cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stažuotė
Stažuotė (nuo - 'praktika') - tobulinimasis, kvalifikacijos kėlimas, savišvieta, praktika kur nors išvykstant (pvz., į užsienį, jame studijuojant), dirbant kitoje organizacijoje arba apskritai pradedant kur nors dirbti, siekiant įgyti kompetencijų, reikalingų konkrečioje veikloje arba pareigose (pvz., norint iš karto pradėti dirbti prokuroru, bet neturint reikiamos kvalifikacijos, pradžioje skiriama į prokuratūros stažuotojo pareigas).
Roblių apylinkė
Roblių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Stažuotė
Rūšys
Stažuotė gali būti dalykinė, meninė, kūrybinė, pažintinė, žvalgybinė. Dalykinė stažuotė gali būti, pvz., profesinė, mokslinio darbo (pvz., moksliniai tyrimai, kitokie tyrimai), praktika, edukacinė stažuotė (dalykiniai kursai, kalbos kursai), akademinė (trumpalaikės (dalinės) arba ilgalaikės (pilnos) studijos), lavinimosi stažuotė (pvz., treniruotė). Stažuotės gali būti formalizuotos (pagal specialias programas) arba ne (stažuotės turinys apsprendžiamas ad hoc, individualiai). Stažuotis galima įvairiose organizacijose - universitetuose, mokslinių tyrimų centruose, įmonėse, įstaigose, institucijose (ministerijose), nevyriausybinėse organizacijose (NVO). Stažuotės gali būti remiamos valstybės, įvairių fondų (mokant atlyginimą, stipendiją), organizacijų, kuriose stažuojamasi (pvz., Europos Komisija).
Roblių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Panemunėlio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Rokiškio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Panemunėlio apylinkės.
Stažuotė
Rūšys
Stažuotojai - studentai, absolventai, specialistai, pedagogai, menininkai, mokslininkai. Dažniausiai yra ribojamas amžius (pvz., iki 35 m.).
Mokslinės stažuotės
Mokslinės stažuotės - vienos populiariausių akademinėje srityje stažuočių. Gali būti atliekami konkretūs tyrimai, renkama literatūra, šaltiniai, lankomi užsiėmimai, paskaitos, studijuojama. Yra nemažai įvairių oficialių stažuočių programų, finansuojamų viešojo sektoriaus. Mokslinių stažuočių atveju parama gali siekti iki kelių tūkstančių eurų, pvz., Fritz Thyssen Stiftung, Alexander von Humboldt-Stiftung; stažuotėms-tyrimams - iki 4000 eurų per mėn. (pvz., Heizenbergo stipendija).
Stažuotės užsienyje
Stažuotes užsienyje remia užsienio mokslo ir kultūros įstaigos. Tikslai - supažindinti su savo šalies pasiekimais, juos populiarinti, platinti, kurti toliau, tobulinti. Taip pat gai būti tikimasi į savo valstybę pritraukti „protų“, tikintis bendradarbiavimo ar pasilikimo dirbti buvimo šalyje (žr. Green card specialistams, mokslininkams). Kai kurios programos yra tarptautinės (pvz., JAV Fulbraito stipendija), orientuotos į viso pasaulio šalis.
Stažuotės Vokietijoje
Vokietijoje stažuotis galima pagal įvairias programas studentams, specialistams, mokslininkams. Tai gali būti moksliniai tyrimai, praktika (studijuojant arba baigus studijas), stažuotės administracinėse įstaigose, NVO. Kai kurios programos - KAAD, DAAD, DBU, IPS, Mummert stipendija, Badeno-Viurtembergo stipendija ir kt.
ES srityje veikia kvalifikacijos kėlimo bei suaugusiųjų mokymo įstaiga - Europos teisės akademija (ERA), teikianti stipendijas ES šalių valstybės tarnautojams bei teisininkams. Kursai vyksta anglų, prancūzų bei vokiečių kalbomis.
Tik Tavo akims
Tik Tavo akims  – dvyliktasis filmas apie britų slaptosios tarnybos agentą 007 Džeimsą Bondą, sukurtas 1981 metais. Pagrindinį vaidmenį penktąjį kartą atliko aktorius Roger Moore.
Filmas paremtas dviem Iano Flemingo apsakymais: „For Your Eyes Only“ ir „Risico“, taip pat įtraukiant atskirus epizodus iš kitų jo romanų: „Live and Let Die“, „Goldfinger“ bei „On Her Majesty‘s Secret Service“.
Filmą režisavo Johnas Glenas. Viso jis nufilmavo penkis Bondo serijos filmus – visus, pasirodžiusius aštuntajame dešimtmetyje. Šio filmo pajamos siekė 195,3 milijono dolerių ir padėjo studijai „United Artists“ išvengti bankroto po 1980 metais režisieriaus Michaelo Cimino nesėkmės su filmu „Heaven’s Gate“.
Aktoriai
160px|thumb|right|Aristotle Kristatos
160px|thumb|right|Melina Havelock
160px|thumb|right|Kadras iš filmo
Aktorius Bernardas Lee, ankstesniuose filmuose vaidinantis Bondo viršininką M, mirė 1981 metų pradžioje, dar nepradėjus kurti „Tik dėl tavo akių“.
„IGN“ Meliną Havelock išrinko į Bondo merginų Top 10 (5 vieta).
Apie filmą
Johnas Glenas, prieš tapdamas filmo režisieriumi, dalyvavo kuriant kelis Bondo filmus kaip redaktorius. Jo dėka filmuose tapo mažiau akcentuojami techniniai išradimai bei masinės scenos atvirose erdvėse, kurias propagavo ankstesnis režisierius Lewisas Gilbertas. Charakteriai tapo raiškesni, daugiau dėmesio skiriama individualybėms, o pats Bondas – rimtesnis.
Prieš pradedant filmavimą buvo manoma, kad Rogeris Moore daugiau nebesiims agento 007 vaidmens, todėl prodiuseriai jau svarstė jo pamainos kandidatūras. Tarp jų buvo Lewis Collinsas, Michaelas Billingtonas (atlikęs epizodinį vaidmenį „Šnipas, kuris mane mylėjo“ bei kelis kartus pretendavęs tapti Bondu), Paulas Fosteris bei Ianas Ogilvy, jau pakeitęs Moore seklio Simomo Templaro vaidmenyje seriale „Šventasis“. Galiausiai Moore apsisprendė dar kartą suvaidinti agentą 007.
Filmo pradžioje Bondas susiduria su Ernstu Stavro Blofeldu, savo oponentu daugelyje pirmųjų filmų ir jį galiausiai nužudo, įmesdamas į gamyklos kaminą. Pažymėtina, kad, Bondą vaidinanti Moore‘ui, Blofeldo nebuvo nei viename filme. „Tik Tavo akims“ taip pat nėra minimas jo vardas, tik yra užuomina, nes visos autorinės teisės dėl Blofeldo vardo bei organizacijos SPECTRE panaudojimo priklausė rašytojui Kevinui McClory.
Tai paskutinysis Bondo filmas, išleistas kompanijos „United Artists“. Netrukus ji susijungė su „MGM“ ir visi kiti filmai jau buvo išleisti studijos „MGM/UA Distribution Co“.
Filmavimo darbai vyko „Pinewood Studios“ studijoje Londone, Graikijoje, Italijoje ir Bahamuose. Filmuojant veiksmą bobslėjaus trasoje, žuvo vienas iš kaskadininkų.
