cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Love Hurts Tour
Apie turą
Palyginus su ankstesniu Cher turu, šis buvo mažiau įmantrus, bet kontroversiškesnis dėl jame naudotų kostiumų ir religinių simbolių. Scenos viduryje buvo didelis išdžiūvęs medis, kurio šakos driekėsi į abu scenos kraštus. Taip pat stovėjo plytų imitacijos kolonos, kurių viršuje buvo religinis simbolis: perdurta gyvatė; stilizuota žuvis, kurią pirmieji krikščionys piešė katakombose; kryžius, taikos simbolis; Ex-voto širdis (kuri buvo panaudota ir pirmajame kontroversiškame albumo „Heart of Stone“ viršelyje). Viršuje dešinėje pakabintas juodas nuogas angelas su dideliais auksiniais sparnais. Scenoje taip pat buvo projektoriaus ekranas, kuris per šou nusileisdavo tik du kartus. Šiame ture Cher pirmąkart pradėjo šou atlikdama U2 hitą „I Still Haven’t Found What I’m Looking For“.
Ture kaip ir albume „Love Hurts“ dominavo poproko, lengvojo roko ir Adult contemporary muzikos stiliai, tačiau į programą nebuvo įtrauktos su įrašų kompanija Geffen Records įrašytos dainos „Bang-Bang“, „Perfection“ ir „Heart of Stone“. Dėl roko stiliaus turo Cher taip neatliko savo sėkmingų dainų, tokių kaip pirmųjų 7-o dešimtmečio hitų, pop dainų iš 8-o dešimtmečio ir savo disko motyvo „Take Me Home“. Kaip ir pirmuosiuose savo turuose, Cher atliko daug koverių: „Many Rivers To Cross“, „Fire“, „Love Is A Battlefield“ bei savo naujausią Nr.1 hitą Jungtinėje Karalystėje „The Shoop Shoop Song“, kuris yra filmo „Mermaids“ garso takelis. Koncerto metu Cher pakeisdavo devynis kostiumus. Visi kostiumai buvo sukurti dizainerio Bob Mackie.
Šou
Po to ekranas pakildavo ir ji leisdamasi platforma pradėdavo dainuoti „I Still Haven’t Found What I’m Looking For“. Nusivilkusi švarkelį ji dainuodavo „Bye Bye Baby“. Tada eidavo persirengti. Kol ji rengdavosi, šokėjai scenoje šokdavo pagal instrumentinę dainos „We All Sleep Alone“ versiją. Vėliau Cher įeidavo į sceną ir atlikdavo „We All Sleep Alone“ ir „I Found Someone“. Po greito kostiumų pakeitimo, ji griždavo į sceną ir atlikdavo „Love and Understanding“ ir „Save up All your Tears“.
Pasibaigus dainai nusileisdavo ekranas, kuriame buvo rodomos ištraukos iš žymiausių Cher filmų. Tada ji dar kartą nusileisdavo platforma ir atlikdavo „After All“. Greitai pakeitusi kostiumus ji sudainuodavo „Many Rivers To Cross“.
Po instrumentinės dainos prasidėdavo šou kantri stiliaus dalis. Ji sudainuodavo „Fire“ ir „Just Like Jesse James“. Tada ji atlikdavo „Love is a Battlefield“ ir „If I Could Turn Back Time“. Po šių dainų ji atlikdavo „Love Hurts“ ir „The Shoop Shoop Song (It’s In His Kiss)“. Turo metu programa beveik nesikeitė, tik kartais Cher kai kurias dainas pakeisdavo koveriais ar savo senomis dainomis.
Šaltinis:
Kostiumai
„Love Hurts turui“ mados dizaineris Bob Mackie sukūrė devynis unikalius kostiumus tęsdamas Geffen eros odinį/valdovės stilių. Ture Cher naudojo kai kuriuos kostiumus vilkėtus ankstesniuose turuose ar viešuose pasirodymuose. Pirmasis yra dainoms „We All Sleep Alone“ ir „I Found Someone“, kur Cher vilki skylėtą kostiumą su blizgučiais ir juodą garbanotą peruką. Pirmajai dainai ji užsivilkdavo juodą odinį švarkelį. Šis drabužis buvo naudotas mini ture „The Black Rose Show“ ir „I Found Someone“ vaizdo klipe. „After All“ pasirodymo metu Cher vilkėjo Ledo Karalienės kailinius, nusagstytus blizgučiais ir nusmailintą skrybėlę. Šis kostiumas buvo naudotas turuose „Heart of Stone Tour“ ir „Cher at the Colosseum“ Las Vegase. Paskutinis buvo panašus į suknelę, kurią ji vilkėjo Oskarų ceremonijoje 1988 m., kai laimėjo Geriausios aktorės apdovanojimą. Su šia tamsia, blizgančia ir permatoma suknelė ji atlikdavo dainą „Many Rivers to Cross“.
Visi kiti kostiumai buvo naudoti tik šiame ture. Pirmojoje šou dalyje Cher vilkėjo juodas kelnes, švarkelį ir nėriniuotą palaidinę. Taip pat užidėjusi raudoną garbanotą peruką ir daug perlinių karolių. Po antro persirengimo Cher vilkėjo juodą nėriniuotą suknelę su juodu lygiu arba garbanotu peruku ir atlikdavo „Love and Understanding“ ir „Save Up All Your Tears“. Kantri stiliaus dalyje ji vilkėjo vergovės korsetą, juodus batus ir juodas kelnes. Taip pat juodą garbanotą peruką ir kartais šiaudinę skrybėlę. Dainai „Love Is a Battlefield“ ji vilkėjo kostiumą panašų į Romos karių uniformą ir ilgą juodą peruką. Po to atlikdavo savo hitą „If I Could Turn Back Time“, vilkėdama odinį vergovės kostiumą ir juodą garbanotą peruką. Paskutiniams pasirodymams Cher apsivilkdavo baltą suknelę ir banguotą peruką.
Turo Europoje ir Šiaurės Amerikoje metu kostiumai nesikeitė, tik koncerte per Halovyną Niujorke Cher pirmųjų dainų metu vilkėjo raganos suknelę su suglamžytu korsažu ir juodu permatomu sijonu bei juodai baltą peruką. Tas pats perukas buvo panaudotas ir dainai „If I Could Turn Back Time“.
Šaltinis:
Programa
Šaltinis:
Ščiti Dzencolovas
Ščiti Dzencolovas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Orlios valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurės rytus nuo Orlos, apie 11 km į rytus nuo Bielsko ir apie 44 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1785 m. įkurta Ščiti Dzencolovo Šv. Jono Krikštytojo parapija ir pastatyta Ščiti Dzencolovo Šv. Jono Krikštytojo cerkvė, kuri yra įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą. Iki II pasaulinio karo kaime veikė Ščiti Dzencolovo žydų kapinės.
Keliuotiškiai (Pasvalys)
Keliuotiškiai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Grūžių.
Šauliai I
Šauliai I – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 7 km į pietus nuo Zarasų, prie Vaisinės upelio, netoli Vaisinio ir Samavo ežerų. Seniūnaitijos centras. Praeina kelias.
Glinkai (Kolno apskritis)
Glinkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kolno valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 15 km į šiaurės rytus nuo Kolno ir apie 86 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaime stovi XIX a.-XX a. pastatyti rūmai ir rūmų parkas, kurie yra įtraukti į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą. 1998 m. kaime atidaryta mokykla.
