cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
2000 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
'''2000 m. Lietuvos šachmatų čempionatas''' – tai 67-asis Lietuvos vyrų ir 53-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.
Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas
67-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko 2000 m. kovo 25 – balandžio 2 dienomis Vilniuje.
Dalyviai
Dalyvavo 54 šachmatininkai. Jie žaidė šveicariškąja sistema (9 ratai).
Po šešių ratų
Šeštajame rate 16 metei šiaulietei MDM V. Čmilytei, sužaidusiai su Vaidu Sakalausku lygiosiomis, nepavyko išlikti vienvaldžia lydere. Ją, turinčią 5 taškus, pasivijo du žaidėjai: tarptautinis didmeistris (DM) Darius Ruželė, įveikęs vilnietį tarptautinį meistrą (TM) ir DM Viktoras Gavrikovas, nugalėjęs TM Vytautą Šlapiką. Pustaškiu atsiliko DM Aloyzas Kveinys bei Vaidas Sakalauskas. Po 4 taškus turėjo 9 šachmatininkai.).
Po aštuonių ratų
Septintajame rate V. Čmilytė su V. Gavrikovu baigė lygiosiomis. Taip pat po pustaškį pasidalijo D. Ruželė ir A. Kveinys. V. Sakalauskas įveikė Š. Šulskį. Aštuntajame rate Viktorija Čmilytė baltosiomis figūromis, po 5 valandų kovos, bokštų baigmėje įveikė TM Algirdą Bandzą. Lygiosiomis sužaidė: Darius Ruželė su Viktoru Gavrikovu, Vidmantas Mališauskas – su Vaidu Sakalausku ir Algimantas Butnorius – su Aloyzu Kveiniu. Sužaidus aštuonius ratus į priekį vėl išsiveržė moterų didmeistrė iš Šiaulių Viktorija Čmilytė. Nuo jos pustaškiu buvo atsilikę didmeistriai Darius Ruželė, Viktoras Gavrikovas bei tarptautinis meistras iš Radviliškio – Vaidas Sakalauskas.
Devintasis ratas
Baigiantis 9 ratui, kai Viktorijos Čmilytės konkurentai Darius Ruželė, Vidmantas Mališauskas, Vaidas Sakalauskas bei Viktoras Gavrikovas savo partijas baigė lygiosiomis, pradėjo aiškėti, kad ji realiai pretenduoja į pirmąją vietą. Kai DM Aloyzas Kveinys laimėjo partiją prieš Viktoriją Čmilytę, o Vytautas Šlapikas juodosiomis figūromis įveikė Gintautą Piešiną susidarė situacija, kai pirmąją vietą, surinkę po 6,5 taško, dalijosi net šeši šachmatininkai. Suskaičiavus šešetuko papildomus rodiklius, paiškėjo, jog pirmąją vietą užėmė 16-metė šiaulietė moterų didmeistrė Viktorija Čmilytė. Sunkiau buvo išspręsti antros vietos likimą: didmeistrių D. Ruželės bei V. Gavrikovo papildomi rodikliai buvo labai artimi. Prireikė nemaža laiko viską tiksliai apskaičiuoti. Galiausiai antroji vieta atiteko D. Ruželei, o trečioji V. Gavrikovui. Ketvirtoje vietoje liko DM. A. Kveinys. Tarptautiniai meistrai V.Sakalauskas ir V. Šlapikas užėmė atitinkamai penktąją ir šeštąją vietas.
Visi šie šachmatininkai, pagal varžybų nuostatus pateko į olimpinę Lietuvos šachmatų rinktinę. Visi šeši žaidėjai bei tarptautiniai meistrai Aidas Labuckas ir Algimantas Butnorius, užėmę septintąją ir aštuntąją vietas, be atrankos varžybų pateko į 2001 m. Lietuvos vyrų šachmatų čempionato finala.
Lietuvos moterų šachmatų čempionatas
53-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 2000 m. vasario 12 – vasario 20 d. Jame šveicariškąja sistema (8 ratai) žaidė 24 šachmatininkės.
Moterų čempionato eiga
Nuo starto į priekį išsiveržė Asta Dambravaitė iš Vilkaviškio, kurios sąskaitoje po 4 ratų buvo 3,5, o po 5 – 4,5 taško. Ją persekiojo nemažas būrys šachmatininkių, tad lyderė negalėjo laisvai atsikvėpti.
Šeštajame rate A. Dambravaitė pralaimėjo Eglei Morkūnaitei ir užleido jai pirmąją vietą. Tačiau naujoji lyderė pirmavo neilgai. Tad, surinkusios po 5 taškus, pirmavo net penkios žaidėjos.
Septinajame rate V. Čmilytė nugalėjo A. Dambravaitę, E. Morkūnaitė sužaidė lygiosiomis su praeitų metų čempione Rita Varniene, o Lina Stasiūnaitė neįveikė Kristinos Apanavičiūtės. Prieš lemiamą paskutinį ratą 16-metė šiaulietė Viktorija Čmilytė turėjo 6 taškus ir pustaškiu lenkė E. Morkūnaitę, R. Varnienę ir L. Stasiūnaitę. Paskutiniame rate lėmė pasiruošimas ir nusiteikimas. Tačiau tai pavyko ne visoms: Eglė Morkūnaitė galimai “perdegė” dar prieš savo partiją su Daiva Batyte iš Vilniaus ir po neilgos kovos pripažino savo pralaimėjimą. Netrukus, nenorėdama rizikuoti, turėdama geresnę padėtį MDM V. Čmilytė sutiko lygiosiomis baigti partiją su L. Stasiūnaite ir, surinkusi 6,5 taško užsitikrino sau pirmąją vietą. Nugalėtoja labai gerai finišavo, o jos varžovės sulėtino tempą.
Pagal čempionato nuostatus 1-4 vietą užėmusios šachmatininkės įgijo teisę atstovauti Lietuvai 2000 m. moterų šachmatų olimpiadoje Stambule.
Lentelė
2000 m. Lietuvos moterų šachmatų čempionato partijos
Pievinis (Zarasų r., Turmanto sen.)
Pievinis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, Turmanto seniūnijoje, apie 7,5 km į pietus nuo Turmanto, Magūnų miške. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,19 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 150,1 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais. Ežeras nenutekantis, priklauso Smalvos upės baseinui.
Mamu
Mamu (pranc. Mamou) – miestas Futa Džalone, Gvinėjoje. Miestas iškilo prie geležinkelio linijos tarp Konakrio ir Kankano.
Pagrindinė pramonės šaka iki XX amažiaus 10-o dešimtmečio buvo mėsos gaminių perdirbimas. Taip pat Mamu yra svarbus kelių susikirtimo taškas.
Gvinėjoje yra antras miestas pavadinimu Mamu.
Ošas
Ošas yra antras pagal gyventojų skaičių miestas Kirgizijoje, Ferganos slėnyje, pietinėje šalies dalyje.
Istorija
Ošas yra vienas seniausių miestų Centrinėje Azijoje, žinomas nuo VIII a. kaip šilko gamybos centras šalia Šilko kelio.
Babūras, Mogolų dinastijos pradininkas ir Timūro palikuonis, gimė šalia Andižano (Uzbekistanas), Ferganos slėnyje ir čia pradėjo šiaurės Indijos nukariavimo žygius.
Miestą 1876 m. buvo okupavusi Rusija, besivaržanti su Britanijos Imperija dėl dominavimo Vidurinėje Azijoje.
