cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Studentų gamtininkų mokslinė draugija
Istorija
1946 m. spalio mėn. įvyko pirmieji susirinkimai. Stimulą šiai veiklai davė Universiteto vadovybė, paraginusi katedrų vedėjus steigti prie katedrų studentų mokslinius būrelius. Moksliniai studentų veiklai didelį dėmesį skyrė komjaunimas, tačiau vieningo organizacinio vieneto nebuvo. Tuo metu VU GMF veikė moksliniai būreliai: augalų fiziologijos – botanikos (vadovas prof. J. Dagys), zoologijos (Augustinas Mačionis), geologijos – geografijos (Juozas Dalinkevičius).
1947 m. spalio mėn. 26-27 dienomis įvyko pirmoji Universiteto mokslinė konferencija, kurioje dirbo trys sekcijos. Į ją susirinko mokslininkai ir studentai. Ją atidarė Lietuvos TSR Mokslų Akademijos prezidentas Juozas Matulis. Studentų mokslinė draugija telkdama gabius ir darbščius studentus į mokslo tiriamąjį darbą, tapo rimta katedrų, dekanatų ir rektorato pagalbininke.
1948 m. oficialiai išrenkama pirmoji gamtos mokslų fakulteto SMD taryba jos pirmininku tapo K. Jankevičius, įkuriami genetikų – zoologų, genetikų – botanikų būreliai.
Petras Pacas
Petras Pacas (apie 1570–1642 m. birželio 19 d.) – LDK valstybinis ir karinis veikėjas, Lietuvos dvaro vėliavininkas (1613–1635 m.), Lietuvos dvaro paiždininkis (1635–1640 m.), Trakų vaivada (1640–1642 mm.), Mstislavlio, Radomlio ir Daugėliškių seniūnas.
Studentų gamtininkų mokslinė draugija
Istorija
1949 m. antroji mokslinė konferencija. 1949–1951 m. fakulteto SMD pirmininkas – V. Ščemeliovas.
1951–1952 m. įsteigus gyvulių fiziologijos katedrą, pradėjo veikti gyvulių fiziologų būrelis, įsikuria metereologų-klimatologų būrelis.
Petras Pacas
Biografija
thumb|left|150px|Petro Paco panegirika Lietuvos magnatų Pacų giminės atstovas, herbo „Gozdawa“ savininkas. Vilniaus kašteliono Povilo Paco (apie 1530–1595) ir Rainos Valavičiūtės sūnus. Brolis – Žemaitijos vyskupas Mikalojus Pacas (1570–1624).
Studentų gamtininkų mokslinė draugija
Istorija
1951–1953 m. fakulteto SMD pirmininkas – A. Merkys.
Petras Pacas
Biografija
Valdė Ašmenos pavietą ir valdas Vidzoje. Taip pat jam priklausė Mstislavlio, Radomlio ir Daugėliškių seniūnijos.
Išsilavinimą gavo Vilniaus universitete ir Italijoje. 1592 metais Petras Pacas gavo valdyti Mstislavlio seniūniją. 1607 metais buvo paskirtas demarkacijos sienos atitraukimo tarp Bereslaujos pavieto ir Kurliandijos komisaru. Buvo renkamas pasiuntiniu į seimus.
Studentų gamtininkų mokslinė draugija
Istorija
1953 m. pasibaigus šeštajai konferencijai įvyko pirmoji respublikinė mokslinių darbų apžiūra.
1954 m. septintojoje konferencijoje dirbo trys sekcijos: Biologijos, Geografijos ir Geologijos.
Petras Pacas
Biografija
ATR karų su Švedija, Rusijos valstybe ir Osmanų imperija dalyvis.
1613 metais Petras Pacas buvo paskirtas Lietuvos dvaro vėliavininku, 1635 metais gavo Lietuvos dvaro paiždininkio pareigybę. 1640 metais Petras Pacas tapo Trakų vaivada.
Studentų gamtininkų mokslinė draugija
Istorija
1960 m. fakultete įsteigta Gamtos apsaugos draugija.
1962 m. fakultete buvo įkurta biochemijos, biofizikos ir genetikos katedra. Pradžioje veikė bendras būrelis su trimis sekcijomis – biochemijos, biofizikos ir genetikos. Vėliau sekcijos persiorganizavo į atskirus savarankiškus būrelius.
Petras Pacas
Šeima ir vaikai
Petras Pacas buvo vedęs du kartus. Pirma jo žmona tapo Jadvyga Zavišaitė, nuo santuokos su kuria turėjo sūnų ir dukterį:
Studentų gamtininkų mokslinė draugija
Istorija
1963–1973 m. fakulteto SMD mokslinis vadovas buvo V. Rančelis.
Petras Pacas
Šeima ir vaikai
Antą kartą vedė Alšę (Elžbietą) Šemetaitę (m. 1652), Smolensko kašteliono Vaclovo Melchioro Šemetos (?–1599) ir Elžbietos Chodkevičiūtės dukterį. Vaikai:
Studentų gamtininkų mokslinė draugija
Istorija
1964 m. biofizikai įsteigė kibernetikų būrelį, kuriame dirbo įvairių Vilniaus miesto vidurinių mokyklų moksleiviai.
Represalija
Represalija (iš vidur. ir represalia) turi keletą reikšmių:
Studentų gamtininkų mokslinė draugija
Istorija
1964 m. SMD pradėjo organizuoti fakulteto atvirų durų dienas, kurių metu studentai – pirmakursiai supažindinami su atskirų katedrų ir laboratorijų vykdomais tyrimais.
Kleinikų valsčius
Kleinikų valsčius  – buvęs administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lenkijoje. Centras – Kleinikai.
Istorija
Įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo panaikintas. Atkurtas 1952 m. liepos 1 d. Bielsko apskrityje, Balstogės vaivadijoje iš dalies Bielsko ir Narevo valsčių, čia buvo 10 gromadų. 1954 m. sausio 1 d. dalis valsčiaus kaimų buvo prijungti prie Pasynkų valsčiaus, o pats valsčius priskirtas Hainuvkos apskričiai. 1954 m. rugsėjo 29 d. valsčius buvo panaikintas.
Studentų gamtininkų mokslinė draugija
Istorija
Nuo 1969 m. konferencijos metu studentai perskaito virš 100 pranešimų. Į jas yra kviečiami ir dalyvauja studentai iš kitų Lietuvos aukštųjų mokyklų (CVVPI, LŽŪA), taip pat buvo kviečiami iš kitų Tarybų Sąjungos miestų (Minsko, Rygos, Tartu, Leningrado, Maskvos, Tbilisio, Kijevo). Studentai pristatė geriausius pranešimus, buvo komandiruojami į Sąjungos aukštąsias mokyklas. Kiekvienai konferencijai buvo išleidžiama programa lietuvių ir rusų kalbomis.
1974 m. organizuojamos studentų mokslinės gamtos apsaugos konferencijos.
1974–1977 m. fakultete organizuojamos ateistinės konferencijos, kuriose studentai skaitė pranešimus ateistiniais klausimais, susietais su savo specialybe. Jų rengimą rėmė prof. P. Bluzmanas.
1977 m. fakultete įvyko Pabaltijo tarprespublikinė studentų gamtos apsaugos mokslinė konferencija, kurioje buvo perskaityti 70 pranešimų, išleistos tezės. Šiam renginiui daug jėgų atidavė SMD tarybos pirmininkas A. Brazauskas, mokslinis vadovas doc. D. Galvydytė, organizavimu labai rūpinosi Gamtos mokslų fakulteto dekanas doc. R. Tarvydas.
Türk Telekom Arena
Türk Telekom Arena – Stambule esantis futbolo stadionas, kuriame namų rungtynes žaidžia Galatasaray SK futbolo klubas.
