cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valstybės saugumo departamentas
Žvalgyba
Žvalgybos tikslas – nustatyti užsienietiškas grėsmes, reikšmingas Lietuvos suverenitetui, teritorijos saugumui, konstitucinei santvarkai, Lietuvos interesams, gynybinei ir ekonominei galiai.
Kontržvalgyba
Kontržvalgybos tikslai:
Įslaptintos informacijos apsauga
VSD atlikdamas pavestą įslaptintos informacijos apsaugą:
Tarpukaris
1933 m. birželio 1-ąją Kriminalinės policijos valdyba buvo reorganizuota į Valstybės saugumo departamentą. Ši data laikoma VSD įkūrimo diena. Tada I skyrius pervadintas Saugumo policija. Įstaiga siekė pristabdyti arba nutraukti antivalstybinių (komunistinių, nacistinių ar pan.) grupuočių veiklą, užkirsti kelią sąmokslininkų rengiamiems perversmams ir pučams.
1940 m. birželio 10 d. paskutinis VSD direktorius A. Povilaitis įsakė sunaikinti agentūrines bylas ir kitus slaptus dokumentus. 1940 m. birželio 15 d. į Lietuvą įriedėję sovietiniai tankai užėmė pozicijas ir greta VSD. A. Povilaitis tapo viena pirmųjų sovietinio teroro aukų.
Atkūrūs Nepriklausomybę
1990 m. kovo 26 d. Lietuvos Vyriausybė prie Ministrų kabineto įsteigė VSD.
1994 m. sausio 20 d. Seimas priėmė VSD įstatymą, jame apibrėžė tarnybos veiklos sritis. 1994 m. pab. Vyriausybė patvirtino VSD statutą.
VSD priskirtos žvalgybos institucijai nebūdingos funkcijos:
2010 m. sausio 21 d. politikai nusprendė Lietuvos žvalgybos įstaigų veiklos principus. Pertvarkant siekta, kad VSD taptų klasikinė žvalgybos tarnyba, nesusijusia su baudžiamuoju persekiojimu. 2010 m. gruodžio 23 d. įstatymu VSD panaikinta ikiteisminio tyrimo funkcija. VSD tapo žvalgybos, o ne teisėsaugos institucija. Patikslinta pagrindinė darbo kryptis – žvalgyba ir kontržvalgyba.
Nuo 2011 m. birželio 1 d., VSD iniciatyva, Valstybės ir tarnybos paslapčių įstatymu atriboti ginčus nagrinėjančią instituciją – Paslapčių apsaugos koordinavimo komisiją ir VSD, kuris buvo potencialus šių ginčių dalyvis (iki tol VSD direktorius buvo ir PAKK pirmininkas).
2012 m. spalio 17 d. Seime priimtas naujas Žvalgybos įstatymas, juo VSD įtvirtinta kaip nepolitinė institucija. O nuo VSD atskirtas Vyriausybinių ryšių centras, finansinių nusikaltimų tyrimai, dalyvavimas šalies ūkinių reikalų tvarkyme, šeimyninių ginčų sprendimai ir pan.
Vadovai
VSD ir organizacijoms pirmtakėms vadovavo:
VSD vadovą 5 m. kadencijai, Seimui pritarus, skiria Lietuvos prezidentas.
Masdevalija
Masdevalija (Masdevallia) – gegužraibinių (Ochidaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso epifitinės, litofitinės ir ant žemės augančios orchidėjos. Žiedų taurėlapiai tarpusavyje suaugę. Daugelio rūšių taurėlapių viršūnės labai ištįsusios ir primena savotiškas uodegas.
Augalai natūraliai paplitę Andų kalnuose (Peru, Kolumbijoje, Bolivijoje, Ekvadore). Auga nuolat drėgnose vietose.
Masdevalijos sėkmingai auginamos ir oranžerijose. Jose oras turi būti drėgnas ir vėsus, nemėgsta tiesioginių saulės spindulių.
Mark Blundell
Markas Blandelas (g. 1966 m. balandžio 8 d. Barnete, Anglijoje, JK) – buvęs Formulės 1 (1991 m., 1993–1995 m.) ir CART (1996–2000 m.) serijų lenktynininkas.
Dabar jis yra Formulės 1 varžybų komentatorius per ITV kanalą.
Vedęs ir turi du vaikus.
Bendoriai
Bendoriai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Riešės. Seniūnaitijos centras. Yra žirgų sporto aikštynas, kuriame organizuojamos varžybos. Praeina senasis Ukmergės kelias (RK5214). Pietryčiuose plyti pelkėtas Bukiškio miškas. Yra tarybinių karių memorialas. XXI a. pradžioje pradėjo smarkiai plėstis, atsirado nausėdijų rajonas Bendorėliai. Bendorius aptarnauja VVT – 87 nr. maršrutas (stotelės „Bendoriai“, „Bendorėliai“).
thumb|left|Senoji Bendorių dalis prie kelio į Lindiniškes thumb|left|Memorialas Tarybinei armijai
Leza
Lezos savivaldybės dalys : Vila Leza, Solcijas, Komnagas ir Kalonja.
Hesperidės
Graikų mitologijoje Hesperidės – keturios Atlanto arba Dzeuso su Temide arba Hespera dukros (arba Forkino ir Keto, arba Niktės ir Erebo). Jos yra priskiamos prie nimfų driadžių. Jų pagrindinis darbas buvo saugoti sodą su auksiniais obuoliais. Tas, kuris atsikąsdavo auksinio obuolio tapdavo nemirtingas. Hesperidės buvo Aiglė, Eritėja, Hesperija, Aretuzė.
Taip pat Hesperidėmis (kitas pavadinimas Laimė salos) buvo senais laikais vadinamos salos esančios labai toli vakaruose nuo žinomo pasaulio. Jos galėjo būti dabartinės Kanarų salos, Madeiros salos, Kape Verde. Heraklis vykdydamas dvylika žygdarbių, įkalbėjo Atlantą už jį gauti auksinių obuolių iš Hesperidžių saugomo sodo, pasiūlęs palaikyti dangaus skliautą kol šis grįšiąs. Grįždamas Atlantas nusprendė palikti dangaus skliautą laikyti Herakliui, bet šis jį pergudravęs, pasakydamas Atlantui jog jo apsiaustas smunkąs ir reikia jį pasitaisyti (kita vers. kol jis pasidarys pagalvę iš plaušų ir užsidės ant galvos). Taip Heraklis ir paliko Atlantą belaikantį dangaus skliautą.
thumb|center|300px|Hesperidės
Kontrolė
Kontrolė – procesas, kuriuo siekiama užtikrinti, kad reali veikla atitiktų planuojamą, faktinė situacija - norimą.
Kontrolė numato sistemingą faktinės veiklos stebėjimą, siekiant nustatyti nukrypimus nuo veikiančių reikalavimų, taisyklių bei normų, analizuoti nukrypimų priežastis ir rengti pasiūlymus nukrypimams pašalinti.
Kontrolės paskirtis – užtikrinti, kad tikslai būtų pasiekti, formuojant planus konkrečiam laiko tarpui. Įvertinant tai, jog organizacija, junginys funkcionuoja neapibrėžtumo sąlygomis, galimi nukrypimai nuo numatyto plano. Svarbu, kad valdymo subjektas laiku sužinotų apie esamus nukrypimus. Jei nesugebama išsiaiškinti nukrypimų ir jų ištaisyti, tai organizacija tikslo gali ir nepasiekti.
