cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kauno centrinis paštas
Rūmų statyba
Rūmų interjeras buvo papuoštas žymiausių to meto lietuvių dailininkų darbais. Pašto operacijų salės viršutinė dalis išdekoruota Vilniaus, Gardino ir Klaipėdos herbais. Buvo iškabinti trys Kazio Šimonio paveikslai, iš kurių vidurinis vaizdavo lietuvaitę su skydu, kuriame išpieštas Vytis Gedimino kalno fone. Salės žemesniame lygyje aplink visą erdvę buvo ištapyti 103 lietuviški pašto ženklai, kurių autoriai dailininkai Petras Kalpokas ir sūnus Rimtas Kalpokas. Elektrinis laikrodis pagrindiniame fasade buvo įmontuotas kiek vėliau – 1935 m.
Su Centrinio pašto rūmais buvo susieta pagal F. Vizbaro projektą pastatyta Automatinė telefonų stotis su telegrafu, turėjusi bendrą sklypą ir du vidinius kiemus. Trijų korpusų stotis iškilo 1934-1935 m. Centrinio pašto sklypo šiaurinėje dalyje, prie E. Ožeškienės gatvės. 1944 m. Automatinės telefonų stoties kiemo korpusas buvo susprogdintas.
Sovietiniai metai
Sovietmečiu dėl ideologinių priežasčių 1952 m. sunaikinta operacijų salės sienų tapyba. Pirminę interjero išvaizdą vėliau pakeitė ir 1978–1980 m. daryti pertvarkymai. Operacijų salėje viršutiniai langai įstiklinti dailininko Jono Bulavo vitražais su Zodiako ženklais. Taip pat buvo pakeista salės ir vestibiulio sienų apdaila, panaudojus dengiančias faneruotas ir dolomitines plokštes.
Po 1990 m.
Atgimimo metais atidengtos fasado ir vestibiulio memorialinės lentos, išorinėje lentoje įmontuotos Vytauto Didžiojo medalio pusės. 1996 m. pagal architektės Nijolės Švėgždienės projektą pradėta tvarkyti pagrindinė salė. Atkuriant originalų interjerą trūko vaizdinės medžiagos, todėl anksčiau prarastos dekoro detalės atstatytos remiantis analogijos principu: pašto ženklų frizas, alegoriniai paveikslai Lietuvos valstybingumo tema.
Centrinio pašto uždarymas
Kauno centrinio pašto rūmų paskirtis išliko nepasikeitusi nuo jų pastatymo iki šių laikų. XXI a. pradžioje menko pašto paslaugų poreikis, traukėsi pašto veiklos apimtis, todėl 2019 m. lapkričio 18 d. rūmai buvo uždaryti – iš čia išsikėlė „Lietuvos paštas“, padalinį atidaręs Kauno „Akropolio“ prekybos centre. Pašto pastatas netrukus turėjo būti parduodamas aukcione, nes pašto įmonei neapsimokėjo finansiškai jį išlaikyti. Planuota šiuos rūmus parduoti dar prieš metus, kai kilo pasipiktinimas, kad jie netinkamai prižiūrimi. Aktyvūs kauniečiai suskubo tam priešintis, rengti mitingus, reikalauta, kad pastato atgaivinimu būtų susirūpinta valstybiniu lygmeniu.
Architektūra
Daugiaaukštis (5 a. ir rūsys) pastatas – vienas svarbiausių architektūrinių tarpukario Kauno akcentų. Jame įrengti modernūs liftai, erdvi operacijų salė, patogios darbo sąlygos (su dušais darbuotojams). Pašto rūmuose be moderniosios architektūros idėjų aiškios ir „tautinio stiliaus“ apraiškos. Modernumo ir tautiškumo derinys išreiškiamas per ornamentiką bei modernizmo elementus. Dėl lenktų juostinių langų šiandien objektas vertinamas kaip vienas iš Lietuvos funkcionalizmo pirmtakų. Projekto autorius išpildė modernių statybų reikalavimus: daugiau erdvės ir šviesos, aiškus būstų suskirstymas, nėra nereikalingų pagražinimų. Statomus rūmus tuometėje spaudoje lydėjo pačių paštininkų kritika, esą „pirma pastatyti rūmai, o paskui jie pritaikomi paštui. Tokie reiškiniai sudaro liūdną vaizdą“.
Prie Centrinio pašto suformuoti lenkti laiptai išlieka svarbiu urbanistinės traukos tašku. Pastato fasado dešiniajame iškyšulyje įmūryta granitinė lenta su Vytauto Didžiojo medalio abiem pusėm, kurioje iškalta, kas lėmė 1930–1931 m. rūmų statybą.
Kijevo gubernija
Kijevo gubernija  – vakarinė Rusijos Imperijos gubernija. Centras – Kijevas.
Istorija
Gubernija įkurta 1708 m. gruodžio 29 d. kaip viena iš 8 pirmųjų Rusijos imperijos gubernijų. 1775 m. spalio 31 d. panaikinta, bet jau 1781 m. rugsėjo 27 d. atkurta kaip vietininkystė. Pakartotinai įkurta 1796 m. gruodžio 11 d. vietoje buvusios Kijevo vaivadijos po Trečiojo Abiejų Tautų respublikos padalijmo. Žlugus Rusijos imperijai, teritorija atiteko Ukrainos valstybei, tačiau po 1921 m. Rygos taikos sutarties pateko į Ukrainos TSR sudėtį.
Suskirstymas
1913 m. gubernijoje buvo 12 apskričių:
Pagrindiniai miestai
miniatiūra|left|Kijevo gubernija apie XX a. pradžią
1897 m. gyventojų surašymo duomenys:
Kolonizacija
Kolonizacija – procesas, kurio metu žmonės gausiai keliasi gyventi į kitas teritorijas.
Senovėje kolonizatoriai buvo jūrų tautos, kaip antai finikiečiai, graikai, kuriems reikėjo žemdirbystei tinkamos žemės. Kolonizaciją vykdė ir romėnai, paprastai naujas teritorijas užimdavę kariniu būdu. V a. Azijos klajoklių tautos kolonizavo nemažai Europos kraštų, reikšmingai prisidėdamos prie Romos imperijos griūties.
XV–XVII a. didieji geografiniai atradimai davė pradžią plataus masto kolonizacijai (kolonializmas). Išskiriamas XIX a., kai europiečiai apsigyveno dideliuose Šiaurės Amerikos, Australijos plotuose. Europiečiams kolonizuojant Australiją, Naująją Zelandiją ir kitus Okeanijos kraštus, tyrinėtojai ir kolonistai žemės plotus neretai laikė terra nullius ('tuščia žemė').
Svarstoma ir žmonių apgyvendinimo už Žemės ribų (kosmoso kolonizacijos) galimybė. Kosmoso kolonijos galėtų būti kituose dangaus kūnuose (pvz., Mėnulyje arba Marse) ar dirbtinėse struktūrose.
Klaišių kapinynas
Klaišių-Truikinų kapinynas (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas - 3239, senas registro kodas - A472, senas kultūros paminklų sąrašo Nr. AR959) – kapinynas šiaurinėje Skuodo rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Klaišių kaimo pietvakariniame pakraštyje, ties riba su Truikinais (Aleksandrijos seniūnija), 2,25 km į šiaurę nuo kelio Skuodas–Mažeikiai. thumb|200px|left|Kapinyno anotacinis ženklas
Pliuskvamperfektas
Pliuskvamperfektas ( 'daugiau negu perfektas', t. y. 'daugiau negu atliktas (tobulas)') – veiksmažodžio forma, reiškianti seniau už kitą veiksmą nutikusį įvykį, dažniausiai senesnį laiką negu reiškiama perfektu arba būtuoju laiku. Tai – vienas iš santykinių laikų: juo reiškiamas įvykio senumas kito laiko atžvilgiu. Lietuvių kalboje pliuskvamperfektą atitinka būtasis atliktinis laikas, pavyzdžiui, buvau girdėjęs, o perfektas reiškiamas esamuoju atliktiniu laiku – esu girdėjęs. Pliuskvamperfektui, kaip ir perfektui, būdinga iš veiksmo rezultato kilusios būsenos reikšmė, tačiau ji netrunka dabartyje, jau yra pasibaigusi: tai žymi pagalbinis būtojo laiko veiksmažodis (buvau girdėjęs). Sudėtinio pliuskvamperfekto indoeuropiečių prokalbėje nebuvo, jis naujesnis darinys.
