cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vidutinis miškinis kikilis
Lizdus suka Scalesia pedunculata medžiuose. Deda 2–3 kiaušinius, perinami maždaug 12 dienų. Jaunikliai maitinami abiejų tėvų apie 14 dienų kol apsiplunksnuoja.
Mutarė
Mutarė (iki 1982 m. buvo žinomas kaip Umtali) – ketvirtas pagal dydį Zimbabvės miestas, įsikūręs vos 8 km nuo Mozambiko sienos.
Jame gyvena apie 170 000 gyventojų. Mutarė – Manikalando provincijos sostinė.
Istorija
Mutarės miesto ištakos siekia 1897 m., kai įkurtas sargybos postas.
Juris Laizāns
Juris Laizāns (Juris Laizanas, g. 1979 m. sausio 6 d. Rygoje) – Latvijos rinktinės ir Skonto FC klubo saugas.
Latvijos rinktinėje Laizanas sužaidė 82 rungtynes ir įmušė 11 įvarčių. 2004 m. su Latvijos rinktine dalyvavo Europos čempionate Portugalijoje, o 2005 m. su Maskvos CSKA iškovojo UEFA taurę. 2002 m. Laizanas buvo pripažintas Geriausiu Latvijos metų futbolininku.
Karjera
Savo futbolininko karjerą Laizanas pradėjo komandose „Beikas“, „Daugava-Juniors“ ir „FK Tukums“, o jo pirmoji profesionali komanda buvo Skonto FC. Karjeros pradžioje Laizanas buvo kraštinis gynėjas, šioje pozicijoje ir debiutavo Latvijos rinktinėje būdamas 19 metų rungtynėse prieš Gruzijos rinktinę. 1999 m. Laizanas jau įsitvirtino Latvijos rinktinės pagrindinėje sudėtyje, taip pat tapo vienu iš Skonto FC lyderių. 2000 m. Skonto FC vyriausiasis treneris Aleksandras Starkovas Laizaną perkvalifikavo į centro saugą. Laizanas sužaidė tokį gerą sezoną, kad 2001 m. pradžioje jį už 2,5 milijonų JAV dolerių iš Skonto FC nupirko vienas iš stipriausių Rusijos klubų Maskvos CSKA. 2002 m. Laizanas CSKA sudėtyje tapo Rusijos vicečempionu ir Rusijos taurės laimėtoju. Latvijos rinktinėje Laizanas taip pat tapo vienu iš lyderių. Po 2003 m. iškovoto Rusijos čempiono titulo, Maskvos CSKA rimtai sustiprino savo sudėtį, dėl to Laizanui tapo vis sunkiau pakliūti į pagrindinę sudėtį. 2005 m. Laizanas tapo pirmuoju Latvijos futbolininku, gavusiu Europos klubų turnyrų taurę. Su CSKA triumfavo UEFA taurėje. 2005 m. viduryje Laizaną išsinuomojo kitas Rusijos Premjerlygos klubas Maskvos Torpedo, o 2006 m. – FC Rostov. 2007 m. sausį Juris Laizanas perėjo į kitą Premjerlygos klubą Krasnodaro FK Kuban.
Rymano integralas
thumb|Įvairiai sudarytų Rymano sumų geometrinė prasmė Rymano integralas – vienas iš apibrėžtinio integralo apibrėžimų, pasiūlytas vokiečių matematiko Georgo Rymano. Kaip ir kiti apibrėžtinio integralo variantai, Rymano integralas naudojamas skaičiuoti plotui, tūriui, masei ir kitiems adityviems dydžiams.
Integralinė suma
Pirmiausia sudaroma funkcija, vadinama Rymano integralinė suma. Ji apibrėžiama labai panašiai kaip ir Darbu sumos.
Tegul funkcija f(x) apibrėžta intervale [a; b]. Intervalas suskaidomas tokiu būdu:
Gautų intervalų ilgiai žymimi. Jų iš viso yra n. Ilgiausio gabaliuko ilgį pažymėkime \Delta, t. y.. Toks intervalo skaidinys vadinamas T.
Kiekviename skaidinio gabaliuke bet kur parenkami taškai:
Toks taškų parinkimą simboliškai žymimas \xi. Sudaroma suma:
Geometriškai, ši suma reiškia stačiakampių, besikertančių (besiliečiančių) su kreivine trapecija, plotų sumą. Šių stačiakampių kraštinės yra f(\xi_i) ir \Delta x_i. Priešingai, nei Darbu sumos, ši suma priklauso ne tik nuo to, kaip skaidomas intervalas, bet ir nuo taškų parinkimo, t. y. S yra T ir \xi funkcija.
Integralinė suma pasižymi tokiomis savybėmis:
Čia s(T) ir S(T) yra Darbu sumos.
t. y. minimali integralinės sumos vertė keičiant taškų parinkimą yra apatinė Darbu suma, maksimali vertė – viršutinė Darbu suma.
Geometriškai šios savybės akivaizdžios, nes pagal apibrėžimą, s(T) ir S(T) yra atitinkamai mažiausia ir didžiausia įmanoma integralinės sumos vertės.
Integralo apibrėžimas
Dydžiai a ir b vadinami integravimo rėžiai.
Geometriškai Rymano integralas reiškia plotą, po kreivine trapecija, kuri apribota tiesėmis, x ašimi ir funkcija f(x) (apie kitus taikymus žr. taikymų skyrelyje).
Būtina integruojamumo sąlyga
Iš integralinės sumos apibrėžimo aišku, kad, jeigu f(x) intervale [a; b] yra neaprėžta, tai kažkuriame skaidinio gabaliuke galime imti tašką \xi_i, su kuriuo dydis f(\xi_i) bus kiek norima didelis. Taigi ir integralinės sumos riba bus neapibrėžta, t. y. augs į begalybę. Geometriškai tai reiškia, kad funkcija, kuri bent viename intervalo taške artėja į begalybę, neriboja baigtinio ploto – plotas po ja yra begalinis.
Būtina ir pakankama integruojamumo sąlyga
Kad funkcija būtų integruojama, ji turi tenkinti tokią sąlygą:
Čia S(T) ir s(T) yra Darbu sumos. Jei tenkinama ši sąlyga, tai funkcija yra integruojama Rymano prasme ir atvirkščiai: jeigu funkcija yra integruojama Rymano prasme – teisinga ši sąlyga.
Ši sąlyga reiškia, kad intervalo skaidinio gabaliukams be galo mažėjant, apatinė ir viršutinė Darbu sumos tampa lygios kreivinės trapecijos plotui.
Tačiau dažniausiai literatūroje minima būtina ir pakankama funkcijos tam tikrame intervale integruojamumo sąlyga yra ta, kad funkcija turi būti tame intervale dalimis tolydi.
Rymano integralo savybės
Rymano integralas pasižymi tokiomis savybėmis, kurias gana lengva suprasti, laikant integralą plotu.
