cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Davyd Haradokas
Istorija
Miestas pradėjo kurtis XI a. pabaigoje – XII a. pradžioje Harynės dešiniajame krante, aplink piliakalnį, nuo XIV a. minimas rašytiniuose šaltiniuose. XII a. priklausė Vladimiro-Suzdalės kunigaikštystei, XIII a. valdė totoriai, XIV a. pradžioje Ldk Vytenis prijungė prie Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės. Ldk Vytauto Didžiojo laikais pastatyta pilis, kuri stovėjo iki XVIII a. XIV a. pabaigoje – XVI a. Davyd Haradoko kunigaikštystės centras. 1522 m. atiteko karalienei Bonai Sforcai, 1558 m. – Radvilų giminei. 1581 m. suteiktos Magdeburgo teisės.
1793–1917 m. Davyd Haradokas priklausė Rusijos imperijai, nuo 1796 m. Minsko gubernijai. XIX a. buvo miestelis ir dvaras Mozyriaus apskrityje, buvo cerkvė, katalikų parapija, vietovė priklausė Chorsko valsčiui. Po I pasaulinio karo trumpai gyvavo Davyd Haradoko valsčius, nors 1919 m. rugpjūčio 14 d. Davyd Haradokas buvo išbrauktas iš valsčiaus sudėties. 1921–1939 m. priklausė Lenkijai, nuo 1939 m. – Baltarusijai, 1940 m. gavo miesto teises.
Sovietmečiu tapo prietaisų pramonės centru.
Super Mario Maker
thumb|right|240px| „Super Mario Maker“ kūrybos režimo pradinis interfeisas Super Mario Maker – 2015 m. „Super Mario“ serijos kompiuterinis žaidimas, kurį sukūrė ir išleido Japonijos „Nintendo“ kompanija „Wii U“ konsolei.
„Super Mario Maker“ žaidime žaidėjai gali kurti „Mario“ platformerio žaidimų lygius, sukurtais lygiais dalytis internete ir žaisti kitų žaidėjų sukurtus lygius. „Super Mario Maker“ buvo palankiai įvertintas kritikų: pagal metacritic.com svetainės suvestinę, vidutiniškai 88 balais iš 100. Žaidimas buvo komerciškai sėkmingas, 2018 m. I ketvirčio duomenimis parduotas 4,00 mln. vnt. tiražu.
2016 m. gruodį buvo išleista „Super Mario Maker“ adaptacija nešiojamai „Nintendo 3DS“ konsolei. Vidutiniškai ją kritikai įvertino 74 balais iš 100. Daugiausiai kritikos sulaukė tai, kad žaidėjai savo sukurtais lygiais negali pasidalinti internete su visu pasauliu, o tik su šalimais esančiais „Nintendo 3DS“ naudotojais. Taip pat, „Wii U“ versijos daugelis sukurtų lygių nesuderinti su „3DS“ versija, iš interneto atsiunčiamų lygių paieška buvo labai apribota.
Apie žaidimą
„Super Mario Maker“ išleistas pasauliniu mastu 2015 m. rugsėjo mėnesį. Žaidimas turi 2 režimus: žaidimo ir kūrybos.
„Super Mario Maker“ žaidžiamas vieno žaidėjo, nors įmanomas variantas, kai vienas žaidėjas su „Gamepad“ valdikliu kuria žaidimo aplinką ir „trukdo“ kitam žaidėjui su kitu valdikliu tuo pat metu žaidžiančiam per TV ekraną. Žaidimas suderinamas su „Nintendo“ išleistomis amiibo žaislų figūrėlėmis su NFC funkcija.
Hadedžija
Hadedžija – miestas šiaurinėje Nigerijoje, Džigavos valstijoje, prie Hadedžia upės. Kartu tai – istorinis hausų miestas valstybė, seniau vadintas Biramu.
Abraham Lincoln
Abraomas Linkolnas (, 1809 m. vasario 12 d. – 1865 m. balandžio 15 d.) buvo 16-asis Jungtinių Amerikos Valstijų prezidentas. Jis sėkmingai valdė šalį vienos iš sudėtingiausių vidinės krizės – JAV pilietinio karo metu, sugebėdamas išsaugoti šalį ir panaikinti vergovę. Baigiantis pilietiniam karui, Linkolnas tapo pirmuoju JAV prezidentu, kuris buvo nužudytas.
Hadedžija
47 400 gyventojų (1991).
Abraham Lincoln
Biografija
Prieš jo išrinkimą pirmuoju prezidentu nuo respublikonų partijos 1860 m., A. Linkolnas dirbo teisininku, Ilinojaus įstatymų leidėju. Taip pat Linkolnas buvo išrinktas į JAV atstovų rūmus, dukart nesėkmingai bandė patekti į JAV Senatą.
Hadedžija
Istorija
Biramas (Hadedžia) – viena iš hausų miestų valstybių, klestėjusi Sahelio civilizacijoje. Jis priklausė septynių svarbiausių miestų grupei – Hausa Bakvai. Jos valdovai, kaip ir kituose Hausų miestuose, titulavosi sarkin. XV a. čia paplito islamas.
Abraham Lincoln
Biografija
Linkolnas atvirai pasisakė prieš vergijos plitimą Jungtinėse Amerikos Valstijoje. 1860 m. Respublikonų partija Linkolną iškėlė kandidatu į JAV prezidento postą. Abraomas Linkolnas laimėjo po metų vykusius rinkimus. Jo kadencija, visų pirma, pasižymėjo separatistinės Pietinių valstijų konfederacijos sutriuškinimu JAV pilietiniame kare. Linkolnas įdiegė priemones, kurios vėliau lėmė vergijos uždraudimą, Išlaisvinimo akto paskelbimą 1863 m. Taip pat Linkolnas pasiūlė priimti 13-ąją JAV konstitucijos pataisą. Kongresas patvirtino pataisą dar prieš Linkolno mirtį.
Hadedžija
Istorija
Nors anot legendos, kitų Hausa bakvai dinastijų įkūrėjai buvo kilę iš hausų protėvio Bajadžida santuokos su karaliene Daurama, tik Biramo dinastijos pradininkas buvo kildinamas iš pirmagimio jo sūnaus, gimusio iš Bornu karalienės.
Abraham Lincoln
Biografija
Linkolnas meistriškai vadovavo sąjunginėms pajėgoms pergale pasibaigusiame pilietiniame kare, atidžiai rinkdamasis vadovaujančius generolus, tarp jų ir Ulisą Grantą. Istorikai padarė išvadą, kad Abraomas Linkolnas gerai susitvarkė su vidinėmis respublikonų partijos problemomis, suburdamas susidariusių frakcijų lyderius ir priversdamas juos bendradarbiauti. Linkolnas sušvelnino Trento skandalą, tiesioginio karo su Britanija grėsmę, 1861 m. Pilietinio karo pradžioje, vadovaujant Linkolnui, šiaurinių valstijų sąjunga perėmė vergovinių pietinių valstijų, esančių pasienyje su šiaurinėmis valstijomis, kontrolę. 1864 m. prezidento rinkimuose Linkolnas pats vadovavo savajai rinkimų kampanijai.
Hadedžija
Istorija
XIX a. pradžioje Usman dan Fodio vadovaujama armija sukūrė Sokoto kalifatą, kuriam atiteko ir Biramas. 1808 m. jis buvo pervardintas į Hadedžia ir čia suformuotas Hadedžia emyratas, valdomas fulbių dinastijos, pavaldus Sokotui.
