cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Australijos istorija
Australijos atradimas ir tyrimai
1813 m. Wentworth, Blaxland ir Lawson pirmieji perėjo Mėlynuosius kalnus ir pradėjo tyrinėti žemyno vidines teritorijas. Iki 1837 m. Evans, Oxley, Hume, Hovell, Sturt ir mitchall ištyrė Darlingo ir Murėjaus upių baseinus. iki XIX a. antrosios pusės niekas iš europiečių nebuvo pasiekęs centrinės Australijos dalies. 1860-1861 m. R. O'Hara Burke pirmasis perėjo Australiją išilgai - nuo Adelaidės iki Karpentarijos įlankos. 1862-3 m. panašų žygį padarė MacDonall Stuart ir MacKinley, 1895-1866 m. MacIntyre. Remiantis šių ekspedicijų duomenimis 1870-2 m. buvo nutiestas transaustralijos telegrafas tarp Post Augustos ir Port Darvino. Prie šios linijos kūrėsi gyvenvietės, kurios tapo atsparos taškais ekspedicijoms į šalies vakarus ir rytus. Giles 1872 m. pasiekė Amadeus ežerą pačiame Australijos centre, Warburton 1873-1874 m. iš Alice Springs per MacDonall kalnus pasiekė Pertą.
Naujasis Pietų Velsas ir kolonijos
thumb|200px|Australijos valstijos
XVIII a. pabaigoje Didžioji Britanija buvo dinamiškai besivystančios ekonomikos ir užjūrio prekybos šalis, kuri taip pat turėjo dideles kolonijines ambicijas. Netrukus po Džeimso Kuko tyrinėjimų buvo nuspręsta kurti Australijoje koloniją, galbūt siekiant kompensuoti 1775 m. prarastas kolonijas Šiaurės Amerikoje, kurios gavo nepriklausomybę. Didžioji Britanija 1788 metais Naujajame Pietų Velse įsteigė pirmąją katorgininkų koloniją. Pirmąja gyvenviete 1799 m. tapo Port Džeksonas (Port Jackson; vėliau pavadintas Sidnėjumi). Van Diemeno Žemės kolonija (dabartinėje Tasmanijoje) įsteigta 1803 m. (atskira Tasmanijos kolonija buvo sukurta 1825 m.). Apie 40 metų po Port Džeksono įkūrimo Jungtinė Karalystė Australiją laikė tik katorgininkų tremties vieta.
Daugėjant gyventojų ir įsisavinant naujas teritorijas nuo Naujojo Pietų Velso atsiskyrė kitos kolonijos: 1851 m. Viktorija, 1859 m. Kvinslendas. 1829 m. įkurta Vakarų Australijos, o 1836 m. - Pietų Australijos kolonijos, į kurias vyko anglų kolonistai. Taip buvo sudarytos 6 kolonijos, kurios tiesiogiai buvo pavaldžios metropolijai, t. y. Didžiajai Britanijai. Kolonijoms buvo suteikiama vis daugiau teisių kol jos tapo pilnai savivaldžios. Tarpusavyje jos ne tik neturėjo jokių ryšių, bet netgi buvo įsivedusios muitus viena kitos prekėms.
Australijos Sandraugos susikūrimas
thumb|200px|left|Australijos parlamento atidarymas 1901 m. gegužės 9 d. (dail. Tom Roberts).
1901 m. sausio 1 d. Konstituciniu aktu Australija tapo iki tol egzistavusių šešių kolonijų federacija ir pasivadino sandrauga (Commonwealth). Jai atiduotos valdyti kitos Britų Imperijos valdos: Norfolko, Pitkerno salos, Naujosios Gvinėjos Papua provincija ir Šiaurinė teritorija. Australijos Sandraugos sostinė perkelta į naujai įkurtą Kanberos miestą. Tuo metu formaliai Australija įėjo į Britanijos imperiją, kaip dominija. Su Jungtine Karalyste tapo susijusi tik tiek, kad Jungtinės Karalystės monarchas skyrė generalgubernatorių ir atstovavo jos interesus užsienyje.
Po Pirmojo pasaulinio karo, kuriame dalyvavo ir kariai iš Australijos, Tautų Sandrauga perdavė jai buvusios Vokiečių Naujosios Gvinėjos mandatą. Tokiu būdu Australija ėmė kontroliuoti visą rytinę Naujosios Gvinėjos salos dalį, Nauru.
Kad neprasidėtų didžiulė migracija iš Azijos, britai uždraudė imigruoti į Australiją visiems išskyrus juos pačius. Tai truko iki Antrojo pasaulinio karo.
1931 m. gruodžio 11 d. Vestminterio statutas suteikė Australijai daugiau laisvės nuo Britų Imperijos.
Permendiūras
miniatiūra|Permediūro strypai Permendiūras (angl. – Permendur), minkštamagnetinis geležies, kobalto (48-50 proc.) ir vanadžio (iki 2 proc.) lydinys;
Savybės
Pasižymi didele įmagnetinimo sotimi.
Naudojimas
Naudojamas mažų elektrinių variklių rotorių, telefonų membranoms, elektromagnetų šerdims.
Čaunkas
Čaunkas  – pagardas, plačiai naudojamas Indiškose virtuvėse, kurį gaminant priskonių sėklos pakepinamos riebaluose, siekiant išgauti geriausią aromatą.
Aprašymas
Čaunkas gali būti įpilamas į patiekalą jo gaminimo pabaigoje. Tai būdinga gaminant dal, sambarą, troškinius ir pan. Kitais atvejais (pvz., gaminant karius), čaunkas yra paruošiamas pradžioje, ir tada į jį dedami produktai.
Pavadinimai
Čaunkas žinomas keletu skirtingų pavadinimų, kurie įvairuoja netgi toje pačioje kalboje:
Adutiškio vidurinės mokyklos Svirkų skyrius
Adutiškio vidurinės mokyklos Svirkų skyrius (buvusi Svirkų pagrindinė mokykla) – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Svirkose (Švenčionių raj.), vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Buvęs įstaigos kodas 290509650. Steigėjas Švenčionių rajono savivaldybės taryba. Nuo 2012 m. Adutiškio vidurinės mokyklos Svirkų skyrius.
Istorija
Mokykla įsteigta 1962 m. Nuo 1952 m. Svirkose veikė lenkiška pradinė mokykla. 1955 m. ji perkelta į dabartinį pastatą, 1957 m. joje įsteigtos lietuviškos pradinės klasės. 1962 m. pastačius mokyklos priestatą, sujungtos Svirkų ir Davaisių septynmetės mokyklos. Mokiniai mokomi lietuvių, lenkų, rusų kalbomis. Tėvams pageidaujant nuo 1964 m. mokykloje dėstoma lietuvių ir rusų kalbomis. 2000 m. rugsėjo 1 d. mokykla tapo lietuviška. 2012 m. rugsėjo 1 d. Svirkų pagrindinė mokykla prijungta prie Adutiškio vidurinės mokyklos.
Landšturmas
Landšturmas (, Land 'šalis' + Sturm 'ataka') – XIX a. - XX a. pirmosios pusės Austrijos-Vengrijos, Rytų Prūsijos, Vokietijos ir kitų valstybių trečios eilės karo prievolininkai.
Landšturmą sudaro kariuomenėje arba landvere netarnaujantys, bet mokantys naudotis ginklu vyrai, iš jų per karą sudaromi pagalbiniai kariniai daliniai. Pirmą kartą landšturmas suformuotas 1814 m. Rytų Prūsijoje iš 15–60 m. amžiaus karo prievolininkų. Dažniausiai landšturmo daliniai buvo naudojami valstybės sienai, komunikacijoms, sandėliams ir kt. saugoti. Per Antrąjį pasaulinį karą 1944-1945 m. nacių Vokietijoje landšturmas buvo pakeistas folksšturmu. XXI a. pradžioje landšturmo dar nėra atsisakiusi Šveicarija.