The Stranger (albumas)
„The Stranger“ – penktasis studijinis amerikiečių atlikėjo Billy Joel albumas, išleistas 1977 m. rugsėjį, „Columbia Records“ leidėjų kompanijos. Tai pirmasis albumas, kurį prodiusavo Phil Ramone, kuris vėliau prodiusavo kitus jo albumus iki 1986 m. „The Bridge“.
JAV Billboard 200 sąraše jis pasiekė 2-ą vietą ir ten išbuvo šioje pozicijoje šešias savaites. Albumas laikomas sėkmingu Bilio šuoliu į viršūnę, dažnai giriamas kritikų ir sėkmingas komerciškai. Amerikoje išleisti keturi šio albumo singlai: „Just the Way You Are“, „Movin' Out (Anthony's Song)“, „She's Always a Woman“ ir „Only the Good Die Young“, kurie Billboard Hot 100 sąraše sugebėjo užkopti į top 40. Tačiau ne ką prastesni „Scenes from an Italian Restaurant“ bei „Vienna“, dažnai grojami Joelio koncertuose. 1978 m. albumas laimėjo du apdovanojimus Grammy apdovanojimuose, už geriausią metų įrašą (albumą) ir geriausią metų dainą „Just the Way You Are“. Šis albumas iki pat šiol išlieka pačiu sėkmingiausiu „Columbia Records“ išleistu albumu, pardavusiu daugiau kaip 10 milijonų kopijų visame pasaulyje ir dėl to tapusiu deimantiniu. „Rolling Stone“ žurnalas albumui visų 500 geriausių visų laikų albumų sąraše skyrė 70-ą vietą.
Turinys
Albumas išleistas po pastarojo „Turnstiles“, pasirodžiusio 1976 m. Deja, anas nebuvo toks sėkmingas komerciškai ir užėmė žemas pozicijas, dėl ko „Columbia Records“ jau norėjo Bilio atsisakyti, jei šio kitas albumas nepasieks aukštumų pardavimuose. Kuriant „The Stranger“, Bilis norėjo, kad ją įrašinėjant grotų jo grupė, grojusi ir pastarajame albume. Ieškodamas naujojo prodiuserio iš pradžių jis buvo nusižiūrėjęs legendinių bitlų prodiuserį George Martin. Jiedviem susitikus, George'as parodė susidomėjimą ir šis sutiko prodiusuoti Bilio albumą, tačiau nenorėjo, kad albumą įrašinėtų tuo metu neseniai suformuota Bilio grupė ir vietoj jų pasiūlė sesijų atlikėjus. Kadangi Bilis buvo dirbęs su sesijų atlikėjais savo pirmuosiuose trijuose albumuose ir jam nepatiko galutinis rezultatas, būdamas labai geros nuomonės apie savo grupę griežtai atsisakė George'o pasiūlymo. Galų gale atrado Phil Ramone, su kuriuo jiedu susitiko viename itališkame restorane, kuriame tuo metu Bilis grodavo (šitas susitikimas įkvėpė parašyti dainą „Scenes from an Italian Restaurant“). Philui patiko Bilio grupė, jos energija ir suprato, kodėl Bilis norėjo įrašinėti būtent su ja, tad jie sutarė ir ėmėsi darbo. Albumo įrašymas truko apie tris savaites. Jame yra 9 dainos, iš kurių 4 buvo išleistos kaip singlai Šiaurės Amerikoje.
Įrašai
Pirmoji daina „Movin' Out (Anthony's Song)“ yra apie vaikinuką, vardu Anthony, maisto parduotuvės darbuotoją, kuris svajoja apie didesnius dalykus ir yra spaudžiamas savo šeimos išvykti gyventi savarankiškai. „Just the Way You Are“ daina apie tuometinę Bilio žmoną Elizabeth Weber. SiriusXM radijui jis atskleidė, kad dainos melodiją jis susapnavo, tačiau pabudęs ją primiršo ir atsiminė tik per vieną svarbų susitikimą. Iš pradžių jis manė, kad daina nesiderins prie kitų albumo dainų, todėl ketino jos neįtraukti, tačiau prodiuseris Philas, norėdamas paneigti tai, atsivedė porą kitų žymių dainininkių, kurios atsiliepė teigiamai apie dainą. Kalbant apie „Scenes from an Italian Restaurant“ – tai iš trijų trumpų dainų „The Italian Restaurant Song“, „Things Are OK in Oyster Bay“ ir „The Ballad of Brenda and Eddie“ susidedanti ir pus aštuntos minutės trunkanti daina apie jaunus įsimylėjėlius Brendą ir Eddie, kuriems tenka pergyventi irstančią santuoką. „Vienna“, prasidedanti antroje albumo pusėje, buvo įkvėpta Bilio kelionę į Austrijos sostinę Vieną, į kurią jis keliavo po muzikinės karjeros pradžios, pas savo tėvą. Viešėdamas ten, Bilis pastebėjo visiškai kitokį austrų požiūrį į gyvenimą, kuris skyrėsi nuo amerikiečių. Dainos „She's Always a Woman“ ir „Everybody Has a Dream“ irgi buvo įkvėptos jo tuometinės žmonos.
Dainų sąrašas
Visas dainas sukūrė Billy Joel.
Munreikeris
Munreikeris  – vienuoliktasis filmas apie britų agentą 007 Džeimsą Bondą, sukurtas 1979 metais. Pagrindinį vaidmenį atlieka Roger Moore, o režisavo Lewis Gilbertas. Filme vyrauja kosmoso tema, kurią išpopuliarino tuo laikotarpiu pasirodęs filmas „Žvaigždžių karai“. Bondas, tirdamas kosminio laivo dingimą, susiduria su Hugo Draxu, siekiančiu pakeisti civilizacijos raidą.
Bondo kūrėjas Ianas Flemingas parašė knygą „Moonraker“ 1954 metais, tačiau istorija buvo sugalvota dar anksčiau ir autorius jau tada norėjo ją ekranizuoti. Prodiuseriai svarstė „Munreikerį“ kurti 1973 metais ir tai turėjo būti debiutinis Roger Moore Bondo vaidmuo, bet vėliau pakeitė planus.
„Munreikeris“ tapo brangiausiu Bondo serijos filmu iki pat 1995 metų, kol pasirodė „Auksinė akis“ su Pierce Brosnan. Filmo pajamos aplenkė „Šnipas, kuris mane mylėjo“, tačiau jo kūryba atsiėjo dvigubai brangiau.
Aktoriai
150px|thumb|right|Hugo Drax
150px|thumb|right|Holly Goodhead
150px|thumb|right|Jaws
Dėl Hugo Draxo vaidmens konkuravo aktoriai Jamesas Masonas ir Michaelas Lonsdale‘as. Pasratasis, nors ir būdamas prancūzas, laisvai kalbėjo angliškai, kas padėjo jam gauti vaidmenį. Filme vaidinanti Corinne Clery taip pat prancūzė, nes didžioji filmo dalis buvo nufilmuota būtent Prancūzijoje.
Amerikietei Lois Chiles dar kuriant „Šnipas, kuris mane mylėjo“ buvo pasiūlytas KGB agentės Anyos Amasovos vaidmuo, tačiau tuomet ji atsisakė, motyvuodama noru laikinai sustabdyti savo aktorės karjerą. Holly Goodhead vaidmenį ji gavo atsitiktinai, lėktuve susipažinusi su režisieriumi Lewisu Gilbertu, nusprendusiu, kad ji idealiai tiks CŽV mokslininkės vaidmeniui.
