cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jurbarko piliakalnis
Bišpilio piliakalnis
Viktorija Žilinskaitė
Biografija
Nuo 2008 m. sportininkė žaidžia Rusijos moterų rankinio rinktinėje. 2009 m. Pekine vykusiame pasaulio moterų rankinio čempione Žilinskaitė kartu su Rusijos rinktine tapo pasaulio čempionėmis. 2012 m. vasaros olimpinių žaidynių dalyvė. Nuo 2014 m. atstovauja HC Astrachanočka klubui. 2016 m. vasaros olimpinių žaidynių medalininkė.
Kazliškiai (Jonava)
Kazliškiai (Kozluvka) – buvęs kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Stašėnų, kairiajame Neries krante.
Stanislavas Kostka
Stanislavas Kostka, arba Stanislovas Kostka (g. 1550 m. spalio 28 d. Rostkove, Lenkijoje – m. 1568 m. rugpjūčio 15 d. Romoje, Italijoje) – katalikų šventasis, jėzuitų vienuolis. Novicijų, mokinių ir studentų, bei beviltiškų ligonių globėjas. 1962 m. popiežiaus Jono XXIII patvirtintas Lenkijos globėju. miniatiūra|180px|left|Savo tėvo mušamas Stanislovas (aut. [[Andrea Pozzo)]]. miniatiūra|180px|left|Altorius Stanislovo Kostkos garbei.
Biografija
Stanislovas Kostka gimė 1550 m. spalio 28 d. Rostkove (Rostkowo), dab. Pšasnyšo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje, lenkų didikų šeimoje. Jo tėvas Janas Kostka (m. 1576) buvo kaštelionas ir Lenkijos karalystės senatorius, motina – Margarita Kryska, Mazovijos vaivados Pauliaus Kryskio duktė, vyriausias brolis – Paulius Kryskis (1549–1609), Cechanuvo vėliavininkas.
Šeimoje Stanislovas buvo rengiamas visuomeniniam gyvenimui, rūpestingai auklėjamas kataliku. Būdamas 14 metų jis buvo pasiųstas į jėzuitų kolegiją Vienoje. Stanislovas mokėsi kalbų ir buvo Šv. Barboros sodalicijos narys. Gyveno kukliai, atsidavė vien savo studijomis, kaip didiko sūnus rengėsi labai kukliai ir daug laiko melsdavosi ir mąstydavo.
1565 m. gruodžio viduryje Stanislovas rimtai susirgo neaiškia liga. Nujausdamas pavojų savo gyvybei, ligonis pasiprašė, kad jam būtų atneštas Švč. Sakramentas. Tačiau jo brolis Paulius atkalbinėjo jį nuo šio žingsnio, aiškindamas, jog nieko grėsmingo nėra. Iš tikrųjų, nepakvietė kunigo dėl to, kad šių namų šeimininkas senatorius Kimberkeras buvo užkietėjęs protestantas. Supratęs, kad kunigas neateis, Stanislovas meldė šv. Barboros, draugijos globėjos, pagalbos, kad būtų leista jam prieš mirtį priimti komuniją. Ši malda buvo išklausyta, Šv. Barbora su dviem angelais pasirodė kambaryje, atnešė sergančiam jaunuoliui komunikantą. Po to Stanislovui pasirodė Švč. Mergelė Marija su kūdikėliu, kurį leido Stanislovui paimti ant rankų, paragino jį stoti į Jėzaus draugiją. Po šių nepaprastų malonių Stanislovas pasveiko ir vėl galėjo mokytis kolegijoje.
Prieš tėvo valią, jis nusprendė tapti jėzuitu ir išvyko į Romą. 1567 m. buvo priimtas į ordino narius. Po metų, gruodžio 8 d., Stanislovas Romoje mirė. Ilgai buvo prisimenamas dėl savo nuolankumo ir tyrumo. Kanonizuotas 1726 m.
Lietuvoje
Šio šventojo vardas suteiktas:
Minimos Stanislovinės.
Masiūnai
Masiūnai  – kaimas šiaurės vakarų Baltarusijoje, 5 km į šiaurės rytus nuo Kauleliškių, prie pat sienos su Lietuva. Pro kaimą teka Gervinė.
Istorija
XIX a. kaimas priklausė Dieveniškių valsčiui, čia buvo 6 kiemai.
Šaritės
Šaritės (, čia, 'gailestingumas, labdara') – katalikų gailestingųjų seserų kongregacija, įsteigta Prancūzijoje XVII a. Šv. Vincento Pauliečio (1581–1660) ir Šv. Louise de Marillac. Jos narės dar vadinamos vincentietėmis. Priklauso misionierių jurisdikcijai, veikia jų generolų valdžioje. Šaritės neduoda vienuolių įžadų, veikia kaip apaštalinio gyvenimo draugija. Užsiima neturtingųjų ir ligonių globa, yra daug nusipelniusios ligonių slaugymu.
Istorija
Kongregacija pradėta organizuoti 1633 m., regula patvirtinta 1668 m. Šarites Lenkijoje (pirmą kartą už Prancūzijos ribų) įkurdino karalienė Liudvika Marija Gonzaga 1652 m. Šaričių vienuolynai išplito ir LDK. Visi Lietuvos vienuolynai uždaryti po 1863 m. Po Pirmojo pasaulinio karo šaritės veikė Vilniuje, Gardine, Baltstogėje.
2006 m. buvo 21 002 šaritietės.
Outlast
thumb|right|240px| „Outlast“ žaidimo veiksmas vyksta tamsiuose ar menkai apšviestuose kraujais aptaškytuose psichiatrinės klinikos koridoriuose, kambariuose. Siaubo ir įtampos atmosferą kuria persekiojantys pamišėliai, klinikos istorijos ir muzika, garso efektai Outlast – 2013 m. kompiuterinis išlikimo siaubo žanro žaidimas, kurį sukūrė ir išleido JAV „Red Barrels“ studija. 2014 m. išleistas žaidimo plėtinys „Outlast: Whistleblower“. 2017 m. išleistas žaidimo tęsinys „Outlast 2“. 2022 metais išleidimui suplanuotas „The Outlast Trials“, kuris naudojamas kaip pirmųjų dviejų žaidimų įžanga.
Metacritic.com suvestinės duomenimis, kritikai žaidimą įvertino 80 balų iš 100 vidurkiu.
Apie žaidimą
„Outlast“ buvo išleistas 2013 m. rugsėjo 4 d. „Steam“ tinkle personalinių kompiuterių „Windows“ sistemai. 2014 m. pasirodė leidimai „PlayStation 4“ ir Xbox One“, 2015 m. – „Mac OS X“ ir „Linux“, sistemoms.
Nuošalioje vietovėje, Mesivo kalne Kolorado valstijoje nuo seno buvo apleista psichiatrinė klinika, kurios veiklą 2009 m. atnaujino privati „Murkoff Corporation“ kompanija. Žaidimo veiksmas prasideda, kai reporteris-tyrėjas Miles Upshur nakties metu atvyksta į kliniką gavęs anoniminę žinutę, pranešusią apie joje besidedančius keistus ir baisius dalykus. Miles Upshur randa sargybos postą apleistą ir įsigavęs į klinikos pastatą – daug ištaškyto kraujo, personalo lavonus ir kelis išlikusius gyvais psichinius ligonius. Vienas iš mirštančių perspėja reporterį, kad klinikoje siaučia „variantai“, nuo kurių reikia tik bėgti arba slėptis.
