimato kaitos, išteklių naudojimo ir socioekonomikos vystymo srityse.
PMO būstinė yra Ženevoje, o pagrindinis organizacijos valdymo organas yra kongresas. Jo nariai renkasi kas 4 metus ir nustato ateinančių metų tikslus ir prioritetus. Nuo 2019 m. organizacijai ir kongresui vadovauja Gerhard Adrian iš Vokietijos.
Girninkai
Girninkai gali reikšti:
Popovka
Istorija
Rusijos imperijos laikais buvo Tverečiaus valsčiaus centras.
Dzikuška
Dzikuška – buvęs kaimas (anksčiau viensėdis) Kauno rajono savivaldybėje, 10 km nuo Vandžiogalos, 1 km į pietus nuo Boniškių (dabar patenka į šį kaimą), prie Mikuliškių miško.
Afrikos Sąjungos vėliava
Žalia spalva simbolizuoja Afrikos viltis ir siekius tapti vieninga. Balti spinduliai simbolizuoja taikų tarptautinį bendradarbiavimą.
Vėliavos istorija
miniatiūra|Buvusi Afrikos Sąjungos vėliava.|left Nuo Afrikos Sąjungos susikūrimo ir iki 2010 m. Afrikos Sąjunga naudojo kitokią vėliavą. Joje dominavo 4 spalvos, o viduryje buvo pavaizduotas dabartinis Afrikos Sąjungos herbas.
2010 m. sausio 31 d. Afrikiečių vienybės organizacija patvirtino naująją AS vėliavą.
Mianmaro futbolo taurė
Mianmaro futbolo taurė – pagrindinis futbolo taurės turnyras Mianmare. Antrasis pagal svarbą turnyras šalyje po Nacionalinės lygos. Varžybas organizuoja Mianmaro futbolo federacija.
Poriškis
Poriškis – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Zibalų.
Juozas Jasas
Juozas Jasas (1872 m. Kvėdarnos parapijoje – 1935 m. kovo 19 d. Lapėse, dab. Kauno rajono savivaldybė) – Lapių bažnyčios klebonas, publicistas ir knygnešys.
Biografija
Kartu su Antanu Smetona mokėsi Palangos progimnazijoje. 1899 m. baige Žemaičių kunigų seminariją ir buvo įšventintas kunigu. Vikaravo Subačiuje (1899–1901), Veiviržėnuose (1901-02), Tauragnose (1902-04), Šėtoje (1904-08) ir Užpaliuose (1908–1913). Varnavičiuose (1913-15) buvo kuratu. Pirmojo pasaulinio karo metu pasitraukė į Rusiją, kur buvo Jaroslavlio lietuvių pabėgelių kapelionu. Grįžęs 1918-19 m. tarnavo vikaru Vilkijoje. 1919 metais paskirtas klebonu į Lapiu Šv. Jono Krikštytojo parapiją.
Juozas Jasas buvo aktyvus visuomenininkas, dar tarnaudamas vikaru uoliai platino draudžiamą lietuvišką spaudą. Gindamas nuskriaustuosius į laikraščius siųsdavo straipsnelius ir pats, žinutės buvo pasirašomos Kapliu splapyvardžiu. Jo rūpesčiu 1928 m. Lapėse pastatytas Lietuvos Nepriklausomybės dešimtmečio paminklas. Klebonas Jasas parašė raštą ir įmūrijo jį į pamatą; prie paminklo buvo pasodinti du ąžuoliukai, o trečias – atsarginis – prie klebonijos.
Mirė Lapėse po skrandžio ligos.
Posiniai
Posiniai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Šeimyniškių.
Malajaliai
Malajaliai  – dravidų tauta, gyvenanti pietų Indijoje, daugiausia Keralos valstijoje. Taip pat didesnės malajalių bendruomenės gyvena Tamilnade, Karnatakoje, Lakšadvipe, Maharaštroje. Didelė diaspora užsienyje – Persijos įlankos šalyse (JAE, Saudo Arabijoje, Omane, Katare, Kuveite, Bahreine), Pietryčių Azijoje (Malaizijoje, Singapūre), JAV, Jungtinėje Karalystėje, Australijoje. Populiacija – apie 38 mln. žmonių. Kalba malajalių kalba (dravidų kalbų šeima). ~54 % malajalių (Indijoje) yra hinduistai, 26 % – musulmonai (sunitai ir šiitai), 18 % – krikščionys (Šv. Tomo sirų bažnyčia, Romos katalikai, protestantai).