Klaišių kapinynas
Vieta
Kapinynas įrengtas aukštumoje, kurios vakarinė dalis nukasta eksploatuojant žvyro karjerą, o šiaurinė dalis perkasta Antrojo pasaulinio karo įtvirtinimų. Teritorija pailga šiaurės rytų - pietvakarių kryptimi, 175 m ilgio, 92 m pločio. Vakarinė, šiaurinė ir pietvakarinė dalys apaugusios mišku, o likusi – dirvonuoja. Pietrytinėje dalyje stovi akmuo, kurio šoninėse plokštumose iškalti kuršių papuošalų siluetai, o priekyje – žemaitiškas ornamentuotas kryžius ir anotacinis užrašas: „-DEGSNĖ- / TRUIKINŲ / SENKAPIAI / IX-XII a. / PLOTAS 3 ha“.
Pliuskvamperfektas
Sudėtinėmis formomis pliuskvamperfektas reiškiamas daugybėje pasaulio kalbų, būdinga daryba – būti / turėti būtasis laikas + dalyvis. Tačiau įvairiose kalbose esama ir kitokių darybos būdų.
Lorenz Koller
Lorenz Koller (g. 1994 m. rugsėjo 26 d. Insbruke) – Austrijos rogučių sportininkas, olimpinis ir pasaulio prizininkas. Varžosi dvejetų kategorijoje kartu su Thomas Steu.
Biografija
2012 m. duetas dalyvavo jaunimo žiemos olimpinėse žaidynėse. Vaikinų dvejetų varžybose austrai liko 6-oje vietoje, o komandinėje estafetėje kartu su Austrijos nacionaline rinktine pelnė bronzos medalius.
Klaišių kapinynas
Vieta
Teritorijos plotas – 1,32 ha.
Istorija
Kapinynas yra ties Klaišių ir Truikinų kaimų žemių riba, todėl dar vadinamas Truikinų senkapiais, kapinynu. XVI–XX a. pr. čia plytėjo Degsne vadinamos bendro naudojimo Truikinų ir Klaišių kaimų ganyklos. Pirmojo pasaulinio karo metais Klaišių kaimo gyventojams pradėjus kasti iš kalvos žvyrą ir smėlį, buvo aptikta geležinių ietigalių, kirvių, pjautuvų, žalvarinių grandinėlių, segių ir kt. senienų. Vakarinė kapinyno dalis nukasta XX a. II pusėje eksploatuojant karjerą. 1985 m. iš kapinyno į privačią kolekciją pateko žalvarinė apyrankė siaurėjančiais galais.
1972 m. kapinynas paskelbtas respublikinės reikšmės archeologijos paminklu (AR959), 1997 m. įrašytas į Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąrašą, 2005 m. pripažintas valstybės saugoma kultūros vertybe.
2009 m. Aleksandrijos bendruomenės ir Virginijaus Mitkaus iniciatyva pastatytas paminklinis-anotacinis akmuo.
Tyrimai
1983 m. tyrinėjo Bronius Dakanis.
Lorenz Koller
Biografija
Savo debiutinėse 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse austrai dvejetų kategorijoje užėmė 4-ą vietą. 2019 m. pasaulio čempionate pelnyti pirmieji medaliai - bronzos medaliai dvejetų ir sprinto rungtyse, bei sidabras mišrios estafetės įskaitoje. 2020 m. Europos čempionai estafetėje.
2022 m. žiemos olimpiadoje austrų duetas dalyvavo dvejose rungtyse. Dvejetų kategorijoje iškovotas bronzos medalis, o mišrios estafetės varžybose kartu su Austrijos nacionaline rinktine pelnytas sidabras.
Seychelles Premier League
Seychelles Premier League arba Seišelių Premjer lyga – Seišelių aukščiausia futbolo lyga, įkurta 1979 m.
FK Triobet Kaunas
Kauno „Triobet“ – Lietuvos futbolo klubas iš Kauno.
Seychelles Premier League
Formatas
Sezonas prasideda rudenį ir baigiasi kitų metų pavasarį. Daugiausiai taškų surinkusi ekipa iškovoja čempionų titulą.
FK Triobet Kaunas
Istorija
Komanda įkurta prie lažybų bendrovės „Triobet“. 2009 m. klubas debiutavo Kauno apskrities pirmenybėse, tačiau po I rato iš turnyro pasitraukė.
Sodalė III
Sodalė III – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 9 km nuo Karklėnų.
Gargždų Gargždai
Gargždų Gargždai – krepšinio klubas iš Gargždų.
Istorija
Klubas įkurtas 1996 m. Su pertraukomis žaidė kone visose Lietuvos krepšinio piramidės lygiuose: LKBL, LKAL, RKL, NKL.
Jau debiutiniame savo sezone „Gargždų“ komanda iškovojo LKBL auksą, vėliau toks pasiekimas buvo pakartotas po 21 metų, kuomet Gargždų SC ekipa tapo 2017–2018 m. sezono RKL čempione.
2021–2022 m. NKL sezone komanda tapo lygos čempione. LKL Valdyba suteikė licenciją ir leido dalyvauti 2022–2023 m. LKL sezone.
2022 m. rugsėjo 27 d. Pasvalyje sužaidė istorines rungtynes LKL. Debiutinėse rungtynėse 92:97 nusileido „Pieno žvaigždių“ ekipai.
Iron Man (2008 kompiuterinis žaidimas)
Iron Man – veiksmo ir nuotykių vaizdo žaidimas, paremtas to paties pavadinimo filmu ir klasikinėmis personažo versijomis. Jis buvo išleistas 2008 m. gegužės 2 d. kartu su filmo pasirodymu kino teatruose. Žaidimą išleido „Sega“, jis buvo išleistas Nintendo DS, PlayStation 2, PlayStation 3, Wii, Xbox 360, PlayStation Portable ir Microsoft Windows platformoms.
Kritika
Nintendo DS versija buvo įvertinta nevienareikšmiškai, o Wii, PS2 ir PSP versijos „GameRankings“ ir „Metacritic“ portaluose sulaukė iš esmės nepalankių atsiliepimų. Šios versijos kenčia nuo žaidimo, grafikos ir valdymo trūkumų. Jungtinėje Karalystėje leidžiamas žurnalas „Official Nintendo Magazine“ „Iron Man“ versiją Wii įvertino 15 %, o tai yra vienas iš žemiausių iki šiol buvusių įvertinimų.
Xbox 360 versija „GameRankings“ ir „Metacritic“ gavo vidutiniškai 46 %, o PS3 versija – 43 %. Šios versijos buvo kritikuojamos dėl tų pačių dalykų, kaip ir kitos žaidimo versijos: „Eurogamer“ joms skyrė 3/10, and IGN 3.8/10. o IGN – 3,8/10. „GameSpot“ 2008 m. vaizdo žaidimų apdovanojimuose jį pagerbė ir apdovanojo kaip „Blogiausią žaidimą, kurį visi žaidė“.
