cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nyderlandai
Muzika
Kasmet Hagoje vykstantis džiazo festivalis „North Sea Jazz Festival“ laikomas vienu svarbiausių džiazo renginių pasaulyje. Tarptautiniu mastu žinomi Nyderlandų atlikėjai ir grupės: Herman van Veen, Robert Long, Nits, Candy Dulfer, Anouk Teeuwe, Ellen ten Damme, Tiesto, Armin van Buuren ir grupė Within Temptation. Hardcore Techno ir Gabber atsirado Roterdame. Trance muzika į šalį atkeliavo iš Vokietijos. Paskutiniais metais taip pat populiarėja Jumpstyle, Hardstyle ir Speedcore.
1958 m. Hilversume, 1970 m. Amsterdame ir 1976 bei 1980 m. Hagoje įvyko Eurovizijos Dainų Konkursas. Nyderlandai 5 kartus laimėjo šį konkursą (1957, 1959, 1969, 1975 ir 2019 m.).
Architektūra
Iš šių laikų architektų geriausiai žinomas Rem Koolhaas su savo biuru Office for Metropolitan Architecture. Nyderlandų architektūra nuo 9-ojo XX a. dešimtmečio daro nuolatinę įtaką pasaulinės architektūros vystymuisi.
Literatūra
Nyderlandų klestėjimo laikais, dar vadinamais „Aukso amžiumi“, klestėjo ne tik tapyba, bet ir literatūra. Žymiausi atstovai – Joost van den Vondel ir Pieter Corneliszoon Hooft.
Vokiečių okupacijos metu (1940–1945 m.) Ana Frank Amsterdame parašė visame pasaulyje žinomą dienoraštį.
Trimis žinomiausiais XX a. autoritetais laikomi Harry Mulisch, Willem Frederik Hermans ir Gerard Reve. Taip pat garsūs rašytojai Cees Nooteboom, Jan Wolkers ir Hella Haasse.
Sportas
right|thumb|200px|Olandijos futbolininkai [[Arjen Robben ir Robin van Persie Euro 2012 pirmenybių prieš Danijos nacionalinę vyrų futbolo rinktinę metu]]
2000 m. Nyderlanduose ir Belgijoje vyko XI Europos futbolo čempionatas. Tai buvo pirmosios Europos futbolo pirmenybės, vykusios ne vienoje, o dviejose šalyse.
Nyderlandai 3 kartus užėmė antrą vietą Pasaulio futbolo čempionate (1974, 1978 ir 2010 m.). 1988 m. Nyderlandai laimėjo Europos futbolo čempionatą, finale 2:0 įveikę Sovietų Sąjungą.
Baltis (kaimas)
Baltis – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suvalkų valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į vakarus nuo Suvalkų ir 109 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Nyderlandai
Sportas
Nyderlanduose šaltomis žiemomis rengiami Vienuolikos miestų turai – čiuožimo ant ledo 200 km lenktynės.
Nuorodos
Bendros nuorodos apie Nyderlandus: Žemėlapiai: Laikas ir orai:
Baltis (kaimas)
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Gajuvka (Zarasai)
Gajuvka – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 12 km nuo Smalvų.
Istorija
XX a. pr. pateko į Novoaleksandrovsko apskritį.
Romas Žmuidzinavičius
Biografija
Gimė 1952 m. liepos 21 d. Varėnoje, tolimas garsaus dailininko Antano Žmuidzinavičiaus giminaitis. Pirmuosius piešinius pradėjo piešti būdamas apie devynerių metų amžiaus. 1966 m. įstojo į Vilniaus I. Černiachovskio dailės mokyklą. Vėliau studijavo Maskvos Nadeždos Krupskajos dailės universitete, kur jam dėstė tokie profesoriai kaip Augustinas Savickas ir Sofija Veiverytė.
Parodose ir pleneruose nuo 1978 m. dalyvaujančio dailininko paveikslai – tai tarsi gyvenime ir gamtoje nuolat besikartojantis virsmas: besikeičiantys metų laikai ir nuotaikos. Originalius R. Žmuidzinavičiaus peizažus ir sostinės ar Trakų Vokės motyvus galima pavadinti netradicine mistifikuota tapyba. Jie išsiskiria spalvų intensyvumu, sodriais potėpiais, kurie iškyla iš paveikslo plokštumos. Dailininkas yra ranką pridėjęs ir restauruojant Verkių rūmus, Šv. Jonų bažnyčią, Klaipėdos konservatorijos salę ir kitus objektus.
Nuo 2005 m. kartu su dailininku Ojaru Mašidlausku bei Trakų Vokės kultūros namų direktore Loreta Marcinkevičiene Trakų Vokės dvaro parke rengia tarptautinius dailininkų plenerus.
Mis Pasaulis 1968
Mis Pasaulis 1968 – 18-oji konkurso Mis Pasaulis ceremonija, vykusi Londone. Konkurso nugalėtoja tapo Penelope Plummer iš Australijos.
Klemensas VIII
Biografija
Florencijos advokato Silvestro Aldobrandinio sūnus. 1566-1572 m. popiežiaus Pijaus V konsistorinis advokatas, kaip kardinolo Mikelės Bonelio adjutantas dalyvavo 1571 ir 1572 m. diplomatinėje misijoje Ispanijoje. Nuo 1585 m. gruodžio 18 d. kardinolas. 1588 m. popiežiaus legatas Lenkijoje, kaip Apaštalų sosto nepaprastasis ambasadorius lankėsi Lietuvoje.
Prisijungęs prie Katalikų lygos kovojo su hugenotais, 1598 m. tarpininkavo Prancūzijos ir Ispanijos taikos derybose. 1598 m. Prancūzijos karalius Henrikas IV padėjo Ferarą sugrąžinti Popiežiaus valstybei. Vykdė 1545-1563 m. Tridento susirinkimo pradėtą katalikų bažnyčios reformą, propagavo Amžinosios adoracijos kultą, atnaujino Romos brevijorių, 1592 m. peržiūrėjo ir išleido patikslintą Biblijos vertimą lotynų kalba (Vulgata), 1596 m. išleido draudžiamų knygų Index librorum prohibitorum papildytą leidimą. 1600 m. patvirtino inkvizicijos nutarimą sudeginti Džordaną Bruno.
Juozas Gedminas
Juozas Gedminas (1838 m. balandžio 18 d.– 1913 m. gruodžio 29 d.) – XIX a. lietuvių liaudies akmeninių memorialinių paminklų meistras.
Klemensas VIII
Biografija
Įsiplieskus jėzuitų ir dominikonų ginčui dėl žmogaus laisvės ir Dievo malonės santykio, įsteigė Teologinę komisiją. 1600 m. Jubiliejiniais metais paskelbė atlaidus.
Juozas Gedminas
Gyvenimas
J. Gedminas gimė 1838 m. dabartiniame Radviliškio rajone, Šiaulėnų apylinkėje, Nirtaičių kaime. Buvo kilęs iš valstiečių šeimos, būdamas dvidešimt penkerių 1864m. sausio 7d.vedė Magdeleną Šleivytę ir susilaukė keturių sūnų: Antano, Dominyko, Jono, Baltramiejaus ir dviejų dukterų: Karolinos ir Onos. Gyvenimui užsidirbo statydamas trobas, o laisvalaikį paskyrė akmens kalimui. Yra žinoma, kad liaudies menininkas bandė jėgas ir medžio drožyboje, tačiau jo netenkino medžio laikinumas ir nepatvarumas, todėl jis savo kūrybine medžiaga pasirinko akmenį. Dėl savo atsidavimo akmens kalimui ir originalios kūrybos savo kaime J. Gedminas buvo pramintas Keistuoliu. Ilgus metus liaudies meistras akmenį kaldavo kitu kietesniu akmeniu, tik vėliau įsigijo metalinį kaltą, kuris labai palengvino skulptoriaus darbą ir praplėtė galimybes. Savo kūriniams J. Gedminas rinkdavosi akmenis, kurių forma jam ką nors primindavo: paukštį, grybą, žuvį, ar kokį kitą daiktą. Akmenis parsinešdavo net nuo Šaukoto, Tytuvėnų ar Šiluvos.