I tūkstm. pr. m. e. Keralos teritorijoje gyvavo malajalių valstybės Čera, Čola, vėliau – Kočino karalystė. Malajaliai vertėsi jūrine prekyba su romėnais, graikais, arabais. Malabaro krantas garsėjo kaip pagrindinis prieskonių šaltinis. Čia ėmė kurtis žydų, arabų bendruomenės, pirmaisiais mūsų eros amžiais susikūrė krikščionių bendruomenė, siejama su Malabaro krantan atvykusiu Šv. Tomu. XVI a. malajalių gyvenamoje pakrantėje ėmė steigtis portugalų, prancūzų, olandų, britų kolonijos, dalis malajalių priėmė katalikybę. Savo atskiros valstybės malajaliai neturėjo, buvo valdomi keleto skirtingų kunigaikštysčių. 1956 m. malajalių žemėse sudaryta Keralos valstija. Tradiciniai verslai – ariamoji žemdirbystė (ryžiai, maniokai, ankštiniai, arbatmedžiai, kavamedžiai), daržininkystė, sodininkystė (bananai, mangai, vynuogės ir kt.), gyvulininkystė (galvijai, ožkos, avys), paukštininkystė; taip pat augina kokospalmes, kaučiukmedžius, prieskoninius augalus, verčiasi žvejyba. Amatai: valčių ir žvejybos įrankių gamyba, kokoso pluošto pynimas, dramblio kaulo ir medžio drožinėjimas, sidabro dirbinių gamyba.
Malajalių gyvenvietės paprastai jungiasi viena su kita. Aukštesnių kastų atstovų namai mediniai arba plytų, dviaukščiai, daugelio patalpų, dengti čerpėmis. Gyvenamieji ir ūkiniai trobesiai, sujungti aukšta moline arba akmenine siena, juosia keturkampį kiemą. Kiekvienuose namuose būna namų šventyklėlė, kieme – šulinys, dažnai patalpa gyvatėms. Skurdesnių malajalių namai iš plaušplyčių, dengti palmių lapais, statomi iš nendrių, palmių demblių, suręstų ant bambukinio karkaso. Vyrai dėvi lungius, moterys – sarius arba lungius su palaidine (būdingos šviesios spalvos). Malajalių virtuvėje vyrauja košės, kepiniai, pieno produktai, žuvies, moliuskų patiekalai, vaisiai, gausu prieskonių.
Iki XX a. vidurio buvo išlikusi didžioji motinos pusės šeima, matrilokalinė santuoka, avunkulatas (teisiškai vaikų tėvais laikyti motinos broliai); dar XX a. pab. gyvavo poliandrija, matrilinijinė bendruomenės struktūra. Ryškus kastinis susiskaidymas. Gausi apeiginė teatrinė kultūra – ritualiniai šokiai, pantomima. Žymiausiai šokių teatrai – kathakali (herojinės epinės šokių dramos, atliekamos tik vyrų), kūtijatam, mohinijatam. Svarbiausia šventė – onam, švenčiama vasaros pabaigoje, nuėmus derlių. Populiarios valčių lenktynės (valam kali), kovos menas kalaripajatu. Literatūrinė tradicija pradėjo klostytis IX–XII a.
Deimantė Kondrotaitė
Deimantė Kondrotaitė (g. 1981 m. lapkričio 18 d. Joniškyje) – lietuvių dailininkė, muziejininkė, parodų kuratorė.
Malajaliai
Malajaliai išlaikę įvairias religines praktikas – aukštakasčiai brahmanai (nambūtiriai) atlieka vedinius aukojimus ir tekstus, paplitę protėvių, šventųjų gyvačių kultai. Paplitusi apeiginė, religinė muzika (karnatakos stilius).
Deimantė Kondrotaitė
Biografija
2000 m. baigė Joniškio 2-ąją vidurinę mokyklą.
1992–1996 mokėsi Joniškio meno mokykloje.
2005 m. Šiaulių universitete įgijo dailės bakalauro ir mokytojo profesinę kvalifikaciją, o 2007 m. tame pačiame universitete įgijo grafikos magistro laipsnį.
Nuo 2005 m. rugsėjo dirba Šiaulių „Aušros" muziejuje.
Jalinka
Jalinka – buvęs viensėdis Kauno rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Didžiųjų Lapių.
Deimantė Kondrotaitė
Parodos
Grafikos darbų nuotraukos
Tapybos darbų nuotraukos
Fotografijos darbų nuotraukos
Greta Lukjančukė
Greta Lukjančukė arba žinoma mergautine pavarde kaip Greta Kaselytė (g. 1992 m. rugsėjo 10 d.) – Lietuvos futbolininkė, žaidžianti vartininkės pozicijoje. Gali žaisti ir atakuojančio plano pozicijoje.
FC Gintra
Profesionalią karjerą pradėjo FC Gintra komandoje. Su šia ekipa tapo daugkartine čempione. Buvo išnuomota Italijos Neapolio klubui. Teisėjaudavo LFF II lyga, bei moterų pirmenybėse. 2019 m. buvo pripažinta geriausia Lietuvos futbolininke. Ištekėjo ir 2020 m. nebežaidė Gintroje dėl motinystės.
