cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šaka Zulusas
Šaka Zulusas (Shaka Zulu) arba Šaka Kasenzangakhona (Shaka kaSenzangakhona, tar.  [ˈʃaːɠa], g. apie 1787 m. – 1828 m. rugsėjo 22 d.) – Zulų karalystės karalius (1816–1828 m.) Vienas įtakingiausių zulų monarchų. Įvykdė plataus masto zulų genčių reformas, itin sustiprinusias karalystės kariuomenę.
Karalius Šaka gimė 1787 m. netoli dabartinio Melmoto, Kvazulu-Natalio provincijos. Tėvas – zulų karalius Senzangakhona Kajama. Kaip nesantuokinis sūnus atmestas, vaikystę praleido motinos žemėse. Tapo ibutho impi (kariu) ir tarnavo Mtetvos karaliui Dingisvajui.
Karaliaus Šakos valdymo metai sutapo su mfekane, chaoso kupino užkariavimų ir bantų kraustymosi laikotarpiu, dėl ko regione ženkliai sumažėjo gyventojų. Šaka Zuluso kariuomenė prie to reikšmingai prisidėjo, nors tikslus aukų skaičius lieka nenustatytas. Galiausiai Šaka Zulusas buvo nužudytas netikrų brolių karaliaus Dingano ir princo Mhlanganos.
Šaka Zula vertinamas nevienareikšmiškai. Vis dėlto 2010 m. atidarytas Durbano miestą aptarnaujantis oro uostas buvo pavadintas Šakos garbei.
Zuu
„Zuu“ (stilizuotai ZUU) – amerikiečių reperio Denzel Curry ketvirtasis studijinis albumas, išleistas 2019 m. gegužės 31 d. Albumo pavadinimas yra jo gimtojo miesto Kerol Sičio (Majamis, Florida) pravardė. Albume svečiuojasi Rick Ross, Tay Keith, Kiddo Marv, Ice Billion Berg, Sam Sneak ir PlayThatBoiZay.
Kartu su albumu išleisti 2 singlai: „Ricky“ ir „Speedboat“. Albumas sulaukė plataus kritikų pripažinimo.
Hiva Oa
thumb|200px|Salos padėtis Markizuose
Zuu
Temos
Denzel Curry sakė, kad ankstesniame jo albume „Ta13oo“ (2018 m.) vyravo tamsesnės temos, o „Zuu“ atsirado dėl namų ilgesio Majamyje. Jis paaiškino: „tai yra garsai iš vietos, kurioje užaugau, garsai, kurie mane augino, garsai, kurie iš esmės suformavo žmogų, kuris esu.“
Hiva Oa
Hiva Oa  – sala Okeanijoje, Prancūzijos Polinezijoje, Markizų salų pietrytinėje dalyje; antra pagal dydį Markizų sala. Plotas – 316 km².
Hiva Oa yra didžiausia ir derlingiausia iš pietų Markizų salų, o visame salyne dydžiu nusileidžia tik Nuku Hivai. Kranto linija vingiuota, skardinga. Koralų rifų juostos nėra. Ilgis 35 km, plotis iki 12 km. Paviršius kalnuotas, uolingas. Aukščiausia salos vieta – užgesęs Temetiu ugnikalnis (1213 m). Vulkano krateris susmegęs, praplautas vandens ir pavirtęs stačiakrante Taa Oa įlanka. Paviršius apaugęs miškais, krūmynais. Temperatūra ištisus metus laikosi ~26 °C, iškrenta vidutiniškai 1344 mm kritulių. Hiva Oa supa kelios nedidelės salos – Tahuata (4 km į pietus) ir Mohotanis (14 km į pietus).
2017 m. saloje gyveno 2243 žmonės. Hiva Oa su aplinkinėmis salomis sudaro Hiva Oa komuną. Jos administracinis centras yra didžiausia salos gyvenvietė – Atuona. Vietos gyventojai kalba pietine markiziečių kalbos (ʻEo ʻenana) tarme. Dėl nelygaus salos paviršiaus kelių tinklas retas. Vidurinėje Hiva Oa dalyje įrengtas Atuonos oro uostas. Taha Uku krantinėje įrengtas jūrų uostas.
Iki atvykstant europiečiams saloje gyvavo dvi gentinės karalystės – Nuku ir Pepanė. Pirmasis salą aprašęs europietis buvo ispanas Alvaras de Mendanja, kuris 1595 m. liepos 21 d. ją pavadino Dominika. Saloje gausu senų akmeninių tikių.
Hiva Oa saloje gyveno žymus prancūzų dailininkas Polis Gogenas bei belgų dainininkas, aktorius Žakas Brelis. Jiedu abu palaidoti Atuonos Kalvarijos kapinėse.
Rausiškės
Rausiškės – buvęs kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 10 km nuo Šakynos.
Istorija
Panaikintas 1986 m. spalio 20 d.
Miaoli apskritis
Miaoli apskritis (pe̍h-ōe-jī: Biâu-le̍k-kōan) – viena iš Taivano apskričių. Tai 11-a pagal dydį apskritis šalyje. Yra šalies vakarinėje dalyje. Šiaurėje ribojasi su Sindžu miestu ir Sindžu apskritimi, rytuose ir pietuose su Taidžongu. Administracinis centras – Miaoli.
Geografija
Apskritis deimanto formos, iš šiaurės į pietus ištįsusi apie 50 km, iš rytų į vakarus – apie 64 km. Bendras pakrantės ruožo ilgis siekia apie 50 km. Kraštovaizdis kalvotas, todėl apskritis populiari vieta žygiams po kalnus. Prie sienos su Taidžongu driekiasi Suešano kalnagūbris. Miaoli apskrityje iškrenta daug kritulių, tad joje gausu upių.
Gyventojai
Pagrindinės etninės grupės: hakai ir Taivano aborigenai (atajalai, saisijatai). Taivano aborigenai sudaro apie 1,9 % visų gyventojų.
Administracinis suskirstymas
Miaoli apskritis yra padalinta į:
1 miestą
6 miesto tipo gyvenvietes
Ragužė
Ragužė (Tribulus) – keimerūninių (Zygophyllaceae) šeimos augalų gentis.
Kai kurios iš rūšių, ypač T. cistoides, T. longipetalus, T. Micrococcus, T. Terrestris, ir T. zeyheri, laikomos piktžolėmis. Taip pat kai kur ragužės laikomi dekoratyviniais augalais. Jungtiniuose Arabų Emyratuose ragužė yra simbolinė gėlė.
Rūšys
Tribulus alacranensis
Tribulus alatus
Tribulus bimucronatus
Tribulus brasiliensis
Tribulus californicus
Tribulus caribaea
Tribulus cistoides
Tribulus cristatus
Tribulus decolor
Tribulus excrucians
Tribulus fisheri
Tribulus glabrata
Tribulus grandiflorus
Tribulus humifusus
Tribulus hystrix
Tribulus longipes
Tribulus longipetalus
Tribulus macranthus
Tribulus macrocarpus
Tribulus macropterus
Tribulus minutus
Tribulus micrococcus
Tribulus moluccanus
Tribulus parvispinus
Tribulus pechuelii
Tribulus pentandrus
Tribulus platypterus
Tribulus rajasthanensis
Tribulus saharae
Argunchanas
Argunchanas (, g. apie 1258 m.; m. 1291 m. kovo 10 d.) – ketvirtasis Persijos ilchanas, valdęs 1284–1291 m.