„Outlast“ yra vieno žaidėjo žaidžiamas žaidimas, kuriame iš pirmojo asmens perspektyvos valdomas reporteris Miles Upshur. Herojus turi rasti kelią išsigelbėti iš psichiatrinės klinikos, kurioje yra persekiojamas žmogžudžiais virtusių pamišėlių po eksperimentinių gydymų, kuriuos vykdė klinikos daktarai. Herojus neturi galimybės kovoti, vienintelės jo priemonės: pasislėpti arba pabėgti nuo pamišėlių. Žaidimo siužeto detalės atskleidžiamos randamuose dokumentuose ir herojaus užrašuose. Miles Upshur turi nešiojamą videokamerą, su kuria gali priartinti matomą vaizdą. Radęs baterijų jis ribotą laiką gali naudotis videokameros IR naktinio matymo galimybe tamsiuose kambarėliuose ir koridoriuose, kuriuose dažniausiai vyksta veiksmas. Nuo pamišėlių herojus gali slėptis po lova, spintose, atsikirsti durimis arba pralindęs pro siaurus plyšius. Žaidimą galima žaisti keturiais sunkumo lygiais. Sunkiausiame režime nors vieną kartą žuvus herojui, žaidimą tenka pradėti iš naujo.
2014 m. buvo išleistas plėtinys „Outlast: Whistleblower“, kuriame pasakojami priešistorės įvykiai iš programuotojo Waylon Park pozicijos, kuris buvo anoniminiu pranešėju žinutėje. Šiame plėtinyje taip pat atskleidžiama istorijos pabaiga, kuri nebuvo visai aiški pagrindinio žaidimo pabaigoje. Mesivo kalnas yra reali vietovė Uoliniuose kalnuose, tačiau psichiatrinė klinika jame yra pramanyta.
Lužai (Vilnius)
Lužai (arba Lūžiai) – buvęs kaimas, dabar vietovė Vilniaus miesto savivaldybėje, tarp Justiniškių ir Viršuliškių. Buvo įsikūręs prie Vilniaus–Buivydiškių kelio. Dabar apima daugiabučių kvartalus prie Lūžių gatvės, Taikos gatvės pietinės dalies ir Justiniškių gatvės ruožo tarp Šešuolių bei Rygos gatvių. Buvusią gyvenvietę mena Lūžių stotelė.
Istorija
thumb|left|290px|Lūžiai XX a. pr. žemėlapyje
XIX a. pab. pateko į Gineitiškių dvaro valdas.
1905 m. Vilniaus apskrities Riešės valsčiaus Lūžių (Zbrodno) kaime gyveno 126 žmonės, 1931 m. – 135. XX a. antroje pusėje prasidėjus sparčiam Vilniaus augimui, Lūžiai buvo prijungti prie miesto ir susiliejo su augančiomis Justiniškėmis.
Lužų kaimas minimas XX a. 2-ojoje pusėje, 1969 m. dalis buvo prijungta prie Vilniaus, vėliau prijungtas visas kaimas.
Vince Vaughn
Vince Vaughn (g. 1970 kovo 28 d. Mineapolis, Minesota) – JAV aktorius.
Biografija
Gimė 1970 kovo 28 d. Mineapolyje, Minesotoje, augo Lake Forest’e, Ilinojuje. Pirmą kartą pasirodė televizijoje, Chevy reklamoje. 1993 m. gavo vaidmenį filme "Rudy". 1996 m. vaidino filme "Swingers" ir jį pastebėjo Steven Spielberg ir pakvietė vaidinti filme Juros periodo parkas. Vaidino 2004 m. filme "Ponas ir ponia Smitai", taip pat 2005 m. filme "Slėpkit pamerges! ", kuris uždirbo 209 mln. $ (Antras R-Rated įvertintų filmų vietoje).
Vinkšnėnai (reikšmės)
Vikšnėnais vadinami kaimai:
Skardupiai (Sintautai)
Skardupiai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Sintautų.
Vikšnėnai
Istorija
XIX a. kaimas priklausė Jurotiškių valsčiui, čia buvo valsčiaus seniūnija, cerkvė, valstybinis palivarkas.
Kažemėkai (Jonava)
Kažemėkai – buvęs kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Barborlaukio.
RK1918
RK1918 – rajoninis kelias, jungiantis magistralinį kelią ties Palemonu, Neveronis ir Ramučius. Kelio ilgis – 5,9 km. Kelyje nėra žvyrkelio ruožų, visas kelias yra asfaltuotas.
Kelio pradžia – nuovaža nuo kelio, kuri yra dalis skirtingų lygių sankryžos, kuri jungia greitkelį su Palemono ir Neveronių gyvenvietėmis. Kirtęs geležinkelį „Vilnius–Kaunas“, toliau kelias eina per Neveronis kaip Keramikų gatvė. Paskui kelias daro posūkį link geležinkelio pervažos su geležinkeliu „Kaunas–Jonava“. Kirtęs geležinkelį, kelias eina per Pabiržio kaimą, kuris užsibaigia ties Karmėlavos mišku. Kirtęs Karmėlavos mišką, kelias praeina per Sergeičikų gyvenvietę. Už jos kelias daro statų posūkį. Posūkyje yra atsišakojimas į Kauno LEZ oro parko teritoriją. Kirtęs Zvers os upelio slėnį, kelias atsiduria Ramučių gyvenvietėje, kurioje maršrutas baigiasi sankryžoje su rajoniniu keliu.
Biatlonas 2014 m. žiemos paralimpinėse žaidynėse
Biatlonas 2014 m. žiemos paralimpinėse žaidynėse vyko Lauros biatlono ir slidinėjimo komplekse (Krasnaja Poliana, Rusija) 2014 m. kovo 8, 11 ir 14 dienomis. Iš viso planuojama 18 rungčių.
Rungtys
Programoje yra 6 rungčių tipai (3 vyrams ir 3 moterims), kurie yra suskirstyti į tris kategorijas pagal fizinę negalią (sėdomis, stovint ir su regos sutrikimais), todėl iš viso yra 18 rungčių. Stovintys biatloninikai yra tie, kurie turi judėjimo negalią, tačiau sugeba naudoti tą pačią įrangą kaip ir sportininkai be negalių, o sėdintys dalyviai naudoja monoslides. Slidininkai su regos sutrikimais varžosi padedami matančio gido ir su akustine taikinio sistema. Slidininkas su regos sutrikimais ir gidai laikomi komanda ir gauna du medalius.
Rungtynių tvarkaraštis
Visi laikai surašyti UTC+4 laiko juostoje.
Prancūzijos moterų regbio-7 rinktinė
Prancūzijos moterų regbio-7 rinktinė – komanda atstovaujanti Prancūzijai tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Prancūzijos regbio sąjunga.
PLC Panorama
miniatiūra|left|2023 m.
„Panorama” – prekybos ir laisvalaikio centras su ~200 prekybos ir paslaugų vietų.
Eržvilko piliakalnis
Eržvilko piliakalnis yra Jurbarko rajone, Eržvilko miestelio pietvakarinėje dalyje, prie Šaltuonos upės.
Piliakalnyje lokalizuojama 1308 m. kryžiuočių sudeginta apleista lietuvių pilis Skronaitė.
Viktor Manakov
Viktor Manakov (, g. 1992 m. birželio 9 d.) – lietuvių kilmės Rusijos dviratininkas.
Biografija
Gimė profesionalių dviratininkų šeimoje. Motina – garsi Lietuvos dviratininkė Jolanta Polikevičiūtė, tėvas – olimpinis čempionas Viktor Manakov.
2007 m. Europos jaunimo vasaros olimpiniame festivalyje Belgrade atstovavo Lietuvai.
