cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jennifer Garner
Karjeros pradžia
1994 m. Garner debiutavo teatre, Šekspyro pjesėse „Venecijos pirklys“ ir „Vasarvidžio nakties sapnas“. Po metų ji persikėlė į Niujorką, kur už vaidmenį pjesėje „A Month in the Country“ gaudavo po 150 dolerių per savaitę. Tuo metu debiutavo ir televizijoje, filme „Zoya“ pagal Danielle Steel romaną. Vėliau sekė epizodiniai pasirodymai serialuose „Spin City“, „Law & Order“, „Significant Others“ ir „Time of Your Life“.
Lazuritas
Lazuritas – mineralas, natrio ir kalcio aliumosilikatas. Cheminė formulė Na6Ca2(AlSiO4)6(SO4,S,Cl)2.
Jennifer Garner
Populiarumo augimas
left|thumb|200px|J. Garner, 2014 m. Kine Garner debiutavo epizodiniais vaidmenimis 1997 m. Kiek svarbesnis vaidmuo jai teko 2000 m. komedijoje „Biče, kur mano automobilis?“ kartu su Ashton Kutcher, o 2001 m. ji kartu su būsimuoju vyru Benu Afleku nusifilmavo didelio pasisekimo sulaukusiame kariniame epe „Perl Harboras“. Tais pačiais metais prodiuseris J.J. Abrahams pakvietė ją į naują kuriamą serialą „Alias“. Norėdama pasirengti vaidmeniui, ji ėmė treniruotis taekvondo, kad įgytų kovos įgūdžių, būtinų vaidmeniui. Nors aktorė ir abejojo savo galimybėmis, vėliau daugelį reikalingų triukų ji sugebėjo atlikti pati, o kai kuriems prireikė kaskadininkų (Shauna Duggins) pagalbos. Pirmąsias serialo dalis kiekvieną savaitę stebėjo daugiau kaip 10,2 milijono žiūrovų ir toks populiarumas pelnė jai „Auksinio gaublio“ apdovanojimą, o atlyginimas nuo 40 tūkstančių dolerių už seriją paskutiniuosiuose sezonuose pasiekė 150 tūkstančių. Šis vaidmuo ne tik pakėlė Dženifer vertę, bet ir pelnė jai ne vieną apdovanojimą ar nominaciją. Serialas buvo baigtas filmuoti 2006 m. vasarą, iš 22 paskutiniojo sezono serijų 17-oje Dženifer filmavosi būdama nėščia.
Jau pradėjus filmuoti „Alias“, 2002 m. ji sukūrė epizodinį vaidmenį Steven Spielberg juostoje „Catch Me if You Can“ po to, kai šis pamatė pirmąsias serialo dalis. Po metų pasirodęs veiksmo filmas „Daredevil“, kuriame ji vėl vaidino su Benu Afleku, visiškai pakeitė Dženifer gyvenimą: nors juosta sulaukė įvairių kritikų atsiliepimų, ji buvo populiari ir tapo tikru proveržiu jos karjeroje, be to, ji su Afleku tapo pora.
Lazuritas
Lazuritas yra mėlynos spalvos.
Lipai
thumb|300px|Naminės slyvos (Prunus domestica) lipai Lipai  – stambiamolekuliai vandenyje tirpūs ar jame brinkstantys natūralūs polisacharidai, kuriuos dėl mechaninių pažeidimų ar susirgimų išskiria augalų karniena. Jų daug būna kai kurių augalų sėklų luobelėse. Net mažų koncentracijų lipų tirpalai yra labai klampūs.
Lazuritas
Randamas Afganistane, Angoloje, Mianmare, Čilėje, JAV, Rusijoje,
Lazuritas kaip nebrangus, bet gražus akmuo vartojamas apdailai, juvelyriniams dirbiniams. Gaminamos dekoratyvinės vazos, dėžutės, statulėlės. Tai vienas iš seniausių pigmentų.
Jennifer Garner
Populiarumo augimas
2007 m. ji debiutavo teatre, Brodvėjaus spektaklyje „Cyrano de Bergerac“, o 2009 m. kartu su Matthew McConaughey vaidino romantiškoje komedijoje „Ghosts of Girlfriends Past“. 2010 m. kartu su kitomis Holivudo žvaigždėmis Julia Roberts, Jessica Alba, Jessica Biel ir Anne Hathaway pasirodė komedijoje „Valentine‘s Day“.
Lipai
Lipų rūšys
Žinomiausios lipų rūšys:
Jennifer Garner
Populiarumo augimas
2011 m. pasirodė sėkmės nesulaukusi juosta „Arthur“, 2012 m. – „Butter“, o 2013 m. – dar vienas bendras darbas su McConaughey „Dallas Buyers Club“. Tais pačiais metai ji kartu su Al Pacino, Annette Bening ir Michael Caine nusifilmavo juostoje „Imagine“.
Lipai
Panaudojimas
Maisto pramonėje naudojami kaip tirštikliai, geliacijos priedai, emulsikliai ir stabilizatoriai. Kitose pramonės šakose jie naudojami kaip klijai, rišikliai, kristalizacijos lėtikliai, skaidrikliai, dribsnikliai, putų tvarikliai ir kt.
Jennifer Garner
Kita veikla
2005 m. Dženifer įkūrė prodiuserių kompaniją „Vandalia Films“. Pirmasis jos prodiusuotas darbas buvo 2012 m. pasirodžiusi juosta „Butter“.
Lipai
Panaudojimas
Lipai naudojami maisto, popieriaus ir kitose pramonės šakose kaip klijai, emulsijų ir suspensijų stabilizatoriai, didelio klampumo skysčiai. Kaip maisto produktų klampumo reguliatoriai ir struktūros modifikatoriai skirstomi į tirštiklius bei geliacijos priedus, nors šie skirtumai nėra aiškūs. Kai kurie lipai naudojami keliais būdais.
Jennifer Garner
Kita veikla
2007 m. ji tapo odos apsaugos priemonių „Neutrogena“ reklaminiu veidu, o nuo 2013 m. – ir kompanijos „Max Mara“. Be to, ji kampanijos „Save the Children“, besirūpinančios vaikų išsilavinimu, aktyvistė.
Lipai
Panaudojimas
Medicinoje lipai naudojami kaip gleivės, kurios mažina kitų vaistinių medžiagų sukeliamą sudirginimą ir lėtina įsiurbimą, kaip piliulių ir emulsijų gamybos priedas.
Jennifer Garner
Asmeninis gyvenimas
1998 m., kuriant filmą „Felicity“, Dženifer susipažino ir ėmė susitikinėti su kolega Scott Foley. 2000 m. jiedu susituokė, tačiau jau 2003 m. pradėjo gyventi atskirai ir po metų oficialiai išsiskyrė.
2003–04 m. ji susitikinėjo su Michaeliu Vartanu, su kuriuo kartu vaidino seriale „Alias“.
2004 m., besifilmuodama juostoje „Daredevil“, Dženifer pradėjo susitikinėti su kolega Benu Afleku. Šis pasipiršo per jos 33-ąjį gimtadienį ir jiedu susituokė 2005 m. liepos 29 d. Po 5 mėnesių jiems gimė duktė Violet Anne Affleck. 2009 m. jie susilaukė antros dukters Seraphinos Rose Elizabeth Affleck, o 2012 m. – sūnaus Samuelio Garner Affleck.
Filmografija
right |thumb| right|thumb
Peter Stephan Zurbriggen
miniatiūra|Peteris Štefanas Curbrigenas (2014 m.)
Bronislovas Rudys
Bronislovas Rudys (Branys) (g. 1954 m. lapkričio 26 d. Vepuose, Panevėžio rajonas) – Lietuvos dailininkas.
