cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vakarų Australija
Gyvoji gamta
thumb|left|Vakarų Australijos nacionalinis paukštis [[juodoji gulbė]] Valstijoje suskaičiuota apie 150 žinduolių ir keli šimtai paukščių bei roplių rūšių. Dažniausiai pasitaikantys sterbliniai – kengūros, valabės, vombatai, posumai, bandikutai; gausu šikšnosparnių, graužikų. Pakrančių vandenyse gyvena diugoniai, delfinai, banginiai, salose – jūrų liūtai ir pingvinai. Pietvakarių šlapynėse peri antys, sėjikai, žuvėdros, garniai ir kiti paukščiai, vidiniuose rajonuose – ereliai, virš 20 papūgų rūšių ir įvairios mažesnių paukščių rūšys – astrildos, australinės karetaitės, medsiurbiai ir kiti. Iš roplių gausiausios scinkų ir gyvačių rūšys (virš 100), nemažai gekonų ir kitų driežų, varliagyvių. Pakrančių ir vidiniuose vandenyse gyvena jūriniai ir gėlavandeniai vėžliai.
Endeminei gamtai kelia pavojų žemės ūkis, introdukuoti plėšrūnai (lapės, sulaukėjusios katės), galvijai, laukiniai triušiai. Šimtams augalų rūšių gresia išnykimas, kai kurių jau nebėra. Po europiečių atsikraustymo intensyvios žemdirbystės Vitbelto regione daugiau kaip perpus sumažėjo vidutinio dydžio žinduolių, mažėja jų ir sausringesnėse gyvulių ganymui naudojamose teritorijose, dykumose. Valstijos gamta saugoma nacionaliniuose parkuose, jūrų parkuose, rezervatuose ir kitose saugomose teritorijose, kurių bendras plotas viršija 310 tūkst. km². Valstijoje įkurta 100 nacionalinių ir 17 jūrų parkų. Ryklių įlanka, Purnululu nacionalinis parkas ir Ningalu rifas įtraukti į Pasaulio paveldo sąrašą.
Gyventojai
thumb|Vakarų Australijos sostinė ir didžiausias miestas Pertas thumb|left|Australijos aborigenų vaikai thumb|left|Vakarų Australijos gyventojų prieaugis 1829–2010 m. Vakarų Australija yra viena rečiausiai gyvenamų Australijos valstijų ir teritorijų (rečiau gyvenama tik Šiaurės teritorijoje). 2021 m. birželį valstijoje buvo 2 681 600 gyventojų, vidutiniškai 1,06 gyv./km². Gyventojai pasiskirstę labai netolygiai – 92 % susitelkę palankesnio klimato pietvakariniame valstijos kampe, likusioji valstijos dalis gyvenama retai, dykumų plotai – negyvenami.
Per visą Vakarų Australijos istoriją gyventojų pokyčius lėmė migracija. Pirmoji imigrantų banga vyko per aukso karštinę XIX a. pabaigoje, kai į Vakarų Australiją plūstelėjo aukso ieškotojai iš rytinių Australijos žemyno kolonijų. Nuo XX a. pradžios gyventojų daugėjo nuolat, daugiausia atvykdavo iš Britų salų. Po Antrojo pasaulinio karo kėlėsi imigrantai ir iš kitų Europos šalių, daugiausia italai, kroatai, makedonai. Nuo XX a. pabaigos atvykėlių iš Britų salų ir kitų Europos šalių mažėja, iš Rytų Azijos ir Pietų Afrikos – daugėja. XXI a. Vakarų Australijos gyventojų daugėja sparčiau, nei vidutiniškai Australijoje.
Tautinė sudėtis
2016 m. gyventojų surašymo duomenimis, pagal kilmę vakarų australai buvo pasiskirstę taip:
39,7 % gyventojų buvo gimę už Australijos ribų, 38,3 % abu tėvai buvo gimę Australijoje. Daugiausia valstijos gyventojų, gimusių už Australijos ribų, buvo iš Anglijos (7,8 %), Naujosios Zelandijos (3,2 %), Indijos (2,0 %), Pietų Afrikos (1,7 %) ir Filipinų (1,2 %). 206 gyventojai nurodė gimę Lietuvoje.
Kalba
2016 m. gyventojų surašymo duomenimis, 75,2 % vakarų australų namuose vartojo anglų kalbą. Iš kitų kalbų namuose daugiausia vartotos kinų mandarinų (1,9 %), italų (1,2 %), vietnamiečių (0,8 %), Kantono kinų (0,8 %) ir tagalų (0,6 %) kalbos. Australijos aborigenų kalbomis kalbėjo 10,3 tūkst. arba 0,4 % visų valstijos gyventojų.
Religija
2016 m. gyventojų surašymo duomenimis, 55,5 % buvo krikščionys. Katalikais save nurodė 21,4 %, anglikonais – 14,3 %, Vienijančiajai bažnyčiai priklausančiais – 2,3 %, budistais – 2,1 %, musulmonais – 1,8 %, presbiterijonais ir kalvinistais – 1,8 %, baptistais – 1,7 %, hinduistais – 1,6 % gyventojų. 35,2 % buvo netikintys, 10,3 % religijos nenurodė.
Lietuviai
1947 m. iš Vokietijos DP (perkeltųjų asmenų) stovyklų į Frimantlo uostą atvyko 440 lietuvių, tačiau nei vienas iš jų neliko Vakarų Australijoje – visi perkelti į Bonegilos imigrantų stovyklą Viktorijoje. 1948–1953 m. iš Vakarų Europos į Australiją atvyko dar apie 10 tūkst. lietuvių, iš jų tik 583 apgyvendinti Vakarų Australijoje. Daugiausia tai buvo jauni, išsilavinę, darbingo amžiaus asmenys; daugiau vyrų, nei moterų. Pagal galiojančią tvarką dvejus metus buvo privaloma atidirbti valstijos vyriausybės paskirtose darbo vietose, po to atvykėliai įgydavo nuolatinio gyventojo statusą ir galėdavo įsikurti pagal savo poreikius. Atvykę lietuviai apgyvendinti Perto apylinkėse, Nortame, Kanderdine ir kitur; pasibaigus sutarčiai, dauguma persikėlė gyventi į Pertą.
1959 m. Šv. Pranciškaus Ksavero katalikų bažnyčioje Rytų Perte lietuvių bendruomenei kartą per savaitę skirtas laikas pamaldoms. Iš pradžių mišias laikė airių kunigai, vėliau atsirado lietuvių. Pamaldos lietuviškai laikytos iki 1999 m. 1983 m. lietuvių bendruomenė nusipirko pastatą Pietų Perte, kuriame įkūrė Bendruomenės namus. 2020 m. Perte įkurta lituanistinė mokykla „Baltų šalelė”, mieste per radiją kartą per savaitę transliuojamos laidos lietuviškai.
Politinė sistema
thumb|Vakarų Australijos parlamento rūmai Perte thumb|Vakarų Australijos ekonominės plėtros regionai Vakarų Australija – parlamentinė konstitucinė monarchija, kartu su kitomis Australijos valstijomis ir teritorijomis sudaranti federacinę valstybę – Australijos Sandraugą. Valstijoje galioja 1890 m. Vakarų Australijos konstitucija, santykių pagrindus su federacija nustato 1901 m. Australijos Konstitucija. Aukščiausioji valdžia formaliai priklauso Didžiosios Britanijos karaliui, kuriam atstovauja jo skiriamas gubernatorius.