Gintra/ŠSG
2021 m. žaidė Gintra/ŠSG (Gintros–Šiaulių sporto gimnazijos) komandoje, kuri rungtyniavo Pirmoje lygoje. Per sužaistas penkerias rungtynes G.Lukjančukė pelnė net trylika įvarčių.
2021 m. balandžio 14 d. prieš Kauno Žalgirio FA pasižymėjo vienu įvarčiu. Šiaulietės nugalėjo rezultatu 4:1.
2021 m. gegužės 8 d. prieš Tauragės SC-MFK pelnė du įvarčius. Šiaulietės nugalėjo rezultatu 3:0.
2021 m. gegužės 16 d. prieš FK Vilkija pasižymėjo pelnydama tris įvarčius. Šiaulietės nugalėjo rezultatu 8:1.
2021 m. gegužės 28 d. prieš FK SANED-Joniškio SC pelnė net keturis įvarčius. Šiaulietės nugalėjo rezultatu 8:0.
Vestina Neverdauskaitė
Vestina Neverdauskaitė (g. 1993 m. rugsėjo 19 d.) – Lietuvos futbolininkė, gynėja.
Greta Lukjančukė
FC Gintra
2021 m. liepos 12 d. FC Gintra paskelbė, kad žaidėja grįžta į klubą.
Vestina Neverdauskaitė
Karjera
Žaidė Tauragės SC (MFK Tauragė) ekipoje.
Profesionalią karjerą pradėjo Šiaulių „Gintroje“. Eilę metų buvo šio klubo pagrindinės sudėties žaidšja, kapitonė. Daugkartinė čempionė; dalyvavo UEFA čempionių lygos atrankos turnyruose.
Greta Lukjančukė
Rinktinės
2011 m. kovo 5 d. debiutavo nacionalinėje rinktinėje, Europos taurės atrankinėse varžybose prieš Latviją.
Trenerio karjera
2023 m. sausio mėn. įgijo UEFA B trenerio licenciją.
Vestina Neverdauskaitė
Karjera
2022 m. pradžioje perėjo į „Sanedo“ klubą.
2023 m. kovo 2 d. paskelta, kad atstovaus Hegelmann klubui.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Rinktinės
2013 m. balandžio d. debiutavo nacionalinėje rinktinėje, pasaulio taurės atrankinėse varžybose prieš Gruziją.
ICAO oro uosto kodas
thumb|right|400px|Pasaulio šalys su savo TCAO kodų pradžiomis. TCAO oro uostų kodas (angl. ICAO airport code) – kodas, sudaromas iš keturių raidžių ir Tarptautinė civilinės aviacijos asociacijos naudojamas žymėti pasaulio oro uostus. Šie kodai viešinami 7910 dokumente ir yra naudojami oro eismo kontrolės centrų visame pasaulyje.
TCAO oro uostų kodai padeda aviacijos naudotojams sudarant skrydžių maršrutus. TCAO kodu taip pat žymimos ir kitos vietos, pavyzdžiui, meteorologinės stotys, skrydžių aptarnavimo centrai ir oro erdvės kontrolės centrai.
TCAO yra skirtingi nei IATA kodai. Pastarieji naudojami bagažui žymėti, skrydžių tvarkaraščiams ir rezervacijoms atlikti.
TCAO oro uostų kodai yra sudaromi iš 4 raidžių. Pirmoji raidė žymi regioną, antroji – šalį, o likusios dvi yra skirtingų oro uostų raidės. Pavyzdžiui, Paryžiaus Šarlio de Golio tarptautinis oro uosto kodas LFPG šifruojamas taip: L raidė rodo pietų Europos regioną, F – Prancūziją, o PG yra Šarlio de Golio oro uosto raidės. Lietuvai yra suteiktas EY kodas (pavyzdžiui, Vilniaus oro uosto kodas yra EYVI).
Peter Pringle
Piteris Pringlas (Peter Pringle, g. 1945 m. rugsėjo 7 d.) – Kanados dainininkas, muzikas.
Vaikystėje dainavo Kanados operos kompanijos chore, vėliau mokėsi groti liutnia, sitaru, surbaharu, rašė popmuzikos dainas. Dalį jų įdainavo dainininkė En Miurei, kurios pritariamuoju vokalistu buvo Pringlas.
1975 m. persikėlė į Los Andželą, kur išleido debiutinį savo albumą. 1980 m. grįžo į Monrealį, kur toliau leido albumus su popmuzikos dainomis anglų bei prancūzų kalbomis. 1978 ir 1982 m. Kanados muzikiniuose Juno apdovanojimuose nominuotas perspektyviausių vokalistų kategorijoje. 1985 ir 1986 m. dalyvavo muzikinėse kampanijose, siekiant paremti 1983–1985 m. bado Etiopijoje aukas bei sergančiuosius ŽIV. 1986 m. Pringlas nominuotas Genie apdovanojimuose nominuotas geriausios originalios dainos kategorijoje už kūrinį „Cold As Ice“, kurį su Kevinu Hanteriu sukūrė filmui „Tobis Maktigas“ (Toby McTeague).