Peter Stephan Zurbriggen
Peteris Štefanas Curbrigenas (1943 m. rugpjūčio 27 d. Brige, Šveicarijoje – 2022 m. rugpjūčio 28 d. ten pat ) – Romos Katalikų bažnyčios arkivyskupas, buvęs Šventojo Sosto Apaštališkasis Nuncijus Lietuvoje, Latvijoje ir Estijoje.
Aldona Balutienė
Aldona Balutienė (g. 1954 m. rugsėjo 9 d. Kazlų Rūdoje, Marijampolės rajonas) – gydytoja, Jonavos rajono politinė bei visuomenės veikėja.
Bronislovas Rudys
Biografija
Gimė eigulio Kazio Rudžio ir laukų darbininkės Izabėlės Špėlytės-Rudienės šeimoje, pirmas vaikas iš šešių. 1961–1965 m. mokėsi Vepų pradinėje mokykloje; 1965–1969 m. Karsakiškio aštuonmetėje mokykloje; 1969–1972 m. Subačiaus vidurinėje mokykloje; 1972–1977 m. studijavo Šiaulių pedagoginio instituto Dailės fakultete (dab. Šiaulių universiteto Menų fakultetas).
Peter Stephan Zurbriggen
1969 m. spalio 10 d. įšventintas į kunigus. Turėjo Kanonų teisės daktaro laipsnį. Šventojo Sosto tarnyboje pradėjo darbuotis 1975 m. kovo 5 d. Dirbo Popiežiaus atstovybėse Bolivijoje, Vokietijoje, Urugvajuje, Prancūzijoje, PAR ir Indijoje. 1993 m. lapkričio 13 d. buvo paskirtas Apaštaliniu Delegatu Mozambikui. 1996 m. vasario 22 d. pakeltas Apaštaliniu Nuncijumi Mozambike. 1998 m. birželio 13 d. paskirtas Apaštaliniu Nuncijumi Gruzijoje, Armėnijoje bei Azerbaidžane. 2001 m. rugpjūčio 15 d. paskirtas Apaštaliniu Nuncijumi Baltijos šalyse.
Aldona Balutienė
Biografija
1961–1972 m. mokėsi Kazlų Rūdos vidurinėje mokykloje. 1972–1978 m. studijavo Kauno medicinos instituto Gydomajame fakultete, 1978–1979 m. – Jonavos rajono ligoninėje internatūroje.
Peter Stephan Zurbriggen
P. Š. Curbrigenas mokėjo vokiečių, italų, ispanų, anglų ir prancūzų kalbas. Galėjo skaityti ir lietuviškai.
Bronislovas Rudys
Biografija
1977–1979 m. Šiaulių 2-osios vidurinės internatinės mokyklos darbų mokytojas, 1980–1981 m. mokyklos direktoriaus pavaduotojas. 1981–1986 m. Šiaulių 13-osios vidurinės mokyklos piešimo mokytojas; 1987–1990 m. dailės laborantas; 1990–2002 m. mokyklos direktoriaus pavaduotojas; 2002–2007 m. – mokyklos direktorius; 2008–2013 m. Viešosios įstaigos Šiaulių universiteto gimnazijos direktoriaus pavaduotojas, dailės mokytojas ekspertas, nuo 2012 m. Šiaurės Lietuvos kolegijos dėstytojas.
Aldona Balutienė
Biografija
1979–1980 m. Jonavos rajono centrinės ligoninės gydytoja pediatrė, 1980–1987 m. vyr. gydytojo pavaduotoja laikinojo nedarbingumo klausimams, 1987–1997 m. vyr. gydytojo pavaduotoja poliklinikos reikalams, 1982–1997 m. gydytoja reumatologė, nuo 1997 m. VšĮ Jonavos PSPC vyriausioji gydytoja, nuo 1997 m. VšĮ „Jonavos ligoninė“ Konsultacinio skyriaus gydytoja reumatologė. Nuo 2002 m. VšĮ Jonavos pirminės sveikatos priežiūros centro vyr. gydytoja, bendrosios praktikos gydytoja.
Bronislovas Rudys
Biografija
Literatūrinio almanacho „Varpai“ redakcinės tarybos narys. Nuo 1986 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys. 2005 LR Kultūros ministerijos įsakymu suteiktas Meno kūrėjo statusas. Nuo 2014 m. laisvas menininkas.
Aldona Balutienė
Biografija
Tėvynės sąjungos narė. 2000–2003 m., 2003–2004 m. ir 2007 m. Jonavos rajono savivaldybės tarybos narė.
LR pirminės sveikatos priežiūros įstaigų vadovų asociacijos valdybos narė, Jonavos pirminės sveikatos priežiūros centro vyriausioji gydytoja, bendrosios praktikos gydytoja, Jonavos rajono bendruomenės sveikatos tarybos primininkė, Lietuvos reumatologų asociacijos, Kauno apskrities reumatologų sąjungos narė.
Bronislovas Rudys
Biografija
Nuo 2021 m. LDS Šiaulių skyriaus pirmininkas.
Aldona Balutienė
Biografija
Ištekėjusi. Vyras Kęstutis (g. 1953 m.), UAB direktorius. Sūnūs Linas (g. 1976 m.), UAB marketingo vystymo direktorius, ir Vytautas (g. 1983 m.), KTU absolventas. Rūta (g. 1988), VU studentė.
Moka rusų, vokiečių kalbas.
Bronislovas Rudys
Kūryba
Kūryboje dominuoja vaizduojamasis menas: grafika, piešiniai, estampai, instaliacijos, knygų grafika, instaliacijos, objektai. Darbų turi Lietuvos dailės muziejus, Šiaulių Aušros muziejus, Zimerlio meno muziejus (Zimmerli art museum, NY), kolekcijos privačiose galerijose Australijoje, Belgijoje, Latvijoje, Lietuvoje, Norvegijoje, Suomijoje, Švedijoje, Vokietijoje.
Sauja dinamito
Sauja dinamito  – 1971 m. epinis vesternas. Paskutinis režisieriaus Sergio Leone sukurtas vesternas, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko JAV aktorius James Coburn. Režisierius už šią juostą 1972 m. laimėjo „David di Donatello“ apdovanojimą, tačiau pats filmas dažnai yra nepelnytai pamirštamas greta kitų Leone darbų. Interneto svetainė Rotten Tomatoes juostą įvertino 90 % teigiamų atsiliepimų.
Pagrindiniai aktoriai
Mirandos vaidmuo buvo sukurtas specialiai Eli Wallach. Pastarasis tuo metu rengėsi filmuotis kitame filme, tačiau Leone jį įkalbėjo atsisakyti numatyto projekto. Vis dėlto kino studijos atstovai nejautė simpatijų Wallachui ir vaidmenį atidavė Rod Steiger.
Nolano vaidmeniui buvo svarstoma tuo metu jauno aktoriaus Malcolm McDowell kandidatūra.
Seka
Filmas „Sauja dinamito“ yra režisieriaus Sergio Leone epinės trilogijos, kurią taip pat sudaro „Kartą Laukiniuose Vakaruose“ (1968 m.) ir „Kartą Amerikoje“ (1984 m.), dalis.
Poznanės vaivadija
Poznanės vaivadija – buvęs administracinis-teritorinis vienetas ATR ir Lenkijoje. Centras – Poznanė.
Piktupėnų pagrindinė mokykla
Pagėgių savivaldybės Piktupėnų pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Pagėgių savivaldybėje, Piktupėnuose, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190694963. Steigėjas Pagėgių savivaldybės taryba.
Senoji mokykla į traukta į LR Kultūros vertybių sąrašą (kodas ), šalia jos auga karalienės Luizės liepa.
miniatiūra|220px|left|Prūsijos [[Luizė|karalienės Luizės liepa prie senosios mokyklos]] miniatiūra|220px|left|Įėjimas į mokyklą, 2020 m.
