cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ptolemėjas XII Naujasis Dionisas
Pirmasis valdymas
Tačiau pagal testamentą Ptolemėjas I Egiptą paliko Romai, tad Ptolemėjas XII nebuvo teisėtas įpėdinis. Roma jam nemetė iššūkio, nes Senatas nenorėjo įsigyti Egipto. Prieš Ptolemėjo XII valdymą geografinis atstumas lėmė, kad Egiptas ir Romą viens į kitą žvelgė abejingai. Egiptiečiai prašydavo romėnų išspresti dinastinius konfliktus, o Ptolemėjas XII vykdė Romai palankią politiką. 63 m. pr. m. e. atrodė, kad Pompėjus taps Romos šeimininku, tad Ptolemėjus siuntė jam turtus ir kvietė į Aleksandriją. Pompėjas paėmė pinigus, bet atsisakė atvykti. Tad Ptolemėjas XII oficialiai vyko į Romą su kyšiu, kad romėnai pripažintų jo valdžią. Sumokėjus 6000 talentų Julijui Cezariui ir Pompėjui buvo sudaryta formali sąjunga ir jo vardas atsirado Romos draugų ir sąjungininkų sąraše (amici et socii populi Romani).
Tremtis
Ptolemėjas XII nesikišo, kai romėnai užėmė jo brolio valdytą Kiprą, tad supykę egiptiečiai sukilo. Liaudį piktino sunkūs mokesčiai (sumokėti kyšius romėnams) ir dėl to suprastėjusios išgyvenimo sąlygos. Ptolemėjas pabėgo į Romą tikriausiai su dukra Kleopatra VII. Jo dukra Berenikė IV tapo jo įpėdine. Ji valdė su savo seserimi (ar motina) Kleopatra VI. Po metų Kleopatra VI mirė ir Berenikė IV valdė viena 57-56 m. pr. m. e.
Romoje Ptolemėjas XII bandė sugrįžti į sostą Egipte, bet tam priešinosi kai kurie senatoriai. Pompėjus apgyvendino karalių su dukra ir gynė jo pozicijas Senate. Romėnai kreditoriai suprato, kad neatgaus pinigų, jei Ptolemėjas XII negrįš į sostą. Tad 57 m. pr. m. e. visuomenei spaudžiant Senatas nusprendė padėti Ptolemėjui. Tačiau Roma nenorėjo įsiveržti, nes Sibilės knygoje parašyta, kad Egipto karaliui paprašius pagalbos ir Romai pasiuntus armiją, iškils didelis pavojus ir sunkumai.
Egiptiečiams nepatiko galimas karaliaus sugrįžimas. Iš Egipto į Romos Senatą buvo pasiųsta 100 pasiuntinių, bet pasak Kasijaus Diono, Ptolemėjas nunuodijo jų vadą Dioną Aleksandrietį, o kitų daugumą išžudė prieš atvykstant į Romą.
Antrasis valdymas
Ptolemėjas atgavo sostą, kai sumokėjo Aului Gabinijui 10 tūkst. talentų, kad šis įsiveržtų į Egiptą 55 m. pr. m. e. Nugalėję pasienio pajėgas romėnai veržėsi link rūmų, bet rūmų sargyba pasidavė be kovos.
Tiksli Ptolemėjo XII grįžimo į sostą data nežinoma. Tai įvyko 55 m. pr. m. e. tarp sausio 4 d. ir birželio 24 d. Prieš grįždamas į rūmus jis liepė nužudyti Berenikę ir jos rėmėjus. Nuo tada jis valdė iki ligos 51 m. pr. m. e. Jo valdžią užtikrino 2000 romėnų kareivių ir samdinių, vadinamų gabinianais. Mainais Ptolemėjas pakluso Romai. Jo dukra Kleopatra VII valdė su juo.
Ptolemėjui grįžus į valdžią kreditoriai pareikalavo pinigų, bet ižde buvo jų nepakankamai. Pasimokęs iš ankstesnių klaidų karalius finansų ministru (Dioiketes) paskyrė pagrindinį kreditorių Gajų Rabirijų Postumą, kuris dabar turėjo grąžinti skolas. Jo paskyrimą galėjo įtakoti Gabinijus. Tačiau Postumas išnaudojo žmones, tad karalius turėjo jį įkalinti, kad apsisaugotų nuo įniršusios minios. Po to jis leido romėnui pabėgti. Postumas grįžo į Romą 54 m. pr. m. e. pabaigoje, kur buvo apkaltintas, bet jį gynė Ciceronas, tad tikriausiai buvo išteisintas.
Ptolemėjas leido savo karalystės monetoms nuvertėti, kad išmokėtų skolas. Per jo valdymą monetų vertė krito 50 procentų.
Savo testamente Ptolemėjas XII nurodė, kad Egiptą valdys Kleopatra VII ir Ptolemėjas XIII kartu. Testamento vykdytoja tapo Roma. Kadangi Senatas buvo užsiėmęs savais reikalais, Pompėjus patvirtino testamentą.
Mazirbė
Mazirbė  – kaimas Latvijoje, Talsų savivaldybės Kolkos valsčiuje. Kaimas įsikūręs Baltijos jūros pakrantėje, šalia Mazirbės upės žiočių. Yra Lyvių tautos namai (kultūros centras). Mazirbė – lyvių kultūros sostinė, priklauso Lyvių pakrantės teritorijai.
Istorija
thumb|left|300px|Mazirbės lyviai (XIX a. atvirukas) Latviškai Mazirbe reiškia 'Mažoji Irbė'. Jau viduramžiais Irbė (Irben) minima kaip lyvių žvejų ir pirklių gyvenvietė. Kuršo vyskupijai priklausiusių Mazirbės ir Lielirbės pavadinimai randami G. Merkatoro (1512–1594) sudarytame Livonijos žemėlapyje. 1705 m. iš Sykrago į Mazirbę buvo perkeltas pastoriaus dvaras ir Mazirbė tapo vienu iš Piltenės apygardos Dundagos parapijos centrų. 1710 m., Didžiojo Latvijos maro metu, mirė dauguma Mazirbės gyventojų, taip pat ir vietinis liuteronų kunigas. Didžiojo maro aukoms atminti Mazirbės kunigo Petersono laikais nuo 1711 m. iki 1734 m. trijuose Mazirbės akmenyse buvo iškaltas tekstas, todėl juos imta vadinti Maro akmenimis. Nuo 1762 iki 1770 m. Irbės parapijos kunigu buvo Johanas Gabrielius Švemšuchas (1733–1803), vėliau ėjęs Jelgavos Academia Petrina teologijos profesoriaus pareigas (1775–1798). Nuo 1770 iki 1811 m. Irbės ir Gipkos parapijos kunigu dirbo F. K. Ludvigas (1735–1811), lyvių-vokiečių žodyno autorius.
Po 1818 m. baudžiavos panaikinimo, 1834 m. buvo pradėtos suteikti latviškos pavardės ir Ventspilio apylinkės žvejams. 1852 m. A. J. Šiogreno antroji ekspedicija Mazirbėje atliko lyvių kalbos ir kultūros tyrimus. 1860 m. buvo pradėta statyti burlaivius tiek Mazirbėje, tiek ir kituose lyvių kaimuose. 1868 m. buvo pastatyta mūrinė Mazirbės liuteronų bažnyčia, dieną laivams Irbės sąsiauryje ji tarnavo kaip orientyras. 1880 m. pastatytas naujas Mazirbės valsčiaus mokyklos pastatas. 1880–1881 m. Mazirbėje mokėsi 81 mokinys. Nuo 1893 m. iki 1914 čia veikė Dundagos jūreivystės mokykla. Per Pirmąjį pasaulinį karą, artinantis vokiečių kariuomenei, 1915 m. spalio 17 d. karinė administracija pakrantės žvejams įsakė palikti namus ir išvykti į Rusiją. thumb|left|300px|Mazirbė per I pasaulinį karą (1916 m.) 1916–1963 m. pro kaimą ėjo Ventspilio–Mazirbės–Dundagos–Stendės siaurojo geležinkelio linija, ją nutiesė vokiečių kareiviai. Dėl didelės medienos paklausos XX a. ketvirtajame dešimtmetyje dauguma kaimo gyventojų dirbo medkirčiais (tik 14 iš 256 gyventojų buvo žvejai).