Tęsinys
Žaidimo tęsinį „Iron Man 2“ parašė komiksų knygų autorius Matt Fraction ir jis buvo laisvai paremtas filmu „Geležinis žmogus 2“. Žaidimas buvo išleistas 2010 m. gegužės 4 d.
Chloridė
Chloridė (🇬🇷) – graikų mitologijos veikėja, tėbiečio Amfiono ir Niobės duktė. Anot argiečių tradicijos, iš pradžių Chloridės vardas buvęs Meliboja, ji ir brolis Amiklas buvę vieninteliai iš Niobės vaikų, nenužudyti Apolono ir Artemidės. Visgi siaubas, Chloridės patirtas mirus broliams ir seserims, buvęs toks didelis, kad ji pasidariusi visiškai blyški ir dėl to pavadinta Chloride. Pasakojama, kad Chloridė su broliu Arge pastatydinę Leto šventyklą, joje būta ir pačios Chloridės statulos. Pasak Olimpijos gyventojų legendos, Chloridė iškovojusi apdovanojimą per varžybas, surengtas Olimpijoje minint deivės Heros šventę. Apolodoras ir Higinas šią veikėją painiojo su Nelėjo žmona Chloride.
Dakūdavos valsčius
Dakūdavos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Dakūdava.
Istorija
Įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje. 1929 m. balandžio 11 d. prijungta dalis naikinamo Hančarų valsčiaus ir dalis Lydos valsčiaus.
Gyvenvietės
Valsčiaus gyvenvietės 1870 m. (skliausteliuose – baltarusiškai):
Raudonoji rotušė
dešinėje|miniatiūra|250x250px Raudonoji rotušė  – rotušė Aleksandro aikštėje, Berlyne, Vokietijoje.
Rotušę nuspręsta pastatyti, kai jos pirmtakė XIX a. pabaigoje jau nebetenkino augančio miesto reikmių. Dabartinis statinys buvo suprojektuotas architekto Hermano Frydricho Vasemano ir pastatytas 1861–1869 m. Architektą įkvėpė municipaliniai italų renesanso pastatai, o bokštas primena Laono katedrą Prancūzijoje. Visą pastatą juosiantis frizas pridėtas 1879 m. Čia įkūnytos miesto istorijos scenos ir asmenys, vaizduojama Berlyno ekonomikos ir mokslo raida.
Per Antrąjį pasaulinį karą rotušė labai nukentėjo. 1951–1958 m. ji buvo rekonstruota ir tapo Rytų Berlyno savivaldybės būstine. Vakarų Berlyno magistratas įsikūrė Šionebergo rotušėje. 1990 m. suvienijus Vokietiją, Raudonojoje rotušėje įsikūrė Berlyno meras ir savivaldybė. 1958 m. priderintos senosios Frico Kremerio skulptūros, vaizduojančios berlyniečius, padedančius atstatyti miestą.
Miroslava Trainovskaja-Rickevičienė
Biografija
Karjerą pradėjo Lietuvoje. Žaidė Lietuvos ir Sovietų Sąjungos rinktinėse, Vilnius Eglė komandoje. Vėliau persikėlė į Vokietiją, kur žaidė vietinėse lygose, o galiausiai priėmė ir tos šalies pilietybę. 1995 m. pasaulio čempionate su Vokietijos rinktine užėmė penktąją vietą. 1996 m. Europos čempionate su vokiečių rinktine liko 4-a. Dalyvavo 1996 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, kuriose iškovota 6-a vieta. 1997 m. pasaulio čempionate pelnė bronzos medalį. Sportinę karjerą baigė 2006 m.
Hwang Dong-hyuk
Hvangas Dong Hjukas (, g. ) – Pietų Korėjos kino režisierius, prodiuseris ir scenaristas.
Squid Game
Hwang sugalvojo „Squid Game“ idėją remdamasis savo paties ekonominėmis problemomis ankstyvoje gyvenimo stadijoje ir klasių skirtumais Pietų Korėjoje. Nors iš pradžių scenarijus buvo parašytas 2008 m., Hwang nesugebėjo rasti prodiuserinės studijos, kuri galėtų paremti scenarijų, kol maždaug 2019 m. į jį investavo „Netflix“, siekdama išplėsti savo užsienio programų pasiūlą. Išleistas 2021 m. rugsėjo 17 d., jis tapo žiūrimiausiu serialu „Netflix“ istorijoje. Dėl streso kuriant serialą jis neteko šešių dantų.
FK Virpstas Kaunas
Kauno „Virpstas“ – Lietuvos futbolo klubas iš Kauno.
Istorija
Klubas įkurtas kaip dukterinė Visas Labas Kaunas klubo komanda. 2010 m. pasivadino rėmėjų įmonės „CID“ vardu. 2011 m. persivadino „Virpstu“ (galimai dėl sąsajų su VšĮ „Kauno Virpstas“).
Status quo
Status quo (originaliai – „in status quo res erant ante bellum“, lt. „pozicijoje, kuri buvo prieš karą“) – lotyniškas terminas, reiškiantis išlaikyti poziciją, esančią dabar.
Šis terminas buvo pradėtas naudoti politikoje XIV amžiuje. Dažniausiai būdavo kalbama apie kultūrinę, socialinę ar panašią visuomenės ar valstybės padėtį.
FK Interas-Neris
Kauno „Interas-Neris“ – Lietuvos futbolo klubas iš Kauno.
Gudienos I tvenkinys
Gudienos I tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kaišiadorių rajone, Gudienos gyvenvietės pietiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus L-8 upelį (Lomenos intakas) 0,7 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,33 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 81,2 m. Krantai daugiausia apaugę medžiais, žemi. Priešsroviui už kelio iškart telkšo Gudienos II tvenkinys. Greta vakarinės pakrantės telkšo Gudienos III tvenkinys (jungiasi su Gudienos I tvenkiniu 20 m ilgio kanalu). Į šiaurės rytus įsikūrusi buvusio Gudienos (Kaišiadorių) dvaro sodyba.
Medžlisas
Medžlisas, arba madžlisas (, daugiskaita ) – islamo šalių terminas, reiškiantis „susirinkimą“, „pasitarimą“. Tai – tradicinė erdvė, paplitusi arabų šalių ir Didžiojo Irano šalių kultūroje, kurioje vyksta bendruomenių susitikimai, ir kuri tarnauja kaip demokratinio sprendimų priėmimo, švietimo, tradicijų perdavimo vieta.
Žodis kilęs iš arabiško termino, reiškiančio „sėdėti“. Alternatyvūs madžliso pavadinimai yra the Diwaniya (Kuveite), Barza (JAE), al Sabla (Omane), al Mayles (Katare) ir pan.
Iš pradžių madžlisas reiškė genčių susirinkimo vietą, tačiau vėliau terminas pradėtas vartoti ir gyvenamojo namo patalpai (svetainei) įvardinti. Šiuo žodžiu vadinami ir dabartiniai kai kurių šalių valdymo organai (parlamentas).
Dėl savo svarbos madžlisas 2015 m. buvo pripažintas kaip Nematerialusis pasaulio paveldas arabų šalyse: JAE, Saudo Arabijoje, Omane, Katare.
Genčių susirinkimo vieta
Seniausi madžlisai buvo ikiislaminių arabų genčių, paplitusių visame Arabijos pusiasalyje susirinkimų vietos, kur buvo priimami svarbūs bendruomenei sprendimai, vykdavo šventės, ritualai.
Tradiciniai madžlisai gali būti įrengiami rūmuose ar vado namuose, tačiau klajoklinėse visuomenėse tam tikslui tarnauja specialiai įrengtos palapinės (Bayt Al She’r) ar tiesiog nustatytos vietos, apsuptos medžių, kurie saugo susirinkusiuosius nuo saulės, vėjo ir smėlio. Kalnuotose vietovėse mažlisai įrengiami prie vandens šaltinių. Patalpose įrengiami patogūs sėdėjimui baldai.