Nuo 2016 m. atstovauja Gazprom–RusVelo komandai. Tais pačiais metais sportininkas buvo atrinktas į Rusijos olimpinę treko komandą dalyvauti 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyrų komandiniame persekiojime, bet galiausiai žaidynėse nedalyvavo dėl komandos narių diskvalifikacijos.
Pietų Sudano autonomija
Pietų Sudanas – Sudano administracinis teritorinis vienetas, autonomija dabartinės Pietų Sudano Respublikos teritorijoje, egzistavęs 1972–1983 m. ir 2005–2011 m.
Raida
Autonominis regionas įkurtas 1972 m. Adis Abebos sutarimu, kuris pabaigė Pirmąjį Sudano pilietinį karą. Juo trims pietinėms Sudano provincijoms buvo suteikta autonomija, vėliau įkurti vykdomosios valdžios (Aukščiausioji vykdomoji taryba) ir įstatymų leidybos (Liaudies regioninė asamblėja) organai.
Po 11 metų, 1983 m. autonomija buvo panaikinta Sudano prezidento Gafaro Nimeirio, kas inspiravo Antrąjį Sudano pilietinį karą. 2005 m. sausio 9 d. buvo pasirašytas naujas taikos susitarimas, kuriuo autonomija atkurta. Jos pirmasis prezidentas John Garang de Mabior tais pačiais metais žuvo lėktuvo katastrofoje.
2011 m. sausio 9-11 d. įvyko referendumas dėl Pietų Sudano nepriklausomybės. Remiantis jo rezultatais, 2011 m. liepos 9 d. autonominis regionas tapo nepriklausoma Pietų Sudano valstybe.
Administraciniai vienetai
thumb|200px|left|Pietų Sudanas (mėlynas) Sudano sudėtyje 2006 m. Autonomijos įkūrimo laikotarpiu 1972 m. Pietų Sudaną sudarė trys didelės provincijos: 1976 m. Autonomijoje įvykdyta administracinė reforma, kurios metu provincijų skaičius padvigubėjo: nuo Bahr al Gazalio atskirta Ežerų vilaja, nuo Aukštutinio Nilo – Džonglėjus, o Ekvatorija padalinta į Rytų ir Vakarų dalis.
2005 m. atkūrus autonomiją, iki jos egzistavimo pabaigos, Pietų Sudaną sudarė 10 valstijų (vilajų), kurios tapo ir nepriklausomo Pietų Sudano administraciniais vienetais:
Vadovai
Pirmojo laikotarpio autonomijos vadovai buvo tituluojami Aukščiausios vykdomosios tarybos prezidentais, o antrojo laikotarpio – vyriausybės prezidentais.
Lietuvos edukologijos universiteto Lituanistikos fakultetas
Lietuvos edukologijos universiteto Lituanistikos fakultetas – Lietuvos edukologijos universiteto (LEU) struktūrinis padalinys, fakultetas. Sritis – Lietuvių kalba ir Lietuvių literatūra.
Adresas: T. Ševčenkos g. 31, LT-03111 Vilnius (Naujamiestis).
Istorija
1945 m. buvo įsteigtas VPU Lietuvių kalbos ir literatūros fakultetas. Jis turėjo 3 katedras: Lietuvių kalbos, Lietuvių literatūros, Visuotinės literatūros (pastaroji 1955 m. panaikinta; iki 1991 m. veikė Lietuvių ir užsienio literatūros katedra). Be to, veikė ir Valstybinio dvimečio mokytojų instituto Lietuvių kalbos ir literatūros skyrius. Jame buvo 2 specialybės: lietuvių kalba ir literatūra ir lietuvių kalba ir literatūra bei istorija.
Absolventai
Fakultetą baigė rašytojas Kazys Saja, lituanistas Antanas Pakerys, politikai Remigijus Motuzas, Valentinas Stundys ir kiti.
Juozas Varkala
Juozas Varkala (1881 m. lapkričio 27 d. Girininkų kaime, Pakuonio valsčius, Kauno apskritis – 1965 m. birželio 1 d. JAV) – draudžiamos lietuviškos spaudos platintojas, JAV verslininkas ir Amerikos lietuvių visuomenės veikėjas.
Biografija
Mokėsi Marijampolės gimnazijoje ir vienerius metus – Seinų kunigų seminarijoje. 1903 m. baigė Liepojos komercijos mokyklą. Besimokydamas aktyviai reiškėsi lietuviškoje veikloje, atostogaudamas Lietuvoje platino draudžiamą lietuvišką literatūrą. 1904 m. viešėdamas pas brolį kunigą Simoną Varkalą buvo areštuotas ir uždarytas Lomžos kalėjime. Išleistas už užstatą, išvyko į JAV, kur Čikagoje dirbo vaistinėje ir mokėsi vakarinėje komercijos kolegijoje. Įkūrė tautiečių kooperatyvą „Žvaigždė“ ir jam vadovavo. 1907 m. organizavo lietuviams pilietybės mokyklą, kuriame dėstė civilinę teisę. 1909 m. baigė Čikagos universitetą bakalauro laipsniu. Po papildomų studijų tame pačiame universitete 1910 m. jam suteiktas magistro vardas. 1911–1918 m. dirbo International Harvester Co dirbtuvių vedėju Rusijoje, Maskvoje. Bolševikams fabriką nusavinus, grįžo į Ameriką. 1922 m. pradėjo verstis auditoriaus veikla.
Skaitlingų Amerikos lietuvių organizacijų narys ir vadovas: Lietuvių taupymo ir skolinimo bendrovių lygos sekretorius; Amerikos lietuvių ekonominio centro organizatorius; Čikagos lietuvių prekybos rūmų sekretorius ir reikalų vedėjas bei direktorių tarybos narys; Pasaulinės parodos Čikagoje lietuvių skyriaus vicepirmininkas; SLA finansų komisijos pirmininkas ir įstatų komisijos narys.
Žmona Huldah Nykanen, sūnus Juozas ir dukra Helen.
Panorama (reikšmės)
Panorama (reikšmės):
Skardupiai (Šakiai)
Skardupiai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Slavikų, prie kelio.
Pikeliškiai
Pikeliškiai – buvęs kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Šveicarijos, prie kelio.
Kodžaelio pusiasalis
thumb|220px|Bosforo sąsiaurio skiriami Kodžaelio pusiasalis rytuose ir Čataldžos pusiasalis vakaruose
Kodžaelio pusiasalis arba Bitinijos pusiasalis – pusiasalis šiaurės vakarų Turkijoje, Mažosios Azijos pusiasalyje, išsikišęs tarp Juodosios jūros, Bosforo sąsiaurio ir Izmito įlankos (Marmuro jūra). Priešais jį, kitapus Bosforo – Čataldžos pusiasalis. Ilgis 75 km, plotis iki 50 km. Paviršius – kalvota lyguma ir plynaukštė; didžiausias aukštis 537 m.
Auga plačialapių miškai, subtropiniai krūmynai. Pietinė pakrantė – kurortinė zona (Anatolijos rivjera). Pusiasalyje įsikūręs Izmitas, rytų Stambulas (Uskiudaras).
Kodaras
thumb|250px|Kodaro kalnai. Ledynų perėja thumb|250px|Kodaro kalnų grandinė
Kodaras  – kalnagūbris Rusijoje, Užbaikalėje, Stano kalnyno rytuose, Irkutsko srityje ir Užbaikalės krašte, į šiaurę nuo Baikalo–Amūro magistralės. Šiaurės Mujos kalnagūbrio pratąsa. Ilgis apie 200 km, didžiausias aukštis 3073 m (BAM viršūnė). Vakaruose kalnagūbrį juosia Vitimo upės slėnis, rytuose – Čiaros.