Įstatymus leidžia Vakarų Australijos Parlamentas, kurį sudaro dveji rūmai: aukštieji – Įstatymų leidybos taryba (Legislative Council, 36 nariai) ir žemieji – Įstatymų leidybos susirinkimas (Legislative Assembly, 59 nariai). Rinkimų teisė nuo 18 metų, dalyvavimas rinkimuose privalomas. Federacinio Parlamento Senate Vakarų Australijai atstovauja 12 senatorių, Atstovų Rūmuose – 15 parlamento narių (nuo 2022 m.).
Vykdomoji valdžia formaliai priklauso gubernatoriui, kuris tvirtina parlamento daugumos išrinktą ministrą pirmininką ir jo ministrų kabinetą. Gubernatoriaus pareigas nuo 2018 m. eina Kimas Bizlis (Kim Beazley), ministro pirmininko – Markas Makgovanas (Mark McGowan, nuo 2017 m.). Savivaldybių lygiu vykdomąją valdžią įgyvendina renkamos didžiųjų miestų, miestų ir grafysčių tarybos.
Aukščiausia teisėsaugos institucija valstijoje – Vakarų Australijos Aukščiausiasis Teismas (Supreme Court of Western Australia), nagrinėjantis svarbiausias civilines ir kriminalines bylas. Valstijoje veikia ir žemesnės instancijos apygardų ir magistratų teismai bei specializuoti teismai, nagrinėjantys šeimos ir vaikų bylas. Aukščiausiojo Teismo neišspręstos bylos perduodamos Australijos Aukščiausiajam Teismui; Australijos Federalinis Teismas taip pat turi jurisdikciją valstijos teritorijoje.
Administracinis suskirstymas
Vakarų Australija suskirstyta į 137 savivaldybes (Local Government Areas), kurių veiklą reguliuoja Vakarų Australijos 1995 m. savivaldybių įstatymas (Local Government Act 1995). Įstatymas galioja ir Kalėdų salos bei Kokosų salų administravimui, tačiau šios Australijos užjūrio teritorijos valstijai teisiškai nepriklauso. Yra trijų rūšių savivaldybės: didžiojo miesto (city), miesto (town) ir grafystės (shire). 2020 m. duomenimis, mažiausioje savivaldybėje gyveno apie 200 žmonių, didžiausioje – apie 200 tūkst. Savivaldybių skaičių bandoma mažinti.
Valstija skirstoma ir į devynis didesnius ekonominės plėtros regionus (Perto metropolinis regionas į šį skirstymą neįeina): Didįjį Pietų (Great Southern), Gaskoiną (Gascoyne), Goldfildsą-Esperansą (Goldfields-Esperance), Kimberlį (Kimberley), Pietvakarių (South West), Pilbarą (Pilbara), Pilą (Peel), Vidurio Vakarų (Mid West) ir Vitbeltą (Wheatbelt). Egzistuoja ir kitos skirstymo regionais sistemos: žemėtvarkos, statistikos, rinkimų. Pagal šias sistemas suskirstytų regionų pavadinimai kartais sutampa, bet ribos dažniausiai skiriasi.
Ekonomika
thumb|Geležies rūdos kasykla prie Tom Praiso, 2006 m. thumb|[[Super Pit aukso kasykla prie Kalgurlio ilgus metus buvo didžiausia Australijoje. ~2016 m. ją aplenkė netoli Perto esanti Bodingtono aukso kasykla]] Vakarų Australija – ekonomiškai stipri valstija, vienas turtingiausių pasaulio regionų. 2020–2021 finansiniais metais valstijoje sukurta 361,8 mlrd. Australijos dolerių (272 mlrd. JAV dolerių) vertės arba 17,5 % visos šalies bendrojo vidaus produkto (BVP); vienam gyventojui teko 135 479 Australijos dolerių (101 700 JAV dolerių), 68 % daugiau, nei vidutiniškai Australijoje. Pagal BPV dalį vienam gyventojui Vakarų Australija buvo pirmoje vietoje tarp šalies valstijų ir teritorijų.
Ekonomika orientuota į eksportą, pagrindinė ūkio šaka – kasyba, sudaranti beveik pusę (47 %) valstijos BVP. 125 valstijos kasyklose (2020–2021 m. duomenys) kasama geležies rūda (daugiausia Pilbaroje, 36 % pasaulinės produkcijos 2020 m.), nikelio rūda, auksas, boksitas (Darlingo kalnagūbryje), deimantai (Kimberlyje, 25 % pasaulinės produkcijos), druska, ličio (48 % pasaulinės produkcijos), cirkonio, mangano, vario, retųjų žemių elementų ir kitos rūdos; gaunama nafta ir gamtinės dujos (daugiausia pakrantėje prie Port Hedlando ir Karatos). Valstijoje yra ir urano telkinių, tačiau jo gavyba Vakarų Australijos vyriausybės ribojama (2002–2008 uždrausta). Pagrindinis urano gavybos centras – Vilūna.
Pramonė sukuria apie 4 % valstijos BVP (2020–2021 m.). Pagrindinės pramonės šakos – metalurgija, metalo apdirbimo, naftos chemijos, chemijos pramonė, mašinų gamyba (daugiausia kasybos reikmėms), laivų statyba. Mažesnės svarbos – medienos apdirbimo, popieriaus, poligrafijos, maisto ir gėrimų, tabako, mėsos pramonė. 2020–2021 m. valstijoje buvo 13 svarbesnių žaliavų perdirbimo įmonių (aliuminio, aukso, nikelio, titano, cirkonio, silicio), veikė suskystintų dujų gamyklos. Daugiausia pramonės įmonių sutelkta Perto aglomeracijos pietinėje dalyje esančioje Kvinanos savivaldybėje: didžiausia Australijoje naftos perdirbimo gamykla, aliuminio ir nikelio, mašinų, trąšų gamyklos, laivų statybos ir remonto įmonės.
Elektros energiją gamina šiluminės elektrinės, maitinamos daugiausia dujomis, akmens anglimi (kasama prie Kolio, Pietvakarių regione) ir šiek tiek dyzelinu. Atsinaujinančiais ištekliais pagaminama 7 % elektros energijos – daugiausia vėjo ir saulės jėgainėse (2016 m.). Kimberlyje, prie Argailo ežero, įrengta nedidelė hidroelektrinė.
thumb|left|Kviečių derliaus nuėmimas. Vidutinis vieno ūkio dydis Vakarų Australijos javų auginimo regione – 1201 ha (2011 m.) Žemdirbystei, miškininkystei ir žvejybai tenka tik nedidelė Vakarų Australijos BVP dalis (2 %, 2020–2021 m.). Pagrindinis žemdirbystės regionas – valstijos pietvakariai. Auginami kviečiai, miežiai, avižos, lubinai, aliejiniai augalai, obuoliai ir citrusai; veisiamos avys (mėsai ir vilnai), galvijai. Pienininkystės ūkių daugiausia pajūrio lygumoje į pietus nuo Perto, valstijos šiaurėje auginami galvijai mėsai. Drėkinamuose laukuose prie Karnarvono ir Kananaros auginami atogrąžų vaisiai ir daržovės, santalai. Vynininkystė išvystyta Gulbių ir Margaretos upių slėniuose bei Maunt Barkerio apylinkėse.
Kontradmirolas
Kanada
thumb|right|Kanados kontradmirolo rankovės antsiuvai (nuo 2010 m. birželio). Kanados jūrų pajėgų kontradmirolo laipsnis ( ar ) yra ekvivalentiškas Kanados sausumos bei oro pajėgų generolo majoro laipsniui. Kanados kontradmirolas yra vyresnis už komodorą ir brigados generolą, bet jaunesnis už viceadmirolą ir generolą leitenantą.
