cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kompiuterinių žaidimų žanrai
Vaidmenų
Kompiuterinių vaidmenų žaidimų žaidimo mechanika remiasi tokių tradicinių vaidmenų žaidimų kaip „Dungeons & Dragons“ taisyklių rinkiniais. Daugumoje tokio tipo žaidimų žaidėjas valdo vieną veikėją ar keletą veikėjų, kurie specializuoja tam tikro tipo koviniuose sugebėjimuose (pvz., artimojo kovoje arba burtuose), ir bastosi po įvairias žaidimo pasaulio vietoves (pvz., miestus, požemius, pilis), paprastai pilnas įvairių sutvėrimų.
Vakarietiški RPG ir japoniški RPG (JRPG) žaidimai
Dėl kultūrinių skirtumų kompiuteriuose vaidmenų žaidimuose radosi vadinamieji vakarietiškojo ir japoniškojo žanro žaidimai. Vakarietiškuose vaidmenų žaidimuose (RPG) paprastai žaidėjas žaidžia už savo susikurtą veikėją žaidimo su nelinijinio tipo istorija pasaulyje ir priima sprendimus pats. Tuo tarpu japoniškuose vaidmenų žaidimuose (JRPG) žaidėjas valdo iš anksto sukurtų veikėjų grupę ir tyrinėja dramatiškos, pagal scenarijų paremtos istorijos siužeto žaidimo pasaulį. Vakarietiškais RPG žaidimais laikomi „Fallout“ ir „Elder Scrolls“, tuo tarpu japoniškais – „Final Fantasy“.
Sandbox RPG žaidimai
Sandbox RPG ar open world žaidimuose žaidėjui suteikiama didžiulė laisvė, o pasaulis paprastai būna ganėtinai realistiškai platus. Tokio tipo žaidimai pasižymi itin dideliais žaidimo pasauliais, kuriuos žaidėjas gali tyrinėti, dideliu kiekiu kompiuterio valdomų veikėjų, su kuriais galima sąveikauti, ir bene ilgiausiu siužetu dėl įspūdingai didelio kiekio šalutinio turinio, kuris paprastai nebūna artimai susijęs su pagrindine siužeto linija. Populiarūs šio žanro žaidimai yra „Ultima“, „Wasteland“, „System Shock 2“, „Deus Ex“, „The Elder Scrolls“, „Fallout“, „Fable“ ir „Gothic“.
Veiksmo RPG žaidimai
Veiksmo vaidmenų žaidimas arba veiksmo RPG yra kompiuterinių vaidmenų žaidimų žanras, kuriame apjungiami veiksmo žaidimų ir veiksmo-nuotykių žaidimų elementai. Paprastai veiksmo RPG žaidimuose žaidėjas tiesiogiai valdo vieną veikėją realiu laiku, o pats žaidimas daugiausia remiasi kovomis ir veiksmu, siužetas ir veikėjų interakcija išlaikoma minimali. Kovose daug ką lemia žaidėjo įgudimas (fizinė koordinacija, reakcija), veikėjo lygis ir jo turima ginkluotė bei sugebėjimai, ypatingos taktikos kovos nereikalauja.
MMORPG
MMORPG – interneto kompiuteriniai žaidimai vaidmenimis, kuriuos žaidžia daug žaidėjų vienu metu. Šių žaidimų kilmės šaknys siekia MUD žaidimus. MMORPG žaidimuose labiau koncentruojamasi ties žaidėjų socializacija negu gausybės, mažai kam suprantamų statistinių bruožų įsiminimo ir šių žinių panaudojimo dalyvaujant taktinėse kovose. Žaidėjai didžiumą laiko praleidžia burdami gildijas ir klanus bei su kitais žaidėjais kaudamiesi tarpusavyje arba grupėse braudamiesi pro požemius.
Rogue RPG žaidimai
Roguelike žaidimų pavadinimas ir žaidimo mechanika kilo iš 1980 m. kompiuterinio žaidimo „Rogue“. Paviršutiniškai, roguelike žaidimas yra dvimatis dungeon crawl tipo žaidimas, pasižymintis dideliu kiekiu atsitiktinumų ir statistišku veikėjo vystymu. Nors tradiciniai roguelike žaidimai pasižymėjo tekstine naudotojo sąsaja, naujesniuose žaidimuose imta taikyti kompiuterinę grafiką.
Taktiniai RPG žaidimai
Taktinis vaidmenų žaidimas – vaidmenų žaidimų, kuriuose naudojama strateginių žaidimų, o ne tradicinių RPG sistemų mechanika, požanris. Kaip ir standartiniuose PRG žaidimuose, žaidėjas valdo kelių asmenų grupę ir kovoja su panašiu kiekiu priešų, bet šis žanras taip pat pasižymi strateginiams žaidimams būdingais elementais, kaip kad taktiniu judėjimu izometrinėse išklotinėse. Šio žanro kilmės šaknys siekia stalo vaidmenų žaidimus, kur žaidėjas turi per tam tikrą laiką nuspręsti savo veikėjų veiksmus.
Simuliatoriai
Simuliaciniai žaidimai – įvairūs kompiuteriniai žaidimai, skirti simuliuoti realią ar įsivaizduojamą realybę.
Statymo ir valdymo simuliatoriai
Statymo ir valdymo simuliaciniuose žaidimuose žaidėjas stato, vysto ir valdo išgalvotas visuomenes ar objektus turėdamas ribotą kiekį resursų. Kartais tokių požymių turi ir strateginiai žaidimai. Pagrindinis skirtumas tarp strateginių ir valdymo simuliacijų žaidimų yra tai, jog pastaruosiuose žaidėjas neprivalo nugalėti konkurentą kovoje, o sukurti ilgalaikį procesą. Bene žinomiausias tokio žanro žaidimas yra „SimCity“.
Gyvenimo simuliatoriai
Gyvenimo simuliaciniuose žaidimuose žaidėjas valdo vieną ar kelias gyvybės formas. Tai gali būti susiję su individų santykiais ar atskiros ekosistemos vystymu. Vieni žinomiausių tokio žanro žaidimų yra „The Sims“ serija.
Transporto priemonių simuliatoriai
Transporto priemonių simuliatoriai – žaidimai, suteikiantys žaidėjui galimybę kuo realistiškiau valdyti įvairias transporto priemones. Šiuose simuliatoriuose naudojamos sausumos, vandens, oro, kosmoso ir kitos transporto priemonės. Pagrindinis tokių žaidimų tikslas yra kuo tiksliau ir sklandžiau valdyti transporto priemones. Dažnai tokie žaidimai stengiasi perteikti kuo realistiškesnę aplinką, kai kuriuose perteikiamos tokios savybės kaip kuro sąnaudos, padangų dėvėjimasis ir pan. Pagrindinės transporto priemonių simuliacijų kategorijos yra traukinių, automobilių, erdvėlaivių, laivų, lėktuvų, tankų ir kitų kovinių mašinų valdymas. Populiaresni transporto priemonių simuliacijų pavyzdžiai yra „X-Plane“, „Microsoft Flight Simulator“, „FlightGear“, „Euro Truck Simulator“, „Kelyje 2“, „Trainz“ ir kiti.
Strategijos
Kompiuteriniai strateginiai žaidimai iš žaidėjo reikalauja atsargaus ir įgudusio mąstymo, gebėjimo planuoti veiksmus, norint pasiekti pergalę. Strateginiuose žaidimuose žaidėjo atliekami veiksmai varijuoja nuo pasaulio dominavimo iki būrio taktikų.