Stadionas pastatytas 2011 m., talpina 52 652 žiūrovų. Tai vienintelis Turkijoje futbolo stadionas, kuriame aplink aikštę nėra lengvosios atletikos bėgimo takelio, o stadiono tribūnos pastatytos prie pat aikštės.
Represijоs
miniatiūra|dešinėje|150px|Paminklas prieškaryje represuotiems Tarybų Sąjungos lietuviams Levašovo kapinėse prie Sankt Peterburgo Represijos (: v. primere 'versti, spausti') – prievartinės priemonės, kurių imamasi prieš nepaklusniuosius režimui asmenis.
Terminas implikuoja moralinę kategoriją: represijos yra neteisingos ir susijusios su valdžios vykdymu. Prievartinės priemonės visada sukelia pasipriešinimą (žr. protestas, rezistencija, demonstracija).
Represijomis (ispan. La Represión) vadinamos karinės diktatūros P. Amerikoje XX a. 8-9 deš. (žr. Operation Condor).
Vaida Giraitytė-Juškevičienė
Vaida Giraitytė (g. 1983 m. vasario 9 d. Skaisčiūnuose, Kapsuko rajonas) – Lietuvos ir Marijampolės savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.
Biografija
2001 m. baigė Marijampolės 6-ąją vidurinę mokyklą, 2004 m. baigė Marijampolės kolegiją, vadybininkė, 2008 m. – vadybą Vilniaus universitete.
Seimo nario padėjėja – sekretorė. Marijampolės savivaldybės Tarybos sekretorė.
Darbo partijos Marijampolės skyriaus narė, Jaunimo organizacijos „Darbas“ Marijampolės skyriaus pirmininkė.
2007–2020 m. Marijampolės savivaldybės tarybos narė.
Skaisčiūnų kaimo bendruomenės narė.
Nuo 2020 m. Seimo narė.
Viesulas
miniatiūra|250px|Viesulas [[Manitoba|Manitoboje]] Viesulas – tai vertikalus sūkurys, stipriai besisukanti oro kolona, kuriame vėjas sukasi keliasdešimt metrų per sekundę ir didesniu greičiu (gali siekti net 130 m/s), šiaurės pusrutulyje dažniausiai prieš laikrodžio rodyklę. Šiaurės Amerikoje viesulas vadinamas tornadu; jis dažniausiai formuojasi rytinėje JAV pusėje. Sausumos viesulas dar vadinamas trombu.
Pagrindinės charakteristikos
Viesulo viduje atmosferos slėgis žemesnis negu jo išorėje dėl išcentrinės jėgos ir labai staigaus adiabatinio oro vėsimo. Tuo paaiškinamas viesulo gebėjimas įsiurbti daiktus ir vandenį. Yra buvę atvejų, kai siurbiamo vandens stulpas pakildavo iki 6 m ir aukščiau. Kartu su vandeniu dažnai įsiurbiama žuvų, medūzų, varlių ir augalų. Kai viesulas užslenka ant sausumos, oras jo viduje dėl didesnės trinties su paklotiniu paviršiumi ima suktis lėčiau ir vanduo su visais faunos ir floros atstovais iškrinta liūtinio lietaus (dažnai katastrofiško) pavidalu. Taip paaiškinami kartais pasitaikantys lietūs žuvimis, varlėmis ar kitais daiktais. Liudininkai pasakoja, kad vištos, patekusios į viesulo judėjimo juostą, akimirksniu pasidaro plikos, lyg jas kas būtų nupešęs. Tas pats atsitinka ir žmonėms – jie lieka be drabužių.
Kai viesulas slenka virš pastatų, šie dažnai sprogsta iš vidaus, nes pastato viduje slėgis būna daug didesnis, negu jo išorėje, kur oras smarkiai išretėja. Slėgio kontrastai siekia 50–100 hPa, o ypač galingų ir didelių viesulų centre slėgis gali nukristi 200–250 hPa. Galinguose viesuluose vėjo greitis sustiprėja iki 100 m/s ir daugiau. Didžiausias vėjo greitis – 142 m/s – tornade doplerio radaru užfiksuotas 1999 m. gegužės 3 d. Oklahomoje (JAV).
UEFA Intertoto taurė 2004 m.
2004 m. Intertoto taurė – turnyras, įvykęs 2004 m. vasarą. Turnyrą laimėję trys klubai –, ir  (pastarieji du antrąkart iš eilės) – pateko į  pagrindinį etapą.
Viesulas
Fudžitos skalė viesulų stiprumui nustatyti
Viesulai apibūdinami pagal Fudžitos skalę, svarbiausi kriterijai yra vėjo greitis ir padaryta žala. Skiriamos 6 tornadų kategorijos:
Viesulai Lietuvoje
Lietuvoje viesulų pasitaiko vidutiniškai kas antri, treti metai. Bene stipriausias žinomas viesulas 1981 m. gegužės 29 d. nusiaubė Širvintas: viesulo metu vėjo greitis siekė apie 60–70 m/s (nustatyta pagal Boforto skalę). Viesulas pakėlė į orą arklį, apvertė 8 t sveriantį traktorių, 6 km ilgio ir 2 km pločio ruože apgriovė 30 pastatų, aplamdė 45 automobilius, vienas žmogus žuvo, nukentėjo 32. Iškart po viesulo pasipylė stambi kruša (2–3 cm skersmens ledėkai).
Pastaraisiais metais įsimintinas viesulas praslinko 2011 m. liepos 27 d. Šiaulių ir Radviliškio rajonuose, kur buvo vartomos vilkikų, traktorių priekabos, raunami ir į orą keliami kelio ženklai ir medžių šakos, griuvo namai (be kitų, visiškai suniokotas Gražionių dvaras), bet laimei žmonės nenukentėjo.
Lietuvoje (nuo 1951 m.) buvo 24 viesulai, neramiausi buvo 1978, 1981 ir 1983 m. – praūžė net po du viesulus per metus. Reikia pabrėžti, jog ne visi viesulai yra užfiksuojami, nes kartais jie būna silpni ir slenka per mažai apgyvendintas teritorijas, todėl lieka nepastebėti, taigi statistika apie viesulų kiekį per tam tikrą laikotarpį nėra absoliučiai tiksli.
Sąlygos viesulams formuotis Lietuvoje
Viesulai Lietuvoje kyla kovą–rugsėjį (dažniausiai rugpjūtį), po pietų (15–21 val.), kai yra palankios sąlygos formuotis labai aukštiems kamuoliniams perkūnijos debesims, kartais išaugantiems iki 12–15 km aukščio, t. y. net virš troposferos.
Labai galinga konvekcija, sudaranti sąlygas kilti viesului, Lietuvoje gali atsirasti, kai aukštuminį šiltą barinį gūbrį (3–5 km aukštyje) nustumia šaltas slėgis. Tipiškos viesului sinoptinės situacijos yra banguojantis frontas, šaltas frontas arba okliuzijos taškas. Tuomet pažemio oro srautų konvergencija, dar labiau sustiprina frontinis oro kilimas, todėl šiltas oras energingai veržiasi į viršų net iki 90 m/s greičiu. Dienomis, kai kildavo viesulai, Lietuvoje būdavo šilta, oras drėgnas. Rasos taško temperatūra būdavo didesnė kaip 10–12 °C, o oras prie žemės paviršiaus įšildavo iki 23–28 °C. Tuo metu vidurinė troposfera atvėsdavo dėl šalto oro prietakos ir susidarydavo didžiuliai vertikalūs temperatūros gradientai, kaip tik reikalingi konvekciniams debesims formuotis.