Beždžionpelės
Beždžionpelės (Hapalomys) – pelinių (Muridae) šeimos graužikų gentis. Kūnas apie 12-13,5 cm ilgio, uodega – 14-17 cm ilgio. Kailis tankus ir švelnus. Nugarinė pusė tamsiai geltona, rusvai pilka ar rudai pilka. Šonai šiek tiek šviesesni už nugarą. Pilvas ir kojos žemiau kelių baltos. Turi gerai išvystytas vibrisas, kurios yra žymiai ilgesnės už galvą.
Paplitusios pietų Mianmare, Tailande, Indokinijos pusiasalyje. Graužikas prisitaikęs gyventi ir medžiuose ir ant žemės.
Gentyje yra dvi rūšys:
Marsnik 2
Marsnik 2 (dar žinomas Korabl 5 ir Mars 1960B vardais) – SSRS bepilotis erdvėlaivis, kurio pagrindinė misija – praskriejimas pro Marso planetą. Jis buvo paleistas 1960 m. spalio 4. Marsnik 2 priklausė programai „Marsnik“, kaip ir kitas erdvėlaivis – Marsnik 1. Iškart po paleidimo aparatas kartu su visa raketa sprogo.
Marsnik 2 turėjo tirti tarpplanetinę erdvę tarp Žemės ir Marso, fotografuoti Marso paviršių.
Sunkioji atletika
Sunkioji atletika – olimpinė sporto šaka, kurioje sportininkai rungiasi kilnodami sunkumus.
Sunkiaatlečiai varžosi dviejose rungtyse: stūmimo ir rovimo. Stūmimo rungtyje sunkiaatletis privalo štangą iškelti iki pečių ir tuomet, naudodamas tiek kojų, tiek rankų jėgą, iškelti štangą virš galvos. Rovimo rungtyje sunkiaatletis privalo štangą nuo žemės virš galvos pakelti vienu judesiu. Iškeltą svarmenį sportininkas turi išlaikyti dvi sekundes.
Šį sportą kuruoja Tarptautinė sunkiosios atletikos federacija (IWF), kuri įkurta 1905 metais. Federacijos būstinė yra Vengrijos mieste Budapešte. Lietuvoje įkurta Lietuvos sunkiosios atletikos federacija (LSAF), kurios Prezidento pareigas eina Bronislavas Vyšniauskas, o Generalinio sekretoriaus pareigas eina Vytautas Stašinskas. (www.lsaf.lt)
Istorija
Sunkioji atletika yra viena seniausių sporto šakų vasaros olimpinėse žaidynėse. Senųjų civilizacijų gyventojai varžydavosi kilnodami svorius. Vaizdai, kuriuose atletai kilnoja sunkius daiktus, rasti dar Senovės Egipto civilizacijoje. Pirmasis Europoje organizuotas sunkumų kilnojimų turnyras įvyko 19-ojo amžiaus pabaigoje, o pirmasis pasaulio čempionas karūnuotas 1891 metais.
Mariusz Lewandowski
žaidžia nuo 2002 m. Su rinktine dalyvavo.
Sunkioji atletika
Istorija
Sunkumų kilnojimas įtrauktas į 1896 m. vasaros olimpinių žaidynių, kurios laikomos pirmosiomis olimpinėmis žaidynėmis, programą. Pirmose olimpinėse žaidynėse sunkioji atletika nebuvo panaši į tas varžybas, kurios rengiamos dabar. Anksčiau varžybas sudarydavo svorio kėlimo rungtis viena arba dviem rankomis, o sportininkų svorio kategorijos nebuvo ribojamos. 1932 metų olimpiadoje sportininkai suskirstyti pagal svorių kategorijas, o sunkiaatlečiai ėmė varžytis trijose rungtyse: spaudimo, stūmimo ir rovimo. 1972 metų olimpiadoje spaudimo rungtis buvo panaikinta, todėl dabartiniai sunkiaatlečiai varžosi tik stūmimo ir rovimo rungtyse.
Moterų sunkioji atletika debiutavo 2000 metų Sidnėjaus olimpinėse žaidynėse.
Girtas Jakovlevas
Girtis Jakovlevas (, g. 1940 m. liepos 10 d. Ryga) – latvių aktorius.
Sunkioji atletika
Varžybos
Sunkiaatletis per vienas varžybas gali varžytis tik viename iš aštuonių (moterys varžosi septyniose) svorio kategorijų.
Girtas Jakovlevas
Biografija
1963 m. baigė Latvijos konservatoriją. Nuo 1960 m. Latvijos nacionalinio teatro (iki 1988 m. Andrejo Upyčio dramos teatras) ir kino aktorius.
Sunkioji atletika
Varžybos
Vyrų svorio kategorijos: iki 55 kg, iki 61 kg, iki 67 kg, iki 73kg, iki 81 kg, iki 89 kg, iki 96 kg, iki 109 ir daugiau kaip 109 kg.
Moterų svorio kategorijos: iki 48 kg, iki 53 kg, iki 58 kg, iki 63 kg, iki 69 kg, iki 75 kg ir daugiau kaip 75 kg.
Kiekvienoje svorio kategorijoje sportininkai įprastai apdovanojami kaip atskirų dviejų rungčių laimėtojai. Prizas taip pat skiriamas ir geriausiam sportininkui pagal abiejų rungčių rezultatą.
Šaltiniai
Ȝearƿung (indryhtu)
Apencelis (miestas)
Apencelis  – miestas šiaurės rytų Šveicarijoje, į pietus nuo Sankt Galeno, Siterio upės slėnyje. Apencelio-Inerhodeno puskantonio centras. 5,6 tūkst. gyventojų (2004 m.). Vystoma baldų pramonė, dailieji amatai (nėrinių gamyba, siuvinėjimas), turizmas. Kalnų kurortas. Yra XI a. bažnyčia, XVI a. rotušė.
Istorija
1071 m. miestas minimas kaip Abbacella.
Putriškiai
Putriškiai – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Padovinio.
Strikas
left|120px
Strikas  – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone, 6,5 km į šiaurės rytus nuo Mindūnų, 1,35 km į šiaurę nuo Stirnių ežero. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 1,27 km, plotis iki 0,31 km. Altitudė 154,8 m. Giliausia ežero vieta (8 m) yra ežero pietuose. Ežeras ledyninės kilmės, rininis. Kranto linija labai vingiuota, gausu įlankų. Krantai neaukšti, vakarinis aukštesnis. Ežerą supa Labanoro giria. Rytinėje įlankoje yra 0,23 ha ploto salelė. Ežeras nenutekantis, priklauso Stirnių ežero baseinui (Žeimenos upės baseinas).
Strikas įeina į Labanoro regioninį parką.
Ežerėvardis Strìkas kildinamas nuo žodžių strika („siūlė“) ar strikas („medžio ūgis į plotį“).
Nacionalinis Afrikos meno muziejus
right|250px|thumb|Nacionalinis Afrikos meno muziejus
Nacionalinis Afrikos meno muziejus – muziejus, Smitsono instituto JAV sostinėje Vašingtone dalis. Nacionalinėje alėjoje esantis muziejus specializuojasi Afrikos menu ir kultūra. Muziejus buvo privačiai įkurtas 1964 metais, 1979 metų rugpjūtį jis oficialiai tapo Smitsono instituto dalimi.
thumb|left|130px|Langas muziejuje, demonstruojantis apvalųjį motyvą, naudotą projektuojant muziejų.
