cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rytų Turkestano istorija
Kinijos Respublikos laikotarpis
Nuo 1911 m., susikūrus Kinijos Respublikai, vietos musulmonai du kartus (1933 ir 1944 m.) sukūrė nepriklausomas Rytų Turkestano Respublikas.
Kinijos Liaudies Respublikos laikotarpis
1949 m. Kinijos Liaudies Respublika užėmė antrąją respubliką, ir Rytų Turkestanas vėl inkorporuotas į Kinijos sudėtį. Visgi, musulmonų separatizmas nėra pasibaigęs ir įgauna vis naujų kovos bruožų.
Klėstenė
Klėstenė (Scleranthus) – gvazdikinių (Caryophyllaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso daugiametės ir vienametės žolės. Jų lapai priešiniai, šeriški arba linijiški. – kietas ir anthos – žiedas; augalų žiedai kieti.
Elihu Lauterpacht
Elihu Lauterpacht CBE (g. 1928 m. liepos 13 d. Cricklewood, Londone, Jungtinė Karalystė) – britų teisininkas, teisėtyrininkas tarptautininkas, tarptautinis teisėjas, Kembridžo universiteto Trejybės koledžo tarptautinės teisės dėstytojas (nuo 1953 m. Fellow).
Tėvas – Heršas Lauterpachtas (1897–1960), teisėtyrininkas tarptautininkas, tarptautinis teisėjas.
Biografija
Nuo 1975 iki 1977 m. Australijos užsienio reikalų ministerijos teisės patarėjas. Vadovavo Australijos delegacijai JT Generalinėje Asamblėjoje. Nuo 1993 iki 2001 m. Tarptautinio Teisingumo Teismo ad hoc teisėjas byloje Bosnija prieš Jugoslaviją, Eritrėjos-Etiopijos sienų komisijos pirmininkas. Nuolatinio arbitražo teismo (PCA) narys.
Klakmananšyras
Klakmananšyras  – sritis Škotijos centrinėje dalyje. Ribojasi su Pertu ir Kinrosu, Sterlingu ir Faifu.
Svarbiausi miestai
thumb|left|245px|Klakmanano miestas
Morkiškiai
Morkiškiai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 1 km nuo Nevarėnų.
Nančangas
Nančangas (kinų k. 南昌, pinyin Nánchāng) – miestas Kinijoje, Dziangsi provincijos administracinis centras. 5 042 565 gyventojų (2010). Išvystyta mašinų, tekstilės, popieriaus, chemijos pramonė. Yra universitetas.
Vincenzo Cantiello
Vincenzo Cantiello (g. 2000 m. rugpjūčio 25 d. Sant’Arpine) – italų dainininkas, 2014 m. vaikų „Eurovizijos“ konkurso nugalėtojas.
Biografija
Savo muzikinę karjerą pradėjo dainuodamas bažnyčios chore ir miesto renginiuose. 2013 metais išleido pirmąjį singlą pavadinimu „Glitter & Gold“. Didžiausio pripažinimo atlikėjas sulaukė po dalyvavimo muzikiniame šou Ti lascio una canzone. Vincenzo pateko į projekto finalą, o nugalėtoja tuo metu tapo Federica Falcon, 2014 metais vaikų „Eurovizijoje“ atstovavusi Maltai.
Vincenzo yra labai emocionali asmenybė ir dainuoja su didele aistra. Jis mėgsta klausytis įvairių žanrų muzikos ir tokiu būdu formuoja savo asmeninį stilių. 2014 metais jis atstovavo Italijai vaikų „Eurovizijos“ dainų konkurse Maltoje. Ten Vincenzo atliko dainą „Tu Primo Grande Amore“, kuri pasakoja apie įsimylėjusio paauglio jausmus. Tai galinga baladė, apjungianti italų muzikines tradicijas ir šiuolaikinį skambesį. Konkurse atlikėjas užėmė pirmą vietą surinkęs 159 taškus, dvylika taškų aplenkė antroje vietoje likusius Bulgarijos atstovus.
Dumbliai (Darkiemio apskritis)
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities Jurgaičių valsčiaus, nuo 1874 m. Šilelių valsčiaus kaimas. Priklausė Balėtų parapijai. Po 1910 m. susijungė su Mažaisiais Dumbliais. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Sadovojės apylinkės teritorija.
Luojangas
Mieste yra budistų šventykla Baimasi (Baltojo žirgo šventykla; I amžius), uolų šventykla Lunmen (V-IX a.).
Istorija
Miestas įkurtas 1108 metais pr. m. e. Buvo kinų dinastijų sostinė: Zhou 770–516 m. pr. m. e., vėlyvosios Han 25-220 metais ir kt. Yra neolito gyvenviečių liekanų Yin epochos gyvenvietės, Zhou ir Han laikotarpio kapai.
Alma mater
„Alma Mater“ ( maitinančioji motina, iš almus 'maitinantis, duodantis pradžią') – aukštoji mokykla (universitetas), kurioje (yra arba buvo) semiamasi žinių, studijuojama. Metafora „Maitinančioji Motina“ aiškinama tuo, jog universitete studentai yra „maitinami“ žiniomis. Frazė kilo iš seniausio Europoje Bolonijos universiteto, įkurto 1088 metais, šūkio „Alma mater studiorum“.
Antikos laikais Romos imperijoje alma mater buvo vadinama maitinančioji, laiminančioji dievų motina (, Didžioji Motina). Viduramžiais alma mater buvo vadinama Mergelė Marija (pvz., Advento ir Kalėdų laikotarpiu breviorijuje dar iki šiol yra giedama Alma redemptoris mater).
Morkūnava
Morkūnava – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Ubiškių.
Bitvanas
Bitvanas – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 9 km į pietus nuo Vandžiogalos, prie kelio. Pro kaimą teka Gynia ir jos intakas Bitvanas, aplinkui dunkso miškai (Babtų-Varluvos – vakaruose, Bitvano – rytuose).
Antoine-Jean Gros
Baronas Antuanas Žanas Gro (1771 m. kovo 16 d. – 1835 m. birželio 25 d., taip pat žinomas ir kaip Žanas Antuanas Gro) – Prancūzijos klasicizmo tapytojas. Daugiausia tapė istorinėmis temomis ir portretus.
Jaunystė ir studijų laikotarpis
Antuanas Gro gimė Paryžiuje. Pradėjo piešti būdamas šešerių metų amžiaus mokydamasis iš savo tėvo, miniatiūrų dailininko, ir iškarto pasižymėjo kaip turintis talentą. 1785 m. pabaigoje, būdamas keturiolikos metų, Grosas savo noru įstojo į Žako Lui Davido studiją, kurią stropiai lankė, tuo pačiu nenutraukdamas studijų ir Collège Mazarin.
Genuja ir Bonapartas
Apsigyvenęs Genujoje Gro vertėsi miniatiūrų gamyba. Grįžtant iš Florencijos į Genują, jis susitiko su Žozefina Bogarnje, Bonaparto žmona, ir užmezgė su ja pažintį. Atlydėjęs ją į Milaną dailininkas buvo šiltai priimtas ir paties Napoleono. 1796 m. lapkričio 15 d. Gro su kariuomene dalyvavo Arkolo mūšyje, kai Bonapartas iškovojo lemiamą pergalę, iškeldamas trispalvę Prancūzijos vėliavą ant šio tilto.
Grosui šis incidentas paliko tokį neišdildomą įspūdį, kad jis nutapė paveikslą pavadinimu „Napoleonas ant Arkolos tilto“, kuriuo jis pagaliau atrado savo pašaukimą. Bonapartas tuojau pat suteikė jam inspecteur aux revues postą, leidusį sekti kariuomenę žygiuose, o 1797 m. paskyrė į komisiją, turėjusią atrinkti daiktus, skirtus praturtinti naujai sukurtą Luvro muziejų.