Elementai
Kontrolės funkcija susideda iš pagrindinių elementų:
نظارة الحسابات Control de gestió Controlling Controlling Control de gestión Ohjaus (yritysjohtaminen) Contrôle de gestion Kontrolling Controllo di gestione Controlling Контроллинг Kontrola (menadžment) Gwaradziro Контролінг 管控
Šelfinis ledynas
thumb|250px|Kempbelo šelfinio ledyno pakraštys
Šelfinis ledynas – jūrinis ledynas, plytintis šelfo srityje, paprastai yra nuo žemyno šliaužiančio ledyno tęsinys. Didžiausi šelfiniai ledynai plyti Antarktidos pakrančių jūrose ir įlankose, mažesni yra Grenlandijoje ir šiaurinėje Kanadoje. Iš šelfinio ledyno pakraščių susidaro ledkalniai. Ledyno storis gali siekti nuo 100 m iki 1 km.
Pastaruoju metu dėl klimato atšilimo šelfinių ledynų plotai mažėja, dalis jų skeldėja, intensyviai virsta ledkalniais.
Svarbiausi šelfiniai ledynai:
Digitalism
"Digitalism" – elektroninės šokių muzikos duetas iš Hamburgo (Vokietija), susikūręs 2004 metais.
Grupę sudaro Jens Moelle ir Ismail Tüfekçi. "Digitalism" išgarsėjo 2007 metais išleistu albumu "Idealism" ir singlu "Pogo". 2007 m. rugpjūčio mėn. grupė grojo pirmajame MTV gimtadienio renginyje MTV B-Day, kuris vyko Rygoje.
"Digitalism" yra remiksavę tokių atlikėjų, kaip Tom Vek, The Futureheads, Daft Punk, Tiga, Klaxons, White Stripes, Monk, Depeche Mode, Cut Copy ir kitų kūrinius. Jų kūrinius groja elektroninės muzikos didžėjai Erol Alkan, Justice, Boys Noize, Soulwax. "Digitalism" beveik visuose pasirodymuose groja gyvai. Jų muzikoje yra electro house, indie, punk stilių elementų.
Dueto singlas "Pogo" yra grojamas "Electronic Arts" žaidimuose "Need For Speed:ProStreet" ir "FIFA 2008". Taip pat "Pogo" buvo panaudotas reklamose Prancūzijoje ir Didžiojoje Britanijoje.
Diskografija
2004 "Idealistic" 12-inch single White label
2005 "Idealistic" 12-inch single Kitsuné Music
2005 "Zdarlight" 12-inch single Kitsuné Music
2006 "Zdarlight" (Edition Moonlight / Discodrome) 12-inch single Kitsuné Music
2006 "Jupiter Room" 12-inch single, CD single Kitsuné Music
2007 "Terrorlight" 12-inch single Kitsuné Music
2007 Idealism Vinyl, Compact disc, digital download Astralwerks
2008 The Moshi Moshi Ep (Japan Only) LP/CD EMI Japan Records
Remiksai
2005 Einzeller - "Schwarzfahrer"
2005 Munk - "Disco Clown"
2005 Martin Peter - "Psychoville"
2005 Sono - "A New Cage"
2005 Tom Vek - "Nothing But Green Lights"
2005 White Stripes - "Seven Nation Army" (Digitalism Twist-up Remix)
2006 Cajuan - "Dance, Not Dance"
2006 The Cure - "Fire in Cairo"
2006 Cut Copy - "Going Nowhere"
2006 Daft Punk - "Technologic" (Digitalism's Highway to Paris Remix)
2006 Depeche Mode - "Never Let Me Down Again"
2006 The Futureheads - "Skip to the End" (Digitalism Remix/Digitalism Re-Rub)
2006 Klaxons - "Atlantis to Interzone" (Digitalism's Klix Klax R-R-Remix)
2006 The Presets - "Down Down Down"
2006 Tiga - "(Far From) Home"
2007 Dave Gahan-Kingdom(Digitalism remix)
Vaisiakūnis
thumb|right|300px|Vaisiakūnio dalys: 1. [[Kepurėlė, 2. Apvalkalo liekanos, 3. Šydas, 4-5. Kotas, 6. Išnara]] Vaisiakūnis – paviršinė grybo grybiena, kurią sudaro kepurėlė ir kotas.
Gianfranco Terenzi
Gianfranco Terenzi (1941 m. sausio 2 d. San Marine – 2020 m. gegužės 20 d. Seravalėje) – buvęs San Marino kapitonas-regentas (šalies ir vyriausybės vadovas), išrinktas 2014 m. spalio 1 d. ir ėjęs šias pareigas iki 2015 m. balandžio 1 d. Jis šiose pareigose buvo tris kartus anksčiau (1987, 2000 ir 2006 m.). G. Terenzi buvo San Marino krikščionių demokratų partijos narys.
Vaisiakūnis
Vaisiakūniai būna įvairių formų – ausies, kanopos, taurelės, rutulio, vėduoklės ir kt. Jie formuojasi iš vegetatyvinės grybienos.
Vaisiakūnis sudarytas iš gausiai išsišakojusių ir susipynusių hifų, kurie šiek tiek primena aukštesniųjų augalų audinius, tačiau su jais nieko bendro neturi. Vaisiakūnių hifų ląstelės skiriasi ilgiu, pločiu, forma, jų sienelės nevienodo storio.
Vaisiakūnis sudarytas iš kelių audinių. Dengiamasis audinys apsaugo vaisiakūnį nuo mechaninių pažeidimų, nuo saulės, lietaus ir vėjo. Šio audinio hifai storesni ir susipynę. Vidinė vaisiakūnio dalis sudaryta iš jungiamojo audinio, kurio hifai storasieniai ir išsidėstę puriai. Jie aprūpina išorinę grybieną maisto medžiagomis.
Vaisiakūnių gyvenimas trumpas, tačiau labai svarbi biologinė paskirtis – suformuoti ir išsėti sporas. Grybų vaisiakūniai yra jų dauginimosi organai. Vegetatyvinė grybiena vaisiakūnių užuomazgas formuoja ne kasmet, dažniausiai kas antri-treti, o kartais ir kas penkti ar septinti metai. Vaisiakūnis geromis sąlygomis greitai auga. Per parą raudonviršio ar baravyko kepurėlė užauga nuo 1,5 iki 5 cm skersmens. Vegetatyvinė grybiena pradeda augti anksti pavasarį, tačiau tik po kelių mėnesių užsimezga vaisiakūniai, kurie išauga skirtingu laiku. Sporoms susiformavus, subrendus ir išsisėjus, vaisiakūniai, atlikę pagrindinę gyvenimo funkciją, suglemba ir žūva.
Vaisiakūnio sudėtinės dalys
thumb|right|150px|Lakštelinis himenoforas thumb|right|150px|Vamzdelinis himenoforas
IPod
300px|thumb|right|Visi keturi naujausios kartos grotuvai „iPod“ – nešiojamas grotuvas, kurį sukūrė Apple bendrovė. Pirmieji iPod prekyboje pasirodė 2001 metų spalio mėnesį. Nuo 2017 m. gaminami tik „iPod Touch“ grotuvai, „primenantys“ „iPhone“, tik neturintys dalies išmaniojo telefono funkcijų.