Benediktinai
Benediktinai, oficialiai '''Šv. Benedikto ordinas' (lot. Ordo Sancti Benedicti, OSB'') – seniausias katalikų vienuolių ordinas, kurį 529 m. pradžioje įkūrė šv. Benediktas. Dėl savo religinio abito jie dar kartais vadinami ir tamsiaisiais vienuoliais.
Nors benediktinai save ir laiko ordinu, jie nėra pavaldūs vienai hierarchijai ir yra išsiskirstę į autonominių vienuolynų grupes. Ordiną tarptautiniu mastu atstovauja Benediktinų konfederacija – 1893 m. įkurta organizacija, skirta atstovauti Ordino bendrus interesus. Benediktinai neturi aukščiausiojo vadovo ar motininės būstinės, pasižyminčios universaliomis galiomis kitų vienuolynų atžvilgiu, tačiau renka vyresnįjį abatą, kuris benediktinus atstovauja Vatikane bei visame pasaulyje. Pirmasis vienuolynas įkurtas Italijoje, į LDK benediktinai atvyko XV a. pr.
Priešistorė
kairėje|miniatiūra|[[Šv. Benediktas Nursijietis (apie 480–543 m.) vaizduojamas Šv. Morkaus bazilikos freskoje, Florencijoje, Italijoje.]] Subiaco vienuolynas Italijoje, kurį apie 529 m. įkūrė šv. Benediktas Nursijietis, buvo pirmasis jo įsteigtas vienuolynas. Vėliau šv. Benediktas įkūrė ir Montekasino abatiją. Įrodymų, jog jis kartu siekė įkurti ir patį Benediktinų ordiną nėra. Kuomet Montekasino apie 580 m. užpuolė langobardai, vienuoliai pabėgo į Romą, o tai lėmė spartesnį benediktinų mokymo plitimą svetur.
IX a. Benediktino ordino vienuolių gyvenimo būdas paplito po visą Vakarų Europą, išskyrus Škotiją, Velsą bei Airiją, kur dar kurį laiką vyravo savos vienuolystės tradicijos. Daugiausiai šv. Benedikto Anijaniečio dėka, benediktinų pasirinkta regula tapo pagrindiniu pasirinkimu Frankų imperijoje.
IX–XII a. suklestėjo vienuolynų skriptoriumai: kiekvienas vienuolynas turėjo savo patalpas religiniams raštams perrašinėti. Dauguma vienuolių, kurie gebėjo tapti įgudusiais skriptoriais, pretenduodavo į skriptoriumo vadovus, likę užsiimdavo vien šiuo darbu, nes viduramžių vienuoliams ši veikla užimdavo po 6 valandas per dieną, o tai anuomet sudarė didžiąją dalį numatyto darbo laiko.
Viduramžiais vienuolynus dažnai įkurdavo kilmingieji. Pavyzdžiui, Kliuni abatiją 910 m. įkūrė Akvitanijos kunigaikštis Viljamas I. Ši abatija garsėjo griežtu šv. Benedikto regulos laikymųsi, o Kliuni abatui buvo pavaldūs visi priorai, einantys pareigas abatijos dukteriniuose vienuolynuose.
Viena ankstyviausių benediktinus palietusių reformų įvyko 980 m., kuomet šv. Romualdo iniciatyva buvo įkurtas kamendulių katalikų vienuolių ordinas. 1098 m. sekė kitas atskilimas – nuo benediktinų atsiskyrė cistersai dar neretai vadinami „baltaisiais vienuoliais“.
Anglija
miniatiūra|229x229px|Šv. Benedikto medalis. Anglijos Benediktinų kongregacija yra seniausia iš devyniolikos Benediktinų kongregacijų. Vilfrido iš Jorko, šv. Benedikto bei šv. Dunstano dėka Benedikto regula šioje šalyje sparčiai plito, ypač šiauriniuose vienuolynuose, kuriuos įkūrė keltų misionieriai iš Ijonos. Daugelis Anglijos vyskupijų buvo įkurtos bei valdomos benediktinų, o ne mažiau nei devynioms senosioms katedroms patarnavo būtent šio ordino vienuoliai. Vienuolynai kartu veikė ir kaip ligoninės bei prieglobsčio centrai sergantiesiems bei skurstantiesiems. Vienuoliai studijavo augalų ir mineralų gydomąsias savybes, siekdami palengvinti sergančiųjų kančias.
XVI a. Anglijos Reformacijos metu visi vienuolynai buvo panaikinti, jų žemes konfiskavo monarchas, o patys vienuoliai buvo priversti pasitraukti į žemyninę Europą. XIX a. jiems buvo leisti sugrįžti į Angliją.
Prancūzija
Vienuolynai buvo vienos pagrindinių Romos Katalikų Bažnyčios institucijų, kurias nušlavė Prancūzijos Revoliucija. Tačiau XIX a. Burbonų restauracijos metu vienuolynams leista vėl atnaujinti savo veiklą šalyje. Vis dėlto XIX a. pab. Trečiojoje Prancūzijos Respublikoje buvo išleisti nauji įstatymai, draudžiantys religinį mokymą, siekiant, jog šalyje įsigalėtų pasaulietinės mokyklos. 1880–1882 m. Benediktinai gyveno tremtyje.
Gusevas (reikšmės)
Gusevas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Gusevienė (ištekėjusi moteris) ir Gusevaitė (mergautinė pavardė).
Paprastoji troškutė
Paprastoji troškutė (Rhodohypoxis baurii) – Hypoxidaceae šeimos daugiamečių svogūninių augalų rūšis. Kilusi iš Pietų Afrikos.
Aukštis iki 15 cm. Lapai kardiški, plaukuoti. Žiedai rausvi, su 6 žiedlapiais.
Paprastoji troškutė auginama kaip dekoratyvinis augalas vazonuose, soduose.
Keltiškasis kryžius
thumb|180px|right|Keltiškasis kryžius Père Lachaise kapinėse, Prancūzija Keltiškasis kryžius – charakteringas keltiškosios krikščionybės simbolis, kryžius su žiedu.
Keltų apgyvendintuose Airijos ir Didžiosios Britanijos regionuose šie kryžiai pradėti statyti ne vėliau, kaip VII amžiuje. Kai kuriuose būdavo išraižytos runos.
Airijoje populiarus mitas, teigiantis, kad šį kryžių sukūrė Šv. Patrikas, kai atvertinėjo pagonis į krikščionybę. Tikima, kad jis susiejo krikščionybės simbolį kryžių su pagonių saulės simboliu – apskritimu.
Šiais laikais keltų kryžius yra dažnai laikomas ir kraštutinio nacionalizmo bei rasizmo simboliu.
Pomirtinis nuosprendis
Pomirtinis nuosprendis yra vykdomas, kai teisiamas asmuo yra miręs.
Keletas istorinių pavyzdžių:
Šiuolaikinėje istorijoje pomirtiniai teismo procesai yra vykdomi dažniausiai tam, kad atstatyti teisingumą arba tam, kad atstatyti teisiamojo reputaciją. 2010 metais Rusijos Konstitucinis Teismas leido vykdyti pomirtinius nuosprendžius, jei to reikalauja teisiamojo šeima.
Panč phoronas
thumb|Panč phoronas Panč phoronas ( 'penki prieskoniai') – prieskonių mišinys, gausiai naudojamas Bengalijos virtuvėje, taip pat gretimose Asamo, Orisos virtuvėse. Asamiečių kalba vadinamas pas phoṛôn, o orijų kalba: panch phutana.