1923 m. lapkričio 18 d. Mazirbės pastorate buvo pašventinta lyvių vėliava. 1924 m. birželio 24 d. Mazirbėje įvyko pirmoji lyvių dainų šventė. 1925 m. buvusios jūreivystės mokyklos patalpose pradėjo veikti Mazirbės pagrindinė mokykla. 1931 m. buvo pradėtos laikyti pamaldos lyvių kalba. 1931 m. Mazirbei suteiktas tankiai apgyvendintos vietovės statusas. Nuo 1933 m. čia pradėtas leisti mėnesinis laikraštis lyvių kalba Līvli (redaktorius – Karlis Staltė; iš viso tarpukariu šis laikraštis buvo leidžiamas nuo 1931 iki 1939 m.). 1939 m. buvo pastatyti Lyvių tautos namai.
Per Antrąjį pasaulinį karą (nuo 1940 m.) ir sovietmečiu lyvių tautinis ir kultūrinis gyvenimas Mazirbėje buvo nutrauktas. Po karo, nuo 1945 iki 1954 m., Mazirbė buvo Mazirbeniekų kaimo centras. 1962 m. buvo uždarytas siaurasis geležinkelis. 1970 m. panaikinta Mazirbės aštuonmetė ir įsteigta internatinė pagalbinė mokykla. Latvijos Atgimimo laikais, 1989 metais, Mazirbėje buvo švenčiamos Lyvių tautos namų įsteigimo 50 metų sukaktuvės ir buvo įtvirtinta tradicija kiekvienais metais rugpjūčio pirmąjį šeštadienį rengti Lyvių šventę. Likus savaitei iki Lyvių šventės, Mazirbėje rengiamos jaunimo stovyklos, kuriose mokoma lyvių kalbos. 1989 metais Mazirbėje įvyko pirmoji lyvių tematikai skirta mokslinė konferencija. 1994 m. Mazirbėje atidarytas informacinis centras.
Įžymūs žmonės
Kaime gimė:
Šudzialovas
Šudzialòvas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, 16 km į pietryčius nuo Sokulkos ir 40 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Valsčiaus centras. Kaime veikia „Sudovia“ sporto klubas, kelios pradinio ir vidurinio ugdymo švietimo įstaigos.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII–XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Šioje vietoje žmonių gyvenvietė atsirado apie XIII a., bet pirmą kartą gyvenvietė paminėta 1592 metais. Pirmoji bažnyčia kaime pastatyta 1601 m. Taip pat panašiu laiku kaime buvo pastatyta ir Šudzialovo Šv. Jurgio Nugalėtojo cerkvė, kuri buvo nugriauta 1936 m.
Rusijos futbolo varžybos 2003–2004 m.
Rusijos futbolo varžybos 2003–2004 m.
Mujinga
Mujinga  – miestas šiaurės rytų Burundyje, 1731 m aukštyje, 117 km nuo Bužumbūros, į vakarus nuo Ruvuvu upės ir Tanzanijos sienos. Tai antras pagal dydį šalies miestas. Provincijos administracinis centras. Keliai į Gitegą, Ngozį, Rujigį, Kigalį. Yra katalikų katedra.
Adomiškis (Suginčiai)
Adomiškis – buvęs kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Suginčių.
Lumpėnų herbas
Lumpėnų herbas – vienas iš Lumpėnų kaimo ir seniūnijos (Pagėgių savivaldybė) heraldikos atributų.
Aprašas
Sidabriniame fone yra žalia papėdė, virš jos – saulė. Herbe simboliškai pavaizduotas Rambyno kalnas ir saulė – simbolizuojanti šioje teritorijoje ypač buvusią svarbią knygnešystę ir kitą švietėjišką krašto šviesuolių veiklą visoje seniūnijos teritorijoje. Herbo spalvos – balta, raudona ir žalia yra Mažosios Lietuvos spalvos.
Istorija
2014 m. gegužės 2 d. herbą LR Prezidentė patvirtino dekretu Nr. 1K-1809. Etalono autorius – Rolandas Rimkūnas.
Podlažniskas
Podlažniskas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šudzialovo valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Remeniškė (Kazitiškis)
Remeniškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 1 km nuo Kazitiškio.
Juši
Juši ( – 'lietaus valdovas') kinų mitologijoje – lietaus dievybė, kurios kultas išsilaikė nuo gilios senovės iki pat XX a. Dalyje paminklų jis buvo siejamas su senovinės dievybės Gunguno sūnumi Siuanminu, o kituose šaltiniuose laikytas Bi žvaigždyno dievybe, retkarčiais tapatinamas su vienu Šanjan paukščiu, kuris turėjęs galią tai padidėti, tai sumažėti, ir kai įtraukdavo orą savin, tai išdžiūdavo jūros.
„Kalnų ir jūrų knygos“ paaiškinimuose rašoma, kad Juši turėjo vabzdžio lėliukės pavidalą. Vėliau Juši įgavo visiškai antropomorfinį pavidalą ir imtas šventyklose vaizduoti kaip galingas karvedys su geltonais šarvais, juoda barzda, kairioje rankoje laikantis puodynę su drakonu, o dešine tarsi šlaksto lietų (kitais atvejais jo dešiniojoje rankoje septynių žvaigždžių kardas, su kuriuo jis nukreipia lietų).
Dailusis čiuožimas 1908 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Dailusis čiuožimas 1908 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyko pirmą kartą olimpinių žaidynių istorijoje. Londone vykusios dailiojo čiuožimo varžybos buvo pirmoji žiemos sporto šaka įtraukta į olimpinių žaidynių programą. Iki 1924 m. žiemos sporto šakos vykdytos vasaros olimpiadoje.
Kurklių herbas
Kurklių herbas – vienas iš Kurklių kaimo ir seniūnijos (Anykščių rajono savivaldybė) heraldikos atributų.
Aprašas
Sidabriniame lauke pavaizduotas Šv. Jurgis ant žirgo, ietimi smeigiantis slibiną.
Istorija
2014 m. gegužės 26 d. herbą LR Prezidentė patvirtino dekretu Nr. 1K-1829. Etalono autorius – Rolandas Rimkūnas.
Jūreivis
thumb|Lietuvos jūreivių garbės sargyba Jūreivis (nuo žodžio jūra) – asmuo, dirbantis laive, jūromis gabenančiame krovinius, keleivius iš vienos vietos (uosto) į kitą; profesija; karinis laipsnis, pareigybė. Budi navigacinėje pamainoje, atlieka darbus, susijusius su laivo tvirtinimu prie krantinės, laivą valo, dažo, dirba kitus darbus.
Vokietijos vyrų ledo ritulio rinktinė
Vokietijos vyrų ledo ritulio rinktinė – nacionalinė komanda, atstovaujanti Vokietijai tarptautinėse ledo ritulio varžybose.
Alksniapievis
Alksniapievis – buvęs kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Toliejų.