Turizmas
Mieste yra keli paminklai, tarp kurių paminėtinos pietų Kirgizijos „carienės“ Kurmanžanos Datkos ir Lenino statulos, rusų-ortodoksų cerkvė (vėl atidaryta po Tarybų Sąjungos griūties), taip kelios mečetės. Nuo populiaraus Suleimano kalnas atsiveria Ošo panorama; kalne yra urvas, šalia jo – muziejus, saugantis archeologines, geologines ir istorines kolekcijas, čia galima rasti informacijos apie vietinę florą ir fauną.
Pietų Olandija
Pietų Olandija – Nyderlandų provincija, esanti šalies pietvakarinėje dalyje. Šiaurėje ribojas su Šiaurės Olandijos, rytuose su Utrechto ir pietuose su Zelandijos provincijomis. Vakaruose provincijos krantus skalauja Šiaurės jūra.
Zanavykas (laikraštis)
Zanavykas – zanavykų kultūros ir kraštotyros laikraštis, leistas nuo 1989 m. spalio mėn. Šakiuose.
istorija
Įsteigė Lietuvos kraštotyros draugijos Šakių rajono skyrius J. Bakšo iniciatyva. 1989–1992 m. buvo mėnraštis, nuo 1993 m. – ketvirtinis leidinys. Tiražas 1989 m. – 3000 egz., 1997 m. – 600 egz.
Rašė apie zanavykų krašto istoriją ir kultūrą, kraštotyrininkų darbus.
Boleslovas Jakutis
Boleslovas Jakutis (1890 m. sausio 14 d. Kalviškė, Dūkšto valsčius – 1969 m. rugsėjo 28 d. Edinburgas) – Lietuvos karinis veikėjas, Generalinio štabo pulkininkas.
Biografija
Baigė Rimšės liaudies mokyklą. Dalyvavo Pirmajame pasauliniame kare. 1915 m. baigė Karo mokyklą Maskvoje. Grįžęs į Lietuvą 1919 m. vasario mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę, Karo mokyklos vado adjutantas. 1920 m. sausio mėn. – 1921 m. gegužės mėn. Trečiosios brigados štabo viršininkas. 1920 m. dalyvavo Nepriklausomybės kovose su Lenkijos kariuomenės daliniais. Nuo 1921 m. gegužės mėn. ėjo Generalinio štabo III (Operacijų) skyriaus viršininko pareigas, nuo 1922 m. kovo mėn.– skyriaus viršininkas. 1923 m. sausio mėn. dalyvavo Klaipėdos sukilime, karo atašė prie Lietuvos vyriausybės atstovo Klaipėdoje. 1923 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus, 1926 m. – Belgijos karo akademiją. Nuo 1926 m. gruodžio mėn. Vyriausiojo štabo III skyriaus susisiekimo dalies, nuo 1927 m. rugsėjo mėn. – skyriaus viršininkas; kartu dėstė Aukštuosiuose karininkų kursuose. 1927 m. Generalinio štabo pulkininkas. Nuo 1930 m. sausio mėn. karo atstovas Baltijos (Pabaltijo) valstybėms. Nuo 1937 m. gegužės dėstė Karo mokykloje. TSRS okupavus Lietuvą 1940 m. rugpjūčio mėn. iš kariuomenės atleistas. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1948 m. išvyko į Didžiąją Britaniją.
Patoso sala
thumb|250px|Palydovinė nuotrauka
Patoso sala  – nedidelė sala Karibų jūroje, Pietų Antilų salose, Parijos įlankoje, 8 km į rytus nuo Parijos pusiasalio, netoli Trinidado pakrančių. Priklauso Venesuelai (Venesuelos federalinės valdos). Plotas – 0,6 km².
Sala apaugusi kserofitiniais krūmynais. Gyvena kelios driežų rūšys, ožkos. Patoso sala praktiškai negyvenama, tačiau prie Puerto Prinsipalio įlankos gyvena žvejų šeima.
1942 m. oficialiai tapo Venesuelos dalimi, kuomet perleista iš Didžiosios Britanijos.
Sent Kitso ir Nevio vyrų futbolo rinktinė
Sent Kitso ir Nevio vyrų futbolo rinktinė – Sent Kitsui ir Neviui atstovaujanti nacionalinė futbolo komanda, kurią kontroliuoja Sent Kitso ir Nevio futbolo asociacija.
Sent Kitsas ir Nevis 1997 m. Karibų taurėje užėmė antrą vietą. Rinktinė nedalyvavo nė viename pasaulio ar žemyno čempionate.
FIFA ir CONCACAF narys nuo 1994 m.
Kardelis (reikšmės)
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kardelienė (ištekėjusi moteris) ir Kardelytė (mergautinė pavardė).
Gvatemalos vėliava
right|thumb|[[Vaizdas:FIAV 011011.svg|20px Nacionalinė vėliava. Santykis: 5:8]] thumb|Karinė vėliava Gvatemalos vėliava – vėliava sudaryta iš 2 spalvų – mėlynos ir baltos. Mėlyna spalva, kuri yra dešiniame ir kairiame šone, žymi du šalį juosiančius vandenynus, o balta spalva – ramybę.
Isonoja (palydovas)
Isonoja arba Jupiteris XXVI – natūralus Jupiterio palydovas, atrastas 2000 m. Havajų Universiteto astronomų komandos, kuriai vadovavo Scott S. Sheppard. Iškart po atradimo šiam palydovui buvo suteiktas laikinas S/2000 J 6 pavadinimas. Vėliau pavadintas vienos iš danaidžių vardu.
Priklauso Karmės palydovų grupei.
Elegijus Bukaitis
Elegijus Bukaitis (1941 m. sausio 17 d. Kaune – 2020 m. gegužės 27 d. Vilniuje ) – Lietuvos baleto artistas, baletmeisteris choreografas.
Biografija
1962 m. baigė Leningrado choreografijos mokyklą. 1962–1971 m. studijavo Leningrado konservatorijoje.
1962–1964 m. Lietuvos operos ir baleto teatro, 1964–1971 m. Leningrado mažojo operos ir baleto teatro baleto artistas. 1971–1973 m. Lietuvos operos ir baleto teatro baletmeisteris, 1973–1978 m. ir 1991–1992 m. vyr. baletmeisteris. 1978–1986 m. dirbo choreografu Estrados ir orkestrų ansamblių susivienijime, Kauno, Kemerovo muzikos teatruose. Nuo 1984 m. vadovavo VRM kultūros ir sporto rūmų Šokio ritmo plastinės improvizacijos studijai. Sukūrė operų, operečių, kino filmų choreografijų.
Nuo 1996 m. buvo Lietuvos našlaičių brolijos vadovas. Vaikai Marius, Giedrius.
Pastatyti baletai
Lietuvos operos ir baleto teatre:
Klaipėdos muzikiniame teatre:
Egerija
thumb|EgerijaRomėnų mitologijoje Egerija – italikų nimfa, karaliaus Numos Pompilijaus žmona. Pasakojama, kad Egerijos patartas Numa Pompilijus Romoje įvedė religinius kultus. Karaliui Egerija buvo išpranašavusi, jog tol, kol nebus prarastas iš dangaus nukritęs Ancilės skydas, tol egzistuos Romos miestas.
Ilgainiui Egerijos kultas sutapo su Dianos kultu.
Mirus Numai Pompilijui, šventojoje Karmentos giraitėje Egerija pavirto tekančiu šaltiniu; semti vandens čia ateidavo vestalės (Ovidijus, „Metamorfozės“ XV. 479).