Klemensas VIII
Biografija
1595 m. Romoje priėmė Abiejų Tautų Respublikos stačiatikių vyskupus A. I. Pociejų ir K. Terleckį, 1596 m. prisidėjo prie Brastos unijos sudarymo. 1602 m. paskelbė šventuoju Kazimierą Jogailaitį.
Juozas Gedminas
Kūryba
Didžiausias šio liaudies menininko palikimas – Nirtaičių kapinaitės. Jas suformavo pats Juozas Gedminas. Šis memorialinis ansamblis yra ant elipsės formos nedidelio dirbtinio paaukštinimo su akmeniniais varteliais, ant kurių pritvirtintas metalinis kryžius. Varteliuose yra iškaltas užrašas SZWENTA BROMA AMŽINA TĖWINEI MŪSŲ, kuris atspindi pagrindinę ansamblio idėją. Šiose kapinaitėse J. Gedminui buvo svarbiausi trys paminklai: vienas skirtas jo tėvams, antras – 1890 m. datai pažymėti, kuri, matyt, buvo labai svarbi skulptoriui, o trečiąjį skulptorius pasistatė pats sau.
Ansamblyje dominuoja grybo, širdies, avinėlio, paukščio, aguonos, žmogaus formos puošybos elementai. Skulptoriaus kūryboje krikščioniškos simbolikos negausu, viso labo tik Apvaizdos akis ir kryželiai. Mėgiamiausi ir originaliausi liaudies meistro naudojami simboliai – aguonos ir grybai, kurie liaudies mąstyme reiškia amžiną gyvybės pasikartojimą. Taip pat skulptorius dažnai vartojo nuoširdumą ir gailestingumą simbolizuojančias širdeles ir avinėlius.
J. Gedmino kūryba domėjosi ir vertino Lietuvos dailės draugija.
J. Gedminas apie savo kūrybą:
''Ką tu žmogau padarysi, pagalvojau sau, jei medžio ir nesukapotų, tai vis tiek jis amžinai neišlaikytų – supus. Geriau dirbsiu iš akmens. Akmuo amžius išbus ir pasakys: – Čia buvo toks žmogus, taip ir taip galvojo, tą ir tą veikė.''
Kornvaliso sala (Kanada)
thumb|200px|Kornvaliso salos žemėlapis
Kornvaliso sala  – sala Kanados Arktiniame salyne, Karalienės Elžbietos salose, Nunavute. Yra tarp Devono salos rytuose (skiria Velingtono sąsiauris), Somerseto salos pietuose (skiria Pario sąsiauris) ir Batersto salos vakaruose (skiria Makdougalo sąsiauris). Plotas 6995 km². Salos ilgis iki 110 km. Aukščiausia vieta 359 m. Kornvaliso saloje gyvena 229 gyventojai (2006 m.). Vienintelė gyvenvietė – Rezoliutas.
Salą 1819 m. atrado arktinis keliautojas William Edward Parry ir pavadino karališkojo laivyno admirolo William Cornwallis garbei.
Dirvoninis dobilas
Dirvoninis dobilas (Trifolium aureum) – pupinių (Fabaceae) šeimos vienametis, kartais dvimetis, 10-40 cm aukščio augalas.
Stiebas status arba kylantis, dažniausiai nuo pat pamato išsišakojęs, plaukuotas. Lapai pražanginiai, trilapiai. Žiedai iš pradžių 4-5 mm ilgio, peržydėję 6-7 mm ilgio, po 40-70 susitelkę į tankias galvutes. Vainikėlis geltonas, peržydėjęs gelsvai rudas arba rusvas, blizgantis. Ankštys 2 mm ilgio, apie 2 mm ilgio, apie 1,5 mm pločio, suplotos. Sėklos gelsvai rudos, su žalsvu pagrindu arba ištisai rudos.
Auga sausose pievose, dirvonuose, pamiškėse, miškų aikštelėse. Mėgsta lengvus dirvožemius. Paplitęs visuose rajonuose, bet apyretis.
Vaistinei žaliavai vartojami žiedai. jie pjaunami augalams žydint. Žieduose yra glikozidų, eterinio aliejaus, iki 26,3 mg% askorbino rūgšties, karotino, E ir B gupės vitaminų, alkaloidų, dervų, riebalų, izoflavonų, biochinino A, pigmentų, mineralinių medžiagų.
Dirvoninis dobilas yra medingas, pašarinis augalas, vartojamas kaip arbatos pakaitalas.
Volfsburgas
Volfsburgas – miestas Vokietijoje, Žemutinės Saksonijos žemėje. Prateka Alerio upė. Automobilių gamintojo Volkswagen AG būstinė.
Istorija
Miestas buvo įkurtas 1938 m. kaip Stadt des KdF-Wagens (KdF Automobilių Miestas), jame apgyvendinti Volkswagen gamyklų darbininkai. 1945 m. pavadinimas pakeistas į Volfsburgą, pagal miesto teritorijoje stovinčią to pavadinimo pilį.
thumb|left|240px|Volkswagen gamykla
Sportas
1945 m. buvo įkurtas VfL Wolfsburg futbolo klubas. Komanda tapo 2008–2009 Bundeslygos nugalėtoja.
Ipanė
Ipanė  – upė šiauriniame Paragvajuje; Paragvajaus upės kairysis intakas. Prasideda Amambajaus Kordiljeroje, Amambajaus departamente. Teka į pietvakarius Konsepsjono ir San Pedro departamentų riba. Įteka į Paragvajų į pietus nuo Konsepsjono, ties Puerto Milagru.
Vagoje gausu meandrų. Pagrindiniai intakai – Ipanė Mi, Guasu ir Kagata.
La Troškinys
La Troškinys  – 2007 m. kompiuterinis animacinis komedinis filmas, sukurtas kino kompanijos „Pixar“, išleistas kino kompanijos „Walt Disney Pictures“. Kino filmas pasakoja žiurkės Remio, gyvenančio Paryžiuje, siekius tapti vyriausiuoju virtuvės virėju. „La Troškinį“ režisavo Brad Bird, 2005 metais šias pareigas perėmęs iš Jan Pinkala. Filmo premjera JAV kino teatruose įvyko 2007 m. birželio 29 d.
Siužetas
Remis (įgarsino Patton Oswalt) gyvena žiurkių kolonijoje vienoje Prancūzijos gyvenamojo namo palėpėje, kartu su savo broliu Emiliu (Peter Sohn) ir tėvu Django (Brian Dennehy). Įkvėptas neseniai mirusio vieno geriausių prancūzų virėjo Augusto Gusteau (Brad Garrett), Remis nusprendžia susikurti gurmanišką gyvenimėlį. Neįvertinęs Remio virėjiško talento, jo klanas pristato žiurkę prie žeminančio darbo: uostyti, ar jų maiste nėra žiurkių nuodų.
Vienintelė moteris virtuvėje, Koletė (Janeane Garofalo), įtikina Skinnerį neatleisti Alfredo ir suteikti jam kitą šansą, atsižvelgiant į taip pasisekusį pastarąjį valgį. Alfredas, turėjęs atsikratyti Remio, su juo sudaro sutartį: jis leis Remiui pasilikti virtuvėje, jei šis padės Alfredui gaminti valgius.