Paryžius
1799 m. pasprukęs iš apgulto Genujos miesto, Gro iškeliauja į Paryžių, kur 1801 m. pradžioje įsikuria Kapucinų kvartale. Jo eskizas paveikslui „Nazareto mūšis“ (dabar Nanto muziejuje) pelno prizą, suteiktą 1802 m. konsulo, bet pats paveikslas taip ir nebuvo nutapytas, dėl aptarinėtos priežasties, nes Napoleonas jautė pavydą generolui Žanui Andošui Žiuno (kuris buvo laimėjęs susirėmimą prie Nazareto); tačiau Bonapartas atsilygino Gro liepdamas įamžinti savo vizitą Jafos maro ligonių namuose. Po „Napoleonas lanko maro ligonius Jafoje“ (Luvras) sekė kiti paveikslai: „Abukiro mūšis“ 1806 m. (Versalio rūmai) ir „Ylavos mūšis“ 1808 m. (Luvras). Apie šį paveikslą Napoleonas yra pasakęs: „Jeigu visi žemės karaliai pamatytų tokį reginį, jie mažiau trokštų karų ir pergalių“. Šios trys temos davė dailininkui didžiojo meistro vardą bei užtarnautą garbę. left|thumb| „Abukiro mūšis“ (1799), detalė
Iki tol, kol militaristiniai elementai toliau liko susieti su prancūzų nacionaliniu gyvenimu, tol Grosas gavo iš to naujo ir energingo įkvėpimo, nešusio jį į patį įvykių sūkurį, kurį jis ir vaizdavo; bet kariuomenė ir generolas buvo atskirti nuo žmonių, tad Gro bandė iliustruoti šiuos epizodus perteikdamas asmenines ambicijas, kas ir buvo priežastis prasimanyti maisto, reikalingo jo genijui, ir trūkumus, jo meniniai pozicijai, tuo metu tapusiai akivaizdžia. Besimokydamas Klasikų skyriuje Gro buvo suvaržytas šių dailininkų taisyklių, net kai jo natūralistinis tipų judėjimas ir besirėmimas ryškių spalvų ir tonų efektu, atrodo vertė jį priešintis jiems.
Salonas
1804 m. Salone Gro debiutavo su savo paveikslu „Napoleonas lanko maro ligonius Jafoje“. Šis paveikslas pradėjo jo karjerą, kaip sėkmingo dailininko. Jame vaizduojama Bonapartas, aplankantis kareivius Jafoje, kurie buvo užsikrėtę buboniniu maru. Karo vadas vaizduojamas besikalbantis su vienu iš ligonių, kuris dar nėra apimtas ligos. Iš tiesų, Napoleonas liepė kareiviams nunuodyti sergančius savo bendražygius, kad būtų išvengta jų grįžimo į Prancūziją, arba atiduoti juos turkams. Sakoma, kad jis net sudeginęs maro namus, siekdamas nuslėpti nelaimės mastą. Paveikslas yra klasicistinio stiliaus, nors tokie elementai, kaip apšvietimas ir egzotinis dailininko skonis, rodo ateinančio romantizmo idealų pirmtakus. 240px|thumb| „Napoleonas lanko maro ligonius Jafoje 1804.“ thumb|left|240px|„Leitenantas Šarlis Legranas“, 1810 m.
Mirtis
Supykęs dėl kritikos ir nesėkmių, mat daugelis jo mokinių nesižavėjo jo mitologinėmis senomis ir perbėgdavo pas jo konkurentą Žaną Ogiustą Dominyką Engrą, Gro ieškojo nusiraminimo šlykščiuose gyvenimo malonumuose. 1835 m. birželio 25 d. Antuanas Žanas Gro buvo rastas ant Senos kranto, Medone, netoli Sevro. Iš raštelio, kuris buvo jo skrybėlėje tapo aišku, kad dailininkas nusižudė. Raštelyje rašyta: „pavargęs nuo gyvenimo ir išduotas paskutinių gerbėjų, pasitikusių jį keiksmais, nusprendė užbaigti savo gyvenimą.“
Šlovė
Antuanui Žanui Gro buvo suteiktas barono titulas Napoleono imperijos laikais po 1808 m. Salono, kuriame jis eksponavo „Ylavos mūšį“.
Gro mokinių skaičius buvo begalo didelis ir dar padidėjo, kai 1815 m. Davidas baigė darbą Paryžiuje ir savo klasę atidavė buvusiam mokiniui – Gro. Po restauracijos dailininkas tapo Instituto nariu, École des Beaux-Arts profesoriumi ir gavo Šv. Mykolo ordino kavalieriaus vardą.
Sergio Romero
Serchijus Chermanas Romeras (Sergio Germán Romero; 1987 m. vasario 22 d.) – Argentinos futbolininkas, rungtyniaujantis vartininko pozicijoje. Yra Anglijos Manchester United ekipos žaidėjas.
Karjerą pradėjo 2007 m. Racing Club de Avellaneda klube, bet dar tais pačiais metais parduotas olandų Alkmaar. 2008 m. jis tapo pagrindiniu komandos vartininku ir per sezoną 18 kartų išsaugojo „sausus vartus“.
Serchijus Romeras su Argentinos U-20 rinktine laimėjo pasaulio čempionatą 2007 m., su olimpine rinktine – auksą 2008 m. Pekino olimpiadoje. 2010 m. paimtas į pasaulio čempionatą kaip atsarginis vartininkas, tačiau jo metu tapo pagrindiniu vartininku.
Laimėjimai
AZ
Rinktinė
Nejmeh SC
„Nejmeh Sporting Club“ – Libano futbolo klubas iš Beiruto.
Istorija
Klubas įkurtas 1945 m.
Futbolo komanda 8 k. tapo šalies čempionais. (1973, 1975, 2000, 2002, 2004, 2005, 2009, 2014 m.)
Butkūnai (Kaunas)
Butkūnai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, šiauriniame Vandžiogalos pakraštyje, prie kelio. Fermų kompleksas.
Dlugobuž Drugai
Dlugobuž Drugai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zambruvo valsčiuje, Zambruvo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. 1919-1954 m. kaimo pavadinimu vadintas Dlugobužo valsčius.
Dlugobuž Piervšai
Dlugobuž Piervšai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zambruvo valsčiuje, Zambruvo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Vidurinis Lodianas
Vidurinis Lodianas, Midlotianas  – sritis Škotijos centrinėje dalyje. Ribojasi su Edinburgu, Rytų Lodianu ir Škotų Sienomis.
Morkūniškiai
Morkūniškiai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 11 km nuo Svėdasų.
Gudonys
Gudonys – kaimas šiaurės rytinėje Lazdijų rajono savivaldybės dalyje, 6 km į pietryčius nuo Seirijų, piečiau kelio. Į rytus nuo kaimo telkšo ežeras Dunojus.
Vaisiastraubliai
Vaisiastraubliai (Curculio) – straubliukų (Curculionidae) šeimos vabalų gentis, kuriai priklauso smulkūs ir vidutinio dydžio straubliukai, turintys labai ilgą ploną, lenktą straublelį.
Lietuvoje 9 rūšys:
thumb|left|210px|[[Riešutinis vaisiastraublis (Curculio nucum)]]
Juozapavičiai
Juozapavičiai – kaimas šiaurės rytinėje Lazdijų rajono savivaldybės dalyje, 8 km į šiaurės rytus nuo Seirijų.
Silezijos Semianovicai
Silezijos Semianovicai – Aukštutinės Silezijos pramoninio rajono miestas-apskritis pietų Lenkijoje, Silezijos vaivadijoje. Įsikūręs Silezijos aukštumose, praeina automobilių kelias iš Vroclavo į Krokuvą. Mieste gyvena apie 71,6 tūkst. gyv. (2008 m.), vienas iš Katovicų aglomeracijoje, kurioje gyvena 2,7 mln. žmonių.