Tornadai JAV (Tornadų alėja)
miniatiūra|Tornadų kiekis JAV JAV yra unikali vieta pasaulyje, kur formuojasi daugiausia viesulų per metus. Taip yra dėl unikalios geografinių objektų padėties, kuri lemia puikias sąlygas tornadų formavimuisi. Karibų jūra yra puikus drėgno ir labai šilto oro šaltinis, šiaurinė JAV dalis ir Kanada yra puikus sauso ir vėsaus/šalto oro šaltinis, o tornadų formavimuisi ir yra reikalinga kontrastingų oro masių sandūra, t. y. šilto ir drėgno bei vėsaus ir sauso. Tokia oro masių prietaka yra unikali, nes šiame žemyne jokie kalnai neužstoja šių oro masių pernašos, t. y. visi didžiausi kalnų masyvai (Apalačų kalnai, Kordiljerų kalnai) yra išsidėstę žemyno rytinėje ir vakarinėje dalyje ar pakraštyje iš pietų į šiaurę. Europoje, o ypač Lietuvoje tokiai šiltų ir drėgnų oro masių prietakai iš pietų trukdo Alpių, Balkanų, Tatrų kalnai oro, o šalto ir sauso oro prietakai iš šiaurės Skandinavijos kalnai. Taigi dėl palyginus didelio tornadų kiekio JAV rytinėje pusėje, buvo išskirta Tornadų alėja, kurioje būna didžiausias tornadų kiekis per metus, t. y. 10 ir daugiau F2–F5 kategorijos tornadų.
Panašios į viesulus struktūros
Panašios į viesulų struktūros yra:
Dulkių sūkuriai (verpetai), tik daug kartų mažesni. Dulkių sūkuriai kyla vasarą saulėtą dieną, kai ant įkaitusios sausos dirvos užslenka vėsesnis oras. Dulkių sūkuriai atrodo kaip dulkių stulpas, kurio aukštis gali siekti nuo keliolikos iki keliasdešimt metrų. Dulkių sūkuriai juda kartu su vyraujančiu oro srautu.
Dar vienas labai panašios struktūros, bet labai retas reiškinys yra sniego sūkurys. Manoma, jog jis formuojasi panašiu principu kaip ir dulkių sūkurys, t. y. giedrą dieną labai šaltas oras užslenka ant santykinai šiltesnio oro, tačiau šio reiškinio formavimasis dar nėra pakankamai ištyrinėtas.
Benelli
Benelli – Italijos kompanija šaulių ginklų gamintoja, įkurta 1967 m., labiausiai žinoma kaip aukštos kokybės lygiavamzdžių šautuvų, kuriuos visame pasaulyje  naudoja kariškiai, teisėsaugininkai ir civiliai savigynai, gamintojas. Būstinė – Urbine. Kompanija įkurta kaip „Benelli“ motociklų gamybos kompanijos atšaka. „Benelli“ ir „Benelli USA“ kompanijų savininkas nuo 2000 m. yra kompanija „Fabbrica d'Armi Pietro Beretta“.
Vienas žinomiausių kompanijos gaminamų šautuvų yra Benelli M3, 12 kalibro ginklas, kuriuos labai dažnai naudoja JAV SWAT komandos.
Lygiavamzdžiai
Daugelis „Benelli“ lygiavamzdžių naudoja unikalų atatrankos inercijos panaudojimo mechanizmą, kurį išrado Bruno Civolani. 1999 m. „Benelli“ pateikė rinkon Benelli M4 Super 90, neįprastą savitaisį lygiavamzdį (naudojantį parako dujų pertaisymo variklį), skirtą kariškiams ir teisėsaugininkams. Savitaisis Benelli Super Black Eagle yra mėgstamas vandens paukščių medžiotojų.
Kiti ginklai
Pistoletai: Pneumatiniai pistoletai:
Betūtis pistoletas kulkosvaidis:
Enisas
Enisas – miestas vakarų Airijoje, prie Ferguso upės. Klero grafystės centras. Yra XVIII a. Šv. Petro ir Povilo katedra.
Istorija
Miestas įkurtas 1242 m.
Kazino Royale (1967 filmas)
Pagrindiniai aktoriai
left |thumb|170px|Seras Džeimsas Bondas ir mis Manipeni left |thumb|170px|Vesper Lynd Daug filme vaidinusių aktorių vienu ar kitu laikotarpiu taip pat filmavosi ir originaliuose bondiados filmuose: Ursula Andress („Daktaras Ne“, už vaidmenį kuriame ji, daugelio nuomone, laikoma geriausia visų laikų Bondo mergina), Vladek Sheybal („Iš Rusijos su meile“), Burt Kwouk („Auksapirštis“ ir „Gyveni tik du kartus“), Caroline Munro („Šnipas, kuris mane mylėjo“) ir kiti.
Filmo kūrimo aplinkybės
right|thumb|170px|Bondas ir SMERSH agentė Flemingas teises į savo romaną pardavė 1955 m. prodiuseriui Gregory Ratoff už 6000 JAV dolerių (52,8 tūkstančio dolerių 2015 m. kursu). Po metų Ratoff kartu su kolega Michael Garrison įkūrė kompaniją, norėdami ekranizuoti knygą, tačiau jiems nepavyko rati finansavimo šaltinio. 1960 m. gruodį Ratoff mirė ir prodiuseris Charles K. Feldman, atsatovavęs šio našlei, įsigijo teises į knygą. Jis keletą kartų mėgino teises parduoti prodiuseriams Albert R. Broccoli ir Harry Saltzman ir jų kompanijai „EON Productions“, įsigijusiems teises į kitus Flemingo kūrinius, tačiau abiem pusėms susitarti nepavyko. Pasirodžius pirmiesiems bondiados filmams (jų iki 1967 m. jau buvo išleista 4), Feldmanas suprato, kad nepajėgs sukurti filmo, galinčio varžytis su kompanijos EON kūriniais, todėl nutarė „Casino Royale“ kurti kaip satyrą.
Nuo 1999 m. teisės į šį filmą, kaip ir į visą „Eon Productions“ bondiados seriją, priklauso kompanijai „Metro-Goldwyn-Mayer“.
2018 m. Afrikos moterų rankinio čempionatas
2018 m. Afrikos moterų rankinio čempionatas – 23-asis Afrikos moterų rankinio čempionatas, kuris vyko 2018 m. gruodžio 2 - gruodžio 12 dienomis Kongo Respublikoje. Čempionato nugalėtoja Angola pelnė pakvietimą į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes.
Menkupiai
Menkupiai – kaimas šiaurinėje Kalvarijos savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Jurgežerių. Stūkso Menkupių piliakalnis. Menkupių biblioteka yra Tarprubežiuose.
Rugeniškis
Rugeniškis – kaimas Utenos rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 7 km į šiaurės rytus nuo Kuktiškių.
Robertas Rimas
Robertas Rimas (g. 1971 m. liepos 5 d.) – Lietuvos dziudo imtynininkas (90 kg), rinktinės narys, Europos vyrų dziudo čempionato dalyvis.
R. Rimas atststovavo Kauno klubui „Danas“.
Pasiekimai
R. Rimas yra daugkartinis Respublikos čempionas, tarptautinių turnyrų laimėtojas bei prizininkas. 1999 m. dalyvavo Europos vyrų dziudo čempionate Bratislavoje (Slovakija), kur iškovojo 5-ąją vietą (81 kg).