Rankinis olimpinėse žaidynėse
Rankinio varžybos vasaros olimpinėse žaidynėse pirmą kartą įvyko 1936 m. olimpiadoje. Nuo 1972 m. vasaros olimpinių žaidynių rankinis įtrauktas į pagrindinę olimpinę programą. Šiuo metu olimpinėje programoje vykdomos tik salės rankinio varžybos vyrų ir moterų kategorijose.
Varžybų kvalifikaciją ir taisykles prižiūri Tarptautinė rankinio federacija.
Rusijos rankininkas Andrejus Lavrovas yra daugiausiai olimpinių medalių laimėjęs rankininkas – 3 aukso ir 1 bronzos.
Aleksandrinas
Aleksandrinas – silabinės eilėdaros metras, 12 arba 13 skiemenų eilutė su pastovia cezūra po 6 skiemens.
Pavadinimas kilo iš tokiomis eilėmis sukurtos senovės prancūzų poemos apie Aleksandrą Makedonietį. Atitikmuo kitų tautų poezijoje yra silabinės eilėdaros trylikaskiemenis (su cezūra po 7 skiemens).
Aleksandrinas XIX a. įsigalėjo lietuvių poezijoje – tokiomis eilėmis rašė Dionizas Poška, Simonas Stanevičius, Antanas Baranauskas („Anykščių šilelis“).
Marijos salos
thumb|200px|Palydovinė salos nuotrauka
Marijos salos arba Halo sala, Nororotu – mažas koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos pietinėje dalyje, Tubuajo salyne. Plotas – 1,3 km².
Salos negyvenamos, priklauso Rimataros komunai. Kartais joje renkama kopra.
Pasak legendos, Marijos salas atrado Rurutu vadas Amaiterajus. Valdant Rurutu karaliui Teuruarijui IV, Marijos salos tapo tremties vieta. Europiečiai atolą pasiekė 1824 m.
Šudzialovo Šv. Vincento Fereriušo ir Šv. Apaštalo Bartalomiejaus parapija
'''Šudzialovo Šv. Vincento Fereriušo ir Šv. Apaštalo Bartalomiejaus parapija''' - parapija įkurta 1906 metais. Parapija priklauso Balstogės arkivyskupijai, Krinkų dekanatui. Parapijos bažnyčia pastatyta 1935-1937 m. ir pašventinta 1938 m., bažnyčios architektas Stefanas Šileris.
Viešųjų pirkimų tarnyba
thumb|left|Buveinė
– Lietuvos viešųjų pirkimų politiką įgyvendinanti ir prižiūrinti, kaip laikomasi Viešųjų pirkimų įstatymo ir su jo įgyvendinimu susijusių teisės aktų, valstybės biudžetinė įstaiga.
Informacinės sistemos
Tarnyba prižiūri ir palaiko šias viešųjų pirkimų informacines sistemas:
Roy Smith
Rojus Smitas (g. 1990 m. balandžio 19 d.) – Kosta Rikos futbolininkas, rungtyniavęs Kosta Rikos rinktinėje.
Judu
Judu ( – 'tamsos sostinė') senovės kinų mitologijoje – požeminio pasaulio (Diju) sostinė, esanti pačioje šiaurėje. Buvo manoma, kad vartai, vedantys į Judu, yra Budžoušano kalno šiaurės vakaruose. Pasak „Huainanzi“ knygos, Judu tiesiog reiškė patį šiauriausią tašką.
Ąžuolija (Molėtai)
Ąžuolija – buvęs kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Alantos.
Tulu Nadu
Tulu Nadu  – Indijos regionas, kuriame kalbama tulų kalba ir kuris siekia įgyti pripažintą autonomiją. Apima dalį dabartinių Indijos Karnatakos (Dakshina Kannada ir Udupi rajonai) ir Keralos valstijų (Kasaragod rajonas) teritorijų. Pagrindiniai miestai yra Mangalore, Udupi ir Kasaragod.
Istorija
Tulu Nadu buvo tėvynė dinastijos, kuri įkūrė Vidžajanagarų imperiją. Vidžajanagarų imperijoje Tulu Nadu buvo padalintas į du administracinius vienetus – Mangaluru Rajya ir Barakuru Rajya. Tulu Nadu iki XVII a. valdė Vidžajanagarų imperijos vasalai. Ilgiausiai Tulu Nadu valdžiusi dinastija buvo Alupai. Alupai buvo keleto žymių Karnatakos dinastijų vasalai. Pirma dinastija, kuria pavaldūs Alupai klestėjo, buvo Kadambai iš Banavasio. Vėlesni Alupų sinjorai buvo Raštrakutai iš Manjakhetos, Čalukjai iš Badamio, Čalukjai iš Kaljanio, Hoisalai iš Durasamudros ir Vidžajanagarai. Alupai buvo praktiškai savarankiški, ir jų pavaldumas buvo faktiškai nominalus. Alupai valdė, kol XIV–XVII a. Tulu Nadu dominavo Vidžajanagarai. Jų dominavimo laikais regionas itin suklestėjo, iškilo Barkuras ir Mangalore. Žlugus Vidžajangarų imperijai didžiąją dalį Tulu Nadu ėmė valdyti Keladžio Najakai. thumb|250px|Tipiškas Tulu Nadu namas, stogo konstrukcijoje panaudotos [[Mangaloro čerpės]]
Baruvka (Balninkai)
Baruvka – buvęs kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Girsteitiškio.
Abdulas Ghanis Baradaras
Abdulas Ghanis Baradaras (PS عبدالغنی برادراخوند‎; gimė apie 1968 m.)  – afganų politikas ir religinis lyderis, šiuo metu einantis 1-ojo Islamiškojo Afganistano Emyrato vice-ministro pirmininko pareigas. Baradaras taip pat yra vienas iš Talibano įkūrėjų. Jis turi mulos titulą, o pirmasis Talibano lyderis Mohamedas Omaras jį pavadino Baradar („brolis, mulos brolis“).
Pingdongo apskritis
Pingdongo apskritis (pe̍h-ōe-jī: Pîn-tong-kōan) – viena iš Taivano apskričių. Tai 5-a pagal dydį apskritis šalyje. Yra šalies pietinėje dalyje. Šiaurėje ir vakaruose ribojasi su Gaosiongu, šiaurės rytuose ir rytuose su Taidongo apskritimi. Administracinis centras – Pingdongas.
Geografija
Rytuose ir šiaurės vakaruose plyti lygumos, kuriose susitelkę didžioji dalis gyventojų ir įsikūręs pramoninis centras. Pietuose ir rytuose driekiasi Vidurio Taivano kalnagūbrio prieškalnės, kurios apskrities šiaurės rytiniame pakraštyje iškyla į daugiau kaip 3000 m virš jūros lygio aukštį. Vakaruose apskrities krantus skalauja Taivano sąsiauris, pietuose Baši sąsiauris. Kadangi tai piečiausia apskritis Taivane, joje klimatas šilčiausias, tropinis, pereinantis iš drėgno į sausą. Ypač švelnus klimatas vyrauja apskrities pietuose esančiame Hengčuno pusiasalyje, kuris beveik visiškai apsuptas Ramiojo vandenyno. Pietuose įsteigtas seniausias šalyje Kentingo nacionalinis parkas, kurio teritorija apima tropikų paplūdimius, koralinius rifus ir drėgnuosius tropikų miškus.
Apie 15 km į vakarus nuo apskrities krantų išsidėsčiusi koralinė Liučiu (小琉球) sala, kurios plotas 6,8 km².