1987 m. pastatė monospektaklį, kuriame vaidino dramaturgą ir kompozitorių Noelį Kauardą. Su šiuo, vėliau ir su kitais spektakliais rengė turus ir pasirodymus.
1996 m. Piteris Pringlas baigė savo, kaip popmuzikos atlikėjo karjerą, ėmė groti termenboksu. Įrašė keletą albumų šiuo instrumentu, taip pat rengė gyvus pasirodymus su Monrealio kameriniu orkestru.
Nuo 2007 m. Piteris Pringlas „YouTube“ kanale ėmė skelbti populiarumo susilaukusius pasirodymus, kur groja termenboksu, trautoniumu bei senoviniais muzikiniais instrumentais bei atlieka archajinius tekstus originalo kalbomis (Gilgamešo epą, Dovydo psalmę, himną deivei Ningalei, Beovulfą ir kt.).
Pošilis
Pošilis – viensėdis Pakruojo rajono savivaldybėje, 4 km nuo Lygumų.
Emil Berliner
Emilis Berlineris (, ; 1851 m. gegužės 20 d. Hanoveris, Vokietija – 1929 m. rugpjūčio 3 d. Vašingtonas, JAV) – vokiečių-amerikiečių išradėjas, labiausiai žinomas už plokšteles grojančio prietaiso – gramofono išradimą.
Biografija
thumb|left|150px|1908 m., Hanoveryje, Emilio Berlinerio gramofonu padarytas įrašas thumb|right|200px|Gramofonas E. Berlineris gimė Hanoveryje (Vokietija) 1851 m. žydų prekybininkų šeimoje. Jis mokėsi prekybininko amato, kadangi tokia buvo jo šeimos tradicija. Tikrasis jo pomėgis buvo išradimai, tačiau dirbo buhalteriu, kad turėtų iš ko pragyventi. Kad išvengtų šaukimo į kariuomenę Prancūzijos-Prūsijos kare, 1870 m. emigravo į Jungtines Amerikos Valstijas kartu su tėvo draugu, kurio parduotuvėje, Vašingtone vėliau ir dirbo. Paskiau persikėlė į Niujorką, kur gyvendamas dirbo laikinus darbus, pvz., išnešiodavo laikraščius, valydavo butelius ir pan. Naktimis mokėsi fizikos Cooper Union institute. Po kiek laiko dirbant nuomojamų arklių arklidėse, jis susidomėjo naujomis telefonų ir fonografų garso technologijomis ir išrado patobulintą telefoninį siųstuvą (vieną iš pirmųjų mikrofonų). Patentą įsigijo „Bell Telephone Company“, tačiau 1901-ųjų vasario 27 d. Jungtinių Valstijų apeliacinis teismas paskelbė patentą negaliojančiu. 1877 m. Berlineris persikėlė į Bostoną, kur dirbo „Bell Telephone“ įmonėje iki 1883-ųjų, tada grįžo į Vašingtoną ir įsidarbino privačiu išradėju. 1881 m. Emilis Berlineris tapo Jungtinių Valstijų piliečiu.
1886 m. Berlineris pradėjo eksperimentuoti su garso įrašymo metodais. Pirmąjį patentą gavo 1887 m. lapkričio 8 d. už taip jo vadinamąjį gramofoną. Pirmasis gramofonas garsą įrašydavo naudodamas horizontalią moduliaciją ant cilindro, padengto mažo pasipriešinimo medžiaga, pvz., juodais dažais iš lempos suodžių, vėliau užtepant lako ir tada kopijuojant ant metalinio atkuriamojo cilindro. Tai buvo panašu į metodą, kurį atlikdavo T. Edisono prietaisai. 1888 m. Berlineris išrado paprastesnį būdą garso įrašymui, panaudojant plokšteles. Po kelerių metų jis jau sėkmingai pardavinėjo savo technologiją įvairioms žaislus gaminančioms įmonėms. Kita vertus, jis tikėjosi sukurti prietaisą, kuris būtų daugiau nei eilinis žaislas, todėl 1895 m. įtikino grupelę verslininkų surinkti $25 000 dolerių, kurių dėka jis įsteigė „Berliner Gramophone Company“.
Pirmųjų gramofonų problema buvo priversti plokštelę suktis pastoviu greičiu. Inžinierius Eldridžas R. Džonsonas (Eldridge R. Johnson) padėjo išspręsti problemą suprojektuodamas prisukamą laikrodinį motoriuką. 1901 m. Berlineris ir Džonsonas įkūrė bendrą įmonę, „Victor Talking Machine Company“.