Skaičiavimas
Skaičiuoti Rymano integralą naudojantis apibrėžimu ne visada įmanoma, be to, tai yra labai sudėtinga. Dažniausiai praktikoje naudojama Niutono-Leibnico formulė, kuri sieja neapibrėžtinį integralą su apibrėžtiniu, nors iš esmės tai yra visiškai skirtingi dalykai:
kur t=e^x; dt=e^x dx; a=e^0=1; b=e^1=e; u=2t+3; du=2dt. Apibrėžtinio integralo integravimas dalimis:
thumb|Parabolės.
thumb|Elipsė.
kurios kanoninė lygtis
Tos elipsės pusašės lygios Kadangi Q(z)=\pi ab (iš ankstesnio pavyzdžio), tai  Tuomet
thumb|Plotas apribotas [[parabolės ir tiesės.]] x=2-x^2, -x^2-x+2=0,  gauname x_1=-2, x_2=1. Tai ir yra integravimo ribos. Ieškomas figūros plotas pagal formulę toks:
Bendra integralo taikymo schema
Tarkime, kad turime kažkokį pastovų dydį Q, kuris susietas su kažkokiu intervalu [a; b] taip, kad skaidant intervalą, skaidosi dydis Q:. Pvz., jei Q laikysime plotu po kreivine trapecija, tai šią savybę aiškiname taip: du nesikertančius plotus galime sudėti ir gausime bendrą plotą. T. y. dydis Q yra adityvus. Taip pat tarkime, kad paėmę gana mažą intervalo gabaliuką galime užrašyti apytikslę lygybę:
Pavyzdyje su plotu, q(x) = f(x), t. y. jeigu paimsime ganėtinai mažą intervalą, tai plotą po kreive jame galime užrašyti kaip stačiakampio plotą. Dydžio nuokrypis neturėtų būti didesnis, nei pirmos eilės nykstamas dydis, t. y.:
Pavyzdyje su plotu taip ir yra – nedarome klaidos didesnės už \Delta x.
Kadangi dydis Q yra adityvus, visą jo vertę gausime sumuodami:
Perėje prie ribos, kai didžiausias skaidymo gabaliuko ilgis \Delta nyksta, gauname:
Kairėje pusėje ribos galime ir nerašyti, nes Q yra pastovus dydis.
Dydis pagal apibrėžimą yra Rymano integralas.
Taigi gavome universalią formulę adityviems dydžiams skaičiuoti:
Toliau pateikiama keletas tokių adityvių dydžių pavyzdžių.
Plotai
Plotas po kreivine trapecija yra adityvus dydis, o mažas jo gabaliukas apytikriai užrašomas formule:
taigi:
Tūriai
Tarkime turime kažkokį kūną erdvėje. Pjaustome jį plokštumomis statmenomis x ašiai. Gauto pjūvio plotą galime užrašyti kaip koordinatės x funkciją S(x). Tada, pjaustant kūną gana plonais sluoksniais, galime apytikriai užrašyti tokio sluoksnio tūrį:
Taigi visas tūris:
Kūną nebūtina pjaustyti statmenai x ašiai – tinka bet kuri. S(x) ne visada būna konkreti analiziniu būdu užrašoma funkcija (pavyzdžiui, S(x)=x^3). Kartais tai būna nereguliari kreivė (kaip parodytas kaulas paveiksliuke - tokio kitimo analiziškai neįmanoma suintegruoti, tačiau visada galima suintegruoti skaitmeniškai).
Mechaninis darbas
Tada visas darbas:
Kiti taikymai
Integralas taikomas labai plačiai, juo dar galima suskaičiuoti: masę, inercijos momentus, statinius momentus, kūnų paviršiaus plotus ir t. t. Taikant integralą, svarbiausia nepadaryti klaidos, didesnės nei pirmos eilės nykstamas dydis.
Olšanka (Augustavas)
Olšanka – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Naujinės valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Skiemonių pagrindinė mokykla
miniatiūra|265px|right|2013 m. Anykščių rajono Skiemonių pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Anykščių raj., Skiemonyse, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190048017. Filialas: Anykščių rajono Skiemonių pagrindinės mokyklos Mačionių pradinio ugdymo skyrius.
Istorija
XVIII a. Skiemonyse veikė parapinė mokykla. Deja, jos pėdsako miestelyje neliko. XX amžiaus pradžioje skiemoniečių vaikai rašyti, skaityti mokėsi rusiškai. Lietuviškai ne kiekvienoje šeimoje mokėta maldaknygę skaityti, nors buvo žmonių, mokiusių šito vaikus. Senieji žmonės mini Pipirienę, J. Švejaitę, Nociūnaitę, knygnešio J. Juodžio atvežtas maldaknyges.
Lietuviška, valstybės išlaikoma mokykla Skiemonyse atsidarė 1920 m. Keturių skyrių pradinė mokykla įsikūrė parapijos namų salėje, 1924 m. persikėlė į Skiemonių valsčiaus savivaldybės pastatą (dabar Skiemonių moterų klubas). 1930 m. savivaldybei iš to pastato išsikėlus, mokykla kurį laiką gyvavo erdviau, nors mokinių buvo gana daug, jų susirinkdavo iki 120. Vėliau, kai atsidarė pradinės mokyklos Voversyse, Pašiliuose, Juškonyse, mokinių Skiemonių pradinėje mokykloje sumažėjo. 1941 m. pradžioje jų buvo 60. 1936 m. Lietuvoje pradėta švietimo reforma numatė šešių skyrių pradinę mokyklą. Skiemoniečiai, pradėję lankyti mokyklą 1938 m., baigė jau 6 jos skyrius. 1944 m. atsidarė progimnazija, 1951 m. reorganizuota į septynmetę, o 1953 metais Skiemonių mokykla tapo vidurine ir 1957 m. išleido pirmąją abiturientų laidą – 21 mokinį.
Viktoras Petkus
Biografija
Mokėsi Minionių pradžios mokykloje, kurią baigė 1940 m., vėliau lankė Raseinių gimnaziją. Kaip veiklus ateitininkas 1947 m. areštuotas. Nuteistas laisvės atėmimu penkeriems metams, už mėginimą pabėgti bausmė padidinta dar dešimčia metų. Po J. Stalino mirties 1953 m. paleistas anksčiau termino.
Skiemonių pagrindinė mokykla
Istorija
Mokykla niekada visa netilpo po vienu stogu. Juo dalijosi valsčiaus savivaldybė, po karo klebonija (sudegusi). Nesutalpino visų mokinių ir erdvus ištremto ūkininko V. Čečergio namas, atvežtas iš Smaltiškio kaimo ir perstatytas Skiemonyse buvusios žydų šventyklos vietoje. 1964 m. mokykla įsikėlė į naują mūrinį pastatą, kurį laiką neapleidusi ir senųjų. Po Nepriklausomybės atkūrimo pastarieji buvo perleisti savivaldybei, jų vietoje mokykla paveldėjo nebereikalingą erdvų vaikų darželio pastatą, įsikūrusį greta. Deja, Skiemonių apylinkėse mažėjant gyventojų, vis mažiau vaikų suguža į mokyklą. Dabar Skiemonių mokykla yra tapusi Anykščių Antano Baranausko pagrindinės mokyklos pradinio ugdymo skyriumi. 2016 m. skyrius uždarytas.
Viktoras Petkus
Biografija
1954 m. eksternu išlaikė egzaminus ir baigė Raseinių darbo jaunimo vidurinę mokyklą. Tais pat metais ruošėsi stoti į Kauno kunigų seminariją, tačiau parapijos klebonas atsisakė duoti rekomendaciją. 1956 m. įstojo į Vilniaus universiteto (VU) Lietuvių kalbos ir literatūros fakultetą, bet netikėta liga – nespecifinis sąnarių uždegimas kuriam laikui prikaustė prie lovos. Draugams padedant gydėsi, bet studijos buvo nutrauktos.