Madžlisas atspindi labai svarbią arabų kultūros dalį – vaišingumą, ir šioje erdvėje geriausiai atsiskleidžia santykiai tarp šeimininkų ir svečių. Dažniausiai madžliso šeimininkas yra vietos lyderis (šeichas), kuris stengiasi parodyti savo vaišingumą ir atliepti į svečių lūkesčius. Susirinkimo metu kūrenasi ugnis, ir svarbi susirinkimo dalis yra kavos (qahwa) gėrimas kartu. Paprastai susirinkimo metu paskiriamas žmogus, kuris verda ir tiekia kavą, o jaunesnieji bendruomenės nariai jam padeda.
Namo patalpa
thumb|left|250px|Madžlisas Al Ain rūmuose Jungtiniuose Arabų Emyratuose Senieji madžlisai ilgainiui davė pavadinimą islamo šalių namuose esančiai patalpai, kuri yra skirta priimti svečius, ir atitinka svetainę Vakarų kultūroje. Ši patalpa, didžiausia name, yra arčiausiai įėjimo ir dažniausiai vienintelė iš visų namų patalpų turi langus į gatvę (t. y. viešą erdvę). Kadangi tai yra reprezentacinė patalpa, ji puošniai dekoruojama, ir atskiruose regionuose išsivystė savitas madžlisų puošybos stilius.
Madžlisai įrengiami taip, kad būtų patogu bendrauti. Sėdima dažniausiai ratu aplink visą patalpą ant kėdžių ar ant specialių sėdimųjų čiužinių (doshak) arba pagalvėlių (tekay). Vyrai renkasi atskirai nuo moterų. Pastarosios irgi gali turėti savo madžlisus pokalbiams. Kadangi pokalbis ir žmonių tarpusavio bendravimas yra svarbiausia madžliso funkcija, šiose patalpose paprastai nėra televizoriaus ar kitų prietaisų, kurie galėtų atitraukti dėmesį. .
Valdymo organai
thumb|Uzbekijos madžliso pastatas Nuo Kalifto sukūrimo terminas majlis pradėtas taikyti įvardinti ir valdymo organui. Buvo suformuotas majlis ash-shura, kurio pagrindinė funkcija buvo rinkti naują kalifą. Todėl madžlisas buvo parlamento prototipas islamiškose šalyse. Šiuo terminu ir mūsų laikais vadinama nemažai vietinių parlamentų:
Gudienos II tvenkinys
Gudienos II tvenkinys - tvenkinys Lietuvoje, Kaišiadorių rajone, Gudienos gyvenvietės pietiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus L-8 upelį (Lomenos intakas) 1,05 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus - 0,3 km, plotis - iki 0,22 km. Altitudė 83,3 m. Krantai žemi. Rytinis tvenkinio galas užpelkėjęs. Tvenkinio užtvanka eina kelias, žemiau iškart prasideda Gudienos I tvenkinys. Pietine pakrante eina Naujoji Vilnia - Vilnius - Kaunas geležinkelis. Šiaurinėje pakrantėje yra buvusio Gudienos (Kaišiadorių) dvaro sodyba.
Minsko apskritis
Minsko apskritis – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Abiejų Tautų Respublikoje, Rusijos Imperijoje ir Lenkijos Respublikoje. Centras – Minskas. Apskričiai priklausė dabartinės Baltarusijos žemės.
Roberts Plūme
Roberts Plūme (g. 2000 m. kovo 6 d. Rygoje) – Latvijos rogučių sportininkas, olimpinis prizininkas. Varžosi dvejetų kategorijoje kartu su Mārtiņš Bots.
Biografija
2019 m. Europos jaunimo čempionato sidabro medalininkas mišrios estafetės rungtyje.
2021 m. Europos čempionate duetas pelnė pirmuosius medalius - bronzą dvejetų kategorijoje. 2022 m. Europos čempionato aukso medalininkai mišrios estafetės rungtyje ir bronzos medalininkai dvejetų varžybose.
Savo debiutinėse 2022 m. žiemos olimpiadoje latvių duetas dalyvavo dvejose rungtyse. Dvejetų kategorijoje sportininkai užėmė 4-ą vietą, o mišrios estafetės varžybose kartu su Latvijos nacionaline rinktine pelnytas bronzos medalis.
Sodalė (Skuodas)
Sodalė – kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Šačių.
Qantas
Qantas Airways Ltd. – stambiausia Australijos oro linijų bendrovė. Qantas yra antra seniausia oro linijų bendrovė po KLM Royal Dutch Airlines, įkurta dar 1920 m. lapkritį. Tarptautinius skrydžius kompanija pradėjo 1935 m. Kompanijos pavadinimas „QANTAS“ yra originalaus pavadinimo „Queensland and Northern Territory Aerial Services“ akronimas.
Pagrindinis Qantas oro uostas yra Sidnėjaus oro uostas. Įmonei tenka 65 procentai vietinių keleivių, taip pat ji aptarnauja 14,9 procento visų pasiekiančių ar paliekančių Australiją keleivių.
Qantas kompanija savo flotilėje turi didžiuosius Boeing ir Airbus lėktuvus. XX a. aštuntame dešimtmetyje Qantas buvo vienintelė kompanija pasaulyje naudojusi tik Boeing 747 lėktuvus.
Qantas buvo viena Oneworld aljanso įkūrėjų, kartu su American Airlines, British Airways, Cathay Pacific ir jau nebeveikiančia Canadian Airlines.
Nuo 2013 iki 2016 m. kompanijos skrydžiai Nr. 7 ir Nr. 8 buvo ilgiausi komerciniai skrydžiai pasaulyje (13 804 km). Juos aplenkė Emirates skrydis EK 449 iš Oklando į Dubajų (14 203 km).
Bilietas aplink pasaulį
thumb|right|350px|Bilieto aplink pasaulį pavyzdys. Bilietas aplink pasaulį – speciali paslauga, kuri leidžia keleiviui lėktuvu geromis sąlygomis apkeliauti pasaulį. Šiuo metu dažniausiai tokią paslaugą teikia oro linijų aljansai (tokie kaip „Star Alliance“, „SkyTeam“ ar „Oneworld“). Tokio bilietų kainos būna įvairios, tačiau dažniausiai kainuoja nuo 3000 iki 5000 JAV dolerių ekonomine klase.
Mārtiņš Bots
Mārtiņš Bots (g. 1999 m. gegužės 12 d. Siguldoje) – Latvijos rogučių sportininkas, olimpinis prizininkas. Varžosi dvejetų kategorijoje kartu su Roberts Plūme.
Bilietas aplink pasaulį
Bilietų aplink pasaulį kaina sudaroma atsižvelgiant į keliavimo klasę, aplankomų žemynų kiekį, atstumą ir kartais sezoną. Aljansų konkurencija dažnai suteikia keleiviams žemas tokių bilietų kainas. Beveik visada kelionės pradžia ir pabaiga būna toje pačioje šalyje, o sustojimų skaičius - nuo 5 iki 16. Kelionės maršrutas ir datos nebūtinai turi būti suplanuotos iš anksto, nes keleiviai turi teisę viską pasikeisti ir įsigyti kiekviename konkretaus aljanso oro linijų bendrovės biure.
FK Oniksas Kaunas
Kauno „Oniksas“ – Lietuvos futbolo klubas iš Kauno.
Mārtiņš Bots
Biografija
2019 m. Europos jaunimo čempionato sidabro medalininkas mišrios estafetės rungtyje.
2021 m. Europos čempionate duetas pelnė pirmuosius medalius - bronzą dvejetų kategorijoje. 2022 m. Europos čempionato aukso medalininkai mišrios estafetės rungtyje ir bronzos medalininkai dvejetų varžybose.