Posado ežeras
Posado ežeras yra Argentinoje, Patagonijoje, Santa Kruso provincijoje, 227 m aukštyje. Išsidėstęs 200 km į pietus nuo Perito Moreno nac. parko, netoli Ipolito Irigojeno gyvenvietės. Ežeras trikampio formos, protaka jungiasi su Puejredono ežeru. Šiaurės rytinis krantas status, skardingas. Klimatas Posado ežero apylinkėse rūstus: per metus iškrinta ~200 mm kritulių, metinė temperatūra vos 4,5 °C. Ežere gausu žuvų. Posado ežeras priklauso Ramiojo vandenyno baseinui.
Maria Witkiewiczowa
Marija Vitkievičienė (1853 m. sausio 21 d. Tryškiuose, Rusijos imperijoje – 1931 m. gruodžio 3 d. Zakopanėje, Antroji Lenkijos Respublika) – dailininko ir architekto Stanislovo Vitkevičiaus žmona, muzikos mokytoja.
Biografija
Gimė 1853 m. sausio 21 d. Tryškiuose, tėvas Laurynas Mauricijus Pietžkievičius (Wawrzyniec Maurycy Pietrzkiewicz) kilęs iš žemaičių bajorų giminės, motina Julija Rudnicka. Marija studijavo Varšuvos konservatorijoje, mokslus baigė 1872 metais. Baigusi mokslus dirbo muzikos mokytoja Krokuvoje. 1884 m. sausio 5 d. ištekėjo už Stanislovo Vitkevičiaus, 1885 m. susilaukė sūnaus Stanisław Ignacy Witkiewicz. 1890 m. birželį kartu su vyru persikėlė gyventi į Zakopanę, kur pradėjo dirbti muzikos mokytoja vietinėje mergaičių mokykloje, teikė privačias pamokas bei dirbo Zakopanės chore. 1913 m. išėjo į pensiją.
Mirė 1931 m. gruodžio 3 d. Zakopanėje.
Rinoltai
Rinoltai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šumovo valsčiuje, Zambruvo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 19 km į pietvakarius nuo Zambruvo ir apie 80 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Radvani Zaožė
Radvani Zaožė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šumovo valsčiuje, Zambruvo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 19 km į pietvakarius nuo Zambruvo ir apie 81 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Intriga (mene)
Intriga ( – „klaidinu“) teatre – dinaminė įvykių schema teatro pjesėje; rečiau – kituose meno žanruose. Intriga skatina dramatizmą, proceso vyksmą ir eigą.
Akcentuojant intrigos liniją ir menkinant charakterių atskleidimą, tai gali sumažinti realizmo ir faktinės situacijos suvokimą kaip yra, pavyzdžiui, O. E. Skribo intrigos komedija.
Literatūroje intriga sukausto skaitytojo dėmesį, kadangi atidžiau sekama įvykių plėtotė, o tai ragina neatsitraukti nuo skaitomo teksto.
Kine ir įvairiuose filmuose intriga pagyvina veiksmą. Nuotykių filmuose intriga vaidina bene svarbiausią vaidmenį, dokumentikoje jos yra mažiausiai.
Juodkrūtis bėgikas
Juodkrūtis bėgikas (Calidris alpina) – tilvikinių (Scolopacidae) šeimos paukštis, kuris lengvai atpažįstamas nuo kitų bėgikų pagal juodą dėmę papilvyje. Kūnas iki 18 cm ilgio, viršutinė pusė rusva ir su juodomis dėmelėmis, pilvas baltas. Snapas tamsus, truputį išlinkęs žemyn.
Sporto aikštė
thumb|Amfiteatras – modernių sporto aikščių pirmtakas ([[koliziejus, Roma)]] Sporto aikštė – statinys, įrenginys, skirtas sportinei veiklai.
Molotovo-Ribentropo paktas
thumb|200px|[[Viačeslavas Molotovas|Molotovas pasirašo paktą, už jo – Ribentropas, dešiniau – Stalinas (šviesiu švarku), ant sienos Lenino portretas]] Molotovo–Ribentropo paktas – 1939 m. rugpjūčio 23 d. Maskvoje pasirašytas nacistinės Vokietijos ir SSRS paktas – nepuolimo sutartis bei slapti Vidurio ir Rytų Europos padalijimo protokolai. Paktą pasirašė šalių užsienio reikalų ministrai – Joachimas fon Ribentropas ir Viačeslavas Molotovas. Oficialiai paktas buvo žinomas kaip Nepuolimo sutartis tarp Vokietijos ir Sovietų Sąjungos. Neoficialiai jis taip pat vadinamas Hitlerio–Stalino paktu arba nacių–sovietų paktu.
Ėgliabaliai
Ėgliabaliai – kaimas šiaurinėje Kalvarijos savivaldybės dalyje, apie kilometrą į pietus nuo Tarprubežių.
Molotovo-Ribentropo paktas
Pagal šios sutarties slaptuosius protokolus į SSRS įtakos sferą pateko Suomija, Estija, Latvija, rytų Lenkija ir dalis Rumunijos (Besarabija). Vokietijos įtakon pateko Lietuva ir vakarų Lenkija.
Dažnai klaidingai manoma, kad pagal Molotovo-Ribentropo paktą Lietuva turėjo atitekti Sovietų Sąjungai. Iš pradžių SSRS ir Vokietija Lietuvą susitarė priskirti Vokietijos interesų zonai, ir tik 1939 m. rugsėjo 28 d. (jau prasidėjus Antram pasauliniam karui) Vokietija ir SSRS pasirašė sienos ir draugystės sutartį, pagal kurią Lietuva atiduota Sovietų Sąjungos įtakos sferai.
SSRS ir Vokietijos susitarimai nulėmė 1940 m. prasidėjusią Lietuvos okupaciją, represijas, krašto sovietizaciją, juodojo birželio tragediją.
Paktas buvo sulaužytas 1941 m. birželio 22 d., kai Vokietija pradėjo operaciją „Barbarosa“ ir įsiveržė į Sovietų Sąjungą.
Skačiai
Istorija
1950–1991 m. kaimas priklausė kolūkiui „Taika“.
Sporto aikštė
Specialių sporto aikščių bei įrenginių nebuvimas stabdė profesionaliojo sporto plėtrą, platesnį kūno kultūros propagavimą, sutraukiant plačiuosius visuomenės sluoksnius į galimus renginius. Vietiniai sportininkai dėl sportinių įrenginių negalėdavo priimti komandų iš kitų miestų, rengti tarpusavio varžybų. Intensyvesnė sporto įrenginių plėtra pastebima tik XX a. Pirmasis stacionarus sporto aikštynas (stadionas) Rytų Europoje pirmoji sporto aikštė iškilmingai buvo atidarytas 1912 m. rugpjūčio 12 d. Kijeve.
Tipai
Aplink sporto aikštes neretai būna bėgimo takai. Varžyboms skirtose aikštėse įrengiamos specialios vietos žiūrovams (tribūna).
Klukovičės valsčius
Klukovičės valsčius  – nuo 1945 m. iki 1954 metų egzistavęs valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Balstogės vaivadijoje, Bielsko apskrityje ir Semiatičės apskrityje. Valsčiaus centras buvo Klukovičės kaimas.
Istorija
Valsčius įkurtas po II pasaulinio karo Bielsko apskrityje, Balstogės vaivadijoje. Valsčių sudarė dalis Lenkijos teritorijoje likusių Polesės vaivadijai priklausiusio Bresto apskrities kaimų. 1952 m. liepos 1 d. valsčius buvo priskirtas Semiatičės apskričiai, keli kaimai prijungti iš Melniko valsčiaus ir keli kaimai perduoti Čeremchos ir Nužec Stacjos valsčiams. 1954 m. rugsėjo 29 d. valsčius buvo panaikintas.