Istorija
Miesto istorija skaičiuojama nuo XIII a. Šiuolaikinis Semianovicų miestas susikūrė 1924 m. apjungus Siemianowits ir Laurahütte gyvenvietes. Miesto teisės suteiktos 1932 m.
Juozapavičiai
Gyventojai
thumb|left|240px|Paminklas Antano Juozapavičiaus grupės partizanams
Francisco de Orellana
Fransiskas de Oreljana (g. 1511 m. Truchilje, Ispanijoje – m. 1546 m.) – Ispanijos keliautojas ir konkistadoras.
1532–1533 m. dalyvavo Fransisko Pisaro vadovaujamame Peru užkariavime. 1541 m. buvo vienas Gonsalo Pisaro leitenantų žygyje į Kitą ieškant legendinio „Cinamono slėnio“.
1541 m. Oreljana Napo upėje pradėjo jį išgarsinusį žygį per Amazoniją. 1542 m. rugpjūtį ekspedicija pasiekė Amazonės upės žiotis. Jis buvo pirmasis europietis ištyrinėjęs šį atokų regioną bei suteikęs žinių apie Amazonijos indėnus. Kelionėje Oreljana stebėjo vieną karingą indėnų gentį, kur moterys kariavo kaip vyrai ir konkistadorui priminė legendines amazones. Dėl to upei buvo suteiktas Amazonės vardas. Oreljanos ekspediciją aprašė kapelionas Gasparas de Karvachalis.
Fransiskas de Oreljana mirė kelionėje aukštyn upe. Jo garbei pavadinta viena Ekvadoro provincijų (Oreljanos provincija).
Gardlinas
Gardlinas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zambruvo valsčiuje, Zambruvo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Francesco Zuccarelli
right|thumb|160px| Dzukarelio autoportretas
Frančeskas Dzukarelis (Cukarelis, it. Francesco Zuccarelli, 1702 m. rugpjūčio 15 – 1788 m. gruodžio 30 d.) – italų XVIII a. vėlyvojo baroko, rokoko dailininkas-peizažistas.
Biografija
Frančeskas Dzukarelis gimė 1702 m. rugpjūčio 15 d. Pitiljane, netoli Florencijos. Mokinosi pas Paolo Anesi, vėliau keliavo į Romą, kur mokėsi pas Giorgio Morandi, Pietro Nelli. Apie 1730 m. apsigyveno Venecijoje, kur po Marco Ricci mirties tapo sekančiu populiariu pastoralinių ir idiliškų peizažų tapytoju. Dzukarelio paveikslų agentu buvo anglas Joseph Smith, kuris išpopuliarino dailininko darbus tarp Anglijos aristokratų. 1752–1761 m. ir 1765–1771 m. Cukarelis sėkmingai dirbo Anglijoje, 1768 m. buvo vienas Karališkosios Britanijos meno akademijos steigėjų. 1772 m. grįžęs į Veneciją buvo išrinktas Venecijos meno akademijos prezidentu, bet greitai iš šio posto pasitraukė. Dar dirbo Bergame, Paryžiuje ir paskutinius metus praleido Florencijoje, kur mirė 1788 m. gruodžio 30 d. Jo kūrybos branduolį sudaro idiliški kaimo peizažai, dažnai su antikinės mitologijos veikėjais. Dzukarelis paliko daug piešinių, kūrė graviūras, gobelenus.
Pečo sritis
Pečo sritis  – viena iš septynių Kosovo sričių. Administracinis centras – Pečas. Ribojasi su Džiakovicos, Prizreno, Prištinos ir Kosovo Mitrovicos sritimis. Turi pasienio ruožą su Juodkalnija.
Tautinė sudėtis
Visuose Pečo srityse albanai sudaro tautinę daugumą. Žemiau yra pateikiama srities tautinė sudėtis 2011 m. duomenimis.
Galulaukė
Galulaukė – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Vandžiogalos, prie kelio. Į rytus nuo kaimo teka Urka.
Morkūniškis
Morkūniškis – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 9 km nuo Noriūnų.
Viktorija (Honkongas)
Viktorija  arba Siangangas – buvęs miestas Kinijoje, Honkongo adm. regione. Buvo britų Honkongo valdos administracinis centras. Dabar patenka į Honkongo Centrinį rajoną.
Išsidėstęs Siangango saloje, priešais Kauluno miestą; šiuos du miestus skiria siauras sąsiauris, kuriuo nutiestas tunelis ir kursuoja keltai. Tai didelis Rytų Azijos prekybos, pramonės, finansų ir susisiekimo centras. Uosto metinė krovinių apyvarta siekia 31 mln. tonų. Yra tarptautinis oro uostas. Išvystyta siuvimo, tekstilės, plastmasės, elektronikos, elektrotechnikos, naftos, chemijos, laivybos pramonė. Klesti turizmas. Mieste yra metropolitenas, universitetas.
VIVA
thumb|right|180px|VIVA logotipas, naudotas 1993–2011 m. VIVA – muzikinis Vokietijos televizijos kanalas, Dieter Gorny įkurtas 1993 m. Kelne. Vėliau centrinė būstinė persikėlė į Berlyną. Kanalu buvo rodomi muzikiniai vaizdo klipai. Iki „Viacom“ įsigijimo „VIVA“ (šūkis) buvo „Jaunimo ir muzikos transliuotojas popkultūrai bei pramogoms“. VIVA pavadinimas šifruojasi „VIdeoVerwertungsAnstalt“. VIVA transliacijas nutraukė 2018 m. gruodžio 31 d.
VIVA istorija
„VIVA“ programų transliacijos prasidėjo 1993 m. gruodžio 1 d. Pirmasis klipas, parodytas per šį kanalą, buvo grupės „Die Fantastischen Vier“ daina „Zu geil für diese Welt“.
Nuo 1995 m. „VIVA“ rengia vienus svarbiausių muzikinių apdovanojimų Vokietijoje – „Comet“. Tų pačių kovo 21 d. įkurtas antrasis „VIVA“ kanalas „VIVA Zwei“, transliacijos 2002 m. sausio 1 d. buvo nutrauktos, o sausio 7 d. pradėtos „VIVA Plus“ transliacijos. „Viacom“ uždarė ir „VIVA Plus“ – nuo 2007 m. sausio 14 d. pradėtos „Comedy Central“ transliacijos šiuo kanalu.
2003 m. „VIVA“ sukrėtė skandalas, kai paaiškėjo, jog leidybos bendrovė „Universal Music“ buvo rezervavusi daug eterio jų atlikėjų vaizdo klipams rodyti.
2005 m. „VIVA“ įvedė nauja taisyklę – reklamos transliavimas ne daugiau kaip 12 min. per valandą buvo pakeistas į ne daugiau 18 min. per valandą.
2011 m. gegužės 1 d. „Viacom“ oficialiai pranešė, kad visos pasaulio kabelinės/skaitmeninės TV privalo nutraukti „VIVA“ transliavimą, kitaip tai prilygtų piratavimui. „VIVA“ tapo tik Vokietijos rinkos TV kanalu. Tačiau per „ASTRA“ palydovą „VIVA“ nemokamai matoma ir toliau. Tiesa, tik nuo 2 val. iki 14 val. Kitu metu transliuojama „Comedy Central“.
2018 m. birželį „Viacom“ išplatino pareiškimą spaudai, kad VIVA transliacija bus nutraukta 2018 m. gruodžio 31 d. VIVA kanalu nuo 2019 m. sausio 1 d. bus 24 val. per parą transliuojama „Comedy Central“.