Biografija
Argunas buvo ilchano Abakos sūnus. Pasak Rašidudo Dino, jis gimė 1262 m. Beilagane. Tačiau, iš kitų Rašidudo Dino raštų, tikriausiai tikslesnė Arguno gimimo data yra 1259 m. Jo motina buvo vardu Kaitmiš Igeči. Panašu, kad jauno amžiaus Arguną tėvas paskyrė Chorasano ir Mazandarano valdytoju ir jis valdė padedamas emyro Sartako iš Džalajiro genties. Per 1279 m. tėvo karo žygį jis buvo pasiųstas į rytus prieš Farsą prieš tai apiplėšusius karaunų chanus. Jo pajėgos buvo apgulusios Sistaną ir grįžo su daug Čagatajų princų įkaitų.
1282 m. mirus Abakai Argunas lygtai buvo nusiteikęs nusileisti dėdės Achmado Tekudero pretenzijoms į sostą. Tačiau Tekudero parama jo priešams, broliams Džuveiniams, iš kurių jis vieną įtarė tėvo nunuodijimu, ir atsivertimas į islamą Arguną privedė prie atviro sukilimo 1283 m. Chorasane. Jo šalininkai sumušė Tekudero pajėgas 1284 m. gegužės 4 d. prie Kazvino, bet galų gale Argunas asmeniškai buvo priverstas nusileisti Tekudero valdžiai. Pasakojama, kad Tekuderas nesiryžo jo nužudyti ir vienas jo nepatenkintų karo vadų, vardu Buka, nužudė Tekudero karo vadą Alinaką su sargais ir išlaisvino Arguną. Bandęs bėgti Tekuderas buvo sučiuptas pakeliui į Kaukazą ir nužudytas. Kitą dieną po Tekudero mirties, 1284 m. rugpjūčio 11 d. Argunas buvo vainikuotas ilchanu. Jis skubiai pakeitė Tekudero proislamiškus nustatymus atgal į budistinius. 1286 m. balandžio 7 d. Argunas vainikuotas antrą kartą gavus chagano Chubilajaus patvirtinimą iš Kinijos.
Pirmuosius trejus metus valdant Argunui įtakingiausiu valstybėje buvo Buka, kurį už nuopelnus nuverčiant Tekuderą Argunas paskyrė viziriu. 1287 m. buvo pašalinta Farso princesė Abeš Katun ir Farsas tiesiogiai prijungtas prie Ilchanato valdų. Po to Argunas nusiuntė Buką įvesti valdžios Širaze, kur Buka sulaukė didelio pasipriešinimo. Pajutęs, kad praranda Arguno malonę, Buka bandė suregzti maištą prieš jį ir į sostą pasodinti princą Džoškebą, Arguno pusbrolį, tačiau pastarasis išdavė jį. Buka buvo sučiuptas ir nužudytas 1289 m. sausį, taip pat nužudytas jo brolis, Bagdado valdytojas Arukas. Šis maištas pasitarnavo Argunui pretekstu susidoroti su potencialiais konkurentais į sostą. Princas Džoškebas, dėdė Huleču ir kitas pusbrolis Kara Nogajus nužudyti 1289 m. Po Bukos mirties Chorasane sukilo jam ištikimas emyras Novruzas. Šis sukilimas truko iki Arguno mirties ir dar vėliau.
1289 m. birželį viziriu buvo paskirtas Bagdado žydas Sadas al Daula. Jo valdymas pasižymėjo nepotizmu. Žydo valdymu buvo nepatenkinti musulmonai, tačiau, amžininko liudijimu, Sadas al Daula sumaniai tvarkėsi su valstybės finansais patenkindamas Arguno pinigų poreikius ir administracinėmis priemonėmis apsaugojo valstiečius nuo priespaudos. 1291 m. kovą, Argunui esant prie mirties ar mirus, jo priešai sukilo. Sadas al Daula buvo nužudytas, po to sekė žydų pogromai ir atakos prieš jį rėmusius musulmonus. Užsienio politikoje Argunas tik du kartus, 1288 ir 1290 m., asmeniškai vadovavo žygiams atremti Aukso Ordos puolimus iš šiaurės. Rytuose karams su Kaidu chanais ir jų Čagatajų rėmėjais vadovavo jo sūnus Gazanas, kuris 1291 m. turėjo atsitraukti su nepakankamomis pajėgomis. Prieš iš Sirijos puldinėjančius mameliukus Argunas siekė sudaryti sąjungą su Europos valdovais. 1285 m. jis nusiuntė pasiuntinį pas popiežių Onorijų IV. Kitas pasiuntinys 1288 m. susitiko su Prancūzijos karaliumi Pilypu IV Paryžiuje ir Anglijos karaliumi Eduardu I Bordo. Grįždamas jis susitiko su nauju popiežiumi Mikaloju IV Romoje. Argunas žadėjo popiežiui krikštytis, kai tik bus išvaduota Jeruzalė. 1289 m. jis pasiuntė trečiąją, o 1290 m. ketvirtąją misiją į Europą. 1291 m. žlugo paskutiniai kryžiuočių bastionai Šv. Žemėje ir mirė pats Argunas, tad jokio karinio bendradarbiavimo ir neįvyko.
Krikščionių šaltiniuose Argunas aprašomas palankiai, savo sūnų Oldžaitu 1289 m. jis leido apkrikštyti Mikalojaus vardu, nors tai buvo tikriausiai tik politinis žingsnis. Savo valstybės valdyme Argunas pirmenybę atidavė krikščionims ir žydams, rėmė budizmą, tačiau dėl pastarojo aspekto nėra žinoma daug, nes po Gazano atsivertimo į islamą visi budistų veiklos požymiai Persijoje buvo naikinami. Pasakojama, kad norėdamas pratęsti gyvenimą Argunas vartojo iš Indijos atvykusio jogos paruoštą vaistą, kuriame buvo įmaišyta sieros ir gyvsidabrio. Jis užsidarė Tebrize, kur jį galėjo aplankyti tik Sadas al Daula, įvairūs bakšiai ir keletas kitų. Argunui pradėjus negaluoti kelios jo žmonos ir konkubinės buvo nužudytos įtarus kerėjimu. Tačiau tai nepadėjo ir Argunas mirė 1291 m. kovo 10 d. Bagčoje Arane. Buvo paskutinis ilchanas, palaidotas pagal mongolų papročius. Jis turėjo keturis sūnus: Gazaną, Jesų Timūrą, Oldžaitu ir Ketajų. Įkūrė Soltanijos miestą. Sekančiu ilchanu tapo jo jaunesnis brolis Geichatuchanas.
Bikonių apylinkė
Bikonių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Želvos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Smėlių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Bastūnų apylinkės ir Želvos apylinkės.
Ragužė
Rūšys
Tribulus taiwanense
Gulsčioji ragužė (Tribulus terrestris)
Tribulus trijugatus
Tribulus trijugus
Tribulus tuberculatus
Tribulus zeyheri
P. Dovydaičio ministrų kabinetas
miniatiūra|287x287px|[[Pranas Dovydaitis]] Prano Dovydaičio ministrų kabinetas – trečiasis Lietuvos Respublikos Vyriausybės kabinetas.
ASD Pink Sport Time
Associazione Sportiva Dilettantistica Pink Sport Time, o trumpiau vadinama ASD Pink Sport Time – Italijos moterų futbolo klubas iš Bario. Dar žinoma Pink Bari Calcio Feminile, bei Pink Bari arba Pink Bari CF pavadinimais.