Skineris klausinėja Alfredą, vaišindamas jį raudonuoju vynu ir taip nesėkmingai mėgindamas atskleisti tokio netikėto talento paslaptį. Kitą rytą vargšas virėjėlis užsimano prisipažinti apie Remį kolegei Koletei, tačiau žiurkėnas, desperatiškai bandantis jį sustabdyti, trukteli Alfredą už plaukų, kuris krenta Koletei į glėbį ir šie pasibučiuoja. Porelė ima susitikinėti, ir Remis jaučiasi atstumtas. Tuo tarpu, Skineris dėl savo šnipinėjimų, sužino, kad Alfredo tėvas, kurio šis niekada nepažinojo, yra pats Augusto Gusteau, todėl restoraną turėjo paveldėti būtent Alfredas. Tai būtų labai nepalanku ambicingajam Skineriui, kuris nori restorane imti prekiauti šaldytais maisto produktais.
Remis ir jo kolonija vėl susivienija. Remis, eilinį kartą vogdamas restorane likusius maisto likučius, atranda paslaptį dėl tikrojo restorano paveldėtojo. Taip Alfredas tampa savininku, atleidžia Skinnerį ir, aplankytas tokios sėkmės, nusprendžia, kad jam Remio daugiau nebereikia. Įskaudintas žiurkiukas su visais savo draugais ima rengti užpuolimą, bet Alfredo atsiprašymas suminkština Remio širdį, nors virėjas gailėjosi nenuoširdžiai.
Teršalai
miniatiūra|225px|[[Paviršinės nuotekos, tame tarpe trąšos ir kiti teršalai, ūkyje liūties metu]]
La Troškinys
Siužetas
Viskas išaiškėja tą vakarą, kai restorane apsilanko recenziją turintis parašyti nusikamavęs maisto kritikas Anton Ego (Peter O’Toole). Alfredas suvokia negalintis paruošti maisto be Remio pagalbos ir prisipažįsta apie savo gudrybę visam kolektyvui, liepdamas jiems išeiti. Kaip tik tuo metu pasirodė Remis ir sūnaus drąsos įkvėptas Django su visa žiurkių kolonija, kurie buvo pasiruošę tuojau pat kibti prie darbo pagal Remio nurodymus. Į virtuvę sugrįžta ir Colette, prisiminusi Guestau’o moto, kad „gaminti gali kiekvienas“. Linguinis taip pat atrado savo talentą, smagiai patarnaudamas stalus su riedučiais ant kojų. Colette padeda Remiui paruošti troškinį, kuris kritikui sukelia šiltus vaikystės prisiminimus. Anton Ego parašo stulbinamą recenziją, pareikšdamas, kad Gusteau’o restorano vyriausias virėjas yra geriausias virėjas visoje Prancūzijoje.
Teršalai
Teršalas – medžiaga (cheminis junginys) ar medžiagų mišinys, kurie dėl žmogaus veiklos patenka į aplinką ir kenkia aplinkai, joje esantiems žmonėms ar turtui.
Teršalais gali vadinti ne tik cheminius junginius ar jų mišinius, bet ir:
La Troškinys
Siužetas
Deja, Skineris pasiunčia į restoraną atitinkamus inspektorius, kurie atranda žiurkes virtuvėje. Anton Ego netenka darbo, mat išgyrė nekvalifikuotą restoraną. Tačiau viskas tik į gera, nes Koletė, Ego, Linguini ir Remis atidarė naują bistro, su atskiromis virtuvėmis ir įrenginiais tiek žiurkėms, tiek žmonėms.
Visuotinė ir kritikų reakcija
„La Troškinys“ buvo sutiktas net pernelyg audringai. Jau vidury liepos (2007 m.) vieni žinomiausių kino filmus ir kitą produkciją pristatančių interneto puslapių – Rotten Tomatoes ir Metacritic – filmą įvertino 96/100, kas Metacritic yra vienas iš 6-ių didžiausių įvertinimų per visą laiką ir didžiausias filmo įvertinimas „Pixar“ bei „Disney“ kompanijoms.
Teršalai
Teršalai nėra tas pats, kas išmetalai. Išmetalai yra medžiagos, kurios patenka į aplinką dėl žmogaus veiklos, o aplinkai gali ir kenkti, ir nekenkti. Nekenksmingų išmetalų pavyzdžiai yra šiltnamiuose fotosintezės metu pagaminamas deguonis, toks degimo produktas kaip vandens garai.
Utena
Utena – miestas šiaurės rytų Lietuvoje, Utenos aukštumoje (Aukštaičių aukštumos dalis), 92 km į šiaurę nuo Vilniaus. Utenos apskrities ir Utenos rajono savivaldybės centras, Utenos miesto seniūnija, apylinkių seniūnijos centras. Stovi Utenos Kristaus Žengimo į dangų bažnyčia (pastatyta 1884 m.; šalia jos – senosios kapinės), nedidelė stačiatikių Utenos Viešpaties Pakilimo į dangų cerkvė, Utenos sentikių cerkvė (nuo 1991 m.), nauja Utenos Dievo Apvaizdos bažnyčia (pašventinta 2005 m.), Utenos baptistų bažnyčia, sinagoga. Veikia Utenos A. ir M. Miškinių viešoji biblioteka, kultūros centras, šeimos ir vaiko gerovės centras, turizmo informacijos centras, du pašto skyriai (centrinis LT-28001), Utenos krašto muziejus (nuo 1929 m.). Stovi vandentiekio bokštas (istorijos paminklas), pašto rūmai (senoji pašto stotis, XIX a. klasicizmas, archit. Vaclovas Ričelis), Utenos Šv. Mergelės Marijos, Kankinių Karalienės koplyčia rytų Aukštaitijos partizanams atminti (Kančių kalnelyje prie Dauniškio ežero), paminklas J. Basanavičiui (centrinėje miesto gatvėje). Veikia Utenos laisvės kovų muziejus.
Teršalai
Teršalų skirstymas
Teršalai skirstomi į pirminius ir antrinius teršalus.
La Troškinys
Antrinis pasirodymas
La Troškinys bus išleistas DVD ir Blu-ray formatu 2007 m. lapkričio 6 d. Šiaurės Amerikoje. Prie jų bus pridėtas trumpametražinis filmas su Remiu ir jo broliu Emiliu, pavadintas Your Friend the Rat.
Teršalai
Teršalų skirstymas
Teršalai klasifikuojami ir pagal tai, į kurią aplinkos dalį patenka:
Utena
Utenos šiaurėje yra rajono centrinė ligoninė. Mieste vasarą Rašės hipodrome rengiamos ristūnų lenktynės.
La Troškinys
Antrinis pasirodymas
Lietuvoje „La troškinys“ DVD ir Blu-Ray buvo išleistas vasario mėnesio pradžioje.
Utena
thumb|left|Mieste susikertantys šalies keliai miniatiūra|left|[[Utenos Kristaus Žengimo į dangų bažnyčia]]
Etimologija
Utena – vandenvardinis vietovardis. Apylinkėse gausu vandenvardžių su šaknimi uten- : ežerai Utenas, Vyžuonaitis ir Utenykštis, upė Utenėlė (arba Utenaitė). Labiausiai tikėtina, kad miestas pavadintas pagal Utenėlės upelį, kuris anksčiau vadinosi tiesiog Utena, o miestui išaugus įgavo mažybinę priesagą. Kryžiuočiai savo raštuose miestą vadino Uten, Utten, Vitena ir kitais vardais.
Geografija
1956 m. vasario 1 d. Utenoje užfiksuotas visos Lietuvos šalčio rekordas: –42,9 °C. 1986 m. birželį siautė rekordinis vėjas (40 m/s).