Pagrindinis įėjimas į muziejų yra priešais Smitsono instituto pastatą (pilį), į pietvakarius nuo Nepriklausomybės alėjos. Kaip ir Freer meno galerija bei Arturo M. Saklerio galerija, Nacionalinis Afrikos meno muziejus įrengtas požemyje. Jis jungiasi su Saklerio galerija požeminiu koridoriumi. Šis muziejus yra dažnai painiojamas su Afrikos meno muziejumi Niujorke.
Nuorodos
Nacionalinio Afrikos meno muziejaus interneto svetainė
Nuošliauža
Nuošliauža – uolienų masės atitrūkimas ir nuslinkimas šlaitu žemyn dėl sunkio jėgos. Būna sausumos ir povandeninės. Nuošliaužos įvyksta dėl įvairių priežasčių, išsibalansavus natūraliai pusiausvyrai. Šios priežastys gali būti:
Nuošliaužos gali vystytis pamažu, bet gali būti labai staigios. Staigių nuošliaužų pasekmės gali būti katastrofinės – sugriauti įvairūs pastatai, žmonių aukos ir kt. Nuošliaužos formavimosi procesas gali būti suskaidytas keliais etapais:
Nuošliaužos formavimasis gali sustoti bet kuriame etape. Kartais neįmanoma nustatyti šių etapų. Tai atsitinka, pavyzdžiui, tada, kai nuošliaužos uolienos prisotintos vandeniu. Tokia nuošliauža vadinama purvo srautu. Purvo srautas gali judėti iki 100 km/h greičiu. Susidariusi laikina tėkmė griauna viską savo kelyje. Purvo srautai ugnikalnių aktyvumo zonose vadinami laharais. Laharai susiformuoja tada, kai po vulkano išsiveržimo nusėdę pelenai įmirksta nuo kritulių vandens. Smulkūs pelenai patys pavojingiausi, nes lengvai sudaro takią masę. Laharui nuslinkus ši masė sukietėja kaip cementas. Nuošliaužos taip pat gali susiformuoti ir po vandeniu. Jos vadinamos turbididais. Jei pakankamai didelės – gali sukelti cunamius.
Nuošliaužos Lietuvoje
Lietuvoje taip pat pasitaiko nuošliaužų. Jos susidaro upių šlaituose, tvenkinių šlaituose ar kitose vietose. Dažniausiai susidaro dėl žmogaus ūkinės veiklos. Kelios nuošliaužos pridarė materialinių nuostolių, pažeidė statinius, keli pastatai sugriuvo. 1981 m. gruodį nuošliauža Vilniuje, Vilkpėdėje, pareikalavo žmonių aukų.
Išnašos
Bergsturz Skred
Šiaulių apskrities vėliava
thumb|right|200px|Šiaulių apskrities vėliava. Pločio ir ilgio santykis - 5:6
Šiaulių apskrities vėliava – viena iš Šiaulių apskrities heraldikos atributų. Vėliava herbo spalvų, laisvieji kraštai apvesti siaura sidabrine juostele.
Ilmenitas
right|230px|thumb|Ilmenitas Ilmenitas – oksidų klasės mineralas, (geležies-titano oksidas FeTiO3). Mineralo pavadinimas kilęs iš Ilmenio kalnų, Urale, Rusijoje, kur jis buvo pirmą kartą aprašytas 1827 m.
Ilmenitas randamas metamorfinėse ir magminėse uolienose, tačiau pramoninę reikšmę turi antrinės radimvietės – įvairūs smėlio sąnašynai.
Mineralo kietumas pagal Moso skalę – 5-6. Tankis – 4,72.
Ilmenitas silpnai magnetinis, juodos, pilkos spalvos.
Naudojamas kaip priedas pigmentų gamyboje, taip pat kaip titano žaliava.
Laoso kipas
Kipas (ISO 4217 kodas: LAK) – Laoso valiuta. Padalinta į 100 atų. Laoso valiuta tapo 1952 m.
Utenos apskrities vėliava
thumb|right|200px|Utenos apskrities vėliava. Pločio ir ilgio santykis - 5:6
Utenos apskrities vėliava – viena iš Utenos apskrities heraldikos atributų. Vėliava herbo spalvų, laisvieji kraštai apvesti siaura sidabrine juostele.
Marsnik programa
thumb|300px|[[Marsnik 1]] Marsnik programa – SSRS bepiločių erdvėlaivių programa, skirta Marso tyrimams, vykdyta 1960 m. Tai turėjo būti pirmieji aparatai praskrieję pro Marso planetą. Šiai programai priklausė du erdvėlaiviai: Marsnik 1 ir Marsnik 2, kurių abiejų kelionės baigėsi netoli Žemės, sprogus raketoms.
Aparatai turėjo rinkti informaciją apie tarpplanetinę erdvę tarp Žemės ir Marso, fotografuoti Marso paviršių.
Rasų seniūnija
Rasų seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Vilniaus miesto savivaldybėje ties Rasomis, į pietryčius nuo Senamiesčio seniūnijos.
Pagal 2023 m. statistiką, tai trečia pagal mažiausią gyventojų skaičių ir trečia pagal mažiausią gyventojų tankumą Vilniaus miesto savivaldybės seniūnija.
Seniūniją sudaro Rasos, Markučiai, Belmontas, Lyglaukiai ir Ribiškės. Yra Rasų kapinės, Sentikių kapinės, A. Puškino memorialinis muziejus, Slaugos ir ilgalaikio gydymo ligoninė, teka Vilnia.
Didelę seniūnijos dalį užima miškai.
Seniūnaitijos
Rasų seniūnija yra suskirstyta į 5 senūnaitijas:
GM platformos
General Motors (GM) gamintos ir šiuo metu gaminamos platformos yra naudojamos globaliai. Pastaruoju metu koncernas savo platfomoms vadinti naudoja terminą architektūra, vietoje termino platforma.
Ščiti Novodvorai
Ščiti Novodvorai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Orlios valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurės rytus nuo Orlos, apie 11 km į rytus nuo Bielsko ir apie 44 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Kaime stovi mediniai XVIII a.-XIX a. barokiniai rūmai, kurie yra įtraukti į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Michaluvas (Losicės apskritis)
Michaluvas – kaimas Lenkijos rytuose, Plateruvo valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurę nuo Plateruvo, apie 16 km į šiaurę nuo Losicės ir apie 123 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Skaitmeninė kabelinė televizija
Skaitmeninė kabelinė televizija (, DVB-C) – kabeliniais tinklais transliuojamos skaitmeninės televizijos standartas, užtikrinantis daug geresnę vaizdo ir garso kokybę (MPEG-2 ar MPEG-4 vaizdo glaudinimo standartai) nei įprastinė TV. Jau daugelyje Europos šalių naudojamas DVB-C formatas kabeliniais tinklais transliuojamai televizijai. Norint žiūrėti kabelinę skaitmeninę televiziją, būtinas tam pritaikytas televizorius arba DVB-C formato TV priedėlis. Norint žiūrėti koduotus kanalus, reikia įsigyti iškodavimo kortelę iš transliuotojo arba jo atstovo.
Skaitmenines transliacijas siūlo kabelinės televizijos operatoriai, jų Lietuvoje yra 29. Šio tipo skaitmeninė TV yra mokama, TV žiūrovas turi mokėti abonentinį mokestį, tačiau tuo pačiu abonentai gali gauti ir raiškiosios skaitmeninės televizijos (HDTV), interneto bei fiksuoto telefono ryšio paslaugas.
Plačiuva
Plačiuva – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Viduklės, kairiajame Plačiuvos upės krante.