Vienas Lietuvos Helsinkio grupės steigėjų. 1976 m. gruodžio 1 d. jis, Eitanas Finkelšteinas, Tomas Venclova, kun. Karolis Garuckas ir Ona Lukauskaitė-Poškienė užsienio žurnalistams Maskvoje surengė spaudos konferenciją, kurioje paskelbė apie grupės įkūrimą bei tikslus. 1977 m. rugpjūčio 23 d. suimtas, bute padaryta krata, paimta rašomoji mašinėlė, nemažai grupės dokumentų, pogrindinės spaudos. 1978 m. liepos 10-14 d. buvo teisiamas. Paskirta sunki bausmė: trejus metus kalėti sustiprinto režimo kalėjime, septynis lageryje, penkis – tremtyje. Po teismo „Tiesa“ išspausdino melagingą straipsnį. Kalėjo Vladimiro, Čistopolio kalėjimuose, vėliau – lageryje Permės srityje.
1988 m. visuomenei reikalaujant, buvo paleistas iš tremties, grįžo į Lietuvą. Nuo 1989 m. Lietuvos žmogaus teisių asociacijos garbės pirmininkas, 1990–1991 m. Krikščionių demokratų sąjungos valdybos pirmininkas. Nuo 1992 m. LR Seimo žmogaus ir piliečių teisių bei tautybių reikalų patarėjas, 1994–1997 m. Vyriausybės konsultantas žmogaus ir piliečių teisių klausimais.
V. Petkus leido tautinės katalikiškos minties savaitraštį „Nepriklausoma Lietuva“, redagavo Krikščionių demokratų sąjungos žurnalą „Tėvynės sargas“. Knygų „Dominikonai Lietuvos kultūroje“, „Vilniaus vyskupas kunigaikštis Ignas Jokūbas Masalskis“, „Lietuvos Helsinkio grupė“, „Laiškai iš Intos“ ir kitų autorius. 2010 m. Mykolo Romerio universitetui padovanojo savo biblioteką – apie 5000 knygų ir rankraščių. 1993 m. apie jį sukurtas filmas „Viktoras Petkus: Esu toks, koks esu“, rež. Vytautas Damaševičius. Palaidotas Raseinių kapinėse.
Įvertinimas
miniatiūra|180px|right|Memorialinė lenta Raseiniuose
Domantai
Domantais vadinami kaimai:
Stasys Selemenavičius (1954)
Biografija
Pirmasis muzikos mokytojas buvo tėvas Stasys Selemenavičius. 1961–1966 m. sūnus mokėsi Kauno vaikų muzikos mokykloje (A. Krevnevičiaus smuiko klasėje), 1971 m. baigė Kauno 2-ąją vidurinę mokyklą, 1974–1977 m. choro dirigavimo mokėsi Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. N. Baikienė ir Edmundas Sapranavičius). 1977–1982 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (doc. Gedimino Purlio klasė).
1983–1991 m. Kauno valstybinio mišriojo choro chormeisteris. Nuo 1991 m. rudens – Kauno 27-osios („Vyturio“) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, jaunių choro (80 dalyvių) vadovas. Chorą išmokė daug lietuvių ir užsienio kompozitorių kūrinių, dažnai pasirodė koncertuose, dalyvavo Kauno miesto dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose. Chorą parengė 1994 m. – I ir 1998 m. – II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje bei 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei – su juo dalyvavo konkurse, o 1996 m. – vaikų chorų festivalyje „Baltijos bangelės“ Palangoje.
Be pedagoginio darbo, S. Selemenavičius nuolat vadovavo ir suaugusiųjų chorams. 1979–1984 m. buvo Vilkijos apylinkės mišriojo choro dirigentas – parengė jį 1980 m. respublikinei dainų šventei. 1984–1986 m. Kauno politechnikos instituto studentų mišriojo choro „Jaunystė“ meno vadovas ir dirigentas. Kolektyvą parengė 1985 m. respublikinei dainų šventei ir konkursui bei tų metų chorų festivaliui „Jaunieji balsai“ Gorkyje (Rusija), kur jis tapo prizininku, koncertavo to miesto konservatorijoje, universitete ir televizijos studijoje. 1996 m. balandžio 26 d. Kauno muzikiniame teatre surengė „Jaunystės“ 60-mečio jubiliejinį koncertą – choras atliko Vlado Švedo kantatą „Jaunystė“ (solistas V. Čepkus).
1987–1991 m. „Kauno audinių“ mišriojo choro meno vadovas ir dirigentas. 1989 m. Lengvosios pramonės ministerijos sistemos meno mėgėjų apžiūroje choras laimėjo pirmąją vietą, dalyvavo 1990 m. Lietuvos tautinėje dainų šventėje, koncertavo Lenkijoje.
Nuo 1990 m. chorvedys – Kauno vyrų choro „Perkūnas“ chormeisteris, 1991–1993 m. – meno vadovas ir dirigentas (1991 m. choras perėjo Šaulių sąjungos žinion). Kolektyvą išmokė populiarių E. Gailevičiaus, Miko Petrausko, Stasio Šimkaus, Viktoro Kuprevičiaus, Jono Bendoriaus dainų, koncertavo Kaune, Marijampolėje, Šakiuose. Atnaujino L. Cherubini „Requiem“ – keletą kartų atliko bažnyčiose. S. Selemenavičius – Kauno miesto ir rajono dainų švenčių dirigentas.
Alfonsas Dirsė
Alfonsas Dirsė (1915 m. balandžio 29 d. Dauguose – 1993 m. birželio 1 d. Vilnius) – Lietuvos gydytojas chirurgas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
Biografija
Žmona dainininkė Elena Dirsienė (Mažrimaitė).
1941 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. Dirbo chirurgu Klaipėdoje. 1953–1957 m. LSSR sveikatos apsaugos ministro pirmasis pavaduotojas, 1957–1960 m. sveikatos apsaugos ministras. 1957–1985 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1971 m. profesorius. 1968 m. medicinos mokslų daktaras.
Mokslinė veikla
1961 m. pirmasis Lietuvoje pradėjo naudoti lavsano protezus arterijoms atkurti. 1962 m. arterijų rekonstrukcijai panaudojo paties ligonio venas.
Naulocho mūšis
Naulocho mūšis vyko 36 m. pr. m. e. rugsėjo 3 d. tarp Agripos ir Seksto Pompėjaus laivynų netoli Naulocho Sicilijoje. Agripos, Oktaviano admirolo pergalė žymi Seksto Pompėjaus pasipriešinimo Antrajam triumviratui pabaigą.
Karo prielaidos
Po ryšių sutvirtinimo tarp Oktaviano ir Marko Antonijaus Brundisijaus sutartimi, Antrojo triumvirato nariai nusprendė pažaboti Seksto Pompėjaus, Pompėjaus sūnaus grėsmę. Sekstas buvo užėmęs Siciliją, kuri tiekė didžiąją dalį javų Romai. Kai jis sugebėjo 39 m. pr. m. e. sukelti Romoje badą, Oktavianas ir Antonijus sudarė su Sekstu Pompėjumi sutartį, paskirdami jį Sicilijos, Peloponeso ir Sardinijos valdytoju penkeriems metams (Miseno taikos sutartis). Susitarimas ilgai neišsilaikė ir Sekstas vėl nutraukė javų tiekimą Romai. Oktavianas bandė įsiveržti į Siciliją 38 m. pr. m. e., bet laivai dėl blogo oro turėjo sugrįžti.