Istorija
Istoriko A. Juškos duomenimis, parapinė mokykla Piktupėnuose jau veikė 1598 m. 1807 m. kol vyko Tilžės derybos, Piktupėnai buvo virtę Prūsijos karaliaus Frydricho Vilhelmo III, jo žmonos Luizės ir gausios šeimynos rezidencija. Trumpam į Piktupėnus buvo atvykęs ir Rusijos caras Aleksandras I. Žinoma, kad jie su palydomis buvo apsistoję mokykloje ir kunigo name.
Iki 1944 m. name veikė valstybinė vokiška mokykla. Po karo ji sulietuvinta, tačiau kartu perkelta į kitą pastatą. 1985 m. rugsėjo 1 d. pradėjo veikti nauja erdvi Piktupėnų aštuonmetė mokykla. 1986 m. mokykla tapo devynmete.
Janusz Skolimowski
Janusz Skolimowski (g. 1947 m. kovo 27 d. Varšuvoje) – lenkų teisininkas ir diplomatas, 2005–2013 m. Lenkijos Respublikos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Lietuvos Respublikoje.
Biografija
1969 m. baigė Varšuvos universiteto Teisės fakultetą.
1969–1977 m. Teisingumo ministerijos Nusikaltimų tyrimų centro mokslinis bendradarbis. 1977–1981 m. Lenkijos ambasados Sovietų Sąjungoje pirmasis sekretorius, 1981–1985 m. Lenkijos ambasados Libijoje patarėjas ir konsulinio skyriaus vedėjas, 1985–1988 Užsienio reikalų ministerijos Konsulinio departamento direktoriaus pavaduotojas.
1988–1991 m. Lenkijos Respublikos generalinis konsulas Londone, 1991–1996 m. Užsienio reikalų ministerijos Ryšių departamento direktorius, o 1996–1997 m. Užsienio reikalų ministerijos Ryšių ir informacijos departamento direktorius, 1997–2002 m. Lenkijos Respublikos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Airijoje, 2002–2005 m. Užsienio reikalų ministerijos Konsulinio ir užsienio lenkų departamento direktorius.
2005 m. vasario 21 d. paskirtas Lenkijos Respublikos nepaprastuoju ir įgaliotuoju ambasadoriumi Lietuvos Respublikoje.
Girbučiai
Girbučiai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Alizavos.
Istorija
1923 m. kaimas išskirstytas vienkiemiais.
Sieros rūgštis
Sieros rūgštis, sulfato rūgštis (IUPAC nomenklatūra) – stipri neorganinė rūgštis, viena iš svarbiausių chemijos pramonėje. Jos cheminė formulė yra H2SO4. Kartais juokais vadinama „chemikų duona“. Tai didžiausiais kiekiais gaminamas cheminis junginys. Jis turi ir plačiausią pritaikymą. Naudojama daugeliui cheminių produktų gaminti. Vien 2001 metais iš viso pagaminta apie 165 milijonai tonų.
Sieros rūgšties formos
Sieros rūgštis puikiai tirpsta vandenyje bet kokiu santykiu. Be to, sieros rūgštyje gali tirpti jos anhidridas sieros trioksidas. Tai lemia didžiulę sieros rūgšties formų įvairovę.
Naudojamos koncentracijos yra:
Savybės
Reaguoja su metalų oksidais: Reaguoja su silpnų rūgščių druskomis: Tokios reakcijos gali būti naudingos norint pasigaminti rūgščių. Labai naudinga reakcija tarp koncentruotos sieros rūgšties ir nitrato (su skiesta rūgštimi nevyksta), nes taip galima gauti vertingą azoto rūgštį: Kaip ir visos rūgštys sieros rūgštis reaguoja su dauguma metalų
Gavimas
Gamybos technologijos principai yra bendri ir yra taikomi gaminant daugelį cheminių medžiagų. Sieros rūgšties gamyklose naudojamos įvairios žaliavos, dažniausiai gaunamos netoliese. Jos naudojamos kompleksiškai. Pvz., sieros (IV) oksidas, susidarantis apdorojant spalvotųjų metalų sulfidines rūdas, arba vandenilio sulfidas, išsiskiriantis koksuojant akmens anglis bei perdirbant gamtines dujas. Taip kombinuojamos įvairios cheminės technologijos. Daugelyje gamyklų sieros (IV) oksidas gaunamas deginant piritą. Pirito degimo reakcija egzoterminė, jai vykstant, temperatūra būna didesnė už optimalią, t. y. 800 C. Šilumos perteklius paimamas ir panaudojamas kitur, pvz., vandens garams gauti. Būtina valyti sieros (IV) oksidą, nes jame esančios priemaišos nuodija katalizatorių, t. y. šis praranda savo katalizines savybes. Priemaišos pašalinamos oksidą perleidžiant per specialų agregatą (cikloną), sudarytą iš dviejų vienas į kitą įmontuotų cilindrų.
Sieros rūgšties gamybos procesas nepertraukiamas: pirito deginimas krosnyje, sieros (IV) oksido ir oro valymas, jų sąveika kontaktiniame aparate, sieros (IV) oksido reakcija absorbcijos bokšte.
Alchemikams sieros rūgštį pavyko gauti X amžiuje, kaitinant kai kuriuos sulfatus. XV amžiuje alchemikai išmoko gauti sieros rūgštį degindami sieros ir salietros mišinį.
Apsauga
Sieros rūgšties gamyklose nuolat tikrinama dujų koncentracija ore. Apsinuodyti galima, kai ore sieros (IV) oksido SO2 koncentracija siekia 0,06 mg/l. Vandenilio sulfido koncentracija turi būti ne didesnė kaip 10 mg/m³. Gamyklos patalpose darbininkai turi dujokaukes. Apsinuodijęs dujomis išnešamas į gryną orą arba jam duodama kvėpuoti prisodrinti deguonies oro ir gerti geriamosios sodos (natrio hidrokarbonato) atskiesto tirpalo. Ant odos patekusią sieros rūgštį reikia greitai nuplauti vandeniu. Po to apiplauti 5 procentų sodos tirpalu ir patepti vazelinu.
Panaudojimas
Kadangi gerai sugeria drėgmę, turi oksidacinių savybių, yra nelaki, plačiai naudojama ūkyje. Sieros rūgštis naudojama spalvotųjų retųjų metalų, vaistų, dažų, neorganinių rūgščių, sintetinių pluoštų gamyboje, maisto, trąšų pramonėje, juodųjų metalų ėsdinimui.
Sieros rūgštis sudaro 2 rūšių druskas - normaliąsias (pvz., natrio sulfatas) ir rūgščiąsias (pvz., natrio hidrosulfatas). Sieros rūgšties druskos plačiai naudojamos (medicinoje, veterinarijoje, žemės ūkyje, gamyboje).
Makarakasas
Makarakasas arba San Chuan de Makarakasas  – miestas pietų Panamoje, Asuero pusiasalyje, Los Santoso provincijoje, į vakarus nuo Las Tablaso. Vietinis kelių mazgas. Verčiamasi žemės ūkiu ir gyvulininkyste.
Yra ligoninė, vidurinė mokykla, veikia Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia.
Tohaku apskritis
Tohaku (東伯郡; Touhaku – gun) – apskritis, įsikūrusi Totorio prefektūroje, Japonijoje.
Makarakasas
Istorija
Makarakasas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1775 m. Oficialiai įkurtas 1855 m.
Tohaku apskritis
Esamos
Apskrityje yra keturi miesteliai:
Palangos trasa
Palangos lenktynių žiedas – trasa, įrengiama specialiai vasarą vykstančioms „1000 km lenktynėms“. Žiedą sudaro magistralių A13 (Klaipėda – Palanga – Šventoji) ir A11 (Šiauliai – Kuršėnai – Telšiai – Plungė – Kretinga – Palanga) atkarpos bei jas jungiantis viadukas. Trasa yra aštuoniukės formos ir kerta pati save tiltu.