Abraham Lincoln
Biografija
Karo priešininkai kritikavo Linkolną už jo atsisakymą siekti kompromiso vergijos klausimu. Tuo tarpu, radikalieji respublikonai, abolicionistinė respublikonų partijos frakcija, kritikavo Linkolną už per lėtą vergijos panaikinimo siekimą. Nepaisant kritikos, Linkolnas sugebėjo išsaugoti savo populiarumą tarp amerikiečių. Jo populiarumą labiausiai skatino kalbos: jo kalba pasakyta Getisberge, yra vienas iš geriausių to pavyzdžių. Linkolnas laikėsi nuosaikios politikos sąjungos atkūrimo atžvilgiu, siekdamas greitai suvienyti tautą ir vykdydamas susitaikymo politiką. Linkolno įpėdinis Endriu Džonsonas taip pat laikėsi susitaikymo politikos, tačiau tik baltųjų amerikiečių atžvilgiu, nes jam nepavyko užtikrinti išlaisvintų vergų teisių apsaugos. Abraomas Linkolnas mokslininkų ir istorikų yra laikomas vienu iš pačių geriausių JAV prezidentų.
Hadedžija
Istorija
1903 m. Hadedžia, kaip ir kiti emyratai, atiteko britams ir įjungtas į Nigerijos sudėtį.
Hadedžia Nigerijoje išlaikė vietinę dinastiją. Dabartinis jos sarkinas yra Adamu Abubakar Maje, valdantis nuo 2002 m.
Stasys Vitkus
Stasys Vitkus:
Jonas Blaževičius (1903)
Jonas Blaževičius  (Иван Иванович Блажевич, Ионас Ионасович Блажявичюс; 1903 m. sausio 7 d. Čižiūnuose, Rusijos imperija – 1945 m. balandžio 24 d. Berndorfe, Austrija) – TSRS karininkas, generolas majoras (1944 m. lapkričio 2 d.), Tarybų Sąjungos didvyris.
Pilietinis karas
1918 m. ėmė tarnauti Raudonojoje Armijoje. Dalyvavo Rusijos pilietiniame kare, tarnavo 24-ojoje Geležinėje šaulių divizijoje. Buvo sužeistas.
1920 m. tapo VKP(b) nariu.
Tarpukaris
1921 m. baigė Kremliaus kulkosvaidžių ir pėstininkų vadų kursus, paskirtas būrio vadu. 1922 m. baigė Aukštąją jungtinę karo mokyklą. Tarnybą tęsė Kijevo pėstininkų mokykloje. Netrukus buvo paskirtas parašiutininkų dalinio vadu Charkovo karinėje apygardoje. Po nesėkmingo šuolio parašiutu buvo kelis kartus operuotas ir grįžo į karinę tarnybą.
4-to dešimtmečio viduryje majoras Blaževičius tarnavo 8-tojo šaulių pulko (Charkovo karinė apygarda) štabo viršininku, ruošėsi stoti į karo akademiją. 1935 m., po vieno pranešimo susitikime su jaunimu Blaževičius buvo įskųstas NKVD „už kontrrevoliucinius pasisakymus“, 1936 m. jam buvo pareikštas partinis papeikimas. 1937 m. gruodį, po eilinio skundo, Blaževičius buvo pašalintas iš VKP(b). 1938 m. liepą jį suėmė NKVD organai. Tardymo metu kaltas neprisipažino. 1939 m. balandį Charkovo karinės apygardos karinis tribunolas Blaževičių nuteisė 4 metams pataisos darbų stovyklose atimant karinį laipsnį. Tų pačių metų rugpjūčio 23 d. TSRS Aukščiausiojo Teismo Karinė kolegija Blaževičiaus bylą nutraukė, ir Blaževičius buvo išlaisvintas. 1939 m. gale Blaževičius buvo grąžintas į kariuomenę ir paskirtas taktikos dėstytoju kariniuose kursuose Saratove. 1940 m. neakivaizdžiai įstojo į M. Frunzės vardo DVRA karo akademiją.
1941-1945 m. karas
1941 m. rugpjūtį J. Blaževičius buvo paskirtas 13-osios oro desanto brigados (6-asis oro desanto korpusas) vadu. Brigada buvo formuojama Maskvos karinėje apygardoje.
1942 m. rugpjūtį korpusas buvo performuotas į 40-ąją gvardijos šaulių diviziją, o 13-oji brigada – į 119-ąjį gvardijos šaulių pulką, kurio vadu tapo J. Blaževičius.
Stalingradas ir pietiniai frontai
Nuo 1942 m. rugpjūčio Blaževičiaus vadovaujamas pulkas pasižymėjo mūšiuose Stalingrado, nuo 1942 m. lapkričio Dono, nuo 1943 m. gegužės Pietų frontuose. Blaževičiaus pulkas dalyvavo Stalingrado mūšio gynybinėje ir puolimo etapuose.
1943 m. birželį pulkininkas Blaževičius ėmė vadovauti 221-ajai šaulių divizijai (Pietų frontas, nuo 1943 m. spalio – 4-asis Ukrainos frontas). Divizija kovėsi pralaužiant Miuso frontą, dalyvavo Donbaso ir kairiakrantės Ukrainos miestų ir kaimų išvadavime. 1943 m. rugsėjį divizija išvadavo Mariupolį, todėl buvo pavadinta 221-ąja Mariupolio šaulių divizija.
Šiauriniai frontai
1944 m. pradžioje divizija perkelta į šiaurinę TSRS-Vokietijos fronto dalį. 1944 m. birželio 17 d. 221-oji šaulių divizija už puikų vadovybės užduočių atlikimą bei masinį karių didvyriškumą buvo performuota į 99-ąją gvardijos šaulių diviziją. J. Blaževičius toliaud vadovavo divizijai beveik iki karo pabaigos.
Vidurio Europa
1944 m. rudenį Blaževičiaus divizija buvo perkelta į TSRS Vyriausiosios vadovybės rezervą.
1945 m. vasarį 99-ji gvardijos šaulių divizija buvo įjungta į 9-ąją gvardijos armiją. Dalyvavo mūšiuose Vengrijoje, Austrijoje, Čekoslovakijoje, vykdant Budapešto, Vienos, Bratislavos ir Brno operacijas. Divizija ypatingai pasižymėjo Vienos operacijoje. 1945 m. kovo 16 d. generolas majoras Blaževičiaus vadovaujama divizija pralaužė Vieną ginančio priešininko pozicijas.
1945 m. per mėnesį kovos veiksmų Vengrijoje ir Austrijoje Blaževičiaus vadovaujama divizija užėmė 5 miestus ir 218 gyvenviečių.
Mirtis
1945 m. balandžio 23 d. Berndorfo miestelio (Austrija) šiauriniame pakraštyje puolimo metu keičiant vadavietę su grupe štabo karininkų ėjo link aukštumos, kur buvo numatyta nauja vadavietė, ir užlipo ant minos. Sprogusi mina J. Blaževičių sunkiai sužeidė ir naktį į balandžio 24 d. jis mirė.
Palaidotas Novodevičės kapinėse Maskvoje.
Viesturs Grīnbergs
Viesturas Grynbergas (Viesturs Grīnbergs) – žymus Latvijos heavy metal gitaristas, kuris grojo keliose grupėse (pvz., „Skyforger“), bet šiuo metu yra „Sanctimony“ ir „Flaying“ sudėtyje. Jo kūrybai įtakos turėjo Morbid Angel, Entombed ir Zakas Vaildas.
Tekvondo 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Tekvondo varžybos 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Pekine vyko nuo rugpjūčio 20 iki rugpjūčio 23 d. Pekino mokslo ir technologijų universiteto sporto salėje.
Amphiachyris
Amphiachyris – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis.
Vila Badoer
Vila Badoer arba Badoera (it. Villa Badoer) – XVI a. Andrea Palladio projektuota vila Veneto regione, Frata Polezinė miestelyje. Vila 1996 m. įtraukta į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą, kaip objekto „Vičencos miestas ir Paladijo Veneto vilos“ dalis.