Šį prieskonių mišinį sudaro penki ingredientai, maišomi lygiomis dalimis:
Šis prieskonis plačiai naudojamas įvairiuose bengalų patiekaluose, kaip kad daržovių, žuvies patiekaluose, kariuose, ačariuose. Prieš vartojimą sėklos pakepinamos, taip gaunant čaunką.
Didkiemis
Didkiemis – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 13 km į pietus nuo Šilalės, Jūros upės kairiajame krante, prie Balskų tvenkinio šiaurinės pakrantės. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Veikia paštas (LT-75017), biblioteka, Didkiemio mokykla. Stovi medinė Didkiemio Šv. angelų Sargų bažnyčia (XVIII a.), šalia jos yra veikiančios kaimo kapinės.
miniatiūra|left|Kuriamo Lietuvos šimtmečio parko takas su 100 žydinčių augalų
Istorija
miniatiūra|left|Išsaugotos tarpukario pavasarininkų vėliavos miniatiūra|left|Akmuo išnykusiems apylinkės kaimams atminti miniatiūra|Kaimo kapinės prie bažnyčios miniatiūra|Centras
Sovietmečiu eksploatuojant žvyro karjerą, buvo sunaikintas čia buvęs kapinynas. Nepaisant archeologų ir kraštotyrininkų protestų, 1969–1972 m. čia buvo kasamas žvyras ir vežamas apylinkės keliams remontuoti. Šilalės kraštotyrininko Vlado Statkevičiaus dėka buvo suspėta ištirti keturiolika buldozeriu išverstų kapaviečių. Tuomet rasti vertingi radiniai: ietigaliai, antkakliai, apyrankės, smeigtukai. Pagal jų amžių nustatyta, kad žmonės čia laidoti IX–XIV a. Buvo paskelbta Didkiemio kapinyno 1979 m. archeologinių tyrinėjimų ataskaita.
Didkiemio istorija iš dalies siejama su gretimais Vartulėnais, todėl savo rašytinę istoriją pradeda nuo 1561 m. Enciklopedininko, kraštotyrininko Kazio Misiaus žiniomis, rytinėje Vartulėnų dalyje buvo bajorkaimis ir dvarelis, kurie XVIII a. pradžioje vadinti Vartulėnų Didkiemiu arba Didkiemiu.
XVIII a. pabaigoje Didkiemis tapo bažnytkaimiu. Bažnyčią 1796 m. pastatydino Didkiemio bajorai Daujotai (ar Doviatos). 1840 m. Daujotų dvarą perėmė giminaičiai Butkevičiai. 1846 m. jiems priklausė beveik 1 200 dešimtinių (apie 1300 ha) žemės. Dalyje valdos kūrėsi valstiečių ūkeliai – kaimiškoji Didkiemio dalis. Butkevičiams nesisekė ūkio valdymas, buvo prasiskolinę. Apie 1875 m. iš jų centrinę dvaro dalį nupirko buvę valstiečiai Račinskai. Jų valdomą Didkiemio dvarą 1940 m. sovietinė valdžia nacionalizavo.
1918 m. įsteigta „pradedamoji“ mokykla, tarpukaryje buvusi Didkiemio švietimo bei kultūros centru. 1923 m. dvare surašyti 67, o bažnytkaimyje – 251 gyventojas. 1926 m. Didkiemis tapo parapijos centru. 1927 m. didkiemiškiai susibūrė į „Pavasarininkų“ draugijos kuopą, vėliau čia įsisteigė Lietuvių katalikių moterų draugijos skyrius.
Pergyventą Antrąjį pasaulinį karą Didkiemyje ir apylinkėse mena 1940–1941 m. sovietinės kariuomenės statyti fortifikaciniai įrenginiai – masyvūs betoniniai dotai.
Pokaryje kaimo neaplenkė sovietinės valdžios vykdytos masinės represijоs ir tremtys. 1948–1949 m. į Sibirą ištremtos Jagminų, Račinskų ir Merkelių šeimos, 1951 m. – aštuonių asmenų Stankų bei vienuolikos asmenų Grinevičių šeimos. Už antisovietinį pamokslą patriotiškai nusiteikęs Didkiemio klebonas Juozas Martusevičius buvo nuteistas 10 metų lagerio. Atlikęs bausmę, kunigas grįžo į Didkiemį, kur praleido paskutinius gyvenimo metus. Išretėjusiame bažnytkaimyje buvo kuriama kolūkio centrinė gyvenvietė, į kurią kėlėsi žmonės iš aplinkinių kaimų. 1955 m. įkurtas felčerių ir akušerių punktas, biblioteka.
1992 m. veikė Didkiemio pagrindinė mokykla. 1995 m. įsikūrė Didkiemio seniūnijos centras. 1989 m. Didkiemyje gyveno 285, 2009 m. – 192 žmonės.
2013 m. Didkiemiui švenčiant 450 metų ju­biliejų, pakelėje prie įvažiavimo į gyvenvietę pastatytas paminklas išnykusiems apylinkės kaimams. Tuomet paminklinėje lentoje buvo įrašyti trys pavadinimai: Deferencija, Gerviškė, Kuiniškiai.
2021 m. gyvenvietės centre įrengtas Lietuvos 100-mečiui skirtas parkas: pagrindiniame take pasodinta 100 žydinčių augalų, pastatyti suolai, lauko laikrodis, stogastulpis. 2022 m. buvo ruošiami asfaltavimui paskutiniai likę 7 km buvusio žvyrkelio, jungiančio seniūnijos centrą su Šilale.
Lankytinos vietos
Seniūnijos pastate ir bendruomenės namuose įrengtos kraštotyros ekspozicijos. Jose eksponuojami vietos bažnyčios ir mokyklos istorijai svarbūs dokumentai, čia prieškariu veikusių organizacijų vėliavos. Didžiausia Didkiemio įžymybė – čionykštė Šv. Angelų Sargų bažnyčia, valstybės saugomas paminklas. Ji pastatyta vietinių meistrų Urbonų už dvarininko Igno Daujoto lėšas. Nepaisant buvusių rekonstrukcijų, tebėra „grynojo“ liaudiško stiliaus, tęsusio pačių pirmųjų Žemaitijos bažnyčių statybos tradicijas. 2008 m. pastatas iš dalies restauruotas, atnaujintas. Sakralinį ansamblį sudaro šventorių juosianti akmeninė tvora su mūriniais tinkuotais vartais. Prie bažnyčios dera liaudiškos architektūros dviejų tarpsnių varpinė. Ji nėra autentiška, atkurta 1994 m. vietoj sudegusios senosios. Bažnyčios šventoriuje išlikusios nemažos kapinės, kuriose yra keletas senų medinių kryžių, XIX a. statytų akmeninių paminklų. Ant jų matyti įdomių užrašų, pvz. pirmoje eilėje palaidotas kunigas Antanas Kryževičius, kuris pasimirė „1903 M. SEJOS M. 14 DIENOJE“. Užrašas primena, kad XX a. pradžioje dabartiniai mėnesių pavadinimai dar nebuvo visuotinai įsigalėję. Birželis šiame regione tuomet dažniau vadintas sėja. Netoliese yra kito kunigo, išgyvenusio lagerį Juozo Martusevičiaus (1892–1972) kapas. Šalia bažnyčios stovintis senas medinis pastatas – 1918 m. įkurta „pradedamoji“ mokykla.
Aukščiau Žiuržmočio upelio žiočių Jūroje, Vartulėnuose, atsiveria stataus skardžio atodanga, vietinių vadinama yžiumi. 1984 m. užtvenkus upę ir sukilus vandeniui, kranto erozija tik sustiprėjo. Matyti geltonuojantis keliolikos metrų aukščio, status kaip siena, skardis. Jūros apnuoginti priemolio ir priesmėlio sluoksniai liudija vietovės geologinę istoriją, čia buvusius ledynmečius.