Agripa perkirto Via Ercolana ir iškasė kanalą jungiantį Lukrino ežerą su jūra, kad pastatytų jame uostą, vadinamą Julijumi. Šis uostas buvo naudojamas treniruoti laivus jūrų mūšiams. Buvo pastatyta nauja flotilė su 20 tūkst. irkluotojų, gautų išlaisvinus vergus. Buvo pastatyti didesni laivai, kad galėtų gabenti daugiau jūrų pėstininkų, kurie tuo metu buvo treniruojami. Be to Antonijus už 20 tūkst. pėstininkų davė 120 laivų, vadovaujamų Tito Statilijaus Tauro. 36 m. pr. m. e. liepos mėnesį dvi flotilės išplaukė iš Italijos, vadovaujamos Lepido iš Afrikos, kad užimtų Seksto Pompėjaus tvirtovę Sicilijoje.
Rugpjūčio mėnesį Agripa sugebėjo nugalėti Seksto laivyną prie Milės (dabar Milazo). Tą patį mėnesį Oktavianas buvo nugalėtas ir rimtai sužeistas mūšyje prie Taorminos.
Mūšis
Agripos ir Seksto flotilės susitiko priešais Naulocho kyšulį. Pompėjaus laivynui vadovavo Demohoras ir Apolofanas. Abu laivynus sudarė po 300 laivų su artilerija, bet Agripos daliniai buvo sunkesni, turėjo bokštus, buvo ginkluoti arpaksais (harpagais), patobulintais „varnais“ (corvus), padegamaisiais mišiniais. Agripa gerai panaudojo naują ginklą, užblokuodamas manevringesnius Seksto Pompėjaus laivus ir po ilgos ir kruvinos kovos nugalėjo priešą. Agripa, turėdamas didesnį 120000 žmonių skaičių, puikiai išnaudojo turimų ginklų savybes. Laivynai artėjo išskleista rikiuote dviem linijomis. Suartėjus prasidėjo apšaudymas iš svaidomųjų mašinų, lankininkai paleido strėles, po to, priešai vienas kitą bandė taranuoti, laužyti irklus ir stengėsi suartėti abordažui. Pompėjaus laivai plaukė taip arti vienas kito, jog negalėjo pasinaudoti savo pranašumu – greičiu ir manevringumu, o harpagai pasirodė labai naudingi kai įprastiniai abordažiniai kabliai dar negalėjo pasiekti priešo laivų.
Agripos įsakymu jo kairysis antrosios linijos sparnas, toli į jūrą išsikišęs už priešo linijos, atakavo priešą iš flango ir jį apsupo. Taip Pompėjus buvo atakuotas ir iš užnugario, veik apsuptas ir prispaustas prie kranto. Mūšis pasibaigė visišku Pompėjaus sutriuškinimu ir iš mūšio lauko į Mesiną paskubomis pabėgo tik septyniolika laivų. 28 laivai buvo nuskandinti, daugelis sudegė, užplaukė ant seklumų, buvo užgrobti. Panika buvo tokia didelė, jog netgi turėdamas tinkamus mūšiui laivus, mažai nukentėjusį ekipažą Apolofanas pasidavė Agripai, o Demoharas nusižudė.
Agripa neteko 3 laivų, o Seksto Pompėjaus 28 nuskendo, 17 pabėgo, o kiti sudegė ar buvo pagauti.
Rezultatai
Po septynerių metų pagaliau Antrasis triumviratas atsikratė Seksto Pompėjaus, kuris taip ilgai valdė Siciliją. Sekstas Pompėjus Mesaną pasiekė su 7 laivais ir pasitraukę į Mitilenę, o iš ten į Rytus, kur jį pagavo ir nubaudė mirties bausme Antonijaus generolas 35 m. pr. m. e.
Oktavianas ir Lepidas nugalėjo paskutinius Pompėjaus rėmėjus Sicilijoje ir po politinių intrigų Oktavianas išstūmė Lepidą iš politikos ir tapo vienvaldžiu Vakarų lyderiu.
Džfaros savivaldybė
Džfaros savivaldybė – Libijos savivaldybė šalies šiaurės vakaruose. Sostinė – Azizija.
Eskobarija
Eskobarija (Escobaria) – kaktusinių (Cactaceae) šeimos augalų gentis. Tai žemi, rutuliškos ar cilindriškos formos kaktusai, augantys nuo Kanados pietinės dalies iki šiaurinės Meksikos. Viena rūšis auga Kuboje. Pražysta pavasarį. Žiedai įvairiaspalviai, vaisiai beveik visada raudoni.
Gentyje yra apie 23 rūšys:
Lokinės piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, iš pietų, šiaurės ir rytų supamoje pelkių. Kalvą labai suardė karjerai ir arimai, todėl dabar sunku nustatyti pirminę piliakalnio išvaizdą. Atrodo, kad aikštelė buvo orientuota šiaurės – pietų kryptimi, apie 50x30 m dydžio. Dabar jos pietiniame pakraštyje išliko tik 6x7 m dydžio, iki 4 m aukščio piliakalnio aikštelės dalis. Šlaitai lėkšti, 8 m aukščio.
Piliakalnis dirvonuoja, vietomis pradeda augti krūmai.
Tyrimai
Apie 1922 m. apylinkes žvalgė Petras Tarasenka, Kritkalnio (Lukinės) piliakalniu nelaikė. 1998 m. R. Jarockis aikštelės liekanose ištyrė 4 m² dydžio šurfą, rado iki 40 cm storio kultūrinį sluoksnį su brūkšniuota ir lygia keramika, titnago skelte. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu.
Pietinėje ir vakarinėje papėdėse, 1,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, tyrinėta 1998 m., kurioje rastas iki 40 cm storio kultūrinis sluoksnis su brūkšniuotos, lygios ir grublėtos keramikos, geležies gargažėmis, molio tinku.
Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 41700 m².
center|800px|Lokinės piliakalnis iš vakarų pusės
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Petras Čėsna
Biografija
1959–1963 m. mokėsi Raseinių vidurinėje mokykloje, 1963–1965 m. Klaipėdos politechnikume, 1966–1972 m. Kaliningrado technikos institute, 1973–1977 m. studijavo Vilniaus universitete, pramonės planavimo inžinierius.
1973–1976 m. Klaipėdos gyventojų aptarnavimo kombinato „Briedis“ direktorius. 1976–1980 m. baldų gamybinio susivienijimo „Klaipėda“ direktoriaus pavaduotojas. 1980–1985 m. Vilniaus baldų kombinato direktoriaus pavaduotojas.
1985–1990 m. Lietuvos SSR Baldų pramonės ministerijos valdybos viršininkas, kolegijos narys. 1990–1992 m. Lietuvos Respublikos materialinių išteklių ministerijos skyriaus viršininkas. 1992–1998 m. AB „Medienos plaušas“ generalinis direktorius. 1998–2001 m. AB „Vilniaus baldų kombinatas“ generalinis direktorius.