Nuovargis
Nuovargis – fizinis ir dvasinis silpnumas, pasireiškiantis dėl įtemptos fizinės ar protinės veiklos, gausaus informacijos srauto, jausmų įtampos, stiprių ar nuolatinių dirgiklių. Nuovargio požymiai yra sumažėjęs darbingumas ir vengimas dirbti toliau, bendras kūno silpnumas, dėmesio atbukimas, irzlumas, judesių koordinacijos susilpnėjimas, raumenų nusilpimas, sutrikimai nervų, kraujotakos, virškinimo, kvėpavimo sistemose. Nuovargis kyla dėl nervinių ląstelių išsekimo ir apsauginio slopinimo. Tiek nuo protinio, tiek nuo fizinio krūvio audiniai išeikvoja daug energinių išteklių, atsiranda kenksmingų medžiagų apykaitos produktų. Ypač nuovargiui neatsparūs ligoti, vyresnio amžiaus, silpno sudėjimo, fiziškai mažai išlavinti žmonės. Tinkamas poilsis, geras miegas paprastai nuovargį gretai pašalina ir grąžina darbingumą.
Chroniškas nuovargis (pervargimas) kyla dėl nuolatinės poilsio stokos, blogų darbo ir buities sąlygų, persidirbimo, netinkamo darbo ir poilsio režimo, sveikatos sutrikimų. Jis pasireiškia vangumu (apatija), bendru silpnumu, dažnais galvos skausmais, virškinimo, nervų, širdies ir kraujagyslių sistemų sutrikimais, miego problemomis. Dėl pervargimo žmogaus darbingumas vis mažėja, silpnėja proto pagava, organizmas tampa vis mažiau atsparus ligoms.
Pervargus įprastas miegas ir poilsis jėgų nepadeda atgauti, reikia iš esmės keisti darbo ir poilsio režimą, gyvenamąją ir darbinę aplinką. Pervargusiam žmogui patartina ilgesnį laiką pailsėti keliaujant, gyvenant sanatorijose, poilsio namuose. Taip pat gydoma vaistais, psichoterapija.
Pervargimo profilaktikai svarbus mėgiamas darbas, poilsis gamtoje, sportas, atsipalaidavimas kultūros renginiuose, užsiimant mėgiama veikla (pvz., žvejyba, darbu sode).
Kontradmirolas
Kanada
Kontradmirolo skiriamieji ženklai:
Į kontradmirolus pradžioje kreipdavosi laipsniu ir pavarde. Pavaldiniai paprastai kreipiasi Sir ar Ma’am. Kontradmirolai paprastai gauna tarnybinį automobilį.
Vakarų Australija
Ekonomika
Valstijos vakarinėje pakrantėje žvejojami langustai, krevetės, šukutės, pietvakarinėje ir pietinėje – jūrų ausytės, australinės lašišos, silkės, šiaurinėje – atogrąžų žuvys. Anksčiau buvusi svarbi banginių medžioklė uždrausta XX a. aštuntajame dešimtmetyje. Akvakultūros ūkiuose auginamos austrės, moliuskai, vėžiai. Šiaurės vakarų ir šiaurinėje pakrantėje auginami ir žvejojami perlai. Pagrindinis perlų auginimo centras – Brumas.
thumb|Nikelio gamykla Kvinanoje Valstijoje pagaminta produkcija sudaro apytikriai pusę visos Australijos prekių eksporto apimties (56 %, 2020–2021 m.). Išvežama geležies rūda, nafta ir suskystintos dujos, auksas, aliuminis, nikelis ir kiti metalai bei metalų rūdos, vilnos, kviečiai ir kiti žemės ūkio produktai. Įvežama mašinos, transporto įranga ir kiti pramonės gaminiai, mineralinės alyvos, auksas (perdirbimui ir reeksportui). Didžiausi prekybos partneriai – Kinija (60 % eksporto, 19 % importo), Japonija (8,6 % eksporto, 7 % importo), Jungtinė Karalystė (4,1 % eksporto, 4,6 % importo), Pietų Korėja (5,8 % eksporto, 2,4 % importo), Singapūras (3,9 % eksporto, 4,8 % importo; 2020–2021 m. duomenys).
Turizmas
thumb|Granitinę [[Bangos uola|Bangos uolą, esančią apie 300 km į pietryčius nuo Perto, kasmet aplanko daugiau nei 100 tūkst. turistų ]] Turizmo sektoriuje dirba 65,8 tūkst. arba 4,9 % Vakarų Australijos dirbančiųjų (2019–2020 m.). Iki Covid-19 pandemijos pradžios Vakarų Australiją kasmet aplankydavo virš 2 mln. turistų. 2018 m. duomenimis valstijoje apsilankė 0,97 mln. užsienio turistų ir 1,61 mln. turistų iš kitų Australijos valstijų ir teritorijų. Daugiausia užsienio turistų atvyksta iš Jungtinės Karalystės ir Airijos, Azijos šalių (Singapūro, Japonijos, Malaizijos), Naujosios Zelandijos, Jungtinių Amerikos Valstijų, vietinių turistų – iš Viktorijos ir Naujojo Pietų Velso. Labiausiai lankomas Pertas ir valstijos pietvakariai, vietinių turistų – valstijos šiaurė.
Valstybinėse turizmo svetainėse tarp pagrindinių lankytinų vietų minimos sostinė Pertas (muziejai, meno galerijos, paplūdimiai, istorinis Frimantlo uostamiestis, Karaliaus parkas ir botanikos sodas, Gulbių upės slėnio vynininkystės regionas), Ningalu pakrantė (plaukiojimas valtimis, nardymas, gyvūnų stebėjimas, Kyšulio Kalnagubrio nacionalinio parko gamta), Kimberlis (Purnululu nacionalinis parkas, Gibo Upės kelias, kriokliai, tarpekliai su vandens baseinais, aborigenų uolų piešiniai, ekskursijos laivais, ekskursiniai skrydžiai malūnsparniais, lėktuvais), vakarinė pakrantė (Smailių dykuma, Kalbario nacionalinis parkas, Ryklių įlanka ir delfinų maitinimas Manki Majoje, Hautmano Rifai), valstijos pietvakariai (Margaretos upės vynininkystės regionas, olos, Milžinų slėnio eukaliptai, Torndirapo nacionalinio parko uolos, banginių stebėjimas), Rotnesto sala, Balardo ežero skulptūros, Karidžinio nacionalinis parkas, Brumas (perlų auginimo ūkiai, jodinėjimas kupranugariais), laukinių gėlių laukai.
Transportas
thumb|Vakarų Australijos transporto infrastruktūra Pagrindinė transporto rūšis Vakarų Australijoje – automobiliai. Bendras kelių ilgis – 157 tūkst. km, iš jų 56 tūkst. km su kieta danga, 58 tūkst. km – žvyrkeliai, likusieji – nuo augmenijos išvalytos trasos atokiuose valstijos regionuose. Automagistralių ilgis – 181 km, visos prie Perto. Eismas vyksta kairiąja kelio puse, leistinas greitis gyvenvietėse – 50 km/h, už gyvenviečių ribų – 110 km/h. Valstiją su Pietų Australija ir Šiaurės teritorija jungia pirmojo numerio valstybinis plentas, juosiantis visą Australijos žemyną. Tankiausias kelių tinklas – valstijos pietvakariuose.