Kodaro kalnus sudaro granitai, gneisai, kristaliniai skalūnai. Viršūnės alpiškos. Yra virš 30 ledynų, kurių bendras plotas – 15 km². Šlaituose iki 1500–1700 m aukščio – miškai, aukščiau – kalnų tundra. Yra akmens anglių ir vario rūdos telkinių (Udokano rūdinis rajonas).
2018 m. įsteigtas Kodaro nacionalinis parkas.
Skardžiai
Skardžiais vadinama:
Nikolas Stauskas
Biografija
2014 m. pradėjo žaisti NBA. 2015 m. pasirašė kontraktą su Filadelfijos 76ers.
Skardupiai (Kybartai)
Skardupiai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Šikšnių, prie kelio.
Averunkas
Averunkas (, 🇬🇷 – 'nukreipiantis nelaimę') – epitetas bet kokios dievybės, kuri nukreipia blogį, kančią ar pavojų. Šį epitetą vartojo romėnai, jo atitikmuo senovės graikų kalboje – Αποτροπαιος. Kita vertus, romėnų rašytojas Aulas Gelijus teigė, kad Averunkas – viena iš potencialiai žmonių atžvilgiu žalingai veikiančių dievybių, kurias reikia permaldauti, nes galinčios tiek sukelti nelaimę žmonėms, pakenkti derliui, tiek užkirsti tam kelią.
Senovės graikai tokią dievybę vadino įvairiais vardais ir priskyrė epitetus: „sergstintis nuo nelaimės“ (ἀλεξίκακος), „gydantis“ (ἀκέσιος), „išvaduotojas“ (λυτήριος), „nukreipėjas [nelaimių]“ (ἀποπομπαίος).
Panorama
thumb|400px|Panorama Panorama – iš aukštai (pvz., nuo kalno, kalvos) matomas apylinkės vaizdas, plati erdvė. Panoraminis vaizdas gali būti piešiamas, fotografuojamas, filmuojamas. Fotografijoje tokį vaizdą fiksuoja panoraminė fotografija.
Drūkšių valsčius
Drūkšių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės rytų Lietuvos ir šiaurės vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Drūkšiai.
Istorija
Įkurtas XIX a. Kauno gubernijoje. 1919 m. spalio 31 d. iš Zarasų apskrities valsčius perduotas Breslaujos apskričiai.
Gimnastika 1912 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Dalyvavusios šalys
249 gimnastai iš 12 šalių startavo olimpinėse žaidynėse:
Adamantai
Adamantai – buvęs kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, prie Lokio upės, šalia dabartinio Palokio II kaimo.
Ispanijos moterų regbio-7 rinktinė
Ispanijos moterų regbio-7 rinktinė – komanda atstovaujanti Ispanijai tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Ispanijos regbio sąjunga.
Uldis Krasts
Biografija
Gimė Ventspilio lyvių žvejų šeimoje. 1967 m. baigė Ventspilio vakarinę mokyklą. Dirbo statybininku, lentpjūvės darbuotoju, melioratoriumi, bibliotekininku, žurnalistu, mokyklinių teatrų režisieriumi.
1963 m. pasirodė pirmoji U. Krasto publikacija – eilėraštis „Lai sapņi dzīvo!“ („Tegyvuoja svajonės!“, laikraštis „Padomju Venta“ – „Tarybų Venta“). U. Krastas parašė apie 20 pjesių mokykliniams teatrams, beveik visos pastatytos, daugumą jų režisavo pats autorius. Laikraštyje „Līvli“ („Lyvis“) spausdino humoreskas latvių tamniekų šnekta, kuri susidarė veikiama lyvių kalbos substrato.
1998 m. buvo išleista lyvių poezijos antologija „Ma akūb sīnda vizzõ, tūrska!“ („Aš pagausiu tave, menke!“), ir U. Krastas, drauge su kitais vertėjais, iš lyvių kalbos į latvių kalbą pažodžiui vertė lyviškus eilėraščius; šioje antologijoje išspausdinta ir U. Krasto eilių. U. Krastas į latvių kalbą yra vertęs ir užsienio šalių poetų kūrinių.
2018 m. švęsdamas 75–metį U. Krastas sakė, kad pastaruosius dešimt metų beveik nieko neberašė, nes ilgainiui slopsta ar net išnyksta žmogaus energija, be to, gniuždo nepalanki aplinka: dešimtmečius viešpataujantis chaosas, primityvumas, ekstravagancija, masinė kultūra. Šiaip U. Krastas buvo žinomas kaip šmaikštus ir linksmas žmogus.
Maždaug 100 U. Krasto eilėraščių panaudoti dainų tekstams. U. Krasto eilėraščių versta į rusų, estų, lietuvių, lyvių ir esperanto kalbas.
Ieva Kalninia apie U. Krasto kūrybą yra sakiusi: „Uldžio Krasto poezija jungia lyriškas romantizmo sroves su realistiškais žanro paveikslais, girdisi skausmas dėl lyvių tautos likimo.“
Palaidotas Ventspilyje.
Dekusis
thumb|right|200px|Dekusis Dekusis ( 'dešimt asų') – varinė senovės Romos moneta, lygi 10 asų, kaldinta nuo III a.pr.m.e iki mūsų eros pradžios.
Averse buvo atvaizduota deivės Romos ar Minervos galva, o reverse – laivo nosis ir simbolis X, rodęs, kad moneta verta 10 asų. Spėjama, kad dekusiai buvo apyvartoje Italijos miestuose, bet ne Romoje. Vėliau dekusius pakeitė denarai.
Žinomi trys dekusių egzemplioriai.
Hanso sala
miniatiūra|222x222px|Hanso sala iš [[Grenlandija|Grenlandijos pusės]] miniatiūra|Hanso salos, esančios tarp [[Grenlandija|Grenlandijos ir Elsmyro salos, vieta]] Hanso sala – negyvenama Kanados ir Grenlandijos sala. Jos plotas – 1,3 km², matmenys – 1290 x 1199 m, didžiausias aukštis – 168,17 m.
Tikėtina, kad sala nuo XIV a. buvo inuitų medžioklės plotų dalis. Iki 2022 m. birželio 14 d. į ją pretenzijas reiškė ir Kanada, ir Danija, tačiau abi šalys susitarė pasidalyti ginčijamą salą per pusę. Pagal Grenlandijos autonomijos sutartį Danija tam tikrus užsienio reikalus, pavyzdžiui, ginčus dėl sienų, tvarko visos Danijos karalystės vardu. Artimiausios apgyvendintos vietovės yra Alertas (198 km, 62 gyventojai), Siorapalukas (349 km, 68 gyventojai) ir Kanakas (379 km, 656 gyventojai).
Mičinesas
thumb|right|Salos padėtis Mičinesas  – vakariausia Farerų sala. Saloje yra vienintelė gyvenvietė tuo pačiu pavadinimu – Mičinesas.
Šiaurinėje salos pusėje yra Korkadalur slėnis, kuriame yra daug bazalto stulpų, vadinamų akmens medžiais. Vakaruose nuo Mičineso salos yra 1 km ilgio Mykineshólmur salelė, kurios vakariniame pakraštyje esti keletas kekurų. Salelėje 1909 m. buvo pastatytas švyturys. 40 m ilgio pėsčiųjų tiltas jungia salelės rytinį galą su Mičinesu.