Istorija
thumb|right|upright=1.6|Serie A 2017–2018 m. sezone, Pink Sport Time kovojo prieš Tavagnacco, bei pasiekė pergalę rezultatu 1-0. Klubą įkūrė 2001 m. rugpjūtį grupė buvusių sportininkų. Nauja mėgėjų asociacija, kurios būstinė yra Baryje buvo pavadinta ASD Pink Sport Time, o jos tikslas – populiarinti moterų sportą. Suburta krepšinio komanda, bei įsteigta moterų futbolo komanda, kuri pasirinko rožinę ir mėlyną spalvas.
Pradėjo dalyvauti Serie C kovose. Vėliau futbolininkių rezultatai gerėjo ir jos pakilo į antrą pakopą.
2016–2017 m. sezone žaidė Serie B. D grupėje surinko vienodai taškų su Roma CF ekipa. Teko žaisti „auksines“ rungtynes dėl pirmos vietos ir galimybės kilti į Serie A. Pink Bari nugalėjo varžoves tik baudinių serijos metu ir iškovojo teisę žaisti Serie A.
Nuo 2017–2018 m. žaidė Serie A, po geros sezono pradžios ekipa išbarstė įgytą pranašumą ir nukrito į dešimtą vetą.
2020–2021 m. sezonas lėmė iškritimą. Po pergalės prieš „Napoli“ pirmame ture, Pink Bari pralaimėjo visas 21 likusias rungtynes, užėmė paskutinę vietą, buvo surinkusios 3 taškus ir iškrito į „Serie B“.
Komandos sudėtis
2021 m. rugsėjo 4 d. sudėtis.
Dujotiekis Dzuarikau–Cchinvalis
Dujotiekis Dzuarikau-Cchinvalis – tarpvalstybinis magistralinis dujotiekis iš Rusijos Šiaurės Osetijos autonominės respublikos į Pietų Osetijos teritoriją, formaliai – Gruzijos dalis.
Istorija
Gruzijos ir Osetijos konflikto metu sustabdytas gamtinių dujų tarnzitas į Osetijos žemes per Gruzijos teritoriją.
2006 m. gruodį oficialiai pradėti dujotiekio tiesimo darbai. 2009 m. rugpjūčio 26 d. magistralinis dujotiekis oficialiai atidarytas. Projektas įgyvendintas Rusijos nacionalinio gamtinių dujų tiekėjo Gazprom pastangomis, be Gruzijos vyriausybės sutikimo. Po atidarymo Gruzijos vyriausybė išplatino protestą dėl neteisėto dujotiekio tiekimo Gruzijos teritorijoje.
Išganytojo (Spaso) vartai
Išganytojo (Spaso) vartai buvo sudėtinė Vilniaus gynybinės sienos dalis.
Vartų istorija
Išganytojo (Spaso) vartai minimi LDK kunigaikščio Aleksandro I privilegijoje „podle svietoho Spasa". Šioje privilegijoje Spaso vartai aptariami kaip ketvirtieji miesto vartai. Išganytojo (Spaso) vartai stovėjo netoliese Užupio tilto prie nedidelės Išganytojo (Spaska) cerkvės. Ši cerkvė stovėjo prie Marijos Dangun Ėmimo soboro. Cerkvė buvo nugriauta XVII a. ir nebuvo atstatyta. Pro Išganytojo (Spaso)  vartus ėjo kelias į Polocką. Kituose istoriniuose šaltiniuose vartai paminėti 1605 m.
Išganytojo (Spaso) vartų atvaizdo iki šių dienų neišliko. Vartai karų metu buvo apgriauti ir buvo atstatyti 1624 m. Jie buvo puošnūs, barokinio stiliaus. Jų atstatymu pasirūpino tuometinis Vilniaus burmistras Jokūbas Gybelis. 1799 m. vartus perstatė etmonas Mykolas Kleopas Oginskis.
Laukėnėlių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Želvos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Smėlių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Butkūnėlių apylinkės, Butkūnų apylinkės ir Želvos apylinkės.
Išganytojo (Spaso) vartai
Vartų istorija
Išganytojo (Spaso) vartus yra nutapęs dailininkas Juozas Kamarauskas.
Kremblys
Kremblys – ežeras Lietuvoje, Utenos rajone, 8,5 km į vakarus nuo Antalieptės. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,12 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 121,9 m. Krantai žemi, pelkėti, vietomis apaugę krūmais. Pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Pietuose iš pelkės išteka Kremblio upelis link Šventosios upės intako Alaušos.
Mėgučių apylinkė
Mėgučių apylinkė (arba Miegučių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šešuolių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Smėlių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Butkūnų apylinkės, Steponavos apylinkės ir Šešuolių apylinkės.
Upytė (Vainikai)
Upytė – upelis vidurio Lietuvoje, Kėdainių rajone; Nevėžio dešinysis intakas. Prasideda laukuose prie Galulaukių kaimo, 3,5 km į rytus nuo Josvainių. Teka dirbamais laukais į pietus, po santakos su Gilasiu pasuka į rytus. Įteka į Nevėžį 45,6 km nuo jo žiočių, tarp Karūnavos ir Vainikų kaimų.
Intakas – Gilasys (dešinysis).
Aukštupio vaga ištiesinta. Žemupyje sudarytas nedidelis Karūnavos II tvenkinys. Prie Upytės įsikūrę Galulaukių, Karūnavos ir Vainikų kaimai.
Upėvardis Upytė reiškia „mažas upelis“.
Jorge Sampaio
Žoržė Fernandas Brankas de Sampajas (1939 m. rugsėjo 18 d. Lisabonoje – 2021 m. rugsėjo 10 d. Karnašidėje ) – Portugalijos teisininkas, politinis veikėjas, Portugalijos prezidentas (1996–2006 m.).
Biografija
Šeima kelis metus gyveno tremtyje JAV ir Anglijoje, ten lankė ir mokyklas. 1961 m. baigė Lisabonos universiteto teisės fakultetą. 1960–1961 m. buvo Lisabonos studentų sąjungos lyderiu, o pradėjęs advokato veiklą, gynė politinius kalinius.
Po 1974 m. revoliucijos įkūrė „Kairįjį socialinį judėjimą“ (MES), nuo 1978 m. Socialistų partijos (PS) narys. 1979–1995 m. Lisabonos atstovas parlamente. 1979 m. ir 1984 m. buvo išrinktas Europos Žmogaus teisių komisijos nariu. 1989–1991 m. socialistų frakcijos parlamente vadovas, 1989 m. buvo išrinktas ir 1993 m. perrinktas Lisabonos meru.
1995 m. išrinktas ir 2001 m. perrinktas Portugalijos prezidentu daug dėmesio skyrė socialiniams ir kultūros reikalams, jo iniciatyva nepriklausomybė buvo suteikta Rytų Timorui. 2004 m. iškėlęs dešiniojo socialdemokrato Ž. Baroso kandidatūrą į Europos Komisijos pirmininko postą, sudarė galimybę PS laimėti parlamento rinkimus.
2006 m. kovo 9 d. Portugalijos prezidento postą užleido Anibalui Silvai, kurį iškėlė dešinioji Portugalijos socialdemokratų partija.
2007–2013 m. Jungtinių Tautų aukščiausiasis atstovas civilizacijų dialogo klausimais.
Apdovanojimai
2003 m. Ž. Sampajui įteiktas Vytauto Didžiojo ordino Didysis kryžius.
Emyratų Rūmai
miniatiūra|Emyratų Rūmai Emyratų Rūmai – ištaigingas viešbutis, įsikūręs Abu Dabyje, JAE. Viešbučio statybos išlaidos siekė 1,9 mlrd. svarų. Šis viešbutis yra antras brangiausias pasaulyje statybos sąnaudų atžvilgiu. Emyratų Rūmų statybos kaštus pranoko tik Marina Bay Sands viešbutis, esantis Singapūre.