Pomerūnas
Pomerūnas – upė Gajanoje, esanti tarp Orinoko ir Esekvibo.
Tas Kystabytas
Tas Kystabytas arba Saryčevo kalnagūbris (хребет Сарычева) – kalnagūbris Rusijoje, šiaurės rytų Sibire, Jakutijoje. Ilgis ~200 km (iš šiaurės vakarų į pietryčius), įsiterpęs Indigirkos ir jos intako Neros tarpupyje. Aukštis iki 2341 m. Sudarytas iš aleurolitų ir argilitų, praskirtų granitinėmis intruzijomis. Būdingas aukštikalnių reljefas.
Pomerūnas
Apie upę nuo seno gyveno aravakai.
Tas Kystabytas
Žemutinėje šlaitų dalyje auga maumedžių retmiškiai, aukščiau – kalnų tundra ir miškastepių plotai.
Vienas iš kalnagūbrio pavadinimų suteiktas poliarinio keliautojo Gavrilo Saryčevo garbei.
GM B platforma
GM B platforma arba B-kėbulas buvo General Motors kurta automobilinė platforma skirta galiniais ratais varomiems didelės klasės automobiliams. Platforma buvo artimai susijusi su Cadillac D-kėbulu ir buvo naudojama kupė, sedanams ir universalams.
B platformos gamyba prasidėjo 1959 metais. Platforma buvo atnaujinta keturis kartus – 1965, 1971, 1977 ir 1991 metais. 1977 metais platforma buvo patrumpinta 10 coliu. B-automobilių gamyba baigėsi 1996 metais, juos pakeitė GM H platforma. B platforma buvo paskutinė platforma, kuriai benziną reikėdavo pilti už valstybinio numerio.
Kubos centrinis plentas
Kelias pradėtas statyti 1927 m., Cherardo Mačado valdymo metais. Jo pagrindinė paskirtis buvo palengvinti cukraus transportavimą.
GM B platforma
Sedanai kurie buvo gaminami ant B platformos:
Halija
Rodo salos gyventojai Haliją tapatina su deive Leukotėja, tačiau ji paprastai apibūdinama kaip Bojotijos princesė Ino. Ji yra rodiečių Atėnė kaip Rodės motina.
Siudad de la Kosta
Siudad de la Kosta  – miestas pietų Urugvajuje, Kaneloneso departamente, La Platos pakrantėje, Montevidėjo metropolinėje teritorijoje. 83,9 tūkst. gyventojų (2004 m.). Tai trečias pagal dydį Urugvajaus miestas. Pajūrio kurortas.
Istorija
Miestas susiformavo jungiantis nedideliems pajūrio miesteliams. Siudad de la Kosta sparčiai augo: 1996 m. čia gyveno 66 tūkst. gyventojų (92,6 % daugiau nei 1985 m.), iki 2004 m. gyventojų padaugėjo 28,8 %. Miesto statusą įgavo 1994 m.
Skavina
Skavina  – miestas pietų Lenkijoje, netoli Krokuvos. Nuo 1999 m. priklauso Mažosios Lenkijos vaivadijai. 1975–1998 m. buvo Krokuvos vaivadijoje. Per miestą teka Skavinka (dešinysis Vyslos intakas). 27 419 gyventojų (2014 m. duomenys).
Žymiausias miesto pastatas yra XVI a. renesanso rūmai, statyti Paweł Korytko. Manoma, kad miesto pavadinimas yra kilęs nuo Skavinkos upelio.
Istorija
XIII a. dabartinio miesto teritorijoje buvo 3 kaimai: Babice Nowe, Babice Stare ir Pisary, priklausę Tynieco benediktinų abatijai. 1364 m. gegužės 22 d. karalius Kazimieras III Didysis Skavinai suteikė Magdeburgo teises. Po kelerių metų pastatyta Šventosios Dvasios bažnyčia. Miestelis turėjo gynybinę sieną ir pilį. 1509 m. sudegė, bet buvo greitai atstatytas. Sunaikintas po Švedų tvano. Po 1772 m. Abiejų Tautų Respublikos padalijimo tapo Galicijos (Austrijos provincijos) dalimi. XIX a. antroje pusėje tapo svarbus geležinkelio mazgas. Būta 3 geležinkelio linijų: į Krokuvą, Beskidų Suchą ir Osvencimą.
Antrosios Lenkijos Respublikos metu priklausė Krokuvos vaivadijai. 1939 m. rugsėjo 6 d. į miestą įžengė pirmosios Vermachto ginkluotosios pajėgos. Vokiečių okupacija truko iki 1945 m. sausio 23 d. Valdant komunistams, tapo svarbiu sunkiosios pramonės centru. 1954 m. atidaryta Skavinos aliuminio lydykla (1981 m. uždaryta dėl taršos). 1961 m. atidaryta Skavinos jėgainė.
Alytaus apskrities vėliava
thumb|right|200px|Alytaus apskrities vėliava. Pločio ir ilgio santykis - 5:6
Alytaus apskrities vėliava – viena iš Alytaus apskrities heraldikos atributų. Vėliava balta su apskrities herbu viduryje. Jo bordiūras perkeltas į vėliavos pakraštį. Laisvieji kraštai apvesti auksine virvute.
Kipro futbolo varžybos 1979–1980 m.
Kipro futbolo varžybos 1979–1980 m.
Ambrozija
Ambrozija graikų mitologijoje - dievų maistas, suteikiantis nemirtingumą ir amžiną jaunystę. Tapatinamas su nektaru, nors Iliadoje dievai geria nektarą, o ambrozija - dievų aliejus (ambrozijos aliejus) , kartais įvardijama kaip dieviškų žirgų ėdalas. Minima, kad Dzeusui ambroziją atnešantys balandžiai. Tačiau kai Homeras naudoja abu žodžius nektarą ir ambroziją, nektaras reiškia gėrimą, o ambrozija bendresnę sąvoką. Homeras mini, kad Afroditė naudoja ambrozijos aliejų kaip kvepalus, kurie „dieviškai saldūs ir saikingai aromatingi“.
Kai kurių autorių teigimu šį pavadinimą galima išvesti iš semitų MBR (gintaras), o gintarui Rytų tautose buvo priskiriamos stebuklingos galios. Indų mitologijoje taip pat žinomas dievų gėrimas amrita. Kai kurie šiuolaikiniai tyrinėtojai mano, kad ambrozija galėjo būti haliucinogeninis grybas – musmirė.
Nimfa
Ambrozija – viena iš nimfų hajadžių Atlanto ir Plejonės dukterų. Ji Didonėje maitinusi Dionisą, vėliau minima kaip nimfa, dalyvaujanti Dioniso svitoje
San Benedeto del Trontas
Istorija
Miesto istorija susijusi su šventuoju kankiniu, kurio vardas jam duotas. Benediktas buvo karys iš Kupros, gyvenęs Diokletiano laikais. Po Konstantino edikto 313 m. tikintieji pastatė koplyčią prie jo kapo. Nuo to laiko jam buvo meldžiamasi, kai užeidavo galvos skausmas. Vėliau buvo pastatyta bažnyčia. Istorikai teigia, kad rasta radinių, pagal kuriuos galima teigti, kad Albulos dešiniajame krante buvo romėnų gyvenvietė Alba Picena.