thumb|left|Pilbaros geležinkeliais kursuoja vieni sunkiausių ir ilgiausių pasaulio traukinių. Nuotraukoje: [[BHP Group bendrovės traukinys su geležies rūdos kroviniu atvyko į Port Hedlando uostą]] Bendras geležinkelių ilgis – 7735 km. Iš jų 4558 km – standartinės vėžės (1435 mm), 2970 km – siaurieji (1067 mm), 207 km – dvigubos vėžės. Elektrifikuoti 181 km ilgio ruožai, visi Perto priemiestinėse linijose. Visi valstybiniai geležinkeliai yra pietinėje valstijos dalyje, tankiausias geležinkelių tinklas – valstijos pietvakariuose. Su žemyno rytine dalimi Vakarų Australiją jungia Transaustralijos geležinkelis, nutiestas 1917 m. per Nalarboro lygumą. Geležinkelis turi 478 km ilgio, ilgiausią pasaulyje, tiesaus geležinkelio ruožą. Valstijos šiaurinėje dalyje veikia Pilbaros geležinkeliai, priklausantys privačioms kasybos bendrovėms, skirti geležies rūdos transportavimui iš kasyklų į uostus. Geležinkeliai pritaikyti sunkiasvoriams traukiniams, jiems tenka beveik du trečdaliai visos Australijos geležinkeliais gabenamų krovinių apyvartos. Vitbelto regione veikia grūdų pervežimams skirtų geležinkelių tinklas. Keleivių daugiausia pervežama priemiestiniais Perto traukiniais. Regioninių keleivinių maršrutų nedaug – iš Perto į Banberį (Australind traukiniai), Kalgurlį (Prospector traukiniai), Merediną (MerredinLink traukiniai) ir Nortamą (AvonLink traukiniai). Kartą per savaitę iš Perto į Adelaidę ir Sidnėjų kursuoja prabangus turistinis Indian Pacific traukinys.
Dėl didelių atstumų ir gerų oro sąlygų Vakarų Australijoje išvystytas oro transportas. Valstijoje yra 25 oro uostai, iš kurių vyksta reguliarūs skrydžiai; didžiausias ir svarbiausias – tarptautinis Perto oro uostas, aptarnaujantis 14,5 mln. keleivių per metus (2018–2019 m., iki Covid-19 pandemijos pradžios). Tarptautiniai oro uostai veikia ir Port Hedlande bei Brume.
thumb|Konteinerių laivas Frimantlo uoste. Nuotraukos centre – uosto administracijos pastatas, dešinėje – Vakarų Australijos jūrų muziejus Svarbiausi jūrų uostai yra Perte (Frimantlo) ir Pilbaroje (Port Hedlando, Dampyro ir Port Volkoto). Frimantlas – didžiausias valstijos generalinių krovinių uostas (32,6 mln. t krovinių 2018–2019 m.). Jame perkraunami konteineriai ir kitos prekės, eksportuojami gyvuliai, importuojami automobiliai, aptarnaujami kruiziniai ir kariniai laivai. Uosto padalinyje Kvinanoje perkraunami grūdai, nafta, suskystintos dujos, aliuminis, trąšos, anglys ir kiti birūs kroviniai. Pilbaros uostai specializuoti daugiausia geležies rūdos eksportui. Port Hedlandas – didžiausias pasaulyje birių krovinių uostas, kuriame kasmet perkraunama daugiau nei 500 mln. t krovinių – geležies rūda, mangano rūda, druska. Dampyro uostas antras Australijoje pagal krovinių apyvartą (daugiau nei 170 mln. t per metus). Jame perkraunama geležies rūda, suskystintos dujos, druska. Port Valkote eksportuojama geležies rūda. Kiti svarbesni uostai: Džeraldtonas (geležies rūda, grūdai), Banberis (aliuminis ir boksitas), Olbanis (grūdai), Esperansas (geležies rūda, grūdai).
Vamzdynais tiekiamos gamtinės dujos iš gavybos vietų į Pertą ir kitus didesnius valstijos miestus bei kasyklas (ilgiausi dujotiekiai – Dampyras–Banberis, 1539 km, ir Karnarvono baseinas–Kalgurlis, 1590 km). 560 km ilgio vamzdynu iš Perto į Kalgurlį tiekiamas vanduo.
Sveikatos apsauga
Sveikatos apsauga ir infekcinių ligų prevencija bei kontrole rūpinasi federalinės, valstijos ir savivaldybių institucijos. Svarbiausios medicininės paslaugos valstybinėse ligoninėse teikiamos nemokamai, tačiau valstijoje gausu ir mokamų privačių gydymo įstaigų. Didžiausios ligoninės yra Perte ir jo priemiesčiuose; kituose valstijos miestuose ir kaimo vietovėse sukurtas tankus mažesnių valstybinių sveikatos priežiūros įstaigų tinklas. Skubią medicininę pagalbą ir pirminę sveikatos priežiūrą atokiose vietovėse gyvenantiems žmonėms užtikrina „Karališkoji skraidančio gydytojo tarnyba“ (Royal Flying Doctor Service).
Švietimas
thumb|Vakarų Australijos universitetas – garsiausias ir seniausias iš valstijos universitetų, patenkantis į šalies geriausių universitetų dešimtuką Bendrojo lavinimo sistemą sudaro vienerių metų trukmės ikimokyklinis ugdymas (4–5 metų vaikams), šešerių metų trukmės pradinė ir šešerių metų trukmės vidurinė mokykla. Mokslas privalomas nuo 5 iki 15 metų, valstybinėse mokyklose nemokamas. Dalis vaikų lanko privačias, daugiausia religinių organizacijų, mokyklas. Kaimuose gyvenantys vaikai vežami į mokyklą autobusais, atokiuose regionuose gyvenantys pradinį išsilavinimą gauna nuotoliniu būdu, vidurinį – internatinėse mokyklose. Mokslo metai Vakarų Australijoje suskirstyti į ketvirčius ir trunka nuo sausio pabaigos iki gruodžio vidurio. Pietų pusrutulio rudenį, žiemą ir pavasarį mokiniams skiriamos dviejų savaičių atostogos.
Aukštasis mokslas yra mokamas. Valstijoje veikia penki universitetai, keturi iš jų – valstybiniai, visi Perte: Vakarų Australijos (The University of Western Australia, įkurtas 1911 m.), Kertino (Curtin University, 1966 m.), Merdoko (Murdoch University, 1973 m.) ir Editos Kauan (Edith Cowan, 1991 m.). Frimantle 1990 m. įkurtas privatus katalikiškas Australijos Dievo Motinos universitetas (University of Notre Dame Australia). Universitetų filialai veikia Olbanyje, Banberyje, Mandūroje, Brume.
Kontradmirolas
Pakistanas
Pakistano kariniame jūrų laivyne kontradmirolas yra 2 žvaigždžių admirolas. Jis yra vyresnis už komodorą ir jūrų kapitoną, bet jaunesnis už viceadmirolą.
Rusija ir TSRS
TSRS kontradmirolo laipsnis buvo įvestas 1940 m. gegužės 7 d.
Vakarų Australija
Švietimas
Profesinį techninį išsilavinimą jaunimui ir suaugusiems užtikrina valstybinės TAFE (Technical and Further Education) sistemos institutai ir kolegijos bei privačios mokymo įstaigos įvairiuose valstijos miestuose.
Kultūra
thumb|Perto kultūros centras – miesto kvartalas su želdiniais ir kultūros įstaigų pastatais. Vienas jų – Vakarų Australijos meno galerija Pagrindinės kultūros įstaigos sutelktos valstijos sostinėje Perte. Mieste įsikūrusi Vakarų Australijos opera, Vakarų Australijos baletas, Vakarų Australijos simfoninis orkestras, veikia Vakarų Australijos valstybinė biblioteka, Vakarų Australijos muziejus, Vakarų Australijos jūrų, Vakarų Australijos laivų nuolaužų ir kiti muziejai; Vakarų Australijos meno galerija, Perto šiuolaikinio meno institutas, Vakarų Australijos scenos meno akademija, Vakarų Australijos valstybinis teatro centras, Perto susirinkimų ir parodų centras, Perto koncertų salė, Perto arena, Jo Didenybės ir kiti teatrai. Perte vyksta kasmetinis tarptautinis Perto menų festivalis (drama, muzika, baletas, filmai, dailė).