Administracinis suskirstymas
Pingdongo apskritis yra padalinta į:
1 miestą
29 kaimo tipo gyvenvietes
Pareigybė
Pareigybė - darbuotojų darbo teisių ir darbo pareigų, atliekant darbo funkciją, visuma. Darbo teisėje, valstybės tarnyboje konkrečiai pareigybei apibrėžti naudojama pareigybinė instrukcija (organizacijos vidaus teisės aktas, tvirtinamas vadovo).
Teisinės pareigybės
Teisinės pareigybės - pvz., teisės patarėjas, asesorius, prokuroro padėjėjas ir kt.
Gulbinų tvenkinys (Vilniaus raj.)
Gulbinų tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Vilniaus rajone, 2 km į šiaurę nuo Didžiosios Riešės. Sudarytas užtvenkus R-3 upelį (Riešės intakas, Neries baseinas) 2,1 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,76 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 147,2 m. Priešsroviui už 0,13 km telkšo Raudonojo Dvaro ežeras. Krantai vietomis aukštoki. Aplinkui plyti pievos. Šalia įsikūrę Jadvygiškių, Raudondvario, Paraudondvarių, Dvariškių gyvenvietės. Vakarine pakrante nutiestas kelias.
Tvenkinys įrengtas 1978 m.
Šaltiniai
thumb|left|380px|Vaizdas nuo pietinio kranto
Ngozis
Ngozis  – miestas šiaurės Burundyje, 65 km į šiaurės rytus nuo Bužumbūros, netoli Ruandos sienos, į šiaurę nuo Njačižimos upės, 1820 m aukštyje. Provincijos centras. Keliai į Butarę, Kajanzą, Mujingą, Gitegą.
Bimbiriškės
Bimbiriškės – buvęs kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Toliejų.
Repeniškis
Repeniškis – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 1 km nuo Alizavos.
Victor Ferreyra
Viktoras Fereira (g. 1964 m. vasario 24 d.) – buvęs Argentinos futbolininkas, rungtyniavęs Argentinos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1991 m.
Jungtinės Karalystės vyrų ledo ritulio rinktinė
Jungtinės Karalystės vyrų ledo ritulio rinktinė – nacionalinė komanda, atstovaujanti Jungtinę Karalystę tarptautinėse ledo ritulio varžybose.
Branišava
Branišava – buvęs viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Suginčių.
Rėpka
Rėpka – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Magučių.
Valstybiniai egzaminai Vokietijoje
Valstybiniai egzaminai Vokietijoje  – baigiamieji egzaminai, laikomi akademinių studijų pabaigoje Vokietijos aukštosiose mokyklose. Išlaikius suteikiamas (akademinis) kvalifikacinis laipsnis, profesinis vardas, titulas. Valstybinis egzminas Vokietijoje atveria kelią užsiimti valstybės reguliuojamomis profesijomis (medicinoje – tokiomis kaip gydytojas, vaistininkas, valstybės tarnyboje – mokytojas, teisėjas, prokuroras). Valstybinius egzminus organizuoja atitinkama valstybinė įstaiga – Egzaminų tarnyba.
Paskirtis – valstybės kontrolė, viešojo intereso užtikrinimas.
Teisė
Rengiant teisininkus, numatyti 2 egzaminai:
Grynai (100 %) valstybinis yra tik 2-asis egzaminas.
Pirmasis teisinis egzaminas
Pirmąjį egzaminą sudaro:
Pirmasis teisinis (juristinis) egzaminas (Erste juristische Prüfung) – tai vad. „Referendaro egzaminas“ (Referendarexamen), kadangi po jo seka Teisės referendariatas (teisės praktika), privalomoji teisinio išsilavinimo dalis, siekiant užsiimti valstybės reguliuojamų teisinių profesijų praktika. Išlaikius pirmąjį egzaminą užbaigiamas universitetinis išsilavinimas. Egzaminą galima bandyti laikyti 2 kartus. Išimtimi laikomas vad. „laisvasis bandymas“ (Freiversuch) kandidatams, iškart po studijų baigimo (po vad. Regelstudienzeit, tipinio studijų laiko, paprastai trunkančio 8 semestrus, tendencija – 9 semestrai) laikantiems egzaminą. Neišlaikius šis bandymas nėra įskaitomas. Išlaikius yra galimybė bandyti pagerinti pažymį (''Notenverbesserungsversuch'). Kai kuriuose universitetuose po I teisinio egzamino papildomai suteikiamas akademinis laipsnis – diplomuotas teisininkas („Diplom-Jurist“, Dipl.-Jur.) arba teisės magistras („Magister juris“, Mag. jur.).
Įvairiose federalinėse žemėse konkretus reguliavimas skiriasi. Jį įtvirtina Teisininkų rengimo įstatymas (Juristenausbildungsgesetz) arba Teisininkų išsilavinimo egzaminų įstatymas (Juristenausbildungsprüfungsgesetz) bei jš įgyvendinamieji nutarimai (Verordnung). Egzamino tarnyba (Prüfungsamt), dar vad. Justicijos egzamino tarnyba (Justizprüfungsamt) pirmojo egzamino metu yra prie aukštesniojo žemės teismo (Oberlandesgericht) (pvz., Šiaurės Reinas-Vestfalija) veikianti įstaiga arba vad. Žemės justicijos egzamino tarnyba (Landesjustizprüfungsamt, pvz., Žemutinė Saksonija), kurios veiklos teritorija – federalinė žemė. Egzaminuose kaip tikrintojai dalyvauja viešojo sektoriaus, t.y valstybės tarnybos teisininkai (teisėjai, prokurorai, viešojo administravimo teisininkai), taip pat advokatai ir profesoriai. Pirmojo egzamino metu kaip tikrintojai labai dažnai būna profesoriai.
Antrasis valstybinis egzaminas
„Tikrasis“ (antrasis) valstybinis egzaminas seka po 2 metus trunkančio Referendariato. Tai vad. antrasis valstybinis egzaminas (Zweites Staatsexamen), taip vad. Asesoriaus egzaminas („Assessorexamen“). Forma – kontroliniai egzaminai raštu (Klausurenexamen – 'klauzūros'). Skaičius: 7 (Saro kraštas) – 11 (Bavarija). Maždaug po 4 mėnesių seka Referendariatas ir egzaminas žodžiu. Be materialinės teisės (sudarančio pirmojo valstybinio egzamino turinį) Antrasis egzaminas apima proceso teisę. Tokio egzamino metu savo reikšmės netenka akademiniai teoriniai disputai (teisės teorijos), itin svarbūs pirmajam valstybiniam egzaminui; II egzaminui reikšmę turi teismų praktika.
Egzaminą vykdo Žemės justicijos egzamino tarnyba (Landesjustizprüfungsamt, sudaroma prie atitinkamos žemės Teisingumo ministerijos. Egzamino tikrintojai – teisėjai, prokurorai, valstybės tarnautojai, notarai arba advokatai.
Vertinimas
Atskiri kontroliniai egzaminai vertinami taip:
Bendrasis vertinimas (Gesamtbewertung) – vidurkis. Iki 3,99 balų egzaminas neišlaikytas. Toliau seka:
Farmacija
Laikomas farmaceuto egzaminas (Pharmazeutische Prüfung). 3 egzamino etapai, 1 – raštu, kiti 2 – žodžiu:
Aukštesnioji miškų tarnyba
Aukštoms pareigoms užimti, pvz., Miškų tarnybos (Forstamt) vadovo, būtinas Didysis miškininkystės valstybinis egzaminas („Große Forstliche Staatsprüfung“). Pretenduojant į Referendariatą, būtina baigti miškininkystės (Forstwissenschaften) studijas, kurias baigus įgyjamas atitinkmas laipsnis – diplomuotas miškininkas („Diplom-Forstwirt“) arba magistras („Master“).