Skardžiai (Suginčiai)
Skardžiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 1 km nuo Skudutiškio.
2016 m. pasaulio biatlono čempionatas
2016 m. pasaulio biatlono čempionatas – Tarptautinės biatlono sąjungos organizuotas geriausių pasaulio biatlono atletų čempionatas, kuris vyko kovo 3 d. – kovo 13 d. Holmenkoleno arenoje, Osle, Norvegijoje. Pasaulio čempionato rezultatai įskaityti į 2015–2016 m. biatlono pasaulio taurės bendrą įskaitą.
Vidžių valsčius
Vidžių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės rytų Lietuvos ir šiaurės vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Vidžiai.
Vakarinė jo dalis buvo dabartinės Lietuvos teritorijoje.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Kauno gubernijoje. 1920 m. spalio 31 d. valsčius iš Zarasų apskrities perduotas Breslaujos apskričiai.
Irene Schouten
Irene Schouten (g. 1992 m. lapkričio 21 d.) – Nyderlandų greitojo čiuožimo sportininkė, olimpinė čempionė.
Biografija
2009 m. debiutavo Nyderlandų nacionaliniame čempionate. 2011 m. dalyvavo pasaulio jaunimo čempionate ir bendroje įskaitoje užėmė 11-ą vietą. 2012 m. tapo Nyderlandų masinio starto nacionaline čempione.
2015 m. Schouten pirmą kartą tapo pasaulio čempione masinio starto rungtyje.
Debiutinėse 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Schouten dalyvavo masinio starto varžybose ir iškovojo bronzos medalį.
2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse moterų 3000 m ir 5000 m rungtyse olandė pasiekė naujus olimpinius rekordus ir iškovojo aukso medalius. Laimėjo bronzos medalį komandinio persekiojimo rungtyje.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 2009–2010 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 2009–2010 m.
Dryhučų valsčius
Dryhučų valsčius  – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės Baltarusijos teritorijoje. Centras – Dryhučai, vėliau – Peraslova.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 2009–2010 m.
2009–2010 m. Šiaurės Airijos futbolo taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
Dryhučų valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje, 1867 m. jame buvo 727 dirbantieji. Panaikintas apie 1870 m., Uzmėnų ir Pereslaukos seniūnijos perduotos Leonpolės valsčiui, kita dalis – Mikalajavo valsčiui.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 2009–2010 m.
Finalo rungtynės
---
Lastavičų valsčius
Lastavičų valsčius  – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės Baltarusijos teritorijoje. Centras – Lastavičai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje, 1867 m. jame buvo 1718 dirbančiųjų. Valsčius panaikintas apie 1870 m.
FSTK Sūdavija Vilkaviškis
Vilkaviškio „Sūdavija“ – Lietuvos futbolo klubas iš Vilkaviškio.
Istorija
Klubas įsteigtas pirmajame Lietuvos nepriklausomybės atstatymo 10-metyje. 1937 m. ir 1943 m. žaidė regioninėje lygoje. Be futbolo, dar turėjo krepšinio ir stalo teniso komandas.
Atkurtas po Nepriklausomybės atgavimo, turi ir stalo teniso sekciją.
Alumniportal Deutschland
Vokietijos alumnų portalas – ne pelno siekianti visuomeninė interneto svetainė, skirta Vokietijos alumnų asmeniniam bendravimui ar komunikacijai akademinėje ir profesinėje srityse. Vokietijos alumnai – žmonės iš viso pasaulio, studijavę, atlikę mokslinius tyrimus, dirbę, kėlę kvalifikaciją, dalyvavę kalbos kursuose, stažavęsi Vokietijoje ar vokiškoje įstaigoje užsienyje. Naudojimasis Vokietijos alumnų portalu ir jo teikiamomis paslaugomis – nemokamas.
Kooperacinį projektą vykdo penkios Vokietijos tarptautinio bendradarbiavimo organizacijos. Portalą finansuoja Vokietijos Federalinė Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros ministerija.
Tikslai, uždaviniai
Alumnų portalas Vokietijos alumnams suteikia galimybę palaikyti bendravimą su Vokietija – užmegzti ir gilinti asmeninius ryšius, kontaktus su Vokietijos ar tarptautinėmis organizacijomis, įmonėmis, aukštosiomis mokyklomis, alumnų draugijomis ir pan. Svetainėje veikia tarptautinė darbo pasiūlymų birža, teikiama informacija apie kvalifikacijos kėlimo kursus, renginius bei įvykius visame pasaulyje, redakcijos skiltyje skelbiami straipsniai ekonominėmis, švietimo, mokslo, kultūros, visuomeninio gyvenimo temomis, Vokiečių kalbos skirsnyje pateikiama informacija apie vokiečių kalbos mokymąsi. Kita svarbi Alumnų portalo dalis – internetinės bendruomenės rubrika. Vokietijos alumnų portalu gali naudotis kiekvienas Vokietijos alumnas, nepriklausomai nuo to, kas jį rėmė viešnagės Vokietijoje metu.
Portale prisiregistravusios organizacijos naudodamosi gausiu kontaktų sąrašu gali efektyviau plėtoti savo alumnų veiklą. Portale ypatingas dėmesys skiriamas Vokietijos alumnų potencialui ekonominio bendradarbiavimo srityje – tiek alumnai, tiek įmonės čia ras darbuotojų, ekspertų ar bendradarbiavimo partnerių.
Istorija
Darbas su alumnais, taigi su žmonėmis, baigusiais mokslus, studijas ar kursus Vokietijoje, paprastai vyksta ne centralizuotai, o atskirai tam tikrose paramos organizacijose. Tačiau apie 80 proc. užsienio šalių absolventų, t. y. apie 14 tūkst. žmonių kasmet, savo studijas ar stažuotes dengia asmeninėmis lėšomis (laisvai judantys studentai). Kontaktų užmezgimas su šiais alumnais iki šiol reikalavo labai kruopščių, išsamių ir ilgai trunkančių paieškų.
Dėl šios priežasties buvo nuspręsta įkurti Vokietijos alumnų portalą. Tai – vienintelė tokio pobūdžio svetainė, jungianti Vokietijos alumnų veiklą ir vienijanti įvairialypes Vokietijos alumnų kompetencijas bei potencialą – patiems alumnams, juos rėmusioms organizacijoms ir visoms Vokietijos įmonėms ar organizacijoms visame pasaulyje, kurioms reikia partnerių ar darbuotojų. Šiuo metu portale prisiregistravę daugiau nei 32 tūkst. vartotojų iš 184 pasaulio šalių (2011 m. liepos mėn. duomenys).
Struktūra
Svarbiausias Vokietijos alumnų portalo akcentas – internetinės bendruomenės rubrika. Norint naudotis jos teikiamomis paslaugomis reikia nemokamai registruotis portale. Šiame socialiniame tinklalapyje alumnai gali užmegzti ir palaikyti ryšius vieni su kitais, įmonėmis ar organizacijomis. Be to, portale suteikiama galimybė kurti asmeninius tinklaraščius.
Daugelyje sričių laisvai prieinamoje „Infotekoje“ galima rasti specializuotų pasiūlymų, tarptautinę darbo pasiūlymų biržą, renginių ir įvykių kalendorių, naudingų pasiūlymų ir nuorodų, susijusių su vokiečių kalba, įvairių sričių studijų ar kvalifikacijos kėlimo kursų pasiūlymų, redakcijos skiltį su straipsniais ekonominėmis, švietimo, mokslo, kultūros, visuomeninio gyvenimo temomis. Įmonės, įstaigos ar organizacijos darbo biržoje gali siūlyti laisvas darbo vietas, teikti darbo pasiūlymus arba alumnų duomenų bazėje ieškoti darbuotojų, skelbti informaciją apie renginius ar rasti partnerių, ekspertų visame pasaulyje. Visa pagrindinė informacija Vokietijos alumnų portale pateikiama vokiečių ir anglų kalbomis. Bendrauti portale galima bet kokia kalba.