Beit Šeanas
Beit Šeanas – miestas šiaurės Izraelyje, prie Jordano upės.
Istorija
Minimas nuo XV a. pr. m. e. Antikos laikais vadintas Skitopoliu.
Savivaldybė (Latvija)
thumb|300px|Latvijos savivaldybės iki 2021 m. reformos Savivaldybės Latvijoje  – Latvijos administracinio suskirstymo vienetas. Sudarytos 2009 m. liepos 1 d. administracinės-teritorinės reformos metu, kai nuo tarybinių laikų likę 26 rajonai ir 7 miestai buvo perskirstyti į 109 savivaldybes ir 9 miestus. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos liko 36 savivaldybės (novadi) ir 7 valstybinės reikšmės miestų savivaldybių teritorijos (valstspilsētu pašvaldību teritorijas). Savivaldybės smulkiau skirstomos į valsčius.
Varėnos rajono taryba 1990–1995 m.
thumb|250px|Varėnos rajono savivaldybės administracija Varėnos rajono taryba – Varėnos rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1990 m. kovo 24 d., pakartotinis balsavimas (II turas) – balandžio 7 d. Pilnas pavadinimas – Varėnos rajono Liaudies deputatų taryba, nuo 1990 m. balandžio mėn. Varėnos rajono taryba.
Teisinis pagrindas
Vietos savivaldos pagrindų įstatymu, priimtu 1990 m. vasario 12 d., savivaldybės suskirstytos į žemesniosios pakopos savivaldybes – apylinkės, gyvenvietės (valsčiai), rajono (apskrities) miestai ir aukštesniosios pakopos savivaldybes – rajonai, apskritys, respublikos miestai. Varėnos rajonui priskirtas aukštesniosios pakopos savivaldybės statusas. Savivaldybių teises kiek suvaržė 1993 m. spalio 12 d. Seimo priimtos įstatymo pataisos.
Rinkimai, vadovaujantis Lietuvos TRS Aukščiausiosios Tarybos 1989 m. gruodžio 7 d. priimtu „Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Vietinių liaudies deputatų tarybų rinkimų įstatymu“ vyko pagal mažoritarinę sistemą. Kandidatus kelti galėjo renkamos tarybos teritorijoje esančių visuomeninių, politinių organizacijų, visuomeninių judėjimų rajonų ir miestų organai, taip pat ne mažiau, kaip 50 darbo ar gyvenamosios vietos piliečių susirinkimas. Tai buvo pirmieji laisvi ir demokratiški rinkimai po 1925 m. savivaldybių tarybų rinkimų.
Kareiva
Kareiva − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kareivienė (ištekėjusi moteris) ir Kareivaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Vojni Pogoželis
Vojni Pogoželis  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1203 metais. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 29 namai ir 183 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 35 namai ir 261 gyventojas, iš kurių 124 vyrai ir 137 moterys, 251 lenkas ir 10 gudų.
Žemaičių dainos
Žemaičių dainos dažniausiai daugiabalsės, skambios, melodingos, muzika linksma. Būdingi atskirų garsų, skiemenų pratęsimai, atsikvėpimai viduryje žodžio, įvairūs melodiniai papuošimai. Paplitęs dainavimo būdas, kai pradeda vienas asmuo, po to įstoja kiti pritariamuoju balsu. Pusę posmelio dainuoja vyrai, kitą pusę – moterys.
Luizė (Klaipėda)
Luizė – Klaipėdos miesto dalis, išsidėsčiusi tarp Kretingos, Panevėžio, Anykščių, Pievų gatvių ir Šiaurės prospekto. Prestižinis gyvenamųjų namų rajonas. Dominuoja privatūs, ištaigingi pastatai, šiaurinėje rajono dalyje stovi keli standartiniai blokiniai penkiaaukščiai. Čia stovi vienintelis šalyje atviras dviračių trekas, Klaipėdos Šv. Kazimiero bažnyčia. Rajone įsikūrę nemažai mokymo įstaigų – LCC tarptautinis universitetas, Klaipėdos pagrindinė mokykla Universa Via, Klaipėdos 2-oji specialioji mokykla.
Etimologija
Luizė yra asmenvardinis vietovardis, pavadintas Prūsijos karalienės Luizės, su karaliumi gyvenusios Klaipėdoje 1807–1808 m., garbei.
Užliedžių herbas
Užliedžių herbas – vienas iš Užliedžių heraldikos atributų.
Aprašas
Herbo skydo žaliame lauke dvi auksinės atgal žiūrinčios griežlės.
Simbolika
Simbolių kalboje paukščiai - tarpininkai tarp žemės ir dangaus, išminties, intelekto įsikūnijimas. Žalia spalva simbolizuoja laisvę, grožį, džiaugsmą. Tai vilties spalva.
Istorija
Apie pusę Užliedžių seniūnijos teritorijos užima miškai, drėgnos Nevėžio pakrančių pievos. Jose veisiasi reti į Raudonąją knygą įrašyti laukiniai paukščiai - griežlės, dar vadinamos balų vištelėmis. Svarstant herbo idėjas, buvo nuspręsta įamžinti šiuos paukščius.
Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas. Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą 2009 m. sausio 19 d. patvirtino dekretu Nr. 1K-1677.
S/2003 J 9
S/2003 J 9 – natūralus Jupiterio palydovas, atrastas 2003 m. Havajų Universiteto astronomų komandos, kuriai vadovavo Scott S. Sheppard.
Priklauso Karmės palydovų grupei.
Karklelis
Karklelis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Karklelienė (ištekėjusi moteris) ir Karklelytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Jokūbas Dembinskis
Jokūbas Dembinskis (Jokūbas iš Debno) (1427–1490 m. sausio 15 d.) – Lenkijos karinis ir valstybinis veikėjas, Karūnos didysis iždininkas (1460–1468), Karūnos didysis kancleris (1469–1473), Sandomiero vaivada (1473–1478), Krokuvos kaštelionas (1478–1490).
Biografija
thumb|left|260px|Debno pilis Lenkijos bajorų Dembinskių giminės atstovas, herbo „Odrowąż“ savininkas.
1448–1460 metais – Krokuvos pataurininkas, 1457–1459 metais – Karūnos didysis taurininkas. 1460–1468 metais – Karūnos didysis iždininkas, Karūnios didysis kancleris 1469–1473 metais.
1473–1478 metais – Sandomiero vaivada, 1478–1490 metais – Krokuvos kaštelionas. Taip pat buvo Becko ir Sandomiero (1462–1479), Pšedečo (1463–1471), Osvencimo (1467–1473) ir Krokuvos (1463–1490) seniūnas.
Trylikos metų karo tarp Lenkijos ir Teutonų ordino (1454–1466) metu Jokūbas Dembinskis kovėsi su kryžiuočiais Choinico (1454), Gnevo (1457) ir Vačemo (1460) mūšiuose.
San Pedro de Atakama
San Pedro de Atakama  – miestas šiaurės Čilėje, Antofagastos regione, El Loa provincijoje, 106 km į pietryčius nuo Kalamos, Atakamos dykumoje, Atakamos plokščiakalnyje, netoli Likankaburo ugnikalnio. Keliai į Kalamą, Chuchujų (per Chamos perėją), Saltą, Ujunį (per Portusuelo del Kachono perėją).