2001–2004 m. Lietuvos Respublikos dvyliktosios vyriausybės ūkio ministras. 2004–2005 m. UAB „Baldora“ patarėjas. 2005–2006 m. susisiekimo ministras. Nuo 2013 m. LITEXPO valdybos narys.
Nuo 2001 m. LSDP narys.
Kelias į rinką
Kelias į rinką – laisvo verslo ketvirtinis žurnalas, ėjęs 1991–1994 m. Vilniuje.
Istorija
Analizavo laisvos rinkos santykius, teikė metodinę informacijų verslininkams. Redagavo Albinas Navickas, leido jo personalinė firma. Tiražas 1991 m. – 1000 egz., 1993 m. – 1500 egz.
Liuksemburgo futbolo varžybos 1944–1945 m.
Liuksemburgo futbolo varžybos 1944–1945 m.
Liminasėlis
Liminasėlis – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Degučių.
Druskinis vikšris
Druskinis vikšris (Juncus gerardi) – vikšrinių (Juncaceae) šeimos daugiametis žolinis augalas. Savaime paplitęs didžiojoje dalyje Europos (tame tarpe Britų salose), vakarų ir Vidurinėje Azijoje iki Mongolijos, Šiaurės Afrikoje, Šiaurės Amerikoje (į šiaurę nuo Konektikuto, aplink Didžiuosius ežerus), Grenlandijoje.
Tai velėninis, 20–90 cm aukščio augalas. Stiebas status, cilindriškas arba lengvai plokščias, šaknys vystosi nuo šakniastiebio. Nuo stiebo pamato auga 1–4 ilgi lapai (10–40 cm ilgio, 0,4–0,7 mm pločio). Žiedynas susidaro stiebo viršūnėje, 2–8 cm ilgio, žiedeliai tamsiai rudi 2,6–3,2 mm ilgio.
thumb|left|200px|Augavietė. Suomija
Druskinis vikšris gerai auga druskožemiuose, pajūrio pievose ir šlapynėse (maršose), estuarijose, pelkėtose ežerų pakrantėse, durpynų pakraščiuose. Dažnas pajūrio ganyklų augalas.
Lietuvoje druskinis vikšris labai retas, auga tik Smeltės botaniniame draustinyje, į kurį kėsinasi Klaipėdos uostas.
Kurkliniai
Kurkliniai (Gryllotalpidae) – tiesiasparnių (Orthoptera) būrio vabzdžių šeima. Vabzdžiai stambūs, su trumpais antsparniais ir ilgais plačiais sparnais. Burnos organai nukreipti į priekį. Priekinės kojos rausiamosios. Suaugėliai užauga iki 6 cm. Visaėdžiai, minta tiek gyvuliniu, tiek augaliniu maistu. Daugelis rūšių svirpia, gali skraidyti (iki 8 km). Dauguma rūšių didžiąją laiko dalį praleidžia po žeme, išlenda tik naktį arba poravimosi metu. Kai kurios rūšys - kenkėjai.
Lietuvoje gyvena vienintelė šios šeimos rūšis – paprastasis kurklys (Gryllotalpa gryllotalpa).
Pasaulio batuto gimnastikos čempionatas
Pasaulio batuto gimnastikos čempionatas – tarptautinės gimnastikos federacijos organizuojamas kasmetinis geriausių pasaulio šuolių ant batuto sportininkų čempionatas.
Itonomasas
Didžiausi intakai: Kiseras, Santa Barbara, Sapokos Nortė, San Luisas.
Itonomaso aukštupio baseinas siekia Isosogo pelkynus – piečiausiai nutolusį Amazonės baseino tašką.
Pagrindinės gyvenvietės prie upės: San Antonio de Chuntė, Pedro Ignasio Muiba, Magdalena.
Makedonijos karai
Makedonijos karai arba Makedonijos – Romos karai vyko tarp Romos ir antigonidų Makedonijos karalystės III-II a. pr. m. e. Tuo metu Roma perėjo iš išorinio Graikijos sąjungininko iki visiško jos valdovo statuso.
Ispanijos futbolo varžybos 1921 m.
Ispanijos futbolo varžybos 1921 m.
Džufros savivaldybė
Džufros savivaldybė – Libijos savivaldybė šalies centrinėje dalyje, Sacharos dykumoje. Sostinė – Hunas.
Hapoel Jerusalem FC
Jeruzalės „Hapoel“ – Izraelio futbolo klubas iš Jeruzalės.
Istorija
1926 m. įkurtas klubas. Rungtyniavo aukščiausioje lygoje. Būta iškritimų į žemesnius divizionus, 2017–2018 m. sezone rungtyniavo trečioje pakopoje. Buvo šešti.
2020–2021 m. sezone rungtyniavo Liga Leumit ir antroje pakopoje užėmė antrą vietą. Po sezono perkelti į Ligat ha'Al – aukščiausią lygą.
Čekijos futbolo varžybos 1993–1994 m.
Čekijos futbolo varžybos 1993–1994 m.
Domeikiai
Domeikiais vadinami kaimai:
Šėtos apylinkė
Šėtos apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šėtos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kėdainių rajonui. 1954 m. prijungtos Stagių apylinkė, Petraičių apylinkė, Žeimelio apylinkė, dalis Vainiūnų apylinkės ir dalis Pručių apylinkės, 1963 m. – Bukonių apylinkė, dalis Okainių apylinkės ir dalis Žeimių apylinkės, 1988 m. – Pagirių apylinkė.
Epoletas
thumb|200px|Tipiškas epoletas Epoletas ( iš epaule 'petys') – ypatingos formos puošnus antpetis, dabar praktiškai nebenaudojamas, likęs tik kai kuriose paradinėse uniformose. Epoleto dalis prie peties skritulio formos, o dalis prie apykaklės paprastai stačiakampė. Stačiakampė dalis paprastai prakišama pro skersinį peties dirželį ir netoli apykaklės prisegama saga. Karininkų, ypač aukšto rango, epoleto skritulinė dalis būna apsiūta ryškiaspalviais kutais. Skritulyje dažnai būna simboliai, nurodantys laipsnį ir/ar dalinį.
Santosas
Santosas – miestas Brazilijos pietryčiuose, San Paulo valstijoje, 72 km į šiaurės vakarus nuo San Paulo, Atlanto vandenyno Santoso užutėkio pakrantėje. 419 757 gyventojų (2010 m.). Vienas pagrindinių šalies jūrų uostų (išvežama kava, vaisiai, medvilnė, produkcija iš Paragvajaus). Svarbus tarptautinės prekybos centras. Metalo apdirbimo, maisto (cukraus, konservų, malimo) pramonė.
Gruodžio 1
Gruodžio 1 yra 335-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 336-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 30 dienų.