Rėmėjai ir partneriai
Vokietijos alumnų portalas vienija įvairių sričių asmenis ir įmones ar organizacijas. Kooperacinį projektą vykdo penkios Vokietijos tarptautinio bendradarbiavimo organizacijos:
Projektą remia daugiau nei dešimt „strateginių partnerių“, tarp kurių – Vokietijos užsienio reikalų ministerija, Vokietijos federalinė švietimo ir mokslo ministerija, įvairūs politiniai fondai kaip Frydricho Eberto fondas, Konrado Adenauerio fondas ir Heinricho Biolio fondas.
Jasnuvka
Jasnuvka (arba Jasnava) – buvęs viensėdis Jonavos rajono savivaldybėje, 6 km nuo Upninkėlių.
Kovelio apskritis
Kovelio apskritis – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės vakarų Ukrainos teritorijoje. Centras – Kovelis.
Istorija
Apskritis įkurta 1795 m., nuo 1797 m. priklausė Voluinės gubernijai, buvo gubernijos šiaurės vakaruose. Po I pasaulinio karo 1921 m. atiteko Lenkijos Voluinės vaivadijai.
Suskirstymas
1913 m. apskrityje buvo 18 valsčių.
Tauragės apskritis (1918–1950)
Tauragės apskritis - Lietuvos Respublikos administracinis vienetas, egzistavęs 1918-1950 m.
1947 m. 1 valsčius perduotas naujai Jurbarko apskričiai, 3 valsčiai – Šilutės apskričiai. 1950 m. birželio 20 d. ji buvo panaikinta ir padalinta į keturias dalis. Didžioji dalis (29) apylinkės pertvarkyta į Tauragės rajoną. Dalis teritorijos perduota Pagėgių rajonui (3 apylinkės), Skaudvilės rajonui (20 apylinkių) ir Šilalės rajonui (18 apylinkių).
1995 m. apskritis buvo atkurta su kita teritorija kaip Tauragės apskritis.
Suskirstymo raida
(išsamiau) || 3351 || 110 965 || 13 valsčių: Batakių valsčius, Eržvilko valsčius, Gaurės valsčius, Kaltinėnų valsčius, Kvėdarnos valsčius, Laukuvos valsčius, Naumiesčio valsčius, Sartininkų-Žygaičių valsčius, Skaudvilės valsčius, Šilalės valsčius, Švėkšnos valsčius, Tauragės valsčius, Vainuto valsčius ||
Valsčiai
Apskrities valsčiai 1919–1950 metais:
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 110 965 žmonės:
Kluoniai
Kluoniai, Kloniai – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 18 km į šiaurės vakarus nuo Pilkalnio, 9 km į pietvakarius nuo Lazdynų, Įsruties dešiniajame krante, tarp upės ir Kakšių balos.
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Kluonių kaimo bendruomenė 1927 m. Vienas senesnių kaimų Pilkalnio apskrityje. Anksčiau vadintas Versmininkais (Hinder Werschminicken), Klonšikiais (Klonschikey). Pirmąkart minimas 1556 m. (naujakurys Matheues Klonschik Versmininkuose). Po 1709–1710 m. maro neteko daugumos gyventojų: per 1719 m. reviziją konstatuota, kad iš 8 buvusių kaimo ūkių, 6 tebebuvo tušti. 1736 m. kaime gyveno jau 5 šeimos, 1 zalcburgiečių ir 4 lietuvių: David Rosekaities, Willus Pußkeppalleit, Enßies Jeckstaities ir Stepß Baltruschaities.
Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Vesnovo kaimo gyvenvietei.
Puskepalaičių giminė
Nuo XVIII a. pr. Kluoniuose gyveno lietuvių Puskepalaičių giminė. XIX a. pr. Puskepalaičiai išstumti iš savo sodybos, jų namai ir dalis žemės su šeimos kapinėmis perduota vokiečių kolonistui karališkajai smuklei įsteigti. Įsikūrė naujoje vietoje, pasistatė sodybą ant likusios žemės, netoliese įrengė kapinaites, kuriose mirusieji laidoti lietuvių papročiu kojomis į rytus; ant kapų statyti kryžiai su lietuviškais užrašais. Puskepalaičių sodyboje lankėsi Vilius Kalvaitis, Jurgis Zauerveinas, Kristupas Lokys ir kiti Mažosios Lietuvos veikėjai, sustodavo knygnešiai. 1903 ar 1905 m. Puskepalaičių ūkis išvaržytas, 1908 m. lietuvių kryžiai kapinėse išrauti.
Angelas Daugirdas
Angelas Daugirdas (1776 m. Jurkovščiznoje – 1835 m. balandžio 26 d. Vilniuje) – Lietuvos teologas ir filosofas, Vilniaus universiteto profesorius, Varšuvos Mokslo bičiulių draugijos narys–korespondentas.
Biografija
Iš garsios LDK didikų giminės kilęs Angelas Daugirdas užima svarbią vietą tiek Lenkijos, tiek Lietuvos filosofijos istorijoje. Jo pažiūros buvo artimos Škotų sveiko proto mokyklai, kuri susiformavo ir išpopuliarėjo XVIII a. antroje pusėje ir išsaugojo nemažą įtaką visą XIX a. Daugirdas save laikė John Locke ir Étienne Bonnot de Condillac mokiniu ir remdamasis jų koncepcijomis aiškino žmogaus proto vystymąsi. Pripažindamas pasaulio objektyvumą ir jo pažinumą, filosofas kritikavo George Berkeley, David Hume, Immanuel Kant agnosticizmą ir subjektyvųjį idealizmą. Jis nesitenkino žinomų koncepcijų dėstymu, o stengėsi sukurti savo teoriją. Pagrindinis jo tyrimų objektas buvo logika, į kurią jis įtraukė pažinimo teoriją ir nemažai psichologijos problemų. Angelas Daugirdas buvo įsitikinęs, jog pažinimas remiasi ir amžinais postulatais, pvz., tiesos samprata. Tokia mąstytojo koncepcija neatitiko to meto dvasios. Revoliucionieriams reikėjo aiškių idėjų, dėl kurių jie turėtų aukotis, o carizmo apologetams – įrodymų, kad jų propaguojamos „vertybės yra amžinos ir neginčijamos", todėl amžininkams A. Daugirdas atrodė atitrūkęs nuo gyvenimo realijų ir nuobodus.
Česlovas Jokūbauskas
Česlovas Jokūbauskas (gimė 1955 m. lapkričio 23 d. Varniuose, Telšių rajonas, mirė 2013 m. rugpjūčio 10 d. Vilniuje) – teisininkas, Lietuvos Aukščiausiojo Teismo (LAT) teisėjas, buvęs LAT Civilinių bylų skyriaus pirmininkas.
Angelas Daugirdas
Kūryba
A. Daugirdo Raštuose apima vertingiausią A. Daugirdo filosofinį palikimą.
Juose spausdinami tokie traktatai:
Česlovas Jokūbauskas
Biografija
1974-1978 m. Vilniaus miškų pramonės susivienijimo Gegužinės girininkijos vyr. technikas. 1983-1984 – Lietuvos TRS Teisingumo ministerijos Teismų valdybos konsultantas, vyr. konsultantas, 1984–1990 m. Vilniaus miesto Lenino rajono teismo teisėjas, nuo 1990 m. sausio mėn. LAT teisėjas, 1995–2007 m. gegužės 17 d. LAT Civilinių bylų skyriaus pirmininkas.