Savo debiutinėse 2022 m. žiemos olimpiadoje latvių duetas dalyvavo dvejose rungtyse. Dvejetų kategorijoje sportininkai užėmė 4-ą vietą, o mišrios estafetės varžybose kartu su Latvijos nacionaline rinktine pelnytas bronzos medalis.
Lietuvos dizaino taryba
Lietuvos dizaino taryba – taryba, kuri prisideda prie ilgalaikės dizaino politikos formavimo: teikia pasiūlymus kultūros bei ekonomikos ir inovacijų ministrams, siūlo rekomendacijas dėl dizaino srities strateginio planavimo, plėtros programų, priemonių, jų tikslų ir siektinų rezultatų.
Istorija
2016 m. rugpjūtį Panemunės pilyje susirinkę dizaino bendruomenių entuziastai diskutavo apie vieningos dizaino politikos formavimą ir dizaino tarybos būtinybę.
2019 m. vasario 19 d. Kultūros ministras Mindaugas Kvietkauskas ir Ekonomikos ir inovacijų ministras Virginijus Sinkevičius patvirtino Lietuvos dizaino tarybos nuostatus.
2019 m. birželio 5 d. Lietuvos dizaino taryba susirinko į pirmąjį posėdį. Pirmininke išrinkta asociacijos „Dizaino forumas“ valdybos narė Audronė Drungilaitė, pavaduotoju – Lietuvos grafinio dizaino asociacijos narys Algirdas Orantas. Posėdyje aptartos Lietuvos dizaino tarybos veiklos gairės ir jos uždaviniai.
Nariai
Pagal tarybos nuostatus ją sudaro 9 nariai: trejų metų laikotarpiui Ekonomikos ir inovacijų ministerija į tarybą deleguoja 2 narius, Kultūros ministerija – 4 narius, kurie atstovauja dizaino krypties studijas vykdančioms aukštosioms mokykloms, Lietuvos regionams ir dizaino sritims, po vieną narį deleguoja Nacionalinė kūrybinių ir kultūrinių industrijų asociacija, asociacija „Dizaino forumas“, Lietuvos grafinio dizaino asociacija.
Vadovaudamasis Lietuvos dizaino tarybos nuostatais, 2019 m. gegužės 2 d. kultūros ministras Mindaugas Kvietkauskas patvirtino jos sudėtį.
Tarybos sekretore paskirta Kultūros ministerijos Profesionaliosios kūrybos ir tarptautiškumo politikos grupės vyriausioji specialistė Milda Vakarinaitė.
Sodalė (Telšiai)
Sodalė – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 14 km nuo Telšių.
Nauta
Nauta  – miestas Peru šiaurės rytuose, Loreto departamente, ~100 km į pietvakarius nuo Ikitoso, Maranjono kairiajame krante, netoli šio santakos su Ukajaliu ir Amazonės pradžia. Loreto provincijos administracinis centras. Svarbus upių uostas. Plentas į Ikitosą. Yra Švč. Paslaptingosios Rožės bazilika, Ukamaros teatras (buv. bažnyčia, 1832 m.). Apylinkėse gausu saugomų teritorijų (Pakajos–Samirijos rezervatas ir kt.), indėnų (daugiausia kokamų) bendruomenių.
Istorija
Nautą 1830 m. įkūrė kokamų bendruomenės vadas Kuraka Manuelis Pakaja. Pradžioje vietovė vadinta Mauta, bet vėliau pakeista į Nautą (ispanų k. aliuzija į jūrininką). Nuo 1853 m. į Nautą ėmė plaukti garlaiviai.
Gudiškiai (Rokiškis)
Gudiškiai – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Čedasų, pasienyje su Latvija.
Didžiosios Mažeikavos valsčius
Didžiosios Mažeikavos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Didžioji Mažeikava, vėliau – Zabrojaucai.
Istorija
Valsčius minimas XIX a., kai priklausė Vilniaus gubernijos Lydos apskričiai.
Gyvenvietės
Valsčiaus gyvenvietės 1870 m. (skliausteliuose – baltarusiškai):
Būblelių valsčius
Būblelių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietvakarių Lietuvos teritorijoje. Centras – Būbleliai.
Istorija
Valsčius įkurtas 1919 m., panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Naumiesčio rajonui (7 apylinkės).
Gyvenvietės
1936 m. minimi valsčiaus kaimai:
Dvarai ir palivarkai:
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 4766 žmonės:
Beržtas
Beržtas arba Beržtų ežeras  – ežeras Baltarusijoje, Gardino srityje, Ščiutino rajone, 36 km į šiaurės vakarus nuo Ščiutino, prie Beržtų kaimo. Ilgis 3,36 km, plotis iki 0,8 km. Baseino plotas – 43 km². Ežero duburys ištįsęs iš šiaurės vakarų į pietryčius. Šlaitai terasiniai, vietomis išgriaužti griovų. Krantai statūs, pietryčiuose lėkšti.
Dugną dengia sapropelis. Ežeras eutrofinis. Yra 3 salos (bendras plotas – 0,09 ha). Ežeras protaka jungiasi su Katros upe.
Beržte veisiasi karšiai, lydekos, ešeriai, raudės, lynai, kuojos, vėgėlės ir kt. žuvys.
Jalen Hood-Schifino
Džeilenas Hudas-Šifinas (, g. ) – JAV krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančiame Los Andželo „Lakers“ klube. Žaidė koledžo krepšinį Indianos „Hoosiers“ komandoje.
Karjera koledže
Prieš Hudo-Šifino pirmus metus „Hoosiers“ komandoje, NBA naujokų biržoje jam buvo prognozuojamas pirmasis šaukimas.
Vienintelį savo sezoną Indianoje žaidėjas buvo pripažintas „Big Ten“ metų naujoku, o treneriai ir žiniasklaida jį įtraukė į trečiąją „Big Ten“ simbolinę komandą. Per 32 rungtynes jis vidutiniškai pelnė 13,5 taško, atkovojo 4,1 kamuolio ir atliko 3,7 rezultatyvaus perdavimo. 2023 m. vasario 25 d. Hudas-Šifinas pelnė Indianos pirmakursių rekordą – 35 taškus, kai 79:71 laimėjo prieš Purdiu universitetą.
Los Andželo „Lakers“ (2023–dabar)
2023 m. NBA naujokų biržoje Los Andželo „Lakers“ pasirinko jį 17-uoju šaukimu.
Orliškis
Orliškis – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Čedasų.
Skraidanti valtis
miniatiūra|Skraidanti valtis „Short Sunderland“ Skraidanti valtis – vandens lėktuvo (hidroplano) tipas. Pagrindinė tokio orlaivio ypatybė – fiuzeliažo apatinė dalis yra valties formos. Šiuo požymiu skraidanti valtis skiriasi nuo kitų hidroplanų – plūdinių lėktuvų, kurie yra tradiciniai lėktuvai su po sparnais ir / arba fiuzeliažu sumontuotais plūdurais. Skraidančios valtys paprastai turi vieną, rečiau – du ar daugiau valties formos fiuzeliažų, dažniausiai sparnų galuose stabilumui užtikrinti yra įrengiamos nedidelės plūdės.
Atskirą skraidančių valčių potipį sudaro lėktuvai amfibijos – skraidančios valtys, kurių fiuzeliaže yra įrengiama ir judėjimui sausuma, kartais – ir pilnai eksploatacijai nuo sausumos takų, – pritaikyta važiuoklė. Amfibijomis gali būti ir kitas hidroplanų tipas – plūdiniai lėktuvai.