4X
4X – strateginių kompiuterinių žaidimų žanras. Keturi X yra nuo keturių angliškų žodžių: explore, expand, exploit, exterminate (eksploracija, ekspansija, (aplinkybių ir resursų) išnaudojimas, išnaikinimas). Paprastai tai yra žaidimai, kuriuose žaidėjas valdo kažkokią imperiją. Didelę reikšmę turi imperijos ekonomikos valdymas, nuo kurios dažnai priklauso kiek ir kokio pajėgumo karinių vienetų galės turėti, kaip vyks mokslo pažanga, miestų gyventojų palaikymas ir daug kitų aplinkybių. Dažnai yra bent keli skirtingi būdai laimėti žaidimą, iš kurių dalis – ne kariniai. 4X žaidimai dažniausiai yra sudėtingi, strategiškai gilūs, suteikiantys didelę sprendimų ir žaidimo būdų pasirinkimo laisvę. Pavyzdžiais būtų „Empire Earth“, „Civilization“.
Realaus laiko strategijos
Realaus laiko strategija (RTS) – kompiuterinių strateginių žaidimų žanras, kuomet žaidėjas realiu laiku kaupia išteklius, stato pastatus, stiprina armiją. Esminis skirtumas nuo ėjimų strategijos (TBS) yra tas, kad žaidimo veiksmas nesuskirstytas į ėjimus; visos kovojančios pusės priima sprendimus vienu metu. Pavyzdžiais būtų „Warcraft“, „Age of Empires“, „Dawn of War“, „Command and Conquer“ ir „Dune II“.
Realaus laiko taktikos
Realaus laiko taktikos žaidimai turi bendrų simuliacinių ir karo žaidimų žanrų požymių, pavyzdžiui, karo sistema „Total War“ žaidimų serijoje. Tokio tipo žaidimuose akcentuojami operacinių veiksmų aspektai ir karo kontrolė. Priešingai nei realaus laiko strateginiuose žaidimuose, ištekliai ir ekonominė vadyba bei statybos neatlieka jokio vaidmens.
Tower defense
Tower defense žanro žaidimai pasižymi labai paprastu išplanavimu. Paprastai kompiuterio valdomi monstrai juda tam tikru nustatytu maršrutu, o žaidėjas turi statyti bokštus palei šį maršrutą, siekdamas nužudyti artinančius monstrus. Daugelyje žaidimų bokštai turi skirtingų savybių, pvz., apnuodyti priešus arba juos sulėtinti. Žaidėjas už nužudytus monstrus gauna pinigų, kurie gali būti panaudojami naujų bokštų statybai arba jau esamų atnaujinimui ir patobulinimui.
Ėjimų strategijos
Ėjimų strategija – kompiuterinių strateginių žaidimų žanras, kur žaidėjai žaidžia paeiliui. Šis žanras skiriasi nuo realaus laiko strategijos (RTS), kur visi žaidėjai žaidžia vienu metu.
Ėjimų taktikos
Ėjimų taktikos žaidimuose žaidėjai turi įvykdyti savo užduotis naudodamiesi tik jiems skirtomis kovinėmis pajėgomis ir dažniausiai realistiška (arba bent jau įtikinama) karinės taktikos ir operacijų reprezentacija.
Karalinava (Jurbarkas)
Karalinava (arba Mišiūnai II) – buvęs kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 4 km nuo Juodaičių.
Kompiuterinių žaidimų žanrai
Karo žaidimai
Karo žaidimas – kompiuterinių strateginių žaidimų požanris, kuriame akcentuojami strateginiai arba taktiniai kariniai veiksmai karo lauko reljefo žemėlapyje. Karo žaidimai paprastai būna vienos iš keturių archetipinių formų, priklausomai nuo to, ar žaidime veiksmai vyksta ėjimais (tarpsniais) ar realiu laiku ir ar žaidime dėmesys skiriamas karinei strategijai ar taktikai.
Sporto
Kompiuteriniuose sporto žaidimuose vyrauja įvairių sporto šakų atvaizdavimas. Akcentuojamas komandinis, konkurenciją skatinantis žaidimo stilius.
Lenktynių
Lenktynių žaidimuose žaidėjas rungtyniauja prieš laiką arba su kitais priešininkais (kitais žaidėjais ar kompiuteriu) naudodamasis tam tikromis transporto priemonėmis. Populiariausi požanriai yra arkadinės lenktynės ir lenktynių simuliatoriai.
Kiti sporto žaidimai
Tarp kitų sporto žaidimų galimi kompiuteriniai žaidimai, kuriuose vyrauja tradicinio fizinio sporto šakos. Vienuose žaidimuose iš tiesų reikia žaisti tam tikrą sporto šaką, kituose dėmesys telkiasi ties strategijos taikymu konkrečioje sporto šakoje (pvz., „Championship Manager“). Viena iš populiariausių ir perkamiausių tokio žanro žaidimų yra „FIFA“ serija.
Kiti
Egzistuoja ir kitokių kompiuterinių žaidimų žanrų, kurie daugiau atitinka žaidimo pobūdį: internetiniai, paprasti, muzikiniai, vakarėlių, stalo/kortų, suaugusiųjų, meniniai, edukaciniai, elektroninio sporto ir kt.
Taip pat skaitykite
{|
Naikas Borzovas
Naikas Vladimirovičius Borzovas (tikrasis vardas Nikolajus Vladimirovičius Baraško; g. 1972 m. gegužės 23 d.) – rusų roko muzikantas, dainininkas ir dainų autorius. Buvo grupės „Infekcija“ įkūrėjas ir lyderis, tačiau jis plačiau žinomas dėl savo solinių darbų.
Baronėliai (reikšmės)
Baronėliais vadinami kaimai Vilniaus rajone:
Betamax
thumb|right|Betamax videokasetė Betamax (arba tiesiog Beta) – analoginio vaizdo videokasetės su magnetine juosta formatas, sukurtas įmonės „Sony“ ir Japonijoje išleistas 1975 m. gegužės 10 d.
Videokasetės fiziniai matmenys yra 156 × 96 × 25 mm. Joje talpinama 12,7 mm pločio videojuosta, kuri yra panaši į ankstesnį profesionalų 19 mm pločio juostos U-matic formatą. Betamax buvo vienas iš dviejų pagrindinių videokasečių formatų XX a. 9-ajame dešimtmetyje. Arši kova tarp leidėjų „Sony“ ir „JVC“ privedė prie to, jog įsiplieskė vadinamasis videokasečių formatų karas. Nors Betamax buvo techniškai pranašesnis už „JVC“ platintą VHS formatą, jis galop buvo nustelbtas pastarojo. Tam didelį vaidmenį turėjo „Sony“ nenoras sumažinti Betamax kasečių videoleistuvų kainų. Visgi formatas dar buvo naudojamas iki 2016 m.
Linas Ryškus
Linas Ryškus (g. 1970 m. gegužės 15 d. Kaune) – Lietuvos prodiuseris, režisierius ir aktorius.
Biografija
1988 m. baigė Kauno Salomėjos Nėries vidurinę mokyklą, 1992 m. Vilniaus universiteto Filologijos fakultetą, 1996 m. Lietuvos muzikos akademijos Kino ir TV fakultetą, 2002 m. Kanados kino institutą.
1998–2000 m. TV3 vyr. prodiuseris. 2000 m. laidos „Robinzonai“ prodiuseris ir režisierius. 2001–2003 m. Lietuvos nacionalinio radijo ir televizijos vyr. prodiuseris. 2004–2008 m. 5 kanalo generalinis direktorius ir filmų įgarsintojas. 2009–2011 m. TV3 laidos „Dar pažiūrėsim“ scenaristas, 2010–2011 m. aktorius. 2011–2012 m. BTV laidos „Šeštasis pojūtis“ vedėjas. Nuo 2013 m. sausio mėn. iki 2019 m. balandžio mėn. Lietuvos ryto TV generalinis direktorius.