Angelas Daugirdas
Kūryba
Skaitomų paskaitų pagrindu A. Daugirdas parašė „Traktatą apie logiką, metafiziką ir moralės filosofiją“ (1821 m.) ir „Prigimtinių mąstymo taisyklių aiškinimą, arba teorinę ir praktinę logiką“ (1822 m.).
Česlovas Jokūbauskas
Biografija
Naujos Teismų įstatymo redakcijos), įvairių kitų LR įstatymų projektų darbo grupių narys. Nuo 1995 m. – Teisėjų tarybos, nuo 2002 m. – Teismų tarybos narys.
LAT skyriaus pirmininko atleidimo ir Meros tilto link nuosavos vilos tiesimo skandalai
2007 m. kilo skandalas dėl tuomečio LAT Civilinių bylų skyriaus pirmininko Česlovo Jokūbausko atleidimo vilkinimo (kadencija buvo pasibaigusi daugiau kaip prieš 1 metus, tačiau Jokūbauskas ir toliau ėjo pareigas). Šis skandalas tapo netvarkos Lietuvos teismuose simboliu. Žiniasklaidoje pasirodė versijos, kad Č. Jokūbauskas poste užsibuvo dėl su EBSW susijusia byla, kai prie bankroto privesta nacionalinė degalų mažmeninės prekybos bendrovė „Lietuvos kuras“, vėliau parduota už 1 litą, o po jos įsigijimo naujieji įmonės savininkai pateikė ieškinį, esą valstybė dar turėjo jiems ir primokėti 28 mln. Lt. ieškinį. Bylai pasiekus Lietuvos Aukščiausiąjį Teismą, kurio teisėjų kolegija (joje taip pat buvo ir Č. Jokūbauskas) priėmė atitinkamą nutartį. Po skandalo Seime Č. Jokūbauskui pasitraukus iš posto, buvo susigriebta, kad ieškinys apskritai neturėjo būti priimtas nagrinėti dėl suėjusios senaties.
Be to, Jokūbauskas pagarsėjo, kai valstybės sąskaita jo nuosavos vilos link Švenčionių rajone (kur greta vilas taip pat turi kiti 2 žymūs Lietuvos teisininkai – tai Seimo narys (buvęs teisėjas) Konstantas Ramelis ir Europos Teisingumo Teismo teisėjas Pranas Kūris) Per Meros upę (nuo 2008 m. spalio mėn. iki 2009 m. vasaros) pradėtas tiesti 2,5 mln. vertės litų tiltas, iš kurio mažai naudos kitiems rajono gyventojams (pvz., grybautojams, kadangi norint patekti į Gelednios mišką būtinas specialus Pasienio tarnybos leidimas).
Thomas Becket
Tomas Beketas (dar žinomas kaip Šventasis Tomas iš Kenterberio, o slavų metraščiuose kaip Foma iš Kenterberio; 1118 m. (arba 1120 m.) gruodžio 21 d., Londonas – 1170 m. gruodžio 29 d.) – Kenterberio arkivyskupas nuo 1162 m. iki žūties 1170 m. Katalikų ir anglikonų bažnyčių pripažintas šventuoju ir kankiniu. Konfliktavo su Henriku II, Anglijos karaliumi dėl bažnytinių teisių ir privilegijų. Dėl to buvo nužudytas karaliaus pakalikų Kenterberio katedroje. Iš karto po žūties popiežius Aleksandras III jį kanonizavo.
Gyvenimas
Gimė gruodžio 21 d. Londone. Buvo Gilberto Beketo ir Gilberto žmonos Matildos sūnus.
1162 m. buvo paskirtas Kenterberio arkivyskupu. Naujasis arkivyskupas siekė susigrąžinti ir išplėsti arkivyskupijos teises. Dėl to kilo daug konfliktų su karaliumi. Henrikas II bandė įtakoti kitus vyskupus, nuteikinėjo prieš Beketą.
1164 m. karalius sukvietė asamblėją, kurioje išreiškė norą turėti daugiau laisvės nuo Romos ir popiežiaus, tačiau Beketas atsisakė pasirašyti dokumentus. Po to jam buvo mesti kaltinimai dėl karališkosios valdžios negerbimo ir arkivyskupas turėjo bėgti nuo galimo persekiojimo į žemyninę Europą. Kol arkivyskupas buvo Prancūzijoje, karalius ėmėsi persekioti jo rėmėjus. Beketą rėmė Prancūzijos karalius Liudvikas VII, Sicilijos karalienė Margarita Navarietė ir pats popiežius Aleksandras III.
Pagal legendą yra pasakojama, kad karalius Henrikas II piktai sušuko: „Ar niekas nepagelbės man atsikratyti šiuo maištingu kunigu?“. Edward Grim parašė kitą versiją: „Kokius beverčius bailius ir išdavikus aš maitinau, ir įsileidau į savus namus, kad jie leidžia šlykščiam kunigui įžeisti šeimininką?“
Keturi riteriai (seras Reginald Fitzurse, seras Hugh de Morville (Vestmorlando lordas), seras William de Tracy ir seras Richard le Breton) karaliaus žodžius suprato kaip leidimą (įsakymą) veikti ir nedelsdami išvyko į Kenterberį. Susitikę su arkivyskupu, jie pranešė, kad karalius jį kviečia į teismą Vinčesteryje, tačiau Beketas atmetė šį reikalavimą. Riteriai išėjo iš Katedros, bet sugrįžo jau ginkluoti. Įsiveržė į katedrą, kur arkivyskupas dalyvavo vestuvių ceremonijoje. Žudikai ant altoriaus laiptų keturis kartus kirto kalaviju į galvą arkivyskupui. Po to žudikai pabėgo iš katedros.
Takaviska
Takaviska (Tokaviškis) – buvęs viensėdis Jonavos rajono savivaldybėje, 6 km nuo Panoterių, dabar Kryžiaukos dalis.
Kašyrų apskritis
Kašyrų apskritis – XX a. buvusi tarpukario Lenkijos apskritis Polesės vaivadijoje. Centras – Kašyrų Kaminis.
Istorija
Apskritis įkurta 1920 m. gruodžio 12 d. iš dalies Kovelio apskrities.
Suskirstymas
Apskričiai įvairiu metu priklausė 8 valsčiai:
Terekuvka
Terekuvka (arba Terechuvka, Terekauka) – buvęs viensėdis Jonavos rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės rytus nuo Jonavos, šalia Makšavos.
Bradi karjero akmuo
Bradi (Brodi) karjero akmuo arba Radžų akmuo – antras pagal dydį iš Latvijoje žinomų riedulių. Riedulys yra buvusio dolomito karjere, kuris dabar apsemtas vandeniu. Riedulio ilgis – 6,1 m, plotis – 6,0 m, o aukštis – 4,6 m (virš vandens 3,1 m). Apimtis siekia 19 m. Apskaičiuotas tūris 104 m³.
Akmuo yra netoli Jėkabpilio.
Francesca Lollobrigida
Francesca Lollobrigida (g. 1991 m. vasario 7 d.) – Italijos greitojo čiuožimo sportininkė, olimpinė prizininkė.
Biografija
Francesca teta yra žymi italų aktorė Gina Lollobrigida.