Japoną aikido instruktorių Toshiro Suga vaidinti pakvietė vienas iš prodiuserių Michaelas G. Wilsonas, lankęs pas jį treniruotes.
Priešistorė
Filmo „Šnipas, kuris mane mylėjo“ titruose buvo skelbiama, kad sekantis filmas vadinsis „Tik dėl tavo akių“, tačiau prodiuseriai, paskatinti 1977 metais pasirodžiusių „Žvaigždžių karų“, nusprendė kurti taip pat kosminės tematikos „Munreikerį“, atidėdami „Tik dėl tavo akių“ iki 1981 metų.
Ianas Flemingas, originalią istoriją sukūręs dar 1954 metais, 1955-aisiais pardavė jos autorines teises Johnui Payne‘ui ir „Rank Organisation“ už 10 000 svarų (188 775 svarai dabartiniu kursu), sumą išmokant lygiomis dalimis per 9 mėnesius. Payne‘as buvo pirmasis, susidomėjęs idėja kurti filmus apie Džeimsą Bondą, tačiau vėliau atsisakė, matydamas, kad jam nepavyks įsigyti teisių į visus kūrinius apie agentą 007. 1959 metais, nepavykus deryboms, Flemingas išpirko teises atgal, kad po to parduotų jas Harry Satlzmanui.
Pirmąją scenarijaus versiją parašė Tomas Mankiewiczius, tačiau vėliau jį perrašė Christopheris Woodas. Kelios Mankiewicziaus sugalvotos scenos vėlai buvo panaudotos kituose filmuose: „Žvilgsnyje į žmogžudystę“ – gaudynės Eifelio bokšte ir Aštunkojytėje – filmo įžanginis veiksmas.
1979 metais Woodas išleido scenarijaus pagrindu sukurtą romaną „James Bond and Moonraker“. Skirtinai nuo ankstesnio kūrinio „James Bond, The Spy Who Loved Me“, šis romanas yra artimas filmo siužetui.
Filmavimas
Siekiant išvengti didelių mokesčių, pagrindiniai filmavimo darbai buvo atlikti ne „Pinewood Studios“ studijoje Londone, o Prancūzijoje. Taip pat buvo filmuojama Venecijoje, Gvatemaloje, Kalifornijoje bei Rio de Žaneire. Kosminio centro filmavimui kūrėjams buvo leista filmuoti Kenedžio kosmoso centre, Floridoje.
„Munreikeris“ tapo pirmuoju filmu apie Bondą, išleistu VHS formatu ir vienu pirmųjų, vėliau perleistu DVD.
Muzika
Filmo dainą trečią kartą atliko Shirley Bassey (ankstesnieji buvo „Auksapirštis“ ir „Deimantai amžiams“). Kiti kandidatai įrašyti titulinį kūrinį buvo Kate Bush ir Frank Sinatra.
Bochotas
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Mstislavlio apskrities Bochoto valsčiaus centras.
Panemunėlio stoties apylinkė
Panemunėlio stoties apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Panemunėlio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Rokiškio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Panemunėlio apylinkės ir Šetekšnų apylinkės.
Savana (reikšmės)
Savana gali reikšti:
UEFA moterų čempionų lyga 2021–2022 m.
2021–2022 m. UEFA moterų čempionų lyga – kasmetininis futbolo turnyras, kuriame varžosi geriausios moterų futbolo komandos iš visos Europos.
Urnėniškis
Urnėniškis – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Alizavos.
UEFA moterų čempionų lyga 2021–2022 m.
Pirmasis etapas
2021/22 m. sezono UEFA moterų Čempionių lygos atrankos turnyre FC Gintra pateko į 1 grupę, kartu su Islandijos čempione Koupavoguro „Breidablik“, Estijos Talino „Flora“ bei Farerų salų Klaksviko „KI“.
2021 m. rugpjūčio 18 d. žaidė UEFA moterų Čempionių lygos atrankos turnyro 1-osios grupės pusfinalio rungtynėse prieš Talino „Flora“. 44-ąją minutę M.Gibson buvo nugriauta ties 16 metrų žyma. Dovilės Gailevičiūtės smūgį atrėmė „Floros“ vartininkė, tačiau prie kamuolio suskubo Jessica Ayers ir išvedė lietuvaites į priekį 1:0. 60-ąją minutę įvartį pelnė ir rezultatą padvigubino M. Gibson – 2:0. Galutinis šių rungtynių rezultatas 2:0 reiškė, kad FC Gintra pateko į kitą 1-osios grupės finalą.
2021 m. rugpjūčio 21 d. žaidė čempionių lygos atrankos pirmos grupės finale. Grupės finalo rungtynės prieš Breiðablik susiklostė ypač nesėkmingai: islandės sutriuškino šiaulietes rezultatu 8:1 ir tapo grupės nugalėtojomis. „Gintros“ klubui tai buvo pati didžiausia nesėkmė Europos turnyruose.
Po nesėkmingai susiklosčiusių rungtynių prieš islandes, iš pareigų atsistatydino ilgametis vyr. treneris Rimantas Viktoravičius, o pareigas užėmė iki tol asistentu dirbęs Darius Jankauskas.
Purveliškės
Purveliškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2,5 km į šiaurę nuo Zarasų.
Rokiškio kultūros mokykla
Istorija
Kultūros mokykla savo istoriją skaičiuoja nuo 1967 m., kuomet įsikūrė Rokiškio vakarinio Mechanikos technikumo patalpose. 1976 m. mokykloje surinkta bibliotekininkų specialybės grupė iš moksleivių, baigusių vidurines mokyklas. 1984 m. buvo įvesta kultūros–švietimo darbo kino-foto kolektyvų vadovų specialybė. Dėl didelių studijų kaštų priėmimas į šią specialybę netrukus nutrauktas. Tuo pat metu pradėti rengti folklorinių kolektyvų vadovai.
1992 m. Rokiškio kultūros mokyklos studijų programoms suteikiama pedagoginė kryptis. Programos buvo derinamos su tuometiniu Vilniaus pedagoginiu institutu bei Lietuvos konservatorija. Pritariant Panevėžio vyskupijai bei Švietimo ir Kultūros ministerijoms pradėti rengti nauji muzikos pedagogų bažnyčios vargonininkų specialybės studijų planai. Mokykloje buvo ruošiami muzikos pedagogai, muzikos pedagogai-etnokultūros renginių vadovai, muzikos pedagogai-vargonininkai. Parengtos naujos anglų kalbos pedagogikos, vokiečių kalbos pedagogikos programos.
1993 m. Rokiškio kultūros mokykla tapo Rokiškio kolegija, kuri nuo 2000 m. pavadinimą pakeitė į Rokiškio aukštesniosios pedagogikos mokyklos, o 2002 m. reorganizuota į Panevėžio kolegijos Rokiškio filialą.
Paulis Sokolovskis
Paulis Sokolovskis (1860 m. liepos 6 d. Raunoje, Lifliandijos gubernija, Rusijos imperija – 1934 m. lapkričio 16 d. Kaune, Lietuvos Respublika) – iš Baltijos vokiečių kilęs Rusijos imperijos, Ukrainos, Vokietijos imperijos, Latvijos Respublikos ir Lietuvos Respublikos teisininkas. Pedagogas ir švietimo valdininkas.