Apytiksliai trijų kilometrų ilgio žiedą sudaro du aštrūs 180° kairieji posūkiai, vienas greitas 90° lankas į kalną, ilgas, net 270° nuolydis žemyn, ir „S“ formos posūkis prieš starto – finišo tiesiąją. Šiuos posūkius jungia dvi labai ilgos tiesės (A13 magistralė), kurių galuose saugumo sumetimais įrengiamos laikinosios stabdymo zonos, kur automobiliai turi įveikti aštrius viražus, išdėliojamus iš stiklo vatos blokų, sugeriančių galimą smūgį, taip pat viena vidutinio ilgio tiesė (A11 magistralė) ir trumputė tiesi atkarpa po tiltu.
Oficialus „1000 km lenktynių“ rengėjas yra „Promo events“. Trasa kitokių rūšių lenktynėms nenaudojama.
Lenktynių metu degalais (benzinu, dyzelinu) pasipildoma šalia trąsos esančioje komercinėje degalinėje.
Istorija
Ilgų distancijų 1000 km lenktynės Palangos trasoje pirmą kartą surengtos 2000 m. Tuomet dalyvavo 18 automobilių. 2004 m. komandų skaičius pasiekė 34, 2005 m. – 37, 2006 – 41, 2007 – 60, 2008 – virš 75 komandų.
Nuo 2005 m. trasa buvo modifikuota, o ilgis padidintas iki 1003 km. Prie 1000 km vėl sugrįžta 2008 m.
2008 m. dėl dalyvių gausos įrengtas Paddock 2 ir Pitlane 2. Po kvalifikacijos, į pagrindines lenktynes nepatekusios komandos dalyvauja papildomose 100 ratų lenktynėse.
2008 m. 1000 km lenktynių metu dalyviai per 3 varžybų dienas sunaudojo daugiau kaip 17 400 litrų degalų.
Lenktynių metu apvažiuoto vieno rato rekordas buvo pasiektas 2012 m. – Ramūnas Čapkauskas vairuodamas Aquila CR1 Racing LS7 vieną ratą įveikė per 1:17.270 min.
Nuo 2014 metų, lenktynės vyksta naujos konfigūracijos trasoje. Bendrovei „Kauno tiltai“ užbaigus Palangos aplinkkelyje esančio Vydmantų transporto mazgo, kuris rekonstruotas į dobilo lapo formos skirtingų lygių sankryžą, pertvarkos darbus, pasikeitė trasos vieno rato ilgis, kuris sutrumpėjo iki 2682 metrų. Tad 15-ųjų lenktynių dalyviams iki finišo reikėjo įveikti jau 373 ratus, kurie sudaro tą pačią 1000 km distanciją, o ne 334, kaip buvo iki tol.
2014 m. rekonstravus lenktynių trasą, naująjį rekordą pasiekė latvis Konstantinas Calko su Radical SR8. Vieną kvalifikacijos ratą jis įveikė per 1:07.046 min. Lenktynių metu apvažiuoto vieno rato rekordas buvo pagerintas 2021 m. Jono Gelžinio – 1:09.106 kurį jis pasiekė su Porsche 911 GT3 Cup Gen2.
Statistika
2021 m. trečius metus iš eilės nugalėtojais tapo Circle K milesPLUS Racing Team, atstovaujama Juliaus Adomavičiaus, Jono Gelžinio, Igno Gelžinio ir Ralf Aron.
Voltas
Voltas (žymima V) – įtampos matavimo vienetas.
Pavadinta pagerbiant italų mokslininką Aleksandrą Voltą  – vieną iš dabartinio mokslo ir supratimo apie elektrą pradininkų.
V, tarptautinės vienetų sistemos el. įtampos, el. potencialo ir elektrovaros jėgos vienetas; 1 V = 11 W/A (vatas amperui).
Kavarskas
Kavarskas – miestas Anykščių rajono savivaldybėje, 15 km į pietvakarius nuo Anykščių, prie kelio, dešiniajame Šventosios krante. Seniūnijos centras, dvi seniūnaitijos (Kavarsko centro ir Kavarsko-Paryžiaus). Stovi Kavarsko Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia, pastatyta 1887 m., veikia Kavarsko vidurinė mokykla, yra paštas, biblioteka. Gelžbetoninis kryžius – aukščiausias Lietuvoje (20 m), pastatytas 1936 m. Kavarsko pakraštyje, prie kelio į Ukmergę.
thumb|left|Kavarsko užtvanka
Etimologija
thumb|left|upright|1930 m. pašto ženklas, antspauduotas Kovarsko pašto antspaudu
Kavarsko pavadinimas kilęs nuo Stanislovo Kovarskio (Stanisław Kowarski), kuriam priklausė Mažųjų Pienionių dvaras, pavardės (dvarininkinis vietovardis). Nors Lietuvoje ir negausu vietovardžių, kurie remiasi pavardės vienaskaita, tačiau tokių pasitaiko (Sudargas, Musteika, galbūt Birštonas). Iki XX a. vidurio miestas buvo žinomas kaip Kovarskas, apie 1960 m. imtas vadinti Kavarsku.
Geografija
Kavarskas išsidėstęs Kavarsko kalvagūbryje, altitudė 90–105 m virš jūros lygio, įsikūręs abipus Šventosios intako Pienios, Šventosios upės baseine. Šiauriniame miesto pakraštyje 2002 m. pastatyta 1,5 MW galios Kavarsko hidroelektrinė (užtvanka ir sudarytas Kavarsko tvenkinys). Siurblinė iki privatizacijos perpumpuodavo iki 4,5 m³/s vandens iš Šventosios į 1963 m. iškastą Šventosios-Nevėžio kanalą link Traupio, kuris jungia Šventąją su Nevėžiu. Šiuo metu kanalas apleistas. Šventosios krantus sujungia Kavarsko tiltas (kelyje į Kurklius).
Kavarsko apylinkėse į Šventąją įteka Susiena, Šunykšta, Pienia, Tetervė, Judinys. Taip pat Kavarsko apylinkėse teka Dagia, Nevėža, Brėškinys, Armukšna, Duobelė. Yra Budrių ir Laviškio ežerai, plyti daug miškų – Balagano, Janušavos, Daunoriškių, Dievulio, Pamūšio, Tumėjos, Žvirblėnų, Šovenių raistas ir kt. Miesto įžymybė – Kavarsko tufų šaltiniai (arba Kregūdės šaltiniai). Greta gaisrinės bokšto nuo miestelio atsiveria platus vaizdas į Šventosios slėnį.
Prie miesto yra Kavarsko kaimas.
Istorija
Dabartinio Kavarsko vietoje XV a. buvo Mažųjų Pienionių dvaras. Manoma, kad 1463 m. pastatyta bažnyčia. XV a. pabaigoje Ldk Aleksandras Mažųjų Pienionių dvarą perleido karaliaus iždininkui Stanislovui Kovarskiui. Šiam mirus ir nepalikus įpėdinių, dvaras atiteko jo broliui Andriui Kovarskiui, Vilniaus katedros kanauninkui. Nuo jų pavardės ir pradėta Mažųjų Pienionių dvarą vadinti Kavarsku.
Rašytiniuose šaltiniuose 1538 m. minimas Kavarsko miestelis, įsteigta bažnyčia. 1551 m. vadinamas miestu. XVI a. Kavarskas ir jo apylinkės priklausė dvarininkams Astikams, vėliau Oginskiams, Tiškevičiams, Siesickiams. Nuo 1797 m. veikė parapinė, 1865 m. įsteigta valdinė pradžios mokykla. 1842 m. Kavarskas degė. XIX a. Kavarskas – miestelis ir dvaras, Vilkmergės apskrities Kavarsko valsčiaus centras.