Yra miesto parkas. Stūkso Utenos akmuo su dubeniu (archeologijos paminklas). Prie Klovinių užtvankos stūkso Vestuvių kalnas.
Susisiekimas
miniatiūra|left|[[Utenos siaurojo geležinkelio stotis|Siauruko stotis (buvusi)]]
Utenoje eina dvi magistralės: Krašto keliai:
Istorija
thumb|left|Miesto įkūrimui skirtas paminklinis akmuo miniatiūra|Partizanų atminimo vieta [[Utenos Šv. Mergelės Marijos, Kankinių Karalienės koplyčia|Kankinių kalnelyje]]
Utena – viena iš seniausių Lietuvos gyvenviečių. Narkūnų piliakalnių archeologiniai tyrinėjimai patvirtino ankstesnes mokslininkų prielaidas, kad senoji Utena buvusi apie 3-5 km į pietvakarius nuo dabartinio miesto prie Narkūnų piliakalnių. Gyvenvietė ten atsiradusi dar II tūkst. prieš mūsų erą pabaigoje. Pasak K.Būgos pro uteną ėjo pietinė sėlių genties apgyvendintos teritorijos riba.
Pagal legendinę Lietuvos metraščio versiją (Bychovco kronika) Utenos miestą įkūrė Lietuvos kunigaikštis Utenis, kurio vardu miestas ir pavadintas. Pasak M. Stryjkovskio kronikos miestą įkūręs Lietuvos ir Žemaičių didžiojo kunigaikščio, Naugarduko didžiojo knigaikščio Kukovaičio sūnus Utenis. Po tėvo mirties 1221 m. Utenis prie Šventosios upės netoli Deltuvos pastatė paminklą (stabą), kuriam supuvus, išaugo miškas, vadinamas Kukovaičio vardu.
Rašytiniuose šaltiniuose Utenos vardas pirmą kartą paminėtas 1261 m., kai karalius Mindaugas laiške kalavijuočių ordinui už suteiktą pagalbą perleido ir Utten žemes. XIII–XIV a. didžiajame piliakalnyje buvusi pastatyta galinga Utenos pilis, o šalia jos įsikūrusi gyvenvietė. Pasak kronikų 1281 m. pilį valdęs kunigaikštis Daumantas, kurio brolis Narimantas, keršydamas už pagrobtą žmoną, su savo kariuomene apsupo Uteną. Pralaimėjęs Daumantas buvo priverstas bėgti į Pskovą.
Hermanas Vartbergietis rašė, kad Livonijos magistras Vilhelmas de Vimersheimas 1373 m. nusiaubęs Vitten žemes, o 1375 m. nuniokotos Utten žemės. 1433 m. sausio 30 d. – 1444 m. vasario 9 d. vykusio karo metu kalavijuočiai ne kartą siaubė Utenos kraštą, o rugpjūtį pilis buvusi priešų sunaikinta ir piliakalniai netekę gynybinės reikšmės. Tada gyvenvietė ir perkelta į dabartinę, ūkiniu požiūriu patogesnę vietą. 1416 m. pastatyta pirmoji Utenos bažnyčia. Miestelis tapo pilies seniūnija, nors pilies vaidmenį tuo metu atliko Didžiojo kunigaikščio dvaras. 1499 m. Ldk Aleksandras Utenos valdytoju paskyrė Mykolą Glinskį. 1599 m. Utena gavo prekybos privilegiją. Tai paskatino miesto augimą. XVI a. pabaigoje – XVII a. pradžioje miestelis buvo perplanuotas pagal stačiakampį standartinį planą. Jo centre buvo sukurta keturkampė turgaus aikštė.
Šiaurės karo metu (1700–1721 m.) Utena buvo išgriauta ir sunaikinta į Lietuvą įsiveržusios Švedijos kariuomenės. XVIII a. atidaryta parapinė mokykla. 1781 m. ją lankė 7, 1798 m. – 20 vaikų. Po Abiejų tautų respublikos padalijimo Utenos dvaras perėjo į privačias rankas.
Miestelis pradėjo atsigauti, kai pro jį iki 1836 m. buvo nutiestas Peterburgo–Varšuvos traktas. Tai pirmasis plentas Lietuvoje, kurio ruožas Zarasai–Kaunas nutiestas 1830–1836 m. Susidarė geresnės sąlygos prekybai ir miestui augti. Prie plento 1835–1836 m. pastatyta arklių pašto stotis su nakvynės namais ir arklidėmis tuo metu buvo pati didžiausia įstaiga Utenoje. 1854 m. pradėta tiesti telegrafo linija Peterburgas-Varšuva per Zarasus ir Uteną, pašto stotyje įrengta telegrafo stotis. 1869 m. pastatyta Utenos Šv. Sergijaus Radonežiečio cerkvė. 1879 m. sudegė didžioji dalis Utenos. 1895–1899 m. pro Uteną nutiestas siaurasis Panevėžio–Pastovių geležinkelis. XIX a. pabaigoje Utena buvo Vilkmergės apskrities miestelis ir dvaras, valsčiaus centras.
1918 m. pašte įkurta telefonų stotis. 1915–1918 m. okupuota Vokietijos, po to – sovietų, kurie su vokiečių kariuomenės pagalba išstumti 1919 m. birželio 1 d. 1924 ar 1926 m. suteiktos miesto teisės. 1941 m. nacių okupacijos metu sušaudyti apie 2000 miesto žydų.
XX a. pokariu apylinkėse veikė Vytauto apygardos, Liūto partizanų rinktinės Lietuvos partizanai. Apie 1950 m. į miestą iš apylinkių (Šeimaties, Sirvydžių, Nečėnų, Stalilioniškių) ėmė kraustytis sentikiai, kurių parapija 1980 m. turėjo ~1000 tikinčiųjų. 1954 m. įkurta medicinos mokykla. 1955 m. rudens pabaigoje buvo atidaryta Utenos psichiatrijos ligoninė.
Dabartinis miestas tarsi iškopė iš savo istorinės tradicinės vietos – gilių slėnių, apglėbė Dauniškio ir Vyžuonaičio ežerėlius, pasiekė Vyžuonos upę, Skaistašilio mišką.
Sovietmečiu plėtota pramonė:
Taip pat veikė politechnikumas, profesinė technikos mokykla. 1979 m. Utenos paštas iš senosios pašto stoties persikėlė į naujus rūmus.
1996 m. patvirtintas dabartinis Utenos herbas – aukso spalva spindinti pasaga, laimės simbolis.
Savivalda
miniatiūra|Savivaldybė
1599 m. Utenai suteikta prekybos privilegija kitų savivaldos teisių nesuteikė, miestelis liko valsčiaus centru. Tik 1791 m. miestui suteiktos Magdeburgo teisės, bet miestelėnai jomis nepasinaudojo, nes netrukus visas kraštas atiteko Rusijai. Utenos valsčius priklausė Ukmergės apskričiai.
I pasaulinio karo metais Utena tapo apskrities (kreizo) centru. 1918 m. miestą užėmę bolševikai buvo įsteigę savo revoliucinį komitetą, bet 1919 m. birželio 2 d. Lietuvos kariuomenės 1-asis pėstininkų pulkas, kuriam vadovavo karininkas Kazys Ladyga, miestą išvadavo ir buvo sudaryta miesto savivaldybė bei įkurta Utenos apskritis, kuri panaikinta tik 1950 m. SSRS okupacijos metais Utena realios savivaldos neturėjo.
1990 m. išrinkta Utenos rajono savivaldybės taryba, o nuo 1995 m. miestas savivaldybėje turi atskiros seniūnijos statusą.