Varpas (mėnraštis)
Varpas – Lietuvos laisvės kovotojų sąjungos mėnesinis laikraštis, einantis nuo 1996 m. vasario 22 d. Vilniuje.
Istorija
Leidžiamas kaip atkurtas 1889 m. Tilžėje pradėtas leisti leidinys. Redaguoja redakcinė kolegija. Tiražas 1000 egz.
Didkiemis
Lankytinos vietos
Didkiemio apylinkėse yra karinės inžinerijos paminklų. Per Vartulėnus ir Didkiemį Jūros pakrantėmis driekiasi sovietinių gynybinių įtvirtinimų linija, statyta ir nebaigta 1940–1941 m. Vietiniame gynybiniame mazge išliko keletas atspariųjų ugniaviečių. Artimiausia iš jų aptinkama už 500 m į vakarus nuo Didkiemio bažnyčios. Tai puskaponierius su dviem šaudymo angom – masyvus, monolitinio gelžbetonio statinys, nuo 1941 m. stovėjęs ant kalvelės, kuri sovietmečiu nukasta žvyrui. Tokiu būdu atsidengė doto pamatai, todėl visas dotas apžiūrimas „nuo galvos iki kojų“. Pasak vietos žmonių pasakojimų, vykstant darbams, statybai reikalingą medieną, net rąstus, sovietiniai kareiviai ant savo pečių nešdavo iš Tyrelio miško, esančio kitapus Jūros. Jų numintą į brastą vedantį keliuką ilgai vadino Ruskeliu.
Jonas Genys (1923)
Jonas Genys (1923 m. rugpjūčio 12 d. Marijampolyje, Klovainių valsčius – 2013 m. gruodžio 12 d.) – Lietuvos dendrogenetikas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas, nuo 1983 m. Lietuvos katalikų mokslų akademijos narys, daktaras.
Biografija
1942 m. baigė Linkuvos gimnaziją. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, kur 1949 m. baigė Getingeno universitetą. Tais pačiais metais persikėlė į JAV. 1957–1960 m. studijavo Mičigano, 1960–1961 m. – Viskonsino universitete. 1960 m. daktaras.
1961–1995 m. dėstė Merilando universitete. Nuo 1978 m. profesorius. 1991–1992 m. skaitė paskaitas Vilniaus universitete ir Vytauto Didžiojo universitete. Nuo 1993 m. Lietuvių katalikų mokslų akademijos mokslo tarybos narys. Svarbiausi moksliniai darbai iš augalų genetikos ir ekologijos.
1971–1996 m. Amerikos lietuvių tarybos atstovas Vašingtone ir Jungtiniame Amerikos baltų komitete, daug metų buvo šio komiteto pirmininkas, 1975–1979 m. ir vėliau – garbės pirmininkas. JAV lietuvių bendruomenės 1971–1974 m. Vašingtono, 1974–1976 m. Pietryčių apygardos pirmininkas. 1971–1974 m. Amerikos lietuvių respublikonų federacijos pirmininkas, 1974–1978 m. Amerikos etninių grupių konferencijos pirmininkas, vėliau garbės pirmininkas. Dalyvavo Europos saugumo ir bendradarbiavimo konferencijose 1973 m. Suomijoje, 1980 m. Ispanijoje, 1991 m. Šveicarijoje, 1991 m. Rusijoje, jose gynė Lietuvos laisvės reikalus.
Seilių liaukos akmenligė
Seilių liaukų akmenligė  – liga, kai seilių liaukoje susidaro akmenų (sialolitų). Seilių liaukos akmenligė sudaro daugiau negu pusę seilių liaukų ligų. Dažniausiai serga 30-40 metų amžiaus tiek vyrai, tiek moterys.
Pagal akmens vietą skiriama ištekamojo latako ir pačios liaukos akmenligė. Dažniausiai (>95 %) pažeidžiama pažandinė liauka, rečiau paausinė, labai retai – paliežuvinė ir mažosios seilių liaukos. Seilių liaukų akmenligė retai apima daugiau negu vieną liauką. Ši liga atsiranda palengva, nepastebimai. Akmeniui padidėjus ar atsiradus kitų, liauka valgant išsipučia ir paskauda. Ilgainiui prasideda lėtinis liaukos uždegimas, nyksta jos parenchima. Pagaliau ūmiai prasideda užsikimšusio latako uždegimas ir skauda smarkiai. Rentgenografiškai surastas akmuo šalinamas operacija. Kartais tenka šalinti su liaukos (paausinės, paliežuvinės) dalimi arba su ja visa (pažandine). Paprastai seilių liaukų akmenligė neatsinaujina.
LAF
LAF gali reikšti:
Įvykių horizontas (1997 filmas)
Siužetas
2047 m. Neptūno orbitoje atsiranda prieš septynerius metus savo pirmojo skrydžio metu dingęs eksperimentinis erdvėlaivis „Įvykių horizontas“. Iš Žemės išsiunčiamas gelbėjimo laivas „Lewis and Clark“ išgelbėti įgulos, jei ji likusi gyva, ir ištirti dingimo priežastis. Kartu su jais skrenda ir „Įvykių horizonto“ inžinierius, daktaras William Weir (Sam Neill). Jis paaiškina įgulai, kad dingusiame laive buvo naudojamas jo išradimas – gravitacinis variklis, sukuriantis nedidelę juodąją skylę, kurios milžiniškas gravitacinis laukas iškreipia erdvėlaikį ir leidžia laivui per nulinį laiko tarpą įveikti bet kokį atstumą, t. y. keliauti žymiai greičiau už šviesą.
Atvykę į „Įvykių horizontą“, gelbėtojai randa žudynių pėdsakus ir įrašą kažko, ką palaiko pagalbos šauksmu. Jame tarp riksmų ir klyksmų girdima lotyniška frazė, kurią gelbėtojai interpretuoja kaip liberate me (išgelbėkite mane). Tiriant laivą, pradeda vykti keisti dalykai, dalis gelbėtojų pradeda regėti su jų praeitimi susijusias haliucinacijas. Laivo gravitacinis variklis įtraukia ir vėl išmeta vieną iš gelbėtojų, po ko šis transe bando nusižudyti be skafandro išeidamas į atvirą kosmosą. Gelbėtojai nusprendžia, kad laivas tuos septynerius metus buvo kažkur ir grįžęs kažką parsigabeno su savimi arba pats tapo kažkuo sąmoningu ir blogu. Dar sykį klausant pagalbos šauksmo įrašą, lotyniška frazė interpretuojama tiksliau - Libera tutemet ex infernis, „gelbėkitės patys nuo pragaro“. Atrandamas ir vaizdo įrašas, kuriame matoma, kaip „Įvykių horizonto“ įgula kankina ir žudo vieni kitus.
Anykštis (Trakų raj.)
Anykštis – ežeras Lietuvoje, Trakų rajono pietvakariuose, 4 km į rytus nuo Pivašiūnų, ties riba su Alytaus rajonu. Ežero gylis iki 5 m. Ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,96 km, plotis – iki 0,7 km. Altitudė 137,4 m. Šiaurinėje dalyje yra salelė, kurios plotas 0,21 ha. Krantai žemi, pelkėti, tik šiaurinis krantas aukštesnis ir sausas. Iš šiaurės prieina Milkos miškas, kitose pakrantėse plyti pelkės ir miškeliai. Vakaruose išteka Žižmos upelis į Žiežmens ežerą (Varėnės baseinas).
