cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Meta Platforms
2022 m.–dabartis: Mažėjantis pelnas ir atleidimai
2022 m. birželio mėn. Šeril Sendberg (Sheryl Sandberg), „Meta“ vyriausioji veiklos pareigūnė (COO), dirbusi virš 14 metų, pranešė, kad tų pačių metų rudenį pasitrauks iš pareigų. Zakerbergas pareiškė, kad Javier Olivan pakeis Sandberg, tačiau atliks labiau „tradicinį“ vaidmenį.
2022 m. liepos mėn. „Meta“ pastebėjo, kad pajamos sumažėjo jau antrus metus iš eilės, po to kai bendros pajamos nukrito 1 % iki 28.8 mlrd. JAV dolerių. Daug analitikų ir žurnalistų pripažino nuostolius jos reklamos verslui, kurį riboja „Apple“ programų sekimo skaidrumo funkcija ir bendras žmonių, pasirinkusių, kad „Meta“ jų nesektų, skaičius. Zakerbergas taip pat pripažino sumažėjimą bendrovės TikTok didėjančiai konkurencijai. 2022 m. spalio 27 d. „Meta“ biržos vertė nukrito iki 268 mlrd. JAV dolerių – maždaug 700 mlrd. JAV dolerių nuostolis lyginant su 2021 m., o akcijų vertė smuko 24 %. „Meta“ prarado savo vietą tarp 20 didžiausių JAV įmonių pagal biržos vertę, nepaisant to, kad 2021 m. ji užėmė 5 vietą.
2022 m. lapkritį, „Meta“ atleido 11 tūkst. darbuotojų – apie 13 % visos savo darbo jėgos. Zakerbergas teigia, kad agresyvus „Meta“ investavimas buvo klaidingas pasirinkimas, nes jis neteisingai nuspėjo, kad elektroninės prekybos antplūdis tęsis ir po COVID-19 pandemijos. Jis taip pat aiškino nuosmukį dėl padidėjusios konkurencijos, jungė jį su pasauliniu ekonomikos nuosmukiu ir „skelbimų signalų praradimu“. „The Wall Stree Journal“ apibūdino atleidimus kaip didelę bendro nuosmukio technologijos srityje dalį, kartu su atleidimais iš „Snap Inc.“, „Twitter“ ir „Lyft“.
Specialusis laipsnis
Specialusis laipsnis  – asmeninis laipsnis, suteikiamas TSRS ar Rusijos Federacijos piliečiams, tarnaujantiems teisės apsaugos organuose ar panašiose institucijose.
Specialieji laipsniai dabartinėje Rusijos Federacijoje
Specialiuosius laipsnius gauna pagal žinybas:
Komanderija (serialas)
Siužetas
Veiksmas vyksta XIV a. pabaigoje, Prancūzijoje. Tuo metu vyko šimtametis karas, siautė maro ir kitos epidemijos. Toje vietovėje buvo pilis, o aplinkui ją žemes valdė suverenus Hospitalierių Ordinas.
Prancūzijos karaliaus brolis, Anžu hercogas Lui, siekė tapti Jeruzalės karalystės valdovu, o šitoms užmačioms patenkinti reikėjo daug pinigų. Jo sekliai atvyko į komanderiją ir pilies apylinkėse pradėjo Tampierių ordino aukso paieškas. Pagal šnipų duomenis, prieš 60 metų čia buvo paslėpti miližiniški tamplierių turtai, daugybė aukso. Į jas įsitraukė ir komanderijos kapitonas.
Kubiliškės piliakalnis
Kubiliškės piliakalnis, Kulai II (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A478P, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1575) – piliakalnis Skuodo rajono savivaldybės teritorijoje, prie Kubiliškės kaimo, Skuodo seniūnija. Pasiekiamas keliu Skuodas – Kubiliškės per Kulus II pavažiavus arčiau Bartuvos tvenkinio einančiu vingiuotu lauko keliu beveik iki Opalio užtvankos – yra 50 m neprivažiavus užtvankos kairėje, priekyje, pietryčiuose.
Centrinis divizionas (NBA)
Centrinis divizionas  – vienas iš trijų divizionų, priklausančių NBA lygos Rytų konferencijai. Divizioną sudaro penkios komandos: Čikagos „Bulls“, Klivlando „Cavaliers“, Detroito „Pistons“, Indianos „Pacers“ ir Milvokio „Bucks“. Visos ekipos, išskyrus „Cavaliers“, priklausė anksčiau egzistavusiam Vidurio vakarų divizionui.
Kubiliškės piliakalnis
Piliakalnis
Priešpilio aikštelė kiek lenktos trapecijos formos, orientuota pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, 18 m ilgio, 70 m pločio. Aikštelės šiaurės vakarų pakraštyje supiltas 70 m ilgio, 1,7 m aukščio, 23 m pločio lenktas pylimas, už kurio iškastas 100 m ilgio, 6 m pločio griovys (užskleistas). Už griovio vietos į šiaurės vakarus supiltas antras 0,3 m aukščio, 5 m pločio pylimas, už kurio iškastas antras 2,5 m gylio, 8 m pločio griovys. Piliakalnis datuojamas II tūkstantmečio pradžia.
Centrinis divizionas (NBA)
Centrinis divizionas buvo sukurtas 1970 m., kuomet NBA lyga išsiplėtė nuo 14 iki 17 komandų. Naujosios ekipos – Bafalo „Braves“, Klivlando „Cavaliers“ bei Portlando „Trail Blazers“ – sužaidė inauguracinį sezoną 1970-71 m. sezone.
Kubiliškės piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis ir priešpilis apardyti arimų, piliakalnio aikštelės kraštai nuplauti upių, eroduoja. Apaugęs retais lapuočiais.
Centrinis divizionas (NBA)
Nuo 2021-22 m. sezono Centrinio diviziono čempionai yra apdovanojami Wayne’o Embry trofėjumi.
Kubiliškės piliakalnis
Piliakalnis
Bartuvos kairiajame krante į vakarus nuo kapinių, aukštumos pakraštyje buvo dar viena kalva, vadinta Pilale. Ji sunaikinta XX a. pradžioje kasant žvyrą. Duomenų apie dydį ir formą neišliko.
Į šiaurės vakarus nuo piliakalnio, 1 ha plote yra papėdės gyvenvietė.
Appassionata
Appassionata – 1974 m. Italijoje sukurta erotinė drama.
Turinys
Stomatologas gydytojas Emilijus Rutelis gyvena kartu su dukterimi Eugenija ir psichine liga sergančia žmona Eliza. Duktė pavydi motinai tėvo dėmesio ir tiesiog negali šios pakęsti. Jų namuose nuolat lankosi Eugenijos draugė Nikola, kuri vieną dieną kaip pacientė ateina ir į gydytojo kabinetą, kur šį suvilioja. Gydytojas pradeda nuolat susitikinėti su dukters bendraklase, tuo tarpu jo paties duktė ima jam pasakoti apie savo intymias fantazijas...
Kučiljo Ko
Kučiljo Ko  – nedidelė gyvenvietė Argentinoje, La Pampos provincijos pietuose, 195 km į pietus nuo Santa Rosos; Lihuel Kalelio departamento centras. Į čia veda La Adelos–Huakalio plento atšaka, yra lėktuvų pakilimo takas.
Paprūdžių kaimo senosios kapinės
miniatiūra|279x279px|[[Paprūdžiai (Kupiškis)|Paprūdžių kaimo senosios kapinės]] Paprūdžių kaimo senosios kapinės – neveikiančios Paprūdžių kaimo senosios kapinės, vadinamos Milžinkapiu (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas – 4730, L368) Kupiškio rajono savivaldybės teritorijoje, Noriūnų seniūnijoje, Paprūdžių kaimo šiaurinėje dalyje, 270 m į šiaurės rytus nuo kelio 2406 Radžiūnai-Maksvyčiai.