Roso sala
Roso sala – vulkaninė sala Antarktyje, Roso jūroje, Makmerdo užutėkyje, greta Antarktidos žemyno (Viktorijos žemės). Plotas – 2460 km². Dėl salą ir žemyną jungiančio nuolatinio ledo Roso sala kartais laikoma žemyno dalimi. Beveik visa sala padengta ledynais ir sniegu. Joje stūkso toliausiai Žemės pietuose esantis veikiantis Erebuso ugnikalnis (3794 m), snaudžiantis Teroro ugnikalnis (3230 m), skydinis Berdo ugnikalnis (1765 m). Rytinėje salos pakrantėje iškilęs nunatakas – Alkortos uolos.
Salą 1841 m. atrado Džeimsas Rosas, kurio garbei salą vėliau pavadino Robertas Skotas. Nuo šios salos savo antarktines keliones pradėdavo daugelis tyrinėtojų, nes ji yra toliausiai pietuose esanti jūra pasiekiama sala. Roso saloje veikia Naujosios Zelandijos Skoto bazė ir JAV Makmerdo stotis.
2019 m. Europos beisbolo čempionatas
2019 m. Europos beisbolo čempionatas – 35-asis Europos geriausiųjų komandų beisbolo čempionatas ir 6-asis kuris vyko Vokietijoje.
2017 m. atranką įveikė ir čempionate pirmą kartą turėjo dalyvauti Lietuvos vyrų rinktinė, kuri lemiamose atrankos varžybose nugalėjo Rusijos rinktinę rezultatu 8-3. 2018 m. liepą pakeitus taisykles iš Lietuvos kelialapis atimtas, o rinktinė papildomose atrankos varžybose pralaimėjo Austrijos rinktinei.
Pirmąsias penkias vietas iškovojusios komandos pelnė teisę dalyvauti atrankoje į beisbolo varžybas 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.
Indijos subkontinentas
thumb|right|250px|Indijos subkontinento geografinis žemėlapis Indijos subkontinentas – Azijos regionas, esantis į pietus nuo Himalajų ir besitęsiantis link Indijos vandenyno.
Dėl panašios teritorijos kai kurie akademikai „Indijos subkontinentą“ ir „Pietų Aziją“ vartoja kaip sinonimus. Dėl politinių priežasčių, kai kurie siūlo terminą „Pietų Azijos subkontinentas“, „Indo-Pako subkontinentas“ ar „Pietų Azija“. Akademikai teigia, kad „Pietų Azija“ Europoje ir Šiaurės Amerikoje populiaresnė nei „Indijos subkontinentas“. Indologas Ronald B. Inden teigia, kad pirmasis terminas plinta, nes aiškiai atskiriama Rytų Azija, bet kiti turi priešingą nuomonę.
Trakų vartai
Trakų vartai buvo sudėtinė Vilniaus gynybinės sienos dalis.
Vartų istorija
Trakų vartai minimi LDK kunigaikščio Aleksandro I privilegijoje.
Trakų vartai buvo pastatyti už Pranciškonų bažnyčios prie kelio į Trakus ir Kauną prie dabartinių Pylimo ir Trakų gatvių sankryžos.
Trakų vartus yra pavaizdavęs Tomašas Makovskis 1600 m. Vilniaus panoramoje, taip pat Pranciškus Smuglevičius savo piešinyje. Smuglevičiaus piešinyje, Trakų vartai pavaizduoti dviejų kondignacijų, barokiniai. Lango apvadai ornamentuoti, karnyzai suskaidyti. Vartai turėjo nedaug šaudymo angų, todėl jų funkcija veikiau buvo reprezentacinė negu gynybinė. Iš abiejų vartų pusių ėjo gynybinė siena, kurioje šaudymo plyšiai jau įrengti tankiai. Vartų stogas dvišlaitis. Trakų vartus puošė šventųjų paveikslai.
Taojuanas (rajonas)
Taojuanas  – vienas iš Taojuano rajonų, esantis šiaurės vakarų Taivane. Gyventojų 417 tūkst. (2014 m. duomenys).
Geografija
thumb|left|175px Taojuanas išsidėstęs Taojuano plokščiakalnyje, šalia gretimais esančio Guišano rajono. Nankanas yra pagrindinė upė Taojuane, tekanti pietryčių–šiaurės vakarų kryptimi.
Istorija
Taojuane senovėje gyveno lygumų Taivano aborigenai. Miestas vadinosi Taodzijuanu, išvertus „persikų sodas“, nes apylinkėse žydėdavo daug persikų. 1920 m. valdant japonams miestas buvo pervadintas Taojuanu.
Sukūrus Sinbėjų 2010 m. gruodžio 25 d., Taojuanas tapo didžiausiu apskrities pavaldumo miestu Taivane, nes nebeliko Bančiao. Po ketverių metų, 2014 m. gruodžio 25 d., buvo suformuotas dar vienas išskirtąjį statusą turintis miestas Taojuanas (buvusi Taojuano apskritis), o prieš tai buvęs Taojuano miestas buvo į trauktas į naujai sukurto miesto sudėtį ir tapo rajonu.
Hierarchija
thumb|200px|1911 m. karikatūra, vaizduojanti kapitalistinės santvarkos hierarchiją
Hierarchija (🇬🇷 'šventas' + 'valdžia, principas, pradas') – ontologinė ir vertybinė tikrovės pakopų gradacija.
Hierarchijos sąvoką V a. įvedė Dionisijas Areopagitas, apibūdindamas krikščioniškosios Bažnyčios organizaciją. Iki pat XIX a. šiuo žodžiu paprastai buvo įvardijama Bažnyčios struktūra, taip pat dangiškoji angelų ir šventųjų seka, bet vėliau hierarchijomis imtos vadinti ir kitokios skirtingų kokybių struktūros. Anglų sociologas Herbertas Spenceris hierarchijos terminą vartojo feodalinei visuomenei ir joje esančiam antagonizmui aprašyti. Vokiečių sociologas Maksas Vėberis sukūrė biurokratijos koncepciją, joje hierarchiją įvardijo kaip visuomenės sistemą, kuriai būdinga neasmeniškumas, racionalumas, griežtas reglamentavimas, ribota atsakomybė. Prancūzų sociologas Emilis Diurkheimas, kaip ir kiti socialinio funkcionalizmo šalininkai, hierarchiją laikė būtina socialinės stratifikacijos sistema, kylančia dėl visuomenės funkcijų pasidalijimo. Hierarchijos terminas dažnai vartojamas elito teorijų šalininkų (V. Pareto, K. Manheimo ir kitų) veikaluose.
Socialiniuose moksluose hierarchija laikoma kertine visuomenės sankloda – organizuodami kolektyvinius veiksmus bendriems organizacijos tikslams pasiekti individai negali išvengti hierarchinės struktūros. Šią struktūrą sudaro įvairios grandys, tarpusavyje susietos atsakomybės ir pavaldumo ryšiais. Hierachija paprastai atvaizduojama piramidės pavidalu – apatinės hierarchijos grandys gausios ir turi mažai galių, o kylant aukštyn galia didėja, o grandžių narių mažėja.
Hierarchinis principas taip pat naudojamas ir kituose moksluose – kalbotyroje, matematikoje, biologijoje, politikoje, programavime ir kt., kur siekiama parodyti struktūrinę atskirų narių priklausomybę.
Džanghua apskritis
Džanghua apskritis (pe̍h-ōe-jī: Chiong-hòa-kōan) – viena iš Taivano apskričių. Tai 15-a pagal dydį apskritis šalyje. Yra šalies vakarinėje dalyje. Šiaurėje ribojasi su Taidžongu, rytuose su Nantou apskritimi ir pietuose su Junlino apskritimi. Administracinis centras – Džanghua.