Vardadieniai
Melita - Aleksandras – Algmina – Baltenė – Baltenis – Balys – Butigeidas – Eligas – Eligijus – Nata – Natalė – Natalija – Natalis – Natas – Natė
Gveru
Gveru (Gweru; iki 1982 m. Gvelas (Gwelo)) – miestas vidurio Zimbabvėje, į pietus nuo Kvekvės; Midlandso provincijos administracinis centras. Mieste gyvena apie 145 000 gyventojų ir jis yra penktas pagal dydį šalies miestas. Eina geležinkeliai ir plentai į Bulavają, Hararę. Netoli miesto yra karinis Tornhilo oro uostas. Išvystyta metalo apdirbimo, tekstilės, avalynės, statybinių medžiagų, maisto pramonės. Apylinkėse kasama auksas, deimantai, asbestas, chromo rūda, klintis. Eksportuojama galvijai, kukurūzai, vilnamedžiai, tabakas.
Istorija
Miestas įkurtas 1894 m., o pilnas miesto teises gavo 1971 m.
Adomonis
Adomonis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Adomonienė (ištekėjusi moteris) ir Adomonytė (mergautinė pavardė).
Šią pavardę turi šie garsesni asmenys:
Ferokaktusas
Ferokaktusas (Ferocactus) – kaktusinių (Cactaceae) šeimos augalų gentis.
Rūšys:
Liminėlis
Liminėlis – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Degučių.
Str8 off tha Streetz of Muthaphukkin Compton
Str8 off tha Streetz of Muthaphukkin Compton – reperio Eazy-E antrasis ir paskutinis pilnos apimties albumas. Albumas buvo išleistas 1995 m. lapkričio 24 d., po aštuonių mėnesių nuo Eazy E mirties. Albumo sudėtyje yra du singlai „Tha Muthaphukkin' Real“ ir „Just tah Let U Know“. Albumas buvo paskelbtas platininiu.
Albumo informacija
Albumas turėjo išeiti 1993 m. pavadinimu „Temporary Insanity“. Eazy-E pradžioje 1995 m. patvirtino, kad albumas planuojamas išleisti tų pačių metų vasarą. Albumas buvo išleistas po aštuonių mėnesių nuo jo mirties. Eazy-E taip pat tvirtino, jog albumą sudarys 60 dainų, bet tik 14 dainų oficialiai buvo išleista. Jo žmona – Tomica Wright teigė, jog neišleistos dainos vis dar egzistuoja, bet nežinia kada bus išleistos dėl daug legalių reikalų, kurie buvo nesutvarkyti. Keletas neišleistų dainų pasirodė 2002 m. EP „Impact of a Legend“.
Dainos „Wut Would You Do“ taikinys buvo įrašų kompanija „Death Row Records“. Dainoje užsiminta apie Dr. Dre, Snoop Dogg ir kitus susijusius dainininkus su šia įrašų kompanija.
Kraujo grupė
Kraujo grupė – kraujo tipas, kurį lemia eritrocitų membranose esantys antigenai. Žinomiausios reikšmingos žmogaus kraujo grupių sistemos yra ABO ir rezus sistema (Rh). Kraujo grupę lemiantys antigenai yra baltymai, prie kurių gali būti prijungti polisacharidai.
ABO sistema
Galimos kraujo grupės:
Rh sistema
miniatiūra|Diagrama, kuri rodo kraujo grupių suderinamumą [[Kraujo perpylimas|perpylimo tikslais|dešinėje]]
Paplitimas
Labiausiai paplitusi kraujo grupė yra I(0), o rečiausia – IV(AB). Tačiau kiekvienoje šalyje, pasiskirstymas šiek tiek skiriasi.
Europos gyventojų kraujo grupių pasiskirstymas (Raudonojo Kryžiaus duomenimis):
Vladas Grudzinskas
Vladas Grudzinskas (1895 m. lapkričio 29 d. Marijampolė – 1967 m. balandžio 8 d. Beverly Shores, Indianos valstija) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas leitenantas.
Biografija
Per Pirmąjį pasaulinį karą mobilizuotas į Rusijos kariuomenę, dalyvavo kovojant su Vokietijos kariuomenės daliniais Rumunijos fronte. 1917 m. kariuomenės valdininkas. 1918 m. vasario mėn. lietuvių karininkų išrinktas į 6-osios armijos karinį komitetą.
Grįžęs į Lietuvą 1918 m. savanoriu stojo į Lietuvos kariuomenę, dirbo Krašto apsaugos ministerijos Tiekimo skyriuje. Nuo 1919 m. spalio mėn. kariuomenės intendanto padėjėjas, 1920 m. liepos mėn. – 1926 m. sausio mėn. intendantas (išskyrus laikotarpį nuo 1921 m. gruodžio mėn. iki 1922 m. vasario mėn.). 1924 m. baigė Čekoslovakijos karo intendantų akademiją. 1926 m. pulkininkas leitenantas. 1926 m. sausio mėn. – 1928 m. liepos mėn. kariuomenės tiekimų viršininkas.
Išėjęs į atsargą, 1928–1939 m. kovo mėn. Klaipėdos „Maisto“ bendrovės, 1939–1940 m. bendrovės „Lietuvos Baltijos Loydas“ Kaune direktorius. Per Birželio sukilimą paskirtas Laikinosios vyriausybės pramonės ir susisiekimo viceministru. 1941 m. liepos mėn. atleistas, vokiečių suimtas. Vėliau bendrovės „Pienocentras“ buhalteris. 1944 m. vasario mėn. Vietinės rinktinės štabo 4-ojo skyriaus viršininkas. 1944 m. gegužės mėn. vokiečių suimtas, kalintas Salaspilio koncentracijos stovykloje, Rygos kalėjime, Štuthofo koncentracijos stovykloje. Raudonajai armijai užėmus Štuthofą mobilizuotas į Raudonosios armijos dalinį eiliniu pagalbiniams darbams. Nuo 1945 m. spalio mėn. Marijampolės vartotojų kooperatyvo buhalteris. 1965 m. išvyko į JAV.
Religija Japonijoje
Šintoizmas
Šintoizmas yra viena plačiausiai praktikuojamų religijų Japonijoje, taip pat ir vietinė religija, visiškai susiformavusi ir paplitusi tik Japonijoje. Šintoizmo, religijos, kurioje išreiškiama ypatinga pagarba gamtai, ištakos siekia priešistorinius laikus.
Budizmas
thumb|220px|[[Tošiodaidži, viena ankstyvųjų budistų šventyklų Naroje.]] Budizmas Japonijai buvo pristatytas VI a. Bekdže karaliui atsiuntus Japonijos imperatoriui Budos paveikslą ir sutras. Japonijos aristokratai pastatė daug budistų statulų ir šventyklų tuometinėje sostinėje Naroje.
Pagal budistines apeigas atliekama didžioji dalis japoniškų laidotuvių.
Naujosios religijos
Iš dviejų tradicinių religijų išsivystė daugybė religinių judėjimų, bendrai vadinamų Shinshūkyō, kurie, kartu sudėjus, išplito labiau nei krikščionybė.
Krikščionybė
Krikščionybė į Japoniją atkeliavo XVI a. su Fransisku Ksaveru ir išplito platinama misionierių. Tačiau ji netrukus buvo uždrausta, o jos išpažinėjai buvo persekiojami ir žudomi iki Meidži eros. Dabar Japonijoje gyvena nuo 1 iki 3 milijonų krikščionių.
Hinduizmas
Hinduizmas į Japoniją išplito per Kiniją ir Korėją VI a.
Islamas
Kadangi Japonijoje nėra atliekami oficialūs surašymai pagal religiją, tikslus musulmonų skaičius nėra žinomas. Tyrėjų teigimu 2019 m. Japonijoje buvo apie 230 000 islamo išpažinėjų (0,18 % visų gyventojų).