VIVA International
„VIVA“ – tarptautinis tinklas. „VIVApolska!“ – Lenkijoje (startas 2000 m. – pabaiga 2017 m. spalio 17 d.), „VIVA Swizz“ – Šveicarijoje (startas 2000 m. – pabaiga 2019 m. sausio 1 d.), „VIVAaustria“ – Austrijoje (startas 2003 m. – pabaiga 2019 m. sausio 1 d.), „VIVA Magyarország“ – Vengrijoje (startas 2001 m. – pabaiga 2017 m. spalio 3 d.) ir „VIVA United Kingdom and Ireland“ – Didžiojoje Britanijoje ir Airijoje (startas 2009 m. – pabaiga 2018 m. sausio 31 d.). Nuo 2001 m. iki 2002 m. buvo bandomos transliacijos Italijoje – „VIVAItalia“. Nyderlanduose „VIVA“ vadinosi „The Box“ (startas 2002 m. Šiuo metu vietoje „The Box“ transliuojamas „Comedy Central“).
Nuo 2001 m. iki 2002 m. Lietuvos ir Kinijos nacionalinėse televizijose buvo transliuojami valandinės trukmės „VIVA“ šou, kurias prodiusavo Vokietijos „VIVA“ prodiuseriai. Lietuvos „VIVA“ vedėjas buvo Aurimas Dautartas. Laida vyko penktadienio vakarais.
Aikiolis
Aikiolis  – nedidelis nenuotakus ežeras pietvakarių Kirgizijoje, Batkeno srityje, į pietryčius nuo Isfanos. Telkšo Turkestano kalnagūbrio šiaurinėje pašlaitėje, 2938 m aukštyje virš jūros lygio. Ilgis 3,5 km, plotis iki 0,5 km. Ežeras užtvenktinės kilmės. Vasarą vandens lygis pakyla, rudenį ir žiemą nukrenta. Būna užšalęs nuo spalio iki kovo.
Morėjus
Morėjus  – sritis Škotijos šiaurės rytuose, Šiaurės jūros pakrantėje. Ribojasi su Aberdinširu ir Hailandu.
Svarbiausi miestai
thumb|left|245px|Spėjaus upė thumb|left|245px|Kinloso abatijos griuvėsiai
Mosteikiai
Mosteikiais vadinami kaimai:
Goski Dužė
Goski Dužė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zambruvo valsčiuje, Zambruvo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Mostaičiai (Klaipėda)
Mostaičiai – buvęs kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 10 km nuo Lapių.
Istorija
Panaikintas 1983 m.
Mykolas Servacijus Višnioveckis
Mykolas Servacijus Višnioveckis (1680 m. gegužės 13 d. Lvove – 1744 m. rugsėjo 16 d. Merkinėje) – kunigaikštis, LDK didikas, Abiejų Tautų Respublikos karvedys, Lietuvos didysis etmonas. Rašytojas ir poetas.
Biografija
thumb|left|180px|Vyšnioveckių rūmai Vyšniovece thumb|left|180px|Mykolo Servacijaus Višnioveckio trečioji žmona Teklė Rožė Radvilaitė Gimė Lvove, Konstantino Kristupo Višnioveckio ir Onos Chodarovskytės šeimoje.
Tai paskutinis vyriškosios giminės linijos atstovas. Po jo mirties valdos perėjo Oginskiams ir Zamoiskiams.
Valstybės tarnyba
Lietuvos lauko etmonas 1702–1703 ir 1707–1709 metais. Lietuvos didysis etmonas в 1703–1707 ir nuo 1735 metų. Lietuvos armijos Regimentorius nuo 1730 m.
Nuo 1703 m. Vilniaus kaštelionas, o 1706–1707 ir nuo 1735 – Vilniaus vaivada.
1703 m. Seimo maršalka Liubline.
1720–1735 metais – Lietuvos didysis kancleris.
Pinsko, Volkovysko, Glinėnų, Tucholio seniūnas.
Slippery When Wet: The Videos
Slippery When Wet: The Videos – antrasis amerikiečių roko grupės Bon Jovi video klipų rinkinys, išleistas 1987 m. Be šešių albumo „Slippery When Wet“ dainų klipų, šiame leidinyje yra ir papildomi interviu su grupės nariais bei užkulisiuose filmuota medžiaga.
Al-Safa' SC
„Al-Safa' Beirut Sporting Club“, o trumpai vadinamas Safa SC – Libano futbolo klubas iš Beiruto.
Mykolas Servacijus Višnioveckis
Valstybės tarnyba
Keletą kartų buvo išrinkta Vyriausiojo Lietuvos Tribunolo maršalka.
Pilietinis karas (Valkininkų konfederacija)
1700 m. pilietinio karo metu kovojo prieš Sapiegų hegemoniją LDK, buvo vienas iš Valkininkų konfederacijos vadų. Valkininkų mūšyje lapkričio 18 d. nugalėjo Sapiegų pajėgas.
Tolesnė karjera
Iki 1707 m. palaikė Augustą II, vėliau perėjo į Stanislovo Leščinskio pusę. Tais pačiais metais areštuotas ir išvežtas į Rusiją, o nuo 1709 m. – emigravęs.
1716 m. pripažino Augustą II ATR karaliumi ir grįžo į tėvynę.
Al-Safa' SC
Istorija
Klubas įkurtas 1939 m.
Futbolo komanda tris kartus tapo šalies čempionais (2011–12, 2012–13, 2015-2016 m.).
Mykolas Servacijus Višnioveckis
Tolesnė karjera
1733 m. kaip Rusijos šalininkas palaikė Augusto III kandidatūrą.
Slippery When Wet: The Videos
Vaizdo klipų sąrašas
Albumą sudaro šie vaizdo klipai:
Mykolas Servacijus Višnioveckis
Šeima ir vaikai
Kunigaikštis Mykolas Servacijus Višnioveckis buvo vedęs tri kartus. 1695 metais vedė Kateriną (1680−1725), Lietuvos didžiojo maršalkos Jono Karolio Dolskio (1640−1695) dukterį. Vaikai nuo pirmos santuokos:
1725 metais vedė antrą kartą kunigaikštytę Mariją Magdaleną Čartoriską (+1728), Lietuvos didžiojo ginklininko ir Pinsko seniūno Juozapo Čartoriskio (+1750) dukterį.
1730 metais trečią kartą vedė Teklą Rožę Radvilaitę (1703−1747), Lietuvos didžiojo kanclerio, kunigaikščio Karolio Stanislovo Radvilos (1669−1719) ir Onos Kotrynos Sanguškaitės (1676−1746) dukterį.
Konkordo sutartis
Konkordo sutartis  – susitarimas tarp FIA, FOTA ir Formulės 1 administracijos, pagal kurią nustatomas komandų dalyvavimas lenktynėse, TV teisių ir piniginių lėšų paskirstymo sąlygos.
Iš viso yra pasirašytos 7 Konkordo sutartys, kurių sąlygos ypatingai slaptos. Pirmoji tokia sutartis buvo pasirašyta 1981 m. sausio 19 d. Paryžiaus Konkordo rūmuose. Kitos sutartys buvo pasirašytos 1987, 1992, 1997, 1998 ir 2009 m. Tiesa, sutarties slaptumas buvo pažeistas, kai žymus sporto žurnalistas Forrest Bond paviešino daugiau nei 120 puslapių 1997 m. sutarties kopijas RaceFax agentūrai.
Pagrindiniai Konkordo sutarties tikslai yra didinti profesionalumą sporte ir siekti maksimalaus komercinio pasisekimo Formulėje 1.
Naujausia Konkordo sutartis buvo pasirašyta 2013 m. Pagal susitarimą, ji turi galioti iki 2020 m.
Neringa (restoranas)
thumb|right|250px|Pastatas (2023) thumb|right|250px|Pastatas (2013)
„Neringa“ – vilnietiškas restoranas.
Istorija
1959 m. lapkričio 6 d. atidaryta kavinė „Neringa“ buvo pirmas modernizmo pavyzdys to meto architektūroje ir užbaigė pompastiško stalinizmo laikotarpį.