998 m. pirmąkart kaimas minimas Fermo vyskupo Huberto akte. 1145 m. feodas atitenka Valterio iš Neapolio sūnums Bernardui ir Acui. Imperatorius Otonas IV 1211 m. Fermui atidavė sritis nuo Tronto iki Potencos upių. 1245 m. imperatorius Frydrichas II atidavė Askoli Pičenui atidavė pajūrį tarp Ragnolos ir Tronto upių statyti įtvirtintą uostą. Tuo laikotarpiu tarp Fermo ir Askoli Pičeno vyko nesutarimai, kuriuose dalyvavo kiti miestai ir kurie nuniokojo kaimo vietoves. 1478 m. miestą nusiaubė maras. Sen Benedeto buvo beveik negyvenamas, kol čia neapsistojo pabėgėliai iš Romanijos. XVI–XIX a. turkai grobdavo jūreivius ir parduodavo į vergiją. 1650 m. miestas pradėjo plėstis už sienų, 1754 m. atsirado pajūrio priemiesčiai: Sant’Antonio da Padova ir Marina. 1860 m. miestas prijungtas prie Italijos karalystės. 1896 m. karaliaus dekretu prie San Benedetto pridėta galūnė del Tronto. 1936 m. prie miesto prijungtas Porto d’Ascoli kaimas.
Paskutiniais Antrojo pasaulinio karo metais miestas 144 bombarduotas iš oro ir 6 – iš jūros. Pakario metais Sen Benedeto prie Tronto greitai atsigavo, amžiaus vidury jis turėjo vieną didžiausių žvejybos uostų Italijoje. Sparčiai plėtojosi turizmas.
Eleonora Matulaitė
Eleonora Matulaitė (g. 1938 m. gegužės 27 d. Alėjai, Raseinių valsčius) – Lietuvos aktorė.
Biografija
1957–1961 m. lankė Panevėžio dramos teatro vaidybos studiją (vadovas Juozas Miltinis), nuo 1961 m. šio teatro (nuo 1995 m. Juozo Miltinio dramos teatras) aktorė. Sukūrė daugiau kaip 80 vaidmenų teatre ir kine, parengė literatūrinių kompozicijų apie L. Šepką, M. Romerį, J. Baltrušaitį, A. Strazdą ir kitus, režisavo spektaklių vaikams, parašė pjesių vaikams.
Vaidmenys
Kine
Šerniai
Šerniai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Orlios valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietvakarius nuo Orlos, apie 12 km į pietryčius nuo Bielsko ir apie 49 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Didysis Chuchujus
Sudaro:
Hiram Bingham
Hiramas Bingamas (, 1875 m. rugsėjo 18 d. Honolulu – 1956 m. birželio 6 d. Vašingtonas, palaidotas Arlingtono kapinėse) – JAV archeologas ir politikas.
Biografija
1908 m. perėjo senuoju ispanų keliu per Andus iš Buenos Airių į Limą (Peru). 1909–1924 m. Jeilio universiteto profesorius, 1911–1915 m. surengė ir vadovavo universiteto archeologinėms ekspedicijoms į Peru; 1911 m. atrado inkų senovės miestus Maču Pikču, 1912 m. vadovavo jo tyrimams, ir Vitkosą. 1922–1924 m. Konektikuto valstijos gubernatorius. 1924 m. paskirtas į laisvą senatoriaus vietą, 1926 m. juo išrinktas.
Skaitmeninė palydovinė televizija
Skaitmeninė palydovinė televizija – skaitmeninė televizija, kurios signalai perduodami per TV palydovus. Perdavimo standartai: DVB-S ir DVB-S2. Sukurtas 1993–1997 m. laikotarpyje ir pirmą kartą viešai prieinamas tapo 1996 m. Prancūzijos kanalo Canal+ vartotojams.
Norint žiūrėti palydovinę skaitmeninę televiziją reikalingas palydovinės TV komplektas, į kurį įeina antena, signalo priėmimo galvutės ir skaitmeninis DVB-S imtuvas. Norint žiūrėti koduotus kanalus, reikia įsigyti iškodavimo kortelę iš transliuotojo arba jo atstovo. Lietuvoje galima matyti iki 1000 nemokamų TV kanalų, mokamos palydovinės skaitmeninės televizijos paslaugas teikia VIASAT. Signalai iš palydovų „Astra“, „Eutelsat“ ir „Sirius“ aprėpia visą Lietuvą.
Kelmaičiai
Kelmaičiai – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Aštriosios Kirsnos.
Kolamja-Mukosameto nacionalinis parkas
Kolamja – Mukosameto nacionalinis parkas  – nacionalinis parkas Tailando rytuose, Siamo įlankos pakrantėje, Rajongo provincijoje. Parkas įkurtas 1981 m. spalio 1 d.
Flora ir fauna
Kolamja – Mukosameto parke vyrauja sausi visžaliai miškai su uolėtais salų skardžiai ir smėlio paplūdimiai. Iš retų pakrantės augalų parke sutinkama: stambialapis kamšis (Thespesia populnea), Xylocarpus rumphii, migdolinis viršūklis (Terminalia catappa), asiūklinė kazuarina (Casuarina equisetifolia), kvapusis pandanas (Pandanus fascicularis) ir ožinis sukutis (Ipomoea pes-capra)
Parke gyvena: Malajinė civeta, palminis musangas, viverinė katė, krabaėdė makaka, mangustas, dvispalvė ratufa, bei 118 rūšių paukščių.
Kosameto, Kokudžio ir Kotaluko salas supa koralų rifai.
Hugo Rodallega
Hugas Rodaljega Martinesas (g. 1985 m. liepos 25 d.) – Kolumbijos futbolininkas, puolėjas.
Karjera
Kitados rungtyniavo Fulham klube ir Kolumbijos futbolo rinktinėje. Su rinktine žaidė 2007-ųjų „Copa América“ turnyre.
Suvokimas
Suvokimas – esminė pažinimo proceso dalis, susijusi su mąstymu, atmintimi, dėmesiu, be to suvokimą veikia pažinimo motyvai, emocijos, jam įtakos turi suvokėjo tikslai, todėl suvokimo procesai yra intencionalūs (kryptingi), jais išskiriamas informacinis situacijos turinys. Pagal jį subjektas gali palyginti suvokiamus objektus su savo atmintyje saugomais ankstesniais tų objektų vaizdais bei aprašais ir juos atpažinti (t. y. priskirti vienai ar kitai semantinei klasei (kategorijai)). Suvokimas panašus į mąstymo procesą tuo, kad gali transformuoti vaizdą ir padaryti jį tinkamą sprendimui priimti. Tokie perkūrimai, dažnai nesąmoningi, gali padėti subjektui išspręsti iškylusius uždavinius. Realybei adekvatų suvokimą reiktų skirti nuo iliuzijų.
Hugo Rodallega
Karjera
2012 m. liepos 12 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Fulham klubu.
Suvokimas
Mokslinę suvokimo sampratą plėtojo filosofai, fizikai, fiziologai, kibernetikai. XX amžiaus antrojoje pusėje suvokimo samprata tapo viena svarbiausių psichologijos problemų. Tyrimuose naudojamasi stebėjimu, eksperimentu, derinami empirinės analizės ir modeliavimo metodai. Duomenys apie suvokimo funkcijas, raidą ir struktūrą padeda kurti informacijos atpažinimo ir perteikimo vaizdais (vizualizacija) sistemas, jais naudojamasi techninėje estetikoje, meniniame konstravime, pedagogikoje, sporte ir pan.