Pramonė
Laboratorinių elektros krosnių gamykla buvo pastatyta 1960 m. už keturių kilometrų nuo Utenos, Narkūnuose. 1967 m. pirmą produkciją pagamino trikotažo fabrikas, o 1975 m. prijungus Zarasų trikotažo-galanterijos įmonę, jis tapo stambiausia miesto pramonės įmone.
Utenoje šiuo metu veikia tokios šalyje ir užsienyje žinomos bendrovės – UAB „Švyturys-Utenos alus“, AB „Utenos trikotažas“, „Utenos mėsa“, AB „Rokiškio sūris“ Utenos filialas.
Tremtys ir pokario kovos
1941 m., pirmosios sovietų okupacijos metu, iš Utenos ištremti 955 žmonės. Antrosios okupacijos metu trėmimai vyko 1944–1953 m., išvežta 2600 uteniškių. Pokario kovose su okupacine sovietų kariuomene ir vietiniais jos kolaborantais Utenos apylinkėse žuvo 834 partizanai ir jų rėmėjai.
Žymūs žmonės
thumb|right|Utenos žydai [[1927 m. rugpjūčio 16 d. sutinka į Uteną atvykstantį Prezidentą Antaną Smetoną]]
Žydų bendruomenė
1897 m. gyventojų surašymo duomenimis Utenoje gyveno 2405 žydų tautybės asmenys, tai sudarė apie 75 % miesto gyventojų.
1923 m. Utenoje gyveno 2485 žydai.
1941 m. sausio 1 d. Statistikos valdybos duomenimis, visoje Utenos apskrityje gyveno 5443 žydai, tai sudarė 4,73 % visų apskrities gyventojų.
thumb|right|150px|Francas Valteris Štalekeris, vadovavęs žydų ir kitų „nepageidautinųjų“ naikinimui Vokietijos kariuomenės užimtose teritorijoseŽydų naikinimas organizuotas iš Kauno, kur rezidavo generolas Francas Valteris Štalekeris. Jo tikslas buvo sukurstyti kerštui lietuvius – sunkiai, bet iš nukentėjusių šeimų ir iš kriminalinių nusikaltėlių žudikų grupės buvo sudarytos.
Duobės Rašės pušyne buvo iškastos iš anksto (kasė Biržietis, Šapoka ir kiti). Jų ilgis buvo apie 25 metrų, plotis 4 m, o gylis – 3 m. Duobių buvo paruošta apie 20.
Iš Ežero gatvėje įrengto geto žydus prie duobių varę grupelėmis maždaug po 50 žmonių – šaudyta duobėse ir prie duobių. Dalyvavę P.Petrauskas, B.Zitikis, S.Malinauskas (Utenos policijos viršininkas), A.Šveckas, Laukys ir dar 8 kiti asmenys.
1944 m. sovietų ypatingoji komisija Rašės miške esančiose aštuoniose masinėse kapavietėse aptiko apie 9 tūkst. žmonių palaikus.
Apie 1960 m. Utenoje gyveno tik apie 50 žydų tautybės asmenų.
Sportas
miniatiūra|250px|right|[[Utenos arena]]
Veikia daugiafunkcė Utenos arena, Utenio stadionas, Rašės hipodromas.
Miestų partnerystė
Miestai, su kuriais Utena yra užmezgusi partnerystės ryšius:
Airijos futbolo varžybos 2008 m.
Airijos futbolo varžybos 2008 m.
2008 m. Lygos taurė
Airijos futbolo lygos taurė yra vienas pagrindinių taurės turnyrų Airijoje, jame dalyvauja dviejose stipriausiose lygose žaidžiantys klubai ir kai kurios žemesniųjų lygų komandos.
Pietro Loredan
Pietro Loredan (* apie 1482, † 1570 m. gegužės 5 d.) – italų kilmės politikas, Venecijos valdovas.
Pietro Loredan vertėsi prekyba, ėjo Podestà pareigas Veronoje, tačiau ilgą laiką neužėmė jokių svarbių pareigų Respublikoje. Jo išrinkimas į kunigaikščio (doge) pareigas jam buvo staigmena. Loredan tuomet buvo 85 m. Konklava tęsėsi 2 savaites, buvo 76 rinkiminiai turai.
1567–1570 Pietro Loredan buvo Venecijos kunigaikštis. Pietro Loredan buvo vedęs Lucrezia Cappello, susilaukė sūnaus Alvise Loredan.
Markiškės (Lavoriškės)
Markiškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Lavoriškių, Lavoriškių girioje, prie kelio.
Gaka
Gaka – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Alionių I.
Zaizdra
Zaizdra – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Kuznicos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į šiaurės vakarus nuo Kužnicos, apie 21 km į šiaurę nuo Sokulkos ir 59 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Europos Vadovų Taryba
Europos Vadovų Taryba (EVT, kartais pavadinama Viršūnių taryba) – renginys, kuriame Europos Sąjungos valstybių ir vyriausybių vadovai susitinka su Europos Komisijos prezidentu aptarti ir priimti sprendimų dėl svarbiausių Europos Sąjungos klausimų.
Šiuo metu tarybos vyksta vidutiniškai keturis kartus per metus. Pirmasis susitikimas įvyko 1974 metais.
Vadovų taryba teisine prasme nėra ES institucija. Joje priimtus strateginius sprendimus ir gaires įgyvendina Europos Sąjungos institucijos, pirmiausia – Europos Sąjungos Taryba, kurioje posėdžiauja (ir priima teisės aktus) ES valstybių narių atitinkamos skirties ministrai.
Europos Vadovų Tarybos pirmininkas yra Charles Michel (Šarlis Mišelis).
XMind
XMind – populiarus visuomeninis projektas, paremtas atviro kodo programinės įrangos kompleksu, skirtu "smegenų šturmui" bei minčių, idėjų ir sąvokų struktūrizuotam bei schematizuotam atvaizdavimui. Projektas padeda žmonėms kurti idėjų pateikimus įvairiomis formomis, platinti juos bei dalintis. Jį vykdo kompanija XMind Ltd. Atviro kodo programinė įranga yra prienama visiems ir leidžia kurti minčių žemėlapius, žuvies skeleto ar medžio tipo diagramas, organizacines schemas, logines schemas ir kita. Naudojama žinių ekonomikoje, susirinkimuose, problemų vadyboje. XMind yra suderintas su FreeMind. Pakutinė versija yra XMind 3. XMind turi dualų atvro vartojimo licenzijavimą - : Eclipse Public License v1.0 (EPL) ir GNU Lesser General public License v3 (LGPL). XMIND programa leidžia eksportuoti sukurtas schemas į Microsoft Word, PowerPoint, PDF ir Mindjet MindManager dokumentus.
Nuorodos
- oficiali svetainė
Havajinės vienuolžuvės
Havajinės vienuolžuvės (Abudefduf) – vienuolžuvinių (Pomacentridae) šeimos žuvų gentis.
Nuorodos
thumb|left|210px|[[Šešiadryžė vienuolžuvė (Abudefduf sexfasciatus)]]
Armstrong Siddeley Viper
Versijos
Trumpai naudota versija raketų/taikinių imitavime, galia 7,30 kN. Trumpai naudota versija raketų/taikinių imitavime, galia 7,78 kN. Versija, skirta valdomiems lėktuvams. Trumpai naudota versija raketų/taikinių imitavime, galia 8,45 kN. ASV.7/R 10.99 kN versija, turinti forsažo kamerą. (Mk.102 / Mk.104): variklis, skirtas BAC Jet Provost kariniam treniruočių lėktuvui (Mk.102) ir valdomam šaudymo treniruočių dronui GAF Jindivik (Mk.104). (Mk.103): Versija, skirta eksperimentiniams Bell X-14 ir Handley Page HP.115 orlaiviams. (Mk.200): variklis, skirtas BAC Jet Provost kariniam treniruočių lėktuvui (Mk202) ir valdomam šaudymo treniruočių dronui GAF Jindivik. (Mk.500 series): naudotas British Aerospace 125 ir Piaggio PD.808 VIP klasės civiliuose lėktuvuose. Pagal licenciją Aermacchi MB-326 treniruočių lėktuvui gamino variklį italai Piaggio gamykloje. Pagal licenciją variklius gamino prancūzų kompanija Dassault Aviation.