Istorija
Vila sukurta Venecijos bajoro Francesco Badoer užsakymu. Ją 1554 m. suprojektavo Andrea Palladio. Vila pastatyta 1556 m. Francesco Badoer reikėjo vilos, iš kurios galėtų valdyti įsigytus plačius žemdirbystės plotus.
Fasade naudojamos jonėninės kolonos. Vilos plane nuo fasado abiejų pusių nueina pusapskritiminiai sparnai su dalinėmis lodžijomis, kurie, kartu su išorine vilos tvora, sudaro pusapskritiminį centrinio įėjimo kiemą. Už vilos, tipiškai, įrengtas sodas. Vilos vidaus dekorą sukūrė Palladio minimas dailininkas „Giallo Fiorentino“, kurio reali asmenybė nenustatyta. Pažymima, kad vilos vidaus dekoras yra menkos vertės ir kontrastuoja su pastato didingumu.
Pastatas pastatytas ant viduramžių pilies liekanų. Nuo miestelio jį skiria kanalas. Fasadą puošia Badoer šeimos simbolika. Pastato sparnai nėra sujungti su fasadu, o stovi šiek tiek atskirai ir pastumti į priekį. Anot Andrea Palladio, taip jie sukuria įspūdį, tarsi apglėbtų lankytoją. Vilos sparnuose buvo įrengtos ūkio pagalbinės patalpos, arklidės ir pan.
1960 m. vila perėjo savivaldybės nuosavybėn, buvo restauruota ir atidaryta viešam lankymui. 2009 m. viename sparnų atsidarė Nacionalinis Frata Polezinės archeologijos muziejus.
Jonas Šepetys
Jonas Šepetys:
FK Minsk
Minsko FK – Baltarusijos futbolo klubas iš Minsko.
283 m. pr. m. e.
'''283 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
FK Minsk
Istorija
Klubas įkurtas 2006 m. Zmena Minsk komandos pagrindu. „Zmena“ tapo naujojo klubo dukterine komanda, prijungus iširusį Torpedo-SKA Minsk klubą.
Sudėtis
Atnaujinta; 2021 m. rugsėjo 23 d.
283 m. pr. m. e.
Mirtys
Nedatuota
Nacionalinė kolonijinių Amerikos damų draugija
Istorija
Organizacija buvo įkurta 1891 m., netrukus po to, kai buvo įkurta panaši draugija „Kolonijinės Amerikos damos“ (Colonial Dames of America, CDA). CDA skiriasi tuo, kad ji yra griežtai centralizuota organizacija, kurią kontroliuoja pagrindinis padalinys, įsikūręs Niujorko valstijoje.
Tuo tarpu NSCDA yra valstijų draugijų federacija, sudarančiosios draugijos yra dalinai autonomiškos. Beveik tuo pačiu metu įsikūrė dar viena draugija – „Amerikos revoliucijos dukterys“ (Daughters of the American Revolution). Šios draugijos, įsikūrusios po Jungtinių Valstijų šimtmečio jubiliejaus 1876 m. ir po JAV konstitucijos šimtmečio šventimo Niujorke 1889 m., susiformavo paskatintos susidomėjimo JAV praeitimi. Organizacijų tikslas – saugoti istorines kolekcijas, istorinius pastatus, plėtoti švietimą, susijusį su JAV istorija. NSCDA pirmauja istorinių statinių ir vietovių apsaugos, atkūrimo ir propagavimo srityje nuo 1897 m., kai Niujorko draugija ėmėsi saugoti Van Kortlandto namą (Van Cortlandt House).
2000 m. lapkritį NSCDA buvo apdovanota prestižine Nacionalinio istorinės apsaugos tresto (National Trust for Historic Preservation) premija Trustee Emeritus Award už nuopelnus istorinių vietovių apsaugoje. Šiuo metu NSCDA draugijos narės saugo jų nuosavybėje esančius 41 skirtingą valdą, 13 muziejinių kolekcijų. Dar 30 valdų NSCDA remia savanorių ir finansine parama.
Rugsėjo 20
Rugsėjo 20 yra 263-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 264-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 102 dienos.
Chun Doo-hwan
Čion Duhanas (1931 m. sausio 18 d. Pietų Kiongsango provincijoje, Korėjoje – 2021 m. lapkričio 23 d. Seule, Pietų Korėjoje ) – Pietų Korėjos politikas, buvęs šalies prezidentas, ėjęs pareigas 1980–1988 m.
Biografija
Čion Duhanas gimė mažame Pietų Kiongsango provincijos miestelyje, dabartinėje Pietų Korėjoje (tuo metu teritorija buvo valdoma Japonijos). 1951–1955 m. studijavo Korėjos Karo akademijoje. Ją pabaigęs tarnavo armijoje.
1961 m. palaikė Pak Čionghy įvykdytą perversmą. 1963–1967 m. buvo Pietų Korėjos žvalgybos personalo skyriaus vadovas. Vėliau užėmė įvairius postus armijoje, 1970 m. dalyvavo Vietnamo kare, 1978 m. gavo generolo majoro laipsnį.
Po Pak Čionghy mirties padėtis tapo nestabili, po šalį išplito dideli, daugiausiai studentų organizuojami protestai, kuriais reikalauta demokratijos atkūrimo. Situacija tapo labiausiai įtempta 1980-tųjų gegužės viduryje ir tuo pasinaudodamas Čion Duhanas aplink save sutelkė armijos lyderius ir paskelbęs nepaprastąją padėtį perėmė valdžią. Kariuomenė siekdama įvesti tvarką ėmė malšinti gyventojų demonstracijas, tačiau neretai naudojo brutalius metodus. Išskirtinai stiprūs civilių protestuotojų ir armijos susirėmimai įvyko Kvandžu sukilimo metu, per kurį žuvo keli šimtai žmonių.
Formaliai prezidentu Čion Duhanas buvo išrinktas 1980 m. rugpjūčio 27 d. ir spalį inicijavo naują Konstituciją, kuri asmeniui leido būti prezidentu vieną 7 metų kadenciją. Kaip ir Pak Čionghy, Čion Duhanas sutelkė valdžią savo ir jam patikimų žmonių rankose, įkūrė jį palaikiusią ir parlamente valdančiąja buvusią Demokratinę Teisingumo partiją. Jo prezidentavimo laikotarpis daugeliu aspektų laikomas autokratišku.
Septynerių metų kadencijai artėjant prie pabaigos buvo pradėtos derybos su opozicinėmis partijomis dėl būsimos konstitucijos ir šalies santvarkos. Abi pusės buvo už šalies demokratizaciją, tačiau nesutarė dėl prezidento rinkimų sistemos. 1987 m. balandį Čion Duhanas vienpusiškai nutraukė derybas ir pareiškė, jog prezidentas bus renkamas netiesioginiu būdu, parlamento. Tai sukėlė opozicijos ir gyventojų nepasitenkinimą, kuris birželio mėnesį peraugo į Birželio demokratinį judėjimą. Matydamas, jog situacija darosi sunkiai kontroliuojama, Čion Duhanas pritarė gyventojų reikalavimams. 1987 m. pabaigoje buvo pakeista Konstitucija ir įvyko visuotiniai rinkimai, kuriuos laimėjo Čen Duhvan Demokratinės Teisingumo partijos kandidatas No Tėu (노태우).