Šiaurės vakaruose yra istoriškai svarbus Lukango uostamiestis. Jo senamiestis su gerai išsilaikiusiomis šventyklomis yra populiarus turistinis objektas.
Geografija
Apskrities kraštovaizdis plokščias, daugiausia plyti Džanghua ir Dzianano lygumos. Jokia apskrities dalis neįsiterpia į centrines salos aukštumas, tik ties siena su Nantou apskritimi yra keletas kalvų, kaip kad Bagua kalvos. Aukščiausias geografinis taškas apskrityje yra Henšanas (443 m). Vakaruose apskritis ribojasi su Taivano sąsiauriu. Pakrantės ruožo ilgis siekia 60 km. Pietuose teka Žošuji upė, kuri sudaro Džanghua ir Junlino apskričių sieną. Šiaurėje nuo Taidžongo teritorijos apskritį skiria Dadu upė; čia įsikūrusi apskrities sostinė Džanghua.
Administracinis suskirstymas
Džanghua apskritis yra padalinta į:
1 miestą
7 miesto tipo gyvenvietes
18 kaimo tipo gyvenviečių
Janis Porukas
Kūryba
Janio Poruko pirmasis išspausdintas darbas buvo trumpa istorija „Purvaiņos“ (1888 m. „Dienas Lapa“ laikraštyje). Jis sukūrė 13 istorijų, vieną romaną, vieną poezijos rinkinį ir vieną pjesę. Savo prozos kūriniuose Porukas naudojo romantizmo elementus, realizmą ir simbolizmą. Jo poezija buvo labai intymi ir romantiška. Latvių kompozitorius Emilis Darzinis sukūrė kelis muzikinius kūrinius Poruko poemoms.
Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčia
miniatiūra|Bagaslaviškio Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčia
'''Šv. Kryžiaus Atradimo''' yra 9 Lietuvos bažnyčių titulas. Šį titulą turi šios bažnyčios:
Ravai
Ravais vadinami kaimai:
Hustler
Hustler – vyrams skirtas mėnesinis pornografinis žurnalas, pradėtas leisti JAV 1974 m., leidėjas – Larry Flyntas. Žurnalo prototipas buvo 1972 m. Flynto leistas „Hustler Newsletter“, dviejų lapų nespalvota brošiūra, pristatant informaciją apie jo valdomus striptizo klubus. 1973 m. viduryje „Hustler Newsletter“ jau buvo 32 lapų apimties, o 1974 m. liepą pasirodė pirmasis „Hustler“ žurnalo numeris.
„Hustler“ laikomas sėkmingiausiu pornografiniu žurnalu, jame publikuojamose nuotraukose atvirai vaizduojamos moterų genitalijos, taip pat ir sekso aktai.
Apie
Populiarumo viršūnėje 9 praėjusio amžiaus dešimtmetyje žurnalo tiražas siekė 3 mln., egzempliorių, tuo tarpu 2006 m. jis buvo apie 500 000. Šiuo metu „Hustler“ imeriją sudaro ne tik žurnalas, bet ir kazino, sekso reikmenų parduotuvės, striptizo klubai, kino studija bei TV kanalas.
Žurnale taip pat buvo publikuojami straipsniai ekonomikos, politikos ir socialių klausimų temomis, tuo jį išskiriant iš kitų pornografijos leidinių. 9 dešimtmetyje Flyntas žurnalą naudojo kaip kovos su prezidentu Ronald Reagan priemonę. 2009 m. Hustler nufilmavo keletą pornografinių filmų, kuriuose buvo parodijuojama Aliaskos gubernatorė Sarah Pallin.
Žurnalas yra leidžiamas keliose šalyse. Kanadoje leidžiamas „Hustler“ nepriklauso Flynto leidyklai, tačiau turi leidimą spausdinti amerikietiško leidimo straipsnius.
József Sákovics
Josefas Sakovičas (1927 m. liepos 26 d. – 2009 m. sausio 2 d.) – Vengrijos fechtotojas. Jis laimėjo vieną sidabro ir du aukso medalius dvejose olimpinėse žaidynėse.
Žmona – Lídia Sákovicsné Dömölky, fechtuotoja, olimpinė čempionė.
Pietų Kaukazo dujotiekis
Pietų Kaukazo dujotiekis – tarpvalstybinis magistralinis dujotiekis iš Azerbaidžano į Turkiją, tranzitu per Gruzijos teritorijas. Nutiestas paraleliai BTC naftotiekio.
2006 m. gegužės 21 d. dujotiekis prileistas dujų ir pradėtas eksploatuoti.
Savininkai
Dujotiekis priklauso tarptautinių kompanijų susitarimui:
Ethausva
thumb|200px|Bronzinis etruskų veidrodis, vaizduojantis (iš kairės į dešinę) Thanr, Tinią ir Ethausvą
Ethausva – deivė etruskų mitologijoje. Manoma, kad šios deivės vardas (eth) įrašytas ant bronzinių Pjačencos kepenų.
Vienintelis išlikęs Ethausvos atvaizdas – etruskų veidrodis, vaizduojantis Menrvos gimimą iš dievo Tinios galvos. Kaip ir drauge pavaizduota Thanr, Ethausva atlieka dieviškosios pribuvėjos vaidmenį. Dešinė deivės ranka uždėta ant Tinios galvos, o kairė – ant peties. Thanr ir Ethausva pavaizduotos su sparnais.
Ethausva siejama ir su gimdymo deive Eileitija.
Liukonių apylinkė
Liukonių apylinkė (arba Liūkonių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Gelvonų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Smėlių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Gelvonų apylinkės, Juknonių apylinkės ir Mančiušėnų apylinkės.
Rauškas
Rauškas – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Pajūrio. Telkšo Rauško ežeras. 1973 m. kaimo laukuose melioratoriai iškasė Rauško akmenį (15 tonų). 1987 m. riedulys atgabentas į prie magistralės esančią aikštelę, kurioje įrengtas aukuras Lietuvos keliuose žuvusiems žmonėms. Rauško akmuo stūkso aukščiausioje magistralės vietoje (180 m virš jūros lygio), Prienų kaime, už 23 km į šiaurės rytus nuo Rauško.
Istorija
Kaimas išnyko sovietmečiu per intensyvią melioraciją.
Knyzlaukio apylinkė
Knyzlaukio apylinkė (arba Knyzlaukių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Veprių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Smėlių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kulniškių apylinkės ir Mančiušėnų apylinkės.
Daumantas Žukauskas
Daumantas Žukauskas (g. 1992 m. vasario 4 d.) – Lietuvos futbolininkas, žaidžiantis FC Klaipėda komandoje, puolėjo pozicijose.
Debiutavo Lietuvos futbolo a lygoje 2008 m. būdamas 16 metų, bet tame sezone pagrindinėje komandoje sužaidė tik vienerias rungtynes. Vilniaus "Žalgiriui" iškritus į pirmąją lyga žaidė daugiau. 2010 m. su Vilniaus "Žalgiriu" pasirašė ilgalaikę sutartį. 2011 m. transferų lango mete persikėlė į FC Klaipėda komandą. 2012 m. sezone apsirašė kontraktą su Vilniaus "Polonija".
Turniškių II tvenkinys
left|120px
Turniškių II tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Vilniaus miesto šiaurinėje dalyje – Verkiuose. Sudarytas užtvenkus Turniškių upelį (Neries intakas) 1,1 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,36 km, plotis – iki 0,21 km. Altitudė 99,2 m. Krantai žemi. Šiaurinė tvenkinio dalis plačiai užpelkėjusi. Tvenkinys labai užžėlęs vandens augalija. Pasroviui nutįsusi 6 mažų tvenkinukų kaskada. Tvenkinį supa Verkių miškas. Pietine pakrante nutiesta Verkių gatvė.