Įvykių horizontas (1997 filmas)
Siužetas
Jie bando išvykti, tačiau dalis įgulos apsėsti laivo žūva dėl savo haliucinacijų arba yra nužudomi daktaro Weir, taip pat apsėsto laivo. Jis įjungia gravitacinį variklį, siekdamas su „Įvykių horizontu“ ir jame esančiais žmonėmis išvykti ten, kur laivas pabuvojo anksčiau. Gelbėtojų kapitonas (Laurence Fishburne) spėja susprogdinti sąsajas, jungiančias gelbėtojų laivą su „Įvykių horizontu“, ir trys likę gyvi gelbėtojai atsiskiria ir sėkmingai pabėga, tačiau pats kapitonas lieka laive su daktaru Weir ir išnyksta kirmgraužoje, nukeliaudamas nežinia kur.
Anykštis (Trakų raj.)
Prie Anykščio įsikūrę Ponykščių ir Jaroslaviškių kaimai.
Įvykių horizontas (1997 filmas)
Siužetas
Filmo pabaigoje rodoma, kaip likusius gyvus žmones randa išsiųsta jų ieškoti nauja gelbėtojų komanda.
Pavadinimas
Įvykių horizontas yra bendrosios reliatyvumo teorijos koncepcija, reiškianti erdvėlaikio ribą, už kurios vykstantys įvykiai nebeįtakoja išorinio stebėtojo. Už jos gravitacijos jėga jau yra tokia stipri, kad niekas nebegali ištrūkti, įskaitant šviesą. Todėl prie horizonto artėjantis objektas išorinio stebėtojo požiūriu vis lėtės ir lėtės, tačiau taip niekada ir neperžengs horizonto. Žinomiausias įvykių horizonto variantas realiame pasaulyje yra aplink juodasias skyles.
Sąsajos su kitais kūriniais
Dėl daugybės panašumų, Warhammer 40,000 mėgėjai šį filmą dažnai laiko „neoficialia ekranizacija“ ar net „neoficialia priešistore“ Warhammer 40,000 pasauliui. Svarbiausias panašumas yra faktas, kad keliaujant per iškreiptą erdvę yra grėsmė susidurti su demoniškomis jėgomis, būti apsėstiems, tiek žmonėms tiek net pačiam erdvėlaiviui. Tamsi atmosfera ir „gotikinė“, smaigų ir spyglių pridėta erdvėlaivio architektūra (ypač gravitacinio variklio patalpos) taip pat sutampa su Warhammer 40,000 erdvėlaivių ir apskritai architektūra.
Filmas mėgėjų taip pat siejamas su „Hellraiser“ franšize, labiausiai dėl daktaro Weir išvaizdos kuomet laivas jį prikėlė iš mirties. Ji buvo labai panaši į Hellraiser filmų cenobitų – tam tikrų pragaro demonų – išvaizdą.
Voveraičių senovės žemdirbystės vieta
Voveraičių senovės žemdirbystės vieta (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas 28714; senas registro kodas A1827; senas kultūros paminklų sąrašo Nr. AV528) – senovės žemdirbystės vieta centrinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Voveraičių kaime (Kretingos seniūnija), 1,95 km į šiaurės rytus nuo kelių Kretinga – Salantai ir Šukė – Voveraičiai sankryžos, Pilsupio dešiniajame krante.
Senovės žemdirbystės vieta
Aukštuma, apaugusi pušynu ir lapuočiais medžiais. Rytinėje dalyje išliko 10 akmenų krūsnių, o vakariniame pakraštyje – akmenų pylimas. Krūsnys labai suplokštėjusios, apardytos, 2–5 m skersmens, 0,1–0,2 m aukščio, pylimas – 100 m ilgio, 2,5–3 m pločio, 0,2 m aukščio.
Teritorijos plotas – 2,59 ha.
Istorija
Buvusiose bendrosiose kaimo ganyklose yra buvę daugiau kaip 100 akmenų krūsnių. Po Lietuvos žemės reformos ganyklos atiteko Stepui Pabrėžai, kuris 1938 m. įdirbdamas plėšininę žemę, didžiąją dalį krūsnių nuardė, jas ardydamas rado anglių, pelenų, keramikos šukių.
1972–1984 m. – vietinės reikšmė archeologijos paminklas (Voveraičių pilkapiai, vad. Akmenų krūsnimis, AV528),, 2004 m. įrašyta į kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąrašą (A1827), 2005 m. pripažinta valstybės saugoma kultūros vertybe.
Gustaitienė
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Gustaitytė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Gustaitis.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Gustienė
Gustienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Gustaitė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Gustas.
Gutiérrez
Gutiérrez − pavardė.
Badujai
Badujai, baduviai (savivardis – Kanekes) – Javos salos vakarinės dalies kalnų gyventojai. Augina ryžius ir kukurūzus, gaudo žuvis, iš šios veiklos ir pragyvena. Kalba Sundos kalbos tarme. Religija turi daug animizmo bruožų, dievas garbinamas nedrįstant minėti jo vardo, tarpininkais tarp dievo ir žmonių yra šventieji (sangjang). Stiprus ir protėvių kultas.
Juozapas
thumb|250px|right|Juozapas aiškina [[Faraonas|faraono sapną. Peter von Cornelius paveikslas]] Juozapas ( tar. Josep, vert. Viešpats padaugina) –  patriarcho Jokūbo ir Rachelės vienuoliktas sūnus.
Jokūbas išskyrė Juozapą kaip mylimiausią sūnų, padovanodamas jam gražų apsiaustą. Dėl to Juozapo broliai ėmę jam pavydėti, o šiam dar papasakojus sapną apie tai, kad visi broliai jam nusilenkę, broliai nusprendė jį nužudyti. Rubenas brolius sulaikė, o Judas įkalbėjo verčiau parduoti į vergiją. Juozapas buvo nupirktas ir išgabentas Egiptą, o broliai pasakė tėvui, kad jį sudraskę žvėrys.
Egipte Juozapą nusipirko aukštas pareigūnas Putifaras ir paskyrė savo rūmų prievaizdu. Putifaro žmona apšmeižė jį skųsdamasi vyrui, neva Juozapas norėjęs ją išprievartauti, todėl Putifaras pasodino Juozapą į kalėjimą. Kalėjime Juozapas sugebėjo išaiškinti vyriausiajam Egipto faraono taurininkui ir kepėjui jų sapnus. Praėjus dvejiems metams faraonas susapnavo sapną, tačiau niekaip negalėjo suprasti ką jis reiškia. Sapno nesugebėję išaiškinti ir faraono žyniai. Taurininkas prisiminė Juozapą, ir faraonas liepė pakviesti jį į rūmus. Juozapas pasakė, kad Egipto laukia septyneri derliaus metai, po kurių seks septyneri bado metai ir patarė paskirti Egiptui sumanų valdytoją. Juo faraonas paskyrė Juozapą ir pavedė jam ruošti maisto atsargas.
Kilus badui, Jokūbas pasiuntė sūnus į Egiptą nupirkti grūdų. Ten jie susitiko Juozapą, tačiau šis apsimetė jų nepažįstąs ir bendravo per vertėją. Juozapas pasakė laikąs juos šnipais ir liepė atvesti jauniausią brolį Benjaminą, kad šis patvirtintų jų žodžius. Paskui jis dar išbandė brolius, norėdamas patikrinti, ar jie bus tokie pat žiaurūs Benjaminui, kokie buvo jam. Pamatęs, kad jie nuoširdžiai rūpinasi Benjaminu, pasisakė, kas esąs.
Juozapas pakvietė apsigyventi Egipte savo tėvą ir brolių šeimas. Jų palikuonys gyveno Egipte 400 metų.
Juozapas mirė sulaukęs 110 metų. Jis buvo išbalzamuotas ir paguldytas į karstą Egipte. Prieš mirtį liepė palaidoti jo kūną šalia savo protėvių Machpelos lauko oloje, ties Mamre, Kanaano šalyje, kai Dievas aplankys Izraelio tautą.
Opera (naršyklė)
Opera veikia ir mobiliuose telefonuose, išmaniuosiuose telefonuose ir delniniuose kompiuteriuose (Personal Digital Assistant) bei interaktyviuose televizoriuose. Operoje yra integruotas tiesioginis BitTorrent palaikymas, todėl ji gali veikti kaip klientas, leidžiantis greitai siųstis failus P2P tinklu.
Pagal licenciją Operą naudoja ir kitos kompanijos savo produktuose kaip, pvz., Adobe Creative Suite.
Depokas
1982 m. Depokui patvirtintas priemiesčio statusas, o nuo 1999 m. – atskiro miesto statusas.
Opera (naršyklė)
2019 m. buvo išleista kompiuterinių žaidimų mėgėjams pritaikyta naršyklės versija „Opera GX“, o 2022 m. pristatyta ir kriptovaliutų kasėjams orientuota „Opera Crypto“.
2023 m. balandį pranešta, kad įprastą naršyklę pakeis „Opera One“, pasiūlysianti naujų funkcijų ir atnaujintą vartotojo sąsają.
Komutatyvumas
Komutatyvumas – matematinės dvinarės operacijos savybė aibės atžvilgiu. Dvinarė operacija * yra komutatyvi aibės S atžvilgiu, jei galioja lygybė x * y = y * x kiekvienam x ir y iš aibės S.
Jei egzistuoja bent viena pora x ir y, kurioms lygybė negalioja, operacija aibėje S yra nekomutatyvi.
Akivaizdžiausi komutatyvumo pavyzdžiai – sudėtis ir daugyba realiųjų skaičių aibėje, pavyzdžiui:
Kiti komutatyvių operacijų pavyzdžiai – sudėtis bei dalyba kompleksinių skaičių aibėje, aibių sankirta ar sąjunga.
Nekomutatyvios operacijos
Kasdieniniame gyvenime:
Vaikiškas pavyzdys:
Asociatyvumas
Asociatyvumas glaudžiai susijęs su komutatyvumu. Asociatyvumo atveju rezultatas nesikeičia, atliekant operacijas bet kokiu eiliškumu, su sąlyga, jei operandų tvarka nekeičiama. Komutatyvumas, priešingai, teigia, kad rezultatas nesikeičia sukeitus vietomis operandus.
Daugelis komutatyvių operacijų yra ir asociatyvios. Tačiau komutatyvumas ne visada reiškia asociatyvumą. Funkcija:
yra komutatyvi (sukeitus x ir y vietomis, rezultatas nesikeičia), tačiau ji yra neasociatyvi (kadangi,, bet ).
Simetrija
right|thumb|200px|Paveikslėlis, vaizduojantis sudėties funkcijos simetriją
Kuomet užrašome komutatyvią dvinarę funkciją, ji paprastai būna simetrinė linijos y = x atžvilgiu. Paveikslėlyje dešinėje kaip pavyzdys parodyta funkcija f, realizuojanti sudėties operaciją f(x,y) = x + y.
Komutatyvumas neurofizikoje
Neurofizikoje komutatyvumo sąvoka taikoma ryšiams tarp neuronų.
Ekshumacija
Ekshumacija ( 'iškasu iš žemės') – lavono iškasimas papildomiems tyrimams atlikti.
Žmonių lavonai yra ekshumuojami dėl įvairių priežasčių, kaip kad, pavyzdžiui, vykdant kriminalinį tyrimą arba perlaidojant palaikus. Taip pat ekshumacija gali būt įvykdyta neteisėtai: kapų plėšimo atveju arba norint išniekint kapavietę. Daugeliu atveju teisėtai ekshumacijai atlikti yra reikalingas teismo arba mirusiojo artimojo leidimas.
Garso greitis
miniatiūra|FA-18 naikintuvas peržengia garso barjerą Garso greitis – atstumas, kurį per laiko vienetą įveikia garso banga, sklindanti tam tikroje terpėje. Garso greitis priklauso nuo terpę sudarančių medžiagų struktūros, priemaišų, temperatūros ir slėgio.
Garso greitis 0 °C temperatūros ore, esant 101 325 Pa slėgiui, yra lygus. Garso greitį kitokios temperatūros ore galima apskaičiuoti pagal tokią apytikslią formulę:
Jūros lygyje garso greitis (ore) priklauso tik nuo temperatūros (\theta tariama teta), čia matuojama °C.
Garso greitis skysčiuose ir kietuose kūnuose
Garsas sklinda ne tik dujose (ore), bet ir kietuose bei skystuose kūnuose. Garso greitis juose yra daug didesnis negu dujose, nes tarpai tarp molekulių yra mažesni.
Greitis kietuose kūnuose apskaičiuojamas pagal formulę (E – Jungo modulis, ρ – tankis):
Greitis skystuose kūnuose apskaičiuojamas pagal formulę (K – spūdos modulis, ρ – tankis):
Garso greitis dujose
Greitis dujose skaičiuojamas kaip ir skysčiuose (K – spūdos modulis, ρ – tankis):
Čia:
Idealiosioms dujoms galima parašyti
kur
Garso greitis įvairiose medžiagose
Garso greitis įvairiose medžiagose:
Sidabriai
Sidabriai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Dubingių. Šalia kaimo tyvuliuoja Gaveikių ežeras, tolėliau į šiaurės rytus yra Asvejos ežero galas. Rytuose veši eglynas. Šalia kaimo praeina kelias, prie jo stovi kryžius. Yra kaimo turizmo sodyba.
thumb|left|200px|Kaimo kryžius
Istorija
1744 m. kaimas užrašytas Vilniaus vyskupijos sinodo nutarimuose. Tada jis priklausė Dubingių parapijai.
Stomatitas
Stomatitas – burnos gleivinės uždegimas. Dažniausiai atsiranda sergant kita liga: tymais, vėjaraupiais, skarlatina, raudoniuke, dizenterija, difterija, gripu, kvėpavimo organų, širdies ir kraujagyslių sistemos ligomis.
Opinį nekrozinį stomatitą sukelia gripas, širdies ir kraujagyslių ligos, stresas, organizmo išsekimas, pervargimas, peršalimas, burnos užkrėtimas, gleivinės sužeidimas aštriu išgedusio danties kraštu, dantų akmenys, kai kurie vaistai. Pažeisti audiniai nekrozuoja. Iš pradžių apima silpnumas, skauda galvą, truputį karščiuojama, peršti burną. Vėliau temperatūra pakyla, didėja limfmazgiai, smarkiai teka seilės, skauda burną (dėl skausmo negalima valgyti).
Medikamentinį alerginį stomatitą sukelia kai kurie vaistai. Šis stomatitas pasireiškia labai įvairiai. Burnos gleivinė gali vien parausti ir paburkti, arba kartu ją išberia pūslės ir pūslelės, o kartais pažeidžiama ir oda. Šis stomatitas gali sparčiai plisti ir vis nykti.
Herpinį stomatitą sukelia herpesvirusai. Susergama staiga: labai pakyla temperatūra, skauda burną kalbant ar valgant. Gleivinė parausta, joje atsiranda pūslelių, jos greitai plyšta, susidaro erozijų ir nedidelių opelių.
Grybelinį stomatitą dažniausiai sukelia mielagrybių genties grybeliai - balkšvagrybiai. Tokiu stomatitu dažnai serga kūdikiai. Gydoma stomatitą sukėlusi liga, šalinamas alergenas. Vaistais mažinamas gleivinės jautrumas. Ji tepama švelniais priešuždegiminiais tepalais ir skalaujama. Skiriama vitaminų B1, B2, C, PP. Patartina valgyti skystą, šiltą, švelnų maistą.
Haraburdos
thumb| Herbas "Abdank"Haraburdos - LDK stačiatikių bajorų giminė.
Plikasėkliai
Plikasėkliai (Gymnospermae) – eukariotų (Eukaryota) domeno augalų (Plantae) karalystės augalai. Priklauso sėklinių induočių (Tracheobionta) grupei. Yra apie 1000 rūšių.
Haraburdos
Giminė
Ist. šaltiniuose minima nuo XVI amžiaus.Pagal giminės tradiciją - kilę iš totorių. Haraburdų valdos iš pradžių buvo Polocko žemėje, vėliau giminė persikėlė į Gardino, Slanimo ir Naugarduko apskritis. Pirmasis žymesnis Haraburdų atstovas buvo XVI a. 1 pusėje gyvenęs Bagdonas Haraburda, karalienės Bonos Sforzos dijokas ir vienas jos turtų LDK valdytojų. Veikiausiai jis gavo Habdanko herbą, kuris nuo to laiko giminei nuolat priklausė. Tarp visų vėlesnių Haraburdų atstovų didž. karjerą padarė jo sūnūs Mykolas, Lukas, Ancuta, Simonas ir Jonas. Mykolas Haraburda (m. 1586) buvo Ldk Žygimanto Augusto dijokas, nuo 1566 m. d. raštininkas, o 1584 m. paskirtas Minsko kaštelionu, vienintelis iš giminės tapo LLV senatoriumi. Buvo santykių su Maskvos d. kun-te specialistas, jo kompetenciją vertino ir caras Ivanas IV. Dalyvavo svarbiose pasiuntinybėse į Maskvą: 1563 m. - dėl Polocko atgavimo (rūpinosi išlaisvinti ir į nelaisvę patekusį brolį dijoką Luką Haraburdą), 1573-1574 m. - dėl caraičio Fiodoro kandidatūros į LLV sostą, 1581-1582 m. - parengti Zapolskij Jamo paliaubų. Rūpinosi stačiatikybės stiprinimu LDK: per vieną kelionę į Maskvą gavo į rusų kalbą išverstus ST ir NT, jie K. Ostrogiškio iniciatyva išspausdinti (vad. Ostrogo Biblija 1581). Ancuta Haraburda buvo kunigas. 1562 m. tapo Polocko vyskupu, pareigas ėjo iki 1563 m., kai Polocką užėmė Maskvos kariuomenė. 17 - XVIII a. Haraburdos - didelė vidutinių bajorų giminė. Jos atstovai buvo vieni Slanimo ir Naugarduko apskričių bajorijos vadovų (pvz., - 1640 - 1709 m. gyvenęs Mykolas Karolis Haraburda buvo Slanimo apskr. maršalka, daug kartų rinktas pasiuntiniu į LDK Seimą).
Plikasėkliai
Sėklos susidaro ant motininio augalo esančiuose sėklapradžiuose, kurie niekuo neapgaubti ir todėl augalai pavadinti plikasėkliais. Apvaisinimui nereikia vandens, nes žiedadulkes (vyrišką gametofitą) ant moteriškojo gametofito perneša vėjas.
Lietuvoje augantys sporiniai induočiai yra žoliniai augalai, o plikasėkliai – medžiai ir krūmai. Šiai augalų grupei be pušų dar priklauso eglės, kadagiai, maumedžiai ir kt. Visiems jiems būdingi sumedėję stiebai ir dauginimosi organai – kankorėžiai. Plikasėklių vandens indai yra menkiau išsivystę negu lapuočių medžių. Vanduo jų stiebais kyla lėčiau, todėl plikasėkliams reikėjo prisitaikyti taupiai naudoti vandenį. Daugumos plikasėklių lapai virtę spygliais, kurių paviršiaus plotas nedidelis, odelė stora, žiotelės įdubusios. Todėl spygliuočiai gali augti vietovėse, kur aplinkos temperatūra žema, siaučia stiprūs vėjai.
Brenus
Romėnai bandė sumokėti galams, kad šie pasitrauktų, ir siūlė tūkstantį svarų aukso. Prasidėjo ginčas tarp keltų ir romėnų dėl tikslaus aukso kiekio, už kurį įsibrovėliai pasitrauktų. Tai davė laiko Markui Furijui Kamilui surinkti armiją ir užpulti galus. Pirmame mūšyje Romos gatvėse galai buvo įveikti ir išstumti iš miesto. Antrajame mūšyje romėnai juos įveikė galutinai. Už šį žygį Kamilas gavo „Antrojo Respublikos įkūrėjo“ ir „Tėvynės tėvo“ (Patter Patriae) titulus.
Haraburdos
Šaltiniai
Род Гарабурдаў
Plikasėkliai
Atšiauraus klimato augalai
Skurdžiuose Dzūkijos smėlynuose sumedėjusios pušies šaknys giliai įsiskverbia į dirvą. Plačiai išsikerojusi šaknų sistema ne tik aprūpina augalą vandeniu, bet kartu yra ir stipri atrama. Pušų šaknys tokios tvirtos, kad per audras dažniau lūžta kamienas negu išvirsta visas medis. Susipynusios kalninių pušų šaknys sutvirtina slenkantį smėlį. Dėl spyglių sandaros bei juose esančių dervų pušys žaliuoja visą žiemą. Pavasarį pašildžius saulei, kai lapuočiai medžiai dar tik ruošiasi skleisti lapus, pušų spygliuose jau vyksta fotosintezė. Pušų spygliai nėra amžini, jie ant šakų išbūna 2-3 metus.
Brenus
Egzistuoja įvairios su Brenumi susijusios spekuliacijos. Viena teigia, kad čia ne vardas, o titulas (pavyzdžiui, yra žinomas kitas galų Brenus, III a. pr. m. e. puolęs graikus). Taip pat yra teorija, teigianti, kad Brenus bendradarbiavo su Dionizu iš Syrakūzų, kuris siekė kontroliuoti visą Siciliją (tuo metu Mesana turėjo stiprius ryšius su Roma).
Plikasėkliai
Atšiauraus klimato augalai
Visi spygliuočiai dauginasi sėklomis. Jų sėklos, poromis išsidėsčiusios ant kankorėžių žvynelių, nieko nepadengtos. Dauginimasis sėklomis – pagrindinis požymis, skiriantis plikasėklius nuo sporinių augalų. Plikasėkliai augalai vaisiaus neturi. Kankorėžį sudaro ašis ir ją dengiantys žvyneliai. Ant žalsvų kankorėžių žvynelių susiformuoja po du dulkializdžius. Juose susidaro žiedadulkės. Žiedadulkė turi dvi pilnas oro pūsleles (jas toli nuneša vėjas). Rausvieji pušies kankorėžiai auga ant tų pačių medžių, kaip ir žalsvieji, bet jaunų šakelių viršūnėse. Ant rausvų kankorėžėlių žvynelių išsivysto po 2 sėklapradžius. Subrendusios žiedadulkės išbyra (vėjas išnešioja). Apdulkina tos žiedadulkės, kurios patenka ant sėklapradžių mikropilių. Apdulkinus, raudonųjų kankorėžių žvyneliai sandariai užsidaro ir užsiklijuoja sakais. Dulkinėse susidaro vyriškos gametos, o sėklapradžiuose – moteriškos. Apvaisinimas įvyksta užsidariusių kankorėžių sėklapradžiuose. Iš zigotos išsivysto gemalas, iš viso sėklapradžio – sėkla. Kankorėžiai sumedėja (paruduoja). Plikasėkliai sudaro organines medžiagas. Ima iš oro anglies dvideginį, išskiria deguonį. Pušys sutvirtina dirvožemį, išskiria medžiagas, kurios užmuša bakterijas, mediena – vertinga.
Neptūno palydovai
Neptūnas turi 14 žinomų gamtinių palydovų. Didžiausias jų – Tritonas, kurį atrado William Lassell, praėjus tik 17 dienų po paties Neptūno atradimo. Antras palydovas, Nereidė, buvo atrastas tik po 100 metų (1949 m.).
Palydovų sąrašas
Lentelėje palydovai pateikti orbitinio periodo didėjimo kryptimi.
Pastabos:
Gutmanas
Gutmanas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Gutmanienė (ištekėjusi moteris) ir Gutmanaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Asimos muchafaza
Asimos muchafaza ( = 'Sostinės muchafaza') – muchafaza centriniame Kuveite, prie Persų įlankos.
Administracinis centras – šalies sostinė al Kuveitas. Taip pat apima Kuveito priemiesčius: Šuvaiką, Šamiją, Dasmą. Muchafazai taip pat priklauso kelios salos Persų įlankoje.
Asimoje yra pagrindiniai šalies finansiniai ir verslo centrai, tarp jų ir Kuveito vertybinių popierių birža.
2010 m. Brazilijos Grand Prix
2010 m. Brazilijos Grand Prix buvo 18-tas 2010 m. Formulės 1 sezono etapas. Jis vyko lapkričio 5-7 dienomis Interlagos trasoje Brazilijoje, San Paulo mieste.
Po šio etapo čempionų vardą tarp komandų užsitikrino ir konstruktorių taurę laimėjo Red Bull komanda.
Treniruotės
Abejose penktadienio treniruotėse greičiausias buvo Sebastian Vettel, o šeštadienį – Robert Kubica.
Guzevičius
Guzevičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Guzevičienė (ištekėjusi moteris) ir Guzevičiūtė (mergautinė pavardė).
Xbox One
Xbox One – „Microsoft“ korporacijos kompiuterinių žaidimų konsolė, Šiaurės Amerikoje, dalyje Europos, Australijoje ir Brazilijoje išleista 2013 m. lapkričio 22 d. Japonijoje ir kai kuriose kitose Europos šalyse konsolė pasirodė tik 2014 m. rugsėjo 2 d. Tai taip pat pirmoji „Microsoft“ konsolė, išleista Kinijoje. Apie konsolę oficialiai pranešta 2013 m. gegužės 21 d. Tai yra trečioji įmonės žaidimų konsolė; Xbox 360 tęsinys. Kartu su „Nintendo“ Wii U ir „Sony“ PlayStation 4, Xbox One yra aštuntosios kompiuterinių žaidimų kartos konsolė. Pasak „Microsoft“, Xbox One yra multimedijos grotuvas, konkuruosiantis su tokiomis namų kino sistemomis kaip Apple TV ir Google TV.
Techninė įranga
„Microsoft“ nusprendė pereiti nuo PowerPC architektūros, naudotos Xbox 360, prie x86-64; konsolėje yra įmontuotas 8 branduolių AMD procesorius. Konsolė taip pat turi 8 GB DDR3 atminties (tiesa tik 5 GB skirta žaidimams ), Blu-ray Disc, DVD įrenginį, 500 GB laisvos vietos standžiajame diske (yra galimybė prijungti išorinį standųjį diską).
Techniniai duomenys
thumb|Xbox One 2013 m. [[Electronic Entertainment Expo|E3 parodoje]] thumb|Xbox One patobulintas [[Kinect yra tikslesnis už savo pirmtaką]]
Programinė įranga ir paslaugos
Pabrėžiama, kad su Xbox One „Microsoft“ koncentruosis ties įvairaus tipo pramogomis. Xbox One yra labiau susietas su Kinect išoriniu įrenginiu, suteikia galimybę žiūrėti televizijos programas gyvai (grotuvo naudotojo sąsaja galima naviguoti balso komandomis), jis turi įdiegtą Skype klientą ir patobulintą antrinio ekrano (kaip, pvz., išmanusis telefonas ar planšetė) palaikymą. Konsolė taip pat siūlo naujas funkcijas žaidimo metu, kaip kad išplėsta Xbox Live paslauga, patobulintas Kinect funkcionalumas, debesų kompiuterija, galimybės padalinti vaizdą ir automatiškai įrašyti ir dalintis žaidimo vaizdo medžiaga bei įdiegtas žaidimo transliavimo gyvai internetu palaikymas.
Xbox One S
thumb|220px|„Xbox One S“ konsolė „Xbox One S“ yra atnaujinta „Xbox One“ versija, išleista rinkoje 2016 m. rugpjūčio 2 d. Ši konsolė yra mažesnė (apie 40%) nei originalus „Xbox One“ ir komplektuota su 500 GB, 1 TB ir 2 TB talpos diskų pasirinkimu. „Xbox One S“ yra baltos spalvos ir gali perteikti vaizdą 4K formatu su integruotu 4K Blu-ray grotuvu, palaiko senesnių žaidimų grafinės raiškos pakėlimą iki 4K ir suderinamas su HDR vaizdo technologija. Skirtingai nuo originalios konsolės, „Xbox One S“ neturi sąsajos su „Kinect“ judesiui jautriu valdikliu, todėl norintiems naudoti „Kinect“ vartotojams reikia įsigyti papildomą priedėlį. „Xbox One S“ neturi atskiro maitinimo šaltinio blokelio − jis yra įmontuotas konsolės korpuse. Su „Xbox One S“ sukomplektuotas labai panašus, bet atnaujintas valdymo pultelis. Pačios konsolės procesorius (CPU) yra efektyvesnis ir vaizdo grafikos procesorius (GPU) šiek tiek galingesnis nei originalaus „Xbox One“ ir grafine galia prilygsta "AMD Radeon RX 550" vaizdo plokštei. „Xbox One S“ turi apie 7-11% aukštesnius FPS rodiklius už originalų „Xbox One“.
Xbox One X
thumb|220px|„Xbox One X“ konsolė „Xbox One X“ išleista rinkoje 2017 m. lapkričio mėn. Ši konsolė dizainu ir matmenimis yra labai panaši į „Xbox One S“, tik juodos spalvos ir komplektuota su 1 TB talpos disku. „Xbox One X“ procesorius yra veikiantis aukštesniu dažniu (2,3 GHz vietoj 1,75 GHz „S“ modelyje), turi 12 GB spartesnės GDDR5 atminties (vietoj 8 GB DDR3 „S“ modelyje) ir žymiai galingesnį grafikos procesorių, kuris gali atlikti 6 TFLOPS operacijų (vietoj tik 1,4 TFLOPS „S“ modelyje) ir yra ekvivalentus "AMD Radeon RX 580" vaizdo plokštei. Pasak „Microsoft“, „Xbox One X“ parametrai įgalina žaisti žaidimus 4K raiška. „Xbox One X“ reguliari kaina JAV buvo 499,99 JAV dolerių, kas dvigubai daugiau nei „S“ 500 GB modelio ($249,99).
Didysis barškutis
Didysis barškutis (Rhinanthus serotinus) – džioveklinių (Orobanchaceae) šeimos barškučių (Rhinanthus) genties augalas. Savaime auga Eurazijoje, taip pat ir Lietuvoje.
Ekologija
thumb|left|200px Auga pievose, dirvonuose, pamiškėse, miško aikštelėse, pasėliuose. Randamas iki 1300 m aukštyje.
Tai pusiau parazitinis augalas, kuris haustorijomis prikimba prie varpinių žolių, dobilų ir kitų augalų šaknų ir siurbia iš jų maisto medžiagas. Žiedus lanko kamanės, rečiau drugiai.