Tamsioji energija
Tamsioji energija – hipotetinė energijos forma, kuri yra kiekvienoje erdvės vietoje ir turėtų būti atsakinga už neseniai atrastą greitėjantį Visatos plėtimąsi. Standartiniame kosmologiniame modelyje tamsioji energija sudaro beveik tris ketvirtadalius visos Visatos masės – energijos (Specialioji reliatyvumo teorija duoda masės ir energijos ekvivalentiškumo sąryšį).
Yra du pagrindiniai tamsiosios energijos paaiškinimo variantai:
Tamsiosios energijos tyrimai
thumb|right|375px| NASA paveiksliukas, teigiantis, kad 70 procentų Visatos susideda iš tamsiosios energijos. 1998 metais Ia tipo supernovų stebėjimų duomenys privertė iškelti hipotezę, kad Visata plečiasi greitėjančiai. Vėliau dar kelios nepriklausomos mokslininkų grupės panaudodamos kitus metodus ir objektus (reliktinis spinduliavimas, gravitaciniai lęšiai, Visatos makrostruktūra) patvirtino šiuos rezultatus.
Gerai visiems žinomas Hablo dėsnis teigia, kad tolimų objektų tolimo greitis yra proporcingas nuotoliui. Tolimo greitis gali būti įvertintas iš raudonojo poslinkio. Surasti atstumus iki tų objektų yra kiek sunkiau. Tam reikia turėti standartinius žinomo šviesio šaltinius, kuriems būtų žinomas absoliutinis ryškis. Žinant jį ir regimąjį ryškį galima rasti atstumą iki to objekto. Ia tipo supernovos ir yra tokie standartiniai šaltiniai, matomi milijardų šviesmečių atstumu. Vienodas visų Ia tipo supernovų absoliutinis ryškis pagrįstas tuo reiškiniu, kad baltoji nykštukė besisukanti poroje su kita žvaigžde akrecijos būdu kaupia medžiagą. Kai jos masė pasiekia Čandrasekaro ribą, žvaigždės medžiagos slėgis nebesugeba pasipriešinti gravitacinėms jėgoms, prasideda nekontroliuojamos branduolinės reakcijos ir žvaigždė sprogsta kaip supernova. Visatos plėtimasis tiriamas atidedant stebimą supernovų ryškį nuo raudonojo poslinkio. Šie grafikai rodo, kad Visatos plėtimasis ne lėtėja (kaip būtų galima tikėtis vien iš medžiagos sudarytai Visatai), o greitėja (tolimesnės supernovos yra silpnesnės, nei kad būtų, jei Visata plėstųsi pastoviu greičiu arba lėtėtų).
Tamsiosios energijos egzistavimas taip pat reikalingas paaiškinti erdvės geometriją ir medžiagos kiekį Visatoje. Reliktinio spinduliavimo matavimai su WMAP rodo, kad Visata yra beveik plokščia (t. y. erdvė yra beveik euklidinė). Tai reiškia, kad Visatos masės – energijos tankis turi būti lygus kritiniam tankiui. Visas medžiagos kiekis (įskaitant barioninę medžiagą ir nematomąją medžiagą), įvertintas iš reliktinio spinduliavimo sudaro tik apie 30 % kritinio tankio. Taigi, reikia dar papildomos energijos, kuri duotų likusius 70 %.
Visatos makrostruktūrų teorija, kuri aprašo struktūrų – galaktikų spiečių, galaktikų, kvazarų, žvaigždžių formavimąsi irgi teigia, kad medžiagos tankis sudaro tik apie 30 % kritinio tankio.
Naujausi WMAP stebėjimai teigia, kad Visatą sudaro 74 % tamsiosios energijos, 22 % nematomosios medžiagos, ir 4 % barioninės medžiagos.
Maciūnai (Anykščiai)
Maciūnai – kaimas vakarinėje Anykščių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Traupio, netoli Juostinėlio upelio. Greta praeina kelias.
Istorija
1938 m. kaimas buvo išskirstytas į vienkiemius.
Mangokis
Mangokis  – 564 km ilgio upė Madagaskare. Ji išteka iš Madagaskaro Centrinių kalnų į rytus nuo Fianarancoa miesto. Upė teka į vakarus, tolyn nuo kalnų, ir kerta pietinę Bemarahos plokščiakalnio dalį. Mangokis įteka į Mozambiko sąsiaurį į šiaurę nuo Morombės miesto.
Per pastaruosius 40 metų buvo iškirsta daugybė Madagaskaro miškų ir tai sukėlė didelę dirvos eroziją Mangokio upės baseine. To įrodymas yra seklumos upės vagoje. Dumblinas žalsvas Ihotrio ežeras aiškiai įžiūrimas į pietus nuo upės. Tarp ežero ir pakrantės yra didelė balta smėlio ir dumblinų tvenkinių sritis. Pietinėje deltos dalyje yra nerija, o šiaurinėje – mangrovių pelkės.
Kornvaliso sala (Pietų Šetlandas)
thumb|250px|Kornvaliso sala
Genovaitė Randienė
Genovaitė Kvedaraitė-Randienė (1923 m. gruodžio 21 d., Šalinėnuose, Antalieptės valsčius, Zarasų apskritis – 2005 m. spalio 23 d. Kaune) – Lietuvos mokytoja, poetė, prozininkė.
Kornvaliso sala (Pietų Šetlandas)
Kornvaliso sala  – nedidelė sala Antarktyje, Pietų Šetlando salyno rytuose, į rytus nuo Dramblių salos. Sala yra ~1,5 km ilgio ir 7 km pločio. Sala vadinama Kornvalisu nuo 1821 m.
Genovaitė Randienė
Biografija
Ankstyvoje vaikystėje neteko tėvų ir likusi visiška našlaitė buvo globojama Švč. Jezaus Širdies vienuolyno Antalieptėje. Noras siekti žinių atvedė ją į Širdiečių gimnaziją Kaune. Čia buvo globojama Jadvygos ir Kazimiero Jokantų. 1941 m. birželio 14 d. Jadvyga ir Kazimieras Jokantai buvo ištremti į Sibirą, o Genovaitė vėl liko viena sudėtinguose to meto įvykiuose.
1943–1945 m. mokėsi Kauno mokytojų seminarijoje, kurią baigusi, 1945 m. rugsėjo 1 d. buvo paskirta mokytoja į Čekiškės progimnaziją. Vėliau dirbo Vilkijos vidurinėje, 34 metus mokytojavo Kauno apskrities ir miesto vidurinėse mokyklose.
Mirė 2005 m. spalio 23 d. Kaune. Palaidota Panemunės kapinėse.
Kūryba
Eilėraščius rašė nuo 1937 m. Besimokydama mokytojų seminarijoje, dalyvavo literatų būrelio veikloje, o paskelbtame poezijos konkurse laimėjo antrąją premiją. Dirbdama mokyklose savo kūrybą publikavo Kauno rajono laikraščio puslapiuose bei pedagoginėje spaudoje ir žurnaluose. Nuo 1995 m. Lietuvos nepriklausomųjų rašytojų sąjungos (LNRS) narė.