Veikia R. P. Gustavo Le Paige archeologijos muziejus, katalikų bažnyčia. Miestas išlaikęs tradicinę plūkto molio namų architektūrą. San Pedro de Atakama yra svarbus turistinis centras visoje šiaurės Čilėje. Svarbiausi apylinkių lankytini objektai: Likankaburo ugnikalnis, El Tatijo geizerių slėnis, Atakamos druskos lyguma, Pukara de Kitoras, Miskančio lagūna, Mėnulio slėnis, Ljano de Čachnantoro observatorija. Netoliese Bolivijoje yra Eduardo Abaroa Andų faunos nacionalinis rezervatas. Atakamos smėlynuose vystomas smėlio slidinėjimas.
Istorija
Senovėje dabartinio miesto apylinkėse gyvavo atakamų kultūra, yra išlikę nemažai jos archeologinių radinių.
Invariantas (fizika)
Invariantas fizikoje – fizikinis dydis, kurio vertė nekinta tam tikrų transformacijų poveikyje. Pavyzdžiui, energija, judesio kiekis, judesio kiekio momentas uždarose sistemose.
Invariantais taip pat vadinami dydžiai, nepriklausantys nuo eksperimento sąlygų, tarkim nuo atskaitos sistemos. Taip Reliatyvumo teorijoje laiko tarpas tarp dviejų įvykių stebėtojams, judantiems skirtingais greičiais bus skirtingas. Tačiau intervalas keturmačiame erdvėlaikyje tarp tų įvykių bus visada toks pat bet kokiais greičiais judantiems stebėtojams (be pagreičio). Šviesos greitis vakuume šiuo atžvilgiu irgi yra invariantas.
Niutoninės fizikos artinyje (Galilėjaus transformacijų atžvilgiu) invariantai yra pagreitis ir jėga.
Šiuolaikinėje fizikoje tvermės dėsniai grindžiami Neter (Noether’s) teorema, kuri teigia, kad visi jie atitinka tam tikroms simetrijoms fizikinėse teorijose. Pavyzdžiui, energijos tvermės dėsnis šiuo požiūriu susijęs su fizikinių dėsnių simetrija laiko atžvilgiu (t. y. fizikiniai dėsniai nesikeičia bėgant laikui), judesio kiekio tvermės dėsnis susijęs su fizikinių dėsnių simetrija poslinkio erdvėje atžvilgiu (t. y. fizikiniai dėsniai nesikeičia, perkėlus nagrinėjamą sistemą į kitą erdvės tašką).
Sacharozė
Sacharozė, cukrus – disacharidas natūralus saldiklis, kurio molekulinė formulė C12H22O11. Jį sudaro α gliukozės ir β fruktozės likučiai.
Sacharozė vandenyje tirpsta gerai, yra saldaus skonio. Tirpimo greitis tiesiogiai proporcingas temperatūrai. Sacharozės molekulė susidaro reaguojant dviem glikozidiniams hidroksilams, todėl gliukozės ir fruktozės likučiai sacharozės molekulėje yra acetalių formos. Pusacetalių grupių joje nėra, taigi pusiausvyra su aldehidine forma negalima. Vadinasi, sacharozė yra neredukuojantis disacharidas – ji nerodo kokybinės aldehidinės grupės reakcijos (pavyzdžiui, sidabrinio veidrodžio reakcijos).
Kaitinant sacharozę su rūgšties tirpalu, acetalinės grupės hidrolizuojasi ir susidaro D-gliukozė bei D-fruktozė: Gautas tirpalas, neutralizavus rūgštį, rodo sidabro veidrodžio reakciją. Tai rodo, kad jame yra gliukozės.
Sacharozė, reaguodama su kalcio hidroksidu, sudaro vandenyje tirpius kalcio sacharatus. Jie yra molekulių kompleksų, o ne druskų tipo. Paveikus juos anglies (IV) oksidu, iškrenta kalcio karbonato nuosėdos ir išsiskiria laisva sacharozė. Šia reakcija pagrįsta pramoninė sacharozės gavyba iš cukrinių runkelių arba cukrašvendrių: veikiami kalcio hidroksido, rūgštiniai junginiai ir baltymai nusėda, o sacharozė lieka tirpale kalcio sacharato forma.
Paplitimas
Sacharozė yra randama cukriniuose runkeliuose (16-20 %) ir cukranendrėse (14-26 %).
Baltarusijos futbolo varžybos 2004–2005 m.
Baltarusijos futbolo varžybos 2004–2005 m.
Šorėja
Šorėja (Shorea) – sparneninių (Dipterocarpaceae) šeimai priklausanti augalų gentis. Jai daugiausia priklauso medžiai, augantys Pietryčių Azijos tropiniuose miškuose. Gentis pavadinta Britų Indijos kompanijos generalgubernatoriaus John Shore garbei.
Matmenys
Tai vidutinio ir labai aukšti visžaliai medžiai. 2019 m. sausio 6 d. įlipus į medį, buvo išmatuota 100,8 m aukščio didžioji šorėja. Dabar oficialiai pripažinta aukščiausiu Žemės tropikų regiono medžiu, aukščiausiu medžiu Azijos žemyne bei aukščiausiu magnolijūnų skyriaus individu, o tarp šiuo metu (2019 m.) augančių aukščiausių medžių, tai antras pagal aukštį pasaulio medis. Daug aukštų, bet neišmatuotų šorėjų auga Maliau baseino draustinyje ir Danumo slėnyje.
Rūšys
Genčiai priklauso 196 rūšys, iš jų daug rūšių yra endeminės Borneo saloje. Didžioji dauguma šorėjų rūšių yra nykstančios ar ant išnykimo ribos. Jos naikinamos kertant tropinius miškus.
Stavropolio krašto herbas
thumb|right|200px|Stavropolio krašto herbas Stavropolio krašto herbas – oficialus Stavropolio krašto simbolis, patvirtintas 1997 m. gegužės 15 d.
Herbo aprašas
Herbos skydas prancūziškas/rusiškas, perkirstas: Skydo viršuje – auksinis dvigalvis erelis iš Rusijos Federacijos herbo.
Kauno Suzuki progimnazijos Šiaurės skyrius
Kauno Suzukio pradinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kaune, Šiaurės pr. 23, vykdžiusi pradinio ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 191824228. Dabar tai Kauno Suzuki progimnazijos skyrius.
Istorija
1991 m. rugsėjo 1 d. Kauno miesto mero 1991 m. liepos 17 d. potvarkiu Nr. 1104 104-asis lopšelis-darželis reorganizuotas į 5-ąją pradinę mokyklą-darželį. Kauno miesto valdybos 1993 m. birželio 29 d. potvarkiu Nr. 828-v 1993 m. rugsėjo 1 d. buvo reorganizuota į „Vėtrungės“ pagrindinę mokyklą. Kauno miesto valdybos 1997 m. birželio 24 d. sprendimu Nr. 481 1997 m. rugsėjo 1 d. Kauno „Vėtrungės“ pagrindinė mokykla buvo reorganizuota į Kauno „Vėtrungės“ pradinę mokyklą.
2010 m. Kauno „Vėtrungės“ pradinė mokykla Kalniečiuose pervadinta į Kauno Suzukio pradinę mokyklą. 2021 m. ji reorganizuota į Kauno Suzuki progimnaziją, kuri įsikūrė Vilijampolėje. Kalniečiuose liko progimnazijos skyrius.
Muteba Kidiaba
Robertas Muteba Kidiaba (Robert Muteba Kidiaba; g. 1976 m. vasario 1 d.) – Kongo Demokratinės Respublikos futbolininkas, rungtyniavęs vartininko pozicijoje. Ilgametis „TP Mazembe“ klubo žaidėjas, pagrindinis vartininkas.