Judaizmas
Judaizmas praktikuojamas maždaug 600 Japonijoje gyvenančių amerikiečių ir europiečių. Japonijoje yra sinagogų Tokijuje ir Kobėje. Be to, ši religija yra praktikuojama keliose Japonijoje įkurtose JAV karinėsė bazėse. Japonijoje įsikūrusi ir krikščioniška - judaistinė sekta Makuya, kurios nariai save kildina iš dingusių Izraelio genčių (Dan ir Zebulum).
Riūkiū religija
Riūkiū religiją išpažįsta senieji Okinavos ir kitų Riūkiū salų gyventojai.
Sikhizmas
Kobėje ir Tokijuje taip pat veikia labai maža sikhų bendruomenė. Šią religiją išpažįsta imigrantai iš Indijos ar indų kilmės asmenys.
Raukšlėtoji smėliabitė
Raukšlėtoji smėliabitė – žeminių bičių šeimos vabzdys. Bitės paplitusios centrinėje ir pietinėje Europoje, Turkijoje, Vakarų Rusijoje. Skraido nuo balandžio vidurio iki gegužės pabaigos. Lietuvoje randama tik nedideliame Dzūkijos nacionalinio parko plote. Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Panevėžio miesto savivaldybės taryba 2007–2011 m.
Panevėžio savivaldybės taryba – Panevėžio miesto savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2007 m. vasario 25 d. visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal proporcinę rinkimų sistemą ir Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus.
Partijos
Rinkimuose dalyvavusios partijos gavo vietų:
Veikla
Pirmasis tarybos posėdis įvyko 2007 m. balandžio 12 d. Savivaldybės meru išrinktas Vitas Matuzas. Už jo kandidatūrą balsavo 21 iš 31 Tarybos narių. Mero pavaduotojais išrinkti Petras Luomanas (krikščionis demokratas), Kastytis Vainauskas (Tvarka ir teisingumas), Povilas Vadopolas (socialdemokratas). Panevėžio miesto savivaldybės administracijos direktoriumi patvirtintas Stasys Karčinskas (Tvarka ir teisingumas), direktoriaus pavaduotoja – Audronė Grainienė (Tėvynės sąjunga).
2008 m. birželio 12 d. susiformavus naujai daugumai meru išrinktas Povilas Vadopolas, jo pavaduotojais Kastytis Vainauskas, Zita Kukuraitienė ir Ramūnas Vyžintas, administracijos direktoriumi liko Stasys Karčinskas, jo pavaduotoja paskirta Janina Gaidžiūnaitė. 2010 m. sausio mėn. persiskirsčius daugumai, meru išrinktas Vitalijus Satkevičius.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Ylnikai
Ylnikai arba Sarajevas (, nuo 1945 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Zelenogradsko rajone, Sembos pusiasalyje, nuo 2006 m. balandžio 3 d. Krasnotorovkos kaimo gyvenvietės kaimas.
Svidvinas
Svidvinas  – miestas šiaurės vakarų Lenkijoje, Vakarų Pamario vaivadijoje, į šiaurės rytus nuo Ščecino, prie Regos upės. Valsčiaus centras. 15,7 tūkst. gyventojų (2014 m. duomenys). Per miestą eina Gožuvo–Svidvino (DW151, DW152, DW162) kelias, ir geležinkelio linija Gdanskas – Ščecino Stargardas (202). 5 km į šiaurės rytus nuo Svidvino centro yra karinis aerodromas, jame dislokuota Lenkijos karinių oro pajėgų 21-oji taktinės aviacijos bazė.
Kvekvė
Kvekvė (Kwekwe), iki 1983 m. vadinosi Kvė Kvė (Que Que) – miestas centrinėje Zimbabvėje, į pietvakarius nuo Hararės. Eina geležinkelis ir plentas į Gveru. Kvekvė yra metalo ir trąšų gamybos centras šalyje, taip pat išvystyta maisto pramonė. Apylinkėse kasama auksas, geležies rūda. Veikia Nacionalinis Zimbabvės kalnakasybos muziejus.
Istorija
Miestas buvo įkurtas 1898 m. kaip aukso kasybos centras. Gyventojai pradėjo kurtis 1902 m. Miesto teisės suteiktos 1928 m.
Osinska Būda
Osinska Būda – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Naujinės valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurės vakarus nuo Naujinės, 16 km į šiaurę nuo Augustavo ir 98 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Ispanijos futbolo varžybos 1922 m.
Ispanijos futbolo varžybos 1922 m.
Liuksemburgo futbolo varžybos 1945–1946 m.
Liuksemburgo futbolo varžybos 1945–1946 m.
Liminiai
Liminiai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Degučių.
Dieter Giesing
Dieter Giesing (g. 1934 m. gegužės 21 d. Klaipėdoje) – teatro režisierius.
Argentinos Antarktida
Argentinos Antarktida (ispanų kalba Antártida Argentina ) – Antarktidos regionas, kurį Argentina laiko savo teritorijos dalimi. Šį regioną sudaro Antarktidos pusiasalis ir trikampis, besitęsiantis iki Pietų ašigalio, ribojamas 25º vakarų ilgumos ir 74º vakarų ilgumos bei 60º pietų platumos. Administraciškai priklauso Argentinos Antarktidos, Ugnies Žemės ir Pietų Atlanto salų provincijai. Provincijos administracinis centras yra Ušuaja, o Antarktidos regionui kiekvienais metais skiriamas gubernatorius, kuris šioje teritorijoje atstovauja civilinei valdžiai. Į daugumą Argentinos Antarktidos taip pat pretenzijas reiškia ir Čilė, kuri ją vadina Ohiginso žeme, bei Jungtinė Karalystė, todėl gubernatoriaus valdžia faktiškai apsiriboja Argentinos bazių teritorija.
Argentina žemyno tyrinėjimus pradėjo XX a. pradžioje. José María Sobral buvo pirmasis argentinietis, išsilaipinęs Antarktidoje (1901 m.), kur jis praleido du sezonus kartu su Švedijos antarktine ekspedicija, vadovaujama daktaro Otto Nordenskiöld.
2010 m. duomenimis Argentinos Antarktidos teritorijoje gyveno 230 gyventojai. Kadangi teritorija priklauso Ugnies Žemės provincijai, gyventojai balsuoja Argentinos rinkimuose.
Genetiškai modifikuotas žinduolis
Genetiškai modifikuotas žinduolis – žinduolis, į kurio DNR įterpus svetimą seką, ši stabiliai susijungia su lytinių ląstelių branduolio DNR ir yra perduodama to organizmo palikuonims. . Genetinės modifikacijos būdu gali būti įvestos pageidaujamos savybės, išreikštos jau pirmoje kartoje. Tačiau svetimų genų įterpimas gali pažeisti genomo raišką bei sukelti transgeninių genų patekimą į laukinę populiaciją.