Molotovo-Ribentropo paktas
Minėjimai
thumb|200px|Slaptasis papildomas protokolas Pirmą kartą viešai Molotovo-Ribentropo pakto metinės paminėtos 1987 m. rugpjūčio 23 d. mitingu prie paminklo Adomui Mickevičiui, nepaisant tuometinės sovietinės administracijos draudimo. Jį tuomet surengė Lietuvos laisvės lyga. 1988 m. šia proga surengtas Sąjūdžio mitingas Vingio parke, į kurį susirinko apie 250,000 žmonių. 1989 m., minėdami pakto pasirašymo metines, apie 2 milijonai Estijos, Latvijos ir Lietuvos gyventojų, sudarę gyvą grandinę, susikibo rankomis, taip demonstruodami tarpusavio solidarumą. Ši grandinė pavadinta Baltijos keliu. 1990 m. Lietuvos Sąjūdis surengė demonstraciją prie Lietuvos ir Lenkijos sienos, kurią tuomet dar kontroliavo sovietų pareigūnai, nors Lietuva jau buvo paskelbusi nepriklausomybės atkūrimą.
Algimantas Antanas Greimas
Biografija
1972 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius elektrikas.
Molotovo-Ribentropo paktas
Minėjimai
Rugpjūčio 23 d. Lietuvoje minima kaip Juodojo kaspino diena.
Algimantas Antanas Greimas
Biografija
1997–2007 m. ir 2011–2015 m. Vilkaviškio rajono savivaldybės tarybos narys.
1966–1990 m. SSKP narys, 1990–2001 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, 2001–2004 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilkaviškio rajono skyriaus narys, pirmininko pavaduotojas, LSDP tarybos narys.
Katrina Bowden
Katrina Kay Bowden (g. 1988 m. rugsėjo 19 d. Vikofe, Naujajame Džersyje, Jungtinėse Valstijose) – amerikiečių aktorė.
Geriausiai žinoma iš NBC situacijų komedijos „30 Rock“, kurioje atliko Cerie vaidmenį. Serialas pradėtas rodyti 2006 m. spalio 11 d. Katrina vaidino seksualią ir gana lengvabūdišką asistentę, dirbančią išgalvotame šou TGS. Nuo 2007 m. Katrina buvo įtraukta į pagrindinių aktorių sąrašą. Serialas baigtas rodyti 2013 m., Katrina vaidino daugiau nei 80 serijų.
Katrina vaidino keliolikoje filmų, garsiausi jų – „Nurse 3D“ (2012), „Hold Your Breath“ (2012), „The Shortcut“ (2009), „Tucker & Dale vs Evil“ (2010), kuriuose jinai atliko pagrindinius vaidmenis. Atlikusi ir keletą epizodinių vaidmenų įvairiuose televizijos serialuose.
Kegumo HE
thumb|250px|Kegumo HES-2
Kegumo hidroelektrinė – seniausia Dauguvos upės hidroelektrinė ir trečia didžiausia hidroelektrinė Latvijoje ir Baltijos šalyse. Pastatyta prie Kegumo. Oficialiai statyba pradėta 1937 m. gegužės 22 d.
Kegumo HE faktiškai yra hidroelektrinių kompleksas, kuris susideda iš dviejų skirtingais laikotarpiais pastatytų hidroelektrinių Dauguvos dešiniajame ir kairiajame krante. Elektrinė yra 70 km nuo Dauguvos žiočių ir atitinkamai formuoja Dauguvos HE kaskados antrą pakopą. Elektrinės savininkas ir operatorius yra nacionalinė energijos kompanija „Latvenergo“.
Kegumo HE slėgimo aukštis yra 14 metrų, o HE tvenkinio talpa yra 168,3 mln. m³. Elektrinės elektros energijos gamybos galia yra 264 megavatai, o išdirbio dydis 2004 m. sudarė 571 gigavatvalandę. Tai yra maždaug 10 % valstybinės energijos kompanijos „Latvenergo“ 2005 m. realizuoto elektros energijos dydžio. Kegumo HE pagamintą elektros energiją perduoda 110 kilovoltų elektros perdavimo tinkle.
Kegumo HE komplekso senoji dalis, Kegumo HES-1 yra aprūpinta keturiais hidroagregatais, kurių galia šiuo metu yra 72 megavatai (MW), ji buvo statoma nuo 1936 m. iki 1939 m. 2001 m. baigta Kegumo HES-1 rekonstrukcija, per kurią buvo pakeisti visi hidroagregatai ir automatizuotos valdymo sistemos. Rekonstrukcijos metu nedaug padidinta elektrinės galia. Kegumo HES-2 buvo statoma nuo 1976 m. iki 1979 m. Ji aprūpinta 3 hidroagregatais, kurių bendra galia 192 MW.
Avižieniškis
Avižieniškis – kaimas Utenos rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 7 km į šiaurės rytus nuo Kuktiškių.
Paveikslų galerija (Berlynas)
thumb|280px| Įėjimas į [[Kunstforumą ir kartu į paveikslų galeriją iš Potsdamo aikštės]] Paveikslų galerija yra meno muziejus Berlyne, Vokietijoje, kuriame yra viena geriausių Europos Senųjų meistrų (iki XIX a.) dailės darbų kolekcija.
Muziejus yra Kunstforume, muziejiniame ir kultūriniame Berlyno komplekse, iškart į vakarų pusę, Potsdamo aikštėje.
Istorija
Paveikslų galerija įkurta 1830 m. dabartinėje Muziejų saloje Unter den Linden gatvėje. Muziejaus pradinę ekspoziciją sudarė Šventosios Romos imperijos kurfiursto Frydricho Vilhelmo (1620–1688) ir Prūsijos karaliaus Frydricho II (1712–1786) meno darbų kolekcijos.
1656 m. prie kolekcijos buvo prijungta Lenkijos – Švedijos karalių Vazų, o 1740 m. – Lenkijos karaliaus Jono Sobieskio Silezijos kolekcijos. Prūsijos karaliai ir toliau turtino kolekciją Lenkijos sąskaita, pvz., po Respublikos padalijimo vyko Lenkijos kultūrinių vertybių plėšimas Prūsijos aneksuotose vietovėse.
1904 m. galerija buvo perkelta į Kaizerio Frydricho muziejų (dabar – Bodės muziejus) Muziejų saloje. Čia, vadovaujant Wilhelm von Bode, buvo stipriai praplėsta dailės kūriniais iš visuomenės suaukotų lėšų. Antrojo pasaulinio karo metu pastatas labai nukentėjo nuo bombardavimų. Apie 400 nepaslėptų dailės darbų buvo pažeisti, keli šimtai dingo arba buvo pagrobti Sovietų Sąjungos ir JAV kareivių.
Po karo kolekcija buvo perskirta į dvi dalis, viena eksponuota Bodės muziejuje, kita – Berlin-Dahlem botanikos sodo muziejuje. 1997 m. galerija buvo įkurta naujai pastatytame Kunstforumo kultūriniame centre, Potsdamo aikštėje.
Petras Daukšys
Petras Daukšys (1907 m. liepos 18 d. Starabūdiškiuose – 1965 m. balandžio 30 d. Tauragėje) – Lietuvos komunistinio judėjimo veikėjas.
Paveikslų galerija (Berlynas)
Meno kolekcija
Keletas žymiausių dailės darbų:
Petras Daukšys
Biografija
Nuo 1931 m. priklausė Lietuvos Raudonajai pagalbai. 1935–1937 m. LKP Marijampolės rajono komiteto sekretorius. Už komunistinę veiklą kalintas. 1940 m. Liaudies Seimo narys ir dirbo LKP Marijampolės apskrities komitete. 1942–1944 m. 16-osios lietuviškosios divizijos karys. 1944–1957 m. dirbo administracinį darbą. 1940–1947 m. LTSR Aukščiausiosios Tarybos deputatas.