Atgimimo metais išleido pirmąją savo publicistikos knygą „Išausiu audimėlį (1989 m.), vėliau – „Paskui žaltvykslę“ (1992 m.), „Iš tirpstančių akimirkų“ (1996 m.). Už šią knygą G. Randienei skirta LNRS mecenatės dr. N.Bataitytės-Glažė literatūrinio fondo (Los Andželas) S. Bataičio premija. Taip pat išleido kūrinius: „Skirmantė“ (1997 m.), „Nutildytųjų šauksmai“ (1999 m.), „Po rudeniniais vėjarodžiais“ (2000 m.), „Artimos tolumos“ (2003 m.).
Novočerkasko įvykiai
Novočerkasko įvykiai – 1962 m. birželio 1–2 d. Novočerkasko elektrovežių lokomotyvų gamyklos darbininkų bei kitų miesto gyventojų maištas. Tai buvo didžiausias ir žiauriausiai TSRS istorijoje numalšintas antisovietinis įvykis.
Priežastys
Praėjusio amžiaus 6-ojo dešimtmečio pradžioje TSRS susiklostė sunki ekonominė padėtis – prasidėjus ginklavimosi varžyboms šalies gynybai ir kosmoso įsisavinimui skiriant didžiąją biudžeto dalį, vidaus ir socialinėms reikmėms buvo skiriama vis mažiau lėšų. Sutriko kai kurių prekių tiekimas, pradėjo trūkti net duonos gaminių. 1962 m. pavasarį N.Chruščiovas pirmą kartą ryžosi pirkti grūdų užsienyje.
Gegužės pabaigoje TSRS vyriausybė pakėlė mažmenines mėsos produktų kainas 30 proc., sviesto – 25 proc. Maža to, kaip jau buvo įprasta, žiniasklaida skelbė, kad tai padaryta vos ne visų šalies darbininkų pritarimu. Tuo pat metu Elektrovežių gamyklos vadovybė trečdaliu pakėlė išdirbio normas, dėl ko atitinkamai sumažėjo darbuotojų atlyginimai.
Įvykių eiga
Birželio 1 d. apie 10 val. plieno lydymo cecho darbininkai nutraukė darbą, pareikalavo padidinti įkainius. Apie pusiaudienį 5 000 žmonių minia susirinko prie administracijos pastato. Gamyklos administracija atsisakė išklausyti reikalavimus. Protestuotojai užtvėrė geležinkelio magistralę, jungiančią Rusijos pietus su centrine dalimi, sustabdė keleivinį traukinį Rostovas – Saratovas. Prie mitinguojančiųjų prisijungė kitų miesto gamyklų darbuotojai.
Popiet į gamyklą atvyko visi Rostovo srities partiniai vadovai, iš Maskvos atskrido speciali TSKP CK Politinio biuro komisija (Frolas Kozlovas, Anastasas Mikojanas, Andrejus Kirilenka, Dmitrijus Polianskis). Vėliau prie jų prisijungė buvęs KGB vadovas, TSKP CK sekretorius Aleksandras Šelepinas. TSRS Gynybos ministras maršalas Rodionas Malinovskis Šiaurės Kaukazo karinės apygardos vadui armijos generolui I.Plijevui įsakė prireikus panaudoti tankų divizijos pajėgas.
Ryte gamyklų darbuotojai pradėjo rinktis į miesto centrą. Minios rinkosi prie valdžios pastatų, bandyta vaduoti milicijos suimtus protestuotojus. Prie Vykdomojo komiteto bei milicijos kariuomenė pradėjo šaudyti į žmones. thumb|left|Paminklinis akmuo tragedijos vietoje
Pasekmės
Po demonstrantų sušaudymo dar dvi dienas mieste vyko stichiški mitingai. Įvykių metu žuvo 24 žmonės, sužeisti 87, suimta 240 protestuotojų. Žuvusiuosius naktį išvežė ir palaidojo skirtingose kapinėse.
105 aktyviausi protestuotojai vėliau buvo apkaltinti banditizmu bei masinių riaušių organizavimu bei bandymu nuversti tarybinę santvarką. Septyni neramumų organizatoriai nuteisti mirties bausme ir sušaudyti, kiti nuteisti kalėti nuo 10 iki 15 metų.
Po tragiškų įvykių, visas miestas buvo apsuptas kariuomenės ir uždarytas, patekti į miestą ar išvažiuoti buvo galima tik su leidimu. Vyko masiniai įtariamųjų naktiniai areštai, tardymai, kratos. Didžiulė įtampa ir baimė tvyrojo mieste dar ilgai. Visi žuvusieji per mitingą ir sušaudyti pagal teismo nuosprendžius buvo laidojami slaptai kituose miestuose, tik po 30 metų masinės laidojimo vietos buvo atrastos ir visi buvo perlaidoti kapinėse. Visa aikštė iš karto buvo ,,sanitariškai apdirbta“, visi lavonai surinkti ir išvežti, kruviną aikštės grindinį plovė vandeniu kelias dienas, vėliau buvo nuspręsta pakloti naują asfaltą. Dar vėliau siekiant naikinti žiaurius faktus, kruvinoji aikštė buvo paversta parku, pastatytas fontanas. Kiekvienais metais birželio 1-2 dienomis į miestą buvo komandiruojamos papildomos KGB pajėgos. Tik 1990 metais, t. y. po 28 m., miesto gyventojai be baimės galėjo susirinkti į pirmą masišką mitingą, nes šią kraupią ir ilgai slėptą istoriją 1989 m. per SSRS deputatų suvažiavimą drąsiai iškėlė Peterburgo meras Sobčiakas. Sovietinė valdžia įnirtingai vykdė didžiulę dezinformacijos kompaniją Novočerkaske, visi mitingo dalyviai buvo vadinami banditais ir antisovietiniais elementais, buvo siekiama, kad miesto gyventojai pradėtų smerkti ir niekinti ne tik įtariamuosius, bet ir jų šeimas. 1963 metais vykstant surežisuotam teismo procesui, KGB atkakliai siekė, kad teismo salėje visas vietas užimtų medaliais apsikabinę ir privilegijuotą bei sotų gyvenimą gyvenantys karo veteranai, todėl teisėjai paskelbus mirties nuosprendį nekaltiesiems, visa salė pradėjo ploti ir šaukti pergalės šūkius, o pasmerktųjų artimieji stovėjo gatvėje šalia teismo pastato, vaikai ir žmonos klykė iš nevilties ir alpo iš sielvarto. 2011 metais iškilmingai buvo minimas elektrovežių gamyklos 75 metų jubiliejus, tačiau gamyklos viršininkai ignoravo likusius gyvus 1962 m. mitingo dalyvius, ,,šis epizodas mūsų gamyklai negeras, todėl jį neafišuojam, nedėkinga ši tema", taip savo keistą poelgį paaiškino gamyklos atstovas.
Ukrainos futbolo sistema
Ukrainos futbolo sistemoje žaidžiantys klubai dalyvauja šiuose turnyruose:
Miražai (laikraštis)
Miražai – iliustruotas dvisavaitis laikraštis jaunimui, nuo 1991 m. kovo mėn. iki 1996 m. ėjęs Kaune, Ukmergės g. 9-20.
Istorija
Steigėja ir leidėja Algimanto Barzdžiaus personalinė įmonė. Iki 1992 m. – savaitraštis. Tiražas 1991 m. – 25 000 egz., 1997 m. – 8800 egz.
Nuo 1994 m. leistas dvisavaitis laikraštis „Miražai moterims ir merginoms“ (redaktorė J. Barzdžiuvienė, Tiražas 14 000 egz.).