Nuo pat įsikūrimo „Neringa“ tapo kultine bohemos, inteligentijos susibūrimo vieta. Čia rinkdavosi garsiausi to meto žmonės – poetas Justinas Marcinkevičius, režisierius Vytautas Žalakevičius, dailininkas Stasys Krasauskas, kalbininkas Bronys Savukynas, rašytojas Juozas Baltušis, atvykusios garsenybės Vladimiras Vysockis, Bulatas Okudžava, Robertas Roždestvenskis ir daugelis kitų.
Metams bėgant restoranas išsaugojo savo stilių ir dvasią, dalį valgiaraščio. Tradicinis patiekalas – Kyjivo kotletas, iškilmingai vadinamas „Neringos kepsniu“ (vištienos krūtinėlės suktinukas su sviestu viduje). 2022 m. kainavo 14€, 2023 m. kainuoja 16€.
Nuo 1969 m. ketvirtadieniais rengti džiazo vakarai, penktadieniais ir šeštadieniais skambėdavo gyva muzika.
Interjeras
Interjerą projektavo broliai architektai Algimantas ir Vytautas Nasvyčiai, tempera sienas tapė dailininkai Vladas Jankauskas bei Vytautas Povilaitis, mažajai salei skulptorius Juozas Kėdainis sukūrė gipsinį bareljefą.
Kavinę sudaro keturios persiliejančios erdvės: vestibiulis, baras, didžioji ir mažoji salės. Interjero dekorui panaudotos įvairios natūralios medžiagos (medis, metalas, stiklas), moderni sieninė tapyba.
Neįprastas interjeras kėlė diskusijas, susidomėjimą Sovietų sąjungoje. Valdžia reiškė nepasitenkinimą dėl tariamai per didelės prabangos.
1970 m. interjeras įtrauktas į Lietuvos architektūros paminklų, saugojamų valstybės, sąrašą.
2001 m. atliktas kapitalinis remontas, veikia dvi 150 vietų salės, 25 vietų banketų salė bei 80 vietų kavinė-baras rūsyje.
Interjeras laikomas vienu įsimintiniausių moderniajame Vilniuje, įtrauktas į gražiausių Vilniaus interjerų dešimtuką.
Isfara (upė)
Isfara  – upė Vidurinėje Azijoje, teka Kirgizijos, Tadžikistano ir Uzbekistano teritorijomis. Prasideda Turkestano kalnagūbryje, daugiau nei 5000 m aukštyje. Aukštupyje vadinama Aksu, toliau – Karavšinu, Isfana. Teka Ferganos slėniu, ten susilieja su Didžiuoju Ferganos kanalu ir Syrdarjos nebepasiekia.
Didžiausi intakai: Kišemišas, Temingenas, Džiptykas.
Jackiškiai
Jackiškiai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Vandžiogalos, prie kelio.
Labučių pagrindinė mokykla
miniatiūra|265px|right|Apleista mokykla, 2019 m.
Radviliškio rajono Sidabravo vidurinės mokyklos Labučių pradinio ugdymo skyrius, iki 2009 m. – Labučių pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Radviliškio raj. Beinoravoje, Mokyklos g. 9, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190675272. Steigėjas Radviliškio rajono savivaldybės taryba.
Istorija
Labučių pagrindinės mokyklos užuomazga – 1910-1916 m. Davongalio ir Bružių kaimuose veikusios daraktorinės mokyklos. Ten daug kuo rizikuodami ir aukodamiesi, daraktoriai žiebė pirmuosius mokslo žiburėlius. 1919 m. Dapšionių kaime įsikūrė trijų skyrių pradinė mokykla, vėliau perkelta į Beinoravą. 1939 m. Dapšionių kaime pastatyta tipinė pradinė mokykla. 1951-1952 m. įkurta Dapšionių septynmetė mokykla, 1962 m. ji perorganizuota į aštuonmetę, kurioje kasmet mokydavosi 116-180 mokinių. 1969 m. Beinoravos kaime pastatyta nauja tipinė aštuonmetė mokykla. Nuo 1986 m. ji veikė kaip devynmetė mokykla, nuo 1995 m. gavo pagrindinės dešimties klasių mokyklos statusą. Daugiausia vaikų mokyklą lankė 1972-1973 mokslo metais, net 188.
1985-1986 mokslo metais jaunieji gamtininkai ir mokinė Z. Šukytė bibliografinių žinių konkurse respublikoje buvo užėmę antrąsias vietas. 1994 m. mokinė Elena Kalvaitytė tapo respublikinio konkurso „Dainų dainelė“ diplomante. 1979-1980 mokslo metais mokykla pripažinta geriausia tarp rajono aštuonmečių mokyklų. Nuo 1992 m. mokykloje kas antri metai vyksta vaikų teatro festivaliai „Labas“. Leidžiamas mokyklos laikraštis „Plunksna“.
2009 metais rugpjūčio 31 d. mokykla reorganizuota  į Radviliškio rajono Sidabravo vidurinės mokyklos Labučių pradinio ugdymo skyrių.
Nuo 2013-09-01 Radviliškio r. Sidabravo vidurinės mokyklos Labučių pradinio ugdymo skyrius panaikintas.
Uoginė krūmsargė
Lietuvoje reta. Auga paupių miškuose ir krūmuose, pievose. Lietuvoje žydi liepos – rugpjūčio mėn.
250px thumb|250px|left|Krūmsargės vaisiai ir sėklos
1991/93 m. Kandidatų mačai
'''1991/93 m. Kandidatų mačai''' – tai pasaulio šachmatų čempionato finalinis etapas, kuriame, pagal nuostatus atrinkti dalyviai, žaisdami mačus vieno minuso sistema, atrinko šachmatininką, kuris 1993 m. galėtų žaisti su Gariu Kasparovu mačą, dėl pasaulio šachmatų čempiono vardo. Juo tapo Naidželas Šortas.
Dalyviai
1991–1993 m. Kandidatų mačuose dalyvavo 15 didmeistrių: A. Karpovas (žaidė nuo ketvirtfinalio) J. Timanas, A. Jusupovas ir J. Spilmenas – 1988/90 m. kandidatų mačų pusfinalininkai; 11 dalyvių geriausiai pasirodžiusių 1990 m. tarpzoniniame turnyre Maniloje: Borisas Gelfandas, Vasilijus Ivančiukas, Višvanatanas Anandas, Naidželas Šortas, Gijula Saksas, Viktoras Korčnojus, Robertas Hiubneris, Predragas Nikoličius, Leonidas Judasinas, Sergejus Dolmatovas, Aleksejus Drejevas.
Nugalėtojų nustatymas
FIDE Generalinė Asamblėja pakeitė kandidatų mačų nuostatus: aštuntfinalio ir ketvirtfinalio mačai žaidžiami po 8 partijas, pusfinalio – po 10, finalo – po 14. Nugalėtoju laikomas tas žaidėjas, kuris mače surenka daugiau taškų. Lygiųjų atveju, skiriamos dvi papildomos partijos su sutrumpinta laiko kontrole (po 1 val, po 30 ir po 15 min).
Javier Pastore
Chavjeras Matijasas Pastorė (Javier Matías Pastore; 1989 m. birželio 20 d.) – Argentinos futbolininkas, rungtyniaujantis atakuojančio saugo pozicijoje.
Arakano kalnagūbris
Arakano (Rakhinų) kalnagūbris (MY Rakhine Yoma) – yra kalnų virtinė vakarų Mianmare (Činų ir Rachinų valstijose) ir šiaurės rytų Indijoje (Manipūro, Nagalando, Mizoramo valstijose).