Žymesni Vakarų Australijos literatūros atstovai – poetė Fei Zviki (Fay Zwicky), poetė ir dramaturgė Doroti Hiuet (Dorothy Hewett), rašytojai Randolfas Stou, Katerina Suzana Pričard, Meri Diurak (Mary Durack) ir Elizabetė Džoli (Elizabeth Jolley), aborigenų kilmės rašytoja Sali Morgan (Sally Morgan), dramaturgas Džekas Deivisas (Jack Davis). Vienas svarbesnių dailininkų – tapytojas modernistas Gajus Grėjus-Smitas (Guy Grey-Smith).
Iš Vakarų Australijos kilę aktoriai Hitas Ledžeris, Semas Vortingtonas, Aila Fišer, Melisa Džordž, Ernis Dingas (Ernie Dingo), Džesika Marė (Jessica Marais), Magana Geil (Megan Gale); valstijoje filmuoti „Triušių aptvaras”, „Paskutinės valandos” (These Final Hours), „Džasperis Džonsas” (Jasper Jones), „Australija”, „Raudonasis šuo” (Red Dog), „ABBA” ir kiti vaidybiniai filmai.
Sportas
thumb|Australiškojo futbolo lygos rungtynės tarp Perto „West Coast Eagles” ir [[Melburnas|Melburno „Collingwood” komandų Perte, 2014 m.]] Populiariausios sporto šakos pagal varžybų lankomumą – australiškasis futbolas, automobilių ir motociklų sportas, žirgų lenktynės (2005–2010 m. duomenys). Nuo XX a. pabaigos auga ir europietiškojo futbolo populiarumas: 2017 m. duomenimis futbolas buvo populiariausia komandinio sporto šaka valstijoje pagal sportuojančių skaičių; antroje vietoje buvo australiškasis futbolas, trečioje – krepšinis.
Valstijos komandos dalyvauja daugumoje pagrindinių Australijos komandinių sporto šakų aukščiausio lygio varžybose. Australiškojo futbolo lygoje (AFL) žaidžia „West Coast Eagles” ir „Fremantle Dockers” klubai, valstijos lygiu rengiamos Vakarų Australijos futbolo lygos (WAFL) australiškojo futbolo varžybos (10 klubų 2022 m. duomenimis). Australijos A-lygoje ir W-lygoje valstijai atstovauja „Perth Glory” vyrų ir moterų europietiškojo futbolo komandos, žolės riedulio lygose – „Thundersticks” vyrų ir moterų komandos, nacionalinėse krepšinio lygose – vyrų „Perth Wildcats” ir moterų „Perth Lynx” klubai, kriketo lygoje – „Perth Scorchers” klubas, Nacionaliniame regbio čempionate – „Western Force”, Australijos beisbolo lygoje – „Perth Heat”, netbolo lygoje – „West Coast Fever”, Nacionalinėje vandensvydžio lygoje (NWPL) – „UWA Torpedoes” komandos.
Vakarų Australijoje kasmet vyksta ATP taurės teniso turnyrų varžybos, Perto tarptautinis golfo turnyras, praeityje rengtos tarptautinės vandensvydžio (Tomo Houdo taurė, 2003–2012 m.), Moterų žolės riedulio pasaulio taurės varžybos (2002 m.), V pasaulio regbio čempionato grupių varžybos (2003 m.), Pasaulio ralio čempionatų etapai (1989–2006 m.), Pasaulio vandens sporto čempionatas (1991 ir 1998 m.), Britų imperijos ir Sandraugos žaidynės (1962 m.). Reikšmingu įvykiu valstijos sporto istorijoje laikoma Karališkojo Perto jachtklubo pergalė 1983 m. Amerikos taurės regatoje: jachta „Australia II“ tapo pirmąja regatą laimėjusia ne amerikiečių jachta taurės istorijoje. Pagal taurės taisykles, Perto jachtklubas įgijo teisę organizuoti kitą regatą 1987 m.
Didžiausia sporto arena valstijoje – Perto stadionas, talpinantis 60 tūkst. žiūrovų. Stadione daugiausia rengiamos australiškojo futbolo, kriketo, futbolo ir regbio varžybos bei koncertai.
Grybinė
Grybine vadinami du kaimai:
Kininis agarmedis
thumb|left|250px|Kininio agarmedžio vaisius
Kauno miesto savivaldybės taryba 2003–2007 m.
Kauno miesto savivaldybės taryba – Kauno miesto savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2002 m. gruodžio 22 d.
Partijos
Rinkimai įvyko 2002 m. gruodžio 22 d. Rinkimuose gavo vietų:
Veikla
Pirmasis miesto Savivaldybės tarybos posėdis įvyko 2003 m. balandžio 10 d. miesto meru išrinktas Arvydas Garbaravičius. Pirmasis mero pavaduotojas Adolfas Antanas Balutis, pavaduotojai – Kazimieras Kuzminskas, 2006 m. – Adelė Echodienė.
Nuorodos
Oficiali svetainė
2000–2004 m. Seimas
240px|thumb|Lietuvos Respublikos Seimas 240px|thumb|2000–2004 m. LR Seimo pirmininkas Artūras Paulauskas
'''Seimo 2000–2004 m. kadencija''' – Lietuvos Respublikos Seimas, išrinktas 2000 m. spalio 8 d. Pirmasis posėdis įvyko 2000 m. spalio 19 d., paskutinis – 2004 m. lapkričio 11 d. Seimo pirmininkas Artūras Paulauskas.
Socialdemokratinės koalicijos frakcija (SDKF)
Įkurta per pirmąjį posėdį. Seniūnas – Vytenis Povilas Andriukaitis, seniūno pirmasis pavaduotojas – Česlovas Juršėnas, seniūno pavaduotojas – Sergej Dmitrijev.
Liberalų frakcija (LF, LiCF)
Įkurta per pirmąjį posėdį. Seniūnė – Dalia Kutraitė Giedraitienė, seniūno pavaduotojai – Alvydas Medalinskas, Klemensas Rimšelis, Eligijus Masiulis. 2003 m. kovo 5 d. tapo Jungtine ir liberalų frakcija, 2003 m. birželio 5 d. Liberalų ir centro frakcija.
Naujosios sąjungos (socialliberalų) frakcija (NSF)
Įkurta per pirmąjį posėdį. Seniūnas – Gediminas Jakavonis, seniūno pavaduotojai – Dangutė Mikutienė, Rimas Valčiukas.
Tėvynės sąjungos – konservatorių frakcija (TSLK)
Įkurta per pirmąjį posėdį. Seniūnas Andrius Kubilius, seniūno pavaduotojas – Arvydas Vidžiūnas.
Jungtinė Centro, Moderniųjų krikščionių demokratų, Lenkų rinkimų akcijos frakcija (JF)
Įkurta per pirmąjį posėdį. Seniūnas – Gintaras Šileikis, seniūno pavaduotojas – Valdemar Tomaševski.
Nepriklausoma frakcija (NF)
Įkurta 2002 m. sausio 12 d. Seniūnas – Eugenijus Maldeikis, seniūno pirmasis pavaduotojas – Henrikas Žukauskas. 2002 m. liepos 5 d. frakcija pakeitė pavadinimą ir tapo Liberaldemokratų frakcija.
Mišri Seimo narių grupė (MSNG)
Seimo narių, nepriklausančių jokiai frakcijai, grupė.
Seimo veikla
Nuo 2000 m. spalio 19 d. iki 2004 m. liepos 15 d. priimta:
Iš viso nuo 1990 m. kovo 10 d. iki 2004 m. liepos 15 d. priimta:
Andai
Andai  – ilgiausia pasaulyje kalnų grandinė, besidriekianti palei visą vakarinę Pietų Amerikos pakrantę. Visos kalnų sistemos ilgis – apie 7500 km (nuo 10º šiaurės platumos iki 55º pietų platumos), plotis – iki 600 km (plačiausia vieta yra tarp 18° ir 20° pietų platumos), vidutinis aukštis – apie 4000 m. Sudaro pietinę Kordiljerų dalį.