Didysis miškininkystės valstybinis egzaminas
3 dalys :
Visuose 3 etapuose be kita ko apimamos šios sritys:
Suteikiami profesiniai vardai:
Punk (Young Thug albumas)
Punk – antrasis amerikiečių reperio Young Thug studijinis albumas, išleistas 2021 m. spalio 15 d. Albume dainas kartu atlieka tokie atlikėjai, kaip J. Cole, Gunna, Future ir daugelis kitų. „Punk“ susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir buvo komerciškai sėkmingas visame pasaulyje. JAV per pirmąją savaitę parduota 90 tūkstančių kopijų ir albumas debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas trečiuoju atlikėjo įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. Lietuvoje albumas pasiekė 25–ąją reitingo vietą.
Fernando Picun
Fernandas Pikunas (g. 1972 m. vasario 14 d.) – buvęs Urugvajaus futbolininkas, rungtyniavęs Urugvajaus rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1996–1999 m.
Čimbariškiai
Čimbariškiai – buvęs kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 7 km į pietvakarius nuo Miežonių.
Repšiškiai
Repšiškiai – buvęs kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Ramygalos.
Kajanza
Kajanza  – miestas šiaurės Burundyje, netoli Ruandos sienos, beveik 2000 m aukštyje. Provincijos centras. Pro miestą eina Bužumbūros–Butarės–Kigalio plentas, taip pat keliai į Ngozį, Bubanzą. Svarbus arbatos ir kavos auginimo regiono centras.
Pavlo Korostilovas
Pavlo Korostilovas (, 1997 m. gegužės 11 d. Lvove) – Ukrainos sportinio šaudymo atstovas, kuris specializuojasi kulkiniame šaudyme iš pistoleto rungtyse. Olimpietis, daugkartinis pasaulio ir Europos čempionas.
Biografija
2014 m. vaikų olimpiados aukso medalininkas.
2016 m. sportininkas debiutavo 2016 m. olimpinėse žaidynėse. Orinio pistoleto rungtyje užimta 35-oji vieta, o greitašaudos varžybose liko 16-as.
Tokijo olimpinėse žaidynėse Korostilovas pateko į orinio pistoleto rungties finalą, kuriame užėmė 4-ą vietą.
2022 m. Europos čempionate iškovoti vienas sidabro ir du bronzos medaliai. Iš viso Europos čempionatuose ukrainietis iki 2022 m. turėjo iškovojęs devynis aukso, aštuonis sidabro ir penkis bronzos medalius.
2022 m. pasaulio sportinio šaudymo čempionate Korostilovas dalyvavo vyrų šaudyme oriniu pistoletu iš 10 m rungties rungtyje. Atrankoje sportininkas pasiekė 4-ą rezultatą ir pateko į finalinį etapą. Sportininkas galutinėje rikiuotėje pelnė bronzos medalį ir olimpinį kelialapį į 2024 m. vasaros olimpines žaidynes.
Judi
thumb|200px|XVI a. [[Mingų dinastija|Mingų dinastijos piešinys, vaizduojantis Judi]]
Judi arba Juhuang ( – Nefritinis valdovas) kinų daoistinėje ir vėlesnėje liaudies mitologijoje – Aukščiausiasis valdovas, kuriam pavaldi visa visata: dausos, žemė ir požemio pasaulis, taip pat dievybės ir dvasios. Daoistiniame panteone Juhuang – antras iš trijų aukščiausių dievybių Sandzin. Judi įvaizdis, panašu, susikūrė ~X a. Manoma, kad šiam įvaizdžiui įtaką galėjęs padaryti su budizmu į Kiniją iš Indijos atkeliavęs Indros įvaizdis.
Rutana
Rutana  – miestas pietų Burundyje, į vakarus nuo Kikizio kalno, 1719 m aukštyje. Provincijos centras. Keliai į Gitegą, Makambą, Mahvą. Yra katalikų katedra. Netoli Rutanos krenta Kageros krioklys.
Not That Kind
„Not That Kind“ – debiutinis amerikiečių pop dainininkės/dainų autorės Anastacia'os albumas, išleistas 2000 m. birželį.
Rešketėnai (Telšiai)
Rešketėnai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Žarėnų.
Bururis
Bururis  – miestas pietvakarių Burundyje, į rytus nuo Tanganikos ežero, 62 km į pietryčius nuo Bužumbūros, 1836 m aukštyje. Provincijos centras. Keliai į Makambą, Rumongę, Gitegą. Į vakarus nuo miesto prasideda Bururio miško gamtos rezervatas.
Rusijos futbolo varžybos 2004–2005 m.
Rusijos futbolo varžybos 2004–2005 m.
Finalo rungtynės
Maskvos CSKA finale nugalėjo varžovus rezultatu 1-0 ir iškovojo šalies futbolo taurę. -
Dan Calichman
(g. 1968 m. vasario 21 d.) – buvęs JAV futbolininkas, rungtyniavęs JAV rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1997 m.
Judita
thumb|240px|„Judita ir Olofernas“. [[Karavadžo paveikslas]]
Judita ( – 'Judė', 🇬🇷) apokrifinėje Senojo Testamento tradicijoje – pamaldi našlė, išgelbstinti miestą nuo asirų antpuolio, pagrindinė Juditos knygos veikėja.
Kai asirų karaliaus Nabuchodonosoro karvedys Olofernas apgula Judėjos miestą Vetilujų, ir tame mieste išsenka vandens atsargos, gražuolė Judita, apsirengusi savo geriausius rūbus, pasiėmusi su savimi tarnaitę ir maisto atsargų išeina link priešo stovyklos. Ten ji prisistato jos grožio apkerėtam Olofernui ir jam pasakoja, kad atėjusi padėti užkariauti nuodėmėse paskendusį miestą ir nurodo jam tą akimirką, kai miestas Dievo bus perduotas į Oloferno rankas. Karvedys surengia Juditai puikų priėmimą, ir ši pasilieka jo stovykloje, kur maitinasi savo atsineštu maistu, o naktimis eina į slėnį, kur meldžiasi ir apsiprausia. Ketvirtą dieną Olofernas surengia puotą į kurią pakviečia ir Juditą. Jiems palapinėje pasilikus dviese, apgirtęs Olofernas, svajojantis užvaldyti Juditą, krenta į savo guolį, o Judita tada jo paties kalaviju nukerta galvą ir įdeda į krepšį su maisto atsargomis. Vidurnaktį ji kaip įprasta išeina iš stovyklos, bet paskui pasuka į savo miestą. Ten ji iškelia Oloferno galvą ant miesto sienos ir asirų pulkuose prasideda sąmyšis. Asirai priversti atsitraukti iki pat Damasko.
Juditos knyga patenka į Septuagintą, ir tiek stačiatikių, tik katalikų laikoma Senojo Testamento dalimi. Jos nepripažįsta protestantai ir judėjai.
Šudzialovo Šv. Jurgio Nugalėtojo cerkvė
'''Šudzialovo Šv. Jurgio Nugalėtojo cerkvė'''  – nebeegzistuojanti stačiatikių cerkvė Šudzialovo kaime. Tiksliai nėra žinoma kada buvo pastatyta ši cerkvė, bet manoma kad ji jau stovėjo prieš 1596 m. pasirašytą Bresto uniją. Iki 1839 m. ši cerkvė priklausė unitams, kurie 1839 m. buvo prievarta priversti pereiti į stačiatikybę. 1879 m. šalia cerkvės buvo įkurtos kapinės. 1900 m. vietoje senosios cerkvės buvo pastatyta nauja cerkvė, kurioje įsikūrė Šudzialovo Šv. Jurgio Nugalėtojo parapija. 1914 m. per kilusį gaisrą cerkvė buvo stipriai apgadinta. Prasidėjus I pasauliniam karui visa stačiatikių bendruomenė pasitraukė į Rusijos imperiją. Per karą cerkvė buvo stipriai apgadinta. Po karo cerkvė nebebuvo naudojama ir 1936 m. buvo visiškai sugriauta, kai vietiniai gyventojai pradėjo naudoti buvusios cerkvės plytas naujos katalikų bažnyčios statyboms.