Viktorijos žemė
thumb|200px|Viktorijos žemės žemėlapis
Viktorijos žemė  – kraštas rytų Antarktidoje, tarp 142 ir 170° r. il. Vakaruose žemę skalauja Roso jūra, šiaurėje – Somovo jūra, iš žemyno pusės driekiasi Transantarktiniai kalnai, iškylantys iki 4025 m aukščio (Listerio k.). Rytuose prie kalnų glaudžiasi ledyninė plynaukštė. Ledo dangos storis centrinėje dalyje viršija 2500 m.
Viktorijos žemėje veikė tyrimų stotis Leningradskaja (TSRS, nuolat veikė 1971–1991 m.). Kraštas patenka į Australijos ir Naujosios Zelandijos antarktinių pretenzijų erdvę.
Viktorijos žemę 1841 m. atrado britų jūrininkas Džeimsas Rosas ir pavadino Anglijos karalienės Viktorijos garbei.
Ravai (Ignalina)
Ravai – viensėdis Ignalinos rajono savivaldybėje, 2 km nuo Kačergiškės.
Nechas I
thumb|right|120px|Nekau statula Bruklino muziejuje Nechas I (gimimo vardas Nekau, mirė 664 m. pr. m. e.) – 26-osios (Saiso ar Saito) Senovės Egipto faraonų dinastijos pradininko Psamtiko I tėvas, Saiso valdovas.
Nechas I buvo Saiso valdovas, nužudytas 664 m. pr. m. e. Pagrindinės žinios apie jį yra iš asirų karalių Esarchadono ir Ašurbanipalo analų. Šiek tiek išliko egiptietiškų tekstų ir apie jį užsimena Herodotas. To meto Egipto faraonais buvo Kušo karalystės karaliai, tačiau provincijų vietinės monarchijos buvo gana savarankiškos. Saiso monarchija, atrodo, buvo galingiausia iš jų. 671 m. pr. m. e. asirų karalius Esarchadonas išvijo kušitus iš Egipto ir Nechas I išlaikė valdžią Saise. Kušitų karalius Taharka surengė atsakomąjį karinį žygį, į kurį 667−666 m. pr. m. e. kampanijoje atsakė asirų karalius Ašurbanipalas. Nechas ir kiti Egipto monarchai iš pradžių buvo lojalūs Ašurbanipalui, tačiau ilgainiui jie surezgė sąmokslą Taharkos naudai. Išaiškėjus sąmokslui asirai žiauriai susidorojo su egiptiečiais, sukilėlių miestai, tarp jų ir Saisas, buvo griaunami, gyventojams nudiriamos odos ir pakabinamos ant miestų sienų. Visi Egipto sukilę monarchai buvo nužudyti, išskyrus Nechą, kuris kažkokiais būdais sugebėjo įtikinti asirus savo nekaltumu. Nechui buvo grąžintos jo žemės, o sūnus Psamtikas paskirtas Atribio miesto valdytoju. 664 m. Taharkos įpėdinis, kušitų karalius Tanutamonas surengė invaziją į Egiptą, nugalėjo egiptiečius prie Memfio. Nechas I liko ištikimu asirams ir buvo nugalėtojų nužudytas.
Mažeikiškių apylinkė
Mažeikiškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio rytų Lietuvoje.
Turliškiai
Turliškiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Dubingių.
Mažeikiškių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pabaisko valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Smėlių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kulniškių apylinkės ir Pabaisko apylinkės.
Ravai (Trakai)
Ravai – viensėdis Trakų rajono savivaldybėje, 1 km nuo Aukštadvario.
Dujotiekis Mozdokas–Hadžikabulas
Dujotiekis Mozdokas-Hadžikabulas – tarpvalstybinis magistralinis dujotiekis iš Rusijos Šiaurės Osetijos autonominės respublikos į Azerbaidžaną. Pradžioje buvo pastatytas aprūpinti Azerbaidžano teritorijas rusiškomis gamtinėmis dujomis, bet šiuo metu naudojamas dujoms iš Azerbaidžano į Rusiją tiekti.
Istorija
Iki 1979 m. Pietų Kaukazo teritorijos Sovietų Sąjungoje buvo aprūpinamos gamtinėmis dujomis iš Irano. Įvykus Irano revoliucijai, dujų tranzitas į Sovietų Sąjungos teritorijas nutrauktas. 1983 m. užbaigtas dujotiekis Mozdokas-Hadžikabulas dujų tiekimui Pietų Kaukazo teritorijose užtikrinti.
Nuo 2007 m. Azerbaidžanas eksploatuoja ir vartoja savo teritorijoje išgaunamas gamtines dujas, dėl to nuo 2007 m. dujotiekis buvo nebenaudojamas. 2008 m. Rusijos nacionalinis gamtinių dujų tiekėjas „Gazprom“ pradėjo derybas dėl dujotiekio pritaikymo dujų tiekimui iš Azerbaidžano į Rusijos teritorijas. 2009 m. birželio 29 d. pasirašytas susitarimas dėl Azerbaidžano dujų pardavimo Rusijai.
Kunigiškių apylinkė (Smėliai)
Kunigiškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Veprių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Smėlių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Mančiušėnų apylinkės.
CD El Nacional
Club Deportivo El Nacional, o trumpiau vadinamas CD El Nacional, El Nacional Quito – profesionalus Ekvadoro futbolo klubas, rungtyniaujantis aukščiausioje lygoje. Įsikūręs šalies sostinėje Kite. Namų rungtynes žaidžia Atahualpos olimpiniame stadione, talpinančiame 40 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Klubas įkurtas 1964 m. Birželio 1 d. Rungtyniavo A serijoje.
Sankt Peterburgo konservatorija
Sankt Peterburgo valstybinė N. Rimskio-Korsakovo konservatorija – pirmoji konservatorija Rusijoje, aukštoji muzikos mokykla, veikianti Sankt Peterburge.
Istorija
Konservatoriją 1862 m. įkūrė Antonas Rubinšteinas, rusų pianistas ir kompozitorius. 1867 m. atsistatydinus, jį pakeitė Nikolajus Zaremba. 1887 m. A. Rubinšteinas grįžo į konservatoriją, siekdamas pagerinti bendrus mokylos standartus. Jis peržiūrėjo mokymo programą, pašalino nepažangius studentus, atleido ir nušalino daugelį dėstytojų, sugriežtino stojimo ir egzaminų reikalavimus. 1891 m. jis vėl atsistatydino dėl Imperatoriškosios rasių kvotos reikalavimo (buvo žydų kilmės).
Manao Tupapau
Manao Tupapau (Mirusiojo dvasia stebi) – vienas žymiausių prancūzų dailininko postimpresionisto Polio Gogeno paveikslų, sukurtų jo pirmosios viešnagės Taityje metu.
Sankt Peterburgo konservatorija
Istorija
XX a. miestas keitė savo pavadinimus, atitinkamai buvo pervadinama ir mokymo įstaiga – Petrogrado konservatorija, Leningrado konservatorija.
Manao Tupapau
Apie paveikslą
Paveikslą P. Gogenas sukūrė 1892 m. savo pirmos viešnagės Taityje metu. Paveiksle pavaizduota tuometinė jauna, jo meilužė (vahinė) Tehamana, arba, kaip dailininkas ją vadino − Tehura, su kuria gyveno per savo pirmą viešnagę Taityje 1891−1893 m. Gulinti vahinė apsupta magiškai švytinčių tonų: baltai-geltonos patalynės, kerinčio rožinio audeklo. Už lovos pavaizduotas tupapau − mirusio taitiečio dvasia. Kritikai pastebėjo aiškias paveikslo asociacijas su garsiu E. Manė paveikslu „Olimpija“. Tačiau nuogos jaunos moters, gulinčios lovoje, vaizdiniui P. Gogenas suteikė visiškai kitokias prasmes nei erotinio kūrinio.
Sankt Peterburgo konservatorija
Istorija
Tarp konservatorijos žymiausių absolventų buvo tokie garsūs kompozitoriai kaip Piotras Čaikovskis, Sergejus Prokofjevas, Artūras Kapas, Rudolfas Tobiasas, taip pat ir Dmitrijus Šostakovičius, kuris 1960-aisiais dėstė konservatorijoje, atnešdamas jai papildomos šlovės. Tarp jo mokinių buvo Germanas Okunevas ir Borisas Tiščenka.
Manao Tupapau
Apie paveikslą
Knygoje „Noa Noa“ dailininkas prisiminė paveikslo įkvėpimo ištakas: jo vežimas sulūžo ir jis namo grįžo tik paryčiais, įėjo į tamsų kambarį ir ''„Tehura gulėjo nejudėdama, nuoga ant pilvo, ji žvelgė į mane, jos akys buvo išsiplėtusios iš baimės, atrodo, ji nežinojo kas aš toks. Trumpam momentui aš irgi pasijutau nejaukiai, Tehuros siaubas buvo apčiuopiamas. Man atrodė, kad iš jos akių liejasi fluorescencinė šviesa. Tikriausiai ji mane, pavargusiu veidu, supainiojo su tais legendiniais demonais, dvasiomis-stebėtojais tupapau, kurie pasirodo taitiečiams per bemieges naktis.“'' Pasak P. Gogeno, paveikslo pavadinimas turi dvigubą prasmę: „arba ji galvoja apie dvasią, arba dvasia galvoja apie ją“. Paveikslą P. Gogenas už 900 frankų pardavė 1895 m. aukciono metu Paryžiuje. 1929 m. „Manao Tupapau“ įsigijo JAV filantropas Ansor Conger Goodyear (1877−1964), po kurio mirties paveikslas perduotas A. C. Goodyear fondui ir eksponuojamas Albright-Knox galerijoje Bafale JAV.
Sankt Peterburgo konservatorija
Istorija
Kompozitorius Nikolajus Rimskis-Korsakovas buvo paskirtas profesoriumi 1871 m., o konservatorijai jo vardas buvo suteiktas 1944 m. N. Rimskis-Korsakovas konservatorijoje dėstė beveik keturiasdešimt metų, o jo bronzinis paminklas stovi šalia pastato Teatro aikštėje.
Jauniausias muzikantas, kuris kada nors buvo priimtas į konservatoriją, buvo ketverių metų smuikininkė Klara Rokomor, litvakė iš Vilniaus, vėliau išgarsėjusi grojimu teremino instrumentu.
Studijavę lietuviai
Konservatorijoje studijavo kompozitoriai Česlovas Sasnauskas, Mikas Petrauskas, Konstantinas Galkauskas, Jurgis Karnavičius, Stasys Šimkus, Juozas Tallat Kelpša, Juozas Žilevičius, Julius Juzeliūnas, Eduardas Balsys, dirigentai Mykolas Bukša, Rimas Geniušas, Margarita Dvarionaitė, Jonas Aleksa, Stasys Domarkas, Juozas Domarkas, Povilas Gylys, Gintaras Rinkevičius, režisierius Eligijus Domarkas, dainininkai Juozas Babravičius, Kipras Petrauskas, Stasys Audėjus, Vladislava Grigaitienė, Ona Glinskaitė, Ona Zabielaitė-Karvelienė, pianistė Nijolė Kasperavičiūtė, klarnetininkas Algirdas Budrys, obojininkas Juozas Vytautas Rimas, birbynininkas Antanas Smolskus, muzikologai Jonas Vytautas Bruveris, Juozas Antanavičius.
Konservatorijoje menotyros daktaro disertacijas apgynė Juozas Gaudrimas, Jadvyga Čiurlionytė, Julius Juzeliūnas. Saulius Sondeckis buvo Sankt Peterburgo konservatorijos garbės profesorius (2006).
Fakultetai
XXI a. pradžioje konservatorija buvo pavaldi Rusijos Federacijos kultūros ministerijai, rengė muzikos atlikėjus, kompozitorius, muzikologus, operos režisierius, baletmeisterius, pedagogus. Veikė septyni fakultetai:
Konservatorijos pastatas
Konservatorija įsikūrusi buvusiame senojo Didžiojo teatro pastate, kurį 1896 m. žymiai perstatė architektas Vladimiras Nikolia, įtraukęs į naująjį pastatą teatro sienas ir pamatus. Pagal architekto Traugoto Bardto projektą 1912 m. pastatas buvo išplėstas, perstatyta Didžioji salė. Pastatas įrašytas Rusijos kultūros paveldo registre.
Daniel da Silva
(g. 1973 m. gegužės 27 d.) – buvęs Brazilijos futbolininkas, rungtyniavęs Brazilijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2002 m.
Balaševičai
Balaševičai  – kaimas pietryčių Baltarusijoje, 5 km į rytus nuo Glusko.
Istorija
XIX a. buvo kaimas Babruisko apskrities Glusko valsčiuje.
The Girlicious Tour
„The Girlicious Tour“ yra Jungtinių Amerikos Valstijų Pop/R&B grupės „Girlicious“ koncertinis turas.
Istorija
Turas prasidėjo 2008 m. spalio 15 d., o „atidarymo atlikėjas“ buvo Danny Fernandes.
„Girlicious“ pradėjo antrąjį etapą kovo 5 d., o užbaigė kovo 21 d. Danny Fernandes taip pat dalyvavo šiame etape. Paskutinis šou buvo Britney Spears turo „The Circus Starring: Britney Spears“ dalis Kanadoje. „Girlicious“ surengė antrąjį šou trijuose miestuose ta pačią dieną.
Danijos moterų ledo ritulio rinktinė
Danijos moterų ledo ritulio rinktinė – nacionalinė moterų komanda atstovaujanti Danijai tarptautinėse varžybose.
Unitai
thumb|Vilniaus Švč. Trejybės bažnyčia Unitai, arba Ukrainos graikų apeigų katalikai  – Lietuvos ir Lenkijos valstybės stačiatikiai, 1596 m. sudarę su Romos Katalikų Bažnyčia Bresto bažnytinę uniją. Pagal ją stačiatikiai pripažino popiežiaus valdžią ir priėmė katalikybės dogmatiką, bet pasiliko savo liturgiją ir bažnytinę slavų kalbą.
1608–1827 m. Vilniuje unitams priklausė Švč. Trejybės bažnyčia, veikė bazilijonų vienuolynas. 1749 m. bazilijonų unitų vienuolynas buvo įsteigtas Bazilionuose (Šiaulių rajonas). 1795 m. unitai turėjo 30 bendrojo lavinimo mokyklų, 95 vienuolynus, prie kurių taip pat veikė mokyklos. Rusijos stačiatikių bažnyčia visą laiką priešinosi unijai. 1827–1839 m. caro Nikolajaus I dekretu visi unitų vienuolynai buvo sustačiatikinti, iš jų globos atimtos mokyklos, panaikintos bažnytinės provincijos. Unitai atsikūrė nepriklausomoje Lietuvoje 1919–1940 m.