Draudžiamąją lietuvišką spaudą apylinkėse platino I. Varnaitė ir kiti. 1905 m. išvaikyta carinė valsčiaus valdyba. 1914 m. pastatyta lentpjūvė, veikė malūnas. Per Pirmąjį pasaulinį karą 1915 m. miestelis buvo sudegintas ir sugriautas. 1937 m. įsteigta pradžios mokykla, 1944–1947 m. progimnazija, nuo 1947 m. Kavarsko vidurinė mokykla. 1937 m. įsteigta biblioteka
1941 m. ir 1948–1949 m. TSRS okupacinė valdžia ištrėmė 11 Kavarsko gyventojų. Per Antrąjį pasaulinį karą 1944 m. sudegė miestelio centras, susprogdintas tiltas, malūnas. Po karo apylinkėse veikė Didžiosios kovos apygardos, "B" partizanų rinktinės, Butageidžio partizanų kuopos partizanai. 1944–1953 m. čia buvo NKVD-MGB ir stribų būstinė, čia kankinti ir nužudyti partizanai buvo užkasami Šventosios pakrantėje; kapavietė rasta 1988 m., 2000 m. pastatyti atminimo kryžiai.
Sovietmečiu buvo kolūkio centrinė gyvenvietė. 1956 m. gruodžio 28 d. Kavarskas gavo miesto teises. 2002 m. užtvanka išnuomota ir čia įrengta mažoji 1 MW galios Kavarsko hidroelektrinė. 2005 m. patvirtintas Kavarsko herbas.
Architektūra
Miestas stačiakampio plano. Istorizmo krypties pseudobazilikinėje Šv. Jono Krikštytojo bažnyčioje, statytoje 1857–1887 m., yra:
Bažnyčios šventoriuje yra koplytėlė su XIX a. pabaigos kryžiumi, stogastulpis (1929 m.). Prie jos trykšta Šv. Jono Krikštytojo šaltinis, papuoštas koplytstulpiu (architektas V. Kavaliauskas). Kavarsko kapinėse stovi liaudiškos architektūros ir klasicizmo formų kapinių koplyčia (XIX a. 1-oji pusė), kapinių vartų 3 kryžiai (XIX a. pabaiga). Kryžius pokariu Kavarsko, Kurklių ir Vidiškių apylinkėse žuvusių partizanų atminimui, pašventintas 1996 m. Žydų senovinės kapinės.
Kavarsko kryžius
thumb|Aukščiausias gelžbetoninis kryžius Lietuvoje
Miestelio pakraštyje, prie kelio į Ukmergę stovi aukščiausias Lietuvoje gelžbetoninis kryžius (20 m), pastatytas 1936 m. Tarpukario Lietuvoje gelžbetonis buvo viena iš moderniausių statybos technologijų. Statydamas tokio aukščio kryžių, Kavarsko mecenatas Pranas Kalibatas akivaizdžiai siekė padaryti įspūdį bei tuo pat metu sukurti modernaus miestelio ženklą.
Panašaus aukščio yra 1990 m. pastatytas Tautos prisikėlimo kryžius Kaltinėnuose (Šilalės rajone).
Kumžaičiai
Kumžaičiai – kaimas pietvakarinėje Plungės rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurę nuo Kulių. Netoli kaimo eina kelias.
Tumiškė
Tumiškė – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Rūsteikių, Gražutės regioniniame parke. Yra Rūsteikių sentikių parapijos kapinės. Kaimo vakaruose telkšo Samavas, pietuose – ežeras Ilgasai. Prie kaimo yra moreninis masyvas, į pietus – Tumiškės miškas.
Kostas Ostrauskas
Kostas Ostrauskas:
Gruzija vaikų Eurovizijos dainų konkurse
Gruzija vaikų Eurovizijos dainų konkurse dalyvavo šešis kartus, debiutavo 2007 m.
Pirmoji Gruzijos atstovė buvo Mariam Romelashvili su daina „Odelia Ranuni“, kuri užėmė ketvirtą vietą iš 195 dalyvių.
2008 m. Gruzijai atstovavo grupė Bzikebi su daina „Bzz…“, kurią dainavo dirbtine kalba. Ši daina nugalėjo konkursą, surinkusi 983 taškus. Atstovams aštuonios šalys balsavime davė 12 taškų.
2009 metais Gruzijai atstovavo Princesses su daina „Lurji prinveli“. Konkurse užėmė 83-ąją vietą, tai blogiausias Gruzijos rezultatas iki šiol.
Moteris (Kaunas)
thumb|200px|Moteris, 1921 m. Nr. 1 „Moteris“ – Lietuvos moterims skirtas visuomenės bei kultūros žurnalas, ėjęs 1920–1940 m. Kaune.
Istorija
Nr. 1 išleistas Vilniuje prieš Vilniaus kraštą užgrobiant Lenkijai. Leido Lietuvių katalikių moterų draugija kartą, nuo 1937 m. – du kartus per mėnesį. Spausdino Šviesos spaustuvė, „Žaibo“ spaustuvė, Valstybės spaustuvė Kaune, Dirvos spaustuvė, Šešupės spaustuvė Marijampolėje. Tiražas: 1937 m. – 15 500, 1940 m. – 18 000 egzempliorių.
Rašė apie moterų ekonominę, politinę, socialinė padėtį Lietuvoje, moterų gyvenimą užsienyje, švietimo, moralės, religijos klausimais, spausdino praktinio pobūdžio straipsnius.
Robert Fripp
thumb|Robertas Fripas Robertas Fripas (Robert Fripp, g. 1946 m. gegužės 16 d. Anglijoje, Wimborne Minster, Dorset) – gitaristas, kompozitorius ir įrašų prodiuseris, muzikos pasaulyje geriausiai žinomas kaip progresyviojo roko grupės King Crimson gitaristas.
Robertas Fripas buvo pripažintas 42-uoju numeriu visų laikų geriausiųjų gitaristų šimtuke, kurį publikavo Rolling Stone žurnalas (2003 m. rugpjūčio mėn. publikacija).
Ką tu veikei kare, tėti?
''' Ką tu veikei kare, tėti? ''' – 1966 m. JAV sukurta karinė komedija, kurioje pagrindinį vaidmenį atliko aktorius James Coburn. Filmo pavadinimu režisierius pasirinko savo sūnaus Geoffrey jam užduotą klausimą.
Turinys
Kapitonas Kešas paskiriamas dalinio, kuris ruošiasi šturmuoti Italijos miestelį Valerną, vadu. Vienas iš dalinio karininkų, leitenantas Kristijanas, įkalba kapitoną ne pulti miestelį, o pasiūlyti jame esantiems italams pasiduoti. Šie, vadovaujami kapitono Opo, su džiaugsmu sutinka ir nori vakare suorganizuoti šventę karo pabaigos proga. Kešas priešinasi, bijodamas, kad vyresnybė gali apie tai sužinoti, tačiau Kristijanas pasiunčia pranešimą, kad vyksta mūšis, o amerikiečiai ir italai ima linksmintis.
Ryte, kariams dar nespėjus atsigauti, pasklinda žinia, kad atvyksta majoras Potas. Amerikiečiai ir italai imasi inscenizuoti kovą, kurios metu pastarieji turėtų pasiduoti, tačiau, prasiveržus asmeniškumams, planai ima griūti. Negana to, suvaidintus mūšius iš oro pastebi Vokietijos aviacija, o šių vadovybė nusprendžia į pagalbą italams atsiųsti savo dalinį.
Moteris (Kanada)
„Moteris“ – Kanados lietuvių žurnalas, ėjęs 1955–1988 m. Toronte.