Rūšys
Jutiminis suvokimas:
Viršjutiminis suvokimas:
Novodomkai
Novodomkai – kaimas Lenkijos rytuose, Plateruvo valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Montevidėjo metropolinė zona
thumb|250px|Montevidėjo metropolinė zona žemėlapyje Montevidėjo metropolinė zona  – Urugvajaus sostinės Montevidėjo metropolinė teritorija, kurią sudaro Montevidėjas ir aplinkiniai Kaneloneso, Montevidėjo ir San Chosės departamentų miestai. Gyvena apie 1,7 mln. gyventojų (2011 m.).
Į metropolinę teritoriją įeina šie miestai:
Kelmanonys
Kelmanonimis vadinami kaimai:
Vietkongas
thumb|Vietkongo kareivis
Pietų Vietnamo nacionalinio išsivadavimo frontas (vietnam. Mặt Trận Giải Phóng Miền Nam Việt Nam; Vietkongas iš vietnamiečių kreipinio Việt Nam Cộng Sản „vietnamiečių komunistas“) buvo komunistų karinė organizacija, veikusi Pietų Vietname ir siekusi režimo nuvertimo ir Pietų Vietnamo inkorporavimo į Šiaurės Vietnamą. Vietkongu kartais vadinama tik nacionalinio išsivadavimo fronto karinė šaka.
Vietkongas buvo įkurtas 1960 m. Šiaurės Vietnamo komunistų iniciatyva, siekiant paskatinti partizaninius veiksmus Pietų Vietname. XX a. septinto dešimtmečio pradžioje organizacija sparčiai augo ir 1964 m. ją sudarė virš 30 000 karių.
Vietkongas turėjo tris organizacinius lygmenis: reguliariąją kariuomenę, vadovaujamą Pietų Vietnamo komunistų, nuolatinius partizanus susibūrusius į grupes, kurioms vadovavo provincijų vadovybė ir nenuolatinė savigynos milicija, skirta kaimų gynybai. Didžiąją dalį Vietkongo pajėgų sudarė partizanai, kurie neturėjo uniformų ir galėjo ištirpti tarp civilių gyventojų pasibaigus jų misijai. Dažniausia Vietkongo taktika buvo trumpalaikiai išpuoliai prieš vyriausybės objektus, karinius postus ir net apskričių miestus. Žymiausia jų pergalė buvo prie Ap Bac kaimo 1963 m. pradžioje, kai Vietkongui pavyko padaryti didelių nuostolių Pietų Vietnamo vyriausybinėms pajėgoms.
Vietkongas kovojo tiek su Pietų Vietnamo oficialiąja valdžia, tiek su ją palaikiusia JAV kariuomene. Vietkongą palaikė Šiaurės Vietnamas. Didžiausią akciją Vietkongas įvykdė 1968 m. sausio 30 d.–31 d., kai virš 80 tūkst. partizanų prasiskverbė į Pietų miestus ir žaibiškai užpuolė pietiečių ir amerikiečių armijų dalinius. šis puolimas buvo atremtas ir vietkongas patyrė didelių nuostolių (apie 40 000 karių). Nuo to laiko Vietnamo kare didesnę įtaką įgavo Šiaurės Vietnamo Liaudies Armija.
Senamiesčio seniūnija
Senamiesčio seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Vilniaus miesto savivaldybės centre.
Vietkongas
1969 m. Vietkongas sudarė laikinąją Pietų Vietnamo respublikos vyriausybę, kuri po Saigono užėmimo 1975 m. perėmė valdžią ir 1976 m. suvienijo šalį įkuriant komunistinę Vietnamo Socialistinę Respubliką.
Senamiesčio seniūnija
Iš esmės sutampa su Vilniaus senamiesčio ribomis, tačiau dar apima Užupį ir Paupį. Yra labai daug bažnyčių (tarp jų – Vilniaus arkikatedra bazilika), ambasadų, istorinių ir architektūros paminklų, Gedimino pilis, Kalnų parkas su Trijų kryžių monumentu ir kt. Seniūnija išsidėsčiusi kairiajame Neries krante, čia į ją įteka Vilnia.
thumb|left|Vilniaus pilis senamiestyje
Elgio plokščiakalnis
Elgio plokščiakalnis – plokščiakalnis Rusijoje, rytų Jakutijoje; Janos-Oimiakono kalnyno dalis. Įsiterpęs tarp Verchojansko ir Čerskio kalnagūbrių, Elgio ir Delinios baseinuose. Aukštis iki 1590 m (vidutinis – 1200–1400 m). Sudarytas iš smiltainio ir aleurolitų. Gausu ežerų ir pelkių. Būdinga tundra, šlaituose – žemųjų pušų sąžalynai, slėniuose – maumedžių retmiškiai, salpose – gluosnių ir topolių miškeliai.
Šeriai
Šeriai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Kavarsko, kairiajame Šventosios krante. Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka (nuo 1967 m.). Praeina kelias. Yra nebeveikiančios kapinės (1989 m. jose pastatytas kryžius, autorius A. Girnys).
Gyventojai
Šeriuose 1883 m. gimė kunigas Feliksas Dėdelė, 1948 m. – verslininkas leidėjas Petras Kalibatas.
Gromadzino Viknas
Gromadzino Viknas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kolno valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į pietryčius nuo Kolno ir apie 86 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Per kaimą eina vaivadijos kelias Nr. 25px|DW647.
Aroza
Žiemą ant ežero ledo vyksta žirgų lenktynės. Įrengti slidininkų keltuvai, čiuožyklos. Be to yra muziejus, aerologijos observatorija, XV a. pabaigoje statyta bažnyčia.
Topčikalai
Topčikalai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Orlios valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į vakarus nuo Orlos, apie 9 km į pietryčius nuo Bielsko ir apie 47 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Gunaras Anatolijus Janovskis
Gunaras Anatolijus Janovskis (, 1916 m. vasario 8 d. Helsinkis – 2000 m. balandžio 27 d. Krikas, Nortamptonšyro grafystė, Anglija; palaidotas Rygoje) – latvių rašytojas.
Biografija
Tėvas Rusijos imperijos laivyno tolimojo plaukiojimo kapitonas. Nuo 1921 m. gyveno Rygoje. 1944 m. pasitraukė į Vakarus. 1946–1947 m. studijavo Bonos universitete. 1947 m. išvyko į Angliją, dirbo fermeriu.
Kūryba
Romanuose „Sola“, Prie Tomo ir kituose vaizduojama latvių legionierių likimas, romane „Šešėlių menuetas“ – romantiška Heidelbergo atmosfera, „Žuvėdros šaukia audrą“, „Žmonės prie jūros“ – prieškario Latvija.
Paviduklė
Istorija
Iki XX a. vid. šioje vietoje stovėjo Viduklės dvaras.
Sidabravo herbas
Sidabravo herbas – vienas iš Radviliškio raj. Sidabravo miestelio heraldikos atributų.
Aprašas
Herbo skydo žaliame lauke - išrautas sidabrinis medis su sidabriniais lapais.
Istorija
1999 m. kovo 23 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 362. Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis.
Ostromenčinas
Ostromenčinas – kaimas Lenkijos rytuose, Plateruvo valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietus nuo Plateruvo, apie 10 km į šiaurės rytus nuo Losicės ir apie 126 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. XVIII a. kaime savo rezidenciją turėjo karūnos didysis iždininkas Karolis Juozapas Sedlnickis.