Su „Mazembe“ klubu daug kartų laimėjo šalies čempionatą, dalyvavo Afrikos čempionų lygoje, Pasaulio klubų taurėje.
Kočė
thumb|250px|Salos žemėlapis
Kočė arba San Pedro de Kočė  – sala Karibų jūroje, prie pietinių Margaritos salos krantų. Priklauso Venesuelai, Nueva Espartos valstijai.
Salos plotas 55 km². Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 11 km, plotis iki 6 km. Paviršius banguotas, paveiktas erozijos, iškyla iki 60 m aukščio. Šiaurinis krantas skardingas, sudaro vaizdingus geologinius darinius. Apaugusi miškais, krūmynais.
Kočėje 2010 m. gyveno 8756 žmonės. Pagrindinė gyvenvietė – San Pedro de Kočė. Verčiamasi žvejyba ir kitų jūros gerybių gaudymu, druskos kasyba, turizmu. Yra oro uostas, jūrų uostas.
Theo Walcott
Teodoras Valkotas (g. 1989 m. kovo 16 d. Londone) – Anglijos ir Everton klubo puolėjas.
Arsenal
Puikus žaidimas greitai patraukė žiniasklaidos dėmesį. Theo Walcott žiniasklaida pripažino kaip vieną perspektyviausių savo amžiaus žaidėjų. Žiniasklaidoje buvo pranešta apie susidomėjimą žaidėjų iš tokiu garsių klubų kaip: Tottenham Hotspur F.C., Arsenal F.C., Chelsea F.C., Liverpool F.C., Manchester United F.C., Real Madrid, A.C. Milan, Juventus. 2006 m. sausio 20 d. Theo Walcott už £5 000 000 sumą (kuri ateityje, priklausomai nuo jo žaidimo gali išaugti iki £12 000 000) perėjo į Arsenal F.C.. 2006 m. vasario 7 d. žaidėjas debiutavo Arsenalo rezervinėje komandoje ir pelnė įvartį. 2006 m. kovo 17 d. per savo 17 gimtadienį žaidėjas pasirašė pirmąjį savo profesionalų kontraktą, pagal kurį uždirbdavo £1 000 000 per metus.
Anglijos vyrų futbolo rinktinė
2006 m. vasario 28 d. debiutavo Anglijos jaunimo (iki 19 metų) komandoje ir realizavo 11 m baudinį. Anglijos vyrų futbolo rinktinės trenerio Sveno Gorano Eriksono sprendimas kviesti jaunąjį puolėją į 2006 metų pasaulio futbolo čempionatą daug kam buvo netikėtas. 2006 m. gegužės 25 d. Theo Walcott debiutavo Anglijos B rinktinės rungtynėse prieš Baltarusiją. 2006 m. gegužės 30 d. Theo Walcott tapo jauniausiu Anglijos nacionalinėje komandoje žaidusiu žaidėju. Tuo metu jam tebuvo 17 metų ir 75 dienos.
Nors ir įtrauktas į 2006 metų čempionato sudėtį, T. Walcott čempionate nežaidė nei vieneriose runtynėse.
Irena Matijošaitienė
Irena Matijošaitienė (1957 m. liepos 19 d. Dūkšte, Ignalinos rajonas – 2013 m. kovo 14 d. Kaune) – vadybininkė, Kauno miesto savivaldybės politinė veikėja, Kauno miesto Tarybos narė, viena turtingiausių moterų Lietuvoje (savaitraščio „Ekonomika.lt“ duomenimis, jos turtas vertinamas 200 mln. Lt).
Biografija
miniatiūra|220px|left|Antkapinis paminklas (skulpt. [[Alfonsas Vaura|A. Vaura) ]] 1975 m. baigė Vilniaus Antakalnio vidurinę mokyklą, 1980 m. – Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakultetą, geografė-sinoptikė.
UAB „Plungės kooperatinė prekyba“ reklamos vadovė; UAB „Vičiūnai“, vadybininkė.
Nuo 2011 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narė nuo koalicijos „Vieningas Kaunas“.
Po patirtos kaukolės ir stuburo traumos 2013 m. kovo 14 d. mirė Kauno klinikose. Palaidota Petrašiūnų kapinėse.
Asmeninis gyvenimas
2010 m. kartu su profesionaliu atlikėju Ovidijumi Vyšniausku dalyvavo TV projekte „Žvaigždžių duetai 4“. Nors ir turėdamas žiūrovų palaikymą, duetas I. Matijošaitienės iniciatyva pasitraukė iš renginio pirma laiko.
Poilsis (Klaipėda)
Poilsis – Klaipėdos miesto dalis, esanti tarp Taikos prospekto, Naikupės, Minijos gatvių ir Statybininkų prospekto.
Statiniai
Rajone dominuoja standartiniai blokiniai gyvenamieji pastatai, tačiau pietinėje bei pietvakarinėje rajono dalyje, netoli „Eglės" turgaus stovi privačių gyvenamųjų pastatų kvartalai.
Įstaigos
Rajone įsikūręs „Klaipėdos sveikatos priežiūros centras“, lopšelis-darželis „Švyturėlis“, „Versmės“ specialioji mokykla-darželis, Klaipėdos universiteto Socialinių mokslų fakultetas, dažnai klaidingai priskiriamas Žvejybos uosto rajonui.
Atlantas (mitologija)
Atlantas graikų mitologijoje – titanas, Japeto ir Azijos sūnus, Prometėjo brolis. Todėl, kad kovėsi titanų pusėje dievų kare dėl Olimpo kalno, Dzeusas nubaudė jį laikyti pečiais parėmus dangaus skliautą.
Heraklis vykdydamas dvylika žygdarbių, įkalbėjo Atlantą už jį gauti auksinių obuolių iš hesperidžių saugomo sodo, pasiūlęs palaikyti dangaus skliautą kol šis grįšiąs. Grįždamas Atlantas nusprendė palikti dangaus skliautą laikyti Herakliui, bet šis jį pergudravęs, pasakydamas Atlantui jog jo apsiaustas smunkąs ir reikia jį pasitaisyti (kita versija – kol jis pasidarys pagalvę iš plaušų ir užsidės ant galvos). Taip Heraklis ir paliko Atlantą belaikantį dangaus skliautą.
Pagal vieną iš versijų Persėjas pavertė Atlantą akmeniu panaudodamas Medūzos galvą. Tai įvyko po to kai pagrasino Persėjui, nes norėjęs pasikalbėti su Dzeusu dėl jam tekusios bausmės.
Vaikai
Atlantas vaikų, daugiausia dukterų, susilaukė su įvairiomis deivėmis:
Kai kurie šaltiniai kertasi tarpusavyje nurodydami skirtinga tėvyste.
Metai be vasaros
Metai be vasaros – 1816 m. įvykęs klimato pasikeitimas, dėl kurio Šiaurės pusrutulio vidutinėse platumose vasarą nukrito vidutinė oro temperatūra. Tai sukėlė žymias žemdirbystės problemas. Visuotinė vidutinė temperatūra Žemėje nukrito 0,4-0,7 °C.
Metai be vasaros laikomi žemo Saulės aktyvumo ir Indonezijoje išsiveržusio Tamboros ugnikalnio sukeltos vulkaninės žiemos pasekme. 1815 m. Indonezijoje įvyko stipriausias per paskutinius 1600 m. ugnikalnio išsiveržimas, kurio metu į atmosferą buvo išmesti milžiniški kiekiai kietųjų dalelių. Be to, kelerius metus iki 1816 m. taip pat įvyko smarkių išsiveržimų, kurie prisidėjo prie atmosferos užteršimo dalelėmis (Sufrieras 1812 m., Avu 1812 m., Suvanosedžima 1813 m., Majonas 1814 m.).
1816 m. klimato kaita labiausiai pasireiškė šiaurės rytų JAV, Kanados rytų pakrantėje, Šiaurės Europoje. Pavasarį ir vasarą JAV tvyrojo tirštas sausas rūkas. Jis buvo rausvos spalvos, pro jį blyškiai švietė Saulė. 1816 m. gegužę stipri šalna nušaldė daugumą pasėlių. Birželio 6 d. sniegas iškrito Olbanyje, Meino valstijoje. Birželio pradžioje Kvebeko mieste prisnigo net 30 cm. Liepą ir rugpjūtį ežerų vanduo buvo užšalęs iki pat pietų Pensilvanijos. Dažnai pasireikšdavo dideli temperatūros šuoliai – nuo neigiamų iki normalių, ar net 35 °C karščių.
Britų salose 1816 m. vasarą ištisai pliaupė smarkūs lietūs. Dideli orų pasikeitimai užfiksuoti Vokietijoje, šiaurės Kinijoje. Indijoje vėlavo vasaros musonas. Dėl liūčių patvino Europos upės, šalnos fiksuotos net rugpjūtį. Italijoje, Vengrijoje krito spalvotas sniegas. Snigo net tokiose tropinėse vietose kaip Taivanas, pietryčių Kinija.
Dėl tokių orų žuvo didžioji derliaus dalis paveiktame regione. Prasidėjo badas, gyventojų neramumai, epidemijų plitimas, plėšimai. 1816–1817 m. žiema taip pat buvo neįprastai šalta. Naujojoje Anglijoje temperatūra nukrito iki -32 °C, užšalo Niujorko įlankos vandenys. Šveicarijoje smarkiai išsiplėtė Gjetro ledynas.
Karla
Karla − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Karlienė (ištekėjusi moteris) ir Karlaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Elena Jakutytė
Biografija
1932–1934 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo biologiją. 1950 m. baigė Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institutą. 1950–1970 m. dėstė Kauno vidurinėje meno mokykloje (nuo 1969 m. Kauno J. Naujalio vidurinė meno mokykla).
Kūryba
Kūrė daugiausia linoraižinius ir monotipijas. Sukūrė ekslibrisų, atvirukų, knygų iliustracijų, apipavidalino knygų (Aleksejus Tolstojus. „Auksinis raktelis, arba Buratino nuotykiai“ 1947 m.; „Vilkas ir ožiukai“ 1949 m.) Kūriniams būdingos lietuvių liaudies grafikai artimos dekoratyvios, apibendrintos formos, ekspresyvi raižysena, liaudies dainų ir švenčių tematika, tautodailės motyvai; monotipijos laisvo, ekspresyvaus piešinio, subtilių pastelinių spalvų derinių.
Svarbiausi kūriniai:
Parodose dalyvavo nuo 1952 m. Individualios parodos surengtos Kaune ir Vilniuje. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus.
Rišon Lezionas
Rišon Lezionas – miestas vidurio Izraelyje, 12 km į pietus nuo Tel Avivo, Guš Dano metropolijoje; ketvirtasis pagal dydį šalyje. Išvystyta statybų, vyno, paslaugų pramonė.
Istorija
Gyvenvietę 1882 m. įkūrė žydai, imigravę iš Europos. 1950 m. suteiktos miesto teisės.
Vojni Šubi Šlacheckiai
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1203 metais. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 33 namai ir 231 gyventojas. 1921 m. kaime buvo 77 namai ir 453 gyventojai, iš kurių 227 vyrai ir 226 moterys, 422 lenkai, 13 žydų ir 18 gudų.
Anglų literatūra
Anglų literatūra siaurąja prasme vadinama Anglijoje anglų kalba ir jos pirmtakėmis – senąja ir viduriniaja anglų kalba kurta ir kuriama literatūra. Taip ji atskiriama nuo škotų literatūros (anglų, škotų ir gėlų kalba), airių literatūros (anglų, airių kalba) ir amerikiečių literatūros.
Plačiaja prasme anglų literatūrai priskiriami ir kitų šalių literatūra anglų kalba – airių, škotų, valų, amerikiečių, kanadiečių, australų.
Anglų literatūros periodizacija remiasi visai Europai būdingomis epochomis (pvz., Renesansas) bei Anglijos valdovų valdymo periodais.
Senoji anglų literatūra () (500–1150 m.)
Senosios anglų literatūros fazė tęsiasi iki XI a. normanų užkariavimo. Žinomiausiais to laikotarpio anglų literatūros paminklas yra Beovulfas (Beowulf) – epinis germanų pasakojimas.
Lyrika: The Dream of the Rood.
Vidurinė anglų literatūra () (1150–1500 m.)
Po normanų užkariavimo 1066 m. šalyje atsirado prancūziškai kalbantis aukštasis sluoksnis, o po anglosaksų liaudies kalbos ir prancūzų dvaro ir kilmingųjų kalbos susimaišymo atsirado vidurinė anglų kalba (Anglo-normanų literatūra).
Apie XIV a. vidurį Anglijoje pradėjo formuotis nacionalinė literatūrinė kalba, pagrįsta Londono – valstybinio ir ūkinio šalies gyvenimo centro – dialektu. 1362 m. anglų kalba buvo pirmą kartą pradėta vartoti parlamento debatuose; tuo pačiu metu parlamentas nutarė, kad teismo bylos turi būti nagrinėjamos anglų kalba. Maždaug tuo pačiu metu anglų kalba pasidarė pagrindine mokyklų kalba. Anglų kalba parašyti ir svarbiausi literatūriniai tos epochos kūriniai. Anglų literatūra tuo laikotarpiu buvo dar viduramžiško pobūdžio. Džonas Goveris (John Gower, 1328–1408 m.) savo veikalus, pilnus vienuolynų mokslingumo, alegorizmo ir didaktikos, rašė trim kalbom: prancūzų, lotynų ir anglų.
Vienintelis XIV a. pabaigos anglų poetas, kurio kūrybai neabejotinai turėjo įtakos ankstyvasis italų Renesansas, buvo Petrarkos ir Bokačo amžininkas Geoffrey Chaucer (Džefris Čoseris, 1340–1400 m.). Jo brandžiausio laikotarpio kūriniams būdingi daugelis bruožų, kurie pilnutinai išsivystė tik Šekspyro epochoje: realizmas, pilnutinis ir stiprus tikrovės suvokimas, optimistiška pasaulėžiūra, platus ir humaniškas požiūris į žmogaus gyvenimą ir žmonių santykius. Čoseris ligi pat Šekspyro buvo didžiausias anglų žodžio menininkas. „Kenterberio pasakojimai“ yra visos literatūrinės Čoserio veiklos rezultatas; jis čia pasirodė kaip subrendęs menininkas, subtilus ir gilus tikrojo gyvenimo stebėtojas.
Dramaturgijos vėlesne Šekspyro prasme šiame etape nebuvo, jos vietoje buvo vietinės kilmės Mystery Play (Biblijos epizodų dramatizavimas), Morality Play (alegorinis dorybių ir nuodėmių kovos už žmogaus sielą atvaizdavimas) ir Interlude (dvaro aplinkoje patobulinti Morality Play, įtraukiant humanistinį ir politinį turinį). Be to egzistavo ir folklorinė švenčių tradicija (kaukių eitynės, karnavalai ir kt.).
Renesansas (1500–1649 m.)
Anglijos Renesansas chronologiškai sutampa su Tiudorų dinastijos valdymo laikotarpiu – nuo Henriko VII įžengimo į sostą (1485 m.) iki šios dinastijos paskutinės atstovės karalienės Elžbietos mirties (1603 m.). Tiudorams Henrikui VII (1485–1509) ir Henrikui VIII (1509-1547), nepaisant kilmingųjų ir bažnyčios pasipriešinimo, pavyko centralizuoti Anglijos valdymą ir sutelkti jį karaliaus dvare.
Priežastys, dėl kurių Anglijoje ėmė formuotis nauja, humanistinė kultūra, apskritai imant, buvo panašios į tas, dėl kurių Renesansas atsirado ir kitose Vakarų Europos šalyse, bet ši kultūra Anglijoje vystėsi specifinėmis vietos sąlygomis, kurios visą XVI šimtmetį teikė jai ypatingą pobūdį.
XVI a. Philip Sidney išpopuliarino sonetus, o Christopher Marlowe bei William Shakespeare sukūrė dabartinio anglų teatro pagrindus.
Europos žemyno kultūra skverbėsi į Angliją įvairiausiais keliais; kaip niekad anksčiau, gausiai plito verstinė literatūra; lygia greta su antikos klasikais Anglijoje buvo gausiai verčiami italų, prancūzų ir ispanų rašytojų kūriniai; labai paplito mokslinis - filosofinis judėjimas, kuris amžiaus pabaigoje vainikavosi Frensio Bekono (Francis Bacon, 1561–1626 m.) filosofinės sistemos atsiradimu. Bekonas lotynų kalba parašė utopinį romaną „Naujoji Atlantida“ (1623 m.), kuriame jis šlovina mokslą, laikydamas mokslinės technikos pažangą būsimojo laimingo žmonijos gyvenimo pagrindu. Nepaprastai išsivystė taip pat grožinė literatūra. Eidama keliu, kurį pramynė pirmieji italų lyrikų sekėjai Tomas Vajetas (Thomas Wyatt, 1503–1542 m.) ir Henris Hovardas, Sario grafas (Henry Howard Earl of Surrey, 1517–1547 m.), suklestėjo puiki lyrinių poetų plejada; kiti poetai sukūrė epines poemas, savo pobūdžiu artimas Ariosto ir Taso poemoms. Vajetas labiausiai mėgo Petrarkos poeziją ir, jos veikiamas, įvedė į anglų literatūrą soneto formą, kuri ligi tol Anglijoje buvo nežinoma. Vajetas dar sekė italų poetų kūryba, o Seris su ja elgėsi jau laisviau, nukrypdamas nuo griežtos italų soneto formos, bet laikydamasis lyrinės šio žanro esmės, tęsdamas ir tobulindamas šį žanrą anglų poezijoje. Taip pat sparčiai vystėsi anglų romanas: riterių, pastoralinis, avantiūrinis ir realinis - buitinis; pagaliau atsirado turtinga dramaturgija, kurios korifėjus buvo Šekspyras. Anglų Renesansas turėjo du stambius veikėjus – Tomą Morą ir Viljamą Šekspyrą. Pirmasis jų kūrė šios epochos pradžioje, antrasis – jos pabaigoje.
XVI a. Anglijoje lygia greta su lyrika ir poemomis vystėsi taip pat romanas. Pirmasis Renesanso epochos anglų romanas, plačiai paplitęs, susilaukęs ilgalaikio populiarumo ir daugybės sekimų, buvo Džono Lilio (John Lyly, 1554–1606 m.) romanas „Eufuesas“. Antras anglų romanas, skirtas rafinuotam dvariškių skoniui, buvo pastoralinis Filipo Sidnio (Philip Sidney, 1554–1586 m.) romanas „Arkadija“. Rašydamas šį romaną, autorius ėmė pavyzdžiais du garsius Renesanso epochos pastoralinius romanus – italų poeto Sanadzaro „Arkadiją“ ir ispanų rašytojo Montemajoro „Dianą“.
Moksliškojo - galantiškojo ir pastoralinio romanų tradiciją anglų literatūroje tęsė Tomas Lodžas (Thomas Lodge, 1558–1625 m.) ir Robertas Grinas (Robert Greene, 1558–1592 m.), kurie kartu buvo ir dramaturgai.
Ispanų tipo pikareskiniam romanui artimas taip pat puikus Tomo Nešo (Thomas Nash, 1567–1601 m.) buitinis romanas „Nelaimingas keliautojas, arba Džeko Viltono gyvenimas“, tolimas Defo romano pirmtakas.
Renesanso epochoje Anglijoje ypatingai suklestėjo draminė literatūra, glaudžiai susijusi su tuo metu labai išpopuliarėjusiais teatro vaidinimais ir išaugusiu scenos menu. Nors anglų drama buvo veikiama tiek antikinės, tiek ir klasikinės - humanistinės Europos dramaturgijos, ji vis dėlto iš esmės išsaugojo savo nacionalinį charakterį, augdama tiesiogiai iš viduramžių dramos žanrų – moralitė ir interliudijų. Moralitė buvo ypač patogi naujų, humanistinių idėjų propagavimo forma, ir todėl pradžioje humanistai ypač dažnai jomis naudodavosi, svarstydami įvairias etines, religines ir politines problemas. Pagrindinės šio žanro savybės – alegorizmas ir didaktizmas. Iš moralitė palaipsniui vystėsi nauja, pasaulietinė drama, turinti ir istorinės dramos bruožų. Pavyzdžiu gali būti Džono Beilo (John Bale, 1495–1563 m.) kūriniai. XVI a. pirmojoje pusėje Anglijoje buvo paplitusi dar kita teatro vaidinimų rūšis – interliudijos. Čia šitaip buvo vadinamos ne tik komiško turinio pjesės, įterpiamos tarp religinės dramos dalių, bet ir įvairios kitos komiškos pjesės, kuriose dalyvaudavo keletas veikėjų. Todėl moralitė ir interliudijos vienos nuo kitų mažai kuo skyrėsi. Tokio pobūdžio yra Džono Heivudo (John Heywood, 1495–1565 m.) interliudijos, parašytos XVI a. trečiajame dešimtmetyje.
XVI a. septintajame dešimtmetyje Anglijoje atsirado jau daug įvairaus tipo komedijų. Kai kuriose iš jų buvo sekama antikinėmis, kitose – italų komedijomis, kurios, savo ruožtu, neretai buvo pagrįstos antikos pavyzdžiais. Kartais taip pat pjesių siužetai buvo imami iš ispanų literatūros (pavyzdžiui, „Selestina“ perdirbta į linksmą anglų komediją „Kalistas ir Melibėja“).
Greitai Anglijoje atsirado ir renesansinė tragedija, kuriai pavyzdžiu, kaip ir kitose šalyse, buvo daugiausia Senekos tragedijos. 1561 m. buvo pastatyta pjesė, kuri paprastai laikoma pirmąja anglų tragedija, – Tomo Nortono ir Tomo Sekvilio „Gorbodukas“.
Tomas Kidas (Thomas Kyd, 1558–1594 m.) yra laikomas patetinės, melodramai artimos tragedijos pradininku. Dėl gausių žudynių ir įvairių piktadarysčių šis žanras vadinamas „kruvinuoju“. Jis buvo žinomas daugiausia savo „Ispaniškąja tragedija“. Siužetinėmis situacijomis ir technika Kido pjesės turi daug bendra su Šekspyro „Hamletu“. Šitai juo įdomiau, nes būtent Kidui priskiriama ligi mūsų neišlikusi pjesė apie Hamletą, parašyta pirma Šekspyro.
Vienas svarbiausių ir talentingiausių Šekspyro pirmtakų buvo Kristoferas Marlo (Christopher Marlowe, 1564–1593 m.). Marlo buvo pirmasis rašytojas, dramine forma apdorojęs legendą apie Faustą, neseniai paskelbtą vokiečių tautosakos knygoje. Jo pjesė „Tragiška daktaro Fausto gyvenimo ir mirties istorija“, parašyta apie 1588–1589 m., žymiai pakeitė filosofinę ir moralinę padavimo prasmę, nors siužetu ji labai artima tautosakos knygai.
Apie XVI a. paskutinį dešimtmetį anglų dramaturgija itin suklestėjo. Įžymių dramaturgų plejados – Lilio, Marlo, Kido, Grino, Lodžo, Pilio ir kitų sukurtai anglų dramai būdinga žanrų įvairovė, tobulas technikos meistriškumas, idėjinis turiningumas. Tačiau visus tuos dramaturgus pranoko žymiausias anglų Renesanso rašytojas Šekspyras.
Šekspyras savo kūryboje nepaprastai pagilino visa, ką jis buvo perėmęs iš pirmtakų. Jis ne tik pasiekė didelio meistriškumo, bet ir taip giliai ir apibendrintai išreiškė gyvenamojo meto jausmus, mintis ir problemas, kad jo kūriniai pranoko savo epochą ir liko meniškai ir idėjiškai gyvybingi ligi mūsų dienų. Šekspyro kūryboje yra išreikštos humanistinės idėjos aukščiausia jų forma. Tačiau bet koks tendencingumas jam giliai svetimas. Jis atskleidžia žmonių charakterių esmę, žmonių elgesio priežastis ir pasekmes, leisdamas žiūrovams arba skaitytojams patiems daryti iš to išvadas. Šekspyras plačiai ir visapusiškai vaizduoja gyvenimą.
Šekspyro laikų dramaturgijoje gyvavo kelios viena kitai priešiškos srovės. Tačiau visos jos sudarė griežtą opoziciją puritonams, kurie pirmaisiais Jokūbo I valdymo metais dar stipriau kovojo prieš teatrą. Viena dramaturgų grupė kūrė visuomeninio - politinio turinio tragediją ir realistinę papročių komediją. Šie dramaturgai sekė antikiniais vaizdais arba sėmėsi medžiagos tiesiogiai iš Anglijos miestų buities. Kita dramaturgijos kryptis priešpastatė pramogines, žaismingos intrigos pjeses.
Pirmajai iš nurodytų krypčių priklausė Benas Džonsonas (Ben Jonson, 1573–1637 m.), stambiausias rašytojas iš artimiausių Šekspyro amžininkų, pasireiškęs kaip produktyvus dramaturgas, lyrinis poetas, antikinių autorių vertėjas ir literatūros kritikas. Antros stovyklos tipiškas dramaturgas buvo Džonas Fletčeris (John Fletcher, 1579–1625 m.). Dėl žaismingumo bei puikios sceninės technikos Fletčerio dramaturgija turėjo didelį pasisekimą amžininkų tarpe. Paskutiniuoju anglų teatro gyvavimo laikotarpiu (prieš jo uždarymą revoliucijos metais) Fletčeris buvo mėgstamiausias dramaturgas, didele dalimi išstūmęs iš scenos Šekspyro pjeses. Jis turėjo didelę įtaką ir Restauracijos laikotarpio anglų teatrui.
XVII a. herojiškasis anglų teatro laikotarpis ėmė artėti į pabaigą. Artėjo puritonų revoliucija. Netrukus po pilietinio karo pradžios trimis revoliucinio parlamento aktais (1642, 1647, 1648 m.) teatras Anglijoje buvo uždarytas, o teatrų pastatai sugriauti; pasirodymas scenoje buvo paskelbtas nusikaltimu, o aktorius įsakyta viešai plakti bizūnais ir sodinti į kalėjimą.
Barra velodromas
Barra velodromas – sportinis velodromas Rio de Žaneire, Brazilijoje. Jacarepagua autodromo komplekso dalis.
Istorija
Velodromas atidarytas 2007 m. ir tais pačiais metais jame vyko Pan Amerikos žaidynių dviračių treko varžybos. 2013–2015 m. suplanuotas arenos renovavimas ir pritaikymas 2016 m. vasaros olimpinėms žaidynėms.
Eirenė (palydovas)
Eirenė (iki galutinai pavadinant buvo S/2003 J 5) – natūralus Jupiterio palydovas, atrastas 2003 m. Havajų Universiteto astronomų komandos, kuriai vadovavo Scott S. Sheppard. 2012 m šaltinyje šis palydovas (ten minimas kaip S/2003 J 5) aprašytas kaip „pamestas“.
Pavadinimo kilmė
Mitologijoje Eirenė – taikos deivė, Dzeuso ir Temidės dukra.
Karlonas
Karlonas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Karlonienė (ištekėjusi moteris) ir Karlonaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Čamų kalba
Čamų kalba – austronezinių kalbų šeimai priklausanti kalba, vartojama čamų tautybės žmonių, gyvenančių Pietryčių Azijoje (Kambodžoje, Vietname, Tailande ir kt.).
Išskiriamos 3 pagrindinės kalbos/tarmės:
Dadra ir Nagar Havelis
2020 m. sausį Dadra ir Nagar Havelis sujungtas su Damanu ir Diu į bendrą sąjunginę teritoriją.
Istorija
Dadra ir Nagar Havelis nuo 1779 iki 1954 metų buvo portugalų kolonija. Nuo 1954 iki 1961 m. teritorija turėjo savo vyriausybę, administracija vadinosi Varišta Panchajat Laisvosios Dadros ir Nagar Havelio. Sąjungine teritorija tapo 1961 metais, ją tiesiogiai valdė Indijos parlamentas, Žemieji Rūmai (Lok Sabha) ir Aukštieji rūmai (Radžja Sabha).
Žalia
Žalia spalva – viena iš spektro spalvų. Žalia yra tarp pagrindinių spektro spalvų – mėlynos ir geltonos, todėl gali būti gaunama sumaišius šias spalvas.
Žalia spalva gamtoje paplitusi, nes šios spalvos yra augalų lapai (šiuos nudažo augalo fotosintezei būtinas chlorofilas). Gyvūnamas žalia spalva padeda užsimaskuoti tokioje aplinkoje. Žali gali būti varliagyvai, ropliai, paukščiai, vabzdžiai, kai kurios žuvys.
Žalią žmogaus akių spalvą lemia mažesnis nei įprasta kiekis melanino (pridedančio geltoną atspalvį) kartu su mėlyną spalvą suteikiančia Relėjaus sklaida. Atskiro žalios spalvos pigmento žmonės neturi. Žalia akių spalva paplitusi šiaurės ir centrinėje Europoje, nors pasitaiko ir kitur.
==Spektro žalia==
Rudiškių herbas
Rudiškių herbas – Rudiškių kaimo ir seniūnijos (Joniškio rajono savivaldybė) heraldinis atributas.
Aprašas
Sidabriniame lauke raudonas plūgas su išaugančiomis iš jo rankenų raudonomis apynių virkščiomis su lapais ir spurgais.