Istorija
Įkurtas Hamiltone. Leido Kanados lietuvių katalikių moterų draugija. Iš pradžių ėjo keturi, 1962 m. – penki, nuo 1963 m. – šeši numeriai per metus. Išėjo 186 numeriai. Tiražas 2500 egz. (1985 m.).
Rašė apie lietuvių moterų kūrybinį, visuomeninį, religinį gyvenimą, buitį, moterų organizacijų veiklą, skelbė grožinę kūrybą, knygų, periodinių leidinių recenzijas, apžvalgas.
Petrikaičiai
Petrikaičiai – kaimas Kretingos rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 6 km į pietryčius nuo Kretingos ir 3 km į šiaurės vakarus nuo Jokūbavo. Kaimo sodybos vienkiemiais išsimėtę tarp Petrikaičių, Kūlupio, Kraštinės ir Šilo kalno miškų, Petreikių, Jokūbavo ir Skudžių kaimų. Per kaimą teka Babrūnės ir Degalo upeliai, praeina keliai Kretinga–Gargždai ir Petreikiai–Toliai.
Istorija
Kaimas įkurtas XVII a., priklausė Kartenos dvarui, administruojamas buvo iš Mišučių dvaro. Nuo XIX a. priklausė Jokūbavo dvarui. Kaimo gyventojai buvo katalikai, kurie priklausė Kartenos parapijai, o 1639 m. pusė kaimo sodybų buvo priskirta Kretingos parapijai.
1846 m. kaime buvo 10 dūmų (5 Kartenos ir 5 Kretingos parapijose). XIX a. pastatytas Rusijos imperijos Petrikaičių pasienio sargybos postas (kordonas). XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje pro kaimą iš Vokietijos imperijos buvo gabenamos kontrabandinės prekės ir draudžiama lietuviška spauda. Lietuvišką spaudą gabeno kaime gyvenę Aleksandras Jablonskis ir Antanas Rudis, o prie Petrikaičių sienos sargybos posto su draudžiamais spaudiniais 1900–1902 m. buvo sulaikyti knygnešiai Kazimieras Prialgauskas iš Asteikių ir Kazys Matyžius iš Jokūbavo.
Pagal administracinį-teritorinį suskirstymą iki 1918 m. kaimas priklausė Kartenos valsčiui, o tarpukariu – Kretingos valsčiui. 1923 m. jame buvo 14 ūkių.
Lietuvą okupavus Sovietų sąjungai, Lietuvių aktyvistų frontas Petrikaičiuose 1940 m. pabaigoje įrengė slaptą pasienio perėjimo punktą „Varpėnų dvaras“. Juo naudojosi tiek lietuviai, norintys pasitraukti į Vokietiją, tiek ryšininkai, keliaujantys iš ten į Lietuvą.
1954–1960 m. kaimas buvo Kretingos apylinkės administracinis centras.
Kaime projektuojamos Kretingos miesto naujosios kapinės.
PIA FC
„Pakistan International Airlines Football Club“, o trumpiau PIA FC – Pakistano futbolo klubas iš Karačio.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1958 m.
Sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
Šibuja
Šibuja  – viena iš 23 Tokijo seniūnijų. Seniūnija pagarsėjusi kaip viena iš verslo ir mados centrų.
2008 m. balandžio 30 d. čia gyveno beveik 208,4 tūkst. gyventojų.
Geografija
thumb|left|Šibuja Tokijo prefektūroje Šibuja suskirstyta į rajonus, kurių žinomiausi yra Daikanjama, Ebisu, Haradžiuku, Hiroo, Higašis, Omotesandas, Sendagaja ir Jojogis.
Simboliai
Oficiali gėlė – ''Iris ensata var. ensata, medis – japoninis skirpstulas (Zelkova serrata'').
Aukštupėnai (Demidovas)
Aukštupėnai  (, nuo 1938 m. liepos 16 d. Uderhöhe, 1945–1946 m., nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – buvusi gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Gvardeisko rajone, nuo 2005 m. Slavinsko kaimo gyvenvietės teritorija.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Vėluvos apskrities kaimas. 1947–2005 m. Slavinsko apylinkės kaimas, sujungtas su Demidovu.
Nova (upė)
Nova − upė Šakių rajone, Šešupės dešinysis intakas. Nova prasideda Ožnugarių miške, Novaraisčio durpyne, Jančių apylinkėse, 8 km į pietvakarius nuo Lekėčių. Įteka į Šešupę ties Panoviais.
Intakai:
Upė teka plokščia limnoglacialinės kilmės lyguma, aukštupyje į pietvakarius, vidurupyje į vakarus, žemupyje į šiaurės vakarus. Netoli žiočių kerta Šakių-Kudirkos Naumiesčio kelią. Aukštų potvynių metu upė žemupyje (ties Bliūkiškiais, 14 km nuo žiočių) užlieja slėnį. Sausros metais Nova išdžiūsta, o žiemą užšąla iki dugno.
thumb|left|200px|Nova ties [[Kutais]]
Etimologija
Upėvardis labai archajiškas ir ginčytinos kilmės. Jis turi atitikmenų Ispanijoje, Ukrainoje, Dunojaus baseine. Šie žodžiai bandomi kildinti iš („laivuojama upė“),  („kanalas“). Kitų tyrinėtojų toks siūlymas atmestas ir pavadinimas siejamas su („mirtis, lavonas“); plg. „lavonas“, „kapai, anapilis“,  „kūnas“,  „mirtis“,  „naikinti, galabyti, kankinti“.
Delfinai
Delfinai – banginių (Cetacea) šeimai priklausantys jūriniai žinduoliai. Yra 17 delfinų genčių ir beveik 40 rūšių.
FK Velbʺžd Kûstendil
Kiustendilo „Velbʺžd“ – Bulgarijos futbolo klubas iš Kiustendilo.
Delfinai
Dydis svyruoja nuo 1,2 m ilgio Hektoro delfino iki 9,5 m ilgio orkų. Delfinai paplitę visame pasaulyje, daugiausia šelfinėse jūrose. Minta žuvimis ir kalmarais.
Terminas delfinai apima dvi šeimas: delfininius (Delphinidae), dar vadinamus okeaniniais delfinais, ir upinius delfinus (Platanistoidea).
Problemos
Nuo kariniuose laivuose naudojamų sonarų delfinai laikinai praranda klausą, atskleidė JAV atliktas tyrimas. Pasak mokslininkų, tai gali paaiškinti, kodėl šie jūrų gyvūnai neretai būna išmetami į sausumą, rašo „Daily Telegraph“.
Delfinai bendrauja naudodami gamtinį sonarą, o kur kas galingesni antvandeninių ir povandeninių karinių laivų sonarai juos baugina ir trikdo, teigia mokslininkai. Tačiau iki šiol išsamių dirbtinių sonarų poveikio delfinų elgesiui tyrimų nebuvo atlikta – daugiausia dėl to, kad specialistams labai sunku gauti įslaptintą informaciją apie karinių laivų judėjimą.
Tuo tarpu laboratoriniai tyrimai, atlikti Havajų universiteto (JAV) Woods Hole okeanografijos institute, atskleidė, kad laivuose naudojami sonarai gali laikinai apkurtinti delfinus ir sukelti nesmarkius jų elgesio pokyčius. Žurnale „Biology Letters“ paskelbtame straipsnyje tyrimo autoriai pažymi, kad kontroliuojamų laboratorinių tyrimų metu buvo įrodyta, jog sonaro signalai „mažų mažiausiai“ laikinai apkurtina delfinus. Mokslininkai taip pat teigia, kad dėl intensyvaus delfinų „švitinimo“ karinių laivų sonarais jie gali išvis prarasti klausą.