Kristupas Konstantinas Pacas
Kristupas Konstantinas Pacas (apie 1679–1725 m. rugpjūčio 11 d., Polockas) – LDK valstybinis veikėjas, Lietuvos didysis raštininkas (1710–1724 m.), Polocko kaštelionas (1724–1725 m.), Kauno, Pinsko ir Dudsko seniūnas.
Biografija
Lietuvos magnatų Pacų giminės atstovas, herbo „Gozdawa“ savininkas. Kauno seniūno Mikalojaus Andžejaus Paco (m. apie 1710) ir Marianos Stadnickaitės (m. apie 1700) sūnus, Lietuvos dvaro vėliavininko Konstantino Vladislavo Paco (1620–1686) anūkas.
Nuo 1710 metų buvo karaliaus dvare, užimdamas Lietuvos didžiojo raštininko pareigybę. 1724 metais, į gyvenimo pabaigą gavo Polocko kašteliono pareigybę. Jam priklausė Kauno, Pinsko ir Didsko seniūnijos.
Šeima ir vaikai
Buvo vedęs du kartus. 1712 metais vedė Kristiną Terezą Sapiegaitę (m. 1713), Trakų ir Mstislavlio vaivados Jurgio Stanislovo Sapiegos (apie 1668–1732) ir Izabelės Elenos Polubinskaitės dukterį. Vaikai nuo pirmos santuokos:
1715 metais vedė antrą kartą kunigaikštytę Barborą Oginskaitę (m. iki 1725), Vitebsko vaivados, kunigaikščio Marcijono Mykolo Oginskio (1672–1750) ir Terezos Bžoztovskaitės (m. 1721) dukterį. Vaikai nuo antros santuokos:
Kalima
Kalima (arab. كلمة kalima(h) - „žodis“) - tam tikra prasme, tai musulmono tikėjimo išpažinimas žodžiu.
Iš viso yra šešios kalima, jos pateikiamos žemiau:
Pirmoji kalima
kalima - tayyiba(h) (reiškia: tyrumo žodis), tradiciškai musulmonas pabudęs ryte ištaria šiuos žodžius, tėtis šiuos žodžius pašnibžda savo naujagimiui sūnui į ausį:
Įgarsinimas
Antroji kalima
kalima šahāda(h) (reiškia: liudijimo žodis) "tikėjimo liudijimas žodžiu" paprastai šiais žodžiais savo tikėjimą prieš 2-3 liudininkus arba visą bendruomenę paliudija islamą priėmęs asmuo
Įgarsinimas
Trečioji kalima
kalima tamdžīd (reiškia: garbinimo žodis) "Alacho šlovinimas žodžiu"
Penktoji kalima
kalima istaġfar (reiškia: atgailos žodis)
Šeštoji kalima
kalima radda - kufr (kufr reiškia paneigimas)
Kur yra paminėta Korane?
Pirmoji kalimos dalis (t. y. لا إله إلاَّ الله) Korane yra sūroje Muhammad (47-oji sūra), 19-tame ajate (eilutėje).
Antroji dalis (t. y. محمد رسول الله) yra sūroje Al-Fath (48-oji sūra), 29-tame ajate (eilutėje).
Kalimos ir jos liudijimo (šahados) sąlygos
Yra septynios pagrindinės sąlygos, be kurių kalima ir jos liudijimas yra laikomi beprasmiškais:
Nuorodos
Šešios islamo Kalima lietuvių k.
La ilaha illa - llah… sąlygos anglų k.
Srebrna
Srebrna  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šumovo valsčiuje, Zambruvo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 13 km į pietvakarius nuo Zambruvo ir apie 73 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Per kaimą teka Lentuvkos upė.
Kiaušinių sviestas
miniatiūra|250px|right|[[Kareliški pyragėliai su kiaušinių sviestu]]
Kiaušinių sviestas – sviesto ir kietai virtų supjaustytų kiaušinių mišinys. Tai vienas populiariausių užtepų suomiškoje ir estiškoje virtuvėse.
Vaikų Eurovizijos dainų konkursas 2014
250px|thumb|right|{{legend|#22B14C|Dalyvaujančios šalys}}{{legend|#FFC20E|Šalys, nedalyvaujančios 2014 metų konkurse}}
'''2014 m. vaikų Eurovizijos dainų konkursas''' – 12-asis metinis vaikų Eurovizijos dainų konkursas, kuris vyko Maltoje. Tai trečias kartas vaikų Eurovizijos istorijoje, kai renginys surengtas praėjusių metų laimėjusios šalies. Renginį vedė žinoma maltiečių televizijos asmenybė Moira Delia. Tai buvo pirmas kartas vaikų Eurovizijos istorijoje, kai konkursą vedė vienas žmogus.
Savo dalyvavimą "Vaikų Eurovizijos" dainų konkurse patvirtino 16 šalių. Italija, Juodkalnija ir Slovėnija šiame konkurse dalyvavo pirmą kartą, o Kipras, Serbija, Bulgarija ir Kroatija sugrįžo po atitinkamai keturių, trijų, dviejų ir aštuonerių metų pertraukos.
Šių metų konkurso nugalėtoju tapo Vincenzo Cantiello iš Italijos. Antra vieta atiteko Bulgarijai, o trečią vietą užėmė Armėnija. Italija tapo antrąja valstybe, kuri laimėjo šį muzikos konkursą debiutuojant.
Grafinis dizainas
2014 m. gegužės 9 d. Europos transliuotojų sąjungos (EBU) ir Maltos nacionalinio transliuotojo (PBS) surengtoje spaudos konferencijoje buvo pristatytas Vaikų Eurovizijos logotipas ir šūkis. Konkurso šūkis - #together reiškia vienybę, o logotipo dizainui rengėjai panaudojo Maltos ordino kryžiaus smailiąją dalį ir sudėję gavo patrauklią formą. Sujungimų dinamika pabrėžia logotipo sumanumą, įvairovę ir iššūkį. Grafiniam ženklui parinkta ryškių spalvų paletė. Skirtingomis septyniomis formomis norima parodyti, koks yra turtingas ir tuo pačiu skirtingas Maltos kraštovaizdis: smėlis, jūra, akmuo, žolė, dangus, prietema ir saulėlydis.
Balsavimo eilė ir delegatai
(Švedijos atstovas 2013 m. vaikų Eurovizijoje) (Ukrainos atstovė 2013 m. vaikų Eurovizijoje) (Armėnijos atstovė 2013 m. vaikų Eurovizijoje) (Nyderlandų atstovės 2013 m. vaikų Eurovizijoje)
Prancūzijos Polinezijos gyventojai
Prancūzijos Polinezijos demografiniai duomenys: thumb|350px|Gyventojų skaičiaus kreivė
Sausasis dokas
thumb|300px|JAV Karinio laivyno povandeninis laivas USS „Greeneville“ (SSN-772) sausajame doke po susidūrimo su laivu „Ehime Maru“. Sausasis dokas  – siauras stacionarinis baseinas, kuris gali būti prileistas vandens (tada į jį įplaukia remonto reikalingas laivas), tada vanduo iš jo išsiurbiamas, ir įplaukęs laivas nusileidžia ant atramų sistemos. Sausieji dokai naudojami įvairiems laivams statyti, prižiūrėti ir remontuoti.
Prancūzijos Polinezijos gyventojai
Gyventojų skaičius: 249 110 (2000 m. liepa)
Pasiskirstymas pagal amžių
Sausasis dokas
Istorija
Pagal Senovės Graikijos autorių Atėnėją Naukratį sausuosius dokus išrado Ptolemėjų Egipte, netrukus po Ptolemėjo IV Filopatoro (valdė 221–204 m. pr. m. e.) mirties. Atėnėjas sausųjų dokų išradimą aprašė 400 metų vėliau (apie 200 m.), tad galima manyti, jog klasikinėje antikoje šie dokai buvo žinomi. Spėjama, kad romėnų laivų statykla Narnijoje (Italija) buvo sausojo doko tipo.