Lietuvos Rytų apeigų katalikų Bažnyčios nariai buvo ir yra ukrainiečių, baltarusių ir rusų tautybės žmonės, labai mažai unitų yra lenkų ir lietuvių. Šiuo metu Lietuvoje yra 5 unitų bendruomenės, apie 150 aktyvių Bažnyčios narių. 1992 m. unitams grąžinta Vilniaus Švč. Trejybės bažnyčia.
Svisločiaus valsčius
Svisločiaus valsčius yra buvęs carmečiu:
Ravališkės
Ravališkės – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 2 km nuo Kazokiškių.
Mokotlongas
Mokotlongas – miestas rytų Lesote. Mokotlongo rajono administracinis centras.
Komunistų partijos manifestas
miniatiūra|Pirmasis leidimas Komunistų partijos manifestas – 1848 m. politinis dokumentas, parašytas vokiečių filosofų Karlo Markso ir Frydricho Engelso. Manifestas iš pradžių paskelbtas Londone, per 1848 m. revoliucijų (Tautų pavasario) pradžią. Manifestas yra vienas įtakingiausių pasaulio politinių dokumentų ir pateikia analitinį požiūrį į klasių kovą (istorinę ir tuometinę) bei daugiau kritikuoja kapitalizmą negu aukština komunizmą, kaip dažnai manoma.
Komunizmo manifestas apibendrina Markso ir Engelso teorijas apie visuomenės ir politikos prigimtį. Taip pat trumpai apibūdinamos idėjos, kaip tuometinę kapitalistinę visuomenę galiausiai pakeis socialistinė visuomenė. Paskutinėje manifesto pastraipoje autoriai ragina „priverstinai nuversti visas sanvarkas“, tai tarytum buvo kvietimas komunistinėms revoliucijoms visame pasaulyje.
2013 m. komunistų partijos manifestas buvo įtrauktas į UNESCO programą „Pasaulio atmintis“, kartu su kitu K. Markso darbu – 1-ąja „Kapitalo“ dalimi.
MFK Vilniaus FM
Vilniaus futbolo mokyklos moterų futbolo komanda – buvusi merginų/moterų Lietuvos futbolo komanda iš Vilniaus. Atstovavo Vilniaus futbolo mokyklą.
Istorija
Mokykla įkurta 1959 m. Mokykloje treneriais yra dirbę garsūs šalies futbolo specialistai: Stasys Paberžis, Z. Ganusauskas, V. Čiegis, R. Grušas, L. Dūda, J. Mulionis, Benjaminas Zelkevičius, Eugenijus Riabovas, V. Gedgaudas, V. Kateiva, St. Danisevičius, Algimantas Liubinskas, G. Kalėdinskas, Vytautas Dirmeikis, J. Miniauskas, Stasys Paberžis, St. Ramelis, R. Juška ir kiti.
Merginų futbolo komanda yra dalyvavusi A lygos čempionate, o nuo 2016 metų žaidė LMFA I lyga pirmenybėse.
2019 m. gruodžio mėn. pranešta apie tai, kad Vilniaus FM uždaroma.
Alexandre Torres
(g. 1966 m. rugpjūčio 22 d.) – buvęs Brazilijos futbolininkas, rungtyniavęs Brazilijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1992 m.
Vittorio Caprioli
Vitorijus Kapriolis (1921 m. rugpjūčio 15 d. – 1989 m. spalio 2 d.) buvo italų aktorius, režisierius ir scenarijų autorius.
MFK Vilniaus FM
2002
Ekipa elitinėje moterų lygoje užėmė penktąją vietą.
Vittorio Caprioli
Biografija
Kaprioli baigė Silvio D‘Amico dramos akademiją Romoje ir 1942 m. debiutavo Carli–Racca teatro scenoje. Pasibaigus karui, 1945 m. jis pradėjo bendradarbiauti su transliuotoju RAI, kur kartu su Luciano Salce kūrė varjetė programas. 1948 m. jis dirbo Piccolo teatre Milane, o 1950–ųjų pradžioje kūrė muzikinius pasirodymus Neapolitan Carosello.
MFK Vilniaus FM
2003
Moterų A lygoje užėmė trečią vietą.
Vittorio Caprioli
Biografija
1961 m. Kaprioli debiutavo kaip režisierius juosta „Leoni al sole“, kuri vėliau buvo įtraukta į 100 išsaugotinų Italijos filmų sąrašą.
MFK Vilniaus FM
2004
„Kreontas“-Vilniaus FM ekipa Moterų A lygoje užėmė trečią vietą.
Vittorio Caprioli
Biografija
1962 m. kitas jo režisuotas filmas „Parigi o cara“ buvo rodytas Venecijos kino festivalyje, kaip ir 1963 m. juosta „I cuori infranti“, kurį jis režisavo kartu su Gianni Puccini. 1970 m. Kaprioli režisuota komedija „Splendori e miserie di Madame Royale“ laikomas geriausiu jo darbu. Šiame filme pagrindinius vaidmenis atliko jis pats su tuometine žmona Franca Valeri.
MFK Vilniaus FM
2005
Vilniaus FM-„Kreontas“ ekipa užėmė septintąją vietą Moterų A lygoje.
Vittorio Caprioli
Biografija
Jis filmavosi kine, vaidino teatre ir televizijoje, nors pastarosios nemėgo. Paskutiniaisiais metais daugiausia dėmesio skyrė teatrui. Mirė Neapolio viešbutyje nuo širdies smūgio sulaukęs 68-erių.
MFK Vilniaus FM
2007
FM „Vilnius“ žaidė Pirmoje lygoje ir užėmė trečią vietą.
2008
„Vilnius-FM“ ekipa užėmė šeštąją vietą Moterų A lygoje.
2010
Jungtinė Nemenčinės „Rūtos“ ir Vilnius FM ekipa užėmė 5 vietą Moterų A lygoje.
2011
Jungtinė Nemenčinės „Rūtos“ ir Vilnius FM ekipa ir vėl užėmė 5 vietą Moterų A lygoje.
2012
Vilniaus FM-„Kreontas“ ekipa ir vėl užėmė 5 vietą Moterų A lygoje.
Ylgazo kalnai
Ylgazo kalnai  – kalnagūbris šiaurės vakarų Turkijoje, Ylgazo kalnų nacionalinio parko dalis. Aukščiausia viršukalnė – Bujukadžetas (2587 m). Ilgazo kalnų ilgis siekia apie 150 km vakarų-rytų kryptimi.
MFK Vilniaus FM
2013
Vilniaus FM-„Kreontas“ ekipa Moterų A lygoje liko paskutinėje vietoje (šeštoje).
Vittorio Caprioli
Asmeninis gyvenimas
1960–1974 m. Kaprioli buvo susituokęs su aktore Franca Valeri. Vėliau vedė psichologę Virginia Antonioli, su kuria susilaukė sūnaus Carlo Caprioli (g. 1972), taip pat aktoriaus.
MFK Vilniaus FM
2014
Vilniaus FM-„JL Stars“ laimėjo Lietuvos I lygos pirmenybes.
Ylgazo kalnai
Ylgazo kalnai, ypač šiauriniai šlaitai, yra padengti tankiu mišku. Todėl miškas dar vadinamas „medžių jūra“. Laukiniai gyvūnai, gyvenantys miškingose ​​vietovėse, yra raudonieji elniai, stirnos, elniai, šernai, rudieji lokiai, pilkieji vilkai, europinai šakalai, gemzės. 1996 m. Ylgazo kalnuose buvo aptikta nauja vabzdžių rūšis.
Yra slidinėjimo trasos.