1993 m. Čion Duhanas ir po jo prezidentu buvęs No Tėu buvo apkaltinti korupcija ir prisidėjimu prie 1979 m. perversmo bei 1980 m. įvykdytų Kvandžu žudynių. 1996 m. teismas juos abu pripažino kaltais: Čion Duhanui paskirta mirties bausmė, vėliau pakeista į įkalinimą iki gyvos galvos, o No Tėu nuteistas 22 metų laisvės atėmimu, kuri vėliau taip pat buvo sušvelninta iki 17 metų. 1997 m. gruodį tuometinis prezidentas Kim Jongsamas abiem asmenims suteikė amnestiją.
Vigmantas Butkus
Vigmantas Butkus (g. 1965 m. kovo 12 d. Užventyje, Kelmės rajonas) – Lietuvos literatūros tyrinėtojas, pedagogas.
Biografija
1987 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą. 1993-1997 m. Vytauto Didžiojo universiteto ir Lietuvių literatūros ir tautosakos instituto doktorantas, nuo 1997 m. humanitarinių mokslų daktaras.
Nuo 1988 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) dėstytojas, 1988-1993 m. Lietuvių kalbos katedros asistentas, 1997-2004 m. Lietuvių literatūros katedros asistentas, vyr. asistentas, docentas, vedėjas, 2004-2006 m. Šiaulių universiteto Literatūros istorijos ir teorijos katedros vedėjas, docentas, 2006-2013 m. šios katedros docentas. Nuo 2010 m. Lietuvių literatūros ir tautosakos instituto Naujosios literatūros skyriaus vyresnysis mokslo darbuotojas, nuo 2013 šio skyriaus vedėjas. Nuo 2012 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys.
Paskelbė per 60 publikacijų neoromantinės dramaturgijos, literatūrinės baltistikos bei latvistikos ir kitais literatūrologiniais klausimais mokslinėje bei kultūrinėje Lietuvos ir Latvijos spaudoje. Publikavo 6 knygas. Išspausdino latvių prozos ir poezijos vertimų.
In the Garden of Souls
In the Garden of Souls („sielų sode“) – trečiasis studijinis muzikinio projekto „Vas“ albumas, išleistas 2000 m.
Jao (Azijos tauta)
Jao (sav. Yao, ), dar žinomi kaip mienai – viena iš oficialiai pripažintų 56 etninių grupių Kinijos Liaudies Respublikoje. Gyvena pietinėje ir pietvakarinėje Kinijos dalyje, kalnuotuose vietovėse Hunano, Junano, Guangdongo, Guidžou ir Gusangsi provincijose. Taip pat dalis gyvena šiaurės Vietname, kur žinomi kaip dao.
Jao tautos susiformavimas
Šang ir Džou dinastijų metu Jao protėviai įkūrė savo karalystę išilgai Jangdzės upės žemupio. Sui dinastijos laikotarpiu (581–618) Jao atsiskyrė nuo Miao tautos. Dauguma Vakarų, Kinijos bei Jao mokslininkų yra įsitikinę, kad Jao etninė grupė susiformavo Tang dinastijos laikotarpiu (618–907), kuomet terminas mo yao (nepavaldus baudžiavai) buvo pirmą kartą panaudotas pavadinant Hunano provincijos kalnuose, Guangdongo ir Guangsi provincijose gyvenančius žmones. Tang valdžia leido šiems žmonėms kalnuose ieškoti tinkamos žemdirbystei žemės ir nereikalavo jokių mokesčių. Terminas mo (ne) vėlesnių dinastijų laikotarpiu nunyko, tačiau terminas yao palaipsniui tapo susietas su grupe kalnuose gyvenančių žmonių, kurių šaknys siekė senovės karalių Pan Hu.
Istorija
Tikėtina, kad Jao žmonės nebuvo išskirtinė etninė grupė iki Song dinastijos (960–1279). Jos laikotarpiu centrinė valdžia valdė Jao gyvenamas sritis naudodamasi jimi (negriežta valdžia) politika ir tusi (vietinių valdininkų) sistema. Vietiniams Jao valdininkams buvo suteikta autonomija, tačiau jie buvo įpareigoti likti lojaliais imperatoriaus režimui. Ankstyvaisiais Ming dinastijos metais (1368–1644), centrinė valdžia pakeitė jimi ir tusi politiką į gaitu guiliu – siunčiami haniai vietoj vietinės valdžios vadovauti Jao žmonėms. Čing dinastijos (1644–1912) metu, šis procesas ir toliau buvo tęsiamas. Ming ir Čing dinastijų laikotarpiu vykdyta vietinikų pakeitimo politika bei etninė diskriminacija sukėlė Jao tautos pasipriešinimą.
Jao – Kinijos Liaudies Respublikos sudėtyje
1979 m. vyriausybė patvirtino jao kaip tautinės mažumos teises ir privilegijas ir prisidėjo prie jao ekonomikos plėtojimo. Tuo metu išsivystė jao žemės ūkis, švietimas bei sveikatos apsauga. Buvo pastatyta hidroelektrinė; pradėtos auginti indigažolės, anyžiai ir įvairūs prieskoniai, kurie ilgainiui tapo svarbiais ekonomikai produktais. Kalnuotieji Jao regionai taip pat buvo pritaikyti pramonei ir turizmui. Vyriausybei vykdant reformų politiką, Jao įgijo daugiau autonomiškumo ir atgaivino savo tradicijas. Tačiau nepaisant šios plėtotės, Jao bendruomenė yra silpna ekonomiškai.
Kalba
Jao kalba priklauso Jao-Miao kalbų subgrupei, o ši Sino-Tibetiečių kalbų šeimai. Dauguma Jao žmonių kalba Jao kalba, kai kurie kalba panašia į Miao kalbą, keletas naudoja Džuangų ir Dongų kalbas. Skirtingų regionų kalbos labai skiriasi, ir Jao žmonės iš skirtingų sričių sunkiai gali vienas kitą suprasti. Jao taip pat gali kalbėti Hanių ir Džuangų kalbomis. Jao moterys rašydamas naudoja Nv Shu rašmenis (specialūs ženklai Pietų Kinijoje naudojami tik moterų.) Hanių hieroglifai taip pat yra plačiai paplitę tarp Jao žmonių. 1982 m. Centriniame Universitete buvo sukurta rašytinė Jao kalba.
Kultūra
Įprastiniai Jao namai yra stačiakampio formos, o pastatyti iš medienos ir bambuko. right|250px|thumb|Jao namas Vietname Namą sudaro centrinis kambarys ir du miegamieji, kuriuose įrengtos orkaitės maistui ruošti.
Maistas
Pagrindinis Jao žmonių maistas yra ryžiai, kukurūzai ir saldžiosios bulvės. Taip pat jie dažnai vartoja daržoves, sojų pupeles, ridikėlius, bambukų ūglius bei grybus. Taip pat valgo naminių gyvūlių bei sumedžiotų žvėrių mėsą. Paprastai, Jao valgo tris kartus per dieną: vienas patieka las būna iš avižų, o du – iš ryžių. Dažnai kukurūzai, soros, saldžiosios bulvės, tapijoka ar pupelės yra ruošiamos su ryžiais. Pagrindinis paruošimo būdas yra troškinimas (saldžiosios bulvės, kartieji bambuko ūgliai) bei kepimas (kukurūzai, lipnus ryžių pyragas). Uždraustuoju maistu laikoma šunų, kačių ir gyvačių mėsa. Jao, besilaikantys vietinės religijos, vadinamos Miloutuo taip pat nevalgo paršavedės kiaulės ir sakalo mėsos. Kalnuotuose regionuose begyvenantys žmonės dažnai gamina šaltuosius užkandžius, kad galėtų neštis su savimi į laukus.
Alkoholis ir tabakas taip pat yra populiarūs. Junanyje gaminamas saldus vynas vadinamas youcha. Jis gaminamas namų salygomis iš ryžių, kukurūzų, saldžiųjų bulvių ar kitų krakmolingų augalų. Šis vynas geriamas kasdien. Jao išeidami iš namų kartu pasiima ir youcha, kurį įsipila į bambukinius vamzdelius. Prieš pradedant gerti, vynas praskiedžiamas vandeniu. Jao tautos žmonės yra svetingi ir mandagūs. Savo svečius jie vaišina valgiais ir namų gamybos vynu. Taip pat reiškia pagarbą senoliams reikalaudami, kad jie sėdėtų garbingiausioje vietoje.
Apranga
left|250px|thumb|Jao moterysMoterys dėvi kelnes, trumpus ar klostuotus sijonus. Išsiuvinėti raštai puošia jų apykakles, rankogalius bei kelnių apačias. Kai kurios Jao moterys dėvi trumpus švarkelius be apykaklės su klostuotais sijonais, kurie yra skirtingų spalvų ir ilgių. Moterys taip pat dėvi susagstomą drabužį iki kelių, kuris apjuosiamas ilgu diržu. Šis drabužis dėvimas su ilgomis ar trumpomis kelnėmis. Į plaukus segami ryškūs papuošimai.
Muzika
Jao žmonės išlaikė nuostabią žodinę literatūros tradiciją, kuri perduodama iš kartos į kartą. Dainos yra nepakeičiama Jao gyvenimo dalis: dainomis jie atpasakoja istoriją, pasakoja legendas apie dangaus ir žemės sukūrimą, išreiškia savo jausmus ar pasakoja juokingas istorijas. Tradiciškai, jaunos poros savo jausmus vienas kitam išsako dainuodami dainas. Jao etninė grupė naudoja keletą unikalių muzikos instrumentų, pavyzdžiui, ilgą būgną, kuris mušamas švenčiant gerą derlių ar garbinat protėvius. Šie būgnai yra padaryti iš yanzhi medžio ir yra 85 cm ilgio, viduryje ploni, o abiejuose galuose – stori. Instrumentai yra dekoruojami gėlių, paukščių, drakonų ar feniksų ornamentais. Kai kurių būgnų galuose ir viduryje tvirtinami varpeliai. Ilgieji būgnai turi keletą formų, labiausiai žinoma „Geltonojo Dumblo“. Tokie būgnai iš vidaus ištepami geltonuoju moliu. Būgnai yra skardūs ir sodrūs, jų garsas gali būti girdimas už keleto mylių. Jao groja ne tik būgnais, bet ir gongais, ragais.
Religija
Jao, gyvendami skirtingose vietose, laikosi ir skirtingų religijų. Vieni garbina gamtą, kiti protėvius, o dar kiti įvairiausius totemus. Viduramžių Kinijos daoizmas, suvaidino svarbią rolę Jao žmonių gyvenime. Jis įnešė vaidinimo į ceremoninius aukojimus. Kai kurie Jao tiki magija. Dauguma persivertė į budizmą, kai kurie į krikščionybę.
Vedybos yra tradiciškai rengiamos tarp vaikino šeimos atstovo ir merginos tėvų. Jeigu sąjunga yra priimtina, tuomet deramasi dėl nuotakos kainos. Kaina svyruoja nuo trijų iki dešimties sidabrinių luitų. (Vienas toks luitas vertas apie 100 dolerių). Vedybos susideda iš dviejų ceremonijų. Pirmoji vyksta nuotakos namuose. Vėliau procesija persikelia į jaunikio namus, kuriuose įvyksta antroji ceremonija. Kai kuriuose regionuose tradicija laikoma „pagrobimo vedybos“, kuomet jaunikis pagrobia nuotaką. Paprastai Jao tuokiasi tik su kitu Jao tautos žmogumi.
Festivaliai
Jao etninė grupė rengia daugybę festivalių – mažiausiai vieną per mėnesį. Panwang ir Danu festivaliai yra patys reikšmingiausi. Pirmasis festivalis dažniausiai rengiamas kasmet taip išreiškiant pagarbą, jų anksčiausiai žinomam protėviui – Panwang. Šio festivalio metu kiekvienas apsirengia savo gražiausiais drabužiais, dainuoja šventines dainas, šoka šokius. Danu festivalis yra rengiamas Jao žmonių gyvenančių Guangsi provincijoje. Festivalio tikslas- pagarbinti proseneles. Džuangų tautos žmonės kartu su Jao švenčia šį festivalį. Jie gamina aromatingą vyną, dainuoja melodingas dainas ir žaidžia žaidimus.
Kita Jao tautos kultūros dalis ir menas, taip pat yra vertinami. Pavyzdžiui, baladės ir legendos, kurie yra turiningi ir turi daug stilių. Jais vaizduojama tautos istorija, revoliucijų šlovė ar išreiškiama meilė.
Darbštumo, teisingumo, vaišingumo ir drąsumo vertybės yra perduodamos iš kartos į kartą. Ilgainiui šios vertybės tapo Jao tautos žmonių charakteristika.
Seinų Švč. Mergelės Marijos bazilika
'''Seinų Švč. Mergelės Marijos bazilika'''  – dominikonų ordino bažnyčia esanti šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Seinų apskrityje, Seinų mieste. Bažnyčia priklauso Seinų Švč. M. Marijos Apsilankymo parapijai ir Seinų Šv. Kazimiero Karalaičio dekanatui.
Istorija
Vėlyvojo Renesanso architektūros stiliaus bažnyčia buvo pastatyta 1610–1619 m. Jos steigėjai buvo iš Vilniaus 1602 m. į miestą atvykę dominikonų vienuoliai. Pagrindinis bažnyčios fundatorius buvo Jurgis Grodzinskis. Bažnyčią 1632 m. konsekravo vyskupas Jurgis Tiškevičius Švč.Marijos, šv.Jurgio ir šv. Jackaus titulais. 1706 m. prie bažnyčios baigtas statyti vienuolynas.
Ją konsekravo Vilniaus vyskupas pagalbininkas J.Tiškevičius 1632 m. Švč. Marijos, šv. Jurgio ir šv. Jackaus titulais.
1760–1779 m. bažnyčia buvo perstatyta baroko architektūros stiliumi. Pagrindinė bažnyčios perstatymo remėja buvo Rožė Pliaterytė Strutinska. Perstačius bažnyčią pasikeitė ir jos fasadas, priekinėje dalyje pastatyti du barokiniai bokštai. Šiaurinėje bažnyčios dalyje stovėjusi varpinė buvo nugriauta.
1804 m. Prūsijos karalystės valdymo metu domininkonų vienuolynas buvo panaikintas. Bažnyčia tapo parapijine. 1818 m. bažnyčia tapo Augustavo vyskupystės katedra. Čia buvo įsikūrę Augustavo vyskupijos vyskupas, kurija ir kunigų seminarija. 1908 m. čia veikė lietuvių pradžios mokykla, vėliau tapusi "Žiburio" gimnazija. Susikūrus Lenkijos ir Lietuvos respublikoms 1925 m. Augustavo vyskupija buvo padalinta į dvi - Vilkaviškio ir Lomžos. Bažnyčia prarado katedros statusą, vyskupų rezidavimo vietomis tapo Vilkaviškis ir Lomža.
1973 m. bažnyčiai suteiktas mažosios bazilikos statusas, o 2005 m. tapo Seinų-Vygrių kolegiatu.
Bažnyčios aprašymas
Barokinė Vilniaus baroko mokyklos bažnyčia yra plytinė, tinkuota, kryžminio plano ir dėl skirtingos formos pristatytų koplyčių asimetriška. Bažnyčioje yra salė be atskiros presbiterijos. Bažnyčioje yra dvi koplyčios: Jėzaus širdies koplyčia įrengta 1661 m. ir Dievo Motinos koplyčia įrengta 1881 m. Bažnyčios viduje esantis altorius, paveikslai, indai ir kitos religinės puošmenos yra barokinio stiliaus, daugiausiai iš XVIII a.
Bažnyčioje stovi medinė, gotikos stiliaus Dievo Motinos skulptūra, datuojama XV a. Naujoje domininkonų bažnyčioje ji pastatyta 1619 m. ir netrukus pradėjo garsėti stebuklais. Nuo XVIII a. skulptūrą lanko piligrimai. Bažnyčioje taip pat yra 1907 m. Jono Garalevičiaus pastatyti neobarokinio stiliaus vargonai. Nuo 1993 m. bažnyčioje vyksta kasmetiniai vargonų koncertai Juniores Priores Organorium Seinensis. Nuo pat pastatymo 1610 m. bažnyčia yra gausiai lankoma piligriminių keliautojų ir indulgencijos prašytojų. 1956 m. kovo 19 d. bažnyčia buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos istorinių paminklų sąrašą.
Michailas Kasjanovas
Biografija
1981 m. baigė Maskvos automobilių ir kelių institutą, vėliau mokėsi Valstybinio plano komiteto Aukštuosiuose ekonomikos kursuose bei TSRS Užsienio prekybos ministerijos Aukštuosiuose kalbų kursuose.
Devynerius metus dirbo TSRS Plano komitete, vėliau – Rusijos ekonomikos ministerijoje. 1993–1995 m. vadovavo Rusijos finansų ministerijos užsienio skolos ir kreditų departamentui. 1995 m. lapkričio mėn. paskirtas finansų ministro pavaduotoju, kuravo Rusijos finansinius sandėrius su vadinamaisiais Londono bei Paryžiaus klubais. 1998 m. rugpjūčio mėn. įvykus defoltui bei prasidėjus ekonominei krizei, paskirtas finansų ministro pirmuoju pavaduotoju.
1999 m. gegužės – gruodžio mėn. dirbo finansų ministru S.Stepašino ir V.Putino vyriausybėse, buvo Rusijos Federacijos saugumo tarybos narys. Po B.Jelcino atsistatydinimo V.Putinui pradėjus eiti ir šalies prezidento pareigas, 2000 m. sausio 10 d. paskirtas finansų ministru – ministro pirmininko pirmuoju pavaduotoju.
Prezidentu išrinktas V.Putinas 2000 m. gegužės 17 d. paskyrė M.Kasjanovą Rusijos ministru pirmininku. Jo vadovaujamai vyriausybei pavyko pradėti kai kurias reformas, pagerinti pajamų surinkimą į biudžetą bei sumažinti valstybės skolą. Būdamas premjeru M.Kasjanovas priešinosi susidorojimui su M.Chodorkovskiu.
Likus keliems mėnesiams iki eilinių prezidento rinkimų, V.Putinas atleido M.Kasjanovą iš ministro pirmininko pareigų.
2006 m. išrinktas Rusijos liaudies demokratinės sąjungos pirmininku. 2008 m. bandė kandidatuoti Rusijos prezidento rinkimuose, tačiau išbrokavus dalį surinktų parašų, nebuvo užregistruotas.
Nuo 2012 m. – Rusijos respublikonų-liaudies laisvės partijos pirmininkas.
Vida Kanopienė
Vida Kanopienė (g. 1952 m. gegužės 21 d. Kaune) – Lietuvos sociologė, habilituota socialinių mokslų daktarė.
Biografija
1974 m. baigė Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultetą. 1983 m. ekonomikos mokslų kandidatė, habilitacija 2005 m.
1975–1992 m. dirbo Lietuvos mokslų akademijos Ekonomikos institute, 1983–1987 m. Darbo išteklių ir demografijos sektoriaus, 1987–1992 m. Demografijos skyriaus vyresnioji mokslinė bendradarbė. 1992–2000 m. Lietuvos Filosofijos ir sociologijos instituto Demografijos skyriaus vyresnioji mokslinė bendradarbė. 1993–2002 m. Vilniaus universiteto Sociologijos katedros, nuo 2002 m. Lietuvos teisės universiteto (nuo 2004 m. Mykolo Romerio universitetas) socialinės politikos katedros vedėja, nuo 2005 m. profesorė.
Mokslinė veikla
Mokslinės veiklos pagrindinės kryptys: socialinis darbas, Lietuvos moterys politinėje veikloje, ekonomikoje, darbo rinkoje. 10 mokslinių monografijų bendraautorė.
Spaudas
Spaudas – įtaisas, kuriuo įspaudžiant reljefą arba dažais daromos bet kokios formos (išskyrus apskritimo) informacinio pobūdžio žymos.
Asmeninius spaudus turi gydytojai, jais patvirtina išrašytus receptus.
Spaudai naudojami, pvz., pašte :
Gudeliai (Zarasai)
Gudeliai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Degučių. Šalia kaimo eina kelias. Rytuose telkšo Izito ir Izitėlio ežerai, vakaruose dunkso pelkėtas Krakynės miškas.
Kolonijinės Amerikos damos
thumb|right|Mount Vernono viešbučio muziejus (Mount Vernon Hotel Museum), Kolonijinių Amerikos damų nacionalinė būstinė Kolonijinės Amerikos damos  – moterų organizacija Jungtinėse Amerikos Valstijose, kurios narės gali būti tik moterys, kurių protėviai gyveno Britų Amerikoje nuo 1607–1775 m. ir tarnavo kolonijose užimdami valdininkų, pareigūnų, karininkų pareigas ar kitu reikšmingu būdu.
Organizacijos tikslas yra švietimas JAV istorijos srityje ir istorinių paminklų apsauga. CDA teikia stipendijas podiplominių studijų studentams JAV istorijos srityje. Kasmet CDA teikia premiją autoriui už negrožinę knygą JAV istorijos, politikos ar kultūros tema.
Organizacijos centrinė būstinė yra Mount Vernono viešbučio muziejuje (Mount Vernon Hotel Museum) Niujorke. Pastatą organizacija nusipirko 1924 m. CDA turi 34 skyrius (chapters) JAV ir užsienyje, kurie vykdo savus švietimo ir istorinės apsaugos projektus.
Organizacija įkurta 1890 m., šiek tiek anksčiau nei dvi panašios draugijos Nacionalinė kolonijinių Amerikos damų draugija (The National Society of the Colonial Dames of America) ir „Amerikos revoliucijos dukterys“ (Daughters of the American Revolution).
Laurynas Grigelis
Laurynas Grigelis (g. 1991 m. rugpjūčio 14 d.) – Lietuvos tenisininkas, šiuo metu užimantis 246 vietą pasaulio tenisininkų reitinge.
Saulius Kizas
Biografija
1973 m. baigė Vilniaus 21-ąją vidurinę mokyklą, 1977 m. – aktorystės studijas Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (kurso vadovė – Irena Vaišytė). Po studijų visas kursas atvyko dirbti į Šiaulių dramos teatrą (kartu su S. Kizu – Saulius Bareikis, Dalia Brenciūtė, Julius Dautartas, Olegas Ditkovskis, Sigitas Jakubauskas, Virginija Kochanskytė, Rimanta Krilavičiūtė, Edmundas Leonavičius, Silva Miliauskaitė, Nijolė Oželytė, Regina Šaltenytė, Antanas Venckus, Gerardas Žalėnas, Juozas Žibūda). Čia S. Kizas dirbo iki 1980 m.
1980–1990 m. – Lietuvos televizijos ir radijo komiteto režisierius. Rengė laidas „Panorama“, „Keliai, mašinos, žmonės“, „Jaunimo studija“, „Gero apetito“, publicistinę programą „Veidrodis“.
Nuo 1990 m. – nepriklausomas menininkas, masinių renginių režisierius, 1991-1993 m. veikusio nepriklausomo kanalo „TV-26“ kūrėjas.
Pauliečių ordinas
thumb|Pauliečių vienuolyno Čenstakavoje bokštas
Pauliečių ordinas, pauliečiai yra katalikų vienuolių ordinas oficialiai vadinamas Šventojo Pauliaus Atsiskyrėlio ordinu (lotynų kalba Ordo Sancti Pauli Primi Eremitæ).
Ordinas pavadintas atsiskyrėlio Šventojo Pauliaus iš Tėbų, kurį 491 m. kanonizavo popiežius Gelazijus I, vardu. Po Šventojo Pauliaus mirties ant Sinajaus kalno buvo įsteigtas vienuolynas, kuris rėmėsi jo gyvenimo pavyzdžiu ir tebeveikia iki šiol.
Pauliečių ordiną 1250 m. įsteigė Palaimintasis Eusebijus iš Estergomo. Pradžioje jį sudarė dvi bendruomenės, viena paties Eusebijaus sekėjų, o kita Pečo vyskupo Bartolomėjaus 1215 m. suburta jo diocezijos atsiskyrėlių Patache. 1246 m. Palaimintasis Eusebijus atsisakė visų užimamų bažnytinių postų, išdalino savo turtą vargšams ir pasitraukė į Piliso kalnus, netoli Zantės, kur gyveno su keliais kitais atsiskyrėliais. Po ketverių metų jį esą aplankiusi vizija, kad būtina suburti kitus netoliese esančius atsiskyrėlius į bendruomenę, kuriai jis pastatydino vienuolyną ir bažnyčią (jos griuvėsiai yra netoli dabartinės Pilisszentlélek gyvenvietės). Tais pačiais metais jis pasiūlė susijungti su Patacho bendruomene, kur buvo išrinktas vyresniuoju. Eusebijus gavo Pėčo vyskupo Vladislovo pritarimą, tačiau pagal Ketvirtojo Laterano susirinkimo nutarimus turėjo nuvykti į Romą gauti ir Šventojo Sosto leidimą.
1308 m. buvo gautas Šventojo Soto leidimas naudoti Šventojo Augustino regulą.
Taja
Taja (tikras vardas Erika Klimenko, g. 1982 m. balandžio 17 d. Vilniuje, Lietuvoje) – Lietuvos dainininkė.
Muzikinė biografija
2003 m. balandžio mėnesį įrašė debiutinę dainą „Angelas baltas“, o gegužės mėnesį pasirašė sutartį su „Koja Records Group“. Birželį Taja pasirodė realybės šou „Holivudas“ bei pristatė antrą dainą „Rytas“. 2003 m. rugpjūtį nufilmuotas pirmasis Tajos vaizdo klipas „Jūra“. Taja kartu su grupe Merlin dalyvavo 2004 m. Eurovizijos atrankoje su daina „How About You“. 2004 m. sausį buvo išleistas pirmasis Tajos albumas, pavadintas pagal pirmąją dainą „Angelas baltas“. 2004 m. balandį Aukštaitijos muzikiuose apdovanojimuose atlikėja pripažinta geidžiamiasia Aukštaitijos regiono atlikėja. 2005 m. sausio mėnesį pirmasis Tajos albumas „Angelas baltas“ tapo auksiniu, kai perkopė 10 tūkstančių parduotų egzempliorių ribą. Tą patį mėnesį surengtuose Radiocentro muzikiniuose apdovanojimuose Taja buvo išrinkta Metų atlikėja. Kovo mėnesį tą patį apdovanojimą Taja iškovojo ir Aukštaitijos muzikiniuose apdovanojimuose. 2005 m. gruodį buvo išleistas antrasis albumas „Tu mano širdyje…“.
Šeima
Taja augina du sūnus: vyresnysis Nedas gimęs 2000 m., jaunesnysis Domas gimė 2007 m. birželio 12 d..
Caffè corretto
thumb|right|200px|Caffè corretto su [[sambuka]] Caffè corretto ( 'pataisytas, pakoreguotas; teisingas, tinkamas') – itališkas kavos gėrimas, espreso porcija sumaišyta su porcija alkoholinio gėrimo, paprastai grapos, kartais – sambukos ar brendžio. Už Italijos ribų dar žinomas kaip espresso corretto. Italijoje užsakomas kaip, ar , priklausomai nuo norimo alkoholinio gėrimo.
Panašus gėrimas Ispanijoje vadinasi karachiljas, Švedijoje ir Norvegijoje – kaffekask ir karskas. Nors karskas yra į naminę įpilta kava, kad naminė įgytų geresnį skonį, o ne alkoholiniu gėrimu pagardinta kava.
Čekijoje yra panašus kavos gėrimas espresso nocciolo, kur į kavą pila slivovicą.
Nuorodos
Caffè espresso
Tarimo baseinas
Tarimo baseinas – vienas iš didžiausių nenuotakių baseinų pasaulyje, užimantis daugiau nei 400 000 km². Jis yra Kinijos Liaudies Respublikos Sindziango autonominiame regione. Regionas retai apgyvendintas uigūrų, kitų tiurkų tautų. Miestuose gyvena kinai chaniai.
Geografija
thumb|left|250px|Tarimo baseino upės ir miestai Jo šiaurinė riba yra Tian Šanio, o pietinė – Kunluno kalnai. Didžiąją dalį baseino užima Taklamakano dykuma.
Geografinis regiono pavadinimas kilo nuo pagrindinės jo upės Tarimo, kuri yra nenuotaki. Į ją iš aplinkinių kalnų suteka daug mažesnių upių, neretai tampančių pagrindiniais miestų vandens šaltiniais. Rytinėje baseino dalyje yra didelis Lopnuro ežeras.
Istorija
Tarimo baseinas sudaro atskirą istorinį regioną. Tiurkų kalbomis šis regionas yra vadinamas Altišahr, kas reiškia „šeši miestai“. Kinų kalba regionas žinomas kaip Huibu, Huidziangas. XIX a. Vakarų šaltiniuose teritorija žinoma kaip Kašgarija (dėl svarbiausio tuo metu miesto Kašgaro) arba Uigūristanas, Uigūrija (tačiau šiuo terminu žinoma ir gretima Turfano įduba).
Arūnas Bartusevičius
Arūnas Bartusevičius – lietuvių verslininkas.
Tarimo baseinas
Istorija
Seniausi regiono gyventojai buvo tocharai (kinų vadinti juedži). Jie čia sukūrė daug prekybinių miestų valstybių, kurios kinų šaltiniuose buvo žinomos kaip 36 vakarų valstybės. Jos buvo išsirikiavę pagal pietinį Taklamakano dykumos pakraštį (Loulanas, Hotanas, Kašgaras ir kt.), arba pagal šiaurinį (Karašahras, Kučia ir kt.). Tarpusavyje susijungusios prekybiniais karavanų keliais, jos sudarė pagrindą susiformuoti Šilko keliui.
Nuo paskutiniųjų amžių prieš mūsų erą regioną stipriai veikė Kinijos kultūra, ir jis buvo įtrauktas į Kinijos politinę orbitą. I a. pr. m. e.–II a. Kinijos imperija jį valdė kaip Vakarų teritorijų protektorato dalį. Tačiau Kinijai nusilpus ir atitraukus karius iš šio tolimo regiono, įtaką į jį išplėtė kita to meto imperija – Kušanų imperija, kurios dėka į Tarimo baseiną atkeliavo Budizmas, Brahmi raštas ir reiškėsi stipri Indijos kultūrinė įtaka. Tuo metu prekybiniai miestai grupavosi į penkias dideles karalystes, kurios buvo priklausomos nuo stipresnių tiurkų tautų: čia hegemoniją buvo įgijęs Žoužanų kaganatas, eftalitai, Tiurkų kaganatas.
Arūnas Bartusevičius
Arūnas Bartusevičius yra vieno didesnių koncernų Lietuvoje „Sonex“ vadovų ir akcininkų.
Tarimo baseinas
Istorija
VII a. Tangų dinastija atkūrė Kinijos kontrolę Tarimo baseine, ir įjungė karalystę į Ansi protektoratą. Baseinas padalintas į keturis administracinius vienetus, o pagrindiniuose jų miestuose rezidavo Kinijos armijos. 755 m. nusilpusi Kinija jas atitraukė, palikdama regioną Tibeto imperijai, o IX a. čia įsiviešpatavo Uigūrų kaganatas.
Arūnas Bartusevičius
Informacinių technologijų koncerną pradėjo kurti būdamas vos 25 metų – 1991 m. įsteigė bendrovę SONEX.
1998 metais geriausio boso konkurse išrinktas auksiniu bosu.
Tarimo baseinas
Istorija
XII a. Karachanidai pripažino galingos karakitajų karalystės, o 1212 m. jų chanatas įjungtas į Mongolų imperiją. Vėliau jį paveldėjo chanas Čagatajus, kurio chanatui priklausė visas Turkestanas. Po mongolų antpuolių Šilko kelio reikšmė nunyko. Vietos gyventojai uigūrai palaipsniui atsisakė budizmo ir įsitraukė į Islamo kultūrinę sferą. Dauguma jų iki XV a. priėmė islamą.
1347 m. Tarimo baseinas tapo Mogulistano dalimi. Tuo metu jis jau tapo žinomas tiurkišku terminu Altišahras, pažymint 6 stipriausius regiono miestus: Kašgarą, Učturfaną, Jarkendą, Hotaną, Aksu (kituose šaltiniuose – Karkiliką), Jengisarą.
Arūnas Bartusevičius
2006 m. žurnalo „Veidas“ atliktais tyrimo duomenimis, šis verslininkas turtingiausių Lietuvos žmonių 30-uke užima 28 vietą.
Tarimo baseinas
Istorija
XVIII a. viduryje Tarimo baseinas buvo prijungtas prie Čingų Kinijos ir po 1000 metų sugrįžo į Kinijos kultūrinę ir politinę sferą. Administraciškai jis buvo vadinamas „Pietiniu Tianšanio keliu“. Ilgainiui jis kartu su Džungarija ir Turfano įduba įjungtas į Sindziango provinciją, kurią administravo ambanai. Nepatenkinti Kinijos priespauda, Tarimo baseino uigūrai nuolat kėlė neramumus krašte. 1862–1877 m. jiems pavyko laikinai sukurti nepriklausomą valstybę Jetišarą.
Nuo XIX a. Tarimo baseinas priklauso Kinijai. Čia vyksta etninių kinų migracijos, mažėja uigūrų proporcija.
Arūnas Bartusevičius
2006 m. važiuodamas Topo Centras komandoje automobiliu Porsche 911 GT3 (996) nugalėjo 1000 kilometrų lenktynes.
Apdovanojimai
2000 m. Verslo šlovės galerijos laureatas.
Larentalijos
Larentalijos – senovės Romos šventė, švęsta gruodžio 23 d. Vėliau Augustas buvo įsakęs ją švęsti dukart per metus. Spėjama, kad šios šventės būdavo švenčiamos larų garbei. Larai buvo įsivaizduojamos namų dvasios, garbintos namuose ir laikytos šeimų globėjomis ir saugotojomis. Manyta, kad larai gyvena kaminų kampuose. Kiti teigė, kad šia švente pagerbdavo Aką Larenciją (Acca Larentia) kuri buvo Romulo ir Remo žindyvė, Faustulo žmona.
Šių švenčių metu būdavo aukojama Velabre, kur buvo Akos Larencijos šventykla. Buvo manoma, kad ten Aka Larencija buvo palaidota. . Yra nuomonė, kad šventė buvo skirta ne tik Akai Larencijai, bet ir visiems larams.
Hiršas Lekertas
Hiršas Lekertas (1880 m. Onuškyje, Rusijos imperija – 1902 m. birželio 10 d. Vilniuje, Rusijos imperija) – socialistas, visuomenės veikėjas, pagarsėjęs bandymu nužudyti Vilniaus gubernatorių Victor von Wahl.
Biografija
Gimė 1880 m. Onuškyje. Paauglystėje įsitraukė į Bundo organizaciją. 1900 m. gegužės 24 d. suorganizavo Vilniaus policijos būstinės užpuolimą ir išlaisvino 3 bendraminčius. Po užpuolimo buvo sugautas ir ištremtas į Jekaterinoslavą, tačiau 1902 m. iš ten pabėgo ir grįžo į Vilnių, įsidarbino batsiuviu. 1902 m. gegužės 18 d. Lukiškių aikštėje nesėkmingai pasikėsino nužudyti Vilniaus gubernatorių Viktorą Valį, kurį norėjo nužudyti, keršydamas už šio įsakymą nuplakti 28 žydų darbininkus. Gubernatoriui einant iš cirko paleido į jį du šūvius, vienas pataikė į ranką, o kitas į koją. Lekertas iškart buvo sulaikytas, sumuštas ir uždarytas į miesto kalėjimą. Jį teisė karo tribunolas ir skyrė mirties bausmę pakariant. Teisme Lekertas nepaklausęs vietos rabinų patarimo atgailauti dėl savo poelgio, atvirkščiai, pasakė kalbą, kuria siekė apginti žydų darbininkų garbę. 1902 m. birželio 10 d. buvo pakartas Šiaurės miestelio kareivinėse. Po mirties tapo Vilniaus žydų darbininku herojumi. Jo garbei vėliau buvo parašytos kelios poemos ir dramos. Žymiausia poema parašyta Abraomo Suckeverio Mokytoja Mira. Taip pat parašyta eiliuota istorinė apysaka „Krištolinis avilys“.
285 m. pr. m. e.
'''285 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Juozas Kanopka
Juozas Kanopka (1904 m. spalio 7 d. Bajorai, Širvintų valsčius – 1990 m. balandžio 8 d. Vilnius) – Lietuvos aktorius.
Biografija
Nuo 1923 m. vaidino mėgėjų spektakliuose. 1930 m. su kitais įkūrė Vilniaus lietuvių studentų sąjungos dramos sekciją (1936–1939 m. Vilniaus lietuvių teatras, 1939–1944 m. Vaidilos teatras), su pertrauka jos aktorius, režisierius, dramaturgas, 1939–1944 m. (su 1940–1941 m. pertrauka) ir vadovas. 1937–1939 m. studijavo istoriją Vytauto Didžiojo universitete, 1939 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Studentų teatro studiją (vadovas Algirdas Jakševičius). 1945–1972 m. Lietuvos dramos teatro (iki 1947 m. Vilniaus dramos teatras) aktorius.
Bėčius
Bėčius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Bėčienė (ištekėjusi moteris) ir Bėčiutė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Ekvirijos
Ekvirijos – dievo Marso šventės Senovės Romoje, turėjusios tiek religinę, tiek karinę reikšmę. Pirmosios ekvirijos buvo švenčiamos vasario 27 d., antrosios ekvirijos – kovo 14 d. Romos valstybė karo dievo švenčių šventimui skyrė didelį dėmesį, kad būtų palaikoma armija ir stiprinama viešoji moralė. Žyniai atlikdavo apeigas, kurios apvalydavo armiją. Švenčiantieji dalyvaudavo arklių lenktynėse Marso lauke (kurio sklypas buvo visuomenės nuosavybė) ir iš Romos miesto išvarydavo seną atpirkimo ožį ir atsivesdavo naują.