Kartu tai – vienas iš gamtinių-geografinių Pietų Amerikos regionų.
Struktūra
thumb|300px|Cono de Arita, [[Saltos_provincija|Saltos (Argentina)]] Andai skirstomi į tris dideles dalis: Pietiniai Andai Argentinoje ir Čilėje; Centriniai Andai Čilėje ir Peru ir Šiauriniai Andai Venesueloje, Kolumbijoje ir Ekvadoro šiaurėje.
Pietinėje Kolumbijos dalyje, ties siena su Ekvadoru, Andus sudaro tik viena vulkaninių kūgių grandinė, kuri šiauriau išsišakoja į tris grandines – vakarinę, Centrinę ir rytinę.
Vienas iš Andų kalnagūbrių lietuvių kilmės geologo ir etnologo Igno Domeikos garbei pavadintas Domeikos kalnagūbriu.
Išilgai Andų tęsiasi vandenskyra tarp Atlanto ir Ramiojo vandenyno, juose prasideda Amazonė ir daug kitų didžiųjų žemyno upių, taip pat plyti aukščiausiai virš jūros lygio esantis laivuojamas Titikakos ežeras.
Klimatas
thumb|300px|[[Rūko miškais apaugę rytiniai Andų šlaitai (Junga)]] Andai driekiasi per šešias klimatines zonas, kurios išsidėstę išilgai kalnagūbrio, todėl ir klimatas juose labai įvairus. Šios zonos yra vadinamos kečujų kalbos terminais:
Aukščiausios viršūnės
thumb|300px|right|Akonkagva (2005) Aukščiausia Andų viršūnė – Akonkagva 6959 m aukščio. , bet labiausiai nuo Žemės centro nutolusiu tašku laikoma Čimboraso ugnikalnio viršūnė. Toliau pateikiamos svarbiausios Andų viršūnės su ispaniška pavadinimo versija. Aukštis nurodomas metrais (kadangi įvairių šaltinių duomenys įvairuoja, skliausteliuose pateiktos variacijos): thumb|300px|[[Alpamajas|Alpamajo viršukalnė Anduose]]
Aukščiausieji aktyvūs ugnikalniai
Geologija ir iškasenos
Andai susiformavo destruktyviajame tektoninių plokščių pakraštyje, kuriame okeaninė Naskos plokštė ir Antarktidos plokštės fragmentas, nerdamos po žemynine Pietų Amerikos plokšte, kelia ją aukštyn. Dėl šių geologinių poslinkių Andai pakyla aukštyn apie 10 centimetrų per 100 metų.
Pietiniame žemyno gale Andų kalnų grandinė panyra ir vėl iškyla Antarktidos pusiasalyje. Dėl tektoninių plokščių sąveikos Andai yra vulkaniškai ir seismiškai labai aktyvūs.
Svarbiausios iškasenos: varis, cinkas, sidabras ir alavas.
Istorija ir dabartinis administravimas
Andai – ne tik geografinis, bet ir kultūrinis Pietų Amerikos regionas, siejamas su ikikolumbine Andų civilizacija. Dėl specifinių, palankių žemdirbystei, klimato sąlygų čia atsirado prielaidos susiformuoti aukšto lygio civilizacijai, kurią kūrė įvairios Andų indėnų tautos: kečujai, aimarai, muiskai, močikai, čimu, činčai, čankai, huankai, diagitai, araukanai ir daugybė kitų. Šių tautų kultūra labai stipriai skyrėsi nuo į rytus nuo Andų gyvenusių Ljanosų, Amazonijos, Gran Čiako, Pampų ir Patagonijos indėnų kultūros.
Anksčiausiai civilizacija susiformavo centrinėje Andų dalyje, bet vėliau, maždaug nuo II mūsų eros tūkst. pradžios, ėmė plisti tiek į šiaurę, tiek į pietus, apimdama beveik visą Andų kalnų teritoriją. Galutiniu civilizacijos laikotarpiu, XV a., beveik visi Andai buvo suvienyti inkų imperijos.
Po Peru nukariavimo XVI a. Andų regionas buvo valdomas kaip Peru vicekaralystės dalis. Vicekaralystės administraciniai vienetai nulėmė tai, kad XIX a. vietos gyventojams iškovojus nepriklausomybę, Andų regionas suskilo į atskiras nepriklausomas valstybes. Šiuo metu Andų regionas yra administruojamas šių valstybių:
Kita
Andų kalnų pavadinimas įdomiai paveikė ispanų kalbos leksiką: žmones, mėgstančius laipioti po kalnus, Pietų Amerikos gyventojai vadina andinistais (andinista), o ne alpinistais. Ispaniškas žodis cordillera reiškia „virvę“.
Singapūro vėliava
thumb|right|[[Vaizdas:FIAV 110000.svg|23px Nacionalinė ir valstybinė vėliava. Vėliavos proporcijos: 2:3]]
Singapūro vėliava pirmą kartą buvo sukurta 1959 m., kai šalis atsiskyrė nuo Britų imperijos. Vėliava buvo iš naujo patvirtinta kaip valstybės vėliava, kai respublika įgijo visišką nepriklausomybę 1965 m. rugpjūčio 9 d. Vėliava yra dviejų spalvų: viršutinė – raudona. apatinė – balta.
Simbolika
Vėliavos viršutiniame-kairiajame kampe (kantone) yra baltas pusmėnulis ir penkios žvaigždės. Vėliavos simbolika reiškia jauną naciją ant kylančios, visuotinės brolybės ir lygybės, bei nacionalinių idealų.
Ekvadoro herbas
Ekvadoro herbas pradėtas naudoti 1900 m ir yra pagrįstas ankstesne 1845 m. versija.
Struktūra
Ovalo formos skydo fone yra pavaizduotas Čimboraso ugnikalnis, tuo tarpu iš jo ištekanti upė atvaizduoja Gvajas upę. Čimboraso vulkanas ir Gvajas upė simbolizuoja Siera ir Kosta regionų grožį ir turtus. Upėje atvaizduotas garlaivis pavadinimu Gvajas. Šis laivas buvo pastatytas 1941 m. Gvajakilio įlankoje ir buvo pirmasis jūrose plaukioti tinkamas garlaivis, pastatytas Pietų Amerikos vakarų pakrantėje. Vietoj stiebo ant laivo pavaizduotas kaducėjus simbolizuoja prekybą ir ekonomiką. Viršuje auksinė saulė apsupta astrologinių Avino, Jaučio, Dvynių ir Vėžio zodiako ženklų (simbolizuojančių mėnesius nuo Kovo iki Liepos), simbolizuoja 1945 metų Kovo revoliucijos trukmę.
Skydo viršuje išskėtęs savo sparnus Kondoras simbolizuoja Ekvadoro jėgą, didybę ir stiprybę. Skydo šonuose keturios Ekvadoro vėliavos. Laurai kairėje simbolizuoja respublikos pergales. Palmės lapai dešinėje simbolizuoja nepriklausomybės kovų žuvusiuosius. Fašina po skydu simbolizuoja respublikos garbę.
BSG Wismut Gera
Geros „Wismut“ – Vokietijos futbolo klubas iš Geros.
Kiutahija
Kiutahija – miestas vakarų Turkijoje; provincijos centras. Išvystyta kalnakasyba, cukraus, chemijos, keramikos pramonė, audžiami kilimai.