Javier Pastore
Karjerą pradėjo 2007 m. gimtojo miesto klube Talleres de Córdoba, vėliau paskolintas aukštesnės lygos klubui „Huracan“. Ten greit tapo pagrindinės sudėties žaidėju, sužibėjo mače prieš River Plate įmušdamas 2 įvarčius. 2009 m. už 8 mln. dolerių parduotas italų klubui „Palermo“. 2011 m. rugpjūčio 6 d. pasirašė penkerių metų sutartį su PSG klubu.
Arakano kalnagūbris
Išsidėstymas
Visas kalnagūbrio ilgis yra apie 950 km, ir jis driekiasi nuo Manipūro šiaurėje iki Cape Negrais pietuose, sudarydamas rytinę Indijos subkontinento ribą. Tokiu būdu Arakano kalnyno sistema atskiria Iravadžio baseiną (rytuose) nuo Asamo ir Bengalijos lygumų bei Arakano kranto (vakaruose). Į vakarus atsišakoja Garo-khasi kalnagūbris.
1991/93 m. Kandidatų mačai
Aštuntfinaliai
Šį kartą buvo žaidžiami ilgesni mačai (8 partijos) nei prėjusiuose kandidatų mačuose. Keturi mačai baigėsi lygiosiomis ir varžovai turėjo aiškintis, kas pateks į ketvirfinalį, žaisdami sutrumpintos laiko kontrolės dviejų partijų mikromačus. Trys mačai baigėsi nesužaidus visų partijų, nes varžovai surinko pakankamai taškų mačui laimėti.
Javier Pastore
Chavjeras Pastorė Argentinos rinktinėje debiutavo 2010 m. oficialiose draugiškose varžybose prieš Kanadą. Tiesa, jis prieš tai žaidė prieš Katalonijos rinktinę ir įmušė įvartį, tačiau FIFA šios varžybos nelaikomos oficialiomis.
Arakano kalnagūbris
Išsidėstymas
Visas kalnagūbris dalinamas į šias atkarpas (kalvų sistemas):
1991/93 m. Kandidatų mačai
Madrasas
Aštuntfinalio mačas tarp A. Drejevo ir V. Anando vyko 1991 m. sausio – vasario mėn. Madrase. Mačas prasidėjo V. Anando pergale, bet po vienų lygiųjų A. Drejevas 3-ioje partijoje išlygino mačo rezultatą. V. Anandas atsakė trimis pergalėmis iš eilės ir mačas pasibaigė įtikinama V. Anando pergale, atvėrusia kelią į ketvirtfinalį.
Arakano kalnagūbris
Išsidėstymas
Aukščiausia viršūnė yra Nat Ma Taung, kuri siekia 3 053 m aukščio.
Javier Pastore
Laimėjimai
Paris Saint-Germain
1991/93 m. Kandidatų mačai
Sarajevas
1991 m. sausio 24 – vasario 6 d. Sarajeve vyko du aštuntfinalio mačai.
Arakano kalnagūbris
Geologija ir gamta
Kalnai sudaryti iš skalūnų, smiltainio, kvarcito, nuosėdinių uolienų. Būdingos aštrios viršūnės stačiais šlaitais, išsidėsčiusios meridianų kriptymi. Vyrauja amžinai žaliuojantys (vakaruose) ir lapus metantys (rytuose) miškai.
1991/93 m. Kandidatų mačai
Sarajevas
Mačas tarp J. Timano ir R. Hiubnerio prasidėjo dvejomis lygiosiomis. Trečiąją partiją laimėjo J. Timanas ir išėjo į priekį vienu tašku. Po lygiųjų 4-oje partijoje dar kartą laimėjo penktojoje partijoje ir jau pirmavo dviem taškais. Dar po dvejų lygiųjų mačas anksčiau laiko pasibaigė jo naudai. J. Timanas pateko į ketvirtfinalį.
Arakano kalnagūbris
Kultūra ir istorija
Atšiaurios gyvenimo sąlygos džiunglėse, retas gyventojų tankumas nulėmė tai, kad regionas buvo vienas necivilizuočiausių visame Indijos subkontinente. Čia nesusiformavo valstybiniai junginiai, neišsivystė klasinė visuomenė. Subkontinento gyventojams, o vėliau ir Iravadžio baseino gyventojams rytuose, vietos žmonės atrodė laukiniai, barbariški.
1991/93 m. Kandidatų mačai
Sarajevas
Kitas mačas vyko tarp B. Gelfando ir P. Nikoličiaus. Po lygiųjų mačo pradžioje, 2-ąją partiją laimėjęs P. Nikoličius pirmavo, bet jau sekančioje partijoje B. Gelfandas atstatė pusiausvirą.
Arakano kalnagūbris
Kultūra ir istorija
Visi kalnagūbrio gyventojai lingvistiškai priklauso tibetiečiams-birmiečiams ir kalba giminingomis kukių-nagų-činų kalbomis, kurių klasifikacija nėra nusistovėjusi. Jis susiskirstę į daugybes klanų ir genčių, kurios patogumo dėlei Minamare ir Indijoje yra grupuojamos į didesnes grupes. Šiaurinėje kalnyno dalyje gyvena nagai, o pietinėje - daug zomių genčių, kurios Mianmare vadinamos bendru pavadinimu činai, o Indijoje žinomos kaip mizo arba kukiai. Tarp šių dviejų zonų įsiterpęs Manipūro slėnis, kuriame pagrindinė etninė grupė yra meitėjai, nuo seno puoselėjusi civilizaciją.
1991/93 m. Kandidatų mačai
Sarajevas
Po dviejų lygiųjų jis išsiveržė į priekį, bet paskutinėje, aštuntojoje partijoje P. Nikoličius laimėjo ir išlygino mačo rezultatą.
Arakano kalnagūbris
Kultūra ir istorija
Iki pat XIX a. vietos gentys beveik neturėjo kontaktų su pasauliu. Tik įsigalėjus Britų Indijai, kalnyno gyventojai pradėti administruoti, nors jų kontrolė buvo minimali. Nepaisant to, aktyvi misionierių veikla vietos genčių tarpe skleidė krikščionybę, kuri greitai plito, tapdama labiausiai paplitusia religija tarp aukštumų gyventojų.
1991/93 m. Kandidatų mačai
Sarajevas
Kas pateks į ketvirtfinalį varžovai aiškinosi žaisdami sutrumpintos laiko kontrolės (po 1 val.) mačą iš dviejų partijų. Dėl figūrų spalvos buvo ištraukti nauji burtai. Papildomą mačą sėkmingiau žaidė B. Gelfandas, laimėjęs antrąją partiją. Jis pateko į ketvirtfinalį.
Arakano kalnagūbris
Kultūra ir istorija
Kalnynas administraciškai buvo padalintas, kas vėliau (1947 m.) lėmė jo padalinimą tarp dviejų nepriklausomų valstybių Indijos ir Mianmaro. Vietos etninėms grupėms reikalaujant autonomijos, Indijai priklausančioje kalnagūbrio dalyje suformuotos Nagalando, Mizoramo valstijos, o Mianmare suformuota Činų valstija (piečiausią kalnyno dalį kontroliuoja Rachinų valstija) ir Nagų savivaldos zona.
1991/93 m. Kandidatų mačai
Veik an Zee
Aštuntfinalio mačas tarp V. Korčnojaus ir Vengrijos didmeistrio Djulos Sakso vyko 1991 m. sausio 23 – vasario 5 d. Veik an Zeje. Keturias pirmąsias partijas varžovai baigė taikiai. Penktąją laimėjo V. Korčnojus, bet jau sekančioje D. Saksas atsirevanšavo ir atstatė mačo pusiausvyrą. Daugiau rezultatyvių partijų nebuvo ir mačas baigėsi lygiosiomis - 4:4. Kas pateks į ketvirtfinalį sprendėsi žaidžiant papildomą, sutrumpintos laiko kontrolės, dviejų partijų mikromačą. Laimėjęs pirmąją papildomą partiją ir, sužaidęs antrąją lygiosiomis, V. Korčnojus pateko į ketvirtfinalį.