Tarp kitų Berlinerio išradimų buvo naujo tipo audimo staklės, skirtos masinei audinių produkcijai; akustinė plytelė ir viena pirmųjų sraigtasparnio versijų. Pasak „The New York Times“, 1909 m. liepos 1 d. Berlinerio ir J. Niutono Viljamso (J. Newton Williams) sukonstruotas sraigtasparnis pakėlė savo operatorių (Viljamsą) nuo žemės Berlinerio laboratorijoje, Vašingtone.
Tarp 1907-ųjų ir 1926-ųjų Berlineris nusprendė patobulinti vertikaliojo skrydžio technologiją sukurdamas nedaug sveriantį sukamą variklį. Kartu su R. S. Muru (R.S. Moore), taip pat mokslininku ir išradėju bei jo vyriausiuoju asistentu, Berlineris įsigijo automobilių variklius iš bendrovės „Adams-Farwell“, kuriuos jis perkūrė norėdamas patobulinti „mašinas“, skirtas vertikaliajam skraidymui. Galiausiai jis sukūrė lengvą 6 arklio galių sukamąjį variklį. Tai nulėmė „Gyro Motor Company“ įkūrimą 1909 m. Šio variklio sukūrimas paskatino sukamųjų variklių naudojimą aviacijoje. Įmonė gamino variklius nuo 1909 m. iki apytikriai 1926 m.
1922 m. liepos 16 d. E. Berlineris ir jo sūnus Henris pademonstravo veikiantį sraigtasparnį Jungtinių Valstijų armijai. Henris buvo nusivylęs tuometiniais sraigtasparniais ir 1926 m. įkūrė „Berliner Aircraft Company“, kuri susijungus buvo pervadinta į „Berliner-Joyce Aircraft“ 1929 m.
Berlineris, kuris 1914 m. patyrė nervų sistemos sutrikimą, taip pat aktyviai propagavo tobulinimus sveikatos apsaugoje ir sanitarinių sąlygų gerinime.
1897 m. jam buvo įteiktas Franklino instituto Džono Skoto medalis, 1913 m. Elioto Kresono medalis ir 1929 m. Franklino medalis.
Emilis Berlineris mirė nuo širdies smūgio, būdamas 78 metų. Jo palaikai palaidoti Rock Creek kapinėse, Vašingtone, šalia jo žmonos ir sūnaus.
Chester William Nimitz
Česteris Viljamas Nimicas (Chester William Nimitz); – 1966 m. vasario 20 d.) – Jungtinių Amerikos Valstijų karo laivyno admirolas, laikomas viena svarbiausių karo laivyno figūrų Antrajame pasauliniame kare.
Biografija
Gimė vokiečių šeimoje. 1905 m. baigė Jūrų akademiją Anapolyje. Tarnavo Pirmajame pasauliniame kare. 1918 m. gavo JAV Atlanto laivyno povandeninių pajėgų štabo viršininko laipsnį. Po Pearl Harboro užpuolimo tapo Jungtinių Amerikos Valstijų Ramiojo vandenyno laivyno vadu. Sėkmingai įvykdė dideles jūrų operacijas prieš Japoniją, užėmė Gilberto, Saliamono, Maršalo, Marianų salas, Filipinus. 1944 m. gavo laivyno admirolo laipsnį. 1945 m. rugsėjo 2 d. JAV karo laive Missouri kartu su Daglasu Makarturu priėmė Japonijos kapituliaciją. Nuo 1945 iki 1947 m. JAV laivyno jūrų operacijų viršininkas.
Po karo gavo daugybę JAV ir užsienio apdovanojimų ir ordinų. Jo garbei pavadintas USS Nimitz lėktuvnešis.
Jaškiai
Jaškiai – buvęs viensėdis Kauno rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Didžiųjų Lapių.
Pošiūnai
Pošiūnai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 8 km nuo Tverečiaus.
Nigerijos moterų rankinio rinktinė
Nigerijos moterų rankinio rinktinė – komanda, atstovaujanti Nigerijai tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Nigerijos rankinio federacija.
Vileikiškių tvenkinys
Vileikiškių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Širvintų rajone, 7 km į pietvakarius nuo Širvintų, Vileikiškių gyvenvietės rytiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Išduko upelį (Apušės intakas, Širvintos baseinas) 2,4 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 1,35 km, plotis – iki 0,34 km. Tvenkinys sudarytas iš 2 dalių. Pietinė dalis atskirta siauru pylimu, altitudė 103,6 m. Šiaurinės dalies altitudė – 102,9 m. Krantai aukštoki. Pietinė tvenkinio dalis užpelkėjusi, apaugusi krūmynais. Šiaurinę tvenkinio dalį supa pievos ir dirbami laukai. Šalia įsikūrę kaimai: Taučiuliai, Plotai, Padubė.
Konciapolis (reikšmės)
Konciapolis (arba Kanciapolis) gali reikšti gyvenvietes:
Kroatijos futbolo varžybos 2014–2015 m.
Kroatijos futbolo varžybos 2014–2015 m.
Turnyrinė lentelė
Pastaba.
Finalas
---
Elena Lukauskienė
Elena Lukauskienė (mergaut. pav. Stankevičiutė; dar žinoma kaip Elena Raclauskienė; 1909 m. sausio 1 d. – 1959 m. kovo 17 d.) – Lietuvos šachmatininkė, pirmoji ir dukart Lietuvos moterų šachmatų čempionė (1938 ir 1949 m.), pirmoji dalyvavusi Pasaulio moterų šachmatų čempionate, Pasaulio tautų teisuolė.
Biografija
Ištekėjusi. Pirmas vyras Raclauskas. Antras – Mikas Lukauskas (1911-1996), spaustuvės „Žaibas“ meistras. Gyveno Kaune, Žaliakalnyje.
1944 metų pavasarį kartu su vyru sutiko priimti žydų vaikus – Pesachą ir Chaną Joselevičius (Tėvas Šimonas Joselevičius žuvo likviduojant Kauno getą. Motina Lėja Joselevičienė pateko į Štuthofo koncentracijos stovyklą). Karui pasibaigus, vaikai grįžo pas likusią gyvą motiną. 2006 m. kovo 1 dieną Mikas ir Elena Lukauskai pripažinti Pasaulio Tautų Teisuoliais už 2 vaikų išgelbėjimą.
Juodmiškis (Kaunas)
Juodmiškis – buvęs kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 3 km nuo Pabalių, 2 km į vakarus nuo Gaigalų, prie miško Juodmiškio ir Bajorpievės.
Gruzijos futbolo varžybos 2023 m.
Gruzijos futbolo varžybos 2023 m.
2023 m. Supertaurės rungtynės
<...>
Galutinė komandų rikiuotė
<...>
Pošiūniškė
Pošiūniškė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Kretuonų.
Juozapava (Domeikava)
Juozapava – buvęs kaimas Kauno rajono savivaldybėje, dabartinės Domeikavos sudėtyje. Tarpukariu – vienkiemis, priklausęs Aukščiams. Kaimą mena dabar Domeikavoje esantis Juozapavos takas.
Borisas Bazarovas
Borisas Bazarovas (Борис Яковлевич Базаров, tikroji pavardė Borisas Špakas; 1893 m. gegužės 27 d. Kelmėje, Rusijos imperija – 1939 m. vasario 21 d. Maskvoje, TSRS) – TSRS žvalgybininkas, valstybės saugumo majoras.
Slapyvardžiai Da Vinčis, Kinas, Nordas
Biografija
Gimė 1893 m. gegužės 27 d. Kelmėje pašto darbuotojo šeimoje. Motina buvo namų šeimininkė. 1911 m. baigė Vilniaus realinę mokyklą.
1914 m. baigė Vilniaus karo mokyklą. Dalyvavo I pasauliniame kare, Orenburgo 105-ojo pulkе buvo būrio vadu (paporučikis). 1914 m. pabaigoje tapo poručiku ir kuopos vadas. 1916 m. papuolė į vokiečių nelaisvę, kur išbuvo 3 metus.
2017 m. Australijos Grand Prix
'''2017 m. Australijos Grand Prix''' – pirmosios 2017 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko kovo 24-26 dienomis Albert Park trasoje. Tai buvo 22 kartas, kuomet šioje trasoje rengiamas Australijos Grand Prix.
Gustavas Feterauskas
Gustavas Feterauskas (1874 m. balandžio 25 d. Pilviškiuose – 1944 m. Vokietijoje) – Lietuvos visuomenės ir valstybės veikėjas.
Borisas Bazarovas
Biografija
Po 1918 m. lapkričio revoliucijos Vokietijoje Bazarovas buvo paleistas ir grįžo į Rusiją, į Krymą. Pradžioje apsistojo Rostove prie Dono, vėliau persikėlė į Jekarinodarą, kur įsidarbino vietinėje tipografijoje. Čia susipažino su būsima žmona.
2017 m. Australijos Grand Prix
Prieš penktadienio treniruotes "Sauber" komandoje Pascal Wehrlein pakeitė italas Antonio Giovinazzi, nes vokietis dėl traumos nebuvo visiškai sveikas lenktyniauti.
Gustavas Feterauskas
Biografija
Spėjama, kad studijavo ekonomiką ar tiksliuosius mokslus tuometinėje Rusijos imperijos sostinėje Sankt Peterburge. Aktyviai dalyvavo miesto lietuvių visuomeniniame gyvenime – vaidino Peterburgo lietuvių savitarpinės pašalpos draugijos pastatytuose spektakliuose, 1918 m. buvo išrinktas Petrapilio Lietuvių ir žemaičių labdaringosios draugijos pirmininku
Borisas Bazarovas
Biografija
1919 m. sausį Bazarovą mobilizavo į Baltųjų kariuomenę. Tarnavo jaunesniuoju karininku viename iš Denikino kariuomenės dalinių štabų, vėliau – Vrangelio armijoje. Raudoniesiems užėmus Krymą su Vrangelio kariuomenės likučiais evakavosi į Turkiją. Pradžioje gyveno Konstantinopolyje, vėliau persikėlė į Berlyną.