Pirmosios skraidančios valtys buvo sukurtos dar prieš Pirmąjį Pasaulinį karą; dėl galimybės kilti ar leistis vandens telkiniuose itin išpopuliarėjo tarpukariu; po Antrojo Pasaulinio karo, atsiradus reaktyvinei aviacijai ir pradėjus statyti didelius oro uostus, taip pat dėl kitų hidroplanų eksploatacijai būdingų trūkumų (mažesnio greičio, sudėtingesnio valdymo, didesnės avarijų tikimybės), jų naudojimas mažėjo ir nuo XX a. pabaigos apsiriboja siauromis nišiniėmis sritimis, pvz. priešgaisrine aviacija, sunkiai pasiekiamų jūrinių teritorijų be įrengtų aerodromų aptarnavimu.
Istorija
miniatiūra|Sanchez-Besa hidroplanas „L’hydravion“ Skraidančios mašinos su valties formos korpusu ir įtraukiama važiuokle patentą 1876 m. užregistravo prancūzų inžinierius Alfonsas Peno (pranc. Alphonse Pénaud). Pirmasis, 1898 m., jūrinį orlaivį pavadinimu „Drachenflieger “ sukonstravo austrų inžinierius Vilhelmas Kresas (vok. Wilhelm Kress), tačiau du jį varę 30 AG galios vidaus degimo varikliai pasirodė per silpni paketi į orą, o pats lėktuvas paskendo bandymų metu sulūžus vienai jo plūdei. Pirmąjį kartą hidroplanu į orą pakilo Prancūzijos aviacijos pionierius Gabrielis Vuazenas (pranc. Gabriel Voisin), 1905 m. birželio 6 d. Paryžiuje, Senos upėje išbandęs ne itin sėkmingą plūdinį lėktuvą. Pirmasis sėkmingas hidroplanas – 1910 m. kovo 28 d. prancūzų inžinieriaus Anri Fabrė (pranc. Henri Fabre) išbandytas trimaranas (lėktuvas su trimis fiuzeliažais) pavadinimu „Hydravion“. miniatiūra|[[Curtiss Model E]] Šie pavyzdžiai įkvėpė kitus konstruktorius ir jau 1912 m. kovo mėnesį Monake įvyko pirmosios jūrinių lėktuvų varžybos, kuriose dalyvavo „Fabre", „Curtiss", „Tellier" ir „Farman" markių orlaiviai.
1912 m. rugpjūčio 1 d. penkiaviečiu „Sanchez-Besa“ hidroplanu buvo pradėti reguliarūs keleivių pervežimai iš Eks le Beno miesto. Tais pačiais metais pirmuosius jūrinius lėktuvus užsakė Prancūzijos kariuomenė.
1912 m. balandžio 12 d. prancūzų inžinierius Fransua Deno (pranc. François Denhaut) išbandė pirmą skraidančią valtį su hidrodinaminę keliamąją jėgą kuriančiu fiuzeliažu. 1910–1911 m. JAV inžinierius Glenas Kurtis (angl. Glenn Curtiss) sukūrė ir vėliau serijiniu būdu pradėjo gaminti sėkmingą lėktuvų seriją, gavusią pavadinimą „Curtiss Model D“. 1911 m. pradėtus gaminti „D“ modelio tęsinius „Model E“ ir „Model F“ jų autorius pavadino vėliau bendriniu tapusiu terminu „skraidančios valtys (angl. „flying-boats"). 1911 m. keletą „E“ tipo lėktuvų užsakė JAV karinis jūrų laivynas. Lygiagrečiai Jungtinės Karalystės įmonė „Sopwith“ sukūrė pirmąjį hidroplaną amfibiją „Spowith Bat Boat“.
Papildomą impulsą hidroplanų vystymuisi suteikė 1913 m. britų laikraščio „Daily Mail“ įsteigtas 10 tūkst. svarų sterlingų prizas pirmam aviatoriui, perskridusiam Atlantą. Tokiam skrydžiui tinkamiausiu orlaivio tipu buvo laikomas hidroplanas ir keletas įmonių bei inžinierių pradėjo rengtis šiam skrydžiui. Labiausiai pažengusi konstrukcija buvo „Curtiss“ įmonės sukurtas dvimotoris hidroplanas „America“, kurio skrydis buvo suplanuotas 1914 m. rugpjūčio 5 d. giedrą pilnaties naktį.
Hidroplanų era
miniatiūra|Skraidanti valtis „Curtiss H-4“, sukurta „America“ pagrindu Hidroplanai, lyginant su kitais fiksuoto sparno lėktuvais, turi akivaizdų pranašumą – jie gali kilti nuo ar leistis į bet kokį pakankamai ilgą vandens telkinį. Ši savybė buvo itin aktuali aviacijos vystymosi pradiniame etape, nesant pakankamai parengtų aerodromų. Dėl šios priežasties XX a. pirmoje pusėje hidroplanai buvo gana populiarūs, ypač kaip sunkesni keleiviniai ir transportiniai lėktuvai. miniatiūra|Lohner E Pirmojo Pasaulinio karo pradžia kiek sulėtino hidroplanų vystymąsi – pvz. rekordinio skrydžio taip ir neatlikusios „America“ pilotas britas Džonas Portas (angl. John Cyril Porte) grįžo į tėvynę ir užėmė pareigas Karališkajame laivyne. Britų laivynas tik 1915 m. viduryje įsiklausė į Porte argumentus ir užsakė pirmuosius hidroplanus, vienu kurių tapo transatlantinio skrydžio taip ir neatlikęs „America“ ir jo pagrindu vėliau pagaminti dar 63 panašūs lėktuvai „Curtiss H-2“ ir „Curtiss H-4“ bei Jungtinėje Karalystėje sukurtas "Felixstove F.5“. Karo viduryje keletą hidroplanų modelių sukūrė ir Prancūzijos – D. Britanijos įmonė „Franco-British Aviation Company“. Nors Austrijos-Vengrijos kariuomenė dar 1914 m. įsigijo keletą skraidančių valčių „Lohner E“, o kitais metais – ir modernesnių „Lohner L“, jos sąjungininkės Vokietijos Imperijos karinis jūrų laivynas, nors dar 1913 m. išbandęs „Sopwtih Bat Boat" didesnį hidroplanų – plūdinių „Hansa-Brandenburg GW“ – kiekį užsakė tik 1916 m. miniatiūra|Britų KKOP „Felixstowe F.2A“ išdažytas jūrinių laivų kamufliažu Skraidančių valčių bei, apskritai, hidroplanų statyba Pirmojo pasaulinio karo metais ir pirmaisiais metais po jo itin išsiplėtojo Italijoje. Kai kurie itališki hidroplanai, pvz. „Macchi M.5“ savo skrydžio parametrais ir manevringumu prilygo sausumos bazavimo analogams.
Karo pabaigoje JAV buvo sukurti pirmieji tolimų nuotolių pašto ir keleiviniai hidroplanai, pvz. „Felixstowe F.5 „ pagrindu sukurtas „Curtiss F5L“ ir jo civilinė versija avialaineris „Aeromarine 75“, aptarnavęs pašto ir keleivinius reisus iš Floridos į Bahamas ir Kubą, taip pat Brazilijos pakrančių maršrutus.