Zervynos
Geografija
Zervynas iš visų pusių supa Dainavos girios miškai. Pro kaimą vinguriuoja Ūla (per ją įrengtas medinis tiltas ir metalinis Zervynų geležinkelio tiltas), nedidelis šaltiniuotas Pavilnio upelis. Link Mančiagirės prie Ūlos atsiveria Mančiagirės skardžiai (gamtos paminklas). Miške, kitapus geležinkelio, telkšo pora ežerų – skaidraus melsvo vandens Mekšrinis bei žalsvo, stovinčio vandens Išrūginis. Be to, yra nedidelių pelkėtų daubų.
Kaime auga saugomas Zervynų ąžuolas, o pietiniame paribyje – dvi Zervynų drevėtos pušys.
Istorija
thumb|left|240px|Akmens amžiaus stovyklavietė prie Ūlos skardžio thumb|left|240px|Dzūkiška sodyba Zervynose thumb|left|240px|Zervynų gatvelė thumb|left|240px|Ūla Zervynose
Vietovėje buvo apsistojama jau nuo paleolito. XIX a. pradžioje prie kaimo buvo rastos 24 akmens ir žalvario amžių stovyklos (Zervynų senovės gyvenvietė).
Rašytiniuose šaltiniuose Zervynų kaimas minimas nuo 1742 m. Merkinės parapijos gimimų metrikų knygose. XVIII a. dešiniajame Ūlos krante esanti dalis priklausė Varėnos seniūnijai bei dvarui ir dalis kaimiečių ėjo lažą. Ji buvo išsivysčiusi iš bajorkaimio. Tuo tarpu kairiajame krante buvusi kaimo dalis priklausė Kaniavos seniūnijai, girininkijai ir dvarui. Ji kilo iš miško žvalgų gyvenvietės ir mokėjo činšą. Kairiakrantėje Zervynų dalyje 1777 m. gyveno Petrušis ir Svirnelis, 1850 m. – Tamulevičiai, Vilčinskai, Svirskiai.
Kaimo gyventojai daugiausia vertėsi žvejyba ir medžiokle, rinko miško gėrybes, pynė iš šiaudų, vytelių ir balanų, audė. Garsėjo bitininkyste ir bitininkais-drevininkais. Medžiai su išskobtomis drevėmis saugomi kaip gamtos paminklai (tarp jų ir Zervynų ąžuolas).
XIX a. antroje pusėje (~1866 m.) kaime buvo 12 ūkių, gyveno 130 katalikų, 4 stačiatikiai ir 4 žydai.
Pagal lenkų valdžios 1921 m. atliktą surašymą kaime gyveno 235 žmonės, iš kurių 230 užsirašė lietuviais ir 5 žydais.
Etimologija
Vietovardis laikomas jotvingiškos kilmės, padarytas iš šaknies žerv-. Ši šaknis sietina su žodžiu žerventi („tekėti, greitai bėkti“; plg. „upės žiotys“,  „upės vaga“,  „šaltinis“). Kita versija sieja vietovardį su žodžiu gervė (plg. žiemg. dzerve).
Architektūra
Besiranganti gatvė yra pagrindinė kaimo ašis, nuo kurios atsišakoja šalutinės gatvelės, vadinamos dzūkų „ulyčiomis“. Prie jų išsidėsčiusios medinės sodybos. Trobos ir svirnai yra pastatyti iš tašytų rąstų, jungiant kertes arba sąsparas, o tvartai, kluonai ir kiti statiniai statyti iš apvalių rastų. Klėčių ir tvartų pamatai dažniausiai iš medinių trinkų. Trobų langai, durys, prieangiai papuošti. Pastatų stogai yra dvišlaičiai, dengti šiaudais, malkenomis (skiedromis) arba nendrėmis.
Kaimo viduryje yra skirtingu metu statytų trijų kryžių grupė. Aukštas kryžius pastatytas ant Ūlos kranto, dar vienas – kryžkelėje prie kapinių. Yra medinis tiltas per Ūlą.
Papročiai
thumb|180px|Zervynų kryžių trijulė
Per Vėlines, dzūkų vadintas Uždūšinėmis, Dziedais, Ilgėmis, Zervynų kapinėse uždegami laužai. Toks paprotys taip pat išlikęs Margionyse.
Kultūra
Kaime veikia dzūkų etnografinis ansamblis. 1965 m. Vytauto Žalakevičiaus režisuotas filmas „Niekas nenorėjo mirti“, vaizdavęs „miškinių“ gyvenimą, buvo filmuojamas Zervynų kaime, kaip ir 1981 m. filmas apie Pirčiupių kaimo tragediją „Faktas“. Kaime gyvena tautodailininkas Algis Svirnelis, atstatęs Zervynų kaimo kryžius, gyveno 2005 m. Nacionalinės kultūros ir meno premijos laureatas Juozas Aputis.
Kairiajame Ūlos krante stovi paminklas pokario Lietuvos partizanų vadui Adolfui Ramanauskui-Vanagui.
Prie Mekšrinio ežero kiekvienais metais vyksta ninjutsu vasaros treniruotės.
Transportas
Svarbiausia susisiekimo arterija – greta kaimo einantis Vilniaus–Marcinkonių geležinkelis. Juo 3 kartus per dieną vyksta traukinys iš Vilniaus į Marcinkonis. Taip pat kaimas pasiekiamas asfaltuotu keliu, ties Mančiagire atsišakojančiu nuo Varėnos–Marcinkonių plento. Miško keliukais galima patekti į Marcinkonis, Lynežerį.
Ūlos upe plaukiojama baidarėmis.
Medgręžiai
Medgręžiai (Cossidae) – drugių (Lepidoptera) šeima. Drugiai stambūs ar vidutiniai, nerangūs, stori, dažnai su ilgu pilveliu. Priekiniai sparnai platūs, apvalia viršūne. Užpakaliniai sparnai maži. Sparnus suglaudžia stogeliu. Antenos trumpos, akys plikos, paprastųjų akelių nėra. Kojos trumpos. Kūno spalva pilka ar pilkai rusva; piešinys neryškus, susidedantis iš smulkių dėmelių ir brūkšnelių.
Skraido naktį, skrisdami parpia. Vikšrai pliki, pasitaiko tik pavieniai šereliai. Turi 16 kojų. Gyvena medienoje, išgraužia plačias landas. Kenkia sodams.
Lietuvoje gyvena 4 rūšys:
Lernos hidra
left|thumb|[[XVI amžius|XVI amžiaus Lernos hidros iliustracija]] thumb|left|[[Heraklis kovoja su Hidra (aut. Antonio del Pollaiolo)]]
Lernos hidra – graikų mitologijos devyngalvė jūrų pabaisa, Tifono ir Echidnos palikuonė.
Lernos hidra gyveno į pietus nuo Argo, Lernos pelkėje ir niokojo apylinkes, draskė gyvulius. Lernos hidra turėjo 9 galvas, iš kurių 8 buvo mirtingos, o vidurinė, devintoji – nemirtinga. Lernos hidrą užmušė Heraklis, vykdydamas vieną iš 12 žygdarbių.
Heraklio žygdarbis
Gavęs karaliaus Euristėjo paliepimą, Heraklis sėdo į karo vežimą ir išvažiavo kartu su giminaičiu Jolaju. Jie surado hidros urvą, ugnies strėlėmis privertė išlįsti laukan ir Heraklis puolė hidrą, mosuodamas kuoka. Kad ir kiek besistengė, bet jam nepavyko įveikti pabaisos, nes vos tik numušdavo vieną galvą, tuoj jos vietoje atsirasdavo dvi naujos. Hidrai padėti atropojo milžiniškas vėžlys Karkinas ir įsikibo Herakliui į koją. Sutrypęs vėžlį Heraklis paprašė sūnėno Jolajo pagalbos. Jolajas vėžlį pribaigė. Jolajas padegė mišką, Heraklis degančiais medžių rąstais pridegino hidros kaklus ir galvos nebegalėjo ataugti. Liko tik nemirtingoji galva. Heraklis ją numušė, užkasė ir ant tos vietos užritino uolą. Hidrą sukapojo ir jos tulžyje (kai kur nurodoma, kad kraujyje) suvilgė savo strėles. Nuo to laiko kiekvienas Heraklio šūvis darė neišgydomas žaizdas. Dėl Jolajo pagalbos Euristėjas šio Heraklio žygdarbio nepripažino vienu iš dešimties sutartųjų.
FK Moskva
Maskvos FK – Rusijos futbolo klubas iš Maskvos.
Pasiekimai
Šaltiniai:
Šureikai
Šureikai - šogio treniravimo organizacija skirta norintiems tapti profesionalais. Ji priklauso Japonijos šogio asociacijai. Dauguma mokinių žaisti Šureikai pradeda labai jauni (11, 12 m.).
Šeškinės seniūnija
Šeškinės seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Vilniaus miesto savivaldybėje, dešiniajame Neries krante ties Šeškine. Anksčiau seniūnijos būstinė buvo Šeškinės g. 30.
Gurskiai (Kolno apskritis)
Gurskiai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kolno valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į šiaurę nuo Kolno ir apie 91 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Bangos lūžis
thumb|200px|Šiaudelis stiklinėje atrodo lūžęs dėl refrakcijos reiškinio. Bangos lūžis arba refrakcija – fizikoje, optikoje – bangos fronto sklidimo krypties pakitimas, keičiantis jos sklidimo greičiui. Dažniausia bangos greičio kitimo priežastis – aplinkos pasikeitimas. Labiausiai paplitę refrakcijos pavyzdžiai – šviesos bangų lūžimas, nors būdinga viso tipo bangoms (pvz., garsui, vandeniui).
Lūžęs spindulys – spindulys, sklindantis antrąja aplinka. Kampas, kurį sudaro lūžęs spindulys ir statmuo aplinkų ribai, kertantis lūžimo tašką, vadinamas lūžio kampu (čia jis žymimas β). Kritimo kampas – kampas, kurį sudaro kritęs spindulys su statmeniu aplinkų ribai, pakeltu iš lūžimo taško (čia žymimas α). Lūžimo taškas yra kritusio ir lūžusio spindulių susikirtimo taškas, esantis dviejų aplinkų riboje.
Šviesos lūžio dėsniai
left|thumb|Spindulių lūžis dviejų aplinkų riboje left|thumb|Refrakcija vandenyje. Juodas stačiakampis – tai pieštukas. Šviesus stačiakampis atitinka matomą pieštuko padėtį. (X) atrodo tarsi būtų (Y) padėtyje, aukščiau nei (X). Pirmasis dėsnis teigia jog:
Antrasis yra Snelio dėsnis:
Čia n – antrosios aplinkos lūžio rodiklis pirmosios atžvilgiu. Aplinkos lūžio rodiklis vakuumo atžvilgiu, vadinamas absoliutiniu lūžio rodikliu. Jis parodo kiek kartų šviesos greitis (c) vakuume didesnis už fazinį šviesos greitį v toje medžiagoje (n=c/v).
Kipro futbolo varžybos 1980–1981 m.
Kipro futbolo varžybos 1980–1981 m.
Bangos lūžis
Šviesos lūžio dėsniai
Pereinant šviesai iš optiškai retesnės į optiškai tankesnę aplinką, kritimo kampas yra didesnis už lūžimo kampą. Ir atvirkščiai – iš optiškai tankesnės į optiškai retesnę – kritimo kampas mažesnis už lūžio kampą.
Snelio dėsnį eksperimentiškai nustatė W. Snell 1621 m., o teoriškai jį įrodė Renė Dekartas 1630 m.
Ostromenčin Kolonija
Ostromenčin Kolonija – kaimas Lenkijos rytuose, Plateruvo valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Gedizas
Gedizas  – upė Turkijoje. Antra didžiausia po Didžiojo Mendereso Turkijos upė, įtekanti į Egėjo jūrą. Prateka pro Sardų griuvėsius. Įteka į Izmiro įlanką, suformuoja 20 km pločio deltą.
Maciej Żurawski
Macejus Stanislovas Žuravskis (Maciej Stanisław Żurawski, g. 1976 m. rugsėjo 11 d.) – futbolininkas, Lenkijos rinktinės, saugas.
žaidžia nuo 1997 m. Su rinktine dalyvavo ir.
Suntar Chajata
thumb|250px|Suntar Chajatos kraštovaizdžiai
Suntar Chajata  – kalnagūbris Rusijoje, šiaurės rytų Sibire, Jakutijos ir Chabarovsko krašto teritorijoje. Sudaro Aldano, Indigirkos ir Ochotsko jūros upių vandenskyrą. Nusidriekęs 450 km, iškyla iki 2959 m (Mus Chajos k.). Būdingas aukštikalnių reljefas, plyti ledynai (bendras plotas 2000 km²) ir tarynai (daugiamečiai ampalai, jų plotas 800 km²).
Būdingi maumedžių retmiškiai, besikaitaliojantys su krūmynine kalnų tundra.
Kelmanonys (Alytus)
Kelmanonys – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 7 km nuo Alytaus.
Lietuvos baudžiamoji teisė
Lietuvos baudžiamoji teisė - Lietuvos teisės šaka; visuma teisės normų, reguliuojančių baudžiamuosius teisinius santykius Lietuvoje ir Lietuvos piliečių atžvilgiu.
Pagrindinis Lietuvos baudžiamosios teisės šaltinis yra kodifikuotas baudžiamasis įstatymas - Lietuvos baudžiamasis kodeksas, 1996 m. Vyriausybės pateiktas Seimui svarstyti, o priimtas Seimo 2000 m. rugsėjo 26 d. įstatymu (tuo pačiu įstatymu patvirtinti ir Baudžiamojo proceso kodeksas bei Bausmių vykdymo kodeksas). Įsigaliojo 2003 m. gegužės 1 d.
Istorija
thumb|180px|Lietuvos teisės paminklas - [[I Lietuvos Statutas|Lietuvos Statutai (1529, 1566 ir 1588 m.)]] Pagrindinis straipsnis - Lietuvos baudžiamosios teisės istorija
LDK Statutuose (Pirmajame - 1529 m., Antrajame - 1566 m. ir Trečiajame - 1588 m.) buvo įtvirtintos nusikaltimų sudėtys, reglamentuojama teisinė atsakomybė už jas. Po Lietuvos nepriklausomybės paskelbimo 1918 m. Lietuvos Valstybės Tarybos Prezidiumo 1919 m. sausio 16 d. priimtu Laikinuoju Lietuvos teismų ir jų darbo sutvarkymo įstatymu recepuotas 1903 m. Rusijos baudžiamasis statutas. 1940 m. Sovietų Sąjungai okupavus Lietuvą, Respublikos teritorijoje buvo įvestas galioti RSFSR baudžiamasis kodeksas. 1990 m. kovo 11 d. atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, buvo paliktas galioti sovietų okupacijos laikotarpiu priimtas Lietuvos TSR baudžiamasis kodeksas, daug kartų keistas ir papildytas.
Stūpa
thumb|right|150px|Stūpa [[Bankokas|Bankoke]] thumb|right|150px|Stūpa. [[Borobuduras]]