Sausųjų dokų naudojimas Kinijoje yra ne vėlyvesnis kaip X a. 1088 m. Songų dinastijos laikų mokslininkas ir politikas Šen Kuo (1031–1095 m.) veikale „Sapnų baseino esė“ rašė apie sausuosius dokus.
Prancūzijos Polinezijos gyventojai
15-64 metai: 65 % (vyrai 83 986; moterys 76 973)
Sausasis dokas
Istorija
thumb|right|Plaukiojamasis dokas. 1560 m. Venecijos medžio raižinys. Vienas pirmųjų ankstyvųjų šiuolaikinių Europos ir seniausias išlikęs, vis dar naudojamas sausasis dokas buvo imtas naudoti 1495 m. Portsmuto kariniame uoste Henriko VII laikais. Šiame doke dabar stovi 1765 m. nuleistas karinis burlaivis HMS „Victory“.
Prancūzijos Polinezijos gyventojai
65 metai ir daugiau: 5 % (vyrai 6 127; moterys 6 091) (2000 m.)
Sausasis dokas
Istorija
Galbūt seniausias žinomas plaukiojamojo doko aprašymas pateiktas mažoje knygoje italų kalba „Descrittione dell’artifitiosa machina“, išleistoje 1560 m. Venecijoje. Šioje knygelėje nežinomas autorius prašė privilegijos naudoti naują metodą, leidžiantį išgelbėti ant seklumų užplaukusius laivus. O toliau su iliustracijomis aprašytas pats metodas. Iliustruojantis medžio raižinys rodo laivą, abipus kurio du dideli plūduriuojantys pastoliai, virš laivo sudarantys stogą. Laivą užtempdavo virvėmis, tvirtinamomis prie pastolių.
Stacionarieji sausieji dokai
Klasikinis sausasis dokas yra siauras baseinas, kurio sienos paprastai yra gruntinės, sutvirtintos betonu. Baseino įplaukimo anga uždaroma vartais. Laivui įplaukus vartai uždaromi, vanduo išsiurbiamas, laivas nusileidžia ir lieka stovėti ant atramų. Kilio ir bortų atramos  išdėstomos iš anksto numatytose vietose. Kol doke dar yra vandens nardytojai gali paderinti atramų išdėstymą. Jų išdėstymas labai svarbus, kadangi netinkamai išdėsčius atramas dėl laivo masės laivo korpusas doke be vandens gali deformuotis. Pvz., priešpovandeninių laivų korpusai turi iš bortų kyšančius sonarų kupolus, dėl ko šių laivų korpusams reikia aukštesnių atramų.
Prancūzijos Polinezijos gyventojai
Gimstamumas: 19,01 /1000 (2000 m.)
Sausasis dokas
Stacionarieji sausieji dokai
Pašalinus vandens likučius laivo dugnas gali būti patogiai apžiūrėtas ir tvarkomas. Vienas dažniausių darbų, atliekamų sausuosiuose dokuose, yra apžėlusio korpuso valymas, taip pat rūdžių šalinimas ir korpuso dažymas. thumb|left|JAV Karinio laivyno balistinis raketinis povandeninis laivas USS „Michigan“ (SSBN-727) užtvindytame sausajame doke. Baigus laivo tvarkymo darbus leidžiama vandeniui tekėti į sausąjį doką. Kylantis vandens lygis pakelia ir laivą.
Prancūzijos Polinezijos gyventojai
Mirtingumas: 4,41 /1000 (2000 m.)
Sausasis dokas
Stacionarieji sausieji dokai
Šiuolaikiniai stacionarieji sausieji dokai yra labiau dėžę primenančios skerspjūvio, kad labiau atitiktų šiuolaikinių laivų korpusų formą. Senesnio tipo sausųjų dokų skerspjūviai labiau atitiko laivų, kurie būdavo numatyti juose remontuoti, pleištiškus skerspjūvius. Tokios formos sausuosius dokus lengviau statyti, juose lengviau įrengti šonines atramas, laikančias laivą, dėl mažesnio doko tūrio reikia išsiurbti mažiau vandens.
Prancūzijos Polinezijos gyventojai
Migracija: 3,14 migrantų /1000 gyventojų (2000 m.)
Lyčių santykis:
Sausasis dokas
Dengti stacionariniai sausieji dokai
Antrojo pasaulinio karo metais Vokietija naudojo sutvirtintus sausuosius dokus – povandeninių laivų bunkerius, kuriuose tvarkomi povandeniniai laivai turėjo būti saugūs nuo Sąjungininkų aviacijos antskrydžių. Į karo pabaigą šių bunkerių efektyvumas sumažėjo, nes imtos naudoti bombos, pramušdavusios šių bunkerių stogus.
Prancūzijos Polinezijos gyventojai
gimstant: 1,05 berniukų 1 mergaitei
Sausasis dokas
Dengti stacionariniai sausieji dokai
Šiais laikais dengti sausieji dokai naudojami tik aptarnaujant ir remontuojant balistinių raketų povandeninius laivus.
Prancūzijos Polinezijos gyventojai
jaunesnių nei 15 metų: 1,04 berniukų 1 mergaitei
Sausasis dokas
Dengti stacionariniai sausieji dokai
Dar vienas dengtųjų sausųjų dokų privalumas yra nepriklausomumas nuo oro. Statant šiuolaikinius sudėtingus karo ar kruizinius laivus tai svarbu, nes statymo užtrukimas brangiai kainuoja.
Nuorodos
Dock
Prancūzijos Polinezijos gyventojai
15-64 metų amžiaus: 1,09 vyrų 1 moteriai
65 metų ir daugiau: 1,01 vyrų 1 moteriai
Kūdikių mirtingumas: 9,3 mirtys tenka 1000 gimusių (2000 m.)
Gyvenimo trukmė (laukiama):
Bendra vidutinė: 74,79 metai
vyrų: 72,47 metai
moterų: 77,22 metų (2000 m.)
Vaisingumo rodiklis: 2,28 vaikų gimimas 1 moteriai (2000 m.)
Tautybė: polinezietis (-ė)
Etninės grupės: polineziečiai 83 %, prancūzai 10 %, kiti europiečiai 2 %, Rytų Azijos, daugiausiai kinai 5 %
Religijos: protestantizmas 54 %, katalikybė 30 %, kitos 16 %
Kalbos prancūzų – oficiali, taitiečių – oficiali, kitos vietinės reikšmės: Markizų, Šiaurės Markizų, Pietų Markizų, Puka-Puka, Tuamotu, Mangareva, Tubuajo ir Rapan.
Raštingumas:
skaito ir rašo nuo 14 metų:
bendra populiacija: 98 %
vyrai: 98 %
moterys: 98 % (1977 m.)
Alkupis (Miežiškiai)
Alkupis prasideda miškuose į šiaurę nuo Raguvos, teka šiaurės vakarų kryptimi, lygiagrečiai Nevėžio upės vagai. Vidurupyje turi bevardį intaką (deš.). Miežiškių miestelyje kirtęs pagrindinę gatvę įteka kairiajame Nevėžio krante, 161,3 km atstumu nuo pastarojo žiočių. Vaga daugelyje vietų sureguliuota.
Prie upelio įsikūrusios gyvenvietės: Navapolis, Domažiškis, Raguvė, Miškiniai, Trakininkai, Miežiškiai.
Pavadinimas kildinamas nuo žodžių alka („balokšnis, tvenkinys“; „vieta ant kalno, kur degintos aukos“) bei alkas („kalnas su šventviete, stabas“). Tokios kilmės vandenvardžių Lietuvoje yra 12.
Kosaki Rutkų valsčius
Kosaki Rutkų valsčius  – nuo 1919 m. iki 1925 metų egzistavęs valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Balstogės vaivadijoje, Lomžos apskrityje. Valsčiaus pavadinimas kilęs nuo Rutki Kosakų kaimo, bet valsčiaus centras buvo Kolaki Košcelnės kaimas.
Istorija
Lenkijos Kongreso karalystės laikais valsčius priklausė Lomžos gubernijos, Lomžos apskričiai. Tarpukariu priklausė Balstogės vaivadijos, Lomžos apskričiai. 1925 m. liepos 1 d. valsčius buvo panaikintas ir valsčiaus kaimai buvo priskirti Rutkų ir Kolakų Košcelnės valsčiams.
Šaltieji Šaltiniai
Šaltieji Šaltiniai – kaimas šiaurinėje Kalvarijos savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurę nuo Jurgežerių. Šiauriau kaimo telkšo Šaltųjų Šaltinių tvenkinys.
Oliesinas
Oliesinas – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Kuršėnų, Ventos kairiajame krante.
Istorija
1950–1991 m. kaimas priklausė kolūkiui „Taika“.
Mazovijos Tomašuvas
Mazovijos Tomašuvas – miestas vidurio Lenkijoje, Lodzės vaivadijoje. Miestas įsikūręs už 49 km į pietryčius nuo Lodzės. Administracinis apskrities (Powiat tomaszowski) centras yra prie Zalew Sulejowski tvenkinio ir Pilicos upės, turi apie 66,7 tūkst. gyv. (2006 m.). 1975–1998 m. laikotarpyje priklausė Petrakavo vaivadijai.
Istorija
thumb|left|250px|Bažnyčia
Čenstakavos Dievo Motinos ikona
thumb|right|Čenstakavos Dievo Motina (Juodoji Madona) thumb|right|Juodosios Madonos mozaika Jasna Guroje thumb|right|[[Jonas Sobieskis su goržetu, ant kurio vaizduojama Čenstakavos Dievo Motina]] thumb|right|[[Juzefas Chelmonskis|Juzefo Chelmonskio paveikslas, vaizduojantis Kazimierą Pulaskį prie Čenstakavos su plazdančia Dievo Motinos vėliava]] thumb|right|Paporučniko partizano uniforma, goržetas ant krūtinės, kairėje Čenstakavos Dievo Motinos ikona  – Dievo Motinos su Kūdikėliu odigitrijos tipo ikona, Jasna Guros šventovėje Čenstakavoje, Lenkijoje. Jos autorius nėra žinomas. Šis paveikslas yra garbinamas tiek tarp Romos katalikų, tiek tarp stačiatikių, yra laikomas stebuklingu. Šiuo metu tai vienas iš geriausiai atpažįstamų krikščionybės simbolių Lenkijoje.
Ikonos kilmė ir autorius
Ikonos kilmė bei sukūrimo data nėra žinoma. Pagal legendą tai vienas iš 70 Evangelisto Luko paveikslų, kurį šis nutapė ant medinio stalo, prie kurio Šventoji Šeima valgė, dalių. Taigi, paveikslas, kaip nurodoma legendoje, turėjo būti sukurtas Jeruzalėje, Paskutinės vakarienės salėje. 66–67 m., kai miestą užpuolė Romos imperatorių Vespasiano ir Tito armijos, krikščionys pabėgo į Pelos miestelį. Kartu su kitais šventais daiktais jie su savimi pasiėmė ir šią ikoną.
326 m. į Jeruzalę atvyko imperatorė Elena, norėdama aplankyti krikščionims svarbias vietas bei surasti Kristaus Kryžių. Tikintieji padovanojo jai Dievo Motinos ikoną. Imperatorė nuvežė paveikslą į Konstantinopolio imperatorių koplyčią, kur jis buvo saugomas ateinančius penkis amžius.
Atvežimas į Čenstakavą
Šiuo metu mokslininkai sutaria, kad ikona buvo atvežta į Jasna Guros vienuolyną XIV a. Populiari legenda teigia, kad po to, kai 1382 m. Čenstakavoje įkūręs Pauliečių vienuolyną, 1384 m. pabaigoje kunigaikštis, veždamas paveikslą, važiavo pro miestą, jo arkliai sustojo ir nenorėjo pajudėti. Sapne jam pasirodžiusi Dievo Motina liepė palikti stebuklingą ikoną Jasna Guroje.
Viduramžių stebuklai
Vienas iš pasakojimų teigia, kad, Dievo Motino ikonai dar buvus Belze, pilį apsupoTotoriai. Tikėdamasis Dievo Motinos pagalbos, kunigaikštis Vladislavas išnešė šventąjį paveikslą iš cerkvės ir pastatė ant miesto sienos. Viena iš Totorių strėlių pataikė į paveikslą. Pasak legendą, nuo to laiko ant stebuklingosios ikonos matomos kraujo dėmės, kurios matomos iki šiol. Vakare karius apsupo migla, kurioje jie pradėjo painiotis ir buvo priversti trauktis.
Legenda apie Dievo Motinos randus
Tuo metu, kai 1430 m. Pauliečių vienuolyną užpuolė ir apiplėšė husitai, kartu su kitais šventais daiktais jie pasiėmė ir paveikslą. Sudėję viską į vežimą, jie norėjo sprukti, tačiau arkliai nejudėjo. Vienas iš grobikų su dideliu įsiūčiu numetė paveikslą ant žemės, o kitas du kartus smogė kalaviju per Marijos veidą, palikdamas jame randus. Norėdamas smogti trečiąjį kartą, krito negyvas. Visi kiti plėšikai buvo nubausti: mirė, apako, jiems nudžiuvo galūnės.
Tuo tarpu savo kronikoje Janas Dlugošas nurodė, kad šią šventvagystę įvykdė ne husitai, bet skolose įklimpę lenkų bajorai Jakubas Nadobny iš Roguvo, Janas Kuropatva iš Lancuchovo ir Volynės kunigaikštis Friderikas bei pasamdyti plėšikai, tokiu būdu norėdami pasipelnyti.
Dievo Motinos paskelbimas Lenkijos karaliene ir globėja
XVII a. viduryje Švedijos karaliaus Karolio X Gustavo samdytas kariuomenės dalinys pralaimėjo kovą prie Jasna Guros vienuolyno. Iki šiol manoma, kad tai – Dievo Motinos padarytas stebuklas, apsprendęs Abiejų Tautų Respublikos pergalę kare prieš Švediją. Tačiau viena iš hipotezių teigia, kad tuo metu paveikslo vienuolyne nebuvo – jis buvo išvežtas į saugią vietą, į Mochuvą prie Gloguveko miesto. Karalius Jonas Kazimieras Vaza, 1652 balandžio 1 d. grįžęs į Lvovą, paskelbė įžadus, prašydamas Dievo Motinos globoti valstybę, vadindamas ją Lenkijos Karaliene.
Prieš padalinimus ir jų metu
Nuo 1770 m. rugsėjo 10 d. iki 1772 m. rugpjūčio 18 d. vienuolyne gynėsi Baro konfederacijos padalinys, kuriam vadovavo Kazimieras Pulaskis. Jie kelis kartus atrėmė stipresnės Rusijos kariuomenės padalinius bei tapo Abiejų Tautų Respublikos aktyvaus pasipriešinimo simboliais. Kariai ypatingai pamėgo Dievo Motinos paveikslą, dažnai vaizduodami jį ant savo goržetų ir vėliavų.