Išsiskyręs. Buvusi žmona Gabija Jaraminaitė-Ryškuvienė (g. 1972 m.), aktorė. Gyvenimo draugė Edita Užaitė (g. 1981 m.), aktorė, TV laidų vedėja. Pora turi dukrą (g. 2011 m.).
FC Roskilde
Football Club Roskilde, o trumpai FC Roskilde arba tiesiog Roskilde – Danijos futbolo klubas iš Roskildės.
Istorija
Klubas įkurtas 2004 m., kai susijungė trys klubai (Roskilde Boldklub 1906, Svogerslev Boldklub ir Himmelev-Veddelev Boldklub).
Nuo 2017/18 m. klubas žaidė Pirmame divizione (antra pakopa).
2019/20 m. sezonas jiems nesusiklostė sėkmingai ir iš krito į Antrą divizioną (trečia pakopa).
2020/21 m. Antrame divizione buvo tarp blogiausių ekipų ir po sezono iškrito į Trečią divizioną (ketvirta pakopa).
Stadionas
Klubo namų arena – Roskildės futbolo stadionas arba Roskilde Idrætspark, Roskildėje. Vietų skaičius – 6 000. Iš jų – 512 sėdimos.
Erlėnai
Erlėnai – kaimas šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurę nuo Salantų, prie kelio. Seniūnaitijos centras. Veikia biblioteka (nuo 1961 m.), medicinos punktas, bendruomenės namai, geologinis draustinis, Erlėnų tvenkinys, veikia bendruomenės centras Erlėnai (pirmininkas Vytautas Vaičiulis).
Etimologija
Pavadinimą davė per kaimą tekantis Erlos upelis – Bartuvos kairysis intakas. Vietovardis rašomas, , , 🇬🇸.
Istorija
Apylinkėse gyvenama nuo I tūkstantmečio. Kitapus Salanto stūkso Laivių piliakalnis (kartais priskiriamas Erlėnams), o į pietvakarius nuo kaimo yra Alkos alkakalnis. Senieji Erlėnų gyventojai buvo žemdirbiai. Jų pastangas įdirbti akmeningas žemes mena prie kelio Skuodas–Salantai miškelyje išlikę akmenų pylimai ir krūsnys, ženklinantys senųjų žemdirbystės laukų, naudotų iki Valakų reformos, liekanas.
Kaimas pradėjo kurtis XV a. II pusėje, pirmąkart paminėtas 1511 m. Po Valakų reformos XVI a. II pusėje suformuotas gatvinis kaimas, kurio planinė struktūra, nežymiai apardyta Lietuvos žemės reformos, išliko iki mūsų dienų. 1568 m. jis ribojosi su Salantais, Pesčiais, Juodupėnais, Šaučikiais, Nerėpais, Baidotaičiais ir Laivaičiais. XVIII a. kaimas priklausė Vilniaus trinitorių vienuolynui, o dvasiniais gyventojų reikalais nuo 1630 m. rūpinosi Salantų parapijos kunigai.
1750 m. buvo 37 kiemai, 1846 m. – 29 dūmai, 1866 m. – 28 katalikų sodybos. Panaikinus baudžiavą, 1870 m. 253 kaimo valstiečiai už gautą žemę atlikinėjo atodirbio prievolę grafo Juozapo Tiškevičiaus Grūšlaukės dvare. Įkūrus 1861 m. luominę valstiečių savivaldą, kaimas sudarė Erlėnų seniūniją, kuri priklausė Grūšlaukės, o nuo XIX a. 9 dešimtmečio – Salantų valsčiui. XIX a. II pusėje kaimo žemių pietvakariniame pakraštyje susiformavo Alkos vienkiemis, kuris XX a. pr. tapo savarankišku kaimu.
1923 m. buvo 47 ūkiai. Tarpukariu gatvinis kaimas išskaidytas į vienkiminius ūkius.
1944–1959 m. Erlėnų apylinkės centras, nuo 1949 m. Alkos kolūkio centrinė gyvenvietė. 1961 m. atidaryta biblioteka, 1964 m. iš Šaučikių atkelta pradinė mokykla, veikusi iki 1994 m. 1973–1994 m. veikė kultūros namai, 1988–1991 m. vaikų lopšelis-darželis. thumb|300px|left|Etninės architektūros namas, statytas 1834 m. Šiais laikais Erlėnuose vystoma gyvulininkystė. Ja užsiima per 10 ūkininkų, kurie laiko nuo 20 iki 300 galvijų. Stambiausias yra Rolandos ir Romaldo Karazinų pienininkystės ūkis, kuriame pagamintam pienui ženklinti 2007 m. įteiktas Europos Sąjungos sertifikatas. Kaime veikia pora prekybos taškų, V. Vaičiulio veterinarinių paslaugų individuali įmonė, akmens gaminių ir paminklų gamyba verčiasi UAB Varta (vadovas Viktoras Budrys).
Kaimas garsėja etninės kultūros paveldo gausa. Jame išliko 1834 m. statybos etnoarchitektūrinė sodyba, o kita sodyba (Antano Stropaus) perkelta į Lietuvos liaudies buities muziejų Rumšiškėse. Kaime tebestovi daugiau kaip 12 XIX–XX a. memorialinių mažosios architektūros statinių (koplytėlių, kryžių), menančių Lietuvos kryždirbystės tradicijas.
2011 m. liepos 16 d. paminėtas Erlėnų vardo pirmojo paminėjimo 500 metų jubiliejus, kuriam atminti atidengtas paminklinis akmuo.
Kvanza
Kvanza – Angolos valiuta. ISO 4217 kodas – „AOA“. Kvanza padalinta į 100 sentimų. Simbolis – Kz.
Kelmickai
Kelmickai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Tamošių. Pro kaimą teka Gausantė.
Irako vėliava
thumb|250px|Irako vėliava, įteisinta [[2008 m. sausio 22 d., ir galiosianti metus]] Dabartinė Irako vėliava – trispalvė vėliava, kurią sudaro trys vienodo pločio juodos, baltos ir raudonos spalvos juostos. Vidurinėje juostoje žaliomis kufiškomis arabų raidėmis yra įrašyta Alach akbar. Vėliava įteisinta 2008 m. sausio 22 d..
Baronėliai (Visalaukė)
Baronėliai – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km nuo Visalaukės IV.
686 m.
686 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Spalis
Mirtys
Nedatuota:
Siniaja (Lena)
Siniaja  – upė Rusijoje, vidurio Jakutijoje; Lenos kairysis intakas. Upė prasideda ir teka per Lenos plynaukštę, daugiausia pietryčių kryptimi. Žemupyje yra Siniajos stulpų geologinis paminklas.
Didžiausi intakai:
Upė užšąla antroje spalio pusėje, atitirpsta antroje gegužės pusėje. Peršąla iki dugno 50-80 dienų laikotarpiui.
Plienas
thumb|200px|Plieninis trosas. thumb|200px|Plieno tiltas. Plienas – geležies ir anglies lydinys kuriame yra iki 2 % anglies su 0,3–1,8 % mangano, 0,15–1,1 % silicio, iki 0,06 % sieros ir iki 0,07 % fosforo priemaišų. Gali būti naudojami legiruojantys priedai: chromas, nikelis, varis, molibdenas, titanas, niobis. Pliene esant daugiau anglies, lydinys yra stipresnis, bet trapesnis ir sunkiau suvirinamas. Manganas didina kietumą, mažina plastiškumą. Silicis didina plieno stiprumą, blogina suvirinamumą ir atsparumą korozijai. Plieno lydiniui žalingos priemaišos: siera, fosforas, azotas, deguonis. Siera ir deguonis greitina plieno mikropleišėjimą aukštoje temperatūroje. Fosforas ir azotas didina plieno trapumą, ypač žemoje temperatūroje, ir mažina plastiškumą šildant.
Pirmą kartą plienas buvo pagamintas Indijoje maždaug prieš 3000 metų.
Plieno gavyba
thumb|200px|Marteno krosnies fragmentas ([[Brandenburgas).]]
Marteninis plieno gavybos būdas
Daugiau kaip 80 % plieno išlydoma marteninėse krosnyse, tai paaiškinama tuo, kad čia galima panaudoti plieno laužą ir išlydyti įvairiausios paskirties ir rūšies plieną. Marteninio proceso pradžia 1865 metai, kai prancūzų mokslininkai Martenai pastatė pusantros tonos talpos krosnį ir išlydė iš plieno ir ketaus geros kokybės plieną. Dabartinių krosnių talpa siekia iki 900 t.
Šiose marteninėse krosnyse lydymo procesas trunka 7-8 valandas. Marteninėse krosnyse išlydomas kokybinis, anglinis, konstrukcinis ir įrankinis plienas. Išlydytas plienas naudojamas valcuotiems ir kaltiems gaminiams.
Plieno gavyba elektrinėse krosnyse
thumb|200px|Elektrinė plieno lydymo krosnis. Elektrinės krosnys metalui lydyti skirstomos į 3 rūšis: varžines, lankines ir indukcines. Plienai lydomi daugiausia lankinėse ir indukcinėse krosnyse, o spalvotieji metalai varžinėse. Pramonėje daugiausia paplitusios lankinės krosnys, nes jų konstrukcija ir eksploatacija nesudėtinga. Šiose krosnyse elektros energija paverčiama šilumine energija.
Plieno grupės
Atsižvelgiant į anglies ir legiruojančių priedų kiekį, išskiriamas mažaanglis plienas kuriame iki 0,25 % anglies, mažai legiruotas plienas kuriame iki 2,5 % legiruojančiųjų priedų ir visiškai legiruotas kuriame 2,5–10 % priedų.
Šostakovas
Šostakovas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čyžų valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į rytus nuo Čyžų, apie 7 km į šiaurės vakarus nuo Hainuvkos ir apie 45 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Plienas
Anglingas plienas
Tai plienas kuriame anglies kiekis sudaro nuo 0,5 iki 2-2,5 procento. Toks plienas išgaunamas tigliniu lydymo būdu, dažniausiai mažais kiekiais, kadangi jo gavybos kaštai keliolika kartų didesni. Anglinis plienas naudojamas išskirtinai įrankių gamyboje, dažniausiai tai būna rankiniai įrankiai – peiliai bei įvairūs ginklai ir įrankiai kur reikalingas didesnis lydinio kietumas. Rusijoje šis plienas vadinamas bulat, angliškai kalbančiose šalyse – wootz steel.
Kaip atskirą anglingų plienų grupę galima būtų išskirti vadinamus „damaskinius“ plienus, t. y. kompozitinius plienus, kurie gaunami kalviško suvirinimo būdu žaizdre suvirinant skirtingo anglingumo bei cheminės sudėties plienus. Paprastai tokiu būdu gaminami įrankiai ir instrumentai, taip pat ginklai. Šis gamybos būdas buvo labai paplitęs viduramžiais.
Austenitinis plienas
Austenitinis plienas – didžiausia plieno rūšių grupė, sudaranti apie 2/3 visos gamybos. Šis plienas austenitinės centruoto kubo kristalinės mikrostruktūros. Tokia struktūra pasiekiama lydinyje panaudojus pakankamai nikelio ir/ar mangano bei azoto. Taip pasiekiama stabili mikrostruktūra visame temperatūrų ruože nuo užšalimo iki lydymosi. Austenitinis plienas dėl to negali būti kietinamas grūdinant. Ploni lakštai ir juostos gali būti sutvirtinami šalto apdirbimo procesais. Austenitinė mikrostruktūra suteikia puikias formavimo ir suvirinimo galimybes, neturi magnetinių savybių ir išlaiko lankstumą net kriogeninėse temperatūrose.
Plačiausiai naudojamų austenitinio plieno rūšių cheminė sudėtis
Lentelėje pateikiama cheminė sudėtis (esminiai lydinio elementai) pagal masės dalį procentais – EN 10088-1 (2005) standartas.
Mažaanglis plienas
thumb|200px|Plieno milteliai. Atsižvelgiant į paskirtį šis plienas skirstomas į tris grupes. A grupės su garantuotomis mechaninėmis savybėmis. Б grupės – su garantuota chemine sudėtimi ir B grupės – su garantuotomis mechaninėmis savybėmis ir su garantuota chemine sudėtimi. Statybinėms konstrukcijoms daugiausia vartojami B grupės plienai.
Plienas ženklinamas taip: pirmiausia nurodoma grupė (rašoma tik Б ar B, o A – nerašoma), po to – raidės Ст ir skaičius 3 (sąlyginis plieno numeris), deoksidacijos laipsnis nurodomas indeksais, o markės gale – kategorija. Šiuose plienuose padidintą mangano kiekį rodo raidė Г.
Plieno ženklinimas pagal GOST'ą 380-71 (Rusijos kokybės standartas).
Mažai ir vidutiniškai legiruotas plienas
Mažai ir vidutiniškai legiruoto plieno markėje nurodoma jo cheminė sudėtis. Pirmasis skaičius rodo anglies kiekį procento šimtosiomis dalimis, raidės priedus: Г – manganą, C – silicį, T – titaną, Д – varį, A – azotą, Ф – vanadį, H – nikelį, X – chromą, P – borą, M – molibdeną, П – fosforą. Skaitmuo už raidės rodo atitinkamo priedo apytikslį procentinį kiekį, jeigu jo daugiau kaip 1 % Jei prie raidės skaitmens nėra, tai šio komponento yra 0,3-1,0 %. Kai kokio nors priedo yra mažiau kaip 0,3 %, markėje jis nenurodomas.
Plieno ženklinimas pagal GOST 19281 (2)-73.
Plieno mechaninės savybės
Plieno mechaninės savybės ir cheminė sudėtis yra pagrindiniai rodikliai, pagal kuriuos sprendžiama apie plieno kokybę ir apie tai, ar jis atitinka paskirtį. Svarbiausios mechaninės savybės: stiprumas, tamprumas, plastiškumas, trapumas, patvarumas.
Plieno stiprumas nusakomas stiprumo riba σu. Stiprumo riba vadinamas įtempimas, kurį sukelia didžiausia bandant pasiekiama apkrova, tenkanti pradiniam bandinio skerspjūviui.
Proporcingumo riba σpr yra didžiausias įtempimas, iki kurio deformacijos kinta proporcingai įtempimams (Huko dėsnis):
σ = Eε;
čia E = tg α – tamprumo modulis; α – diagramos pradinio posvyrio kampas; σ = N/A – tempiamo strypo įtempimai; N – ašinė jėga; A – skerspjūvio plotas; ε = (Δl/l)*100 % – santykinis strypo pailgėjimas; l – pradinis strypo ilgis; Δl – strypo ištįsimas.
Su proporcingumo riba beveik sutampa tamprumo riba σe, t. y. toks didžiausias įtempimas, kuriam esant dar neatsiranda liekamųjų (plastinių) deformacijų. Proporcingumo riba ir tamprumo moduliu apibūdinamas plieno tamprumas.
Takumo riba σy vadinamas įtempimas, kurį pasiekus, bandinio deformacija didėja nedidinant apkrovos.
Takumo riba ir santykiniu ribiniu ištįsimu εu apibūdinamas plieno plastiškumas. Apie jį dar sprendžiama sulenkus šaltą bandinį (180° kampu).
Trapumas tai medžiagos savybė suirti, kai deformacijos mažos. Trapus suirimas yra pavojingas, nes konstrukcijos griūva staiga, be matomų deformacijų. Plieno trapumas didėja: mažėjant temperatūrai, esant įtempimų koncentracijai, veikiant daugkartinėms apkrovoms, pasireiškiant senėjimo reiškiniams. Plieno trapumui daro įtaką jo cheminė sudėtis ir gamybos technologija.
Plienas maitinimo industrijoje
Iš plieno gali būti gaminami tiek stalo įrankiai, tiek maisto ruošimo reikmenys ir kita virtuvės bei sanitarijos įranga, kur numatomas sąlytis su maistu. Dėl pakankamai aukštos temperatūrinės varžos grynas plienas mažiau efektyvus temperatūrai perduoti, todėl puodams bei keptuvėms dažnai naudojama trijų sluoksnių plienas-aliuminis-plienas konstrukcija. Toks sprendimas sumažina temperatūrinę varžą, pagerina temperatūros perdavimo efektyvumą, panaikina sąlyčio su aliuminiu riziką dėl mechaninių paviršiaus pažeidimų, išsaugo gaminio ilgaamžiškumą.
Maitinimo industrijoje labiausiai vertinamas austenitinis nerūdijantis plienas. Geriausios rūšys žymimos 18/8 ir 18/10. Skaičiai atitinkamai žymi chromo ir nikelio masės dalį lydinyje bei kitų priemaišų nebuvimą (pvz., 18/8 reiškia 18 % chromo ir 8 % nikelio masės dalies). Toks plienas pasižymi antibakterinėmis savybėmis, nekeičia maisto skonio ar kvapo, lengvai valomas, atsparus korozijai, labai tvirtas ir ilgaamžis.
Plačiai naudojamas ir 18/0 rūšies plienas, kuriame nikelio masės dalis <0,75 %. Tokio lydinio atsparumas korozijai mažesnis, tačiau jis vis dar pakankamai aukštos kokybės, geriau tinka turintiems alergiją nikeliui, tik reikalauja daugiau priežiūros.
Plienas tam tikrais atvejais gali kelti alerginių problemų dėl jame esančio nikelio ir chromo. Virš 85 °C temperatūroje iš plieno per reakciją su rūgštimis šie patenka į apdorojamą maistą. Patenkantis kiekis proporcingas sąlyčio temperatūrai ir trukmei: 2 valandas plieniniame inde apdorotoje vienoje vidutinėje maisto porcijoje paprastai aptinkama 20–40 % saugios suvartoti normos per parą.
Plieno pakartotinis perdirbimas
Plienas yra 100 % pakartotinai perdirbama žaliava. Vidutinis plieninis objektas sudarytas iš maždaug 60 % pakartotinai perdirbtų žaliavų, kuriose apie 40 % yra iš gyvavimo ciklą baigusių gaminių ir 60 % gamybos procesų atliekos. Oficialios statistikos duomenimis, išsivysčiusiose šalyse vidutiniškai yra 80–180 kg naudojamo plieno vienam gyventojui ir apie 15 kg besivystančiose šalyse.
Yra šalutinė rinka, kurioje naudojamas mažiau vertingas pakartotinai perdirbtas plieno laužas, superkamas už ženkliai mažesnę kainą. Tai spiralės, sąvaržėlės, sąsagėlės, smeigtukai, spaustukai, įvairios įrišimo priemonės masinio tiražavimo gaminiams ir pan., kur nebūtina aukšta plieno kokybė bei ilgaamžiškumas.
Ivolginskas
Ivolginskas  – kaimo gyvenvietė Rusijoje, Buriatijoje, 27 km į pietvakarius nuo Ulan Udės, prie Ivolgos upės; Ivolginsko rajono centras. Pro miestą eina Ulan Udės–Kiachtos plentas. Veikia žemės ūkio technikumas, tradicinių menų licėjus. Kaime stūkso šventasis kalnas Bajan Togodas – gamtos ir archeologijos paminklas. Už 8 km nuo Ivolginsko, Aukštutinės Ivolgos kaime veikia Rusijos budizmo centras – Ivolgos dacanas.
Istorija
Nuo seno Ivolgos slėnyje apsistodavo buriatų klajokliai. XX a. pr. jie čia įkūrė Mangazajaus ir Boro Gubės ulusus. 1940 m. Mangazajaus ulusas pervadintas Ivolginsku ir paskirtas rajono centru.
Romanas Žebenka
Romanas Žebenka (1906 m. lapkričio 12 d. Raseiniuose – 1964 m. liepos 10 d. Baisogaloje) – Lietuvos agronomas, politinis veikėjas.
Įsiveržimas į Lenkiją
thumb|300px|Europa Antrojo pasaulinio karo pradžioje Įsiveržimas į Lenkiją (arba invazija į Lenkiją), taip pat vadinamas Rugsėjo kampanija arba '''1939 m. gynybinis karas ( arba Wojna obronna 1939 roku) Lenkijoje bei Lenkijos kampanija''' buvo Vokietijos, Sovietų Sąjungos ir nedidelio Slovakijos padalinio įsiveržimas į Lenkiją, nuo kurio prasidėjo Antrasis pasaulinis karas. Vokietijos kariuomenė užpuolė Lenkiją 1939 m. rugsėjo 1 d., praėjus savaitei nuo Molotovo-Ribentropo pakto pasirašymo. TSRS kariuomenė į Lenkiją įsiveržė 1939 m. rugsėjo 17 d.
Romanas Žebenka
Biografija
1932 m. baigė Žemės ūkio akademiją.
Įsiveržimas į Lenkiją
Karo veiksmai baigėsi 1939 m. spalio 6 d., kai Vokietija ir Sovietų Sąjunga galutinai užėmė, pasidalino ir aneksavo visą Lenkiją. Vokietija prisijungė ir Česky Tešyno žemes, kurias Lenkija buvo aneksavusi iš Čekoslovakijos 1938 m. spalio 1 d.
Romanas Žebenka
Biografija
1940 m. Liaudies Seimo narys. 1940–1941 ir 1944–1946 m. LTSR žemės ūkio liaudies komisariato gyvulininkystės valdybos viršininkas. 1942–1943 m. tarnavo 16-ojoje lietuviškojoje divizijoje. 1943 m. RTFSR žemės ūkio liaudies komisariato vyriausiasis zootechnikas. 1946–1947 m. LTSR gyvulininkystės ministro pavaduotojas. 1947–1952 m. dirbo Žemės ūkio institute gyvulininkystės sektoriaus vadovu, direktoriaus pavaduotoju. 1952–1964 m. Gyvulininkystės instituto direktorius; 1961–1964 m. gyvulininkystės skyriaus vedėjas.
1940–1947 ir 1959–1964 m. LTSR Aukščiausiosios Tarybos deputatas. 1954–1961 m. kandidatas į LKP CK narius.
Protestantų unija
Protestantų unija – Pietų ir Vakarų Vokietijos protestantų kunigaikščių politinė sąjunga (1608–1621 m.). Prie šios unijos prisidėjo ir kai kurie imperijos miestai. Unijai vadovavo Pfalco kurfiurstas Frydrichas V. Unija turėjo bendrą kasą bei kariuomenę.
Protestantų unija kovojo su 1609 m. susikūrusia Katalikų lyga ir Habsburgais, siekusiais susiaurinti protestantų kunigaikštysčių savarankiškumą ir teises. Jas 1555 m. patvirtino Augsburgo religinė taika. Protestantų uniją rėmė Anglija, Nyderlandai, Prancūzija. Siekdami išplėsti teritorijas ir sustiprinti savo politinę įtaką, Protestantų unijos nariai neparėmė 1618–1620 m. čekų sukilimo prieš Habsburgus bei katalikų bažnyčią. 1620 m. buvo pasirašytas susitarimas su Katalikų lyga. Šis susitarimas leido Protestantų unijai laisvai veikti Čekijoje. Sukilimui pralaimėjus, unija suiro 1621 m.
Elena Kuosaitė-Jašinskienė
Elena Kuosaitė-Jašinskienė (g. 1922 m. gruodžio 17 d. Skrebotiškyje, Pasvalio valsčius – 2016 m. rugpjūčio 16 d. Vilniuje) – Lietuvos literatūros tyrinėtoja, vertėja, humanitarinių mokslų daktarė.
FK Euforija Vilnius
Vilniaus „Euforija“ – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.
Istorija
Klubas įkurtas 2005 metais. Nuo 2007 m. vadinasi "Euforija". Klubas susijęs su UAB Tirola.
Spalvinė gama
Komanda žaidžia raudonomis sportinėmis aprangomis.
Elena Kuosaitė-Jašinskienė
Biografija
Paskelbė straipsnių apie užsienio literatūros vertimus į lietuvių kalbą, išvertė grožinės literatūros kūrinių, estetikos veikalų. Literatūros vadovėlių „XX a. užsienio literatūra: Romanas“ (1985 m.), „Visuotinės literatūros istorija: XVII–XVIII a.“ (1992 m.) viena autorių. Parengė, su kitais, chrestomatijas „Vakarų poetai“ 1969 m., „Visuotinės literatūros chrestomatija XI klasei“ 1990 m. ir kitų
Blowup
Blowup (Blow-Up) – britų-italų 1966 metais sukurtas meninis filmas, režisuotas Michelangelo Antonioni. Tai buvo pirmas šio režisieriaus filmas, išleistas anglų kalba. Siužetas pasakoja fotografo, netyčia tapusio žudynių liudininku, istoriją ir buvo inspiruotas argentiniečių rašytojo Julio Cortázar apysakos „Las Babas del Diablo“, taip pat Swinging London fotografo David Bailey aplinkos, darbų, manierų ir įpročių.
Labanoro lobis
Labanoro lobis – Švenčionių rajono savivaldybės Labanoro miestelio teritorijoje 1965 m. rastas vėlyvųjų viduramžių monetų lobis.
Atradimas
XIV a. antrosios pusės – XV a. pradžios sidabrinių monetų lobis rastas 1965 m. prie Labanoro miestelio ariamame lauke, netoli kapinių.
Lobis
Surinkta apie 470 monetų. Muziejuose yra 40 Lietuvos pinigėlių, daugiausia Vytauto ir Kazimiero denarai ir 399 Prahos grašiai. Iš jų 5 Karolio IV ir 393 Vaclovo IV grašiai bei 1 falsifikatas. Tarp Karolio IV Prahos grašių vyrauja 1370–1378 m., tarp Vaclavo IV – 1405–1419 m. kaldintos monetos.
Manoma, kad lobis buvo surinktas Švitrigailos ir Žygimanto Kęstutaičio kovų laikotarpiu (1431–1435 m.), užkastas apie XV a. aštuntąjį dešimtmetį.
Lobio dalis saugo Lietuvos nacionalinis muziejus, Švenčionių Nalšios muziejus ir Utenos kraštotyros muziejus. Dalis lobio pateko į privačių kolekcijų rinkinius.
Pajūrinė kukulija
Pajūrinė kukulija (Cucullia balsamitae) – pelėdgalvių (Noctuidae) šeimos drugys. Skraido liepos – rugpjūčio mėn. Vikšrai gyvena ant vanagių.
Drugiai paplitę Pietų Europoje ir Vidurinėje Azijoje. Lietuvoje labai reta rūšis, aptikta Klaipėdos ir Kretingos rajonuose, Kuršių nerijoje.
Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Ąžuolupis
Etimologija
Upelis teka palei Ąžuolijos mišką, todėl buvo pavadintas Ąžuolupiu.
Geografija
Ištakos yra Smeltės rytiniame pakraštyje, šalia Grūšlaukės miško, 1,5 km į pietryčius nuo Grūšlaukės. Upelio vaga ištiesinta, paversta melioracijos kanalu. Teka pietvakarių kryptimi palei Grūšlaukės ir Ąžuolijos miškų pakraštį ir atvira vietove. Į Akmeną įteka Akmenalėse, 3,4 km į šiaurės rytus nuo Vaineikių, 56,7 km nuo jos žiočių.
Gyvenvietės: Smeltė, Knėžai, Akmenalės.
Empire State Building
Empire State Building – 102 aukštų Art Deco stiliaus dangoraižis, stovintis Niujorke, Manhatane, Penktojoje aveniu tarp 33 ir 34 gatvės: adresas – 350 Fifth Avenue, New York, NY 10118. Po 2001 m. rugsėjo 11 d. atakų Empire State Building kuriam laikui vėl tapo aukščiausiu pastatu Niujorke, kol jį pralenkė One World Trade Center.
Pastato pavadinimas kilęs nuo Niujorko valstijos pravardės.
Kaindysoras
Kaindysoras yra ežeras Kazachstane, Aktiobės srityje. Ežero šiaurinė pakrantė įeina į Urkašo-Žarsoro ežerų sistemą. Nuo Ašudastysoro ežero Kaindysoras nutolęs 2,5 km, nuo Žalšaros ežero - 5 km.
Viežanka
Viežanka  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čyžų valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Per kaimą teka Loknicos upė.
Vabaliai (Skuodas)
Vabaliai – kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Šačių, šalia kelių ir  sankirtos. Teka Šatės intakas Vabalas. Seniūnaitijos centras.
Labardžių lobis
Labardžių lobis – Rietavo savivaldybės teritorijoje, Labardžių kaime 1942 m. rastas vėlyvųjų viduramžių monetų lobis.
Atradimas
1495–1570 m. sidabrinių monetų lobį 1942 m. rado žemės savininkas A. Jukna, kuris tais pačiais metais lobį pardavė Vytauto Didžiojo kultūros muziejui.
Lobis
Lobį sudaro 296 monetos:
Lobį saugo Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus.
Šuoliai į vandenį
thumb|Šuolių bokštelis 2008 m. Europos čempionate. Šuoliai į vandenį – vandens sporto rungtis, kurioje sportininkai turi kuo taisyklingiau ir meniškiau šokinėti į vandenį nuo specialių platformų arba lankščių lentų. 1904 m. ši sporto šaka buvo įtraukta į vasaros olimpinių žaidynių programą. Šuoliai į vandenį skirstomi į vienetų ir kelių žmonių sinchroninius šuolius. Išskiriamos įvairios stovėsenos ir kritimo padėtys. Šuolių į vandenį sporto taisykles ir čempionatus prižiūri pasaulio vandens sporto federacija. thumb|Plaukikas Stasys Ivanauskas šoka nuo 3 metrų tramplino „kregždute“. KJK baseinas Nemune, Kaunas, 1935 m.Šuolių į vandenį sporto šakoje yra ir daug gimnastikos elementų, todėl šuolininkai prieš eidami šokinėti į vandenį atlieka įvairius gimnastikos, akrobatikos bei lankstumo pratimus sporto salėje. Šioje sporto šakoje gimnastikos pratimai yra labai svarbi dalis.
Prietaisai
Pagrindinės varžybos vyksta atsispiriant nuo šių prietaisų:
Technika
Šuolininkai į vandenį pakilti nuo prietaiso naudoja tokias šuolių grupes:
Pakilus nuo prietaiso sportininkai į vandenį leidžiasi šiomis padėtimis:
Teisėjavimas
Individualių šuolių rungtyse teisėjauja septyni specialistai, kurie įvertina šuolius dešimties taškų balų skalėje pradedant nuliu. Vėliau atmetami po du aukščiausius ir žemiausius skirtus taškus, o likę įvertinimai yra padauginami iš šuolio sudėtingumo koeficiento.
Sinchroninių šuolių rungtyse teisėjauja vienuolika specialistų, kurie įvertina šuolius dešimties taškų balų skalėje pradedant nuliu. Šeši teisėjai vertina individualių sportininkų meistriškumą (po 3 teisėjus vienam šuolininkui), o likę penki teisėjai vertina poros sinchroniškumą. Vėliau atmetami visų trijų grupių aukščiausi ir žemiausiai įvertinimai, o likę vertinimai dauginami iš trijų, dalinami iš 5 ir padauginami iš sudėtingumo koeficiento.
Horlivkos mūšis
Horlivkos mūšis – serija Ukrainos karinių pajėgų bandymų iš separatistų, susijusių su Donecko Liaudies Respublika, atsiimti Horlivką, pradedant 2014 m. liepos 21 d.
Eiga
Nuo liepos 21 d. Ukrainos karinės pajėgos keletą kartų bandė užimti Horlivkos priemiestį Majorską. Iš viso miesto buvo pranešama apie lengvus susidūrimus. Liepos 23 d. virš Horlivkos buvo numuštas sukilėlių pozicijas atakavęs Ukrainos karinių oro pajėgų naikintuvas. Po pertrūkio kovos atsinaujino liepos 27 d.
Ukrainos karinės pajėgos galutinai buvo atmuštos po sukilėlių kontrpuolimo rugpjūčio pabaigoje.
KS Skënderbeu Korçë
Korčės „Skënderbeu“ – Albanijos futbolo klubas iš Korčės.
Liucinava
Liucinava – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Tamošių, dešiniajame Mituvos krante.
KS Skënderbeu Korçë
Istorija
Apie šį klubą sklandė legendos, o Federbet agentūra kartais nespėdavo dalintis informacija. Čempionų lyga, Europos lyga, vietinis čempionatas. Rungtynės buvo perkamos ir parduodamos. „Fiksinama“ be jokios sąžinės graužaties. Vienas tituluočiausių Albanijos klubų eilę metų vertėsi tokia veikla. Pagaliau visi „nuopelnai“ oficialiai pripažinti ir įvertinti. UEFA sprendimu 2018 m. klubas nušalintas nuo dalyvavimo Europos turnyruose dešimčiai metų.
2021–2022 m. sezone Superlygoje liko paskutiniai (dešimti) ir iškrito į Pirmą lygą.
Burundžio frankas
Frankas – Burundžio valiuta. ISO 4217 kodas – „BIF“. Frankas padalintas į 100 sentimų, jie nenaudojami ir niekad nebuvo naudojami. Simbolis – FBu.
Kazimieras Pūras
Kazimieras Pūras (1926 m. kovo 28 d. Kiemėnuose, Saločių valsčiuje – 2023 m. vasario 6 d. Vilniuje ) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, vertėjas.
Biografija
Baigęs Pasvalio gimnaziją, 1948–1953 m. Vilniaus universitete studijavo anglų kalbą ir literatūrą.
1953–1992 m. Lietuvos radijo ir televizijos reporteris, redaktorius, scenaristas, leidinio „Radijo laikraštis“ redaktorius, 1960–1968 m. vadovavo televizijos informacijos bei meninių laidų redakcijoms. 1968–1988 m. kūrybinio susivienijimo „Lietuvos telefilmas“ scenarijų redkolegijos vyriausias redaktorius. Sukūrė originalių radijo ir televizijos žurnalistikos bei dramaturgijos darbų – radijo pjesę „Laimingoji sala“ (past. 1963 m.), 1966–1969 m. – scenarijus „Literatūrinių herojų klubo“ ekranizacijoms, portretinėms apybraižoms apie S. Nėrį, V. Mykolaitį-Putiną, A. Miškinį, dokumentiniams filmams „Labas rytas“, „Kai žemė degė“, „Vilnius“ (su K. Musnicku) ir kt. Rašė radijo ir televizijos bei dramaturgijos klausimais. Išspausdino eilėraščių, apsakymų, apybraižų.
Žurnalistikos disciplinas dėstė Vilniaus universitete. Nuo 1990 m. leidiniuose „Respublika“, „Literatūra ir menas“, „Pozicija“, „Vakarinės naujienos“, „7 meno dienos“, „Apžvalga“, „Lithuanian Weekly“, „Lietuvos aidas“ paskelbė publikacijų politinio, visuomeninio, kultūrinio gyvenimo klausimais.
Iš anglų kalbos išvertė grožinės literatūros, mokslo populiarinimo knygų.
Nuo 1957 m. buvo Lietuvos žurnalistų sąjungos ir Lietuvos kinematografininkų sąjungos narys.
Suginčių Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčia
Istorija
thumb|left|235px|Suginčių bažnyčia 2006 m. Suginčiuose 1669 ir 1782 m. minima koplyčia (priklausė Vilniaus vyskupijos Molėtų parapijai). Pirmąją Suginčių kapinių koplyčią antrojoje XVII amžiaus pusėje pastatęs Koziela. Molėtų metrikų knygose nuo maždaug 1695 metų esama įrašų, kad Suginčių koplyčioje krikštijami vaikai, kartais tuokiamos poros. Tai atlikdavo Stirnių jėzuitai arba Molėtų klebonas. XVIII amžiuje Suginčių koplyčioje reguliariai laikytos mišios triskart per metus – atlaidų dienomis. Nors XIX amžiaus šaltiniai teigia, kad Michailovskiai 1773 m. pastatė antrąją Suginčių koplyčią, stovėjusią iki XX a. pradžios, tuo galima abejoti: mat XVIII amžiaus šaltiniai nurodo, kad bent apie 1760–1780 metus Suginčius valdė Janovičiai. Antroji koplyčia buvo medinė, turėjo penkis langus, tris altorius, šešių balsų vargonus. Nuo XIX amžiaus pradžios prie Suginčių koplyčios būna nuolatinis kunigas, apie 1820 metus pradedamos rašyti metrikų knygos, atsiranda Suginčių filija, iki 1850 metų priklausiusi Molėtų parapijai. 1850–1925 m. Suginčių bažnyčia buvo Žemaičių (Telšių) vyskupijos Utenos parapijos filija. 1898 m. gubernatoriaus prašyta leidimo bažnyčiai remontuoti ir padidinti. Leista tik remontuoti. Suginčiuose XIX a. pabaigoje gyveno, dirbo ir palaidotas draudžiamos lietuviškos spaudos bendradarbis, pasakėčių kūrėjas kunigas Juozas Lideikis (1858–1898).
Architektūra
Bažnyčia istoristinė (vyrauja neobaroko elementai), lotyniško kryžiaus plano, su trisiene apside ir 2 zakristijomis sankryžos kampuose. Bokštas kupolo vietoje, navų sankryžoje yra 2 bokšteliai, tarp kurių – trikampis frontonas. Šventoriaus tvora akmenų mūro, su arkiniais vartais. Šventoriuje stovi medinė varpinė; kryžiai.
Kryliai
Kryliai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Kamajų. miniatiūra|200px|left|Kaimo kapinės
687 m.
687 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Lapkritis
Gruodis
Dzūkijos TV
Dzūkijos TV – regioninis televizijos kanalas, matomas Alytaus ir Druskininkų rajonų gyventojų. Taip pat kanalą retransliuoja Telia televizija. Darbą eteryje pradėjo 2009 m. rugsėjo 22 d. Taip pat kanalas nuo 2009 iki 2021 metų retransliuodavo „Lietuvos ryto TV“.
Šiuo metu kolektyve dirba 16 darbuotojų. Pirmoji laida eteryje pasirodė 2009 m. rugsėjo 28 dieną. Dzūkijos televizijos laidas mato 60 kilometrų spinduliu gyvenantys Alytaus miesto, rajono, Varėnos, Lazdijų, Prienų rajono gyventojai.
Liubliana
Liubliana – miestas vidurio Slovėnijoje, prie Liublianicos upės; šalies sostinė. Miestas yra svarbiame rytų ir vakarų prekybos kelyje; netoliese yra Triesto miestas. Tai svarbus tarpinis punktas tarp vidurio Europos ir Adrijos jūros. Pramonės centras, gaminamas porcelianas, popierius, baldai, muilas, chemikalai, odos dirbiniai. Gerai išvystytas turizmas – mieste yra gražių panoramų, istorijos ir architektūros paminklų.
Universitetas (Klaipėda)
Universitetas – Klaipėdos miesto dalis, esanti į šiaurę nuo miesto parko. Pietuose ribojasi su Vilhelmo Berbomo (anksčiau Įgulos), vakaruose – su Herkaus Manto gatvėmis. Šiaurėje ribojasi su Šiaurės prospektu, rytuose su Kretingos gatve. Prie Herkaus Manto gatvės išsidėstę Klaipėdos universiteto Sveikatos mokslų fakultetas, Gamtos ir matematikos, Humanitarinių mokslų fakultetai. Jie įsikūrė ten nuo 1993 m., nes iki tol šis pastatų kompleksas buvo Klaipėdos kareivinių dalis. 2002 m. prie Vilhelmo Berbomo gatvės buvo atidarytas Klaipėdos mokslų ir technologijų parkas. Prie Kretingos gatvės yra Klaipėdos Žemynos gimnazija. Prie Šiaurės prospekto ir H. Manto gatvių sankryžos yra išsidėstęs daugiabučių gyvenamųjų namų kvartalas, o šalia jo, prie Herkaus Manto gatvės – prekybos centras Studlendas.
Liubliana
Liublianos universitetas įkurtas 1595 m. Senamiestyje yra XII a. pilis, pastatyta ant mažos miškingos kalvelės šalia stataus upės slėnio. 1895 m. miestą ištiko žemės drebėjimas, tačiau pilis beveik nenukentėjo, o didžioji dalis miesto patyrė didesnių nuostolių, todėl daugelis senesnių Liublianos pastatų yra tik 100 metų amžiaus. Per Liublianicos upę yra virtinė tiltų, iš kurių žymiausi yra Trys tiltai, esantys greta Prešereno aikštės.
Dėl gausios XX a. pirmosios pusės architektūros sukurtos žymaus slovėnų architekto Jože Plečnik, 2021 m. Liubliana buvo UNESCO pripažinta kaip pasaulio paveldo objektas.
Miestai partneriai
Liublianos miestai partneriai:
Rudi plaukai
200px|thumb|right|Rudaplaukė aktorė [[Jennifer Connelly]] Rudi plaukai – antri pagal paplitimą žmonių (Homo sapiens) plaukai. Lemia pigmentas eumelaninas ir feomelaninas. Rudaplaukė moteris vadinama šatene, vyras – šatenu.
Įspėjamasis ženklas
150px|thumb|right|[[JAV kelio ženklas, įspėjantis apie sankryžą, pėsčiųjų perėją arba kelio ruožą, kuriame eismas reguliuojamas šviesoforais]] thumb|right|150px|Europietiškasis kelio ženklas, žymintis kitus pavojus
Įspėjamieji ženklai – kelio ženklai, įspėjantys vairuotoją apie būsimą pavojų arba pavojingą kelio ruožą, kuriuo važiuojant reikia imtis atitinkamų atsargumo priemonių.
Daugelyje pasaulio šalių tokie ženklai yra trikampio formos su baltu arba geltonu fonu ir stora raudona linija kraštuose. Kinijos Liaudies Respublikoje ženklai yra su juoda linija ir baltu fonu. Švedijoje, Serbijoje, Bosnijoje ir Hercegovinoje, Kroatijoje, Graikijoje, Suomijoje, Makedonijoje ir Lenkijoje įspėjamieji ženklai yra geltonos spalvos su raudonomis linijomis kraštuose. Ženklų spalvos yra priklausomos nuo orų, nes raudoni/geltoni ženklai geriau matosi sningant, nei raudoni/balti. Jungtinėse Amerikos Valstijose, Kanadoje, Meksikoje, Tailande, Australijoje, Japonijoje, Filipinuose, Malaizijoje ir Naujojoje Zelandijoje įspėjamieji ženklai yra rombo formos su geltonu arba juodu fonu.
Tokių ženklų viduryje yra rodomas atitinkamas simbolis. Jų naudojimą Europoje reglamentuoja 1968 m. pasirašyta Vienos kelio ženklų ir simbolių konvencija, JAV – nuo 1935 m. platinamas Universalus eismo kontrolės priemonių vadovas.
Šaltiniai
nl:Verkeersborden - Serie J: Waarschuwing
Oktava
Muzikoje oktava – vadinamas intervalas tarp dviejų garsų, kurių dažniai skiriasi du kartus. Pavyzdžiui, jei nata yra 440 Hz, tai per oktavą nuo jos yra 220 Hz ir 880 Hz natos. Taigi, dažnių santykis, atitinkantis oktavą, yra 2:1. Tolimesnės oktavos nuo natos yra atitinkamai 2, 4, 8, 16 ir t. t. kartų didesnio dažnio garsai nei pagrindinė nata. Taigi, 110 Hz ir 1760 Hz garsai yra nutolę per dvi oktavas nuo pradinės natos. Kita vertus, 1320 Hz nėra oktava, nors ir yra 440 Hz harmonika.
Oktava yra antrasis pagal paprastumą muzikinis intervalas po unisono. Žmogaus ausiai garsai, esantys oktavos skirtumu vienas nuo kito, atrodo labai panašūs, todėl vakarietiškoje muzikos notacijoje natos, besiskiriančios per oktavą, yra vadinamos tuo pačiu vardu – nata, esanti oktava aukščiau už „lia“ taip pat yra „lia“. Tai yra vadinama oktaviniu ekvivalentumu ir yra ganėtinai artima sąvoka harmonikoms.
Grojant muzikos instrumentais, terminas „oktava“ taip pat gali reikšti specialų efektą, išgaunamą grojant dvi natas, kurias skiria oktavos intervalas, tuo pačiu metu. Šis efektas gali būti sukuriamas specialiai, tačiau kai kurie muzikos instrumentai yra specialiai sukurti, kad būtų išgaunamas toks efektas, tarkime, dvylikastygės gitaros arba oktavinės armonikos.