Rašė visuomenės gyvenimo, kultūros ir kt. temomis.
Markučiai (Širvintos)
Markučiai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Čiobiškio.
Janapolis
Janapoliu vadinami kaimai:
Sundų valstybės
Sundų valstybės – sundų tautos sukurtos valstybės Indonezijoje, Javos salos vakarinėje dalyje, egzistavusios nuo II a. Dauguma jų buvo hinduistinės.
Hinduistinis laikotarpis
Pirmiausia čia minima Salakanagara valstybė (130–358 m.), o vėliau – Tarumanagara (358–669 m.). Tryliktojo šios valdovo Tarusbava laikais didėjo grėsmė iš malajų Šrividžajos valstybės, todėl 670 m. jis perkėlė sostinę ir pervardino valstybę į Sunda. Tačiau rytinių teritorijų valdytojas Wretikandayun turėjęs artimų ryšių su javiečių Kalingga valstybe, atsiskyrė nuo Sundos ir sukūrė Galuho valstybę. Šios dvi valstybės turėjo artimus dinastinius ryšius, ir vėliau Galuhas buvo absorbuotas Sundos.
Sunda gyvavo iki pat XVI a vidurio. XIV a ji formaliai buvo prijungta prie Madžapadhito, tačiau išlaikė didelę nepriklausomybę.
Islamo laikotarpis
Nuo XVI a Sunda vadinama Padžadžaranu, ir jos sostine buvo uostas Sunda (dabartinė Džakarta). Greta jo egzistavo svarbūs musulmoniški sultonatai Čirebono sultonatas ir Banteno sultonatas.
Konstantinas Puodėnas
Konstantinas Puodėnas (1923 m. kovo 11 d. Rokiškyje – 2009 m. gruodžio 22 d. Vilniuje) – Lietuvos ekonomistas, esperantininkas.
Biografija
Gimė 1923 m. kovo 11 d. Rokiškyje. 1941 m. pradėjo studijuoti Vytauto Didžiojo universitete. 1944 m. pradėjo studijuoti lingvistiką ir literatūrą Vilniaus universitete. Baigęs mokslus dirbo buhalteriu įvairiose įmonėse. Dalyvavo Lietuvos esperantininkų bendrijos veikloje. Parengė lietuvių ir esperanto kalbų žodyną. Mirė 2009 m. gruodžio 22 d. Vilniuje, palaidotas Rokantiškių kapinėse.
Pasienio apsaugos korpuso Varėnos batalionas
Demarkacinę liniją su Lietuva taip pat saugojo Pasienio apsaugos korpuso Seinų batalionas, Nemenčinės batalionas, Trakų batalionas ir Švenčionėlių batalionas.
Prasidėjus Vokietijos-Lenkijos karui mobilizuotas batalionas tapo 33-ios rezervo pėstininkų divizijos 134-ojo pulko 1-uoju batalionu
Chadžas
Chadžas  – musulmonų piligrimų kelionė į islame šventą Meką, atliekant joje religines apeigas. Vienas iš penkių pagrindinių įsakymų, kurių privalo laikytis musulmonai.
left|thumb|200px|Hadžas [[Saudo Arabija|Saudo Arabijoje]]
Hadžas vyksta musulmonų kalendoriaus XII mėnesio 8–12 dienomis. Mekoje maldininkai septynis kartus apeina Kaabos šventyklą, paskui atlieka ritualinį bėgimą tarp Safos ir Marvos kalvų. Dešimtą dieną atliekama kruvinoji auka (aukojamas avinas arba kupranugaris). Musulmonas, atlikęs hadžą, gauna hadžijaus garbės titulą.
Kiekvienas musulmonas bent kartą gyvenime turi atlikti hadžą, arba kelionę į šventąją Meką. Tai negalioja nėščioms moterims, vaikams ir sergantiems.
Ritė
thumb|300px|right|Ritės žymėjimas [[Elektrinė grandinė|elektrinėje grandinėje.]]Ritė - daugybė laidininko, kuriuo teka srovė, vijų, apsukų apie tam tikros formos medžiagos gabalą (karkasą). Ritė gali būti kelių rūšių:
Ritės induktyvumas
kur:
Vieno sluoksnio ritės induktyvumą galima paskaičiuoti ir pagal šią išraišką:
Ritės varža
Ritės varža (impedansas) susideda iš dviejų komponentų: aktyviosios (ominės) varžos ir reaktyviosios (induktyvinės) varžos. Aktyvioji varža tai ritės laidininko varža pastoviai srovei. Ji priklauso tik nuo ritės laidininko medžiagos savybių ir išmatavimų. Reaktyvioji varža priklauso nuo ritės induktyvumo ir srovės dažnio.
kur
Ritės reaktyvioji varža:
Michael Hayden
thumb|Michael V. Hayden Michael Vincent Hayden (g. 1945 m. kovo 17 d. Pitsburge) – amerikiečių karininkas, JAV karinių orų pajėgų generolas, saugumo tarnybos vadovas, CŽV direktorius (nuo 2006 m. gegužės 30 d.).
1999–2005 m. generolas leitenantas Hayden buvo Nacionalinės saugumo agentūros (National Security Agency) direktorius, CSS vadovas.
2005 balandžio mėn. – 2006 m. gegužės mėn. generolas Michael V. Hayden buvo pirmasis Nacionalinės žvalgybos direktoriaus pavaduotojas.
Gakėnai
Gakėnai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 7 km nuo Griškiškės.
Istorija
XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvų valsčius).
Gvajakilio įlanka
thumb|200px|Palydovinė nuotrauka
Gvajakilio įlanka  – Ramiojo vandenyno įlanka, giliai įsiterpusi į Ekvadoro teritoriją. Ilgis pietvakarių-šiaurės rytų kryptimi 115 km, plotis ties išėjimu į vandenyną 115 km, didžiausias gylis – apie 200 m. Svarbiausia įtekanti upė – Guajasas. Jūriniai potvyniai vyksta kas pusę paros, jų aukštis iki 4,4 m. Šiaurinėje įlankos dalyje yra Punos sala (plotas 919 km²), o ties pietrytine pakrante – Chambeli salos.
Svarbiausi uostai – Gvajakilis, Puerto Bolivaras (Ekvadoras), Tumbesas (Peru).
Freedom House
thumb|Organizacijos emblema Freedom House – JAV įsikūrusi tarptautinė nevyriausybinė organizacija, kuri įvairiose šalyse tiria ir „advokatauja“, gindama demokratiją, politinę laisvę ir žmogaus teises. Organizacija garsi savo kasmetinėmis Laisvo pasaulio ataskaitomis, kuriose nurodomas kiekvienos šalies demokratijos laipsnis, plačiai naudojamas politikos mokslo tyrimuose.
Istorija
Organizaciją 1941 m. įkūrė Wendell Willkie ir Eleanor Roosevelt. Tikslas - siekti laisvės ir demokratijos visame pasaulyje. Pati organizacija save apibūdina kaip „Aiškus balsas siekiantis demokratijos ir laisvės pasaulyje“.
80 proc. lėšų gauna iš JAV federalinės valdžios biudžeto, kitą dalį iš įvairių šaltinių: Bradley Foundation, Smith Richardson Foundation, Nyderlandų vyriausybės ir kitų.
450px|thumb|left|Pagal 2008 tyrimus laisvos ir nelaisvos šalys Žaliai - laisvos, geltonai - pusiau laisvos, raudonai - nelaisvos
Willer Souza Oliveira
Willer Oliveira (g. 1979 m. lapkričio 18 d.) – Brazilijos futbolininkas. Žaidėjas puikiai kontroliuoja kamuolį, standartinių padėčių meistras.