Biografija
Dirbo advokatu Maskvoje ir (nuo 1887 m.) Rygoje. 1888–1890 m. Berlyno universitete stažavosi romėnų teisės srityje. 1891 m. Halės universitete apgynė magistrinę disertaciją ir tais pačiais metais pradėjo dirbti Rusijos imperijos Liaudies švietimo ministerijoje. Dorpato universitete apgynęs romėnų teisės magistro darbą, paskirtas privatdocentu į Kijevo universitetą. 1894 m. Charkovo universitete apgynęs teisės mokslų daktaro disertaciją, 1895 m. Kijevo universiteto Romėnų teisės katedroje tapo ordinariniu profesoriumi. Nuo 1896 m. dėstė Maskvos universitete, o nuo 1906 m. – Berlyno universitete.
1908 m. grįžo į Rusijos imperiją ir buvo paskirtas Charkovo švietimo apygardos vadovu. 1909 m. jam buvo suteiktas tikrojo valstybės patarėjo laipsnis. 1913 m. buvo pasiųstas keturių mėnesių komandiruotėn į Sibirą ir Tolimuosius Rytus – revizavo švietimo įstaigas. Prasidėjus Pirmojam pasauliniam karui buvo apkaltintas provokiškomis pažiūromis ir 1915 m. turėjo pareigas palikti.
Susidarius galimybei, išvyko gyventi į Nepriklausomybę paskelbusią Latviją. 1919 m. suformuotoje Andrievo Niedros vyriausybėje buvo paskirtas teisingumo ministru. 1921–1926 m. Rygoje vadovavo privačiai aukštajai mokyklai „Herderio institutas“. 1925–1933 m. renkamas Latvijos vokiečių teisininkų draugijos pirmininku, 1926–1933 m. – Bavarijos mokslų akademijos Tarybos nariu. 1933 m. pakviestas dėstyti civilinę teisę Vytauto Didžiojo universitete Kaune.
Buvo vedęs Mariją fon Stvolinskaja–Vogau, su ja susilaukė trijų vaikų. Šeima kurį laiką gyveno žmonos kraitiniame Zaubės dvare (dab. Cėsių raj.).
Lenkijos futbolo varžybos 1968–1969 m.
Lenkijos futbolo varžybos 1968–1969 m.
Finalo rungtynės
{{footballbox }}
Bronislovas Grombčevskis
thumb|right|150px|Kapas Povonzkų kapinėse Varšuvoje Bronislovas Grombčevskis (1855 m. sausio 15 d. Kaunatavoje, Rusijos imperija – 1926 m. vasario 27 d. Varšuvoje, Antroji Lenkijos Respublika) – topografas, etnografas, orientalistas, karininkas, keliautojas.
Biografija
Turtingo dvarininko sūnus, gimė 1855 m. sausio 15 d. Kaunatavoje. Pakrikštytas Kaunatavos bažnyčioje, o jo krikštatėviais buvo Kaunatavos kaimo dvarininkas Eligijus Kauneckas bei dvarininko Plenskio žmona Dominyka. Po 1863 m. sukilimo Bronislovo tėvas Liudvikas buvo ištremtas į Sibirą. Motina, netekusi dvaro, apleido Lietuvą ir apsigyveno Varšuvoje, kur jaunasis Grombčevskis baigė gimnaziją ir pradėjo studijas Sankt Peterburgo kalnakasybos institute. Po metų studijas nutraukė ir įstojo tarnauti rusų armijoje Varšuvoje. Tuo metu įvyko jo pirmoji didesnė kelionė į Pietų Ameriką, lydint su politine misija caro diplomatą Aleksandrą Joniną.
Grįžęs iš kelionės gavo leidimą persikelti į Azijoje dislokuotus dalinius, kuriuose ir praleido daugelį metų. Pradžioje dalyvavo visose karinėse operacijose, Rusijos vedamuose su Chivos ir Bucharos chanatais. Taip jam leido pažinti tuos kraštus ir tobulai įsisavinti vietinių žmonių kalbą, ypač tiurkų ir tadžikų. XIX a. antroje pusė pasižymėjo gausiais geografiniais tyrinėjimais ir kelionėmis, kurių metu ištyrinėta iki tol europiečiams nežinomų regionų. Tie atradimai, skatinami geriausių išradimų, ir šiuolaikinės pramonės, dažnai duodavo puikių rezultatų, kurių tarpe ir Centrinės Azijos pažinimas.
Nesuvaldomas poreikis pažinti nežinomas šalis, apėmęs Grombčevskį pasibaigus karinei kompanijai, privertė jį mesti karinę tarnybą. Užsitarnavęs posvičniko laipsnį perėjo į karinę administraciją. Prie jam priskirtų pareigų priklausė ir sienos tarp Rusijos ir Kinijos Ferganos ruože nustatymas. Grombčevskio pirmojoje ekspedicijoje pasiekti laimėjimai lėmė, kad 1888 m. Rusijos Geografijos Draugija pavedė jam suorganizuoti ir įvykdyti mokslinę ekspediciją į iki tol vien tik iš negausių pasakojimų žinomą Kandžiuto emiratą, esantį Karakoneko pietiniame slėnyje. Tai buvo nepriklausoma valstybė, dabar įeinanti į Pakistano sudėtį. Joje gyveno ligi tol žmonijoje nežinomos karinės gentys. Tą ekspediciją, kuri truko 4,5 mėnesio, keliautojas pradėjo gegužės mėnesį iš bazės Ferganoje. Tikslui pasiekti reikėjo arkliais nukeliauti apie 3 tūkstančius km per nepažįstamus Pamyro ir Hindukušo regionus nepaprastai sunkiomis sąlygomis.
Nepaisant gausių pavojų ir kliūčių pasiekė Kandžutą ir jos sostinę Baltitą, tenai įvykdydamas mokslinę užduotį. Ekspedicijos moksliniai pasiekimai buvo gausūs. Keliautojas padarė fotografines nuotraukas 1500 km ruože, 158 punktuose nustatė barometrinius duomenis virš jūros lygio, bei nustatė 14 geografinių bendravaldžių punktų. Ta medžiaga vėliau pasitarnavo kuriant tikslų Kandžuto žemėlapį. Gavo naujų duomenų apie meteorologiją, mineralogiją, zoologiją ir etnografiją. Iš viso ekspedicijos metu padarė 125 foto nuotraukas, surinko 2000 žodžių Kadžuko kalbos frazeologijos žodynui ir 200 bachamų kalbos žodynui. Už tos ekspedicijos pasiekimus Rusijos Geografijos Draugija apdovanojo Grombčevskį aukso medaliu.
Apie nenuilstančią šio keliautojo energiją liudija faktas, kad jau Kadžuko ekspedicijos metu nutarė įvykdyti neeilinę, didžiausią iš ligšiolinių ekspediciją į paslaptingą ir visiškai nežinomą Kafirstaną, apie kurią buvo surinkęs žinių ankstesnių ekspedicijų metu. Tame krašte gyveno kalniečiai Siachpusai, kaip manoma pagonys. Tas kraštas buvo sunkiai pasiekiamo pietinio Sfindukušo dalyje. Grombčevskio pasakojimo sudomintas caro Aleksandro sūnus Mikalojus paskyrė naujai ekspedicijai 12 tūkstančių rublių. Už 1889 m. Kafiristano ekspediciją ir gautus rezultatus Grombčevskiui buvo suteiktas papulkininkio (leitenanto) laipsnis bei 400 rublių metinė pensija iki gyvos galvos.