2014 m. Francesca Lollobrigida debiutavo 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse, kuriose užėmė 23-ią vietą moterų 3000 m rungtyje. 2018 m. iškovotas auksas Europos čempionato masinio starto rungtyje.
2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Lollobrigida dalyvavo trijose rungtyse. Moterų 1500 m čiuožime liko 10-oje vietoje, 3000 m distancijoje užimta 13-oji vieta, o masinio starto varžybose finišo liniją pasiekė 7-a.
2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse moterų 3000 m rungtyje italė nusileido tik olandei Irene Schouten ir pelnė sidabro medalį.
Dviračių sportas 1912 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Dviračių sportas 1912 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyko penktą kartą olimpinių žaidynių istorijoje. Stokholme vykusioje olimpiadoje vyko tik plento dviračių varžybos. Pirmą kartą istorijoje nevykdytos dviračių treko varžybos.
Žaidynėse pirmą kartą pristatytos laiko intervalo varžybos.
Dalyvavusios šalys
123 dviratininkai iš 16 šalių dalyvavo olimpinėse žaidynėse :
FK Viktorija Vilnius
Vilniaus „Viktorija“ – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.
Istorija
Klubas įsikūrė sovietmečiu prie P. Eidukevičiaus avalynės kombinato, kuris įkurtas 1949 m. 1952 m. komanda pasiekė LTSR taurės pusfinalį. 1959 m. prie kombinato prijungtas vaikiškos avalynės fabrikas „Viktorija“.
Po Nepriklausomybės atgavimo fabrikas pervadintas „Viktorija“. 1998 m. komanda laimėjo Vilniaus pirmenybes, tačiau 1999 m. iširo.
Varapanščynos valsčius
Varapanščynos valsčius  – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės Baltarusijos teritorijoje. Centras – Varapanščyna.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje. 1867 m. jame buvo 1181 dirbantysis.
Gyvenvietės
Valsčiaus gyvenvietės (skliausteliuose – baltarusiškai):
Motiejus Vaitiekaitis Kločka
Motiejus Vaitiekaitis Kločka (, ? – 1543 m. balandžio 11 d.) – LDK valstybinis veikėjas, buvęs Valkavisko ir Merecko laikytojas (1528–~1535), maršalka (1520–1543), Vitebsko vaivada (1532–1543), Žemaitijos seniūnas (1542–1543).
Biografija
Kilęs iš žymios LDK bajorų giminės, paveldėjęs savo giminės herbą „Ogończyk“. Vaitiekaus Kločkos ir jo pirmosios žmonos Sofijos Četvertinskos sūnus. Paveldėjo valdas Podarevske, Valkavisko paviete, Naugarduko vaivadijoje, Liskovo ir Mendzižecą, jose už savo lėšas statė bažnyčias.
Buvo vienas turtingiausių to laiko LDK magnatų.
Buvo žymus diplomatas. 1522, 1528, 1532 ir 1536 metais jis vyko su pasiuntinybės misija pas Maskvos Didijį kunigaikštį.
Priklausė karalienės Bonos šalininkų partijai. Jos palaikomas buvo paskirtas Vitebsko vaivada, 1534 ir 1535 metais LDK-Maskvos karo metu gynė Vitebską nuo Maskvos didžiosios kunigaikštystės armijos.
Šeima
1533 metai vedė Kateriną Hlebavičiūtę, Polocko vaivados Stanislovo Hlebavičiaus dukterį, su kuria susilaukė dukters Marinos.
Po jo mirties, žemės Liskove, Mendzižece ir Polonske atiteko karalienei Bonai.
Sinplus
Sinplus – Šveicarijos duetas, kurį sudaro broliai Ivan ir Gabriel Broggini.
2011 m. gruodžio 10 d. vykusiame Šveicarijos nacionaliniame finale Sinplus buvo pasirinkti atstovauti Šveicarijai 2012 m. Eurovizijos dainų konkurse Baku, Azerbaidžane su daina „Unbreakable“. Eurovizijos pusfinalyje jie užėmė 11-ąją vietą ir nepateko į finalą.
Daina užėmė 34 vietą „Swiss Singles Chart“. Daina įtraukta į grupės debiutinį studijinį albumą „Disinformation“, kuris išleistas 2012 m. gegužę.
Vytartai (Jonava)
Vytartai – buvęs kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Panoterių.
Pole pozicija
miniatiūra|Pole pozicijos vieta [[Trasa Nürburgring|Niurburgringo trasoje, Vokietijoje]] Pole pozicija  – automobilių sporto terminas. Juo vadinama pirmoji starto vieta, kurią kvalifikacijoje (arba pagal paskutinių lenktynių rezultatus) iškovoja automobiliai ar lenktynininkai.
Pole pozicijos nustatymas
Skirtingose automobilių sporto šakose pole pozicija nustatoma skirtingai.
Mieganti Venera
Apie paveikslą
Paveikslas tikriausiai buvo užsakytas Girolamo Marcello ir Morosina Pisani vestuvių 1507 m. spalio 7 d. proga. Girolamo Marcello buvo Džordžonės rėmėju ir turėjo tris jo paveikslus, įskaitant „Miegančią Venerą“. Pozuotojos asmenybė nežinoma. Paveikslas nepasirašytas. To meto vestuviniuose paveiksluose tarp aristokratų buvo įprasta vaizduoti Veneros vaizdinį, bet visai tikėtina, kad paveiksle vaizduojama nimfa. Pažymėtina, kad drapiruotės klosčių tonai po moters kūnu yra šalti, tokiu būdu mažinantys paveikslo erotinį charakterį.
Pole pozicija
Formulė 1
thumb|right|200px|[[2023 m. duomenimis daugiausiai pole pozicijų (104) Formulėje 1 yra pelnęs britas Luisas Hamiltonas.]] Formulėje 1 kvalifikacijos lenktynės vyksta dieną prieš pagrindines lenktynes. Nuo 2008 m. sezono kvalifikacija skirstoma į tris dalis:
FIA Pole apdovanojimas
Nuo 2014 m. sezono lenktynininkas pelnęs daugiausiai pole pozicijų apdovanojimas specialiu FIA prizu.
Mieganti Venera
Apie paveikslą
Džordžonė buvo vienas pirmųjų menininkų Europoje, kuris stipriai akcentavo peizažo vaidmenį paveiksle. Jo rankai priklauso pirmuoju savarankišku peizažu įvardijamas paveikslas „Audra“. „Miegančioje Veneroje“ peizažas taip pat vaidina svarbų vaidmenį, gulinčios moters kūno linijos harmoningai atitinka peizažo kalvų linijas. Iki „Miegančios Veneros“ Europos mene nebuvo nuogos moters vaizdinių, neįpintų į biblijinių ar mitologinių istorijų rėmus. Apie 1510 m. Venecijos mene atsirado vaizdinių, kurie moters nuogumą vaizduoja kaip patį savaime paveikslo objektą ir tapybos tikslą. „Mieganti Venera“ laikoma pirmuoju šio žanro paveikslu, kuriuo artimai sekė vėlesni tapytojai Ticianas, Palma Vyresnysis, Džulijus Romanas, Rubensas, Nikola Pusenas, Engras, Eduaras Manė. Vienas iš esminių skirtumų tarp šių dailininkų darbų ir Džordžonės yra tas, kad „Miegančioje Veneroje“ vaizduojama moteris yra užsimerkusi (ar mieganti) ir nevaržomai leidžia žiūrovui stebėti jos kūną.
Pole pozicija
FIA Pole apdovanojimas
(WC) – pilotas tapo čempionu.