Varžybos dėl spartesnio pašto pristatymo sąlygojo ir tandeminių skraidančių valčių atsiradimą – pvz. britiškas „Maia and Mercury“ buvo keturmotoris plūdinis hidroplanas „Maia“, kuris nešdavo vienmotorę skraidančią valtį „Mercury“. Tokia kombinacija leisdavo „Mercury“ pradėti skrydį su didesniu kroviniu, nei būtų įmanoma startuojant nuo vandens. Vokietijos pašto garlaivių linija „Norddeutscher-Lloyd“ 1927–1936 m. iš keleivinio garlaivio katapultuojamomis skraidančiomis valtimis trumpindavo pašto pristatymo terminus; analogiški eksperimentai vyko ir kitose šalyse. Kita šiuo laikotarpiu atsiradusi inovacija – kuro pasipildymas ore – buvo skirta transatlantiniams pašto lėktuvams „Short Empire“, kurie ties Azorų salomis pasipildydavo iš skraidančių valčių „Handley Page H.P.54 Harrow“. miniatiūra|Consolidated PBY Catalina Sėkmingiausiu tarpukario hidroplanu laikomas 1922 m. sukurtas vokiškas „Dornier Wal“ arba „Dornier Do 16“, kurio buvo pagaminta daugiau nei 250 vnt. ir kuris buvo eksploatuojamas daugiau nei trijose dešimtyse pasaulio šalių, aptarnavo tiek vietinius, tiek ir Deutsche Luf-Hansa pradėtus transatlantinius pašto reisus į Braziliją.
Antrojo Pasaulinio karo metais hidroplanai pasiekė savo populiarumo viršūnę. Juos tiek karinėms, tiek paieškos ir gelbėjimo ar pervežimo misijoms naudojo beveik visos jūrinės kariavusios šalys. Daugiausiai – JAV gamybos „Consolidated PBY Catalina“ buvo pagaminta 2661 vnt. Britiškai jūrinei skraidančiai valčiai „Shorts Sunderland“, dėl savo gynybinės ugnies galios vokiečių vadintam „skraidančia dygliakiaule (vok. Stachelschwein) priskiriama pergalė 1940 m. balandžio 3 d. mūšyje prieš šešis vokiečių „Junkers Ju 88C“. miniatiūra|Kawanishi H8K Didžiausia Antrojo Pasaulinio karo skraidančia valtimi laikomas prototipo fazėje likęs 1944 m. pakilęs „Blohm & Voss BV 23“. Dar didesnė, aštuonmotorė, JAV gamybos skraidanti valtis „Hughes H-4 Hercules “ buvo baigta jau po karo. Geriausia šio laikotarpio skraidančia valtimi papratai įvardijama japoniška „Kawanishi H8K“.
Pokariu, plėtojantis civilinės aviacijos infrastruktūrai ir atsiradus greitesniems reaktyviniams lėktuvams, skraidančių valčių poreikis sparčiai mažėjo. Iki šeštojo dešimtmečio vidurio didžiosios keleivinės skraidančios valtys palaipsniui buvo nustotos naudoti net ir reisams į nutolusias salas. 1952 m. rugpjūčio mėn. išbandyta pati prašmatniausia skraidanti valtis „Saunders-Roe Princes s“ atliko tik bandymų skrydžius, nes tiek gamintojas, tiek užsakovas (BOAC) jau buvo nustatę, kad tokio lėktuvo eksploatacija ekonomiškai neapsimokės. miniatiūra|Sikorsky HH-52 Seaguard JAV karinis laivynas skraidančias valtis (pvz. „Martin P5M Marlin“) eksploatavo iki septintojo dešimtmečio pradžios. Nepaisant keleto mėginimų sukurti reaktyvinę skraidančią valtį-bombonešį (pvz. „Martin P6M Seamaster“), šio tipo lėktuvų JAV buvo atsisakyta. Vienintelė išimtis – pagal skraidančių valčių technologiją modifikuoti amfibiniai paieškos ir gelbėjimo sraigatasparniai (pvz. Sikorsky HH-3F Pelican", „Sikorsky HH-52 Seaguard“, „Sikorsky S-61 Sea King“ ir kt.). miniatiūra|Ukrainos KOP sraigtasparnis-skraidanti valtis – amfibija „Mil Mi-14“ Sovietų Sąjungoje karinės skraidančios valtys buvo eksploatuojamos (pvz. „Beriev Be-12") iki pat jos žlugimo; sovietinių skraidančių valčių eksploataciją perėmė Rusija, 2010 m. paskelbusi visų 9 likusių Be-12 modernizacijos į povandeninių laivų medžiotojus programą. Lygiagrečiai, siekiant pritaikyti skraidančių valčių technologijos (hidrodinaminė keliamoji galia ir ekrano efektas) teikiamas galimybes didelių krovinių greitam pervežimui, buvo sukurta keletas ekranoplanų modelių – nedideliame aukštyje iki 500 km/h greičiu galinčių judėti skraidančios valties atmainų. SSRS taip pat buvo sukurta keletas sraigtasparnių – skraidančių valčių, pvz. Mil Mi-8 jūrinė versija – amfibija „Mil Mi-14". Rusijoje 1998 m. buvo sukurta ir gaminama civilinė reaktyvinė priešgaisrinė skraidanti valtis - Beriev Be 200.
XXI a. pradžioje skraidančias valtis eksploatavo Kinijos KOP (pvz. „Harbin SH-5“), Japonijos gynybos pajėgos („Shin Meiwa US-1“, „ShinMaywa US-2“), Rusijos KOP („Be-12“, „Be-200“). miniatiūra|Canadair CL-415 miniatiūra|Beriev Be-200 miniatiūra|AVIC AG600 miniatiūra|ShinMaywa US-2 XX a. pabaigoje buvo tik keletas skraidančių valčių gamintojų, gaminančių nišinius produktus. Pagrindiniai jų – kanadiečių „De Havilland Canada“ ir Rusijos „Beriev“ gamino ugniagesių lėktuvus amfibijas – pvz. „Beriev Be-200“ ar „Canadair CL-415“. Japonijos įmonė „ShinMaywa“ XXI a pradžioje sukūrė iš šalies gynybos pajėgoms pardavė apie dešimtį paieškos ir gelbėjimo lėktuvų „ShinMaywa US-2“ bei deklaravo tikslą sukurti civilinę priešgaisrinę orlaivio versiją. Vokietijos įmonė „Dornier Seawings“ 2016 m. paskelbė planus gaminti kompozitinę skraidančią valtį „CD2 SeaStar“. 2017 m. gruodį Kinijos valstybinė įmonė „Aviation Industry Corporation of China (AVIC)“ pristatė lėktuvą amfibiją „AVIC AG600“. miniatiūra|Aeroprakt A-24 Kiti gamintojai dažniausiai siūlo nedidelius eksperimentinės klasės pramoginius lėktuvus, tokius kaip „Volmer Sportsman“, „Quikkit Glass Goose“, „Airmax Sea Max“, „Aeroprakt A-24“, „Seawind 300C“, ar didžiausią šioje klasėje „Beriev Be-103".
Lietuvoje
Tarpukariu Lietuvoje jokie hidroplanai nebuvo eksploatuojami. Kai kuriuose šaltiniuose teigiama, kad tuometinis Karo aviacijos viršininkas gen. J. Kraucevičius domėjosi tokių orlaivių galimybėmis, ketinio siųsti savo sūnėno vadovaujamą lakūnų delegaciją į Rygą susipažinti su jų eksploatavimo ypatybėmis, tačiau po to, kai 1925 m. rugpjūtį, sportininkų delegacijos vizito metu leitenantas S. Darius Latvijos karo aviatorių siūlymu atliko keletą skrydžių jų hidroplanais ir parašė teigiamą raportą apie tokių orlaivių eksploatavimo galimybes, J. Kraucevičius, nemėgęs S. Dariaus, jį nubaudė ir nutraukė bet kokį susidomėjimą hidroplanais.
Pokariu Lietuvoje buvo sukurta keletas skraidančių valčių - sklandytuvų, pvz. Broniaus Oškinio konstrukcijos BrO-16 „Pempė“ ir BrO-17V „Antelė“.
Kadangi hidroplanas juda dvejose skirtingose erdvėse – ore ir vandenyje ir, atitinkamai, priklauso tiek lėktuvų, tiek laivų klasėms. Dėl šios priežasties teisinis reguliavimas reiklauja, kad norintis Lietuvoje pilotuoti hidroplaną asmuo turėtų dvi licencijas – atitinkamos klasės lėktuvo piloto ir vidaus vandenų laivavedžio.
2022 m. pabaigoje Lietuvos civilinių orlavių reigstre buvo registruoti du hidroplanai – vienmotorės skraidančios valtys amfibijos „Super Petrel 100“ (reg. Nr. LY-SEA) ir „Lake LA4-200“ (Nr. LY-YYL).
FK Spartanus Kaunas
Kauno „Spartanus“ – Lietuvos futbolo klubas iš Kauno.
Istorija
2010 m. „Tebodin“ komandos pagrindu sudarytas Fortas Kaunas klubas, o vietoje „Tebodin“ 2010 m. balandžio 15 d. įkurta viešoji įstaiga „Spartanus“, kurios komanda rungtyniauja 7 × 7 mėgėjų lygoje.
Kristers Aparjods
Kristers Aparjods (g. 1998 m. vasario 24 d. Siguldoje) – Latvijos rogučių sportininkas, olimpinis ir pasaulio prizininkas.
Biografija
2015 m. pasaulio jaunimo čempionas mišrios estafetės rungtyje. 2016 m. Aparjods dalyvavo jaunimo žiemos olimpinėse žaidynėse ir iškovojo aukso medalį vaikinų vienetų varžybose. 2017 m. pasaulio jaunimo čempionas vaikinų vienetų varžybose.
Savo debiutinėse 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Aparjods dalyvavo dvejose rungtyse. Vyrų vienetų varžybose užimta 11-oji vieta, o mišrios estafetės rungtyje kartu su Latvijos rinktine liko 6-as. 2020 m. pasaulio čempionato sidabro medalininkas mišrios estafetės rungtyje.
2022 m. žiemos olimpiadoje latvis dalyvavo dvejose rungtyse. Vyrų vienetų kategorijoje užėmė 5-ą vietą, o mišrios estafetės varžybose kartu su Latvijos nacionaline rinktine pelnytas bronzos medalis.
La Passe FC
La Passe Football Club, o trumpiau La Passe FC – futbolo klubas, žaidžiantis aukščiausioje šalies lygoje. Klubas įsikūręs La Digo saloje.
Istorija
Klubas buvo suformuotas 1992 m. Tapo čempionais penkis kartus (2002, 2004, 2005, 2009, 2021–2022 m.)
Sodeikiai
Sodeikiai – buvęs kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Žaiginio.
Stuiveris
Stuiveris – Nyderlandų moneta, naudota iki Napoleono karų. Jis buvo vertas 16 peningų (penning) ar 8 duitų (duit). 20 stuiverių buvo lygūs vienam guldenui''.
1817 m. decimalizavus Nyderlandų pinigų sistemą, stuiverius pakeitė centai. Nuo tada žodžiu stuiveris neoficialiai vadino 5 Nyderlandų centų monetą. Įvedus eurą stuiveriais kartais vadina 5 eurocentų monetas, kurios yra praktiškai to paties dydžio ir formos.
Monetų pavadinimas stiveris yra angliškas variantas.
Olandų Rytų Indijos bendrovės stuiveriai
Nuo 1660 m. m. Olandų Rytų Indijos bendrovė ėmė kaldinti varinius stuiverius apyvartai Šri Lankoje. Pradžioje abiejose monetų pusėse buvo pažymėtas tik nominalas, bet nuo 1783 m. ant monetų buvo Olandų Rytų Indijos bendrovės monograma ir data. Šias monetas kaldino Kolombe, Džafnoje, Galėje (Galle) ir Trinkomalyje iki 1796 m., kai salą užėmė britai.
Daiva Tušlaitė-Ragažinskienė
Daiva Tušlaitė-Ragažinskienė (g. 1986 m. birželio 18 d., Panevėžyje) – Lietuvos plento ir treko dviratininkė. Treneris Valerijus Konovalovas.
Biografija
2004 m. Europos jaunimo čempionatas – 3 vieta, Europos jaunimo treko čempionatas – 5 vieta (3 km persekiojimo lenktynėse). 2005 m. pasaulio čempionatas Madride – 34 vieta (asmeninėse lenktynėse). 2006 m. pasaulio čempionatas Zalcburge – 46 vieta. 2007 m. pasaulio taurės varžybos Šveicarijoje – 20 vieta. 2008 m. pasaulio taurės varžybos – 21 vieta, Lietuvos čempionato plento lenktynėse 1 vieta.
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse masinio starto plento varžybose Tušlaitė užėmė 34-ą vietą.
Trakinis
Trakinis – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Čedasų, prie pat sienos su Latvija.
Anna Berreiter
Anna Berreiter (g. 1999 m. rugsėjo 3 d. Berchtesgadene) – Vokietijos rogučių sportininkė, olimpinė ir pasaulio prizininkė.
Biografija
2021 m. pasaulio čempionate varžėsi dvejose rungtyse. Moterų vienetų varžybose užėmė 4-ą vietą, o sprinto rungtyje pelnytas sidabras.
Savo debiutinėje 2022 m. žiemos olimpiadoje vokietė pelnė sidabro medalį.
Hančarų valsčius
Hančarų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Hančarai.
Istorija
Įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje. 1929 m. balandžio 11 d. panaikintas, jo teritorija priskirta Bielyčios valsčiui, Lydos valsčiui, Dakūdavos valsčiui ir Tarnavos valsčiui.
Gyvenvietės
Valsčiaus gyvenvietės 1870 m. (skliausteliuose – baltarusiškai):
Oro linijų aljansas
Oro linijų aljansas – oficialus bendradarbiavimo tam tikrame lygyje susitarimas tarp dviejų ar daugiau oro linijų bendrovių. Šiuo metu pasaulyje yra trys svarbiausi ir didžiausi aljansai – „Star Alliance“, „SkyTeam“ ir „Oneworld“. Šie pagrindiniai aljansai aptarnauja 60,8 % visų pasaulio keleivių. Aljansai sudaro geras sąlygas keliauti keleiviams, naudojantis pasiūlytais kelionių paketais. Tiek lėktuvų apipavidalinimas, tiek aljansai yra viena iš oro linijų bendrovių įvaizdžio dalis. Aljansai sudaromi ir tarp krovinių oro linijų bendrovių, kaip antai „WOW Alliance“, „SkyTeam Cargo“ ir „ANA/UPS Alliance“.
2019 m. „Star Alliance“ aptarnavo 762 milijonus keleivių, „SkyTeam“ – 630 milijonų,, o „Oneworld“ – 535 milijonus.
Istorija
Pirmasis oro linijų bendrovių aljansas buvo sukurtas XX a. 4-ajame dešimtmetyje, kuomet „Pan American-Grace“ bendrovė susitarė su savo antrine „Pan American World Airways“ kompanija dėl reguliarių skrydžių į Pietų Ameriką. Pirmasis didesnis aljansas įsikūrė 1989 m., kuomet bendradarbiauti pradėjo oro bendrovės „Northwest Airlines“ ir „KLM Royal Dutch Airlines“.
1997, 1999 ir 2000 m. paeiliui susikūrė trys šiuo metu didžiausi oro linijų bendrovių aljansai – „Star Alliance“, „Oneworld“ ir „SkyTeam“. Vėliau „Virgin Atlantic Airways“ bendrovės įkūrėjas bei vadovas Richard Branson paskelbė, kad planuoja sukurti savo valdomų „Virgin Group“ bendrovių aljansą.
Šiaurės Atlanto sutartis
thumb|right|250px|Šiaurės Atlanto sutarties puslapis Šiaurės Atlanto sutartis – tarptautinė sutartis, pasirašyta 1949 m. balandžio 4 d. Vašingtone. Ši sutartis tapo NATO įkūrimo teisiniu pagrindu.