Trečiojo asmens šaudyklė
thumb|right|250px|Trečiojo asmens perspektyva demonstracinėje žaidimo „Dead Justice“ versijoje thumb|right|250px|Trečiojo asmens šaudyklės vaizdo sąsajos schema Trečiojo asmens šaudyklė  – 3D kompiuterinių veiksmo žaidimų žanras, kuriame žaidėjo veikėjas matomas ekrane iš trečiojo asmens perspektyvos. Tokio žanro žaidimuose daugiausi vyrauja šaudymas.
Žaidimo struktūra
Tai trimačių kompiuterinių žaidimų, kurie pastaruoju metu įgavo daug reikšmingumo (ypač žaidimų konsolėse), tipas. Žanras apjungia pirmojo asmens šaudyklės šaudymo elementus su 3D platformer žanro žaidimams būdingais šokinėjimo ir galvosūkių sprendimo elementais bei paprasta artimos kovos sistema iš brawler žanro žaidimų. Trečiojo asmens šaudyklės beveik visuomet pasižymi pagalbinio taikymosi savybe, kadangi prisitaikyti žiūrint iš trečiojo asmens perspektyvos yra sudėtinga. Dauguma taip pat turi ir pirmojo asmens perspektyvos vaizdą, kuris suteikia galimybę šaudyti tiksliais šūviais ar dairytis tam tikrų aplinkos detalių, kurių paprastai neįmanoma aptikti žiūrint iš numatytos žaidimo kameros pozicijos. Daugeliu atveju žaidėjas turi stovėti ramiai, kad galėtų pasinaudoti iš pirmojo asmens perspektyvos matomu vaizdu.
Sąryšis su pirmojo asmens šaudyklėmis
Tokie žaidimai yra glaudžiai susiję su pirmojo asmens šaudyklėmis, kurie taip pat susieja žaidėjo perspektyvą su avataru , bet visgi abu žanrai skiriasi viens nuo kito. Pirmojo asmens perspektyva žaidėjui leidžia taikytis ir šaudyti jų avatarui neužstojant regimo vaizdo, tuo tarpu trečiojo asmens šaudyklėse avataras matomas „iš už peties“ arba „iš už nugaros“. Tokiu būdu trečiojo asmens perspektyva žaidimo dizaineriui leidžia sukurti detalesnį avatarą, o žaidėjui suteikia panašų į filmo žiūrėjimo jausmą. Priešingai, pirmojo asmens perspektyva leidžia žaidėjui labiau pasinerti į žaidimo pasaulį.
Skirtinga perspektyva taip pat turi įtakos ir pačiai žaidimo eigai. Trečiojo asmens šaudyklės žaidėjui suteikia platesnį matymo lauką. Toks matymo laukas palengvina veikėjo sąveiką su jį supančia aplinka, kaip, pvz., taktinio prisidengimo nuo ugnies lauko panaudojimas „Gears of War“ žaidime, arba brovimasis siaurose patalpose. Taigi trečiojo asmens perspektyva labiau tinka sąveikaujant su žaidimo pasaulio objektais, kaip pvz., laipiojimas ant platformų, grumtynės artimoje kovoje arba transporto priemonės vairavimas. Tačiau trečiojo asmens perspektyva gali kliudyti užduotyse, kurios reikalauja tikslaus taikymosi. Tai kartais kompensuojama platesne ir erdvesne aplinka.
Riba tarp pirmojo ir trečiojo asmens šaudyklių ne visuomet yra aiški; kai kuriuose žaidimuose, kaip, pvz., „Halo: Combat Evolved“, „PlanetSide“ ar „Deus Ex: Human Revolution“, vietomis (vairuojant, dengiantis nuo ugnies lauko ir pan.) naudojamos abi perspektyvos.
Dauginčiai (Anykščiai)
Dauginčiai – kaimas pietvakarinėje Anykščių rajono savivaldybės dalyje, į šiaurę nuo Kavarsko.
Katalaunijos mūšis
Katalauno laukų mūšis, arba Katalaunijos mūšis įvyko 451 m. (birželio 20 d. arba rugsėjo 20 d.) Katalaunijos laukuose šiaurės Prancūzijoje prie dabartinio Trua miesto. Jame Romos imperijai su sąjungininkais pagaliau pavyko pakirsti hunų galybę. Tai stambiausias (abiejų armijų dydis vertinamas apie 100 tūkst.) ir vienas reikšmingiausių pirmojo tūkstantmečio mūšių Europoje. Mūšį, trukusį visą dieną, aprašė istorikas Jordanas VI a.
Jame romėnai bei jų sąjungininkai – frankai, sarmatai, alanai, vedami valdovo Sangibo, kuris Orleano apgulties metu buvo hunų pusėje, armorikiečiai, liticianai, burgundai, saksai, ripariečiai, olibrionai ir kai kurios kitos germanų bei keltų gentys – vadovaujami Romos karvedžio Flavijaus Aetijaus (Aetius) po atkaklios ir kruvinos kovos sutriuškino Atilos vadovaujamus hunus su jų sąjungininkais gepidais, vadovaujamais Ardariko. Gotai dalyvavo abiejose pusėse. Vizigotų valdovas Teodorikas I su savo pulkais kovojo romėnų pusėje, ostrogotų armija, vedama brolių Valamiro, Theodemiro ir Vidimero – amalių vadovo, – palaikė Atilą. V a.gyvenęs Sidonius pateikia platesnį dalyvavusių genčių sąrašą: rugijai, gepidai, gelonai, burgundai, skirai, belonotianai, neurai, bastarnai, tiuringiečiai, brukterai ir frankai, gyvenę prie Nekaro upės.
Hunai prieš tai nusiaubė Reimso, Mainco, Kelno, Strasbūro, Vormso ir Tryro miestus bei apgulė Orleaną. Mūšis tęsėsi apie 15 val. iki visiškai sutemstant.
Kitą dieną romėnus paliko dalis sąjungininkų (vizigotai), todėl jie nebesiryžo pulti gerokai susilpnintų hunų ir atsitraukė. Hunai taip pat buvo patyrę per daug nuostolių, kad galėtų dar kartą stoti į kovą.
Horodnianka (Vasilkuvo valsčius)
Horodnianka  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Vasilkuvo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Briuselio tarptautinis oro uostas
Briuselio oro uostas  – tarptautinis oro uostas Briuselyje, Belgijoje. 2015 m. oro uostas aptarnavo virš 23 milijonų keleivių ir 489 tūkstančių tonų krovinių.
2016 m. oro uoste įvyko 2016 m. Briuselio oro uosto sprogimai.
Žygimantas Augustinas
Žygimantas Augustinas (g. 1973 m. Vilniuje) – lietuvių dailininkas, tapytojas, grafikas.
Biografija
Gimė Vilniuje 1973 metais. 2003–2004 m. studijavo tapybos discipliną Niujorko meno studentų Lygoje. 2001 studijavo Florencijos meno akademijoje (vasaros sesija). 2000 m. dalyvavo Joe Santore (Niujorkas) piešimo kursuose. 1991–1998 m. studijavo Vilniaus dailės akademijoje, gavo magistro laipsnį (estampo specialybė).
Zulfiqar
Zulfiqar - antrosios kartos Irano pagrindinis kovinis tankas, sumanytas brigados generolo Mir-Younes Masoumzadeh, Irano armijos vado pavaduotojo tyrimų ir saviaprūpinimo reikalams. Tankas pavadintas šiitų imamo Hazrat Ali legendinio kardo Zulfiqar'o garbei.
Tanko prototipas buvo pagamintas 1993 m. Šeši pusiau pramoniniai tanko prototipai buvo pagaminti ir išbandyti 1997 m.