Formatai
iPod gali groti muziką įrašytą MP3, AAC/M4A, Apsaugotą AAC, AIFF, WAV, Audible audiobook, ir Apple Lossless formatais. Rodyti JPEG, BMP, GIF, TIFF ir PNG formatų nuotraukas. Penktos kartos iPod gali rodyti filmus MPEG-4 (H.264/MPEG-4 AVC) ir QuickTime formatais. Priešingai nei daugelis kitų grotuvų, Apple nepalaiko Microsoft WMA audio formato, bet formatą galima konvertuoti ir pritaikyti Windows iTunes versijai. Grotuvas taip pat negroja MIDI failų, tačiau failus galima konvertuoti iTunes programoje. iPod neskaito ir Ogg Vorbis ir FLAC formatų.
Skarabėjai
Skarabėjai (Scarabaeidae) – plokštėtaūsinių (Scarabaeoidae) vabalų šeima. Vieni iš populiariausių vabalų žmonių kultūroje. Senovės Egipte šventasis skarabėjus (Scarabaeus sacer) buvo laikomas dievo Cheprio numylėtiniu. Dažnai šis vabalas vaizduojamas ridenantis Saulę (panašiai, kaip realybėje jie ridena mėšlo kamuoliukus). Naujosios karalystės ir vėlesniu laikotarpiu, skarabėjų vaizduojantis amuletas dažnai būdavo dedamas mumijai virš širdies.
Išvaizda, biologija
Kai kuriom rūšim būdingas lytinis dimorfizmas, ant patinų (rečiau patelių) galvos ar priešnugarėlės yra ragas ar gumburėlių pavidalo išaugos (pvz mėšlagraužių (Onthophagus), smailiaragio mėšlavabalio (Copris lunaris) ir kt.)
Dauguma rūšių gamina mėšlo kamuoliukus ir juos ridena iki vietos, kur į juos padeda kiaušinius ir užkasa. Išsiritusios lervutės kol išsivysto, minta mėšlo kamuoliuku.
Pavadinimas, taksonomija
Biologinėje klasifikacijoje dažnai prie šeimos Scarabaeidae būna prijungtos ir auksavabalių (Cetoniidae), mėšlavabalių (Geotrupidae), ragvabalių (Dynastidae), grambuolių (Melolonthidae), grambuoliukų (Rutelidae) ir dauguma kitų plokštėtaūsinių (Scarabaeoidae) antšeimio šeimos. Lietuviškai tokia didelė šeima vadinama „plokštėtaūsiai“. Remiantis naujesniais tyrimais, ši buvusi šeima yra išskaidyta į atskiras šeimas, o prie šeimos Scarabaeidae liko tik skarabėjai.
Paplitimas
Dauguma rūšių gyvena tropikų ir subtropikų zonose. Lietuvoje gyvena 12 rūšių :
Manoma, jog Lietuvos teritorijoje turėtų gyventi dar ir Onthophagus illyricus, kadangi ši rūšis aptinkama Pietų Švedijoje, Baltarusijoje ir Lenkijoje.
Meilūnai (Želva)
Meilūnai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Želvos.
Etimologija
Kaimo vardas galėjo atsirasti nuo pavardės Meilūnas (dažna pavardė Želvos apylinkėse) arba tiesiog iš bendrinio žodžio meilūnas („mylimasis“).
Šv. Patriko diena
thumb|Šv. Patriko diena 2004 m. Korko mieste, Airijoje. Švento Patriko diena – kultūrinė ir religinė šventė, švenčiama kasmet kovo 17, Airijos globėjo Šv. Patriko mirties dieną (apie 385-461 m.e.m.).
Aukštumalų valsčius
Aukštumalų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Aukštumalai.
Šv. Patriko diena
Šv. Patriko diena krikščioniška švente paskelbta XVII a. pradžioje ir minima Katalikų bažnyčios, kai kurių protestantiškų bažnyčių (anglikonų, liuteronų ir Airijos bažnyčios), taip pat Rusijos stačiatikių bažnyčios (minima kovo 30 d.). Ši diena simbolizuoja krikščionybės priėmimą Airijoje, taip pat yra Airijos kultūrinio paveldo šventė. Šv. Patriko dienos metu rengiami paradai ir festivaliai, šokami tradiciniai šokiai, dėvimi žali drabužiai ir dobilo lapo simboliai. Krikščionys tą dieną dalyvauja pamaldose. Šią dieną yra sušvelninmi pasninko reikalavimai, leidžiamas alkoholio vartojimas.
Aukštumalų valsčius
Istorija
Įkurtas 1874 m. balandžio 29 d. 1939 m. valsčius prijungtas prie Šilutės valsčiaus. Po II pasaulinio karo atkurtas, bet panaikintas 1947 m. lapkričio 6 d. prijungiant prie Kintų valsčiaus.
Šv. Patriko diena
Šv. Patriko diena yra valstybinė šventė Airijoje, Šiaurės Airijoje , Montserato saloje ir Kanados provincijoje Niufauldlande ir Labradore. Šią dieną plačiai mini airių diaspora visame pasaulyje, ypač Kanadoje, Didžiojoje Britanijoje, Australijoje, Jungtinėse Amerikos Valstijose, Argentinoje ir Naujojoje Zelandijoje.
Šv. Patrikas
thumb|Pasak legendos Šv. Patrikas naudojo trilapį dobilą paaiškinti šventąją trejybę savo pasekėjams.
Apie ankstyvąjį šv. Patriko gyvenimą išliko labai nedaug duomenų. Tiksli jo gimimo data ir vieta nėra žinoma, greičiausiai jis gimė romėnų Britanijoje, vietovėje, vadinamoje Bannaventa.
Apie šv. Patriką, Airijos šventąjį ir globėją, sukurta keletas pasakojimų. 16 metų vaikinas buvo pagrobtas plėšikų ir parduotas į vergiją Airijoje. Būdamas nelaisvėje jis atsivertė į kriščionybę.
Po šešerių metų Maewynas pagaliau ištrūko iš vergijos ir nuvyko į Gaulio miestą. Ten 12 metų studijavo vienuolyne. Studijų metu jaunuolis suprato, kad jo misija – visus pagonis paversti krikščionimis. Jis norėjo grįžti į Airiją ir ten įvykdyti savo užduotį. Tačiau jo vyresnieji nusprendė, kad į Airiją vyks Šventasis Paladijus. Tačiau pastarasis po poros metų buvo perkeltas į Škotiją ir tada Maewynas–Patrikas (jau persivadinęs krikščionišku vardu) pagaliau buvo paskirtas antruoju Airijos vyskupu. Jis gana sėkmingai krikštijo vietinius gyventojus. Tačiau tai nepatiko keltų žyniams. Jie kelis kartus Patriką buvo suėmę, tačiau jam vis pavykdavo ištrūkti. Patrikas keliavo po Airiją, steigdamas naujus krikščioniškus vienuolynus, mokyklas ir bažnyčias. Taip jis pamažu keitė savo šalį.
Patriko misija truko 30 metų, kol galiausiai jis apsistojo Dauno grafystėje. Šv. Patrikas mirė 461 m. kovo 17 d. Nuo tada ši diena švenčiama jo garbei.
Šventės tradicijos
Šv. Patriko diena švenčiama visame pasaulyje, ten, kur yra išeivių iš Airijos. Taip pat daugėja ir kitų tautų, švenčiančių šią krikščionių globėjo dieną: Argentina, Australija, Naujoji Zelandija. Šventės metu vyrauja airiški atributai, rengiamasi tik žalios spalvos rūbais. Tą dieną įprasta valgyti airišką tradicinį maistą, gerti Gineso alų ar airišką viskį. JAV ir Kanadoje rengiami paradai.
Vienas iš svarbiausių šventės ir pačios Airijos simbolių – trilapis dobilas (air. shamrock). Manoma, kad šis simbolis atsirado tada, kai šv. Patrikas panaudojo trilapį dobilą šv. Trejybei paaiškinti: Dievas Tėvas, Dievas Sūnus ir Šventoji Dvasia yra atskiri to paties vieneto elementai, kaip ir trys atskiri, tačiau kotelio sujungti, dobilo lapeliai. Šv. Patriko pasekėjai ėmė tradiciškai įsisegti trilapį dobiliuką šventės metu.
Kitas šv. Patriko šventės simbolis – leprikanai (air. Leprechauns). Tai mistiniai atsiskyrėliai, kurie vengia kontakto tiek su mirtingaisiais, tiek su nemirtingomis būtybėmis – elfais. Jie uoliai siuva… batus. Taip pat jie yra paslėptų brangenybių savininkai. Leprikanas visada gali būti užtinkamas su batu vienoje rankoje ir plaktuku kitoje. Lobių ieškotojai gali priversti leprikaną išduoti paslaptį, kur paslėptos brangenybės. Tačiau jei tik žmogus nusisuka į šalį – leprikanas iškart išnyksta. Todėl, norint surasti lobį, reikia nenuleisti nuo atsiskyrėlio akių. Dauguma leprikanų negražūs – maži, stori, raukšlėtais veidais senukai, tačiau, nepaisant kūno sudėjimo, labai grakščiai judantys.
Paradai JAV
Jungtinėse Amerikos Valstijose rengiami paradai. Ilgiausiai trunkantys yra šie:
Fiorentinos slėnis
thumb|300px|Fiorentinos slėnis (centre). Tolumoje kairėje - Marmolada, dešinėje - Sela thumb|300px|Fiorentinos slėnis iš apačios į viršų. Priekyje dešiniau - Pelmas
Klaus Ebner
thumb|Klaus Ebner (2008) Klausas Ebner (1964 m. rugpjūčio 8 d., Viena, Austrija), yra Austrijos rašytojas. Rašo romanus, trumpus pasakojimus, ir esė, be to, jis rašo poeziją iš vokiečių ir katalonų kalbomis.
Fiorentinos slėnis
Fiorentinos slėnis yra Dolomitų kalnų slėnis Beluno provincijoje, Italijoje. Slėnio teritorija padalinta tarp Selva di Cadore ir Colle Santa Lucia savivaldybių.
Klaus Ebner
Biografija
Jis gimė Vienoje 1964 metais. Per 1980 m. jis studijavo romanų ir vokiečių filologijos, vertimo, ir Europos ekonomika. Lygiagrečiai jis dirbo Vienos literatūrinio žurnalo ir paskelbti savo pirmąjį prozą ir poeziją. Atliekant 1990 m. jis parašė visų pirma straipsniai ir knygos, kompiuterių programinė įranga ir tinklų. Vis dėlto 1994 ir 1997, literatūrinio žurnalo die Rampe spausdinami du skyriai iš dar neskelbtų romaną Feuers Geraun.
Fiorentinos slėnis
Keliolikos kilometrų ilgio slėniu, kuriuo eina 251 kelias, teka to paties pavadinimo upelis, įtekantis į Cordevole upę šiauriau nuo Alleghe miestelio. Slėnio apačioje pirmoji svarbi gyvenvietė yra Selva. Colle Santa Lucia yra šiek tiek aukščiau nuo upelio ir sunku pasakyti ar priklauso slėniui ar ne, tuo labiau, kad iki administracinių pakeitimų prieš šimtą metų ši gyvenvietė visada laikyta Pietų Tirolio dalimi. Dar aukščiau slėnyje už Pescul miestelio yra svarbiausias turistinis centras Santa Fosca. Slėnis baigiasi Pelmo papėdėje, tačiau per Staulanzos perėją susisiekia su Zoldo slėniu.
Klaus Ebner
Biografija
Pirmoji knyga, kuri sudaryta iš trumpo pasakojimai, buvo paskelbta 2007. Po kelių mėnesių, Ebner buvo apdovanotas "Wiener Werkstattpreis". Tais pačiais metais jis parašė kultūrinių esė apie Andoros, Monako kunigaikštystės ir Pirėnuose. Nuo 2008 m. autorius išleido dvi knygas. Rašo poeziją ne tik vokiečių, bet ir katalonų kalba.
Fiorentinos slėnis
Slėnio kraštovaizdyje dominuoja Pelmas (3168 m, rytuose) ir Civeta (3220 m, pietryčiuose), tačiau aiškiai matoma ir vakarinė Marmolados (3342 m) dalis su Marmolados ledynu. Šiaurėje slėnį supa stačios viršūnės (monte Cernera, Spiz del Corvo), kurios užstoja Mondevalio plynaukštę.
Žilučiai
Žilučiai – buvęs kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Lauksargių. Kaime išlikusios neveikiančios dvejos kapinės, apaugusios medžiais, jose yra antkapinių paminklų.
Klaus Ebner
Biografija
Ebner, gyvena Vienoje, ir jis yra narys, Austrijos rašytojų asociacijos Grazer Autorinnen Autorenversammlung ir Österreichischer Schriftstellerverband.
Fiorentinos slėnis
Gyventojai kalba ladinų kalba.
Slėnio pavadinimas kilęs nuo vietovardžio Ferentino, kuris primena, jog slėnyje būta geležies kasyklų, veikusių iki 1753 m.
Istorija
Priešistoriniais laikais slėnis buvo dengiamas miškų, jokių pievų ir dirbamų laukų čia nebūta. Miškais tekėjo ledynų maitinami upokšniai (Fiorentina, Codalonga, Cordon, Loschiesuoi ir kt.), į kuriuos vasarą užklysdavo medžiotojai. Pirmieji nuolatiniai gyventojai slėnyje atsirado I tūkstantmečio pr. m. e. pabaigoje. Tai buvo neolito ir eneolito piemenys. Prie piemenų ir medžiotojų vėlyvuosiuose viduramžiuose prisidėjo medkirčiai ir gamtinių išteklių (švino ir geležies) ieškotojai. Atvykėliai iš Boite slėnio iš pradžių kūrė sezonines, o vėliau nuolatines gyvenvietes.
Nuo XIII a. prie žemdirbystės, miškininkystės ir ganyklinės gyvulininkystės slėnyje atsirado ir amatai, bei geležies gavyba. Tai paskatino imigraciją ir naujas veiklas - medžio anglies degimą ir juodąją metalurgiją.
Paskutiniaisiais šimtmečiais, nutrūkus kalnakasybai, slėnio ūkis smuko, daug gyventojų išvyko, o liko tik žemės ūkio ir miškininkystės veikla. Nuo XX a. 6-ojo dešimtmečio išaugo turizmo reikšmė.
Taip pat skaitykite
Rifugio Città di Fiume
Bendrės
Bendrės – kaimas Alytaus rajono savivaldybės vakarinėje dalyje, 1 km į šiaurės rytus nuo Miroslavo. Stūkso Olakalnis, ant kurio stovi koplyčia.
Istorija
XIX a. viduryje minimas Bendrių dvaras.
Hesaro kultūra
''Panašiai skambanti 7-2 tūkstantmečio pr. m. e. Tadžikijos kultūra vadinama Hisaro kultūra''
Hesaro kultūra arba Gisaro kultūra – eneolito ir bronzos amžiaus archeologinė kultūra, pavadinta pagal Hesaro gyvenvietės prie Damgano, Semnano ostanas (Šiaurės Irano provincija) pavadinimą.
Arealas
Hesaro kultūra 4 – 2 tūkstantmetyje pr. m. e. buvo paplitusi šiaurės rytų Irane. Ji susiklostė iš vietinių kultūrų veikiama Sejalko kultūros. Iš Hesaro kultūros skirtingais laikotarpiais išsiskyrė vietinės – Bakuno, Džafaro, Abado, Jari ir Suso kultūros.
Kultūra
Hesaro kultūros žmonės gyveno stačiakampiuose nedegtų plytų namuose. Vertėsi žemdirbyste ir gyvulininkyste. 3 tūkstantmečio pr. m. e. antroje pusėje – 2 tūkstantmetyje pr. m. e. Hesaro kultūra klestėjo, mokėta išgauti ir apdirbti geležį. Naudota lipdyta, puošta geometriniu ornamentu ir žiesta keramika su ožių, leopardų ir paukščių piešiniais, akmeniniai įrankiai, metaliniai dirbiniai. Šiuo laikotarpiu susiklostė socialiniai sluoksniai. Prie Hesaro gyvenvietės rastas namas-kapas, kuriame, manoma, palaidota didikų šeima. Mirusieji laidoti gyvenvietės teritorijoje su gausiomis įkapėmis. Hesaro kultūrai būdingų dirbinių aptinkama to meto Viduriniojo Irano ir Pietų Turkmėnijos kultūrose.
Serart
Serart – eksperimentinio roko grupė, kurią sudaro du pripažinti alternatyviosios muzikos atlikėjai – jau išsiskyrusio alternative metal kolektyvo „System of a Down“ armėnų kilmės vokalistas Serj Tankian ir armėnų bei turkų kraujo turintis avangarde/folk atstovas Arto Tunçboyacıyan. Grupės pavadinimas sudarytas iš muzikantų vardų. Kol kas išleistas vienas albumas „Serart“. „Serart“ kūryboje susipina sunkaus roko, armėnų liaudies motyvų, relaksacinės, psichodelinės bei eksperimentinės muzikos elementai. Grupės dainose nėra tradicinės „posmas – priedainis – posmas – priedainis – pragrojimas – priedainis – priedainis“ grandies, muzika tai prasiveržia visu roko garsumu, tai staiga nutyla, tarsi kviečianti pasinerti į kitą erdvę.
Diskografija
„Serart“ (2003):
Kaliopė
thumb|left|Kaliopė. Fragmentas iš Mūzos Uranija ir Kaliopė (1634), dail. [[Simon Vouet.]] Kaliopė ( 'gražiabalsė') – Graikų mitologijoje epinės poezijos ir mokslų mūza. Ji buvo Dzeuso ir Mnemosinės dukra, turėjo du sūnus – Orfėją (var. nuo Ojagro) ir Liną su Apolonu. Kaliopė buvo vyriausioji ir išmintingiausioji iš mūzų. Ji taip pat buvo teisėja Afroditės ir Persefonės ginče dėl Adonio. Vaizduojama su stiliumi ir vaškinėmis lentelėmis, ritinėliu.
Viktorijos ežeras (Niufaundlandas)
Viktorijos ežeras – ežeras Kanadoje, Niufaundlando saloje, į rytus nuo Red Indiano ežero. 1875 m. Viktorijos ežerą tyrinėjo James Patrick Howley.
Pasak pranešimo, ežero ilgis siekia 16 mylių, plotis – 3/4 mylios, o plotas – 20 kv. mylių. Įrengta užtvanka.
Žandenė
Žandenė (Maxillaria) – gegužraibinių (Ochidaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso stambios epifitinės ir kai kurios ant žemės augančios orchidėjos.
Augalai paplitę Amerikos tropinėse ir subtropinėse srityse. Auga drėgnuose miškuose, nuo žemumų iki 3.500 aukštyje virš jūros lygio.
Rūšys
Gentyje yra apie 570 rūšių:
Gediminas Žiemelis
(g. 1977 m. balandžio 4 d. Vilniuje) – lietuvių kilmės verslininkas.
Biografija
1999–2001 m. Lietuvos taupomojo banko probleminio turto ir vindikacijos departamento vindikacijos skyriaus direktoriaus pavaduotojas.
2001–2005 m. UAB „Žvilgsnis iš arčiau“ (dabar „Creditinfo Lietuva“) generalinis direktorius.
2002–2006 m. AB „ŽIA Valda“ (2019 m. pervadinta į AB „Vertas Management“) ) generalinis direktorius, 2006-2014 m. verslo plėtros direktorius, 2008-2020 m. valdybos pirmininkas.
2004–2010 m. AB „Agrowill Group“ (dabar „AUGA Group“) valdybos narys, 2010-2017 m. stebėtojų tarybos narys.
Nuo 2009 m. Avia Solutions Group savininkas.
2012–2014 m. AB „AviaAM Leasing” valdybos pirmininkas.
2022 m. gruodį žurnalo „TOP“ paskelbtas turtingiausiu (1,68 mlrd. €) lietuviu.
Verslas
Plėtoja verslą aviacijos, farmacijos, IT ir kitose srityse.
2016 m. ASG su rusišku ginkluotės konglomeratu „Rostec“ baigė Žukovskio oro uosto keleivių terminalo statybą. 2016 m. pavasarį oro uostas atidarytas, vasarą – pirmasis keleivinis skrydis. 2018 m. pabaigoje ASG pardavė Žukovskio oro uosto akcijas.
2017 m. įkūrė farmacijos firmą „Pharmasanta group“ (anksčiau – Pharnasanta Group).
2021 m. dėl rizikos nacionaliniam saugumui ASG veiklą Vilniaus oro uoste blokavo Vyriausybė.
2022 m. birželį nusipirko Alytaus „Dzūkiją“ (LKL). 2022–2023 m. LKL sezone klubas varžosi „Wolves“ pavadinimu.
Draugijos salos
thumb|right|250px|Tautiros paplūdimys Taityje thumb|right|250px|Murea salos peizažas Draugijos salos  – salų grupė Ramiojo vandenyno pietuose, Prancūzų Polinezijoje. Plotas 1598 km². Gyvena 214,5 tūkst. gyventojų (2002 m.). Gyventojų tankumas 134,2 žm./km². Svarbiausias miestas – Papeetė (Taityje).
Salynas gamtiškai ir administraciškai skirstomas į 2 grupes:
Salos vulkaninės kilmės, apsuptos koralinių rifų. Aukštis iki 2241 m (Taityje). Auga drėgnieji tropiniai miškai. Tropinė žemdirbystė, žvejyba.
Salos pavadintos Londono karališkosios draugijos garbei. Prancūzijos protektoratu tapo 1843 m., o kolonija – 1880 m.
Properša
miniatiūra|240px|Antys prie properšos Properša – neužšalęs vandens telkinio paviršius apsuptas ledu padengtų plotų. Upėse properšos susidaro greitesnės tėkmės vietose, ten, kur į paviršių išeina šaltiniai, įteka šilti (pvz., gamyklose panaudoti) vandenys. Ežeruose properšos dažnai susidaro ties upių ištakų vietomis ar šaltiniuotuose pakrantėse, tvenkiniuose – ties užtvanka. Jūrose taip pat susidaro properšos (dėl vėjo, geologinių priežasčių).
Esant dideliam speigui properša pasidengia ledo kamščiu.
Gauda
Gauda – istorinė valstybė, kurios politinis ir kultūrinis centras buvo Bengalijos regiono šiaurės vakarinėje dalyje, prie Gauro miesto (Muršidabado rajonas Vakarų Bengalijoje). Ši valstybė yra viena svarbiausių Bengalijos istorijoje, nes klestėjimo laikais ji ne vieną kartą valdė visą istorinę Bengaliją, iš jos kilo Bengalijos vienytoja Palų dinastija.
Egzistavo iki vieningos Bengalijos sukūrimo VIII a., o vėliau tapo istoriniu regionu.
Istorija
thumb|left|Karnasubarnos griuvėsiai IV a. pr. m. e. Gauda buvo minima kartu su kitomis kaimyninėmis valstybėmis Vanga, Pundra ir Kamarupa. VI a. indų astronomas Virahamihira mini penkias Bengalijos valstybes (džanapadas): Gauda, Paundra, Vanga, Samatata, Vardhamana ir Tamralipta
750 m. Gaure valstybės valdovu išrinktas Gopala, kuris įkūrė naują Palų dinastiją ir vėl pradėjo užkariavimus. Palos viešpatavo Bengalijoje ir didelėje dalyje Šiaurės Indijos iki pat XIII a. Po to valdė irgi iš Gaudos regiono kilusi Senų dinastija. Tiek palos, tiek senai titulavosi gaudešvara ir vangapati (Gaudos valdovai ir Vangos valdovai).
Po to, kai Palos sukūrė vieningą Bengaliją, Gaudos teritorijos tapo istoriniu regionu, kuris neprarado savo reikšmės iki pat XIX a. Būtent jame buvo įkuriamos Bengalijos karalystės ir vėliau Bengalijos sultonato sostinės: Nabadvipas, Pandua, Radžmahalis.
Sakūčių valsčius
Sakūčių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Mažojoje Lietuvoje. Centras – Sakūčiai.
Istorija
Įkurtas po II pasaulinio karo, panaikintas 1947 m. lapkričio 6 d. prijungiant prie Kintų valsčiaus.
Sarakai II
Sarakai II – kaimas šiaurės vakarinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į vakarus nuo Gadūnavo, prie kelio.
Jūra Marija Baužytė
Biografija
1956 m. „Valstiečių laikraščio“, 1957–1960 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ korespondentė. 1960–1992 m. „Tiesos“ korespondentė, skyriaus vedėja. 1992–1995 m. įmonės Lietuvos geležinkeliai laikraščio „Geležinkelininkas“ korespondentė. Daugiausia rašė dorovinio auklėjimo klausimais. Rašinius spausdino įvairiuose leidiniuose. Kelerius metus vadovavo Lietuvos žurnalistų sąjungos publicistikos sekcijai.
Parašė ir parengė skyrių apie žuvusius 1991 m. sausio 13 d. prie Televizijos bokšto bei radijo ir televizijos pastatų, parašė keletą apybraižų knygai „Lietuva, 1991 m. sausio 13“. Redagavo buvusio LR Seimo pirmininko ir švietimo ministro Konstantino Šakenio prisiminimų dvitomį „Vaizdai ir mintys nelaisvėje“.
Palaidota Saltoniškių kapinėse. Sesuo televizijos žurnalistė Nijolė Baužytė (g. 1938 m.).
LKBL 1999-2000 m. sezonas
LKBL 1999–2000 metų sezonas – 6-sis Lietuvos krepšinio B lygos sezonas.
Moduliacija
Prietaisas, atliekantis moduliaciją, vadinamas moduliatoriumi, o demoduliaciją – demoduliatoriumi (kartais dar vadinamas detektorium). Prietaisas, galintis kartu atlikti šiuos abu procesus, vadinamas modemu (žodžių junginio moduliatorius-demoduliatorius trumpinys).
Analoginės moduliacijos tipai
Dažniausiai naudojamos moduliacijos rūšys:
Radijas
Radijo siųstuvuose garsiniai signalai, paversti į elektrinius, moduliuoja stoties transliuojamą nešančiąją bangą, t. y. tam tikru būdu priverčia keistis vieną iš jos parametrų: amplitudę, fazę arba dažnį. Dažniausiai naudojamos dvi moduliacijos rūšys: amplitudinė moduliacija (AM) ir dažninė moduliacija (FM). AM atveju kinta radijo bangos amplitudė, o FM atveju keičiamas bangos dažnis. Radijo imtuvas nešančiąją bangą demoduliuoja – paverčia pirminiu elektriniu signalu, o šis – garsiniu.
Skaitmeninės moduliacijos tipai
Skaitmeninės moduliacijos metu analoginis nešlio signalas yra moduliuojamas skaitmeniniu bitų srautu. Todėl skaitmeninės moduliacijos metodus galima laikyti analoginio signalo į skaitmeninį keitimu. Skaitmeninė demoduliacija savo ruožtu yra analoginio signalo keitimas skaitmeniniu. Pagrindiniai skaitmeninės moduliacijos tipai:
Luksoras
Luksoras – miestas Aukštutiniame Egipte. Senovės Egipte šioje vietoje buvo Tėbai.
Ekonomika
Luksoro ekonomikos pagrindas yra turizmas, grūdinių kultūrų ir cukranendrių apdirbimas, datulės. Luksoras turi neblogas transporto sąlygas: tarptautinį oro uostą, geležinkelį, jungiantį su Kairu ir Asuanu, yra prie Kairo–Asuano greitkelio, upių uostą. Per Nilą pastatytas tiltas, tačiau persikelti galima ir keltais bei privačiais laiveliais.
Pramonė: alebastro ir marmuro apdirbimas, kalvystė ir metalo liejiniai, suvirinimo paslaugos, automobilių ir motociklų remontas, elektros prietaisų remontas, kilimai, keramika, saldumynai ir kepyklos, leidyba.
Derlingos Nilo slėnio žemės sudaro puikias sąlygas žemdirbystei. Laukus vanduo pasiekia kanalais. Pagrindinės auginamos kultūros Luksoro gubernijoje (apytiksliai procentais nuo ploto): cukranendrės (55 %), grūdinės kultūros (34 %), pupos (3 %), daržovės (2 %), lęšiai (0,3 %) ir kitos (apie 7 %). Sparčiai didėjantis miesto gyventojų ir atvykstančių turistų kiekis skatina įdirbti naujas žemes. Tačiau cukranendrės, dominuojanti kultūra, sunaudoja daug vandens ir jų auginimas naujose dirbamose žemėse nebus skatinamas. thumb|left|100px||Obeliskas Karnako šventykloje
Istorija
Tėbų palikimo likimą puikiai pademonstruoja Luksoro šventyklos vėlesnė istorija. II a. Luksoro šventyklą romėnai panaudojo karinei stovyklai. Šalia jos iš plytų statėsi pastatus. Romos imperijoje įvedus krikščionybę, pagoniški pastatai ir paminklai buvo naikinami. Tėbai buvo užmiršti, dykumų vėjai pustė smėlį. Valstiečiai šventyklų griuvėsius naudojo kaip namus.
Luksoro šventykla buvo užnešta Nilo dumblu. Ant jos griuvėsių, Ramzių kiemo šiaurės rytų kampe, XIII a. buvo pastatyta Abu Haggag’o mečetė. Ir nors ji vėliau buvo visiškai perstatyta, vienas pirminis minaretas yra išlikęs. XIX a. Luksoro šventykla buvo atkasta. Netoliese pastatyta nauja mečetė irgi buvo pavadinta Abu Haggag’o vardu, tačiau niekada netapo tokia populiaria, kaip senoji. Tad buvo aršiai priešinamasi senosios mečetės nugriovimui. Tad ši taip ir liko iškilusi kelis metrus virš žemės paviršiaus ir veikia ir šiol. Musulmonai tiki, kad joje viešpatauja baraka (dvasinė palaima).
Abu Haggag’as, sufijų šeichas ir šventasis, gimė Bagdade, tačiau 50 m. pragyveno ir 1243 m. mirė Luksore ir buvo palaidotas mečetėje. Manoma, kad senasis minaretas likęs dar iš seniau, XI a.
1990 m. balandžio 26 d. Luksorui sukurta atskira gubernija.
Pavadinimo kilmė
Atėję arabai šią vietą pavadimo al-Uqsur, kas reiškia „rūmai“. Tas naujas pavadinimas ir išliko, o vėliau buvo sueuropietintas kaip Luksoras.
Teroro aktas Luksore
thumb|right|200px|Autobusų kolona konvojuje.
1997 m. lapkričio 17 d. rytą šeši islamiškosios teroristinės grupuotės nariai prie Hatčepsutės šventyklos surengė teroristinį išpuolį, kurio metu žuvo 58 užsienio turistai ir 4 egiptiečiai. Prieš tai, rugsėjo 18 d. išpuolis buvo surengtas ir šalia Kairo muziejaus. Tai labai paveikė svarbią Egiptui turizmo industriją ir buvo imtasi papildomų saugumo priemonių. Kurį laiką turistiniai autobusai po šalį vyko tik grupėmis ir lydimi ginkluoto konvojaus.
Slovakijos Super Liga
Slovakijos Super Liga – aukščiausia Slovakijos futbolo lyga, kurioje žaidžia 12 klubų.
Istorija
Turnyras organizuojamas nuo 1994 metų.
Pirmenybių formatas
Nuo 2006-2007 metų čempionatas vyksta dviem etapais. Pirmajame etape 12 komandų tarpusavyje susitinka po du kartus. Antrajame etape 6 aukščiausias vietas užėmusios komandos kovoja tarpusavyje dėl čempiono titulo, kiekviena komanda susitinka su kita po 2 kartus. Viso sužaidžiama 10 rungtynių. Paskutines 6 vietas užėmusios komandos kovoja dėl išlikimo. du papildomi ratai, viso dešimt rungtynių. Paskutinė komanda nužeminama į Antrą lygą, o priešpaskutinioji žaidžia peržaidimo rungtynes.
Komandos
<...>
Zarasų herbas
Aprašas
Herbo mėlyname lauke sidabrinė fantastinė būtybė – stirnos ir žuvies junginys, virš jos – auksinis saulės skritulys. Skydo juodoje papėdėje paguldytas sidabrinis kalavijas liepsniška geležte, atgręžtas smaigaliu į heraldinę kairią pusę.
Istorija
1836 m. Rusijos imperatoriui Nikolajui I apsilankius Zarasuose, jis perkrikštijo miestelį Novoaleksandrovsku. Tada suteikė ir herbą, susidedantį iš dviejų dalių: skydo viršutiniame raudoname lauke buvo pavaizduotas dvigalvis erelis (prancūziškas variantas): dešine koja šaudantis iš patrankos (galimai laikantis fakelą ir strėlių ryšulį), o kairėje laikantis vainiką, kuris ženklino vietovės priklausomybę Rusijos imperijai. Apatinį mėlyną lauką užėmė Novoaleksandrovsko simbolis – iš ugnies iškylantis feniksas ir kažkoks didelis pastatas (galimai kalnas) tolumoje. Tai pirmasis rusiškas herbas dabartinėje Lietuvos teritorijoje. Apie jo naudojimą duomenų nėra išlikę, o ir po kelerių metų jis buvo pakeistas.
1837 m. norėta visus Rusijos imperijos herbus paskelbti statistiko atlase, tačiau kurjeris, gabenęs juos į litografiją, pametė ir jų surasti nepavyko. Tuomet susirūpinta ir naujų apskričių herbų kūryba. 1845 m. balandžio 6 d. herbe atsirado du obeliskai. Viršutiniame lauke buvo 1843 m. Kauno gubernijos herbas, apatiniame mėlyname – ant žalios kalvelės prie gelsvo plento stovintis obeliskas žymėjo Novoaleksandrovską. Pažymėtina, kad tai buvo apskrities herbas, o miestas jį galėjo tik naudoti. Jis išliko iki pirmojo pasaulinio karo, nors ir buvo bandymų šį herbą keisti. Bernhardas Kohne 1861 m. buvo parengęs projektą: raudonajame lauke – sidabrinis Daugpilio – Kauno plento obeliskas, o Kauno gubernijos herbas turėjo atsidurti laisvajame dešiniajame viršutiniame kampe. Skydo šonai buvo papuošti auksinėmis javų varpomis, apačioje surištomis raudona Aleksandro juosta. Skydo viršuje sidabrinė trijų bokštų mūro karūna. Tačiau kaip ir visi kiti B. Kohne Lietuvos apskričių herbų projektai, šis nebuvo įgyventas. Mūro karūnas XX a. perėmė Tadas Daugirdas ir Bronius Šaliamoras, taip „pagražindami“ herbus.
1966 m. prie kultūros ministerijos įsteigus Respublikinę heraldikos komisiją, imta rūpintis senųjų herbų atkūrimų ir naujųjų sukūrimu. 1967 m. į miestus buvo išsiuntinėta herbų kūrimo instrukcija. 1968 m. rugsėjo 6 d. Zarasų Vykdomojo komiteto pirmininkas B. Baliulis kreipėsi į komisiją su pranešimu, jog turėtą 1845 m. suteiktą herbą, kaip neatitinkantį dabarties, reikia koreguoti. Buvo prašoma paskirti dailininką, turintį patirties heraldikoje. 1968 m. spalio 16 d. komisijos posėdžio protokoluose užfiksuota, kad komisija vienbalsiai pritarė Raimondo Miknevičiaus pasiūlytiems naujiems simboliams: „viršuje fantastinė būtybė, simbolizuojanti gražią šio krašto gamtą, o apačioje kalavijas, primenantis kovas“. 1969 m. sausio 6 d. užbaigtas herbas buvo patvirtintas ir publikuojamas Kultūros barų I numeryje su aprašymu: „…centre – fantastinis žvėris – stirna su žuvies uodega, virš jo auksinės spalvos skritulys žydrame fone, o apačioje kalavijas. Tai simbolizuoja Zarasų krašto gamtą ir liaudies kovas“. Nors šis herbas neturėjo jokių ideologinių motyvų, jį, kaip ir visus kitus herbus, po 1970 m. liepos mėn. įvykusios Respublikinės dainų šventės, partinė valdžia uždraudė.
Prasidėjus Lietuvos atgimimui, prieš pateikiant šį herbą tvirtinti Prezidentui, jis buvo „perrengtas“, figūros perdėtos į visiems herbams unifikuotą skydą, patikslintas stirnos galvos vaizdavimas, kitos smulkmenos, įvesti metalai.
Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą patvirtino 1996 m. kovo 7 d. dekretu Nr. 866. Herbo etalono autorius – dailininkas Raimondas Miknevičius.
Simbolika
Fantastinė būtybė ir virš jos mėlyname lauke pavaizduota auksinė saulė nepaprastai gerai perteikė Zarasų gamtos grožį: ežerus, miškus, tyrą orą. Be to, pažymint šio krašto žmonių praeities kovas, įdėtas liepsniškas kalavijas kartu yra ir Aukščiausiojo Teisėjo teisingumo simbolis (tokioje formoje dažniausiai vaizduojamas Apokalipsės ikonografijoje).
Herbas priklauso prie geriausių Lietuvos heraldikos kūrinių, turintis klasikinei heraldikai būdingą figūrų vaizdavimą, aiškią ir įdomią simboliką.
Poklasis
Poklasis – augalų ir gyvūnų mokslinės klasifikacijos kategorija, žemesnė už klasę. Pavyzdžiui, žinduolių klasė skirstoma į du poklasius: pirmažvėriai (Prototheria) – jiems būdingi labai senoviniai bruožai ir maža smegenų dėžė, ir tikrieji žvėrys (Theria). Magnolijainių (Magnoliopsida) arba dviskilčių augalų klasė skirstoma į keletą poklasių: vėdrynažiedžiai, gvazdikažiedžiai, erškėčiažiedžiai ir kt.
Class (biology)
Lindė (Girdavos apskritis)
Istorija
Bartos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Girdavos apskrities Vantlaukio valsčiaus palivarkas. Priklausė Asūnų parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Frydlando rajono, vėliau Pravdinsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Višniovojės apylinkės kaimas.
Valerija Rudžinskienė
Valerija Rudžinskienė-Zaleskytė (g. 1926 m. gegužės 13 d. Telšių raj.) – lietuvių audėja, tautodailininkė.
Biografija
Valerija yra rašytojo Leono Zaleckio sesuo.
Lietuvos tautodailininkų sąjungos (LTS) narė nuo 1981 m. Lietuvos tautodailės kūrėjų asociacijos (LTKA) narė nuo 2006 m. Parodose dalyvauja nuo 1978 m.
Kūryba
Audžia tautinius rūbus, kilimus, gobelenus ir kitus audinius, pina juostas.
Dalyvavo 38 grupinėse ir surengė 22 personalines parodas Panevėžyje, Kėdainiuose, Anykščiuose, Plungėje, Naujamiestyje.
Dalyvavo parodose Rusijoje (Sankt-Peterburge, Maskvoje), Suomijoje.
Jos darbų yra Anglijoje, Australijoje, JAV, Vokietijoje, Suomijoje, Šveicarijoje.
Kvėdarnos herbas
Kvėdarnos herbas – vienas iš Kvėdarnos miestelio ir seniūnijos (Šilalės rajono savivaldybė) heraldikos atributų.
Aprašas
Herbo sidabriniame lauke ant vieno kelio priklaupęs šv. Kazimieras su auksine aureole, dešinėje rankoje laikantis Šventąjį Raštą (knyga raudona, jos lapai ir viršelio kryžius – auksiniai), kairėje – žalią lelijos šakelę su sidabriniais žiedais. Šventasis dėvi ilgus mėlynus marškinius bei raudoną apsiaustą, papuoštą šermuonėlio kailiu. Marškiniai susegti auksine sage, tokios pačios spalvos ir diržas. Veidas ir rankos natūralios spalvos, plaukai juodi. Rudoje skydo papėdėje guli paversta raudona kunigaikščio kepurė su sidabriniu šermuonėlio kailiu; jos lankai ir valdžios obuolys auksiniai.
Istorija
2000 m. kovo 23 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 824. Herbo etalono autorius – dailininkas Juozas Galkus.
Priekulės seniūnija
Priekulės seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Klaipėdos rajono savivaldybės pietvakariuose.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Adas Jakubauskas
Adas Jakubauskas (1964 m. rugpjūčio 19 d. Butrimonyse, Alytaus rajono savivaldybė) – politologas, socialinių mokslų daktaras, Mykolo Romerio universiteto profesorius, nuo 2019 m. šio universiteto afilijuotasis profesorius, visuomenės veikėjas, poetas.
Priekulės seniūnija
Seniūnaitijos
2009 m. įkurtos 12 seniūnaitijų:
Adas Jakubauskas
Darbai
Mokslinių tyrinėjimų sritis – Lietuvos partinė sistema, Baltijos šalių partinės sistemos. Daugelio mokslinių ir publicistinių straipsnių, paskelbtų Lietuvoje, Lenkijoje, Vokietijoje ir kitose šalyse autorius. Reikšmingiausi mokslo darbai – Parlamento rinkimai Latvijoje (1999), Lietuvos politinė sistema (2008), Lietuvos prezidento institucija Lietuvos politinėje sistemoje (2011). Išleido poezijos rinktinę „Kelio pradžia“ (1992), su bendraautoriu parašė scenarijų dokumentiniam filmui „Murzų ainiai Lietuvos žemėje“ (2005), su bendraautoriais parengė ir išleido enciklopedinį žinyną „Lietuvos totoriai istorijoje ir kultūroje“ (2009), (2012), dalyvauja generolo Juzefo Beliako karo istorijos klubo veikloje. Nuo 2007 m. Poznanės A. Mickevičiaus universitete rengia habilitacinį darbą.
Šeimyninė padetis
Vedęs, turi 2 sūnus.
Pomėgiai
Laisvalaikiu mėgsta skaityti grožinę ir filosofinę literatūrą, klausyti klasikinę muziką, keliauti.
Laukuvos herbas
Laukuvos herbas – vienas iš Laukuvos miestelio (Šilalės raj.) heraldikos atributų.
Aprašas
Herbo juodame lauke piestu stojantis sidabrinis žirgas su raudonais karčiais, kauke ir gūnia. Kanopos ir antkaklis su varpeliais auksiniai.
Pasak vietos legendos, kai gausūs priešai apsupo pilies gynėjus, jie gūnia apklotą treigį žirgą apkarstė visokiais skambalais, uždėjo jam kaukę ir tamsią naktį išleido už pilies vartų. Priešai neatpažinę lakstančio gyvulio naktyje sklindančių garsų, išsigando ir pabėgo. Taip aptaisytas žirgas heraldikoje laisvės, jėgos, greičio, atkaklumo ir drąsos simbolis, išgelbėjęs vietos pilies gynėjus.
Istorija
2003 m. kovo 24 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 22. Herbo etalono autorius – dailininkė Eglė Vertelkaitė.
Sunkusis metalas
thumb|right|280px|Sunkiųjų metalų poveikis miežių augimui ir šaknų formavimuisi
Biologinė reikšmė ir poveikis
Gyviesiems organizmams reikalingi labai maži kiekiai kai kurių sunkiųjų metalų: kobalto, vario, mangano, molibdeno, vanadžio, stroncio ir cinko. Gaunami per dideli šių metalų kiekiai žalingi tiek gyviesiems oranizmams, tiek augalams.
Kiti sunkieji metalai – gyvsidabris, švinas ir kadmis – neturi žinomo gyvybiškai svarbaus ar biologiškai naudingo poveikio organizmams, o patenkantys ir besikaupiantys žinduolių organizmuose gali sukelti sunkių ligų: šių metalų +2 krūvio katijonai lengvai prisijungia prie sieros atomų organizmo fermentuose, taip sutrikdydami normalų funkcionavimą.
Sunkiųjų metalų kiekis Lietuvos dirvožemyje
Lietuvai būdingas toleruotinas sunkiųjų metalų kiekis dirvožemyje – jų koncentracijos paprastai neviršija dirvožemio DLK (didžiausia leidžiama koncentracija). Sunkiųjų metalų kiekiai gilesniuose dirvožemio sluoksniuose, t. y. 20–40, 40–60 cm gylyje, mažai skiriasi nuo jų kiekio paviršiniame dirvožemio sluoksnyje.
Skėstašakis notofagas
Aukštis iki 50 m, kamieno skersmuo iki 2 m. Kamienas tamsiai rudas, dažnai išsišakoja į dvi dalis. Lapai priešiniai. Žiedai dvinamiai.
Mediena gelsva, tvirta, naudojama baldų pramonėje.
thumb|left|200px|Skėstšakio notofago lapai ir riešutai