Árni Vilhjálmsson
Arnis Vilhalmsonas (Árni Vilhjálmsson; g. 1994 m. gegužės 9 d.) – futbolininkas iš Islandijos, universalus žaidėjas, rungtyniaujantis saugo bei puolėjo pozicijose.
Karjera
Futbolininko karjerą pradėjo gimtinėje ir rungtyniavo užsienio klubuose.
Nuo 2010 m. priklausė Breiðablik.
Vėliau atstovavo Švedijos, Lenkijos, Ukrainos, Prancūzijos klubams.
2021 m. rungtyniavo Breiðablik (Islandija). 2022 m. persikėlė į Rodez (Prancūzija).
FK Žalgiris
2023 m. vasario 19 d. Vilniaus „Žalgirio“ klubas pristatė naujoką iš Islandijos.
2023 m. kovo 15 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš FC Džiugas. Pasirodė po keitimo rungtynių pabaigoje ir žaidė iki finalinio švilpuko.
2023 m. balandžio 1 d. pelnė įvartį rungtynėse prieš FK Sūduva. Tuo metu rezultatas buvo lygus (0:0), o islandas tiksliai smūgiavo nuo 11 metrų žymos.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Nikolajus Paninas
Biografija
Londone vykusiose ketvirtose moderniose 1908 m. vasaros olimpinėse žaidynėse rusas dalyvavo dailiojo čiuožimo varžybose. Vyrų vienetų varžybose Paninas pasitraukė iš kovos. Vyrų specialiųjų figūrų varžybose Paninas užėmė pirmą vietą ir tapo pirmuoju Rusijos imperijos olimpiniu čempionu.
1912 m. vasaros olimpinėse žaidynėse rusas dalyvavo sportinio šaudymo varžybose. Vyrų šaudyme pistoletu iš 50 m atstumo Paninas užėmė 8-ą vietą.
Italijos vyrų ledo ritulio rinktinė
Italijos vyrų ledo ritulio rinktinė – nacionalinė komanda, atstovaujanti Italijai tarptautinėse ledo ritulio varžybose.
Janktonas
Janktonas – miestas JAV, Pietų Dakotos valstijos pietryčiuose. Miestas įsikūręs palei Misūrio upę, netoli santakos su Džeimso upe, pasienyje su Nebraskos valstija, apie 100 km į pietvakarius nuo Su Folso. 2010 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, turėjo 14 tūkst. gyventojų.
Istorija
Vietovės pavadinimas indėnų kalba yra "E-Hank-Ton-Wan" - "žmonės gyvenantys paskutiniame kaime". Miestas buvo įkurtas 1869 m. Tuomet mieste veikė upinis uostas, geležinkelio stotis. 1881 m. atidarytas Janktono koledžas.
1936 m. Janktone aridarytas Mount Marty universitetas.
Sportas
2015 m. mieste vyko pasaulio jaunimo šaudymo iš lanko čempionatas.
2021 m. mieste vyko 2021 m. pasaulio šaudymo iš lanko čempionatas.
Retynė
Retynė – viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Vadoklių.
Francisco Fernández
(g. 1975 m. rugpjūčio 19 d.) – buvęs Čilės futbolininkas, rungtyniavęs Čilės rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2000 m.
Alar Karis
Alaras Karisas (, g. 1958 m. kovo 26 d. Tartu ) – estų akademikas, valstybės tarnautojas, Estijos prezidentas (nuo 2021 m.).
Ruvuvu
Ruvuvu arba Rurubu  – upė Burundyje ir Tanzanijoje; viena iš Kagerą sudarančių upių (Nilo baseinas). Prasideda šiaurės Burundyje, netoli Kajanzos miesto. Teka į pietryčius aukštumomis, vėliau pasuka į šiaurės rytus, prateka Ruvuvu nacionalinį parką. Žemupyje pasiekia Tanzanijos sieną, kurį tarpą sudaro šių šalių sieną, vėliau teka vien per Tanzaniją. Ties Tanzanijos–Ruandos siena susilieja su Njabarongu (netoli Rusumo krioklio) ir sudaro Kagerą (apie 30 km į pietryčius nuo Kibungu).
Alar Karis
Biografija
A. Karisas baigė Estijos gamtos mokslų universitetą (studijavo molekulinę genetiką ir vystymosi biologiją). 1999 m. tapo Tartu universiteto profesoriumi. 2003–2007 m. buvo Estijos gamtos mokslų universiteto rektorius, o 2007–2012 m. – Tartu universiteto. 2013 m. tapo valstybės kontrolieriumi, šias pareigas ėjo iki 2018 m., kai tapo Nacionalinio muziejaus direktoriumi.
Ruvuvu
Didžiausias intakas – Ruvjironza (dešinysis), kartais laikomas tolimiausia Nilo ištaka.
Alar Karis
Biografija
2021 m. rugpjūčio 31 d. Estijos parlamentas A. Karisą išrinko prezidentu. A. Karisas buvo vienintelis kandidatas, jį iškėlė valdančiosios Reformų ir Centro partijos. Prezidento pareigas pradėjo eiti 2021 m. spalio 11 d.
Asmeninis gyvenimas
Tėvas Haris Karisas (, g. 1930 m.), botanikas.
Žmona Sirjė Karis, Tartu miesto muziejaus direktorė. Su ja susilaukė trijų vaikų.
ZH-29
miniatiūra|ZH-29 pusiau automatinis šautuvas Zh-29 (Zbrojovka-Holek, 1929) buvo XX amžiaus III dešimtmečio pabaigoje Čekoslovakijoje sukurtas pusiau automatinis šautuvas. ZH-29 yra vienas iš pirmųjų sėkmingų pusiau automatinių šautuvų.
Apžvalga
miniatiūra|ZH-29 konstrukcija Holeko sistemos automatinis šautuvas ZH-29 veikia parako dujų energijos nukreipimo principu.
Naudojamas į kairę pasviręs spynos užraktas yra panašus į vėliau naudotą „Sturmgewehr 44“, nors vokiško ginklo spynos užraktas pasislenka vertikaliai.
Išoriškai išsiskiriantis elementas yra nedideliu kampu nuo spynos palinkęs vamzdis, taip kompensuojant spynos polinkį. Kita naujovė – aliuminis vamzdžio įdėklas.
1932 m. buvo sukurtas patobulintas eksportinis ginklo variantas, pavadintas ZH-32. 1939 m. buvo sukurtas modelis ZH-39, kuriame naudotas kitoks dujų nuvedimo ir šovinio fiksavimo principas.
1931 m. Lietuvos vidaus reikalų ministerija pasienio apsaugos tarnybos poreikiams įsigijo 50 vienetų ZH-29.
Česká Zbrojovka .276 kalibro Pedersen patroną naudojančią ZH-29 versiją siūlė JAV kariuomenei. Nors ginkals susilaukė gerų įvertinimu, tačiau įsigytas nebuvo.
ZH-29 naudojo 7,92 mm kalibro Mauzerio patroną. Ginklo apkaboje tilpo 5 arba 10 šovinių. Automatinio ZH-29 variante buvo naudojamas 20 šovinių talpinanti dėtuvė nuo kulkosvaidžio ZB-26.
Efektyvus ugnies nuotolis siekė 1400 m. Artimai kovai ZH-29 buvo komplektuojamas nuimamu durklu.
Stanfordo universitetas
thumb|[[Stanford Memorial Church|Memorial Church]] thumb|Prieškiemis prieš Memorial Church thumb thumb|Campus Stanfordo universitetas (, Stanford) – privatus universitetas Stanforde, Kalifornijoje (JAV). Viena turtingiausių pasaulio aukštųjų mokyklų (steigiamasis kapitalas – 17,2 mlrd. JAV dolerių). Pagal Shanghai-Ranking („Academic Ranking of World Universities 2009“) užima 2 vietą. 14 881 studentas, 1 803 darbuotojai (2006 m.).
Sąjunga
Sąjunga gali reikšti:
Stanfordo universitetas
Rektorius John L. Hennessy.
Istorija
1891 m. įkūrė ankstesnis Kalifornijos gubernatorius Leland Stanford (vad. Bay Area, 60 km į pietus nuo San Francisko). Pradžioje veikė 15 fakultetų, mokėsi keli šimtai studentų. Veikia Nacionalinis ekonominių tyrimų biuras.
1992-2000 m. vadovavo vokietis Gerhard Casper.
Freak of Nature
„Freak of Nature“ – antrasis amerikiečių pop dainininkės/dainų autorės Anastacia'os albumas, išleistas 2001 m.
Kęstutis Jucys
Kęstutis Jucys (1961 m. gruodžio 17 d. Skuodo rajone – 2022 m. sausio 9 d. ) – lietuvių teisininkas, teisėjas.
Biografija
1985 m. baigė studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete. 1985–1988 m. dirbo tardytoju Vilniaus rajono VRS tardymo poskyryje, 1988–1991 m. – Vidaus reikalų ministerijos Tardymo valdyboje. 1991–1993 m. dėstė Lietuvos policijos akademijoje. Nuo 1993 m. birželio iki liepos mėn. dirbo Vilniaus m. 3 apylinkės teismo teisėju, 1993–1996 m. – Vilniaus m. 2 apylinkės teismo teisėju. 1996–2004 m. dirbo Vilniaus apygardos teismo teisėju. Nuo 2004 iki 2019 m. buvo Lietuvos apeliacinio teismo teisėjas. Nuo 1994 m. dėstė Mykolo Romerio universiteto Teisės fakulteto Baudžiamosios teisės katedroje.
Ulrich Salchow
Ulrich Salchow (1877 m. rugpjūčio 7 d. – 1949 m. balandžio 19 d.) – Švedijos dailiojo čiuožimo sportininkas, olimpinis čempionas ir dešimt kartų pasaulio čempionas. Buvęs Tarptautinės čiuožimo sąjungos prezidentas.
Biografija
1895 m. Salchow pirmą kartą tapo Švedijos nacionaliniu čempionu. 1897 m. pasaulio čempionate iškovotas sidabras. 1898 m. pirmą kartą tapo Europos čempionu. 1901 m. Salchow pirmą kartą tapo pasaulio čempionu.
Londone vykusiose ketvirtose moderniose 1908 m. vasaros olimpinėse žaidynėse švedas dalyvavo dailiojo čiuožimo varžybose. Vyrų vienetų varžybose Salchow aplenkė visus varžovus ir tapo pirmuoju olimpiniu dailiojo čiuožimo čempionu.
Nuo 1925 m. iki 1937 m. ėjo Tarptautinė čiuožimo sąjungos prezidento pareigas.
Eveline Widmer-Schlumpf
Evelin Vidmer-Šlumpf (, g. 1956 m. kovo 16 d.) – šveicarų teisininkė, politikė ir buvusi Šveicarijos Federalinės Tarybos narė (2008–2015 m.). Iki 2008 m. ji priklausė Šveicarijos liaudies partijai, o nuo 2008 m. ji yra Konservatorių demokratų partijos narė. 2008–2010 m. E. Vidmer-Šlumpf buvo federalinio teisingumo ir policijos departamento vadovė, o 2010–2015 m. – federalinio finansų departamento vadovė. 2012 m. ji ėjo Šveicarijos konfederacijos prezidentės pareigas.
Šeima, išsilavinimas ir ankstyvoji karjera
E. Vidmer-Šlumpf yra ištekėjusi ir turi tris vaikus. Ji yra buvusio Federalinės Tarybos nario Leono Šlumpfo dukra. Ji yra antroji Federalinės Tarybos narė, kurios tėvas ėjo tas pačias pareigas (pirmasis buvo Eženas Rufi), taip pat šeštoji moteris, išrinkta į Šveicarijos Federalinę Tarybą. Evelin Vidmer-Šlumpf, kartu su dabartinėmis arba buvusiomis Federalinės Tarybos narėmis Doris Loithard, Simoneta Somaruga ir Mišlin Kalmi-Re, yra projekto SAFFA 2020 globėja.
1981 m. E. Vidmer-Šlumpf įgijo teisės magistrą Ciuricho universitete, o 1990 m. – teisės daktaro laipsnį. Ji dirbo teisininke nuo 1987 iki 1998 m. 1985 m. ji buvo išrinkta į Trino apygardos teismą, kuriam pirmininkavo 1991–1997 m. Būdama Šveicarijos liaudies partijos narė, 1994–1998 m. buvo Didžiosios Graubiundeno Tarybos narė. Tais pačiais metais ji buvo pirmoji moteris išrinkta į kantono vyriausybę, o 2001 m. ir 2005 m. ėjo kantono vyriausybės prezidentės pareigas.
Rinkimai į Šveicarijos Federalinę Tarybą
thumb|left|E. Vidmer-Šlumpf kartu su Rusijos užsienio reikalų ministru [[Sergejus Lavrovas|Sergejumi Lavrovu 2009 m.]] 2007 m. Šveicarijos Federalinės Tarybos rinkimuose krikščionių demokratų, socialdemokratų ir žaliųjų frakcijos E. Vidmer-Šlumpf pavadino tinkamiausia kandidate pakeisti Federalinės Tarybos narį Kristofą Blocherį. Pirmajame rinkimų ture ji surinko 116 balsų, o antrajame ture, surinkusi 125 balsus, ji buvo išrinkta 110-ąja Federalinės Tarybos nare. Ji taip pat perėmė K. Blocherio departamento vadovo pareigas ir tapo federalinio teisingumo ir policijos departamento vadove.
Konservatorių demokratų partijos įkūrimas
thumb|left|2012 m. Šveicarijos Federalinė Taryba Po rinkimų E. Vidmer-Šlumpf smarkiai priešinosi Šveicarijos liaudies partijos nacionalinė vadovybė, kuri pasmerkė ją kaip savo partijos išdavikę, nes ji priėmė rinkimų rezultatus, kuriuos laimėjo be partijos paramos. Iškart po rinkimų ji, kaip ir jos kolega Samuelis Šmidas, buvo pašalinta iš liaudies partijos frakcijos posėdžių. Kitas precedento neturėjęs įvykis Šveicarijos politikoje buvo, kai 2008 m. balandžio 2 d. liaudies partijos vadovybė paragino E. Vidmer-Šlumpf nedelsiant atsistatydinti iš Federalinės Tarybos ir palikti partiją. Kai E. Vidmer-Šlumpf atsisakė tai padaryti, liaudies partija pareikalavo, kad partijos Graubiundeno skyrius, kuriam priklausė E. Vidmer-Šlumpf, ją nušalintų. Kadangi Šveicarijos partijos teisiškai yra kantonų partijų federacijos, liaudies partija negalėjo jos tiesiogiai nušalinti. Graubiundeno skyrius užstojo E. Vidmer-Šlumpf ir, reaguodamas į susiklosčiusią situaciją, įkūrė Šveicarijos konservatorių demokratų partiją. Prie naujos partijos prisijungė ir liaudies partijos Berno skyrius, kurio narys buvo S. Šmidas.