2017 m. Australijos Grand Prix
Lenktynes laimėjo vokietis Sebastian Vettel su "Ferrari". Tai buvo pirmoji šios komandos pergalė po 2015 m. Singapūro Grand Prix.
Gustavas Feterauskas
Biografija
Pasibaigus Pirmajam pasauliniam karui grįžo į Lietuvą. Vienas pirmųjų Lietuvos gaisrininkų draugijos vadovų. 1920–1927 m. buvo skiriamas Centralinio statistikos biuro direktoriumi, iki 1940 m. – Statistikos tarybos narys. Dalyvavo tarptautiniuose statistikų kongresuose 1923 m. Briuselyje ir 1925 m. Romoje. Vienas iš Valstybinės draudimo įstaigos „Lietuva“ kūrėjų, ilgametis jos vadovas. 1927–1930 m. Lietuvos universitete skaitė politinės aritmetikos kursą, 1930 m. dalyvavo draudimo matematikų tarptautiniame suvažiavime Stokholme. Spaudoje paskelbė straipsnių draudimo ir statistikos temomis.
Borisas Bazarovas
Biografija
Nėra žinoma, kaip jis tapo tarybinės žvalgybos darbuotoju. Pagal vieną versiją jis 1921 m. pradžioje, nusivylęs baltųjų judėjimo idėjomis, pats pasisiūlė dirbti čekistams. Pagal antrą versiją jis į Baltųjų kariuomenę įstojo pagal ČK užduotį.
1921 m. kovą Bazarovas jau buvo ČK Užsienio skyriaus kadrinis darbuotojas, pradžioje operatyvininkas, vėliau nelegalios rezidentūros Bulgarijoje (kurios interesai apėmė ir Rumuniją bei Jugoslaviją) vadovas.
Nuo 1924 m. iki 1927 m. dirbo TSRS ambasadoje Vienoje, kur kuravo šnipus dirbusius Bulgarijoje, Jugoslavijoje, Austrijoje ir Rumunijoje. 1927 m. grįžo į Maskvą, kur vadovavo OGPU Užsienio žvalgybos skyriaus Balkanų sektoriui. 1928 m. dėl sveikatos išstojo iš OGPU ir neilgai dirbo ALŪT. Tais pačiais metais vėl grįžo į OGPU ir buvo pasiųstas į Berlyną, kur dirbo nelegalaus rezidento pavaduotoju. vadovavo nelegalioms grupėms. Iš Berlyno vadovavo vienuolikai agentų Paryžiuje, šešiems Bukarešte, dviem Sofijoje, dviem Zagrebe, vienam Belgrade ir vienam Stambule. 1930 m. Jungtinės karalystės užsienio reikalų ministerijoje užverbavo agentą Ernest Holloway Oldham.
1935 m. išvyko į JAV, kur tapo rezidentu Niujorke ir šnipinėjo JAV iki 1937 metų. 1937 m. jam suteiktas valstybės saugumo majoro laipsnis.
1938 m. grįžo į TSRS atostogų ir 1938 m. liepos 3 d. suimtas apkaltinus špionažu. 1939 m. vasario 21 d. nuteistas mirties bausme. Tą pačią dieną sušaudytas. Palaidotas Dono kapinėse (Донское кладбище).
1956 m. gruodžio 22 d. TSRS AT Karinės kolegijos reabilituotas.
B. Bazarovas laisvai kalbėjo vokiečių, bulgarų, prancūzų ir serbų-kroatų kalbomis.
Poškaičiai
Poškaičiais vadinami kaimai:
Poškai
Poškai – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Stupurų. Į rytus nuo kaimo auga Bargavonės miškas.
2015 m. pasaulio šachmatų taurės varžybos
2015 m. pasaulio šachmatų taurės varžybos - tai atvirasis vieno minuso sistemos šachmatų turnyras, surengtas 2015 m. rugsėjo 11 d. – spalio 5 d. Baku. 128 žaidėjai atkrentamosiose varžybose kovojo dėl dviejų kelialapių į 2016 m. Kandidatų turnyrą. Taurę laimėjo Rusijos didmeistris Sergejus Karjakinas finale 6 : 4 įveikęs taip pat Rusijos didmeistrį Piotrą Svidlerį. Abu finalininkai pateko į sekantį pasaulio šachmatų čempionato etapą.
Žaidėjų atranka
Varžybų dalyviai buvo atrinkti pagal sekančius kriterijus:
Pastaba. Žaidėjai iš Europos ir Afrikos atvyko pagal žemynų čempionatų rezultatus, arba FIDE prezidento kvietimu. Žaidėjai iš Amerikos, Azijos bei Okeanijos buvo atrinkti mišria tvarka: dalis iš žemynų čempionatų, likę iš zoninių turnyrų.
Viso: 128 žaidėjai.
Žaidėjų keitimas
Žaidėjui atsisakius dalyvauti varžybose jis yra keičiamas. Pasaulio čempionas, 2013 m. pasaulio šachmatų taurės pusfinalininkai, moterų pasaulio čempionė, pasaulio jaunimo (J20) čempionai ir žaidėjai iš reitingo sąrašo keičiami tik žaidėjais iš vidutinio reitingo sąrašo.
Žaidėjai, iš žemynų ar zoninių turnyrų, keičiami žaidėjais iš minėtų varžybų. Žaidėjas iš zoninio turnyro atrankos varžybose, turi būti surinkęs ne mažiau 50%, galimų taškų. Kai tokio žaidėjo nerandama, keitimui atrenkamas iš žemyno čempionato.
Formatas
Dalyvių po kiekvieno rato sumažėdavo perpus: pirmame rate žaidė 128 žaidėjai, antrame – 64, trečiame – 32, ketvirtame -16, penktame (ketvirtfinalyje) – 8, šeštame (pusfinalyje) – 4, septintame (finale) – 2 žaidėjai.
Nugalėtojo išaiškinimas
Kai 1-6 ratuose, pasibaigus pagrindiniam mačui, dalyvis yra surinkęs 1,5 taško, jis tampa mačo nugalėtoju ir patenka į sekantį ratą. Septintajame rate (finaliniame), kur žaidžiamos 4-ios partijos, pagrindinio mačo nugalėtojui reikia surinkti 2,5 taško.
Pasibaigus pagrindiniam mačui lygiosiomis, traukiami burtai dėl figūrų spalvų ir žaidžiamos dvi, po 25 min., greitosios partijos, pridedant po kiekvieno ėjimo po 10 sek.
Jei po jų mačo rezultatas lieka lygus, traukiami burtai ir žaidžiamos dvi (10 min. + 10 sek.  po kiekvieno ėjimo)  greitųjų šachmatų partijos.
Jei pabaigus šias partijas rezultatas vis dar lygus, traukiami burtai dėl spalvų  ir žaidžiamos dvi žaibo partijos (5 min. + 3 sek).
Jei ir vėl mačas baigiasi lygiosiomis, tai žaidžiama viena Armagedono partija.
Traukiami burtai ir žaidėjas, kuris laimėjo burtų traukimą, gali pasirinkti figūrų spalvą. Baltieji žaidimui gauna 5 min., o juodieji – 4 min., be to, nuo 61 ėjimo, po kiekvieno ėjimo, abiem žaidėjams pridedama po 3 sek. Jei ir ši partija baigiasi lygiosiomis, mačo nugalėtoju skelbiami juodieji.
Prizai
Visi Pasaulio šachmatų taurės dalyviai gauna piniginį prizą. Pirmą - šeštą ratą pralaimėjusiems dalyviams išmokami lentelėje nurodyto dydžio prizai.
Dalyviai pirmajam ratui
Varžybų dalyviai buvo atrinkti pagal FIDE nuostatus ir vidutinį reitingų sąrašą.
Pirmajame rate žaidėjai suporuojami ne pagal burtus. Iš anksto, reitingo mažėjimo tarka, sudaromas dalyvių sąrašas, kuriame, priklausomai nuo jų 2015 m. rugsėjo mėn. turėto reitingo dydžio, dalyviai gauna numerį. Pirmajame rate sąrašo 1-ą numerį turintis žaidėjas žaidžia su 128 numerį turinčiu žaidėju, 2-ą numerį turintis - su 127-u ir t. t.
Pastaba. Skliausteliuose pateiktos santrumpos rodo, pagal kokius kriterijus žaidėjas pateko į taurės varžybas: • Z2.1 (5), Z2.2 (1), Z2.3 (2), Z2.4 (2), Z2.5 (2), Z3.1 (1), Z3.2 (1), Z3.3 (2), Z3.4 (2), Z3.5 (2), Z3.6 (1), Z3.7 (1), Z4.1 (1), Z4.2 (1), Z4.3 (1), Z4.4 (1): zoniniai turnyrai: Zoniniai turnyrai (skliausteliuose dalyvių vietų skaičius);
Paulius Subačius
Paulius Vaidotas Subačius (g. 1968 m. gegužės 4 d., Vilniuje) – tekstologas, literatūrologas, istorikas, humanitarinių mokslų daktaras, Vilniaus universiteto profesorius, Lietuvių katalikų mokslo akademijos akademikas.