Panaudojimas ksenotransplantacijai
Kasdien apie 250000 žmonių yra sėkmingai atliekama alotransplantacija. Dažni persodinimai yra ribojami tinkamais organais arba organų atmetimu. Genetiškai modifikuotos kiaulės gali būti naudojamos gyvūnų kilmės audinių ir organų transplantacijai. Genetinės modifikacijos metu yra pašalinamas genas, atsakingas už žmogaus imuninį atsaką. Kanadoje atliktas nacionalinis ksenotransplantacijos tyrimas parodė, kad tik 48 % žmonių yra už gyvūnų, kaip gyvų ląstelių, audinių ar organų šaltinio, panaudojimą siekiant prailginti žmogaus gyvenimą.
Antanas Gruodis (1900)
Antanas Gruodis (1900 m. sausio 24 d. Bradesiuose, Antazavės valsčius – 1993 m. balandžio 24 d. Vilniuje) – teisininkas, Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas.
Biografija
1920 m. Lietuvos kariuomenės savanoris. Baigė Kauno karo mokyklą. 1921 m. gruodžio mėn. paskirtas į Antrąjį pėstininkų pulką. 1928 m. kovo mėn. perkeltas į Kariuomenės teismą sekretoriaus padėjėju. 1931 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Teisės fakultetą. Nuo 1932 m. lapkričio mėn. teismo kandidatas, nuo 1936 m. sausio mėn. teismo 1-osios nuovados tardytojas, nuo 1938 m. gegužės mėn. karo prokuroro padėjėjas. 1938 m. pulkininkas.
Elena Dirsienė
Elena Dirsienė-Mažrimaitė (1914 m. rugpjūčio 29 d. Liepoja – 1993 m. rugsėjo 19 d. Vilnius) – Lietuvos dainininkė (sopranas), pedagogė.
Biografija
Sutuoktinis gydytojas Alfonsas Dirsė. 1940 m. baigė Kauno konservatoriją. 1940–1942 m. Valstybės teatro, 1942–1945 m. Vilniaus operos trupės, 1945–1949 m. Klaipėdos muzikinės komedijos teatro solistė. 1945–1954 m. dėstė Klaipėdos, 1954–1958 m. Vilniaus J. Tallat Kelpšos muzikos mokykloje, 1958–1990 m. Lietuvos konservatorijoje.
Keršvabaliai
Keršvabaliai (Cleridae) – vabalų (Coleoptera) šeima. Vidutinio dydžio, juodos ar kitokios tamsios spalvos su metalo blizgesiu vabalai. Antsparniai margi, su ryškiais skersiniais dryžiais ar dėmėmis. Kūnas pailgas. Priešnugarėlė ilga ir siaura. Antenos dažniausiai 11-narės, neilgos, pjūkliškos, į galus kiek sustorėjusios arba su 3-5-nare buožele.
Daugumos rūšių lervos grobuoniškos, aptinkamos bičių ir vapsvų lizduose, po medžių žieve ir medienoje kinivarpų takuose arba sudžiūvusioje dvėselienoje tarp kaulų ir kt. Vabalai aptinkami saulėtomis dienomis ant žiedų ir medžių kamienų.
Pasaulyje yra apie 4000 rūšių. Lietuvoje žinomos 9 rūšys: ir kt.
Gadamiso savivaldybė
Gadamiso savivaldybė buvusi savivaldybė vakarinėje Libijoje, Tuniso ir Alžyro pasienyje. Sostinė – Gadamesas.
2007 m. prijungta prie Naluto savivaldybės.
Domeikiai (Anykščiai)
Domeikiai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 10 km į pietus nuo Kavarsko, netoli Sykės upelio ir kelio. Rytiniame pakraštyje stūkso Svirnų piliakalnis. Kaimo teritorijoje yra išnykęs Žiogų kaimas.
Istorija
1938 m. kaimas išskirstytas į vienkiemius. 1948 m. balandį kaimas buvo įjungtas į Staškūniškio tarybinį ūkį, 1989–1992 m. priklausė Svirnų kolūkiui.
Maimana
Maimana arba Meimenė  – miestas Afganistano šiaurėje, netoli Turkmėnistano sienos, Bandi Turkestano kalnagūbrio papėdėje, Keisaro upės terasoje; Farjabo provincijos administracinis centras. Pro miestą eina Herato–Mazari Šarifo kelias. Prekybinis ir žemės ūkio centras (prekyba karakuliu, šilku, kilimais, kviečiais, miežiais, vynuogėmis, melionais).
Dauguma gyventojų – uzbekai.
Istorija
Vietovė gyvenama nuo senovės. Siejama su X a. minimu Guzgano miestu. XVI a. į kraštą įsiveržė uzbekai, Maimana pateko į Bucharos chanatą. 1876 m. miestą suniokojo afganai. Vėliau Maimana kelis kartus atstatyta ir vėl sugriauta, nebeišliko nei miesto sienų, nei tvirtovės.
Tiskūnų apylinkė
Tiskūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kėdainių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kėdainių rajonui. 1954 m. prijungtos Pliupų apylinkė ir Apytalaukio apylinkė, 1963 m. – Nevėžio apylinkė ir dalis Iciūnų apylinkės, o dalis Tiskūnų apylinkės prijungta prie Kėdainių apylinkės ir Taučiūnų apylinkės. 1988 m. birželio 22 d. visa Tiskūnų apylinkė prijungta prie Kėdainių apylinkės.
Kunigiškiai (Ukmergė)
Kunigiškiai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 11 km nuo Vidiškių.
Ispanijos futbolo varžybos 1923 m.
Ispanijos futbolo varžybos 1923 m.
Garjano savivaldybė
Garjano savivaldybė buvusi savivaldybė šiaurės vakarinėje Libijoje. Sostinė – Garjanas.
2007 m. prijungta prie Džabal al Garbio savivaldybės.
CNIITočmaš
CNIITočmaš, Centrinis Tiksliosios mašinų pramonės mokslinio tyrimo institutas  – specializuotas mokslinio tyrimo institutas Klimovske (Maskvos sritis).
Institutas organizuotas 1944 m. gegužės 17 d. TSRS Ginkluotės liaudies komisaro pasirašytu įsaku. Pirmasis instituto pavadinimas buvo Aviacijos šaulių ir patrankų ginkluotės mokslinio tyrimo institutas.
Pagrindinė veikla
Instituto paskirtis yra konstruoti ir gaminti įvairių tipų šaulių ginklus ir jų šaudmenis, kariškių ekipuotę, minosvaidžių ir artilerijos sistemas, optinius ir elektroninius prietaisus, sportinius ir medžioklinius šaudmenis, hermetišką šaulių ginklų gabenimo ir laikymo tarą, šaulių ginklų trenažierius imitatorius, taip pat vykdyti šaulių ginklų ir patrankų bandymus.
Institute sukurta ginkluotė
thumb|right|300px|Kovinis plaukikas, ginkluotas automatu APS (3-D vaizdas) thumb|right|300px|Savaeigė 2S9 Nona-SVK
Artilerijos ginklai
Rasti originalūs techniniai sprendimai, leidę sukurti velkamųjų ir savaeigių artilerijos sistemų „Nona“ ir „Vena“ šeimą, kurios ypatumai yra:
Sukurti modeliai:
Liminiškės
Liminiškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Degučių.
Distribucija
Distribucija – krovinio pristatymas iš gamintojo (arba sandėlio) iki gavėjo. Distribucijos paslauga gali būti ir pavienės siuntos pristatymas gavėjui ir sistemingas kompleksinis logistikos paslaugų teikimas.