Tai buvo paskutinė Grombčevskio kelionė karjeroje. Dėl kokių priežasčių atsisakė tolesnių kelionių nėra pilnai išaiškinta. Tiktai žinoma, kad jų atsisakęs pasišventė administraciniai tarnybai, kurioje pasiekė divizijos generolo rangą būdamas Kvantungo generaliniu komisaru ir Astrachanės gubernatoriumi. 1905 metais dėl savo liberalių pažiūrų Grombčevskis patyrė Nikolajaus II nemalonę, buvo nušalintas nuo pareigų ir ištremtas iš Rusijos. Tuo būdu atsidūrė Prancūzijoje ir Maroke kaip Rusijos Raudonojo Kryžiaus atstovas Ispanijos – Maroko kare, kuris vyko 1908 metais. Į Lenkiją grįžo 1910 m. ir apsigyveno Varšuvoje, kur trumpam įsidarbino Valstybiniame meteorologijos institute. I pasaulinio karo metu dar kartą atsidūrė Azijoje. Buvo prie Juodosios jūros, Japonijoje, Ceilone, ir 1920 m. grįžo į Varšuvą.
Paskutinius gyvenimo metus pašventė savo kelionių aprašymams, kurie buvo išleisti 1924–1925 m. trimis tomais. Mirė Varšuvoje 1926 m. vasario 27 dieną. Palaidotas Povonzkų kapinėse. Grombčevskis buvo vienas iš pirmųjų naujųjų laikų keliautojų, kurio surinkti duomenys žymiai prisidėjo prie likusių baltųjų dėmių ištyrimo Azijos dalies žemėlapyje. Dėka jo surinktų duomenų buvo galutinai į visumą sujungtas ir sudarytas teisingas topografinis žemėlapis. Savo tyrinėjimais garbę ir pripažinimą Grombčevskis nusipelnė ir už Rusijos ribų.
Doverio uostas
Doverio uostas – jūrinis uostas Doveryje, Anglijoje, Jungtinėje Karalystėje. Specializuojasi keleivių ir krovos srityse. 2017 m. Doverio uostas buvo antras pasaulyje pagal metinį keleivių skaičių.
Keltai kasdien kursuoja iš Doverio į Kalę ir Diunkerką.
Istorija
1606 m. Jokūbo VI karališkojo statuto įsaku įkurta Doverio uosto taryba, kuriai oficialiai priklauso Doverio uostas. Dauguma tarybos narių yra transporto departamento atstovai. 1861 m. uostas prijungtas prie geležinkelių tinklo.
1927 m. birželio 10 d. Doverio uosto geležinkelio stotis uždaryta.
This Year's Model
This Year's Model – antrasis studijinis britų atlikėjo Elvis Costello albumas, išleistas 1978 m. kovo 17 d. kompanijos „Radar Records“. Įrašų sesijos pradėtos po to, kai Costello suformavo naują pritariančiąją grupę „The Attractions“. Visgi, kai kurios dainos buvo parašytos dar iki sesijų, o taip pat ir 1977 m. atliekamos gyvai.
Užubaliai (Noriūnai)
Užubaliai – buvęs viensėdis Kupiškio rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Senojo Subačiaus.
This Year's Model
New wave ir poproko vyraujančių stilių visumoje pastebima tokių garsių grupių, kaip „The Rolling Stones“ ar „The Beatles“, įtaka. Atlikėjas plačiai tęsia ankstesniame albume užčiuoptą meilės santykių temą, kai kurių kritikų vertinimu, nevengia mizoginistinių išsireiškimų. Tačiau Costello teigė norėjęs išreikšti ne pasišlykštėjimą, o paprasčiausią nusivylimą moterų atžvilgiu, dėl nesusiklosčiusių santykių. Dainų tekstuose taipogi pabrėžiamas technologijų dalyvavimas žmonių gyvenimuose.
Nuo pat išleidimo albumas sulaukė teigimų įvertinimų, Costello buvo minimas, kaip vienas iškiliausių new wave muzikos atlikėjų. Jungtinėje Karalystėje pateko tarp keturių perkamiausių albumų. 1991 m. JAV pripažintas auksiniu.
Dainų sąrašas
Visos dainos parašytos Elvio Costello.
Kūrėjų sąrašas
2002 m. leidime paminėti albumo kūrėjai:
Atlikėjai
Techninė dalis
Lietuvos salės futbolo varžybos 2008–2009 m.
Lietuvoje 2008–2009 m. vyko salės futbolo varžybos.
Futsal A lyga
Varžybos prasidėjo 2008 m. spalio 11 d. ir tęsėsi iki 2009 m. kovo 8 d.
UEFA futsal čempionų lyga
FK Nautara Kaunas žaidė 2009-2010 m. UEFA futsal čempionų lygos preliminariąjame etape, E grupėje užėmė 1-ąją vietą, ir pateko į pagrindinį etapą. Šios grupės varžybos vyko S.Dariaus ir S.Girėno sporto centre, Kaune. Pagrindiniame etape, 2 grupėje užėmė 4-ąją vietą.
Kidoliškiai
Kidoliškiai – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Mokolų, Šešupės kairiajame krante. Seniūnaitijos centras. Praeina kelias Mokolai–Puskepuriai, piečiau – greitkelis.
Gyventojai
miniatiūra|250px|left|[[Stogastulpis]]
Vaitkūnų apylinkė (Rokiškis)
Vaitkūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kamajų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Rokiškio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Salų apylinkės.
Šiaurės prospektas (Klaipėda)
Šiaurės prospektas – gatvė (prospektas) Klaipėdoje, P. Lideikio gatvės tęsinys nuo Kretingos gatvės, ties Klaipėdos elektros tinklų įmone susijungiantis su Liepų gatve, šiaurinėje miesto dalyje. Šiaurės prospektas – sudėtinė šiaurinio išvažiavimo kelio iš Klaipėdos uosto dalis. Kelio ilgis – 1 700 metrų. Prospektas baigtas tiesti 2008 metų sausio mėn. Kelio statyba pradėta 2005 metų sausio 20 dieną. Tai buvo vienas iš stambiausių uostamiestyje įgyvendinamų projektų. Naujos magistralės atidarymas žymiai pagerino transporto eismo sąlygas šiaurinėje miesto dalyje.
Monastyrščina
Monastyrščina  – gyvenvietė Rusijos vakaruose, 50 km į pietvakarius nuo Smolensko. Rajono centras.
Istorija
XIX a. buvo miestelis, Mstislavlio apskrities Monastyrščinos valsčiaus centras.
Šiaurės prospektas (Kaunas)
Šiaurės prospektas – gatvė (prospektas) Kaune. Eina Muravos ir Eigulių mikrorajonų šiaurine riba. Atkarpa tarp Muravos sankryžos ir sankryžos su Sukilėlių prospektu turi atskirą žalią skiriamąją juostą. Koordinatės: 54.93111°N, 23.94417°W
Prasideda sankryžoje su Pramonės ir Savanorių prospektais. Ši sankryža dar yra vadinama "Muravos sankryža". Šalia sankryžos yra įsikūręs prekybos centras" ir greito maisto restoranas. Adresai iki žiedinės sankryžos su S. Žukausko gatve yra tik į pietus nuo gatvės. Į šiaurę nuo gatvės yra naudojami tik Islandijos plento adresai. Atkarpoje tarp žiedo ir Sukilėlių prospekto yra įrengta troleibusų linija. Sankryžoje su Ukmergės gatve yra įrengtas šviesoforas, šalia yra įsikūręs prekybos centras. Šią atkarpą aptarnauja daugiausia viešojo transporto. Už Sukilėlių prospekto sankryžos, gatvė leidžiasi žemyn, link Neries, ir baigiasi šviesoforinėje sankryžoje su Jonavos gatve.
Laibgalių apylinkė
Laibgalių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Ragelių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Rokiškio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Ragelių apylinkės ir Rokiškio apylinkės.
Purvėnai (Švenčionys)
Purvėnai – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 16 km nuo Švenčionių.
Mattavilāsa
thumb|200px|Kapalino scena „Kūtijatam“ šokio teatre. Vaidmenį atlieka Manis Damodara Čakjaras Mattavilāsa arba Mattavilāsa prahasana ( 'girtas farsas') – sanskrito drama, priskiriama VII a. Palavų dinastijos karaliui Mahedravarmanui I.
Drama kariktūriškai vaizduoja to laikmečio religines sroves, išjuokia tikinčiųjų veidmainiškumą, nesugebėjimą įgyvendinti savo religinių idealų. Nedidelė Mattavilāsa dalis, kurioje Kapalinas šoka, išlikusi Keralos šokio „Kūtijatam“ scenarijuje. Joje Kapalinas yra užsislėpęs Šiva, o jo šokis – iškilmingas religinis įvykis, tradiciškai atliekamas hinduistinėse šventyklose per aukojimo dievybei šventes.
Šiaurės prospektas
Šiaurės prospektas:
Broža
Brožà – gyvenvietė pietryčių Baltarusijoje, 22 km į pietus nuo Babruisko. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir palivarkas, Babruisko apskrities Brožos valsčiaus centras.
Vaideginė (Alizava)
Vaideginė – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Alizavos.
Liubavičiai (Monastyrščina)
Liubavičiai  – kaimas Rusijos vakaruose, 20 km į pietus nuo Monastyrščinos.
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir palivarkas, Mstislavlio apskrities Liubavičių valsčiaus centras.
Padubysis
Padubysis – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Maironių.
Žutautų pradinė mokykla
Istorija
1945 m. atidarytas Budrių pradinės mokyklos komplektas, kuriame mokytojavo A. Lukauskaitė-Zubernienė. Netrukus jis tapo savarankiška Žutautų pradine mokykla. Jos vedėja nuo 1949 m. dirbo Ida Stanaitytė-Alminienė, kurią 1967 m. pakeitė Emilija Kundrotienė.
Mokykloje veikė 4 klasės, kurias lankė apie 30 mokinių. Ji turėjo bibliotekėlę, kurioje buvo sukomplektuota per 420 spaudinių.
HRT F1 Team
HRT F1 Team – (anksčiau žinoma kaip Campos Meta F1 Team ir Hispania Racing F1 Team) buvusi Formulės 1 komanda, kuri debiutavo 2010 m. sezone. Savo bazę ekipa turėjo Mursijoje, Ispanijoje. Tai buvo pirmoji Ispanijos Formulės 1 ekipa.
2012 m. lapkričio mėnesį ekipos savininkai paskelbė ieškantys naujo pirkėjo komandai. Nepavykus to padaryti iki lapkričio 30 dienos ekipa buvo išbraukta iš 2013 m. sezono dalyvių sąrašo.
2010 m. sezonas
2009 m. spalio 31 d. ekipa oficialiai paskelbė, kad vienu komandos lenktynininkų bus brazilas Bruno Senna. Kitu ekipos lenktynininku tapo indas Karun Chandhok.
Įpusėjus sezonui indą komandoje pakeitė japonas Sakon Yamamoto. Pastarąjį lenktynininką paskutinėse dvejose sezono lenktynėse pakeitė Formulės 1 veteranas austras Christian Klien.
Ekipa sezono metu kovojo tik dėl paskutinių vietų su kitomis naujokėmis Lotus Racing ir Virgin Racing. Geriausias komandos rezultatas buvo kelis kartus pasiekta 14 vieta.
2011 m. sezonas
2010 m. lapkričio mėnesį Williams ekipa paskelbė, kad tieks savo pavarų dėžes Hispania ekipai nuo 2011 m. sezono.
Nepaisant naujovių, ekipa nesugebėjo pasirodyti geriau nei paskutinės vietos. Geriausia pasiekta vieta buvo šlapiomis sąlygomis vykusiose Kanados GP, kuriose V. Liuzzi finišavo 13 vietoje. Sezoną ekipa baigė antrą kartą iš eilės 11 bendros įskaitos vietoje.
2012 m. sezonas
Naująjį sezoną ekipa pakeitė italą V. Liuzzi ispanu veteranu Pedro de la Rosa. Jo komandos draugu liko indas Narain Karthikeyan. Pirmose sezono lenktynėse Australijoje ekipai vėl nesisekė – neįveikusi 107 % taisyklės ji negavo leidimo startuoti lenktynėse.
Geriausia sezono pasiekta vieta buvo 15-ta, kuomet Monake finišavo N. Karthikeyan.
Po šio sezono komandai neradus naujo pirkėjo, ji pasitraukė iš F-1 čempionato.
Virgin Racing
Marussia Virgin Racing (anksčiau Virgin Racing) buvusi Formulės 1 ekipa iš Jungtinės Karalystės, kuri lenktynėse debiutavo 2010 m. sezone. Nuo 2011 m. dalį ekipos įsigijus verslininkams iš Rusijos, prie ekipos pavadinimo buvo pridėtas Marussia pavadinimas.
2009 m. birželio 12 FIA oficialiai paskelbė dalyvių sąrašą, kuriame buvo nauja Manor Grand Prix ekipa, kuri netrukus pavadinimą pakeitė į Virgin Racing. Ekipos vadovas liks ekipos savininkas John Booth, o techniniu diektoriumi paskirtas Nick Wirth. Ekipa įsikūrusi Šefilde, Jungtinėje Karalystėje.
Nyderlandų futbolo varžybos 1981–1982 m.
Nyderlandų futbolo varžybos 1981–1982 m.
Virgin Racing
2010 m. sezonas
Lapkričio 17 dieną Manor ekipa paskelbė, kad vienu jų lenktynininkų bus vokietis Timo Glockas.
Lapkričio 30 d. buvo paskelbta, kad ekipa keičia pavadinimą į Virgin Racing.
2009 m. gruodžio 15 d. buvo paskelbta, kad brazilas Lucas Di Grassi tapo antruoju komandos vairuotoju.
Savo komandą Virgin pristatė internetu savo svetainėje 2010 m. vasario 3 d.
Nyderlandų futbolo varžybos 1981–1982 m.
Finalo rungtynės
---
Virgin Racing
2011 m. sezonas
Besibaigiant 2010 m. sezonui 2010 m. lapkričio 11 d. kompanija oficialiai pristatė savo naująjį rėmėją Rusijos sportinių automobilių gamintoją Marussia. Pagal kompanijų susitarimą nuo 2011 m. ekipa vadinsis Marussia Virgin Racing.
Vėliau kompanija perėmė visas komandos akcijas ir ją pervadino į Marussia F1.
Asavecas (reikšmės)
Asavecas (arba Osovecas) – taip vadinamos gyvenvietės:
Asavecas
Asavècas – agromiestelis pietinėje Baltarusijoje, 16 km į šiaurės rytus nuo Liubanės. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Babruisko apskrities Asaveco valsčiaus centras.
Valeikiškis
Valeikiškis – buvęs viensėdis Kupiškio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Skapiškio.
Žycinas
Žycinu vadinamos gyvenvietės:
Estų tautinis kostiumas
miniatiūra|250px|right|Estų šokėjai
Estų tautinis kostiumas – estų tradicinė apranga, kultūrinio paveldo dalis. Estijos kultūros centruose rengiamos specialios tautinių drabužių dienos, kurių metu galima mainytis, pirkti, parduoti tautinius drabužius. Priimta turėti savo autentiškus tautinius kostiumus, kurie būtų artimi istoriniam originalui.
Istorija
Estų liaudies drabužiai pradėti minėti XI–XIII a.
Moters kostiumą sudarė lininiai marškiniai ilgomis rankovėmis ir vilnonė sermėga. Aplink klubus moterys apsivyniodavo vilnonio audinio atraižą ir pritvirtindavo ją juosta. Dėvimi drabužiai rodė nešiotojo socialinį statusą, šeiminę padėtį, amžių. Drabužius siūdavo daugiausiai iš namų darbo vilnonių bei lininių audinių. Iš lino pirmiausia siuvo ištekėjusių moterų marškinius ir galvos apdangalus, iš vilnos - įvairius drabužius, pirštines, kojines. Ilgą laiką apranga buvo natūralios spalvos: lininiai audiniai balinti, viršutiniai vilnoniai drabužiai buvo rudos arba juodos spalvos. Kad išausti medžiagą sijonui, verpalus dažydavo augaliniais dažais. Labiausiai buvo paplitusi raudona spalva. Iš pirmųjų pirktinių dažų XVIII a. paplito indigas.
Papuošalus nešiojo ne tik per šventes, bet ir kasdien, net dėvint darbo drabužius. Karoliai būdavo geros sveikatos ženklas. Dar mažai mergaitei užkabindavo ant kaklo balto ar spalvoto stiklo arba akmens karolius. Šventinius papuošalus vertino, juos paveldėdavo iš kartos į kartą. Jie būdavo pagaminti iš sidabro, vario ar alavo. Ypač puošnūs, spalvingi ir prasmingi papuošalai būdingi Pietryčių Estijai.
Pilną šventinį kostiumą merginos ir vaikinai gaudavo sutvirtinant, priėmimo į protestantų bendruomenę apeigų metu. Vedusio ir nevedusio vyro drabužiai būdavo beveik tokie pat. Moterų drabužiai skirdavosi. Skirtingi būdavo merginos ir ištekėjusios moters, ištekėjusios moters ir našlės drabužiai. Merginos dėvėdavo galvos raiščius arba vainikus. Beveik visoje Estijos teritorijoje jų drabužių komplekte nebūdavo prijuostės. Ištekėjusios moterys privalėdavo dėvėti galvos apdangalą ir ryšėti prijuostę. Buvo tikima, kad šeimininkė be prijuostės galėjo pakenkti derliui. miniatiūra|180px|right|Estijos [[setai|setų moteris]]
Regionų tautiniai kostiumai
Nors šalies teritorija nedidelė, bet tradiciniai estų drabužiai turi savitų skirtumų Pietų Estijos, Šiaurės Estijos, Vakarų Estijos ir salų regionuose. Tai lėmė žmonių baudžiavinė priklausomybė, be to, buvo keliaujama daugiausiai vien savosios parapijos ribose.
Estų moterų tautinio kostiumo etalonu sovietmečiu laikytas ryškiaspalvis drabužis, kilęs iš Muhu salos. Tai nebuvo autentiškas kostiumas, nes prie ryškaus Muhu drabužio buvo priderintos įvairių kitų regionų kostiumų detalės.
Pietų Estijai būdingi seniausi rūbai, ypač Mulgimos regione. Tuo tarpu pietuose, Virumoje pastebimi panašumai su tradiciniu latvių kostiumu. Po visą pietinę Estiją paplitę rusiški motyvai: siuvinėjimas raudonu siūlu ir audimo raudonu siūlu raštas. XVIII a. paplito platūs vienspalviai, vėliau dryžuoti sijonai. Moterys dėvėjo geometriniais ornamentais arba ažūru išsiuvinėtus marškinius su ilgomis rankovėmis.
Šiaurės Estijos pakrančių rajono drabužį įtakojo suomiškos tradicijos. Moterų marškiniai buvo be rankovių, ant jų dėvėta trumpa palaidinė. Išskirtiniu bruožu buvo siuvinėti augaliniai ornamentai. Buvo nešiojama moteriška į puodelį panaši kepuraitė. Vyrų kostiumo kelnės buvo iki kelių.
Pietų Estijoje vyravo viršutiniai natūralios spalvos (juodos arba rudos) vilnoniai rūbai. Moterys ant marškinių dėvėjo ilgarankovį kardiganą ir liemenę, sudėtą trikampę skarelę ant pečių. Galvos apdangalų įvairovė skyrėsi pagal parapijas. Čia gyvenančių etninių setų drabužiai buvo saviti, turėjo rusiškų drabužių elementų.
Atskirose salose (Sarema, Hijuma, Muhu) gyvenantys žmonės turėjo savo stiliaus drabužius. Saremoje net atskirų parapijų drabužiai buvo savitų bruožų, tačiau turėjo daug bendro su Estijos švedžių apranga, pavyzdžiui plisuoti sijonai. XIX a. anksčiau buvę vienspalviai sijonai virto dryžuotais. Prijuostes taip pat nešiojo paauglės mergaitės. Hijumos saloje moterys dėvėjo trumpas palaidinukes ilgomis rankovėmis, Saremos pavyzdžio marškinius ir kiklikus. Buvo avima bateliais, tik Muhu saloje dar buvo nešiojamas valstiečių apavas (minkšti bekulniai batai iš odos). Būtiniausiems daiktams su savimi nešiotis buvo naudojamas medžiaginis maišelis, gausiai dekoruotas karoliukais, galionais, aplikacijomis, parišamas prie juostos.
Saremoje moteriški galvos apdangalai buvo įvairūs. Kasdien moterys nešiojo virbalais megztą kalpoką su šepetėliu (tukt-müts), šventadieniais — įvairių formų kailiu aptaisytas kepuraites, taip pat kieto karkaso har-jutanu. XIX a. antroje pusėje paplito kykai.
Hijumos saloje tradicinių drabužių stilius panašus į Saremos, tačiau vystėsi savitai. Atskiros detalės rodo vietinių švedų įtaką. Hijumos moterų puošyboje iki pat XIX a. išsilaikė senoviška odinė juosta, papuošta bronzinėmis plokštelėmis. Prie juostos buvo tvirtinamos grandinėlės, peilis ir adatinė. Vyrai salose rengėsi panašiai kaip ir žemyninėje Estijoje.
FIFA moterų pasaulio taurė
FIFA moterų pasaulio taurė  – stipriausių planetos moterų futbolo rinktinių turnyrai, kuriuose dalyvauja FIFA narės. Čempionatas rengiamas kas ketverius metus nuo 1991 m. Iš viso iki 2019 m. buvo surengti 8 skirtingi turnyrai, kurių nugalėtojomis tapo 4 skirtingos komandos. Sėkmingiausios iš jų yra JAV futbolininkės (nugalėjusios 1991, 1999, 2015 ir 2019 m.). Dar du kartus čempionatą laimėjo Vokietijos, po vieną – Japonijos ir Norvegijos sportininkės.
Finaliniame turnyre dalyvauja 32 komandos (31 pagal kvalifikacines varžybas ir komanda šeimininkė).
Apdovanojimai
Kaip ir vyrų pasaulio čempionatuose, šiuose turnyruose yra skiriami turnyro apdovanojimai:
Aslianka
Aslianka – kaimas rytų Baltarusijoje, 10 km į šiaurės rytus nuo Mstislavlio, prie pat sienos su Rusija.
Purvynai
Purvynais vadinami kaimai:
Šiaurės Soto kalba
Šiaurės Soto kalba (Sesotho sa Leboa) yra bantų kalbų grupės kalba, kuria kalba Bapedi tauta, tik Pietų Afrikoje. Gimininga kitoms Soto-Tsvana kalboms. Lietuvinikų kilmės kalbininkas Paulius Erdmonas Švelnius į Šiaurės Soto kalbą išvertė Bibliją.
Aslianka
Istorija
XIX a. buvo bažnytkaimis, Mstislavlio apskrities Asliankos valsčiaus centras.
Vilutiškės
Vilutiškės – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Rudilių.
Kazimiravas
Kazimiravas (arba Kazimiravo Slabada, ) – buvęs kaimas rytų Baltarusijoje, dabar pietinė Mstislavlio miesto dalis.
Istorija
XIX a. buvo miestelis, Mstislavlio apskrities Kazimiravo valsčiaus centras.
Lenkijos futbolo varžybos 1966–1967 m.
Lenkijos futbolo varžybos 1966–1967 m.
Gaudučių pradinė mokykla
Gaudučių pradinė mokykla – buvusi mokykla Gaudučių kaime (Kretingos rajono savivaldybė).
Istorija
Tarpukariu dvare Kartenos valsčiaus savivaldybė atidarė Gaudučių pradinę mokyklą. 1939 m. joje buvo du I–IV skyrių komplektai, kuriuose mokėsi 93 vaikai. 1939–1941 m. mokytoju dirbo Maksas Kiupelis, kuris po 1940 m. birželio įvykių buvo Kartenos valsčiaus komunistų partijos organizatoriumi, organizavo rinkimus į Liaudies seimą, bandė įkurti pionierių organizaciją. Grįžęs į mokyklą, dirbo vedėju, dalyvavo nusavinant stambių ūkininkų žemes ir išdalinant bežemiams ir mažažemiams valstiečiams. Prasidėjus nacių Vokietijos okupacijai, 1941 m. birželio mėn. už komunistinį veikimą buvo suimtas, įkalintas Kretingoje ir rugpjūčio mėn. sušaudytas.
Nuo 1944 m. rudens pradinės mokyklos vedėju dirbo Česlovas Barkauskas, o drauge su juo 1945 m. mokytojavo Jurgis Šauklys. Nuo rugsėjo 1 d. mokytoju buvo paskirtas 24-metis Alfonsas Arlauskas, kuris netrukus, Č. Barkauskui 1945 m. rugsėjo 15 d. dingus be žinios, tapo mokyklos vedėju. Jį suėmus, iš darbo oficialiai buvo atleistas 1945 m. gruodžio 1 d.
1947–1949 m. mokyklai vadovavusi Grasilda Petrūnienė dėl nepakankamo mokslo cenzo buvo atleista ir mokyklos turtą perdavė mokytojai Marijai Prušinskienei. Iki 1960 m. mokyklos vedėja buvo Eugenija Bakšinskaitė, o ją pakeitė Feliksas Venckus. Su jais mokytojavo Regina Galvonaitė, Stefa Prižgintaitė, Adelė Venckienė, Irena Spičiuvienė ir kt. pedagogai. Mokyklą nuolat lankė apie 40 vaikų.
Mokyklos patalpų plotas 1970 m. siekė 135 m². Pusę jo teko dviem klasėms, kuriose sutilpo visi I-IV klases lankę vaikai ir dirbo du mokytojai. Likusiose patalpose gyveno mokytojai ir buvo įrengta mokyklos biblioteka, kurioje buvo sukaupta apie 260 knygų, žurnalų ir brošiūrų.
XX a. 8-ajame dešimtmetyje mokykla buvo uždaryta.
Skląstinė sklendė
Skląstinė sklendė  - tai linijinio judesio daugiasūkė sklendė, kurios srauto uždaromasis elemetas yra pleišto arba apvalios formos diskas. Šios sklendės yra skirtos srauto atidarymui,  uždarymui, t. y. darbo metu uždaromasis diskas yra pilnai pakeltas arba nuleistas. Jos nėra skirtos srauto reguliavimui.
Pagrindiniai skląstinių sklendžių konstrukciniai elementai
Dangtis – tai sklendės konstrukcinė dalis skirta priėjimui prie srauto sandarinimo dalių. Paprastai būna tvirtinamas varžtais, bet gali būti ir užsukamas su sriegiu. Diegiant sklendę slėginėse linijose naudojamas slėginio sandarinimo dangtis. Šio dangčio apačioje būna papildomas konusinis gaubtas, kuris veikiamas terpės slėgio iš apačios spaudžia dangčio sandarinimo tarpinę.
Ašis - tai sklendės pleišto pakeliamasis/nuleidžiamasis mechanizmas.
Pleištas - tai pleišto arba apvalios formos diskas, kuris leisdamasis žemyn įsispraudžia tarp sklendės sandarinimo žiedų, taip sustabdydamas tėkmę.
Pagal pleišto tipą, sklendes galima suskirstyti į:
Matsjendra
Matsjendra arba Matsjendranathas  – X a. indų jogas, nathų mokymo pradininkas.
Pasak legendos, Matsjendra gimęs nelaimiu metu, todėl jį tėvai išmetę jūron. Ten jį prarijusi žuvis (matsya). Jai nuplaukus į vandenyno dugną, Matsjendra išgirdęs, kaip Šiva moko Parvatę jogos paslapčių. Jas perpratęs, Matsjendra žuvies pilve pradėjęs sadhaną ir po dvylikos metų pasirodęs tarp žmonių kaip didis sidhas. Pasak kitos legendos, Matsjendra gimęs kaip žuvis, bet sidhu paverstas Šivos.
Matsjendranathas turėjęs keletą mokinių, iš kurių žymiausias Gorakhnathas, ir labiausiai siejamas su kaulos šaivizmo tradicija. Matsjendra (kaip Maččhindranathas) garbinamas Nepale (ypač Patane), kur laikomas Šivos inkarnacija (budistai jį laiko Avalokitešvaros hipostaze).
Žekiškiai
Žekiškiai – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Antašavos.
Socialinė klasė
Socialinė klasė – socialiniuose moksluose ir politikos teorijoje naudojama sąvoka, besiremianti socialinės stratifikacijos modeliais, pagal kuriuos žmonės yra skirstomi į hierarchiškas socialines kategorijas, dažniausiai išskiriant aukštesniąją klasę, viduriniąją klasę ir žemesniąją klasę. Skirtingai nuo kitų sistemų, išskyrus pirmykštes bendruomenes, klasių sistemoje randame didesnį socialinį mobilumą ir į pasiekimus orientuotą padėtį.
Sluoksnių nelygybė
Dažniausiai taikomi klasinės nelygybės rodikliai: