cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Elektroforezė
Elektriniame lauke kraujo serumo baltymų mišinys išsiskirsto į frakcijas, nes, kai yra tam tikras pH, įvairūs baltymai skirtingu greičiu juda anodo arba katodo link. Tokį baltymų frakcionavimo principą pirmą kartą pritaikė Arnas Tizelijus 1937 metais.
Juočikiai
Juočikiai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 8 km nuo Rudaminos.
2005 m. Formulės 1 sezonas
thumb|230px|[[Fernando Alonso – 2005 Formulės 1 čempionas, JAV GP metu su Renault bolidu.]] thumb|right|230px|[[Kimi Raikkonenas sėkmingiausiai kovojo dėl pergalių čempionate su F.Alonso]] 2005 m. Formulės 1 sezonas – 56-as FIA rengtas Formulės 1 Pasaulio čempionatas. Jis prasidėjo kovo 6 d. Australijos GP Albert Park trasoje, o po 19-os lenktynių baigėsi spalio 16 d. Kinijos GP Šanchajaus trasoje.
Didžiausia sezono staigmena buvo Scuderia Ferrari ekipos prasti rezultatai. Daugiausiai tai nutiko dėl naujų padangų taisyklių ir italų ekipos naudojamų Bridgestone padangų neprisitaikymo joms. Konkurentų naudojamos Michelin padangos beveik visose trasose pasirodydavo geriau už japonų gaminius.
Viso sezono metu dėl pergalių kovodavo Renault ir McLaren lenktynininkai - Fernando Alonso ir Kimi Raikkonenas. Jie abu pelnė po septynias pergales, tačiau ispanas dažniau lipdavo ant podiumo, tad sezono pabaigoje suomį aplenkė daugiau nei 20 taškų persvara.
Šio sezono JAV GP startavo tik trys iš dešimties Formulės 1 ekipų. Ferrari, Minardi ir Jordan naudojo Bridgestone, o viso kitos - Michelin padangas, o pastarosios neatitiko saugumo reikalavimų JAV trasoje dėl per didelio dėvėjimosi. Tad visos Michelin naudojančios ekipos privalėjo po apšilimo rato pasitraukti iš lenktynių. Trečią vietą užėmęs portugalas Tiago Monteiro pasiekė geriausią savo rezultatą karjeroje. Vėliau sezone jis sugebėjo pelnyti dar vieną tašką.
Sezono pabaigoje pergalę čempionate šventė ispanas F. Alonso, kuris tuo metu tapo jauniausiu Formulės 1 čempionu. Renault ekipa taip pat šventė pergalę konstruktorių įskaitoje - taip pat pirmą kartą savo istorijoje.
Šis sezonas buvo paskutinis kelioms Formulės 1 komandoms - Sauber, Minardi, BAR ir Jordan. Tuo tarpu Rubensui Barrichello tai buvo paskutinis sezonas Ferrari ekipoje, o brazilui Felipe Massa - paskutinis Sauber ekipoje.
Radviliškio rajono savivaldybės taryba 2000–2003 m.
Radviliškio rajono savivaldybės taryba – Radviliškio rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2000 m. kovo 19 d.
Veikla
Rajono meru išrinktas Vytautas Simelis.
Pašyšių pagrindinė mokykla
Šilutės rajono Pašyšių pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šilutės raj., Pašyšiuose, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir neformaliojo ugdymo programas lietuvių kalba iki 2016 m., kuomet buvo reorganizuota prijungimo būdu prie Juknaičių pagrindinės mokyklos. Įstaigos kodas 190694810. Steigėjas Šilutės rajono savivaldybės taryba.
Istorija
2016 m. rugpjūčio 31 d. Šilutės rajono savivaldybės tarybos sprendimu Nr. T1-328 Pašyšių mokykla prijungta prie Juknaičių pagrindinės mokyklos kaip skyrius, teikiantis pradinį ir ikimokyklinį ugdymą. Vėliau šis skyrius uždarytas.
Šiongnu imperija
Šiongnu imperija ar Šiongnu kaganatas – klajoklių šiongnu sukurta gentinė konfederacija, susiformavusi III a. pr. m. e. ir iki I a. kontroliavusi Mongolijos plynaukštę, Džungariją ir dalį Žetisu istorinių regionų dab. Mongolijoje, šiaurės Kinijoje, Kazachstane.
Tradicinėje Turkų istoriografijoje ši valstybė, vadinama Didžiąja hunų imperija, yra laikoma viena (pirmąja) iš 16 istorinių tiurkų imperijų.
Istorija
Pačioje III a. pr. m. e. pabaigoje, nusilpus kaimynams, šiongnu, tuo metu apgyvendinę didžiąją dalį Mongolijos plynaukštės, vadovaujami pirmojo istorinio valdovo Toumeno (arba Teomen) buvo suvienyti į bendrą imperiją, ir migravo į pietus. Buvo įtvirtinta valdovų, tituluojamų šanju, dinastija, reformuota armija.
Toumeno sūnus Maodunis (Modu, Mete) (209–174 m. pr. m. e.) sukūrė tikrą stepių imperiją, kuri ėmė kontroliuoti didžiules teritorijas ir daugybę genčių. Jis užkariavo dinglingus šiaurėje, sutriuškino donghu rytuose, galiausiai juedži vakaruose, užvaldydamas Rytų Turkestaną. Tai buvo didžiausias imperijos išsiplėtimas.
Kinijoje įsitvirtinus Han dinastijai, pradėta ruoštis karui su šiongnu. 133 m. pr. m. e. prasidėjo ilgai trunkantys šiongnu-Kinijos karai, kurių metu Kinijai pavyko nustumti šiongnu į šiaurę, užvaldyti strategiškai svarbų Gansu koridorių. Tačiau šie karai išsekino ir Kiniją, kurios kariams buvo labai sunku kovoti neįprastose klimato sąlygose bei toli nuo maisto bei vandens tiekimo.
Tuo metu Šiongnu imperija turėjo problemų ir viduje. Žlugo vienybė, atskiri vadai nebepakluso šanju valdžiai, prasidėjo įpėdinystės nesutarimai, kas silpnino šiongnu. 53 m. pr. m. e. šanju Huhanye pasirašė su Kinija sutartį, pagal kurią Šiongnu imperija tapo Kinijos vasale. Ji įsipareigojo mokėti metinę duoklę ir laikyti valdovo įkaitus Kinijos sostinėje.
Šanju Huduershi (18-48) laikais Kinijoje kilus neramumams, šiongnu vėl iškovojo nepriklausomybę, tačiau netrukus pietiniai šiongnu buvo tiesiogiai prijungti prie Kinijos. Šiauriniai šiongnu kurį laiką (iki 89 m.) išlaikė nepriklausomybę, bet I a. pabaigoje pralaimėję šianbams ir Kinijai, pradėjo migracijas į vakarus. Spėjama, kad jie pradėjo Didįjį tautų kraustymąsi ir vakaruose tapo žinomi kaip hunai.
Valstybės valdymas
Šanju reziduodavo Orchono aukštupyje, Longčenge (蘢城) (šiame regione vėliau mongolai pastatė Karakorumą), kuriame kasmet rinkdavosi ir visi vadai. Valdymo hierarchijoje žemiau valdovo buvo du karaliai, tituluojami tuči, atstovaujantys kairę ir dešinę pusę. Dešinysis karalius rezidavo Cherleno upės aukštupyje, o kairysis – greičiausiai Changajaus kalnuose.
Kiekvienas iš dviejų karalių turėjo savo valdininkus. Pagal hierarchiją: kuli, generolus, tunghu, kutu. Žemiau stovėjo tūkstantininkai, šimtininkai, dešimtininkai, kurie valdė atitinkamus armijos padalinius. Visa visuomenė buvo organizuota pagal juos. Ši sistema vėliau buvo perimta kitų Mongolijos plynaukštės tautų.
Viešojo saugumo tarnyba
Viešojo saugumo tarnyba – nuolatinės parengties Lietuvos įstaiga, skirta užtikrinti viešąją tvarką ypatingais atvejais ir saugoti svarbius objektus, o kilus karui – ginti šalį.
Vidaus tarnybos pulkai
1990 m. atkūrus Lietuvos nepriklausomybę ir prireikus užtikrinti nuteistųjų įkalinimo įstaigose apsaugą, jų konvojavimą, nuteistųjų riaušių malšinimą, pabėgusiųjų paiešką, nuspręsta sukurti vidaus tarnybos dalinius. 1991 m. spalio 18 d. įsteigtas VRM Vidaus tarnybos 1-asis pulkas, jo vadu tapo vidaus tarnybos pulkininkas Sergejus Madalovas.
1991 m. gruodžio 24 d., pradėjus išvesti iš Lietuvos sovietinę armiją, Lietuvos įkalinimo įstaigų apsaugos, suimtųjų ir nuteistųjų konvojavimo, viešosios tvarkos užtikrinimo masinių renginių metu funkcijas perėmė Vidaus tarnybos 1-ojo pulko kariai.
Siekiant geriau paskirstyti šalyje skubaus reagavimo pajėgas, taupiau leisti pinigus ryšiui ir transportui, 1992 m. Vidaus tarnybos 1-ojo pulko 2-asis batalionas buvo pertvarkytas į Vidaus tarnybos 2-ąjį pulką. 1997–2000 m. Vidaus tarnybos 2-asis pulkas saugojo Užsieniečių registracijos centrą.
2001 m. Vidaus tarnybos pulkų kalėjimų apsaugos tarnyba perduota Kalėjimų departamentui.
2002–2006 m. 2-asis pulkas saugojo Turniškėse įkurtas prezidento, premjero bei užsienio diplomatinių atstovybių rezidencijas, 2006 m. jų apsauga perduota VAD.
Viešojo saugumo pulkai
2003 m. Vidaus tarnybos pulkai pertvarkyti į Viešojo saugumo pulkus. Atsisakyta šauktinių, t. y. tarnauti liko tik profesionalūs pareigūnai.
2006–2007 m. pulkai ėmė saugoti Vilniaus oro uostą (apsaugą perėmė iš KASP Didžiosios Kovos apygardos 8-osios rinktinės strateginių objektų apsaugos būrio ) ir Kauno oro uostą.
Viešojo saugumo tarnyba
2007 m. Viešojo saugumo 1-asis ir 2-asis pulkai sujungti į Viešojo saugumo tarnybą. Joje pulkai pertvarkyti į dalinius, tarnybos būstinė įkurta Kaune.
2008 m. Vilniaus dalinys ėmė saugoti LR SAM vaistų sandėlį, Kauno dalinys – Kauno geležinkelio tunelį. 2009 m. iš KASP Dariaus ir Girėno apygardos 2-osios rinktinės Apsaugos kuopos perimta Lyduvėnų tilto, Kauno geležinkelio tilto ir Lietuvos naftos produktų agentūros Subačiaus kuro bazės apsauga.
2016 m. VST pertvarkyta, būstinė perkelta į Vilnių. Tais pačiais metais VST perėmė Kauno hidroelektrinės, Kruonio hidroakumuliacinės elektrinės iš privačių saugos bendrovių, o URM pastato apsaugą – iš policijos. Lyduvėnų tilto, Kauno geležinkelio tilto bei LR SAM Ekstremalių sveikatai situacijų centro Farmacinės veiklos ir medicinos rezervo saugojimo poskyrio (Nemenčinėje) apsauga perduota UAB „Gelsauga“ ir privačioms saugos bendrovėms.
2018 m. iš VSAT Pakrančių apsaugos pasienio rinktinės perimta Palangos oro uosto, o 2019 m. – IAE apsauga ir visas VSAT Branduolinės energetikos objektų apsaugos dalinys. Šis dalinys pertvarkytas į VST Visagino dalinį.
Aukso Vartų tiltas
Aukso Vartų tiltas – kabamasis tiltas Kalifornijoje Jungtinėse Amerikos Valstijose, nutiestas per Aukso Vartų sąsiaurį. Tiltas jungia San Francisko miestą ir Merino apygardą.
Istorija
Tiltą pastatė ir suprojektavo inžinierius Džozefas Bermanas Štrausas. 1872 m. pirmą kartą buvo pasiūlyta mintis pastatyti tiltą per Aukso Vartų sąsiaurį – platų, audringą vandens ruožą. Šis sumanymas 1916 m. dar kartą pagarsintas pradėjus kampaniją laikraštyje San Francisko Call Bulletin. Jis rašė: „Tiltą skersai San Francisko įlanką galima statyti daugelyje vietų, tačiau tik vienoje iš jų – ties Aukso vartais - ši išmonė duos naudos visiems“.
Štrausą sužavėjo iššūkis – reikėjo rasti lėšų ir techninių priemonių, reikalingų pastatyti gigantą – pagal to meto inžinerijos galimybes tai atrodė sunkiai įmanoma. Be to, šis sumanymas buvo labai rizikingas ekonomiškai. Štrauso patirtis ir projektuotojo įgūdžiai leido per porą metų parengti preliminarų planą ir rasti argumentų, įrodančių, jog projektas apsimokės, be to, visa tai padaryti ribotomis lėšomis.
thumb|left|300px|Virš Aukso vartų įlankos dažnai tvyro rūkai Štrausui buvo pavesta rasti lėšų projektui finansuoti. Jam pavyko įtikinti miesto savivaldybę 1928 m. sudaryti atskirą Aukso vartų tilto ir greitkelio apygardą. Šis administracinis ir teritorinis vienetas suvaidino lemiamą vaidmenį ieškant organizacinės ir finansinės paramos sunkais Amerikos didžiojo nuosmukio metais. 1933 m. sausio 5 d. prasidėjo statybos darbai. 1930-1932 m. išleista obligacijų už 35 milijonus JAV dolerių ir, nors geografinė padėtis buvo labai nepalanki, tiltas, „kurio pastatyti buvo neįmanoma“, baigtas vos per 4 metus. Įveikus esminius interesų skirtumus ir dogmatiškus skeptikų vertinimus, Štrauso svajonių tiltas tapo realybe. Baigus tobulinti pakabinimo schemą, buvo meistriškai pakeistas iš pradžių sumanytas dizainas – visa konstrukcija įgijo elegantišką art deco stiliaus išvaizdą – kokią matoma ir dabar. Tai padarė architektai Irvingas ir Gertrūdė Morisonai.
Techniniai duomenys
Viso tilto ilgis – 2797 m, iš kurių 1280 m tenka pagrindiniam tarpatramiui ir po 343 m – tarpatramiams abiejuose galuose. Smailėjantys ir 227 m virš vandens iškilę bokštai laiko du milžiniškus kabelius, ant kurių pakabinta viršutinė tilto dalis. Viename ir kitame tilto gale šie kabeliai pritvirtinti prie masyvių blokų. Kiekvienas kabelis suvytas iš 92 sruogų, o kiekviena sruoga iš 27572 vielų.
Kiti faktai
Aukso Vartų tiltas dažnai vaizduojamas kino filmuose, kompiuteriniuose žaidimuose, literatūroje. Tiltas liūdnai pagarsėjęs kaip itin dažnai pasirenkama vieta savižudybėms.
Laučių Mikelio Hofmano pagrindinė mokykla
Šilutės rajono Laučių Mikelio Hofmano pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šilutės raj., Laučiuose, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba iki 2009 m. rugpjūčio 31 d.
Istorija
Laučių kaime pirmoji mokykla įkurta 1739 m. 1825 m. atleidus mokytoją, mokykla perkelta į Ramučių kaimą, mokymas vyko lietuvių kalba. Sustiprėjus vokietinimui ), Laučių k. 1899 m. įsteigta vokiška mokykla. 1901 m. pastatytas specialus pastatas. Iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos veikė 4 klasių mokykla. Paskutinis šios mokyklos vedėjas buvo E. Schutzler (1887-1971 m.)
1945 m. rugsėjo mėn. pastate dar išdaužytais stiklais prasidėjo mokslo metai. 1955 m. įvedus privalomą septynmetį mokymą, mokykla pavadinta Jonaičių septynmete mokykla. Taip vadinosi kolūkis, kurio ribose ji buvo. 1958 m. išleista pirmoji septintokų laida. Padaugėjus mokinių, 1961 m. Laučių mokyklai ūkio direktoriaus Stasio Gečo ir mokyklos direktoriaus Vytauto Mizerio iniciatyva, pastatytas naujas pastatas su sporto sale. 1962 m. išleista pirmoji aštuntokų laida. Perėjus prie devynmečio mokymo, padaugėjo mokinių, todėl 1991 m. mokykla įsigijo šalia esantį vaikų darželį. Buvo įrengta valgykla. 1999 m. mokykla tapo dešimtmete.
1999 m. Jonaičių pagrindinė mokykla minėjo pirmos Laučių kaime įsteigtos mokyklos 260-metį. Ta proga, remiantis surinkta medžiaga, mokyklai suteiktas Mažosios Lietuvos lietuvių poeto Mikelio Hofmano (Ateivio) vardas.
2009 m. mokykla reorganizuota prijungiant ją prie Šilutės Pamario pagrindinės mokyklos ir tapo jos skyriumi, kuris po kelerių metų dėl mokinių stokos buvo uždarytas.
Nina Butkienė
Nina Zapolskaitė-Butkienė (1899 m. rugpjūčio 23 d. Sankt Peterburge – 1970 m. rugsėjo 13 d. Betleheme, JAV) – Lietuvos dramaturgė, redaktorė, teatro veikėja.
Biografija
1921 m. Odesos universitete baigė ekonomiką, studijavo teatro meną Prahoje, žurnalistiką Sorbonoje. Kaune kūrė Vaikų teatrą, 1930–1934 m. redagavo žurnalą „Vaikų žodis“. Nuo 1951 m. gyveno JAV.
Išspausdino didaktinių eiliuotų vaidinimėlių vaikams.
Jules Rimet
Jules Rimet (1873 m. spalio 14 d. Prancūzijoje – 1956 m. spalio 16 d.) – Tarptautinės futbolo asociacijų federacijos (FIFA) prezidentas.
Pareigas ėjo nuo 1921 m. iki 1954 m. Taip pat tarp 1919 m. ir 1946 m. buvo Prancūzijos futbolo federacijos prezidentas.
Rimet iniciativa 1930 m. Urugvajuje suorganizuota pirmoji FIFA Pasaulio taurė. Jo vardu pavadinta taurė. Jis įkūrė vieną seniausių Prancūzijos klubų Red Star FC 93.
Vainikas (žurnalas)
Istorija
Leistas vietoje „Vainikėlio“. Leido ir redagavo Bronius Stosiūnas. Ėjo dukart per mėnesį, vasarą – kartą per mėnesį. Spausdino Laukaičio, Dvaranausko, Narjausko ir bendrovės spaustuvė Seinuose. Išėjo 21 numeris.
Hokuriku regionas
Hokuriku regionas  – Japonijos regionas, esantis Čiūbu regione, centrinėje Honšiū dalyje. Regionui priklauso Tojamos, Išikavos ir Fukujaus, kartais – ir Nijigatos prefektūros.
Black Metal (albumas)
Black Metal yra antras grupės Venom albumas. Iš šio albumo taip pat kilęs naujo žanro - „black metal“ pavadinimas. Išleistas 1982 ir laikomas vienu svarbiausiu albumu ekstremaliojo metalo scenoje.
Dainų sąrašas
Visos dainos sukurtos Bray/Dunn/Lant
2002 m. leidimas
Išleido Castle Music/Sanctuary Records Group.
Visas dainas sukurtos Bray/Dunn/Lant
Džeimsas Bondas
thumb|James Bond 007 veiksmo vietos. Mėlyna spalva pažymėtos valstybės, kuriose Bondas lankėsi ir filmavosi. Violetine – valstybės, kuriose Bondas, pagal siužetą, lankėsi, bet jose iš tikrųjų nesifilmavo. Žydra – valstybės, kuriose Bondas filmavosi, bet, pagal siužetą, nesilankė
Apie Bondą nuo 1962 m. kuriama filmų serija. Iki šiol sukurti 25 filmai.
Džeimsas Bondas yra Jungtinės Karalystės karinės žvalgybos tarnybos, dar vadinamos MI6, agentas. Visi „bondiados“ filmai turi bendrų bruožų: pavyzdžiui, be paties Bondo, veikia kiti nuolatiniai personažai – slaptosios tarnybos viršininkas/viršininkė M, taip pat Bondo mergina, kiekviename filme vaidinama vis kitos aktorės. Bondas susiduria su vis kitu priešininku, paprastai vykdo didelio masto „pasaulio gelbėjimo“ užduotis, pasinaudodamas išradinga ginkluote, technologijomis, specialiosios tarnybos išradėjų „sukurtais“ įtaisais.
Sirijus
1844 m. Karaliaučiaus universiteto astronomijos observatorijos direktorius F. Beselis, stebėdamas Sirijaus judėjimo trajektoriją nustatė, kad ji nėra tiesi, bet periodiškai išsilenkia. F. Beselis spėjo, kad šis Sirijaus judėjimo pokytis gali būti dėl šalia žvaigždės esančios „paslėptos masės“. 1862 m. amerikiečių astronomas A. G. Clark šalia Sirijaus atrado kitą mažą žvaigždę, kurios orbitinis judėjimas atitiko F. Beselio atliktus skaičiavimus. Tokiu būdu atrasta, kad Sirijus yra dvinarė žvaigždė.
Sirijus kartais vadinamas Šuns Žvaigžde (nes yra Didžiojo Šuns žvaigždyne). Senovės graikams ir egiptiečiams diena, kai Sirijus paryčiais tapdavo matomas prieš Saulės patekėjimą (vasaros pradžia) - tada prasidėdavo „šuns dienos“ (nuo liepos pradžios iki rugpjūčio vidurio). Polineziečiams šis momentas buvo svarbus navigacijai Ramiajame vandenyne.
Su Sirijumi susijusios kelios neišspręstos keistenybės:
thumb|left|220px|Įprastinė žvaigždė [[Sirijus A (centre) ir jo palydovas baltoji nykštukė Sirijus B (taškas apačioje, kairėje). Fotografavo Hablo kosminis teleskopas.]]
Mitologija
Sirijus nuo seniausių laikų buvo svarbus įvairių tautų kultūroje. Sirijus buvo garbinamas Nilo slėnyje (moteriškas žvaigždės vardas buvo Sothis) gerokai prieš įkuriant Romą. Daugelis senovės Egipto šventyklų pastatytos taip, kad žvaigždės šviesa pasiektų vidinius altorius. Žvaigždės buvo laikomos dievo Ra vaikais.
Kita
Sirijaus planeta naudojama kaip vienas pagrindinių žaidimo istorijos objektų linksmoje šaudyklėje, kurios pavadinimas - Serious Sam.
Makromolekulė
Makromolekulė ( – didelis) – gigantinis cheminis junginys, susidedantis iš daugsyk pasikartojančių fragmentų, panašių į tarpusavyje sujungtas mažos masės molekules. Šie fragmentai yra arba iš tiesų prieš sujungiant buvę paskiromis molekulėmis, arba bent jau iš esmės galimi taip suvokti.
Jei makromolekulėje vis kartojasi tik vienas fragmentas, ir šie fragmentai visur tarpusavyje sujungti vienodai, ji vadinama reguliariąja. Jei fragmentų daugiau nei vienas, ar jie ne visur sujungti vienodai, ji yra ireguliarioji. Pavyzdžiui, tokia yra DNR makromolekulė, kuri susideda daugiausia iš keturių nukleotidų kurių seka bendru atveju nesikartoja.
Medžiaga, susidedanti iš daug makromolekulių, vadinama polimeru. Nedidelė molekulė, tinkamomis sąlygomis gebanti polimerizuotis į tokią makromolekulę vadinama jos monomeru. Grandinė, į kurią susiungę makromolekulės monomerai, gali būti tiesi arba šakota. Makromolekulė gali turėti dvi (DNR) arba ir daugiau lygiagrečių grandinių.
Chemijoje makromolekulės sąvoka naudojama apibūdinti tris klases natūralių, gamtoje sutinkamų molekulių: DNR (polideoksinukleotidus), baltymus (polipeptidus) ir angliavandenius (polisacharidus). Būtent gyvose sistemose yra išsivystę mechanizmai, leidžiantys užtikrinti junginio tvarkingą sintezę ir vienodas bei tikslias kopijas.
Vienų didžiausių makromolekulių pavyzdžiai yra medienos masę sudaranti celiuliozė bei ligninas.
Stasys Volkovičius
Stasys Volkovičius (1894 m. gruodžio 19 d. Neveronyse – 1942 m. Vainiškių miške) – Lietuvos komunistinio judėjimo veikėjas.
Biografija
1929–1930 m. LKP Kauno rajono komiteto narys. 1930–1936 m. kalintas. 1936–1939 m. LKP Kauno rajono komiteto instruktorius. 1940 m. Liaudies Seimo narys. 1940–1941 m. dirbo LKP Vilniaus apskrities komitete.
Taujėnų valsčius
Taujėnų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio rytų Lietuvos teritorijoje, į šiaurę nuo Ukmergės. Centras – Taujėnai, kurį laiką – Taujėnai (kaimas).
Istorija
Minimas nuo XVI a. 1-osios pusės, atkurtas XIX a. Kauno gubernijoje. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Kavarsko rajonui (8 apylinkės) ir Ukmergės rajonui (1 apylinkė).
Gyvenvietės
Valsčiuje 1923 m. surašymo metu buvo šios gyvenvietės:
Juočiškės
Juočiškės – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 11 km nuo Venciūnų.
Michał Krukowski
Michal Krukovski (1891 m. balandžio 10 d. Juodaklonyje, Rusijos imperija – 1940 m. balandį Charkove, Ukrainos TSR) – karininkas, teisininkas.
Biografija
Gimė 1891 m. balandžio 10 d. Juodaklonyje, Antano ir Paulinos Kočanaitės šeimoje. Baigė teisės mokslus Kazanės universitete. I pasaulinio karo metu paimtas į carinę kariuomenę, prasidėjus bolševikinei revoliucijai perėjo į lenkų dalinį, o Lenkijai tapus nepriklausomai prisijungė prie Lenkijos kariuomenės. Kovojo Lenkijos-sovietų kare ir prieš Lietuvos kariuomenę, dirbo karo lauko teismo teisėju. Nuo 1934 m. dirbo teisėju Vilniaus apeliaciniame teisme. 1940 m. suimtas NKVD ir nužudytas Charkove. 2007 m. spalio 5 d. po mirties suteiktas kapitono laipsnis.
Helenas
Graikų mitologijoje Helenas – Priamo ir Hekubos sūnus, turintis pranašo sugebėjimų. Kasandra ir Helenas buvo dvyniai. Pranašo galių jis įgavo dėka Apolono šventykloje paliktų gyvačių. Jis bandė atkalbėti Parį, ketinantį pagrobti mylimają Helenę. Pariui mirus jis su Deifobu susiginčijo dėl Helenės rankos, nugalėjo Deifobas.
Trojos karo metu, graikai pagrobė Heleną ir kankino tol kol šis pasakė, ką reikia padaryti, norint įveikti Troją. Jis pasakė: „reikia gauti Heraklio nuodingų strėlių (tuo metu jas turėjo Filoktetas), paimti Atėnės Paladės statulą, esančią Atėnės Trojos šventykloje (persirengęs elgeta Odisėjas pavogė statulą), įtikinti Achilo sūnų Neoptolemą prisijungti prie karo (graikai nuvyko ir pargabeno jį iš Skiro)“. Kita mito versija pasakoja, Helenas pasakė graikams, kad jiems reikia užmušti Troilijų, Heleno netikrą brolį, Apolono ir Hekubos sūnų, iki jam sueis 20 metų. Achilas surengė pasalą ir užmušė Troilijų bei jo seserį Polikseną.
Po to kai graikai laimėjo karą ir jo tėvai buvo užmušti, Helenas tapo Neoptolemo vergu, buvo nuvežtas į Epirą. Kai Neoptolemą užmušė Orestas, Helenas paveldėjo dalį karalystės ir vedė Andromachę, brolio Hektoro našlę, kuri taip pat buvo Neoptolemo vergė.
Dueras
Dueras, Doras  – upė šiaurės Ispanijoje ir Portugalijoje. Prasideda Ispanijos Sorijos provincijoje, Iberijos kalnuose, Picos de Urbión masyve, 2160 m aukštyje. Teka į vakarus per Ispanijos Mesetą. Prateka Sorijos, Burgaso, Valjadolido, Samoros ir Salamankos provincijas. Toliau teka Portugalijos teritorija, kanjonu prateka aukštumas (ši dalis, vadinama Alto Douro įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą). Įteka į Atlanto vandenyną Porto mieste.
Dueras – vandeningiausia ir trečia pagal ilgį Pirėnų pusiasalio upė. Patvinsta žiemą ir pavasarį. Ant Duero įrengtas hidroelektrinių kompleksas. Ispanijoje įrengtos 7 (Cuerda del Pozo, Aldeadávila I y II, Saucelle ir kt.). Dueras laivuojamas 200 km nuo žiočių.
Didžiausi intakai: Esla, Valderaduejus, Pisuerga, Tamiga (dešinieji), Agueda, Jeltesas, Tormesas (kairieji).
Prie Duero įsikūrę šie miestai: Sorija, Almasanas, Aranda de Dueras, Tordesilijas, Samora (Ispanija), Miranda do Doras, Pezo da Regua, Lamegas, Portas (Portugalija).
Pranas Zibertas
Pranas Zibertas (1895 m. gruodžio 3 d. Paginkiškiuose – 1942 m. kovo 10 d. Kaune) – Lietuvos komunistinio judėjimo veikėjas.
Biografija
1920–1940 m. kalintas. 1940 m. Liaudies Seimo narys. 1940–1941 m. LTSR Aukščiausiojo teismo pirmininko pavaduotojas.
Vincentas Padolskis
Vincentas Padolskis (1904 m. balandžio 21 d. Virbalyje – 1960 m. gegužės 6 d. Romoje) – vyskupas, filosofijos ir teologijos mokslų daktaras, Lietuvių katalikų mokslo akademijos atkūrimo tremtyje vadovas ir jos Centro valdybos pirmininkas (1956–1959 m.).
Biografija
Mokėsi Kybartų gimnazijoje. 1922–1925 m. Romos Gregorijaus universitete studijavo filosofiją, ten apgynė daktaro laipsnį. 1930 m. gavo teologijos daktaro laipsnį Fribūro universitete. 1927 m. rugpjūčio 21 d. įšventintas kunigu. 1930–1932 m. specializavosi Romos Šv. Rašto institute. Ten 1931 m. gavo Šv. Rašto licenciatą, o 1932 m. – Šv. Rašto kandidato laipsnį. 1932–1939 ir 1941–1944 m. Vilkaviškio kunigų seminarijoje dėstė Šv. Raštą. 1938 m. rugsėjo 20 d. VDU Teologijos-filosofijos fakultete apgynė habilitaciją ir buvo paskirtas Naujojo Testamento katedros vedėju docentu. Šias pareigas ėjo iki bolševikų atėjimo. 1940 m. liepos 18 d. paskirtas tituliniu Larandos vyskupu, konsekruotas 1940 m. rugpjūčio 4 d. 1940–1947 m. Vilkaviškio vyskupijos vyskupas augziliaras, nuo 1948 m. – vyskupas koadjutorius. 1944 m. pasitraukė iš Lietuvos į Regensburgą, 1951 m. persikėlė į Romą, kur buvo Lietuvių Šv. Kazimiero kolegijos prezidentas.
Simfoninis metalas
Simfoninis metalas arba operinis metalas – terminas, apibrėžiantis sunkiojo metalo muziką, kurioje naudojami klasikinės orkestrinės muzikos elementai (dažniausiai aranžuotės, imituojančios simfoninę muziką). Paprastai simfoninio metalo grupių pagrindinė vokalistė yra moteris, pasižyminti stipriu, operiniu vokalu. Taip pat neretai įjungiama chorų muzika ar tikri orkestrai.
Pagal tematiką, naudojamus muzikinius elementus simfoninis metalas skirstomas į simfoninį power, simfoninį gotikinį, simfoninį klasikinį, simfoninį black metalą ir kt.
Istorija
Simfoninio metalo pirmtakės buvo gotikinio metalo grupės, kurios naudojo moteriškus vokalus ir klavišinius instrumetus – The Gathering ir Theatre of Tragedy. Eksperimentinę metalo ir simfonijos sintezę atliko ir grupės Rage, Symphony X.
Simfoninio metalo kaip atskiro žanro pradžia laikomas Švedijos grupės Therion albumo Theli pasirodymas 1996 m. Kitais metais net trys žymios grupės pradėjo naudoti simfonines aranžuotes: Within Temptation, Nightwish ir Rhapsody. Simfoninio metalo mada pasiekė ir black metalo grupes, tokias kaip Cradle of Filth ir Dimmu Borgir. Grupės vis daugiau naudojo klavišinius instrumetus, atlikinėjo dainas su vokalistėmis moterimis, tokiu būdu vis nutoldamos nuo tikrojo black metalo.
XXI amžiaus pradžioje susikūrė keletas grupių, atliekančių operinį metalą: After Forever ir nuo jos atskilusi Epica, Leaves' Eyes, Edenbridge, Tristania.
Savita grupė yra Apocalyptica, derinanti trash metalą su violončelių muzika. Tai nėra tipinė simfoninio metalo grupė pagal apibrėžimą, o labiau eksperimentinis projektas, kurio stilius dar vadinamas violončelių roku (cell – rock).
Dėl simfoninio metalo populiarumo netgi senosios sunkiojo metalo grupės kaip Metallica, Scorpions, Rage, Manowar įrašė kūrinių su simfoninėmis aranžuotėmis.
Simfoninio metalo subžanrai ir atlikėjai
Terminas „simfoninis metalas“ naudojamas pažymėti bet kokią metalo grupę, kuri naudoja simfoninius ir orkestrinius elementus. Todėl dažnai terminas naudojamas ne kaip atskiras žanras, bet tarpžanrinis apibūdinimas. Toliau pateikti simfoninio metalo arba simfoninio metalo elementų turinčių grupių pavyzdžiai.
SL Benfica
Lisabonos „Benfica“ – Portugalijos sporto klubas iš Lisabonos, žymiausias savo futbolo skyriumi. Luz stadionas talpina 65 tūkst. žiūrovų ir yra klubo namų arena.
Istorija
1904 m. Lisabonoje įkurtas Sport Lisboa klubas,
1908 m. klubas sujungtas su Grupo Sport Benfica, sudarant Sport Lisboa e Benfica.
Sudėtis
''2021 m. liepos 27 d.''
Žvaigždė
Žvaigždė – didelės masės dujų ir plazmos spinduliuojantis kosminis kūnas. Žvaigždes tyrinėja žvaigždžių astronomija ir astrofizika.
Žvaigždės matomos kaip taškeliai nakties danguje. Artimiausia mūsų planetai Saulė yra išimtis: ji yra taip arti Žemės, kad atrodo kaip diskas ir suteikia dienos šviesą. Žvaigždės nėra tolygiai pasklidusios Visatoje, o susibūrusios į grupes, vadinamas galaktikomis. Tipiška galaktika susideda iš šimtų milijardų žvaigždžių.
Anot Deivido Kornreicho (David A. Kornreich), jeigu visatoje yra apie 10 trilijonų galaktikų, tad šį skaičių padauginus iš maždaug 100 mlrd. žvaigždžių, esančių Paukščių tako galaktikoje - gaunamas išties įspūdingas skaičius: 1 000 000 000 000 000 000 000 000 žvaigždžių, arba "1" su "24" nuliais (1 kvadrilijonas europietiškoje sistemoje arba 1 septiljonas amerikietiškoje skaičiavimo sistemoje). Kornreichas pabrėžė, kad šis skaičius greičiausiai yra gerokai per mažas, nes detalesnis visatos tyrimas parodys dar daugiau galaktikų, o tuo būdų vadinasi ir padidės apskaičiuotų žvaigždių kiekis.
Saulė – tipiška G spektrinės klasės žvaigždė. Artimiausia Žemei žvaigždė po Saulės yra Proxima Centauri, nutolusi per 40 trilijonų kilometrų. Šviesa iš Proxima Centauri Žemę pasiekia per 4,2 metų. Važiuojant greičiausiu šiuolaikiniu traukiniu didžiausiu greičiu (515,3 km/val.) pasiekti Proxima Centauri užtruktų apie 8,86 milijonus metų.
Pagal dydį žvaigždės labai įvairios – nuo nedidelių neutroninių žvaigždžių (faktiškai mirusių žvaigždžių), ne didesnių nei miestas, iki superdidelių, tokių kaip Stephenson 2-18 žvaigždė, kurią patalpinus į Saulės sistemos centrą, jos fotosfera apimtų Saturno orbitą, o į ją tilptų 10 milijardų mūsų Saulių.
Daug žvaigždžių gravitaciškai yra susijusios su kitomis žvaigždėmis ir sudaro dvinares žvaigždes.
Daugelio žvaigždžių amžius – nuo 1 iki 10 milijardų metų. Kai kurių žvaigždžių amžius siekia 13,799 (± 0,021) milijardus metų, t. y. numanomą Visatos amžių. Seniausai užfiksuota žvaigždė — HD 140283 (neoficialus pavadinimas − Metušelacho žvaigždė), numanoma, yra 14,46 ± 0,8 mlrd. metų amžiaus. Priimta, kad šis skaičius neprieštarauja Visatos amžiui dėl gan didelės paklaidos.
Žvaigždžių branduoliuose vyksta (arba anksčiau vyko) termobranduolinės sintezės reakcijos, dėl kurių žvaigždės spinduliuoja elektromagnetinius spindulius (tarp jų ir matomą šviesą), elektringąsias daleles ir neutrinus.
Susidarymas ir evoliucija
Dabartiniai stebėjimai rodo, kad pirmosios žvaigždės Visatoje susiformavo iš kosminių dujų debesų praėjus maždaug 150-200 mln. metų po taip vadinamojo Didžiojo sprogimo. Nuo tada žvaigždžių brandoliuose nuolat gaminosi sunkesni atomai, pavyzdžiui, anglies, deguonies ir geležies, kurie buvo išmetami po visą visatą per įspūdingus žvaigždžių sprogimus, vadinamus supernovomis.
Žvaigždės susidaro molekuliniuose debesyse, dideliuose tankesnės materijos tūriuose. Molekuliniai debesys daugiausia sudaryti iš vandenilio ir helio (apie 23–28 %) bei trupučio sunkesniųjų elementų.
Žvaigždei formuojantis šie debesys traukiasi ir yra pasiekiama tokia būsena, kada besiformuojančios žvaigždės centre susidaro didelis slėgis bei aukšta temperatūra. Pasiekus minėtas sąlygas, prasideda branduolinės reakcijos, molekulinis debesis ima švytėti. Šį traukimąsi (kitaip vadinamą gravitacinu kolapsu) gali sukelti įvairūs veiksniai: molekulinių debesų tarpusavio susidūrimai, galaktikų susidūrimai, artimų supernovų sprogimai.
Žvaigždžių stebėjimo istorija
Dar ankstyvieji astronomai pastebėjo skirtumą tarp „nejudančių žvaigždžių“, kurių padėtis dangaus skliaute nekinta ir „keliaujančių žvaigždžių“ (planetų), kurių padėtis kinta dienų ar savaičių eigoje. Daugelis senovės astronomų tikėjo, kad žvaigždės yra pritvirtintos prie dangaus skliauto ir kad jų padėtis niekuomet nesikeičia. Pagal susitarimą astronomai grupuodavo žymias žvaigždes į asterizmus ir žvaigždynus bei pagal juos nustatydavo planetų judėjimą bei numanomą Saulės padėtį. Pagal Saulės judėjimą žvaigždynų (ir horizonto) atžvilgiu buvo sudaromi kalendoriai, o pagal juos būdavo nustatomi žemdirbystės ciklai. Grigaliaus kalendorius, šiuo metu naudojamas beveik visose šalyse, yra saulės kalendorius, paremtas Žemės judėjimu apie savo žvaigždę Saulę.
Klasifikacija
Kiekviena klasė dar suskaidyta į 10 poklasių, numeruojamų nuo 0 (karščiausi) iki 9 (šalčiausi).
Ũ
thumb|250px|Raidė „Ũ“ sans-serif ir times šriftu.
Ũ ir ũ (u su tilde) – modifikuota lotyniškos abėcėlės raidė U.
Dažniausiai sutinkama gvaranių bei kitose tupių-gvaranių kalbose, nauruiečių kalboje, kur reiškia nosinį garsą un. Tokį patį garsą žymi ir portugalų kalboje, tačiau nėra oficiali šios kalbos abėcėlės raidė. Ũ dar naudojama vietnamiečių kalboje ir viename iš vodų abėcėlės variantų (žymi garsą ы).
Tigro rinktinė
500px|right Tigro rinktinė, ginkluotas Lietuvos partizanų junginys, 1944–1952 m. kovojęs su sovietų okupaciniu režimu LSSR Švenčionių apskrityje, gretimuose Baltarusijos SSR rajonuose ir kitose Rytų Lietuvos vietose.
Raseinių rajono taryba 1990–1995 m.
Raseinių rajono taryba – Raseinių rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1990 m. kovo 24 d., pakartotinis balsavimas (II turas) – balandžio 7 d. Pilnas pavadinimas – Raseinių rajono Liaudies deputatų taryba, nuo 1990 m. balandžio mėn. Raseinių rajono taryba.
Teisinis pagrindas
Vietos savivaldos pagrindų įstatymu, priimtu 1990 m. vasario 12 d., savivaldybės suskirstytos į žemesniosios pakopos savivaldybes – apylinkės, gyvenvietės (valsčiai), rajono (apskrities) miestai ir aukštesniosios pakopos savivaldybes – rajonai, apskritys, respublikos miestai. Raseinių rajonui priskirtas aukštesniosios pakopos savivaldybės statusas. Savivaldybių teises kiek suvaržė 1993 m. spalio 12 d. Seimo priimtos įstatymo pataisos.
Rinkimai, vadovaujantis Lietuvos TRS Aukščiausiosios Tarybos 1989 m. gruodžio 7 d. priimtu „Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Vietinių liaudies deputatų tarybų rinkimų įstatymu“ vyko pagal mažoritarinę sistemą. Kandidatus kelti galėjo renkamos tarybos teritorijoje esančių visuomeninių, politinių organizacijų, visuomeninių judėjimų rajonų ir miestų organai, taip pat ne mažiau, kaip 50 darbo ar gyvenamosios vietos piliečių susirinkimas. Tai buvo pirmieji laisvi ir demokratiški rinkimai po 1925 m. savivaldybių tarybų rinkimų.
Žemaičių Naumiesčio gimnazijos Šylių skyrius
Šilutės rajono Šylių pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šilutės raj., Šyliuose, Mokyklos g. 22, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 9069534. Steigėjas Šilutės rajono savivaldybės taryba.
Istorija
1923 m. ūkininko I. Bendžiaus name įkurta pradžios mokykla. 1936–1950 m. veikė keturmetė pradinė mokykla. 1950 m. atidaryta 5-a klasė, mokykla tapo priaugančia septynmete. 1956 m. mokyklai pritaikytas iš Ciparių kaimo atvežtas Srūgio namas. 1962 m. pristatytas priestatas ir atidaryta 8 klasė. 1992 m. mokykla tapo pagrindine.
George Clooney
Džordžas Timotis Klūnis (g. 1961 m. gegužės 6 d.) – JAV aktorius, kino režisierius, prodiuseris, scenaristas. Jis laimėjo tris Auksinio gaublio apdovanojimus už vaidmenis filmuose ir du Oskaro apdovanojimus – vieną už vaidinimą ir kitą už prodiusavimą. D. Klūnis taip pat žinomas dėl savo politinio aktyvumo. Nuo 2008 m. sausio 31 d. dirba Jungtinių Tautų Organizacijos programoje United Nations Messengers of Peace.
Karjera
D. Klūnis debiutavo televizijoje 1978 m., ir vėliau susilaukė plataus pripažinimo už vaidmenį ER medicinos seriale „ER“ nuo 1994 m. iki 1999 m. Jis pelnė dvi Emmy apdovanojimo nominacijas. Kol dar vaidino seriale „ER“, jis pradėjo vaidinti filmuose, pavyzdžiui, „Batman & Robin“ (1997 m.) ir „Out of Sight“ (1998 m.), kuriame jis pirmąkart dirbo su ilgalaikiu bendradarbiu Steven Soderbergh. D. Klūnis 1999 m. suvaidino pirmaplanį vaidmenį filme „Three Kings“. Filmas-satyra apie karo metus Irake ir sulaukė gerų atsiliepimų.
D. Klūnio reputacija augo 2001 m. po komerciškai pasisekusio filmo „Ocean’s Eleven“, pirmosios pelningos trilogijos dalies, kuri buvo 1960 m. filmo, kuriame vaidino Rat Pack nariai, kaip, pvz., Frank Sinatra, perdirbinys. F. Sinatra ir Klūnis atliko Danny Ocean vaidmenį.
Oksimoronas
Oksimoronas ( – skvarbus, aštrus + kvailas, bukas) – iš dviejų vienas kitam prieštaraujančių savo prasmėmis sąvokų sudarytas tropas ar objekto apibūdinimas jo įprastinei sampratai prieštaraujančiais požymiais; pati save paneigianti ar sau prieštaraujanti sąvoka, eklektiškas žodžių ar terminų junginys.
Paprastai tai epitetas ar požymis loginiu požiūriu prieštaraujantis pažymimajam žodžiui, pavyzdžiui: sistemiškas chaosas, atsitiktinė tvarka, keptas suši, vieša paslaptis, baisiai gražus, karštasis šaltinis, plastikinė stiklinė, vegetariškas mėsainis, vegetariškas kebabas, kojų rankšluostis.
Geltonasis balinis vėžlys
Geltonasis balinis vėžlys (Mauremys mutica; ) – dėžinių vėžlių (Geoemydidae) šeimos (seniau vadintos Bataguridae) rūšis, gyvenanti Kinijoje (Anhui, Džedziangas, Dziangsu, Fudzianas, Guangdongas, Hainanas, Guangsi, Junanas ir kt. provincijos), Japonijoje (daug kur introdukuoti, o Riūkiū salose gyvena natūraliai), Taivane ir Šiauriniame bei centriniame Vietname, galbūt ir kaimyniniame Laose.
Rūšis 1842 m. aprašė Cantor kaip Emys muticus, bet vėliau rūšis priskirta kitai genčiai.
Iš šios vėžlių rūšies kaip tėvinės rūšies atsirado kelios hibridinės Azijos balinių vėžlių formos, aprašomos kaip naujos rūšys. Mauremys iversoni individai gaunami vėžlių fermose, kur auginami Rivso vėžliai, tačiau toks kryžminimasis galbūt nutinka ir gamtinėmis sąlygomis, kai susiporuoja geltonojo balinio vėžlio patelės ir Cuora trifasciata patinai. Manomai rūšiai Pričardo baliniam vėžliui (Mauremys pritchardi) priklauso tiek laukiniai, tiek nelaisvėje gimę geltonojo balinio vėžlio ir Rivso vėžlio hibridai.
Žvaigždė
Energijos šaltinis
Pagrindinis žvaigždžių energijos šaltinis – branduolinės reakcijos. Priklausomai nuo žvaigždės sandaros ir masės, vykstančios branduolių sąlajos reakcijos skirstomos į protonų ciklo (pp) ir CNO ciklo (anglies-azoto-deguonies) reakcijas, kurių metu vandenilis virsta heliu.
Protonų ciklo reakcijos vyksta Saulės tipo ir mažesnėse žvaigždėse.
Tigro rinktinė
Rinktinės veikimo teritorija
1944-1950 m. Tigro rinktinė veikė Švenčionių apskrityje (išskyrus Pabradės valsčių), Zarasų apskrities Rimšės ir Dūkšto valsčiuose, visame Baltarusijos SSR Vidžių rajone ir tos pačios BSSR Breslaujos, Pastovių bei Svierių rajonų lingvistiškai lietuviškose dalyse (nuo 1944 m. spalio iki 1945 m. gegužės 23 d. – taip pat Utenos apskrityje (išskyrus jos pietinį pakraštį) ir Ukmergės apskrities Balninkų bei Želvos valsčiuose).
Rinktinės daliniai stovyklaudavo bei žiemodavo daugiausia šiuose miškuose: Labanoro, Adutiškio (abipus LSSR ir BSSR admin. ribos), Ažvinčių, Minčios, Belmonto (BSSR), Varapajevo (BSSR), Gelednės, Svierių (BSSR) ir Dūkšto.
1945–1949 m. Tigro rinktinė glaudžiai bendradarbiavo su minėtuose BSSR rajonuose veikusiais gudų ir lenkų partizanais; kita vertus, rinktinės veikimo teritorijos dalį, buvusią kitapus 1941 m. sausį nustatytos LSSR ir BSSR admin. ribos, tiek pačios Tigro rinktinės, tiek Vytauto apygardos, tiek Rytų Lietuvos srities vadai laikė neatskiriama Lietuvos Respublikos dalimi.
Nuo 1946 m. vasaros Tigro rinktinė veikė vien 1919–1939 m. Lenkijos okupuotame Vilniaus krašte, o jos veikimo teritorija sutapo su vadinamosios vilniškių patarmės arealu. Rinktinės (įskaitant 1946 m. nuo jos atskilusią „Rytų grupę“) veikimo vakarinė riba nuo tada buvo Vilniaus–Daugpilio geležinkelis, šiaurinė – Dūkšto miškai ir Druveto ežeras, rytinė – Belmonto ir Varapajevos miškai, pietrytinė – Pastovių–Kamojų–Lentupio–Kliukščionių linija (išskyrus 1949–1950 m., kai dalis rinktinės kovotojų (Svierių kuopa) veikė ir kitapus šios linijos), o pietuose Tigro rinktinė nuo pat jos įsteigimo veikė iki šiaurinės Pabradės vls. ribos.
Rinktinės struktūra
Pagrindinis Tigro rinktinės kovos vienetas buvo kuopa. Nuo pat rinktinės įkūrimo ji skirstyta į kuopas (nuo 1944-1945 m. žiemos iki 1946 m. rudens – taip pat į 2–3 kuopas jungusius batalionus), kuopos – į būrius, būriai – į skyrius, skyriai – į grandis. Vieną rinktinės grandį sudarydavo 3 arba 4 partizanai, skyrių – 2 arba 3 grandys (nuo 6 iki 12 kovotojų), būrį – nuo 2 iki 4 skyrių, o kuopą – nuo 2 iki 4 būrių. Kuopų vadai buvo pavaldūs rinktinės vadui ir kartu rinktinės štabui, kurį sudarė štabo viršininkas, rinktinės vado pavaduotojas, rinktinės vado adjutantas, kelių rinktinės štabo skyrių (Operacinio, Ryšių, Spaudos ir švietimo, Žvalgybos, Ypatingojo (kontržvalgybos), Mobilizacinio ir kt.) viršininkai ir Tigro rinktinės Karo tribunolo pirmininkas (1999 m. liepos 15 d. Adutiškio girioje atsitiktinai aptiktas Tigro rinktinės štabo archyvas; 2000 m. sausį jis perduotas saugoti Lietuvos ypatingajam archyvui). Prie rinktinės vado būstinės nuolat veikė rinktinės štabo apsaugos dalinys.
1945 m. sausio – kovo mėn. Tigro rinktinei priklausė bent 14 kuopų: Kęstučio (Tverečiaus–Vidžių), Puščios (Adutiškio), Karijoto (Daugėliškio), Pavasario (Mielagėnų–Švenčionių), Kapitono (Ceikinių), Juodalksnio (Ignalinos), Klevo (Tauragnų), Beržo (Kirdeikių), Romelio (Labanoro), Leopardo (Joniškio–Molėtų), Alantos, Dilgėlės (Skudutiškio), Kovo (Utenos) ir Aukštaičio (Kuktiškių); iki 1945 m. pradžios rinktinei taip pat priklausė Karklo (Kaltanėnų), Ąžuolo (Saldutiškio), Kadugio (Vidžių) ir kai kurios kitos vėliau sunykusios ar nuo rinktinės atsiskyrusios kuopos. Ne Švenčionių apskrityje veikusios Alantos, Klevo, Aukštaičio, Kovo ir Dilgėlės kuopos nuo 1945 m. kovo vidurio Tigro rinktinei priklausė tik nominaliai, o gegužės viduryje Leopardo kuopai prisijungus prie Kovo kuopos bei to paties mėnesio 23 d. Kovo, Aukštaičio ir Dilgėlės kuopų pagrindu įsteigus atskirą Utenos apskrities partizanų rinktinę, Tigro rinktinėje jau ir oficialiai liko tik 6 kuopos (Romelio, Beržo, Karijoto, Pavasario, Sakalo (buv. Kęstučio) ir Puščios. 1945 m. pavasarį nuo Kęstučio kuopos atskilo Roko, o nuo Romelio kuopos – Kavarsko kuopa; birželio pradžioje nuo Tigro rinktinės atsiskyrė Beržo, rugsėjį – Varno (buv. Romelio) kuopa; tų pačių 1945 m. vasarą rinktinės štabo apsaugos dalinio pagrindu dar susikūrė Paberžio kuopa (veikė daugiausia į pietus nuo Švenčionių).
Nuo 1945 m. rugsėjo iki 1947 m. pab. Tigro rinktinei bent nominaliai priklausė 6 (1946 m. pavasarį ir vasarą – 8) kuopos, o rinktinei labai nesėkmingų 1947 metų pab. ankstesnėje jos veikimo teritorijoje liko 5 menkai susiję partizanų junginiai: vad. „Rytų grupė“, jai pavaldi „Puščios grupė“ ir Švyturio (Mielagėnų–Švenčionių), Gintauto (Tverečiaus–Vidžių) bei Paberžio kuopos.
Tigro rinktinės Organizacinio sektoriaus (savotiško rinktinės Veikiančiojo sektoriaus rezervo) nariai užsiėmė lėšų, maisto produktų, drabužių, kanceliarijos reikmenų rinkimu bei tiekimu, veikė kaip rinktinės ryšininkai ir žvalgai. Valsčiuose šio sektoriaus nariams jau 1946 m. vadovavo valsčių komitetai. Ne vėliau, kaip 1946 m. kovą Tigro rinktinės Organizacinį sektorių imta skirstyti į rajonus, kurių iš pradžių buvo 8, nuo 1948 m. rugsėjo – 11, nuo 1949 m. rugsėjo – 8, o nuo 1949 m. gruodžio – jau tik 5. Nuo 1947 m. vasaros Tigro rinktinės Organizacinio sektoriaus rajonų viršininkams buvo pavaldūs to paties sektoriaus apylinkių viršininkai.
Žymesni rinktinės mūšiai
thumb|250px|Paminklas Tigro rinktinės partizanams Vincui Žaliaduoniui-Rokui, Mykolui Cicėnui, Mykolui Vaiškūnui žūties vietoje, miške prie [[Kačėniškės]] Pirmas didesnis rinktinės kovotojų susirėmimas su SSRS NKVD (vidaus reikalų liaudies komisariato) kariuomene įvyko 1944 m. lapkričio 18 d. prie Ginučių piliakalnio (Ignalinos valsčiuje); ant šio piliakalnio įsitvirtinusi leitenanto Jono Gimžausko-Beržo vadovaujama Beržo, arba Kirdeikių kuopa kovėsi gerą pusdienį, tačiau nuostolių nepatyrė; paakinti Beržo kuopos sėkmės, lapkričio 29 d. kapitono Jono Tumėno vadovaujami Alantos kuopos partizanai puolė Alantos miestelį, sudegino valsčiaus vykdomojo komiteto pastatą, nukovė apie 13 stribų ir sovietų aktyvistų.
1945 m. kovo 11–12 d. piečiau Kiauneliškio kaimo (už ~3 km į rytus nuo Labanoro) vyko Kiauneliškio mūšis – Romelio kuopos (iki 100 partizanų) kautynės su Romelio ir Vytenio būrių bunkerius apsupusia NKVD kariuomene. Šių didžiausių Tigro rinktinės kautynių metu žuvo 62 ar 63 partizanai (priešo karių – bent dukart tiek), įskaitant rinktinės štabo viršininką Kazį Zinkevičių-Kirvį. Be to, enkavėdistai tomis dienomis dar nužudė 10 civilių artimiausių vietovių gyventojų. Antano Krinicko-Romelio būrys 14 žuvusiųjų kaina iš apsupties išsiveržė jau kovo 11 d., o Apolinaro Juršio-Vytenio būrio partizanai veržtis net nebandė. Kai kovo 11 d. temstant prie mūšio vietos priartėjo Vinco Žaliaduonio-Roko ir Jono Kimšto-Dobilo vedamos kuopos (iki 200 partizanų, netrukus pasukusių atgal į savo stovyklavietes, – minėtų kuopų vadai pamanė, kad apsuptieji arba prasiveržė, arba jau yra žuvę), enkavėdistai nuo Vytenio bunkerio šiek tiek atsitraukė. Tačiau apsuptieji vis tiek nebandė veržtis. Ankstų kovo 12 d. rytą prasidėjo naujas, lemiamas bunkerio šturmas. Pasibaigus partizanų šaudmenims, enkavėdistai visus 45 Vytenio būrio narius (įskaitant Apolinarą Juršį) tiesiog palaidojo gyvus, užpylę žemėmis bunkerio duris bei šaudymo angas.
Iš kitų rinktinės kovų paminėtini Videniškių miestelio (į vakarus nuo Molėtų) puolimas (1944 m. lapkričio pradžioje), Reškutėnų kautynės (Reškutėnų k. ir ant užšalusio Kretuono ežero, 1945 m. balandžio pradžioje), Saldutiškio miestelio užėmimas (1945 m. birželio pradžioje), Davedynų kautynės (Rimšės valsčiuje, 1945 m. gruodį), Minčiagirės mūšis (Želmeniškės, arba vad. Prūsijos kaime (Salako valsčiuje), 1946 m. sausį), mūšis Dvarykščiaus viensėdyje (netoli Dietkauščiznos, 1946 m. spalį), mūšis Bujutiškės vienkiemyje (piečiau Ceikinių, 1952 m. kovą).
Archyviniai dokumentai
Lietuvos ypatingojo archyvo KGB dokumentų skyrius, fondas Nr. K-5, apyrašas Nr. 5.
Dokumentų publikacijos
Lietuvos partizanų Vytauto apygardos Tigro rinktinė (1945–1950 m.), dokumentų rinkinys, Vilnius, 2003.
Geltonasis balinis vėžlys
Neseni genetiniai tyrimai parodė, kad gali egzistuoti dar keli porūšiai, ypač Vietname ir Hainane.
Geltonieji balų vėžliai nyksta dėl gaudymo maistui ir vaistams bei auginimui kaip naminiams gyvūnėliams. Šiuos vėžlius pardavinėja Azijos turguose. Iš jų šarvų gamina kinų tradicinės medicinos vaistus.
Pasaulinė gamtos apsaugos organizacija laiko M. mutica nykstančia rūšimi.
1902 m.
1902 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Nedatuoti
Mirtys
Nedatuota
Beščiadai
Beščiadai  – kalnų masyvas Lenkijoje ir Ukrainoje, Karpatų kalnų rytinėje dalyje, Rytų Beskidų grupėje. Ukrainai priklausanti Beščiadų pusė vadinama Rytų Beščiadais arba Vandenskyros kalnagūbriu. Ilgis ~60 km. Sudarytas iš flišo. Aukščiausia vieta – Pikujo kalnas (1408,3 m), aukščiausia vieta Lenkijoje – Tarnica (1346 m). Šlaitai miškingi.
Beščiadai yra viena rečiausiai gyvenamų kalnų sričių Europoje. Lenkijos pusėje įsteigtas Beščiadų nacionalinis parkas.
Teisinis pozityvizmas
Teisinis pozityvizmas - teisės filosofijos kryptis; mokymas apie "pozityviai" sukurtą teisę ir jos normas, t. y. įstatymų leidėjui išleidžiant teisės (norminius) aktus. Teisės normos galiojimas, pasak pozityvistų, priklauso nuo jos "pozityvaus" priėmimo, todėl kitos normos - viršpozityvioji teisė - (pvz., prigimtinė teisė, dieviškoji teisė) neturį teisinės galios ir apskritai nėra teisė.