Kapinių apsauga
1993 m. kapinės registruotos Kultūros vertybių registre, 2005 m. pripažintos valstybės saugomomis.
Generalinis valstybės saugumo komisaras
Generalinis valstybės saugumo komisaras  – karinis, o vėliau – specialusis NKVD ir NKGB aukščiausiųjų pareigūnų laipsnis 1935–1945 m. Laipsnis lygiu atitiko ginkluotųjų pajėgų Tarybų Sąjungos maršalo laipsnį, nors oficialios atitikimo lentelės patvirtintos nebuvo.
Įvestas 1935 m. lapkričio 26 d. TSRS CVK ir TSRS LKT nutarimu „Об установлении звания Генеральный комиссар государственной безопасности и присвоении его народному комиссару внутренних дел СССР тов. Ягоде Г. Г.“ („Apie generalinio valstybės saugumo komisaro laipsnio įvedimą ir jo suteikimą TSRS vidaus reikalų liaudies komisarui drg. G.G. Jagodai“).
Laipsnio turėtojai
Generalinio valstybės saugumo komisaro laipsnį buvo gavę trys vienas kitą keitę vidaus reikalų liaudies komisarai:
1945 m. liepos 9 d. TSRS Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo nutarimu generalinio valstybės saugumo komisaro laipsnis buvo panaikintas, nes visi TSRS NKGB darbuotojai buvo prilyginti kariškiams, ir jų specialieji laipsniai buvo pakeisti į karinius laipsnius. Tą pačią dieną L. Berijai buvo suteiktas Tarybų Sąjungos maršalo laipsnis.
Visi trys šio laipsnio turėtojai buvo nuteisti sušaudyti, mirties bausmė įvykdyta, ir nė vienas iš jų nebuvo reabilituotas.
Nuorodos
Iliustracijos:
Solidarumas (reikšmės)
Solidarumas gali reikšti:
Celiašai (Gomelis)
Celiašai̇̃ – agromiestelis pietryčių Baltarusijoje, 34 km į šiaurės vakarus nuo Gomelio.
Istorija
XIX a. pabaigoje buvo kaimas, Gomelio apskrities Celiašų valsčiaus centras.
Beveik tobula šalis
Beveik tobula šalis – 2016 m. Italijoje sukurta komedija.
Turinys
Pjetomezana anksčiau buvo kalnakasių miestelis, kuris, uždarius šachtą, ištuštėjo: jame liko vos 120 gyventojų ir beveik visi jie gyvena iš valstybės teikiamų pašalpų. Netikėtai jiems atsiranda galimybė susigrąžinti orų gyvenimą: viena kompanija ieško vietos savo gamyklai ir miestelis beveik atitinka jų lūkesčius. Yra dvi kliūtys: reikia bent 200 gyventojų ir kad miestelyje būtų gydytojas. Dėl gyventojų skaičiaus mietelėnai įsitikinę, kad apgauti kompaniją nebus problemų, kur kas sunkiau rasti gydytoją, kurio jie neturi jau 9 metus. Čia jiems nusišypso sėkmė: buvęs meras, įsidarbinęs dideliame mieste policininku, sulaiko už vairo apsvaigusį plastikos chirurgą Džanluką Teranį, kuris už bausmę atsiunčiamas mėnesiui į Pjetromezaną. Miestelėnai turi vieną mėnesį, kad padarytų gydytojui gerą įspūdį ir įtikintų jį likti visam laikui.
Malpilis
Malpilis  – miestelis Latvijoje, Siguldos savivaldybėje, 58 km į rytus nuo Rygos, prie Mergupės ir Sudos upių; valsčiaus centras. 2021 m. Malpilyje gyveno 1804 gyventojai.
1386 m. vokiečiai čia pastatė Lemburgo pilį. Vietovardis Lemburg buvo lyviškos kilmės. 2009–2021 m. buvo Malpilio savivaldybės administracinis centras.
Paliūnai (Seirijai)
Paliūnai – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 7 km į pietvakarius nuo Seirijų, Paliūnų ežero pakrantėje. Pro kaimą eina kelias, atsišakoja keliai į Prapuntus, Bagdononis. Pietryčiuose telkšo ežerėlis Prūdelis (Dzerveniškė), šiauriau jo iškilęs Paliūnų piliakalnis (150,2 m). Yra kapinės.
thumb|left|240px|Paliūnų sodyba thumb|left|240px|Paliūnų apylinkių kraštovaizdis
Etimologija
Kaimo pavadinimas kilęs iš asmenvardžio Paliū́nas.
Vidmantas Adomonis
Biografija
1972 m. baigė Kauno medicinos institutą.
1988 m. įsitraukė į Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio veiklą, buvo Kauno medicinos instituto Sąjūdžio grupės pirmininkas, 1990 m. – Sąjūdžio Kauno tarybos pirmininkas.
1990 m. Kauno miesto tarybos narys, 1990–1991 m. Kauno miesto meras. 1991–1997 m. Kauno medicinos instituto Centrinės mokslinių tyrimų laboratorijos direktorius.
1997–1999 m. Lietuvos Respublikos valdymo reformų ir savivaldybių reikalų ministerijos viceministras. 2001–2002 m. Lietuvos Respublikos aplinkos ministerijos sekretorius, 2002–2009 m. – Bendrųjų reikalų departamento direktorius. 2009–2012 m. Lietuvos Respublikos energetikos ministerijos kancleris.
Nuo 2019 m. Lietuvos nacionalinės Martyno Mažvydo bibliotekos Informacijos ir komunikacijos mokslų departamento Informacijos politikos ir analitikos skyriaus vyriausiasis tyrėjas.
1995–1997 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys.
1995–2000 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos, 2000–2003 m. Moderniųjų krikščionių demokratų sąjungos, 2003–2014 m. Liberalų ir centro sąjungos narys.
Šavienė
Šavienė – upelis šiaurės Lietuvoje, Pasvalio rajone, Pumpėnų seniūnijoje; Svalios kairysis intakas (Lėvens baseinas). Prasideda pamiškėje prie Stebeikių kaimo, teka Aukštagojo miško pakraščiu šiaurės vakarų, šiaurės kryptimi, pasuka į šiaurės rytus, teka Kalno ir Jurgėnų kaimo dirbamais laukais, įteka į Svalią 10,2 km nuo jos žiočių. Visa vaga reguliuota.
Paliūnė
Paliūnė – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Ariogalos.
Sauga (upė)
Sauga  – upė, tekanti pietvakarių Estijoje. Ilgis – 77 km. Baseino plotas – 570 km². Išteka iš Jervakandžio, Raplos apskrityje ir įteka į Pernu upę ties Pernu miestu.
Paliūniai
Paliūniai – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Samanių.
Miorai
Miòrai  – miestas šiaurės Baltarusijoje, Vitebsko srityje, 190 km į vakarus nuo Vitebsko, prie Miorų ežero.. Miorų rajono centras.
Istorija
Pirmą kartą paminėtas 1514 m. 1621 m. pastatyta cerkvė. 1691 m. pastatyta bažnyčia (1862 m. nugriauta). XIX a. buvo miestelis, Dysnos apskrities Miorų valsčiaus centras. 1921–1939 m. okupuotas Lenkijos. 1941–1944 m. buvo okupuotas Trečiojo Reicho. 1972 m. suteiktos miesto teisės.
Paryžius, kada ten karšta
Paryžius, kada ten karšta – 1964 m. JAV sukurta romantinė komedija.
Turinys
Jie pradeda rašyti scenarijų filmui „Mergina, kuri pavogė Eifelio bokštą“ ir palaipsniui patys įsikūnija į pagrindinius herojus Riką ir Gabi.
Bonava
Bonava arba Mamonovka  – upė, tekanti Kaliningrado srityje (Rusijoje) ir Lenkijoje. Ilgis – 51 km, baseino plotas – 311 km². Susidaro sutekėjus Omazos (Ignatjevkos) ir Lautos (Vituškos) upėms. Teka daugiausia šiaurėn. Įteka į Aistmares.
Prie Bonavos žiočių yra Šventapilė (Mamonovas).
Lieknas (Svalia)
Lieknas – upelis šiaurės Lietuvoje, Panevėžio ir Pasvalio rajone; Svalios kairysis intakas (Lėvens baseinas). Prasideda Kliuokmaniškio kaimo laukuose Panevėžio ir Pasvalio rajonų paribyje, teka dirbamais laukais pietvakarių, vėliau šiaurės kryptimi, įteka į Svalią 16,8 km nuo jos žiočių. Visa vaga reguliuota.
Gyvenvietės prie Liekno: Kliuokmaniškis, Senkeliškis, Puodžiūnėliai, Puodžiūnai, Vanaginė, Vilkiškiai, Lieknelis, Dūdiškiai, Račiškiai.
Siestruvas
Siestruvas – upelis šiaurės Lietuvoje, Panevėžio ir Pasvalio rajone; Svalios kairysis intakas (Lėvens baseinas). Prasideda Žaliojoje girioje, apie 6 km į rytus nuo Paįstrio. Teka mišku rytų, šiaurės ir šiaurės rytų kryptimis, įteka į Svalią 26,4 km nuo jos žiočių. Visa vaga reguliuota.
Liuksemburgo futbolo varžybos 2016–2017 m.
Liuksemburgo futbolo varžybos 2016–2017 m.
Paola Cortellesi
Paola Kortelezi (, g. 1973 m. lapkričio 24 d. Roma) – italų aktorė ir TV bei radijo laidų vedėja.
Biografija
Būdama 13, Paola įrašė dainą „Cacao meravigliao“, kuri tapo labai populiari šalyje ir buvo naudojama kaip TV laidos „Indietro tutta!“ džinglas.
19 ji pradėjo mokytis vaidybos „Teatro Blu“ mokykloje. Karjerą pradėjo televizijoje, dalyvaudama įvairiuose šou („Macao“, „Mai dire Gol“ ir „Zelig“), vėliau sekė vaidmenys TV filmuose ir galiausiai kine. 2008 m. buvo nominuota David di Donatello apdovanojimui kaip geriausia antrojo plano aktorė, o 2011 m. laimėjo šį prizą kaip geriausia aktorė (filmas „Meilės eskortas“).
Paola taip pat žinoma kaip atlikėja, teatro aktorė bei parodijų kūrėja.
Nuo 2011 m. ji yra ištekėjusi už režisieriaus Riccardo Milani, turi dukterį (g. 2013).
Filmografija
right |thumb|160px
Mokilizingas
AB „Mokilizingas“ (anksčiau „Snoro lizingas“) – pirkimo išsimokėtinai (lizingo) bei vartotojimo paskolų bendrovė. Bendrovė turi beveik 900 tūkst. klientų, pasirašyta daugiau nei 2 mln. sutarčių. Per metus sudaroma virš 35 mln. eurų vertės naujų finansavimo sutarčių. „Mokilizingo“ paslaugas teikia apie 2 300 partnerių visoje Lietuvoje. Nuo 2015 m. rudens įmonės filialas „Mokilzings“ veikia kaimyninėje Latvijoje. Įmonė įsteigta 1999 m. balandžio 30 d. „Snoro lizingas“ pradėjo teikti viena iš pirmųjų vartotojų finansavimo paslaugas Lietuvoje, iki AB banko Snoras bankroto bendrovė pirmavo Lietuvos mažmeninės išperkamosios nuomos rinkoje.
Pavogti iš savo artimo
Pavogti iš savo artimo – 1968 m. sukurta komedija.
Turinys
Į Niujorko policininką Maiką Hamoną kreipiasi žavi italė Esmeralda, su kurios tėvu jiedu praeityje dirbo kartu. Mergina pasakoja painią istoriją, kad jos rankose per klaidą atsidūrė pavogtos brangenybės ir, kad ji nebūtų apkaltinta, prašo pagalbos jas grąžinti, kol šeimininkai nepastebėjo vagystės. Jiedu vyksta į Šveicariją, kur turi įveikti visas saugumo kliūtis, kad nepastebėti patektų į vilą kalnuose ir padėtų brangenybes atgal į seifą. Hamonas neįtaria, kad, pakliuvęs į namus, jis iš tiesų atvėrė kelią tikrajai vagystei, mat kol jis deda netikras brangenybes į seifą, Esmeralda apšvarina kitą...
Martin Braithwaite
Martynas Kristensenas Breitveitas (, g. 1991 m. birželio 5 d.) – futbolininkas, Danijos rinktinės puolėjas; atstovauja RCD Espanyol.
Karjera
Gimė ir augo Esbjerge. Futbolo paslapčių mokėsi Esbjerg fB ir FC Midtjylland jaunimo ekipose.
Profesionalo karjerą pradėjo Esbjerg fB ir jame žaidė nuo 2009 m.
2013–2017 m. atstovavo Toulouse FC.
2017–2019 m. priklausė Middlesbrough FC. Buvo skolinamas kitiems klubams (Bordeaux bei CD Leganés).
2019–2020 m. perėjo į CD Leganés. Nuo 2020 m. atstovavo FC Barcelona. 2022 m. perėjo į RCD Espanyol.
Rinktinė
Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 2020 m.
Euro 2020 čempionate pelnė įvartį aštuntfinalio rungtynėse prieš Velsą, kurios baigėsi 4:0 danų naudai.
TSRS Centrinis vykdomasis komitetas
TSRS Centrinis vykdomasis komitetas,  TSRS CVK – aukščiausiasis Tarybų Sąjungos valdžios organas 1922–1938 m. tarp Visasąjunginių Tarybų suvažiavimų. Visi suvažiavimai vykdavo Maskvoje.
Pagal 1924 m. TSRS konstituciją TSRS CVK buvo sudarytas iš dviejų rūmų – Sąjungos Tarybos ir Tautybių Tarybos. Rinkdavo prezidiumą, pirmininkus (pagal sąjunginių respublikų skaičių), sekretorių.
TSRS CVK galios buvo:
Savo CVK turėjo kiekviena sąjunginė respublika.
Montanjai
Montanjai ( – 'kalniečiai', sav.Innu) – indėnų tauta, gyvenanti šiaurės rytų Kanadoje, šiaurėje Kvebeko dalyje ir vietomis Labradore, priklauso algonkinams. Apgyvendinę beveik visą Labradoro pusiasalį, išskyrus jo šiaurines dalis. Populiacija – apie 27,7 tūkst. gyventojų (su naskapiais – 28,8 tūkst.). Tikintieji daugiausia katalikai, yra tradicinės tikybos puoselėtojų.
Siaurąja prasme montanjai yra tauta, gyvenanti šiaurinėje Šv. Lauryno upės ir įlankos baseino dalyje ir Labradoro pusiasalio rytuose; gimtoji kalba – montanjų (algonkinų šeima), taip pat vartoja prancūzų, anglų kalbas. Tačiau prie montanjų dažnai priskiriami ir jiems labai giminingi naskapiai, gyvenantys vidurio–šiaurės Labradoro pusiasalyje iki Fort Šimo ir Ungavos įlankos (kalba kiek skirtinga naskapių kalba) bei rytiniai kri-mistasiniai (gyvena rytinėje Džeimso ir Hadsono įlankų baseinų pusėje) ir prie jų prisijungę kri indėnai atikamekai (Sen Moriso aukštupio baseinas).
thumb|left|150px|Montanjų ir naskapių gyvenvietės Kvebeke bei Labradore
Su europiečiais montanjai susidūrė XVI a. Nuo XVII a. tarp montanjų ėmė veikti prancūzų misionieriai, o nuo XIX a. vid. tarp rytinių kri – anglų misionieriai. XVII–XIX a. vertėsi prekyba žvėrelių kailiais – toks verslas gerokai pakeitė montanjų visuomeninę sanklodą. Priešingai nei kri, montanjai neturėjo savo nuolatinių medžioklės plotų, pastovios gentinės sudėties ir vadų. Nuo XX a. vid. montanjai pradėjo gyventi sėsliai ir kurti kaimus iš didelių rąstinių namų. Dar maždaug iki XX a. 8-ojo dešimtmečio keliaudavo šunų kinkiniais, vėliau paplito sniego rogės. Montanjų tradicinė kultūra panaši į kitų poarkčio (subarktikos) indėnų. Versdavosi daugiausiai medžiokle, žvejyba ir rankiojimu (pietuose rinkdavo laukines vynuoges, obuolius, uogas, riešutus, klevų sulą). Keliaudavo kanojomis, toboganais, sniegpadžiais, rogėmis-kanojomis (per drėgną sniegą).
Pagrindinis visuomeninis vienetas – daugiašeimė grupė (gyvena bendrame name, 15–20 žmonių). Žiemomis tokios grupės jungdavosi į būrius po 50–70 žmonių, o šie sudarydavo dar didesnes sandraugas (iki 300 žmonių). Pradžioje, kaip spėjama, santuoka buvusi matrilokalinė, bet ją pakeitė patrilokalinė. Buvo paplitusios santuokos tarp pusbrolių ir pusseserių, daugpatystė, pasitaikydavo sororato ir levirato atvejų.
Pagrindinės montanjų gyvenvietės:
Paliutiškiai
Paliutiškiai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Smalvų.
Istorija
XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvų valsčius).
Pilsupis
Pilsupis reiškia šias upes:
Tageperos pilis
thumb|300px|Tageperos pilis thumb|300px|Tageperos pilis Tageperos pilis  – stūkso Tageperos kaime, Helmės savivaldybėje, Valgos apskrityje, Estijoje.
Pirmą kartą paminėta XVI a. Valdant Livonijos kunigaikštystei pilis priklausė Rehbinderių šeimai. 1674 m. parduota švedų majorui Otto Magnus von Stackelberg.
1819 m. pilis buvo parduota Bernhard Heinrich von Stryk (1746–1829). Paskutinis pilies savininkas buvo Hugo von Stryk, kuris 1919 m., žemės reformos metu, prarado pilį.
XX a. pirmoje pusėje pilies išvaizdą pakeitė estų architektas Otto Wildau. Po Estijos nepriklausomybės karo (1919 m.) pilyje veikė sanatorija. Vėliau buvo pastatytas naujas sanatorijos pastatas. Sanatorija veikė iki 2000 m. Nuo 2002 m. – viešbutis.
Duobupis
Duobupis – keleto Lietuvos upių pavadinimas:
Kereliai (Astravas)
Kereliai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gervėčių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 22 km į šiaurės rytus nuo Astravo, 8 km nuo Gervėčių, Ašmenėlės dešiniajame krante, miškų apsuptyje, priešais Dideles Jacinas (jungiasi tiltu).
Juodupis (Virvytė)
Juodupis – upelis Žemaitijoje, Telšių rajone, Virvytės kairysis intakas (Ventos baseinas).
Upelio ištakos yra Nerimdaičių miške, netoliese Krugeliškės kaimo. Iš pradžių Juodupis teka į šiaurės rytus, pirma mišku, paskui – dirbamais laukais, ties Laumiais pasuka į pietryčius. Ties Pavirvyčio kaimu įteka į Virvytę, Tryškių HE tvenkinį (33,9 km nuo jos žiočių). Didžiuma vagos sureguliuota.
Intakai: Tartalas, Žeberė (dešinieji).
XVIII a. pabaigoje prie Juodupio ir Virvytės santakos įkurtas Pavirvyčio dvaras. Upelį užtvenkus, veikė dvaro vandens malūnas.
Pavadinimas reiškia „juoda upė“.
Francesca Dellera
Frančeska Delera (, g. 1965 m. spalio 2 d. Roma) – italų modelis ir aktorė.
Biografija
1986 m. debiutavo kine epizodiniu vaidmeniu filme „Universalinė parduotuvė“. Po metų pasirodžiusioje režisieriaus Tinto Brasso erotinėje juostoje „Kaprizas“ Frančeska atliko vieną pagrindinių vaidmenų.
Frančeska keletą metų gyveno Prancūzijoje, kur demonstravo dizainerio Jean Paul Gaultier drabužius, susitikinėjo su aktoriumi Christopher Lambert. 1994 m. pasirodžiusi juosta „L'ours en peluche“ kartu su Alain Delon buvo paskutinis Frančeskos vaidmuo kine – vėliau ji filmavosi tik televizijoje.
Mišelis Hazanavičius
Mišelis Hazanavičius (Chazanavičius,, g. 1967 m. gegužės 29 d. Paryžiuje) – Prancūzijos kino režisierius, scenaristas, aktorius.
Biografija
Kilęs iš Lietuvos žydų šeimos. Kūrybinę karjerą 1988 m. pradėjo televizijos kompanijoje „Canal+“, rašydamas scenarijus įvairioms humoristinėms laidoms, daugiausia – humoro grupei „Nuliai“. Nuo 1992 m. pats pradėjo statyti humoristines laidas. 1993 m. kartu su Dominiku Mezere (Dominique Mézerette) sukūrė kino studijos Warner Bros 1952–1980 m. statytų kino filmų ištraukų kompiliaciją „Didysis sugrįžimas“ (Le Grand Détournement), taip pat žinomą pavadinimu „Amerikietiška klasė“.
1997 m. didžiajame kine debiutavo trumpametražiniu filmu „Šachmatai sostinėje“. 1999 m. pastatė pilnametražį filmą „Mano draugai“, kuriame vaidino ir jo brolis Seržas Hazanavičius. Žymaus pasisekimo sulaukė jo filmas „Agentas 117: Kairas – šnipų lizdas“ (OSS 117: Le Caire, nid d’espions), parodijuojantis anglų serialą apie Džeimsą Bondą. Jį žiūrėjo 2 mln. žiūrovų. Dar daugiau žiūrovų sulaukė 2009 m. jo tęsinys „Agentas 117: Rio neatsako“.
Cristina Chiabotto
Biografija
2004 m. ji laimėjo grožio konkursą Mis Italija, po kurio pradėjo dirbti TV kanale RAI, vaikams skirtoje programoje „Zecchino d‘Oro“. Dirbo įvairiose programose, taip pat radijo stotyje „Radio Kiss KIss“ vedė laidą „Pronto chi sei?“.
Michela Miti
Mikela Miti (, g. 1963 m. birželio 12 d. Roma) – italų kino aktorė ir TV laidų vedėja.
Grenlandijos vyrų rankinio rinktinė
Grenlandijos vyrų rankinio rinktinė – komanda, atstovaujanti Grenlandijai tarptautinėse varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Grenlandijos rankinio federacija.
Cristina Chiabotto
Biografija
Kristina buvo įvairių kompanijų, nacionalinių loterijų reklaminiu veidu. 2013 m., futbolo klubui Juventus įsteigus savo kanalą JTV, tapo jo reklaminiu veidu (Kristina yra didelė šio klubo gerbėja).
Asmeninis gyvenimas
2005–17 m. buvo siejama su aktoriumi Fabio Fulco. Santykiams nutrūkus, 2019 m. ji ištekėjo už verslininko Marco Roscio.
Rudgalvių apylinkė
Rudgalvių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos vakaruose.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Endriejavo valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Klaipėdos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Antkopčio apylinkės.
Krakė (ežeras)
left|120px
Krakė – ežerėlis Lietuvoje, Trakų rajone, 2,5 km į rytus nuo Aukštadvario, Ubiškių miške. Ežerėlio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,09 km, plotis – iki 0,075 km. Altitudė 121 m. Krantai aukšti, sausi. Šalia įsikūręs Krakės viensėdis. Veikia pramogų parkas. Ežerėlis nenutekantis, priklauso Verknės upės baseinui.
Vaidaugų apylinkė
Vaidaugų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos vakaruose.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Dovilų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Klaipėdos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Dovilų apylinkės ir Sendvario apylinkės.
Knystuškės
Knystuškės  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gervėčių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 16 km į rytus nuo Astravo, 8 km į pietryčius nuo Gervėčių, Ašmenėlės kairiajame krante. Į kaimą ateina keliukas iš Girių.
Valgejegis
Valgejegis neturi jokių intakų. Baseino plotas – 453 km², siauras ir ilgas, miškingas ir pelkėtas. Teka per Pehjos-Kervemos rezervatą. 19 km nuo žiočių, upė teka per Baltijos glintą, formuoja nedidelį krioklį. Lankytina vieta Lahemos nacionaliniame parke.
Miestai: Loksa (žiotyse) ir Tapa (maždaug 17 km nuo ištakų).
Ukijo-e
thumb|right|260px| [[Hokusajus. „Didžioji Kanagavos banga“]] Ukijo-e (浮世絵, iš jap. „nepastovaus pasaulio paveikslai“) – dailės žanras, kuris klestėjo XVII−XIX a. šiogūnato periodu Japonijoje. Trimis garsiausiais žanro atstovais įvardijami (chronologiškai): Utamaras, Hokusajus ir Hirošigė.
Istorija, technika
Ksilografinė spauda Japonijoje naudota dauginant sutras, kitus religinius tekstus. Tačiau savarankiška meno šaka medžio raižyba tapo tik XVII a. Ukijo-e stilius vienijo realistišką Kamakuros periodo vaizdavimą su brandžiuoju Momojamos ir Tokugavos periodų dekoratyviuoju stiliumi. Pirmuoju reikšmingu ukijo-e menininku įvardijamas Hišikava Moronobu (1618–1694). Iš techninės pusės menininkai iš pradžių naudojo piešimą tušu pagal trafaretą ir spausdinimą medžio kaladėlėmis. Po piešinio suformavimo ant popieriaus ar šilko, jis būdavo spalvojamas ranka su dažais. 1765 m. Sudzukis Harunobu išrado būdą atspausdinti medžio kaladėlėmis vientisą spausdinį įvairiomis spalvomis. Pirmieji tokie kūriniai buvo kalendoriai nishiki-e, kuriuos užsakinėjo pasikeitimui švenčių proga turtingi Edo gyventojai. Ši technika ženkliai pakeitė ukijo-e galimybes ir leido pasiekti įspūdingų dailės efektų. Ukijo-e menininkai daugiausiai vaizdavo žymias kurtizanes, geišas, kabuki teatro aktorius, teatro ir erotines scenas (iš to žanro pavadinimas, „nepastoviuoju pasauliu“ buvo vadinami Edo ir kitų miestų pasilinksminimų kvartalai). Paskutinis XVIII a. ketvirtis vadinamas japonų estampų „aukso amžiumi“. XIX a. aktorių ir geišų vaizdinių sumažėjo, didžiausi meistrai, Hokusajus ir Hirošigė, skyrė daugiau dėmesio peizažų vaizdavimui. 1867 m. žlugus šiogūnatui ir Japonijai atsivėrus prekybai su Vakarais, pradėjus šalies modernizaciją − ukijo-e žanras patyrė nuosmukį.
XIX a. japonų estampai pasiekė Europą, paveikė impresionistus ir postimpresionistus. Ukijo-e menininkai Hokusajus ir Hirošigė tapo garsiais pasauliniu mastu. Bene geriausiai žinomu ukijo-e kūriniu yra Hokusajaus „Didžioji Kanagavos banga“.
Menininkai
Reikšmingiausių ukijo-e kūrėjų sąrašas chronologine tvarka: thumb|right|300px|[[Kunisada. „Pasiruošimas Naujiesiems metams“]]
Lietuvoje
Japonų medžio raižiniai XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje buvo jau žinomi kaimyniniuose kraštuose. Lietuvoje amžiaus pradžioje taip pat domėtasi japonų menu, todėl per Sankt Peterburgą, Berlyną, Varšuvą pasiekė ir Lietuvą, tuometinius kolekcininkus, paveikė ir M. K. Čiurlionio kūrybą. Šių kūrinių Lietuvoje atsirado įvairiais keliais. 1940 m. Šiaulių „Aušros“ muziejus, nacionalizavus dvarų turtus, įsigijo 21 medžio raižinį iš Čiurlionio bendramokslės Onos Bagrickaitės, gyvenusios Santeklių dvare (Viekšnių valsčius) ir turėjusios beveik visų garsiausių Edo epochos dailininkų darbų. Per karą Šiaulių eksponatus išsaugojo muziejininkas Vladas Zdzickauskas. Vilniaus dailės akademijos biblioteka saugo 23 medžio raižinius, kurie, manoma, buvo įsigyti Berlyne ir priklausė Kauno meno mokyklai. Kretingos pranciškonai savo kolekcijoje turi 13 japoniškų raižinių, prieš keletą metų gautų iš JAV lietuvio kolekcininko kun. Leonardo Andriekaus. Kauno Balio Sruogos muziejus turi 3 kūrinius iš Sudzukio Harunobu ciklo „Žaliųjų rūmų gražuolės“ (gautus iš O. Bagnickaitės). Lietuvos dailės muziejuje per pirmąjį muziejaus egzistavimo dešimtmetį susiformavo 24 medžio raižinių rinkinys.
2000 m. Vilniaus paveikslų galerijoje surengta japonų senųjų graviūrų paroda. Kūriniai buvo paskolinti iš minėtų muziejų, o darbai, kuriems reikėjo restauratorių pagalbos, buvo sutvarkyti Prano Gudyno restauravimo centre.
Hermann Maier
Hermanas Majeris (g. 1972 m. gruodžio 7 d.) – Austrijos kalnų slidininkas, olimpinis ir pasaulio čempionas, Pasaulio taurės laimėtojas.
Biografija
Hermanas Majeris gimė 1972 m. gruodžio 7 d. Flachau miestelyje, Zalcburgo žemėje. Jo tėvui priklausė slidininkų mokykla ir H. Majeris iš ankstyvo amžiaus lavino savo slidininko techniką. 15-os metų H. Majeris buvo priimtas Nacionalinę Austrijos slidinėjimo akademiją, tačiau pašalintas iš programos per pirmuosius metus dėl kelio problemos ir dėl mažo svorio (svėrė 50 kg). Jis dirbo pas plytų klojėją mokiniu ir žiemomis − slidinėjimo instruktoriumi. 1995 m. sustiprėjęs nuo fizinio darbo H. Majeris pabandė dar kartą tapti kalnų slidininku. Jis sėkmingai pasirodė Europos taurės varžybose ir 1995−96 m. sezono pabaigoje startavo trijuose Pasaulio taurės etapuose. 1996−97 m. sezone jis turėjo riešo problemų ir į kalnų slidinėjimo lyderius išsiveržė sekančiame sezone, 1998 m. sausį laimėjęs 8 Pasaulio taurės etapus, iš kurių penkis iš eilės. 1998 m. Nagano olimpinėse žaidynėse pirmoje greitojo nusileidimo rungtyje H. Majeris įspūdingai griuvo, patyrė peties ir kelio traumas, tačiau po trijų dienų grįžo į slidinėjimo trasas ir laimėjo slalomo supermilžino rungties aukso medalį. Dar po trijų dienų jis griuvo pirmajame didžiojo slalomo nusileidime, bet antruoju nusileidimu laimėjo antrąjį olimpinį aukso medalį. Po Nagano olimpiados H. Majeris laimėjo bendrosios įskaitos Pasaulio taurės laimėtojo titulą.
H. Majeris laimėjo bendrosios įskaitos Pasaulio taurės laimėtojo titulus 2000 ir 2001 m. Pastaraisiais metais jis patyrė rimtą motociklo avariją, po kurios vos neteko kojos ir turėjo praleisti 2002 m. Solt Leik Sičio olimpiadą. 2004 m. H. Majeris laimėjo ketvirtą bendrosios įskaitos Pasaulio taurės laimėtojo titulą. 2006 m. Turino olimpiadoje jis laimėjo sidabro medalį slalome supermilžine ir paskelbė, kad tai jo paskutinės olimpinės žaidynės. Kitų metų pasaulio čempionate jis nelaimėjo nei vieno medalio ir paskutinį, 54-ąjį Pasaulio taurės etapą laimėjo 2008 m. lapkritį. Tuo metu pergalėmis Pasaulio taurės istorijoje nusileido tik I. Stenmarkui (86 pergalės). Po kelių mėnesių H. Majeris patyrė kelio traumą ir po sudėtingo pooperacinio periodo pasitraukė iš profesionaliojo sporto varžybų 2009 m. spalį. Dėl savo nusileidimų stiliaus, paremto fizine jėga, o ne techniškumu, H. Majeris buvo pramintas „Herminatoriumi“ pagal savo tautietį A. Švarcnegerį ir pastarojo rolę filme „Terminatorius“.
Jurgaičių kaimo kapinės
Apie 250 m į šiaurę aptiktas skalviams priskiriamas Jurgaičių kapinynas, žvalgytas 1961 m. Kapinyne rasta gausių įkapių.
Jurgaičių kapinėse palaidotas signataras Juozas Karvelis (1934–2018).
Liana Ghazaryan
Liana Gazarian (🇦🇲; g. 2000 m. vasario 25 d.) – armėnų futbolininkė, gynėja. Atstovavo nacionalinei Armėnijos rinktinei.
Karjera
Armėnijoje gimusi žaidėja futbolą pradėjo žaisti šioje šalyje.
Nuo 2013–2014 m. sezono atstovavo „Artik“, o vėliau perėjo į „Giurmi“.
Nuo 2021 m. vasaros rungtyniavo FC Hayasa.
Vilniaus „Žalgiris“
2023 m. gegužės 20 d. pelnė pirmą įvartį moterų A lygos rungtynėse prieš FK Utenos Utenis. Po armėnės tikslaus smūgio rezultatas tapo 5-0, o rungtynės baigėsi triuškinančia vilniečių pergale (6-0).
Karjera nacionalinėje rinktinėje
2020 m. debiutavo Armėnijos moterų futbolo rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Lietuvą.
Tomiris Turan
Istorija
Klubo įkūrimo data laikoma 2021–ieji metai. 2021 m. suburta moterų ekipa, kuri rungtyniavo aukščiausioje moterų futbolo lygoje. Klubo vadovybei pavyko į ekipą persivilioti dalį Šymkento BIIK ir „Okžeptes“ žaidėjų.
2021 m. sezone debiutantės tarp šešių dalyvių liko antrojoje vietoje. Vos tašku aplenkė trečioje vietoje likusias „Okžetpes“. Antroji vieta suteikė galimybę rungtyniauti 2022–2023 m. čempionių lygos atrankos turnyre. 2022 m. rugpjūčio 18 d. Mancherter City šventį pergalę rezultatu 6:0, o rugpjūčio 21 d. kazachės patyrė dar vieną triuškinantį pralaimėjimą dėl trečiosios vietos grupėje, kai nusileido Graco „Sturm“ (Austrija) rezultatu 1:5.
2022 m. rungtyniavo aukščiausioje lygoje.
Pasiekimai
Kazachstano moterų futbolo lyga:
Felicijonas Šakenis
Felicijonas (Pelicijonas) Šakenis, (1815 m. sausio 27 d. Veleniškiai, Vabalninko parapija, Kauno gubernija – 1899 m. gruodžio 28 d. Verkių kaimas, Vilniaus apskritis, Vilniaus gubernija) – Romos katalikų kunigas Lietuvoje ir Lenkijoje.
Biografija
Mokėsi keturklasėje vienuolių bernardinų išlaikomoje keturklasėje pradinėje mokykloje Troškūnuose. Baigęs Balstogės kunigų seminariją, Vilniaus katedroje 1840 m. buvo įšventintas kunigu. Tais pačiais metais paskirtas vikaru į Kundzičę, 1841 m. perkeltas Sokolanus, 1846 m. tapo Drohičino benediktinių vienuolyno kapelionu, po metų - vikaras Ružanistoke.
1849 m. paskirtas klebonu į ''Šv. vyskupo Stanislovo ir Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčią'' Nareve. Buvo kaltinamas religinių patarnavimų teikimu vietos unitų tikintiesiems. Kai Lietuvoje, Baltarusijoje ir Lenkijoje kilo 1863 m. sukilimas, buvo patikrinta Narevo bažnyčia ir rastas sukilėlių simbolis - vėliava su išsiuvinėtu sulaužytu kryžiumi. Pats klebonas F.Šakenis apkaltintas pinigų sukilėliams rinkimu, dukart (1863 ir 1864 metais) buvo kalinamas. Galiausiai buvo nubaustas pinigine 200 rb. bauda. Narevo bažnyčia liko uždaryta, o Felicijonas Šakenis išsiųstas tarnauti vikaru į Dysnos apskritį.
Nuo 1896 m. - altarista Vilniaus Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčioje. Buvo surinkęs nemažą biblioteką, kurią padovanojo Vilniaus kunigų seminarijai ir giminėms į Veleniškius ir Pagojės kaimus.
Nadas Rastenis
Nadas Rastenis (1891 m. sausio 16 d. Stagalėnuose, Ignalinos raj. – 1980 m. gegužės 10 d. Baltimorėje, JAV) – vertėjas, poetas.
Biografija
1911 m. emigravo į JAV. 1924 m. baigė teisės studijas Bostono universitete, vertėsi advokatūra.
Buvo aktyvus lietuvių visuomeninio gyvenimo dalyvis, vaidino ir dainavo Miko Petrausko operetėse. Nuo 1917 m. skelbė eilėraščius lietuvių spaudoje.
Angliškai pradėjo eiliuoti 1922 m. Už pacifistinę poemą anglų kalba War’s Curse (Karo prakeikimas, 1941 m.) išrinktas tarptautinio poetų sambūrio (United Poets Laureate International) nariu. 1969 m. paskelbtas Marilando valstijos poetu laureatu. Vienas pirmųjų lietuvių poezijos į anglų k. vertėjų.
1941 m. išleido romaną „Karo prakeikimas“. Iš pradžių ši knyga didesnio įvertinimo nesusilaukė, bet 1966 m. už romaną autoriui buvo įteiktas laurų vainikas, o 1967 m. N. Rastenis buvo pristatytas Nobelio Taikos premijai gauti. Nominantų buvo daug, Nadas tos premijos negavo, tačiau jis vienintelis iš rajono į ją pretendavo.
Kasaros tarpeklis
Pro tarpeklį eina Osetijos karo kelias (dabar – Transkaukazo automagistralė).
Computer Bild Lietuva (leidinys)
Computer Bild Lietuva – „Veido“ dvisavaitinis žurnalas informacinių technologijų tematika. Buvo leidžiamas 2004–2013 m. Vyr. redaktorius Audrius Radzevičius.
Taip pat buvo leidžiami specialūs leidimai:
Palkiai
Palkiai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Alionių I.
Dauparų apylinkė
Dauparų apylinkė (arba Dauperių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos vakaruose.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Dovilų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Klaipėdos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Dovilų apylinkės ir Gargždų apylinkės.
Cece United FA
Cece United Football Academy, o trumpai Cece United FA – profesionalus Liberijos futbolo klubas, rungtyniavęs aukščiausioje šalies lygoje. Klubas įkurtas Monrovijoje.
Namų rungtynes žaidė Antoinette Tubman stadione, talpinančiame 12 tūkst. žiūrovų.
Istorija
2012 m. įkurtas klubas. 2021–2022 m. tapo Antrojo diviziono nugalėtojais ir po sezono buvo perkelti į aukščiausią lygą.
Nuo 2022–2023 m. rungtyniavo aukščiausioje lygoje.
Pasiekimai
Aukščiausia lyga
Futbolo taurė
Krunio ežeras
Krunio ežeras – ežeras Lietuvoje, Trakų rajone, 5 km į pietvakarius nuo Semeliškių miestelio, Semeliškių miške. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,44 km, plotis – iki 0,21 km. Altitudė 162,1 m. Krantai daugiausia aukšti, tik šiaurės vakarų ir pietryčių krantai žemi ir pelkėti. Vakarinė ir pietinė ir dalis šiaurinės pakrantės apaugę medžiais, kitose pakrantėse plyti pievos. Šalia įsikūręs Krunio kaimas. Rytine pakrante eina kelias, į kurį įsijungia šiaurine ežero pakrante einantis kelias. Ežeras nenutekantis, priklauso Strėvos intako Dabintos baseinui.
Medsėdžių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Gargždų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Klaipėdos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Ežaičių apylinkės ir Grobštų apylinkės.
Paragvajiečiai
Paragvajiečiai  – tauta, apgyvendinusi vidurio Pietų Amerikos šalį Paragvajų. Taip pat gyvena išeivijoje – Argentinoje ir Brazilijoje. Populiacija – >6 mln. žmonių (XX a. II pusė). 80–95 % pargvajiečių kalba gvaranių kalba (tupių-gvaranių šeima), kiek daugiau nei pusė gyventojų kalba ispaniškai. Taip pat plačiai vartoja šių dviejų kalbų mišinį – žopara. Beveik visi tikintieji – katalikai.
Dauguma paragvajiečių užsiima žemės ūkiu, daugiausia ganykline gyvulininkyste (augina galvijus, arklius, ožkas), verčiasi žemdirbyste (medvilnė, soja, matė, kukurūzai, ryžiai ir kt.), miškų ūkiu. XX a. II pusėje išaugo pramonės ir samdomo darbo svarba.
Dauguma paragvajiečių gyvena kaimuose, sudarytuose iš 100–130 namų. Tradicinis būstas iš trijų sienų, suręstų iš neapdirbtų plytų, stogas iš šiaudų, cukranendrių arba palmių lapų, paremtas bambukiniais žardžiais, su plūkta asla, aptvertas nendrių ar bambukų tvora.
Apranga kreolinė, kaimuose dažnai namudinės gamybos.
Paragvajiečių virtuvės pagrindą sudaro kukurūzai, ankštiniai, manijokas. Mėgiami kukurūzų miltų pyragėliai (čipasai), kukurūzų košė (abati pororo), pelenuose ir palmių lapuose kepta kukurūzų tešla. Labai plačiai vartojama vietinė arbata – matė. Iš palmės vatai vaisių sunkiamas aliejus, o iš jos sulčių gaminamas alkoholinis gėrimas čiča.
Turi išlaikę liaudies muzikos tradicijas, išlikę senieji instrumentai, dainos, šokiai. Tradicinis muzikos stilius – gvaranija, taip pat plačiai paplitusi polka. Grojama arfomis, gitaromis. Paplitęs namudinis audimas paprastomis gulsčiomis staklėmis, pončų siuvimas, liaudies menu laikomas siuvinėjimas kryželiu (njanduti), puodininkystė, molinių statulėlių gamyba. Liaudies literatūroje gausu indėnų tautosakos motyvų.
Duobupis (Merkys, kairysis)
Duobupis – upė pietų Lietuvoje, Varėnos rajone; Merkio kairysis intakas. Prasideda Dainavos girioje, mažame ežerėlyje į šiaurės vakarus nuo Kamorūnų. Vingiuoja per negyvenamus miškų plotus pradžioje į vakarus, šiaurės vakarus, paskui pasuka į šiaurę, kelis kilometrus teka lygiagrečiai Vilniaus–Gardino geležinkeliui, o ties Matuizomis jį kerta. Įteka į Merkį 65,1 km nuo jo žiočių, į pietus nuo Molių, 3 km į šiaurės vakarus nuo Matuizų.
Intakas – Baronas (dešinysis).
Upėvardis kilęs nuo žodžio duobė („iškasta, įdubusi vieta žemėje, duburys“) ar duoba („drevė“).
Duobupis (Merkys, dešinysis)
Duobupis – upė pietų Lietuvoje, Varėnos rajone; Merkio dešinysis intakas. Prasideda Žilinų miške ties Voniškėmis, 2 km į pietvakarius nuo Žilinų. Teka į pietus, pietryčius Žilinų mišku, palaukėmis, toliau – Dainavos giria. Įteka į Merkį 62,4 km nuo jo žiočių, ties Paakmene.
Įteka bevardis dešinysis intakas iš Netečiaus ežero.
Aukštupio ir vidurupio vaga ištiesinta. Prie Duobupio įsikūrę Jakėnai ir Paakmenė.
Upėvardis kilęs nuo žodžio duobė („iškasta, įdubusi vieta žemėje, duburys“) ar duoba („drevė“).
Palmajė
Palmajė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 11 km į pietryčius nuo Tauragnų, Almajo ežero vakariniame krante.
Simona Petkova
Simona Petkova (g. 1993 m. rugsėjo 3 d.) – Bulgarijos futbolininkė, saugė. Atstovavo nacionalinei Bulgarijos rinktinei.
Karjera
Futbolą pradėjo žaisti Bulgarijoje. Atstovavo gimtojo miesto (Gabrovas) ekipoms.
2009 m. pakviesta į FC NSA Sofia. Su šiuo klubu tapo daugkartine Bulgarijos čempione.
2014 m. išvyko į užsienį. Atstovavo Leeds bei Watford (Anglija)
2018 m. persikėlė į Italiją, kur 2018–2019 atstovavo Pink Bari, o 2019 m. trumpai priklausė Empoli.
Nuo 2020 m. rungtyniavo Šveicarijoje. 2020–2021 m. atstovavo Lugano klubui, nuo 2021 m. – BSC YB Frauen, o nuo 2023 m. – Aarau Frauen.
Karjera nacionalinėje rinktinėje
Kitados atstovavo jaunimo rinktinėms. 2012 m. gegužės 19 d. debiutavo Bulgarijos moterų futbolo rinktinėje rungtynėse prieš Šiaurės Airiiją. Varžovės nugalėjo bulgares rezultatu 4-1.
2019 m. rungtyniavo Bulgarijos moterų futbolo rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Kroatiją. Kroatės sutriuškino bulgares rezultatu 6:0.
2023 m. balandžio 6 d. draugiškose rungtynėse prieš Lietuvos rinktinę pasižymėjo įvarčiu. Bulgarės nugalėjo rezultatu 3:0. Dimitrova pelnė antrąjį rungtynių įvartį.
Račių tvenkinys
Račių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Mažeikių rajone, 11 km į pietvakarius nuo Mažeikių, į šiaurę nuo Žemalės. Sudarytas užtvenkus Žemalupio upelį (Vaidoto intakas, Šerkšnės baseinas) 3,7 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,48 km, plotis – iki 0,26 km. Altitudė 82 m. Krantai žemi, pietinis krantas apaugęs medžiais ir krūmais. Aplinkui plyti dirbami laukai. Šalia įsikūręs Račių kaimas.
Tvenkinys įrengtas 1975 m.
Palokis
Palokiu vadinami kaimai Jonavos rajone:
Mosėdžio žydų kapinės
Mosėdžio miestelio žydų senosios kapinės, vadinamos Žydkapiais, Žydsaliu (valstybės saugoma regioninio reikšmingumo lygmens kultūros vertybė: unikalus kodas -, senieji registro kodai – M82, L66) – neveikiančios kapinės pietinėje Skuodo rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Naujukų kaime (Mosėdžio seniūnija), 0,58 km į rytus nuo kelio Mosėdis–Šaukliai, Mosėdžio tvenkinio saloje. thumb|300px|left|Kapinių vaizdas iš vakarų pusės
Kapinės
Paviršius nelygus, nežymiai banguotas, žemėja į pietus, rytus ir vakarus. Teritorija dirvonuoja, apaugusi medžiais, daugiausia – alksniais.
Kapinėse išlikę per 20 betoninių antkapių, rausvo ir pilko granito tašytų antkapinių paminklų (stelų) su hebrajiškų rašmenų epitafijomis.
Pietinėje – pietvakarinėje dalyje stovi kapinių paminklinis akmuo. Jis juodo šlifuoto granito, plokščias, pastatytas ant stačiakampio cokolio. Priekinėje plokštumoje iškalta Dovydo žvaigždė ir memorialiniai užrašai jidiš ir lietuvių kalbomis:
SENOSIOS ŽYDŲ / KAPINĖS / TEBŪNA ŠVENTAS MIRUSIŲJŲ ATMINIMAS thumb|200px|left|Kapinių anotacinis ženklas tvenkinio vakariniame krante. Tolumoje – sala su kapinėmis thumb|200px|left|Anotacinio ženklo įrašas jidiš kalba thumb|200px|left|Anotacinio ženklo įrašas lietuvių kalba
Kapines supa tvenkinys, kurio vakariniame krante pastatytas anotacinis ženklas. Jis ketursienio stulpo pavidalo, su dvišlaite viršūne, puoštas raižiniais. Pagrindinio (vakarinio) fasado pusėje įrėžtas užrašas jidiš, o rytiniame – lietuvių kalba: „SENOSIOS / ŽYDŲ / KAPINĖS“. Pietinio fasado pusėje pavaizduota Dovydo žvaigždė.
Kapines galima pasiekti valtimi, o žiemą – ledu.
Istorija
Pirmieji žydai prekybininkai Mosėdyje pradėjo kurtis XVII a. pabaigoje, o miesteliui gavus teisę rengti turgus ir prekymečius XVIII a. susiformavo žydų bendruomenė. Jos nariai sudarė didžiąją Mosėdžio gyventojų dalį, gyveno prie pagrindinių gatvių bei turgavietės, vertėsi prekyba ir amatais, nuomojo apylinkės smukles ir malūnus. Prie turgaus aikštės bendruomenė pasistatė sinagogą ir mokyklą, o bendro naudojimo miestelio ganyklų pakraštyje, Bartuvos ir Eiškūno upių santakos slėnyje buvusioje kalvoje įsirengė kapines.
Prieš Antrąjį pasaulinį karą Mosėdyje gyveno 35 žydų šeimos. Vokietijos–SSRS karo pradžioje miestelį užėmę vokiečių kariai žydus 1941 m. birželio mėn. suėmė, uždarė sinagogoje, o vėliau išvežė į Skuodą ir Kretingą bei ten sušaudė.
Pokario metais kapinės buvo neprižiūrimos, nusiaubtos, dalis antkapių ir stelų išvartyta. 1972 m. užtvenkus Bartuvą ir įrengus Mosėdžio tvenkinį, kapinės atsidūrė saloje. Mosėdžio žydų bendruomenei atminti plungiškio Jakovo Bunkos iniciatyva 1991 m. kapinėse pastatytas paminklinis akmuo, o prie senojo kelio, vedusio iš Mosėdžio miestelio pro Naujukų kaimą link kapinių – anotacinis ženklas (autorius Jakovas Bunka).
1996 m. kapinės registruotos kultūros vertybių registre, 2005 m. pripažintos valstybės saugomu kultūros paveldo objektu, kuriam suteiktas regioninis reikšmingumo lygmuo.
Palnyčia
Palnyčia – kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Sangrūdos.
Etimologija
Vietovardis kildinamas iš ʻdeginti, kepintiʼ.
Rimantas Balsys
Rimantas Balsys (g. 1961 m. vasario 25 d.) – Lietuvos etnologas, habilituotas humanitarinių mokslų daktaras.
1984 m. baigė Lietuvos konservatorijos Klaipėdos fakultetą. 1984–1990 m. dirbo mokytoju Raudondvaryje (Kauno rajonas). 1991 m. pradėjo dėstyti Klaipėdos universitete. 1997–2006 m. Humanitarinių mokslų fakulteto prodekanas, 2006–2015 m. – dekanas, nuo 2017 m. Humanitarinių ir ugdymo mokslų dekanas. Nuo 2018 m. Socialinių ir humanitarinių mokslų fakulteto dekanas. 2008 m. apgynė habilitaciją, gavo profesoriaus laipsnį. Nuo 2016 m. – Lietuvos mokslo premijų komisijos narys.
Rimantas Balsys 2003–2006 m. buvo žurnalo „Tiltai“ priedo „Lietuviai ir lietuvininkai“ sudarytojas ir redaktorius, taip pat su Stasiu Vaitekūnu sudarė žurnalo „Etninė kultūra“ numerius. Nuo 2007 m. žurnalo „Res Humanitariae“ vyriausiasis redaktorius.
Mokslinių tyrimų pagrindinės kryptys – etnologija, mitologija (ypač prūsų), folkloristika.
Liuksemburgo futbolo varžybos 2017–2018 m.
Liuksemburgo futbolo varžybos 2017–2018 m.
Pereinamosios rungtynės
--
Pusfinalio rungtynės
-
Rudaičių apylinkė
Rudaičių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos vakaruose.