Kipras vaikų Eurovizijos dainų konkurse
Kipras vaikų Eurovizijos dainų konkurse debiutavo 2003 m. ir nuo konkurso pradžios pasiekė tik 8 vietą.
Dalyvavimas
* – Pasitraukė
Egipto civilinis kodeksas
Egipto civilinis kodeksas – kodifikuotas Egipto įstatymas, pagrindinis privatinės teisės šaltinis; civilinis kodeksas.
Istorija
1949 m. sudarytas iš 1 149 straipsnių. Autorius – teisininkas Abdel-Razzak Al-Sanhuri, kuriam padėjo Lille universiteto dekanas Edouard Lambert. Tikėtinai dėl Lamberto įtakos Kodeksą paveikė Prancūzijos civilinis kodeksas. Pagrindinis dėmesys – verslui ir komercijai. Nėra nuostatų dėl šeimos santykių, kuriuos paprastai reguliuoja Šarija. Sanhuri sąmoningai nuošalyje paliko šeimos teisę.
Egipto civilinis kodeksas pasitarnavo kaip teisės šaltinis daugelio kitų Artimųjų Rytų valstybėse, įskaitant tokias kaip Libija, Jordanija bei Irakas (visose trijose projektus parengė Al Sanhuri ir vietinių teisininkų darbo grupė pagal jo rekomendacijas), Bahreinas (2001 m.), taip pat Kataras (1971 m.) Kuveito komercinis kodeksas (parengė El-Sanhuri). Sudano parengtas 1970 m. Civilinis kodeksas buvo didele dalimi nukopijuotas iš Egipto civilinio kodekso su nežymiais pakeitimais. Šiandien visų arabų valstybių, turinčių modernius Civilinius kodeksus (išimtis – Saudo Arabija ir Omanas), civilinė teisė visiškai (arba iš dalies) paremta Egipto civiliniu kodeksu.
Pasaulėžiūra (laikraštis)
Pasaulėžiūra – gyvenimui aiškinti dvisavaitinis laikraštis, leistas 1934–1935 m. Kaune.
Istorija
Laisvamaniškos orientacijos laikraštį, vėliau tapusį žurnalu, leido Napoleonas Indrašius, L. Indrašienė, nuo 1935 m. – N. Petronis. 1934 m. Nr.12-17 vadinosi „Pasaulėžiūra ir gyvenimas“. Spausdino Raidės spaustuvė Kaune. Išėjo 24 numeriai.
Redagavo J. Benesevičius, Napoleonas Indrašius, L. Indrašienė, V. Kuraitis.
Ogadeno karas
Ogadeno karas vyko tarp Somalio ir Etiopijos 1977–1978 m. ir gali būti laikomas vienu iš tipiškų Šaltojo karo laikų karų tarp Trečiojo pasaulio šalių. Tai vienas iš konfliktų Rytų Afrikoje.
Teritorinės Somalio pretenzijos į kaimyninių šalių teritorijas prasidėjo jau 1960–1964 m. Tarp pretenduojamų teritorijų buvo ir Etiopijos Ogadeno provincija. Nors ir palaikydamas šioje provincijoje veikiančias partizanines grupuotes Somalis iki XX a. aštuntojo dešimtmečio pabaigos nesiryžo atvirai palaikyti separatistinių grupių. Tačiau per aštuntąjį dešimtmetį labai sustiprėjo Somalio karinė galia, daugiausia Tarybų Sąjungos pagalbos dėka. Nors Somalio armija ir išliko beveik dvigubai mažesnė už Etiopijos, tačiau dėl tarybinių tiekimų Somalio Nacionalinė armija (SNA) turėjo triskart daugiau tankų ir šarvuotos technikos nei Etiopija, taip pat ir didesnes oro pajėgas.
Jausdama savo padidėjusią karinę galią, Somalio vyriausybė nusprendė jėgos būdu atplėšti nuo Etiopijos Ogadeno provinciją, kurios didelę gyventojų dalį sudaro etniniai somaliečiai. 1977 m. liepos 23 d. Somalis įsiveržė į Ogadeną. Somaliui pavyko užkariauti 80 proc. Ogadeno provincijos, tačiau 1978 m. žiemą–pavasarį teko trauktis, nes iki tol Somalį rėmusi TSRS pradėjo masinius karinės technikos tiekimus ir karinių patarėjų siuntimą į Etiopiją. Taip buvo vėl atstatytas jėgų balansas Rytų Afrikos regione ir Somalio pastangos jėgos būdu įgauti hegemono padėtį regione nepavyko.
Epimetėjas (palydovas)
thumb|right|260px|Saturno palydovas Epimetėjas
Epimetėjas – Saturno palydovas. Palydovas nuo Saturno yra nutolęs 151 422 km. Jo orbitinis periodas yra 0,694 paros. Jis yra 138×110×110 km netaisyklingos formos kosminis kūnas. Jo ryškis yra opozicijoje yra 15, 6. Palydovas atspindi 50 % į jį krintančios šviesos. Jis kartu su Janu skrieja beveik ta pačia orbita.
Atradimas
1966 m. palydovą atrado prancūzų astronomas O. Dolfus. Jo atradimą 1981 m. patvirtino JAV kosminės stotys Voyager.
Epitemėjas pavadintas senovės graikų dievaičio Epimetėjo vardu.
Aparesidos Mergelės šventovės bazilika
thumb|right|250px|Aparesidos mergelės šventovės bazilika Aparesidos Mergelės šventovės bazilika (por. Basílica do Santuário Nacional de Nossa Senhora Aparecida) – bazilika Aparesidoje, Brazilijoje. Ši bazilika yra antra pagal dydį Romos katalikų bažnyčia pasaulyje po Šv. Petro bazilikos Vatikane.
Bazilika buvo statoma nuo 1955 iki 1980 m. Bazilikos architektas yra Benedito Calixto. Jos ilgis siekia 173 m, plotis – 168 m., o aukštis – 100 m. Bazilikoje telpa apie 70 000 žmonių.
Aparesidos mergelės šventovės baziliką įšventino popiežius Jonas Paulius II 1980 m. liepos 4 d.
Dabartinis popiežius Benediktas XVI lankėsi bazilikoje 2007 m. gegužės 12 d. savo vizito Brazilijoje metu.
Girbutkiai
Girbutkiai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 5 km nuo Linkuvos, prie Dvariūkų tvenkinio, šalia kelio.
miniatiūra|240px|left|Riboženklis kaimo prieigose
Istorija
1913 m. kaimas išskirstytas viensėdžiais.
Barzda
thumb|right|250px|Trumpa barzda thumb|right|250px|Vyras su ilga barzda Barzda – plaukai, augantys žemiau apatinės lūpos, ant skruostų ir ant kaklo. Įvairiems žmonėms barzda auga įvairiu tempu. Barzdas tiria pogonologija.
Tradiciškai barzda buvo siejama su įvairiais vyro bruožais, tokiais kaip išmintis, vyriškumas, aukšta visuomeninė padėtis, arba valyvumo trūkumas, ekscentriškumas ir kt.
Barzdos reikšmė istorijoje
Įvairiais laikais ir įvairių religijų barzdos auginimas vertinamas skirtingai. Pavyzdžiui, viduramžiais buvo madinga auginti ilgą barzdą. Sentikiai – rusų, bėgusių nuo Petro I reformos (1722 m. jis įvedė 50 rublių per metus mokestį už barzdą), palikuonys – nešioja ilgas barzdas.
David Wilkins
David Wilkins (1685 m. Klaipėdoje – 1745 m. Hadlėjuje, Safolkas) – orientalistas, dvasininkas, vertėjas.