Arakano kalnagūbris
Kalvų regionas
Į vakarus nuo Arakano kalnų zonos yra derlingos lygumos: Asamas (šiaurėje), Bengalija ir Arakanas (pietuose). Tiesa, tarp kalnagūbrio ir Bengalijos lygumos įsterpusi žemesnių kalvų teritorija, kuri yra pereinamoji zona. Čia vietos gyventojai (bodo-kačariai) nuo pirmųjų mūsų eros amžių sukūrė valstybinius junginius, gana anksti perėmė Indų civilizacijos pasiekimus: rašto sistemas, religiją, papročius.
1991/93 m. Kandidatų mačai
Londonas
Aštuntfinalio mačas tarp Džonatano Spilmeno ir Naidželo Šorto vyko 1991 m. sausio – vasario mėn. Londone. Mačo pirmąją partiją laimėjo N. Šortas, tačiau po lygiųjų antrojoje partijoję, trečiojoje J. Spilmenas atsirevanšavo ir išlygino mačo rezultatą. Po dar vienų lygiųjų J. Spilmenas išėjo į priekį laimėjęs penktąją, bet N. Šortas neleido ilgai jam pirmauti ir jau sekančioje partijoje išlygino mačo rezultatą. Per likusias dvi partijas varžovai nepasiekė persilaužimo ir mačas baigėsi lygiosiomis - 4 : 4. Kas pateks į ketvirtfinalį varžovai aiškinosi žaisdami papildomą, dviejų partijų greitųjų šachmatų (po 45 min.) mikromačą. Dėl figūrų spalvos buvo ištraukti nauji burtai. Po lygiųjų pirmojoje N. Šortas laimėjo antrąją mikromačo partiją ir pateko į ketvirtfinalį.
Ketvirtfinaliai
Visos ketvirfinalio partijos vyko Briuselyje 1991 m. rugpjūčio 11 - 25] d. Mačas tarp V. Anando ir tiesiai į ketvirtfinalį įtraukto A. Karpovo vyko atkakliai: trys pirmosios partijos baigėsi lygiosiomis ir nors A. Karpovas laimėjo ketvirtąją partiją, bet šeštojoje V. Anandas išlygino mačo rezultatą. Lygus rezultatas buvo ir po septintosios partijos, tad mačo likimas sprendėsi paskutiniojoje mačo partijoje. Ją laimėjo A. Karpovas, kuris ir pateko į pusfinalį.
Kitame mače tarp tarp N. Šorto ir B. Gelfando vyko atkakli kova. B. Gelfandas pasiekė pergalę jau pirmoje partijoje, bet N. Šortas, laimėjęs dvi partijas iš eilės (2-ąją ir 3-iąją), išsiveržė į priekį ir po lygiųjų sekančioje partijoje laimėjo penktąją partiją ir pirmavo dviem taškais. B. Gelfandas nesutriko: nugalėjo šeštojoje ir sumažino skirtumą. Žaidžiant aštuntąją partiją, N. Šortui pakako lygiųjų, bet jis, nesitenkino lygiosiomis ir laimėjo mačą 5 : 3 bei pateko į pusfinalį.
Ketvirtfinalio mačas tarp V. Ivančiuko ir A. Jusupovo buvo vienintelis ketvirfinalyje pasibaigęs lygiosiomis. A. Jusupovas pirmasis pasiekė pergalę antrojoje partijoje, bet V. Ivančiukas sekančioje partijoje atsirevanšavo ir dar po vienų lygiųjų, laimėjęs penktąją partiją išėjo į priekį. Po to dvi partijos buvo lygiosios ir mačo rezultatas sprendėsi paskutinėje mačo partijoje. Ją laimėjęs, A. Jusupovas išlygino mačo rezultatą. Kas pateks į pusfinalį teko spręsti žaidžiant papildomą sutrumpintos kontrolės dviejų partijų mikromačą. A. Jusupovas laimėjo pirmąją mikromačo partiją ir po lygiųjų antrojoje iškovojo teisę žaisti pusfinalyje.
Ketvirfinalio mačo tarp J. Timano ir V. Korčnojaus rezultatas buvo lygus tik po pirmosios partijos. Laimėjęs antrąją ir trečiąją partijas, J. Timanas išlaikė dviejų taškų persvarą iki mačo pabaigos ir anksčiau laiko laimėjo mačą. J. Timanas pateko į pusfinalį.
Pusfinaliai
Abu pusfinalio mačai vyko 1992 balandžio mėn. Linarese.
Mačas tarp A. Karpovo ir N. Šorto vyko atkakliai: A. Karpovas, laimėjęs pirmąją partiją pirmavo iki ketvirtosios, kurią laimėjo N. Šortas ir išlygino mačo rezultatą. Po lygiųjų penktojoje partijoje N. Šortas laimėjo šeštąją ir tašku išsiveržė į priekį, bet neilgam – jau sekančioje partijoje A. Karpovas išlygino rezultatą. Tai netenkino N. Šorto – jis laimėjo sekančią partiją ir vėl tašku pirmavo mače. Žaidžiant paskutinę partiją N. Šortui pakako lygiųjų, bet jis ir ją laimėjo bei pateko į finalą.
Mačas tarp A. Jusupovo ir J. Timano irgi buvo atkaklus: Artūras Jusupovas, laimėjęs pirmąją partiją, pirmavo iki ketvirtosios, bet J. Timanas ketvirtojoje išlygino mačo rezultatą. Jusupovas, laimėjęs sekančią partiją, vėl išėjo į priekį, bet J. Timanas, laimėjęs šeštąją, vėl išlygino. po  lygiųjų septintojoje partijoje Janas Timanas, laimėjęs aštuntąją, pirmą kartą išsiveržė į priekį. Paskutinėje partijoje jam pakako lygiųjų, bet laimėjo ją ir mačą 6 : 4 bei pateko į finalą.
Finalas
Finalinis, 16-kos partijų, mačas vyko 1993 m. sausio mėn.,  San Lorenzo del Eskoriale. Mačas buvo atkaklus: po lygiųjų pirmojoje partijoje J. Timanas, laimėjęs antrąją, išsiveržė mače į priekį, bet jau po sekančių dvejų partijų, kurias laimėjo N. Šortas, atsiliko tašku. Po dviejų lygiųjų, laimėjęs septintąją partiją, J. Timanas vis tik išlygino mačo rezultatą, bet po lygiųjų aštuntojoje, N. Šortas, iš eilės laimėjęs dvi partijas, vėl pirmavo dviem taškais.
Tai netenkino J. Timano, kuris laimėjęs vienuoliktąją partiją, sušvelnino rezultatą. Tačiau N. Šortas, laimėjęs dvyliktąją, vėl atstatė dviejų taškų skirtumą. Per likusias dvi partijas N. Šortui, kad laimėtų mačą, pakako vienerių lygiųjų, ką jis ir padarė, žaisdamas tryliktąją partiją.
Obtiuracija
Obtiuracija (iš 'užkimšimas'), sandarinimas – šaunamojo ginklo vamzdžio užsandarinimas šūvio metu, kad parako dujos neprasiskverbtų: Obtiuracija užtikrina reikiamą parako dujų slėgį, kuris panaudojamas sviediniui (kulkai) iš vamzdžio išstumti. Obtiuracija didina ginklo efektyvumą ir apsaugo šaulį ir patį ginklą nuo galimų pažeidimų.
Beatošliaužiuose pabūkluose šovinio kameros atvirumas, dėl iš tokio ginklo drūtgalio žiočių išsiveržia parako dujų deglas, mažina atatranką, tad čia obtiuracija nereikalinga.
Tūteliniai šoviniai
Šaunamuosiuose ginkluose, naudojančiuose tūtelinius šovinius, obtiuracija reikalinga plyšyje tarp tūtelės ir šovinio lizdo. Paprastai čia obtiuraciją užtikrina šovinio tūtelė, kuri šūvio metu išsiplečia ir neleidžia parako dujoms prasiveržti pro šovinio lizdą į ginklo mechanizmą.
Betūčiuose šaulių ginkluose ši obtiuracija iki šiol neturi pakankamai gero sprendimo.
Trinariai šaudmenys
Ginkluose, naudojančiuose betūčius šaudmenis, pvz., pabūkluose, naudojančiuose trinarius šaudmenis su užtaisų maišais, naudojamas specialus plastiškas žiedinis obtiuratorius. Pirmą jo variantą sukūrė prancūzas pulkininkas Š. de Banžas (C.R. de Bange), tai buvo daugiasluoksnis asbestinis žiedas, kurio vidus užpildytas tirštu tepalu. Toks obtiuratorius turėdavo užsandarinti plyšį tarp spynos nuožulnos iš šovinio lizdo (užtaiso kameros). Parako dujų spaudžiamas šis žiedas užkemša plyšį.
Obtiuracija tarp šovinio lizdo ir vamzdžio
right|thumb|200px|Revolverio vamzdžio liepsna. Matyti nežymus liepsnos pliūpsnis tarp būgno ir vamzdžio drūtgalio dėl prastos obtiuracijos. thumb|right|200px|Matyti liepsnos pliūpsniai į šonus tarp būgno ir vamzdžio drūtgalio. Yra šaunamųjų ginklų, kurie turi judamąjį šovinio lizdą, kuris yra atskiras nuo paties vamzdžio (tai būdingas revolverių bruožas). Šūvio metu parako dujos prasiveržia vietoje, kur vamzdžio drūtgalis jungiasi su šovinio kamera revolverio būgne.
Revolverių duslintuvai
Revolverių duslintuvai neveikia, nes kulkai prašokant plyšį tarp šovinio lizdo būgne ir vamzdžio drūtgalio, parako dujos prasiveržia pro šį plyšį. Net jei vamzdis turi duslintuvą, pro šį plyšį besiveržiančios dujos sukelia aiškiai girdimą garsą. Dėl šios priežasties nėra prasmės naudoti duslintuvus su paprastais revolveriais.
Sergejus Albridzio
Sergej Albridzio (g. 1949 m. spalio 1 d. Akmaloje, Kazachstanas) – italas, Lietuvos ir Visagino sporto ir politinis veikėjas.
Obtiuracija
Revolverių duslintuvai
Tačiau kai kurie revolveriai gali turėti veiksmingus duslintuvus. Vienas tokių revolverių yra naganas, turintis būgno obtiuracijos sistemą. Prieš šaunant būgnas pasislenka pirmyn ir užveria prieš būgną esantį plyšį. Todėl XX a. 4-tą dešimtmetį Tarybų Sąjungoje buvo sukurtas Nagano duslintuvas BraMit.
Kamštinė ir savaiminė obtiuracija
thumb|left|200px|Minjė kulkos su įdubimais dugneliuose. thumb|right|75px|.22 LR šovinys su minkšto švino kulka. Lygiavamzdžių, pro laibgalį užtaisomų šaulių ginklų laikais kulkas darydavo mažesnio kalibro nei vamzdžio kalibras, kad kulkas būtų galima patogiai nustumti gilyn į vamzdį iki parako užtaiso. Kad pro tarpus tarp kulkos ir vamzdžio sienelės prasiveržtų kuo mažiau parako dujų, prieš kulką dėdavo veltininį, odinį ar panašų kamštį, antrą kamštį – po kulkos, kad ši neiškristų iš vamzdžio. Tokie kamščiai nėra labai efektyvi obtiuracijos priemonė.
Vienas obtiuracijos būdų šaudant per laibgalį užtaisomais graižtviniais šautuvais ar pistoletais buvo naudoti didesnio nei kanalas skersmens kulkas, kad šios įsirėžtų į graižtvas. Užtaisant ginklą per laibgalį tokią kulką apvyniodavo audeklo skiaute ir su jėga įstumdavo ar įkaldavo į vamzdį. Taip kulka ne tik būdavo įtaisoma graižtvose, bet ir būdavo užtikrinama pakankama obtiuracija. Tačiau toks šaulių ginklų užtaisymas būdavo labai lėtas.
Sergejus Albridzio
Biografija
1973–1976 m. Krasnodaro kūno kultūros instituto dėstytojas, 1976–1977 m. tarnavo tarybinėje armijoje. Nuo 1977 m. Visagino vidurinės mokyklos fizinio lavinimo mokytojas. Nuo 1979 m. Visagino sporto mokyklos akrobatikos treneris, nuo 1983 m. vyr. treneris. 1986–1994 m. mokyklos direktoriaus pavaduotojas, 1994–2010 m. Visagino akrobatikos sporto mokyklos direktorius, nuo 2010 m. Visagino kūno kultūros ir sporto centro treneris.
Lietuvos socialdemokratų partijos Visagino skyriaus, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Visagino skyriaus narys.
Obtiuracija
Kamštinė ir savaiminė obtiuracija
Geresnis sprendimas buvo XIX a. viduryje išrastos specialios kulkos, imtos naudoti per laibgalį užtaisomuose štuceriuose: Ėmus naudoti šautuvus, naudojusius tokius šovinius, toliau vystantis pramonei, atsirado galimybė didelę dalį pėstininkų apginkluoti tokiais šautuvais.
Perėjus prie užtaisymo per drūtgalį ši problema atkrito, nes švinines kulkas ėmė daryti kiek didesnio kalibro nei vamzdžio kanalo kalibras. Šūvio metu tokios kulkos deformuojasi išlaikydamos sandarumą.
Sergejus Albridzio
Biografija
2000–2003 m., 2007 m. (mandato atsisakė) ir nuo 2011 m. Visagino savivaldybės tarybos narys.
Sportiniai pasiekimai
Sutuoktinė Nadežda, vaikai Vladimir, Pavel.
Raičiai
Raičiai – kaimas šiaurės rytinėje Lazdijų rajono savivaldybės dalyje, 8 km į šiaurės rytus nuo Seirijų.
Obtiuracija
Kamštinė ir savaiminė obtiuracija
Besiplečiančias švinines kulkas turi .22 Long Rifle šoviniai. Dabar beapvalkalės kulkos yra palyginti retos.
Pertas ir Kinrosas
Pertas ir Kinrosas  – sritis Škotijos centrinėje dalyje. Ribojasi su Aberdynšyru, Hailandu, Angusu, Ergailu ir Biutu, Dandžiu, Klakmananširu, Sterlingu ir Faifu. Administracinis centras – Pertas. Sritis didžiaja dalimi, nors ir ne tiksliai, atitinka ankstesnes Pertšyro ir Kinrosšyro apskritis. 1975 m. Pertšyras ir Kinrosšyras buvo sujungti į vieną apygardą Teisaido regione, 1996 m. po nedidelių ribų pakeitimų tapo viena sritimi.
Svarbiausi miestai
thumb|left|245px|Tumelo ežeras thumb|left|245px|Kalnų slėnis
Obtiuracija
Kamštinė ir savaiminė obtiuracija
Graižtviniuose šaunamuosiuose ginkluose kulkų obtiuracija paprastai įvyksta savaime, nes palyginti minkštos švininės kulkos (ir turinčios varinį ar plieninį apvalkalą) būna keliomis dešimtosiomis milimetro didesnio kalibro nei vamzdžio kanalo skersmuo. Parako dujų spaudžiama kulka kiek išsiplečia (tam kulkos dugnelis paprastai būna įdubęs) ir įsirėžia į graižtvų griovelius.
Kamštinė obtiuracija naudojama šaudant lygiavamzdžiais šautuvais šratų užtaisais.