Po departamento vadovų pozicijų pertvarkymo, kuris įvyko po dviejų Federalinės Tarybos narių rinkimų 2010 m., E. Vidmer-Šlumpf pakeitė kadenciją baigusį Hansą-Rudolfą Mercą federalinio finansų departamento vadovo pareigose. 2011 m., vadovaujant prezidentei Mišlin Kalmi-Re, E. Vidmer-Šlumpf pradėjo eiti Šveicarijos viceprezidentės pareigas. 2011 m. gruodžio 14 d. ji buvo išrinkta Konfederacijos prezidente 2012 metams – ketvirtąja moterimi, ėjusia šias pareigas po Rut Dreifus (1999 m.), M. Kalmi-Re (2007 ir 2011 m.) bei Doris Loithard (2010 m.), taip pat trečiąja moterimi prezidente iš eilės. Dėl pastaraisiais metais buvusios didelės narių kaitos Federalinėje Taryboje, ji buvo ilgiausiai Federalinės Tarybos pirmininke netapusi Tarybos narė. Šveicarijos liaudies partijai 2015 m. visuotiniuose rinkimuose surinkus rekordinį balsų skaičių – daugiau nei 29 proc., E. Vidmer-Šlumpf paskelbė, kad 2015 m. nekandidatuos į Federalinę Tarybą. Ją pakeitė Gi Parmelenas.
Anthony Albanese
Antonis Normanas Albanizis (g. 1963 m. kovo 2 d. Sidnėjuje) – Australijos politikas, Darbo partijos narys, nuo 2022 m. gegužės – Australijos ministras pirmininkas.
Biografija
Airių kilmės vienišos motinos vienturtis sūnus. Augo Sidnėjuje; motina buvo ligota, gyveno iš invalidumo pensijos, socialiniame būste. Apie savo tėvą, italą, dirbusį laive, kuriuo A. Albanizio motina plaukė į Europą, A. Albanizis sužinojo tik po motinos mirties. Radęs jo duomenis archyviniuose laivų bendrovės dokumentuose, 2009 m. jį aplankė Italijoje.
1979 m. įstojo į Darbo partiją. Baigęs katalikišką vidurinę mokyklą Sidnėjuje, dvejus metus dirbo Sandraugos banke. Pasinaudojęs tuometinės vyriausybės nemokamo aukštojo mokslo politika, įstojo į Sidnėjaus universitetą, kurį baigė 1984 m., įgydamas ekonomisto diplomą. Baigęs mokslus, A. Albanizis penkerius metus dirbo moksliniu bendradarbiu pas Vietos savivaldos ir administracinių paslaugų ministrą Tomą Ureną (Tom Uren), įtakingą Darbo partijos politiką. 1989–1995 m. buvo Darbo partijos generalinio sekretoriaus padėjėju, 1995–1996 m. – Naujojo Pietų Velso ministro pirmininko Bobo Karo (Bob Carr) vyriausiuoju politiniu patarėju.
thumb|left|Su Ukrainos prezidentu [[Volodymyras Zelenskis|Volodymyru Zelenskiu Kijeve 2022 m. liepą]] 1996 m. savo gimtojoje rinkimų apygardoje išrinktas į Federacinio Parlamento Atstovų Rūmus, perrinktas 9 kartus 1998, 2001, 2004, 2007, 2010, 2013, 2016, 2019, ir 2022 m. Pradėjęs savo politinę karjerą partijoje kaip kraštutinių kairiųjų sparno narys, A. Albanizis pamažu kilo karjeros laiptais. Nuo 2001 m. pradėtas rinkti į vadovaujančius partijos postus: iš pradžių šešėlinėje vyriausybėje, o nuo 2007 m. partijai tapus valdančiąja – ministrų kabinete. 2007–2010 m. buvo infrastruktūros, transporto, regioninės plėtros ir vietinės savivaldos ministras, 2010–2013 m. – infrastruktūros ir transporto ministras, 2013 m. – regioninės plėtros ir vietinės savivaldos ministras, ministro pirmininko pavaduotojas, plačiajuosčio interneto, komunikacijų ir skaitmeninės ekonomikos ministras ir Darbo partijos lyderio pavaduotojas. Be to, 2008–2013 m. buvo Atstovų Rūmų lyderis.
Partijai praradus valdžią, vėl veikė šešėlinėje vyriausybėje, o 2019 m. gegužę išrinktas partijos lyderiu. Nuo 2022 m. gegužės – Australijos ministras pirmininkas.
Madge Syers
Madge Syers (1881 m. rugsėjo 16 d. – 1917 m. rugsėjo 9 d.) – Jungtinės Karalystės dailiojo čiuožimo sportininkė, olimpinė čempionė ir daugkartinė pasaulio čempionė.
Biografija
1902 m. pasaulio čempionate iškovotas sidabras. 1903 m. tapo atviros klasės vienetų čiuožimo Britanijos nacionaline čempione. 1906 m. pirmą kartą tapo pasaulio čempione.
Londone vykusiose ketvirtose moderniose 1908 m. vasaros olimpinėse žaidynėse britė dalyvavo dailiojo čiuožimo varžybose. Moterų vienetų varžybose Syers aplenkė visas varžoves ir tapo pirmąja olimpine dailiojo čiuožimo čempione. Porų varžybose kartu su savo vyru Edgar Syers pelnė bronzos medalius.
Rėva (Buivydžiai)
Rėva – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 13 km nuo Buivydžių, Neries kairiajame krante, priešais Rėvą Nemenčinės seniūnijoje. Šalia praeina Vilniaus–Turmanto geležinkelis, yra Santakos geležinkelio stotelė. Kaime stūkso Rėvos piliakalnis, vietinių vadinamas Panerio kalnu (Ponarska góra).
Etimologija
Kaimo pavadinimas kilo nuo Neryje šniokščiančios Avino (Barono) rėvos. Seniau ten būta ir Avino akmens (XX a. vid. sunaikintas).
Teritorinės pretenzijos Antarktidoje
thumb|Teritorinės pretenzijos Antarktidoje pagal [[Antarkties sutartis|Antarkties sutartį: {{legend|#F2DC56|Argentina}} {{legend|#EEAE66|Australija}} {{legend|#77D0EB|Čilė}} {{legend|#5377CD|Prancūzija}} {{legend|#4CBA96|Naujoji Zelandija}} {{legend|#C37ACF|Norvegija}} {{legend|#E65D61|Jungtinė Karalystė}}]]
Teritorines pretenzijas Antarktidoje yra oficialiai pareiškusios septynios pasaulio šalys, tačiau ši teritorija pagal Antarkties sutartį niekam nepriklauso.
Iš viso 7 šalys pretenduoja į 8 žemyno dalis. Šios oficialios pretenzijos buvo pareikštos nuo 1908 iki 1942 m. Jos buvo pripažintos tik tų pačių valstybių, teikiančių kitas pretenzijas. Šalių teritorinės ambicijos yra dėl tam tikrų Antarktidos sektorių, išskyrus Petro I salą. Iš viso teritorines pretenzijas yra pareiškusios Argentina, Australija, Čilė, Prancūzija, Naujoji Zelandija, Norvegija ir Didžioji Britanija.