Konstrukcijos ypatumai
Tankas stačiakampės dėžės formos, su suvirintu vietinės konstrukcijos bokštu. Manoma, kad konstruojant Zulfiqar buvo panaudoti pagrindiniai rusiško tanko T-72 ir amerikietiškų tankų M48 ir M60 komponentai. Pakabos konstrukcija sukurta kopijuojant anksčiau į Iraną importuotų JAV tankų M48 Patton bei M60 Patton konstrukciją. SPAT 1200 transmisija, manoma, irgi yra vietinė tanko M60 transmisijos modifikacija.
Kovinė Zulfiqar masė yra 36 tonos, o dyzelinio variklio galia - 780 AG. Galios ir masės santykis - 21,7 AG/t. Kai kuriuose šaltiniuose, jog Zulfiqar konstrukcija panaši į Brazilijos tanką Osório.
Zulfiqar'o įgula - 3 žmonės. Manoma, kad automatinis patrankos užtaisymo įrenginys paimtas iš T-72.
Strombolis
Strombolis  – ugnikalnis Italijoje, sudarantis to paties pavadinimo salą Tirėnų jūroje, netoli šiaurinės Sicilijos pakrantės. Saloje nuolatos gyvena 400–750 žmonių.
Zulfiqar
Zulfiqar-1
Zulfiqar-1 sukurtas tanko M60 Patton, kurį Iranas pirko prieš revoliuciją, pagrindu. Pirmą kartą viešai parodytas 1994 m. 1997 m. buvo pagaminta pirmoji partija iš 6 mašinų, kurios tais pačiais metais buvo išbandytos.
Strombolis
Aukštis virš jūros lygio ~924 m, aukštis nuo jūros dugno virš 2000 m. Viršūnėje žiojėja trys krateriai. Dėl savo aktyvumo jo dūmai matomi iš tolo ir jis dažnai vadinamas „Viduržemio jūros švyturiu“.
Zulfiqar
Zulfiqar-1
Zulfiqar-1 korpuso šarvai yra suvirinti, o patranka dengta kompozitiniu šarvu. Ginkluotas lygiavamzde 125 mm patranka iš T-72.
Donatas Zavackas
Donatas Zavackas (g. 1980 m. balandžio 20 d. Klaipėdoje) – buvęs Lietuvos krepšininkas.
Zulfiqar
Zulfiqar-2
Zulfiqar-2 yra pagrindinio kovinio tanko prototipas, naudotas kaip eksperimentinė platforma. Šis variantas turi naują galingesnį variklį. Važiuoklė pailginta. Manoma, kad turi tobulesnį patrankos užtaisymo įrenginį.
Strombolis
Strombolis garsėja nuolatiniu aktyvumu: jau mažiausiai 2000 metų krateriai intervalais nuo kelių minučių iki kelių valandų su nedideliais sprogimais nuolatos į keliasdešimties – kelių šimtų metrų aukštį išmeta piroklastines bombas, pelenus, šiek tiek lavos (lavos upių paprastai nebūna). Tokio tipo išsiveržimas vadinamas Strombolio tipo išsiveržimu.
Zulfiqar
Zulfiqar-3
Zulfiqar-3 - tobuliausias variantas iš visų Zulfiqar tankų. Nuo ankstesnių modelių skiriasi patobulintais ugnies valdymo sistema, važiuokle, varikliu ir patranka 2A46. Turi lazerinį tolimatį.
Strombolis
thumb|left|300px|Eolų salos ir Strombolis
Zulfiqar
Zulfiqar-3
Zulfiqar-3 turi sustiprintą bokštą. Vikšrai pridengti šarvuotais ekranais.
Strombolis
Tarp nuolatinių nestiprių išsiveržimų retkarčiais pastebimas suaktyvėjimas. Stipriausias pastarojo šimtmečio išsiveržimas vyko 1930 m., sugriaudamas namų ir pražudydamas kelis žmones. Kiti aktyvesni išsiveržimai vyksta kas keleri metai ar dešimtmečiai. 2002 m. gruodžio 29-30 d. lavos upė pasiekė jūrą, o kelios didelės nuošliaužos sukėlė dideles, iki 10 m aukščio, bangas. 2003 m. balandžio 5 d. iš viršūnėje esančio kraterio išmesti akmenys apgadino kelis Ginostros kaimelio namus. 2007 m. vasario 27 d. kalne atsivėrė du nauji krateriai. Iš vieno iš jų pradėjo tekėti lava. Kadangi dėl šių įvykių tapo sunkiau apskaičiuoti galimus išsiveržimus, ši teritorija tapo neprieinama turistams.
Strombolis yra vienas aktyviausių ugnikalnių Žemėje ir beveik kasmet išsiveržia nuo pat 1932 m. 2019 m. liepos 3 d. išsiveržimo metu vienas alpinistas žuvo, dar keli žmonės buvo sužeisti. 2019 m. rugpjūčio 28 d. išsiveržimo metu dūmai ir dulkės pakilo į 2 000 m aukštį.
Donatas Zavackas
2007 m. birželio 28 d. pasirašė vienerių metų sutartį, su galimybe ją pratęsti, su Šiaulių „Šiaulių“ klubu. 2008 m. gegužės 21 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Vilniaus „Lietuvos Ryto“ klubu. 2010 m. rugpjūčio 5 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Vokietijos Liudvigsburgo „EnBW“ klubu.
Duresio apygarda
Duresio apygarda  – viena iš 36-ių Albanijos apygardų, esanti šalies vakarinėje dalyje. Priklauso Duresio apskričiai. 242 801 gyventojas (2010 m. duomenys). Plotas – 433 km². Administracinis centras – Duresis. Ribojasi su Kurbinio, Krujės, Tiranos ir Kavajės apygardomis. Vakaruose apygardos krantus skalauja Adrijos jūra.
Donatas Zavackas
2017 m. spalio pradžioje tapo Klaipėdos „Neptūno“ sporto direktoriumi. 2020 m. sausio viduryje buvo atleistas iš pareigų.
Duresio apygarda
Savivaldybės
Duresio apygarda sudaryta iš 10 savivaldybių:
Airijos futbolo varžybos 1993–1994 m.
Airijos futbolo varžybos 1993–1994 m.
Pereinamosios rungtynės
-
1993–1994 m. Lygos taurė
Airijos futbolo lygos taurė yra vienas pagrindinių taurės turnyrų Airijoje, jame dalyvauja dviejose stipriausiose lygose žaidžiantys klubai ir kai kurios žemesniųjų lygų komandos.
Antanas Krasinskas
Antanas Krasinskas (1866 m. Žadeikoniai, Saločių valsčius – apie 1932 m.) – Lietuvos knygnešys.
Biografija
Apie 1885 m. pradėjo platinti draudžiamąsias lietuviškas knygas, nuo 1886 m. pats gabeno jas iš Tilžės ir Bitėnų. Samdydavo vedlį, papirkdavo pasienio sargybinius. Spaudą platino Biržų, Pasvalio, Joniškėlio, Linkuvos, Rozalimo apylinkėse. Keletą kartų įkliuvo. 1898 m. sulaikytas su draudžiamąja spauda prie Gaurės, 1899 m. nubaustas metus kalėjimo, 6 mėnesius kalėjo Vilniuje. 1902 m. per kratą jo bute radus knygų lietuvių kalba, ištremtas 5 metams į Kičmą (Oloneco gubernija). 1904 m. dėl amnestijos paleistas. 1910 m. įkliuvo pervesdamas per sieną emigrantus ir buvo ištremtas į Uržumską (Viatkos gubernija). Tremtyje išbuvo 9 metus.
Mindaugių pagrindinė mokykla
Joniškio rajono Mindaugių pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Mindaugiuose (Joniškio raj.), vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190564133. Steigėjas Joniškio rajono savivaldybės taryba.