Biografija
Gimė 1685 m. Klaipėdoje, kaip David Wilke arba Wilkius. Prieš apsigyvendamas Anglijoje, lankėsi Berlyne, Romoje, Vienoje, Paryžiuje, Amsterdame. Nuo 1715 m., padedamas dvasininko William Wake, dirbo Lambetų rūmų bibliotekoje. 1719 m. tapo dvasininku Bokingo miestelyje Esekse, vėliau dirbo Kenterberio katedroje. 1724 m. tapo arabistikos profesoriumi Kembridžo universitete bei Safolko arkidiakonu. Be arabų kalbos, mokėjo hebrajų, koptų, armėnų. Mirė 1745 m. Hadlėjuje.
1716 m. išvertė Naująjį testamentą iš koptų į lotynų kalbą ir atspausdino 500 egzempliorių, ši knyga įrašyta į Gineso rekordų knygą, kaip ilgiausiai buvusi parduodama knyga, nes paskutinis egzempliorius nupirktas tik 1907 metais.
Painės Kordiljera
Painės Kordiljera – Andų kalnų masyvas, esantis Tores del Painės nacionalinio parko teritorijoje, Čilės Patagonijos regione. Apytiksliai 2 500 km į pietus nuo masyvo yra Čilės sostinė Santjagas, o 400 km į šiaurę Punta Arenaso miestas.
Aukščiausia Cordillera del Paine masyvo viršukalnė – Cerro Paine Grande (aukštis 3 050 m, tačiau mokslininkų manoma, kad 2 750 m).
Įspūdingiausios masyvo viršūnės yra trys dideli granito monolitai Paino bokštai (isp. Torres del Paine). Nustatyta, kad aukščiausias Paino bokštų monolitas yra pietinis Paino bokštas (~2 500 m), antrasis pagal aukštį – centrinis Paino bokštas (~2 460 m), žemiausias – šiaurinis (~2 260 m).
Kitos mažiau žinomos viršukalnės – Cuerno Principal (~2 100 m) ir Cerro Paine Chico (~2 650 m).
Torres del Paine nacionalinis parkas buvo įsteigtas 1978 m. UNESCO organizacijos narių. Parko plotas – 2 400 km². Šį parką sudaro vaizdingas ir saugus "W" raidės formos maršrutas aplink Cordillera del Paine masyvo viršukalnes, o stovyklauti turistams galima tik tam tikrose vietose.
Grinius
Grinius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Grinienė (ištekėjusi moteris) ir Grinytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Johan Daniel Berlin
Johan Daniel Berlin (1714 m. gegužės 12 d. Klaipėdoje – 1787 m. lapkričio 4 d. Trondheime) – rokoko kompozitorius, vargonininkas, vienas iš Norvegijos karališkosios mokslo ir laiškų draugijos įkūrėjų.
Biografija
Gimė 1714 m. gegužės 12 d. Klaipėdoje. Būdamas 19 metų išvyko į Kopenhagą, kur mokėsi muzikos pas Andreas Berg. 1737 m. tapo privilegijuotu Trondheimo miesto muzikantu. 1741 m. tapo Trondheimo katedros vargonininku, kuriuo išbuvo iki pat mirties. 1752-1761 m. dirbo vargonininku Trondheimo Dievo Motinos bažnyčioje. Taip pat dirbo gaisrininku, architektu ir muzikos instrumentų gamintoju. Sukomponavo nemažai kūrinių, tačiau išlikęs tik 1744 m. išleistas Musicaliske Elementer rinkinys, tai pirmoji teorinė knyga apie muziką ir muzikos instrumentus Norvegijos istorijoje. Mirė 1787 m. lapkričio 4 d. Trondheime.
Greičius
Greičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Greičiuvienė (ištekėjusi moteris) ir Greičiutė (mergautinė pavardė).
Anita Dark
Anita Dark (tikrasis vardas – Anita Melnicoff; g. 1975 m. balandžio 11 d. Budapešte) – buvusi Vengrijos pornografinių filmų aktorė ir modelis.
Biografija
1994 m., būdama 19, Anita laimėjo grožio konkursą „Mis Budapeštas“. Tais pačiais metais ji tapo foto modeliu ir praėjo pozuoti suaugusiems skirtiems žurnalams. Pirmosios foto sesijos vyko Amsterdame, kurių metu ji ir sugalvojo savo pseudonimą pagal plaukų spalvą: Anita yra natūrali blondinė, tačiau tuo metu buvo nusidažiusi plaukus tamsia spalva. Be to, čia ji susipažino su fotografu ir pornografinių filmų režisieriumi Pierre Woodman.
Jau pačioje karjeros pradžioje, skirtingai nei daugelis aktorių, ji atliko krūtinės mažinimo operaciją, tačiau tai nesutrukdė jai tapti vis labiau žinoma suaugusiųjų pramogų pasaulyje. left|thumb|140px Anitai išgarsėti padėjo ir bendras darbas su kita tais pačiais metais karjerą pradėjusia vengrų aktore Anita Blond. Jos dažnai kartu filmavosi, tuo sudarydamos kontrastą ir kartais net būdavo painiojamos dėl savo išvaizdos ir pseudonimų. Ironiška, bet Anita Dark, būdama natūrali blondinė, plaukus dažė tamsia spalva, o Anita Blond – šviesia, nors iš tiesų yra tamsiaplaukė. Judviejų tandemas padėjo joms per keletą metų išgarsėti ne tik Europoje.
1996 m. Anita Dark nusprendė persikelti į JAV, matydama ten daugiau galimybių savo karjerai. Čia ji dirbo su tokiomis kompanijomis kaip „Wicked Pictures“, „Evil Angel“ ir „Bangbros“.
2003 m. Anita vėl pradėjo filmuotis, tačiau vien tik scenose su merginomis. Šiuo metu jos paskutinis filmas pasirodė 2012 m., o viso ji vaidino daugiau kaip 80 juostų.
Šiuo metu Anita jau keletą metų gyvena Floridoje ir didžiausią dėmesį skiria foto modelio karjerai bei savo internetiniam puslapiui, kurį beveik kasdien papildo nauja filmuota medžiaga.
Tomas Šantimprietis
Tomas Šantimprietis (Thomas von Cantimpré, Thomas Cantimpratensis; 1201 m. – 1272 m. gegužės 15 d.) – XIII a. dominikonų vienuolis, rašytojas, teologas.
Gimė Brabanto kunigaikštystėje, Sint Peters Liovo miestelyje. Mokėsi Lježe. Vėliau persikėlė į Šantimprė vienuolyną, kur tapo dvasininku. 1232 m. įstojo į dominikonų ordiną Leuvene. Po metų išsiųstas mokytis į Kelną. Vėliau taip pat mokėsi Paryžiuje. 1240 m. grįžo į Leuveną, kur tapo filosofijos ir teologijos profesoriumi.
Tomas Šantimprietis parašė 7 veikalus, kuriuose nagrinėjo filosofijos, teologijos ir hagiografijos temas. Žymiausi darbai – Opus de natura rerum (20 tomų gamtos istorija) ir Bonum universale de apibus (1257-1263 m. parašyta utopija, kurioje kaip žmonių gyvenimo alegorija aprašoma bičių bendruomenė. Joje, kalbant apie dvasias, minimas prūsų paprotys garbinti miškus).
Nefritas
thumb|200px|Nefritas Nefritas – silikatų klasės mineralas, kriptokristalinė, plaušiška aktinolito ir tremolito atmaina. Nefrito cheminė formulė – Ca2(Mg, Fe)5Si8O22(OH)2. Dalį magnio gali pakeisti dvivalentė geležis ir kalcis. Taip pat minerale visada būna chromo, nikelio, kobalto, titano, vanadžio ir kitų priemaišų.
Aradas
Aradas – miestas vakarų Rumunijoje, Krišanos regione, prie Murešo upės. Išvystyta mašinų, chemijos, medienos, tekstilės, maisto, avalynės pramonė.
Miestų partnerystė
Aradas yra miestas-partneris kartu su: