cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jemeno pilietinis karas (nuo 2014)
Civilinis karas prasidėjo 2014 m. rugsėjį hučių pajėgoms užėmus sostinę Saną ir po to sekusį valdžios pakeitimą. 2015 m. kovo 21 d. hučių vadovaujamas Aukščiausiasis Revoliucinis Komitetas paskelbė visuotinę mobilizaciją Hadžiui nuversti ir išplėsti valdomą teritoriją į pietus. Hučiai ir jų sąjuningininkai pradėjo puolimą Lahidžio gubernijoje. Iki kovo 25 d. Lahidžis buvo užimtas hučių pajėgų. Buvo priartėta prie Hadžio rezidavimo vietos, dėl to jis dar tą pačią dieną pabėgo iš šalies. Siekdama į valdžią sugrąžinti Hadį Saudo Arabijos vadovaujama koalicija pradėjo intervenciją į Jemeną, vykdydama oro antskrydžius. Nors hučius palaikančio tiesioginio Irano įsitraukimo nebūta, konfliktas traktuojamas kaip Irano ir Saudo Arabijos karo prieš trečiąsias šalis tęsinys, kadangi kovojant prieš hučius siekiama sumažinti Irano įtaką regione. Hučių pajėgos kontroliuoja sostinę Saną ir visą šiaurinį Jemeną, išskyrus Maribo guberniją.
Anot JTO, karas pareikalavo daugiau nei 150 000 žmonių aukų. Be to, skaičiuojama, kad dar 227 000 žmonių mirė iš bado ar dėl medicinos paslaugų nebuvimo. 2018 m. JTO įspėjo, kad 13 mln. Jemeno civilių gresia badas, dėl ko gali kilti „pragaištingiausias badmetis per pastaruosius 100 metų“.
Tarptautinė bendruomenė pasmerkė Saudo Arabijos vadovaujamą karinę kampaniją, kurios metu nevengiama bombarduoti civilių apgyvendintas zonas hučių kontroliuojamoje vakarinėje Jemeno dalyje. Skaičiuojama, kad tokių bombardavimų metu sužeista ar nužudyta 19 196 civiliai (2022 m. kovo mėn. duomenys). Konflikto metu JAV teikia Saudo Arabijai žvalgybos ir logistinę paramą, nors JAV prezidentas Džo Baidenas ir yra pažadėjęs nutraukti JAV paramą šiai karinei kampanijai.
Novosiolka (Joniškis)
Novosiolka – buvęs viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Arnionių II.
Liminas (Utenos r., Utenos sen.)
Liminas – ežeras Lietuvoje, Utenos rajone, 9,5 km į pietus nuo Utenos. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,24 km, plotis – iki 0,23 km. Altitudė 156,5 m. Krantai žemi, vakaruose pelkėti, apaugę medžiais ir krūmais. Pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai, tik pietinėje pakrantėje stūkso miškas. Iš šiaurės į pietryčius ežerą prateka upeliukas (iš Duobio ežero į Kernadėto ežerą, Viešos upės baseinas). Šalia įsikūręs Momėnų kaimas. Šiaurine pakrante eina kelias.
Nyderlandų Formoza
Nyderlandų Formoza, Formozos gubernija  – trumpalaikė Nyderlandų kolonija Taivano saloje, egzistavusi XVII a. Oficialiai ji buvo administruojama kaip viena iš Nyderlandų Rytų Indijų gubernijų.
Istorija
Nuo XVI a. II pusės Nyderlandai bandė pralaužti susidariusią portugalų ir ispanų hegemoniją Azijoje ir Afrikoje. Įsitvirtinę Batavijoje, jie siekė galimybių prekiauti su Rytų Azijos šalimis, pirmiausia Kinija, tačiau Makao įsitvirtinę portugalai jų interesus blokavo. 1622 m. olandai norėjo įsikurti Penghu salose, tačiau iš ten išvyti galiausiai įsitvirtino Taivano salos pietryčiuose. Čia jau egzistavo prekybinė gyvenvietė, kurioje vykdė prekybą kinai, japonai ir vietos gyventojai aborigenai. thumb|left|Zelandijos tvirtovės likučiai Anpingo teritorijoje olandai pastatė Zelandijos tvirtovę, kuri pasižymėjo puikia strategine padėtimi, tačiau joje trūko geriamo vandens. Iš čia olandai plėtė savo įtaką saloje. Tuo metu jie susidūrė su vietinių aborigenų pasipriešinimu, kurį žiauriai malšino. Krikščionys misionieriai skleidė aborigenų tarpe krikščionybę, kai kurie jų buvo nužudyti. Nepaisant kliūčių, olandams pavyko įsitvirtinti pietinėje salos dalyje ir pavergti vietos gyventojus. 1641 ir 1642 m. jie surengė ekspedicijas prieš ispanus šiaurinėje salos dalyje. Ispanai, negavę paramos iš savo pagrindinės bazės Maniloje, buvo priversti pasitraukti.
Olandai savo naujoje kolonijoje matė didžiulį potencialą. Ji buvo patogioje strateginėje padėtyje ir dėl to galėjo turtėti iš trikampės prekybos tarp Kinijos, Japonijos ir Taivano. Svarbios prekės buvo šilkas ir sidabras. Svarbi vietinė prekė buvo dėmėtasis elnias, kurį masiškai medžiojo ir tiekė aborigenai. Jo odos turėjo paklausą tarp japonų, o mėsa ir ragai – tarp kinų. Įsitvirtinę olandai saloje ėmė vystyti ir žemdirbystę, čia masiškai pradėdami auginti ryžius ir cukranendres.
Vystant salos ekonomiką, olandams reikėjo didesnės darbo jėgos, o vietos aborigenai žemdirbystės vystymui netiko. Todėl jie ėmė skatinti masinę kinų imigraciją iš žemyno. Iki tol etninių kinų saloje buvo labai nedaug (manoma, kad apie 1000 sezoniškai atvykstančių prekybininkų), o per olandų valdymo laikotarpį jų skaičius išaugo 50–60 tūkst. Dauguma į salą vykstančių kinų buvo kilę iš Fudziano provincijos (hoklai) arba iš rytų Guangdongo (hakka). Jie buvo verčiami dirbti sunkų darbą vergovinėmis sąlygomis, todėl ne kartą sukilo.
1661 m. Fudziano didikas Zheng Chenggong (olandų vadinamas Koxinga), kuris buvo ištikimas Mingų dinastijai, pabėgo iš savo šalies, mat ten įsitvirtino Čingų dinastija. Vadovaudamas nemažam laivynui, jis išsilaipino Taivano pakrantėje, norėdamas išstumti iš čia olandus. Tais metais jo pajėgos apgulė Zelandijos tvirtovę. Po 9 mėnesių apgulties, 1662 m. vasario 1 d. olandai buvo priversti pasiduoti, pasirašyti sutartį ir atsisakyti interesų saloje. Tai buvo jų kolonijos pabaiga.
1664–1668 olandai laikinai atkovojo vieną savo tvirtovę Dzilonge (salos šiaurėje), tačiau netrukus ją savo noru apleido.
Gubernatoriai
Formozos kolonija olandų administracijoje buvo traktuojama kaip Nyderlandų Rytų Indijų gubernija. Jos gubernatorius buvo pavaldus Batavijoje rezidavusiam generalgubernatoriui.
Padėlinė
Padėlinė – buvęs kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Vorėnų.
FC Saint-Éloi Lupopo
Lubumbašio „Saint-Éloi Lupopo“, o trumpai FC Saint-Éloi Lupopo – Kongo Demokratinės Respublikos futbolo klubas, įsikūręs Lubumbašyje.
Istorija
Klubas buvo suformuotas 1939 m. Daugkartiniai šalies čempionai. Atstovavo Kongo DR Afrikos taurių turnyruose.
2021–2022 m. rungtyniavo aukščiausioje lygoje.
Pasiekimai
Šalies čempionais tapo 6 kartus. 3 kartus iškovojo šalies futbolo taurę ir kartą – Supertaurę.
Aukščiausia lyga
Futbolo taurė
Supertaurė
Akmena (Širvinta)
Akmena – upė Lietuvoje, Vilniaus rajono šiaurėje; Širvintos kairysis intakas (Šventosios baseinas). Prasideda pelkėtuose miškuose prie Žagarinės kaimo. Teka daugiausia į šiaurės rytus miškingomis ir pelkėtomis vietovėmis. Vaga nuo vidurupio smarkiai vinguriuoja. Įteka į Širvintą 120,3 km nuo jos žiočių, ties Santaka.
Ženklių intakų neturi.
Upės aukštupio ir paties žemupio vagos ištiesintos. Žemupyje, 2,1 km iki žiočių įrengtas 14 ha Akmenos tvenkinys (nuo 1973 m.).
Prie upės įsikūrę kaimai: Perūnai, Kaniūkai, Nakštiškių Petriškės, Akmena, Maseliškės, Santaka.
Upėvardis kilo nuo žodžio akmuo, akmenas.
Nasvytalių ąžuolas
Nasvytalių ąžuolas – botaninis gamtos paveldo objektas, esantis Šilalės rajono savivaldybėje. Tai saugomas išskirtinis ąžuolas, augantis Kvėdarnos seniūnijoje, Nasvytalių kaime, 4 km į vakarus nuo kelio, pasukus pusiaukelėje tarp Tenenių ir Pajūralio. Ąžuolas auga senosiose kaimo kapinėse, šalia žvyrkelio. Medis gyvybingas, tvirtas, jo kamiene apie 3 m aukštyje atsivėrusi drevė. Laja aukšta, reta. Nedidelių kapinių plotelis aptvertas, apaugęs medžiais, yra keli antkapiai ir kryžiai.
Nasvytalių ąžuolas paskelbtas saugomu Šilalės rajono Liaudies deputatų tarybos vykdomojo komiteto 1989 m. Pagrindiniai duomenys:
Gintas Litinskas
Gintautas Litinskas (g. 1959 m. sausio 5 d. Radviliškyje) – Lietuvos muzikantas, dainininkas, aranžuotojas, prodiuseris, muzikos ir tekstų autorius. Leidybinės kompanijos „Studiofonas“ savininkas.
Biografija
1978 m. baigė Radviliškio 2-ąją vidurinę mokyklą (Radviliškio Kovo 11-osios gimnazija). Nuo 1975 m. iki 1978 m. lankė S. Rubinovo ir G. Kuprevičiaus Jaunimo muzikinę studiją. 1978–1980 m. studijavo Juozo Talat – Kelpšos aukštesniojoje muzikos mokykloje. 1986 m. studijos Valstybinėje konservatorijoje.
Pogulianka (Vilnius)
Pogulianka (arba Pohulianka) – buvęs kvartalas Vilniaus miesto savivaldybėje, ties dabartine J. Basanavičiaus gatve. Vietovę mena Pohuliankos teatras.
Gintas Litinskas
Biografija
Gyvena Klaipėdoje.
Pogulianka (Vilnius)
Etimologija
Viena iš versijų teigia, kad gatvę taip praminė miestiečiai, mėgdavę šioje vaizdingoje vietoje leisti laisvalaikį. Pagal kitą versiją pavadinimas suteiktas dėl čia veikusios garsios, miestiečių ir miesto svečių pamėgtos užmiesčio smuklės.
Padvarninkai (Molėtai)
Padvarninkai – buvęs kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Dapkūniškių.
Pogulianka (Vilnius)
Istorija
Vilniaus J. Basanavičiaus gatvės istorija siekia 1440 m., kai Kazimieras Jogailaitis Vilniaus miestui padovanojo didelį žemės sklypą, kuris iš Tauro kalno pusės jungėsi su Lukiškių priemiesčiu. Iki XIX a. šioje vietoje vyravo daržai ir sodai, o XX a. pradžioje ji buvo gausiai užstatyta reprezentaciniais namais. Tuo metu kvartalas imtas vadinti Pogulianka, o J. Basanavičiaus gatvė – Wielka Pohulanka (Didžioji Pogulianka). Ši gatvė jungė Vilniaus senamiestį su traktu į Kauną ir Trakus. Pogulianka buvo tarp Žvėryno ir Vingio.
XIX a. pabaigoje dabartinių J. Basanavičiaus ir Mindaugo gatvių sankryžoje buvo pastatyti Polesės geležinkelio valdybos rūmai. XX a. 1-ojoje pusėje čia gyveno nemaža dalis visuomenės veikėjų, verslininkų, litvakų.
Gintas Litinskas
Muzikinė veikla
Žymesni kūriniai:
Jaunimo muzikinėje studijoje (vad. S. Rubinovas ir Giedrius Kuprevičius):
Klaipėdos valstybiniame muzikiniame teatre:
Sukūrė ir režisavo spektaklius:
Tarptautinė veikla:
Raseinių autobusų stotis
miniatiūra|250px|right|Vaizdas į stotį
Raseinių autobusų stotis – autobusų stotis, esanti Raseiniuose, Vilniaus g. 87. Aptarnauja maršrutinių autobusų keleivius, kontroliuoja autobusų judėjimo laiką, teikia bagažo saugojimo paslaugas. Stoties salėje autobusų sėdėdami laukti gali 40 žmonių. Įrengta autobusų judėjimo informacinė švieslentė. Naujoji autobusų stotis pastatyta 2016 m. Ją administruoja UAB „Raseinių autobusų parkas“.
Lauke ir viduje pakabinti informaciniai monitoriai su autobusų tvarkaraščiais. Perone įrengtos 6 autobusų keleivių įlaipinimo aikštelės. Šalimais naujai įrengta automobilių stovėjimo aikštelė. Bendras stoties plotas – 232,8 m².
Istorija
Dar 2008 m. buvo pradėta teritorijos tarp Vilniaus gatvių, Stoties ir Tiesos gatvių Raseiniuose detaliojo planavimo procedūra. Detaliajame plane buvo brėžiama stoties, Raseinių apylinkės teismo teritorija, naujai planuojami žemės sklypai kitoms veikloms. Tam tinkamiausia vieta pasirodė prie teismo rūmų. Naujai formuojamame kvartale iš Vilniaus gatvės į autobusų stotį buvo formuojama pėsčiųjų alėja.
Architektūra
Raseinių autobusų stoties projektas originalus, kitos tokios Lietuvoje nėra. Išskirtinis stoties ypatumas tas, kad ji atlieka tik savo pagrindinę funkciją, nes tai nėra stoties ir kokios nors kitos paskirties objekto (pvz. parduotuvės) derinys.
Architektūrinę dalį parengė Algirdo Kaušpėdo vadovaujami architektai Jonas Rimkus ir Raminta Žigunienė. Pradinius pastato eskizus labiausiai lėmė užsakovo pateikta techninė užduotis ir parengtas detalusis planas. Svarbus architektūrinis aspektas – siaurėjanti pastato plano forma. Pagrindinis pastato tūris su peronu susietas, pasirinkus trapecinę plano formą, siaurėjančią į perono galą. Svarbūs statinio akcentai – spalvos, detalės.
Autobusų stotis buvo projektuojama naujoje vietoje, toliau nuo Vilniaus gatvės, šalia teisingumo rūmų pastato. Buvo rengiama visa nauja inžinerinė infrastruktūra. Sklypas buvo su 2 m aukščio nuolydžiu, todėl aukščių skirtumą teko panaikinti, privežus daug grunto, pastačius atramines sienas ir kt. Naujos stoties sklype buvo daug požeminių inžinerinių tinklų. Per patį sklypo centrą tekėjo 120 cm skersmens vamzdžiu kanalizuotas Raseikos upelis, surenkantis ir lietaus nuotekas.
Atsižvelgus į monotonišką architektūrinę kaimynystę, nuspręsta sukurti ką nors gyvo, spalviškai aktyvaus. Pagrindinė reprezentacinė misija palyginti paprastame statinyje buvo skirta kolonoms, kurios buvo išraiškingai suprojektuotos. Aplinkui nedaug žalumos, todėl pastato kolonoms skirtas tarsi medžių – žalių ir kreivų – vaidmuo. Ties stikliniu laukiamosios salės fasadu stilizuotai buvo paslėptas užrašas „Raseiniai“ Statinys suprojektuotas šiuolaikiškai, funkcionaliai. Laukiamojoje salėje daug erdvės ir natūralios šviesos, todėl iš laukiamosios salės galima laisvai apžvelgti pastato prieigas. Pastato eksterjere panaudotos kreivos kolonos pareikalavo iš konstruktorių išskirtinių sprendimų.
Stotis klinkerio plytelėmis apklijuota netipiniu būdu – vertikaliai, su kintamu prasistūmimu, o ne horizontaliai. Tuo stengtasi sudaryti unikalų raštą, atkartojantį matricą. Sudėtų sienų plytelių tarpusavio raštas nesutampantis, suteikiantis daugiau skirtingų efektų ant fasado. Tokiu sprendimu buvo paprasta paslėpti vertikalias deformacines siūles.
Paties pastato spalva yra tamsiai pilka, panaši į vyraujančius kitų statinių atspalvius. Įdomus sprendimas – juoda spalva laukiamojoje salėje. Ji praktiška, emociškai stipri, prie jos gerai dera nerūdijančiojo plieno detalės, šviestuvai ir atviri inžineriniai elementai.
Kepler-452b
thumb|316x316px|Kepler-452b planeta dailininko įsivaizdavimu Kepler-452b – egzoplaneta, skriejanti aplink į Saulę panašią žvaigždę Kepler-452, esančią Gulbės žvaigždyne. Nuo Žemės Kepler-452b nutolusi maždaug 1400 šviesmečių.
Kepler-452b gali būti uolėtą paviršių turinti superžemė arba į Neptūną panaši dujinė planeta. Ji yra maždaug 60 % didesnė už Žemę, aplink savąją žvaigždę Kepler-452 apskrieja per 385 paras. Egzoplaneta yra 3,29 karto masyvesnė už Žemę. Kepler-452b, kaip ir Kepler-452, susiformavo seniau nei Žemė: jos amžius siekia apie 6 milijardus metų. Egzoplaneta yra vadinamojoje gyvybės zonoje, todėl šioje planetoje potencialiai gali egzistuoti gyvybė. Tai pirmoji šioje zonoje aptikta į Žemę panašaus dydžio ir apie į Saulę panašią žvaigždę skriejanti egzoplaneta.
Atrasta Kepler kosminiu teleskopu, apie planetos atradimą pranešta 2015 m. liepos 23 d.
Pagirėlė (Molėtai)
Pagirėlė – buvęs kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Balninkų.
Janas Gruščinskis
Janas Gruščinskis (1405–1473 m. spalio 8 d.) – Lenkijos Romos-katalikų ir valstybinis veikėjas, Kujavijos (1450–1463 m.) ir Krokuvos vyskupas (1463–1464 m.), Gniezno arkivyskupas ir Lenkijos Primas (1464–1473 m.), Karūnos didysis kancleris (1454–1469 m.).
Biografija
Lenkijos bajorų Gruščinskių giminės atstovas, herbo „Poraj“ savininkas. Jano Gruščinskio iš Gruščicės ir Ivanovicės ir Margaritos iš Naramovicės sūnus.
Nuo 1431 m. Janas Gruščinskis mokėsi Krokuvos akademijoje, vienu metu dirbdamas karaliaus kanceliarijoje. 1440 m. jis lydėjo Lenkijos karalių Vladislovą III išvykoje į Vengriją, kur pastarasis siekė užimti Vengrijos karaliaus sostą. 1442 m. nuo karaliaus gavo Seradzo probsto titulą. Jis taip pat dirbo Lenkijos karaliaus Kazimiero Jogailaičio kanceliarijoje, buvo vienas iš centralizuotos politikos bendraautorių.
Viimsi JK
„Viimsi“ futbolo klubas, o trumpiau Viimsi JK bei tiesiog Viimsi – Estijos futbolo klubas iš Vymsio.
Janas Gruščinskis
Biografija
1450 m. paskirtas Kujavijos vyskupu. 1454 m. gavo Karūnos didžiojo kanclerio pareigybę, tapdamas Trylikos metų karo (1454–1466 m.) Lenkijos politikos vadu. 1462 m. gavo Krokuvos vyskupo pareigas, o 1463 m. tapo Gniezno arkivyskupu ir Lenkijos primu.
Viimsi JK
Istorija
2016 m. įkurtas klubas, kai susijungė HÜJK Emmaste, įkurtas 2000 m., kitados atstovavęs Hijumos salai, bei Viimsi MRJK, įkurtas 2007 m. (įkūrėjas Martin Reim), kitados rūpinosi vaikų ir jaunimo rengimu. Naujasis klubas „Emmaste“ klubo žaidėjų pagrindu suformavo ekipą, o vadybos, jaunimo ugdymo programos bei stadionas atiteko iš MRJK.
Janas Gruščinskis
Biografija
1469 m. Janas Gruščinskis, dalinai paralyžiuotas, atsisakė nuo Karūnos didžiojo kanclerio pareigybės, bet išsaugojo artimus ryšius su karaliumi Kazimieru Jogailaičiu, lydėjo jį daugybėje išvykų ir posėdžių.
Viimsi JK
Istorija
2021 m. Viimsi JK tapo Esiliiga B (III pakopa) nugalėtojais ir pateko į Esiliiga.
Janas Gruščinskis
Biografija
1473 m. lapkričio 9 d. Janas Gruščinskis mirė Krokuvoje. Palaidotas Gniezno katedroje.
Viimsi JK
Istorija
Nuo 2022 m. rungtyniavo antroje pakopoje ir užėmė ketvirtą vietą.
Komandos sudėtis
2023 m. rugpjūčio 19 d. sudėtis.
Žalgirio mūšio laukas
thumb|240px|Obeliskas ir stiebai su jungtinės [[Lenkijos karalystės ir LDK kariuomenės padalinių ženklais]] thumb|240px|Dabartiniais laikais sudarytas žemėlapis su Žalgirio mūšio lauku, koks jis, tikėtina, buvo [[XV a. pr.]] Žalgirio mūšio laukas – teritorija šiaurės vakarų Lenkijoje: Varmijos Mozūrų vaivadijos Ostrudos apskrityje, tarp Liudviksdorfo, Ulnovo  ir Stembarko  kaimų. Vietovėje 1410 m. liepos 15 d. įvyko Žalgirio mūšis tarp jungtinės LDK–Lenkijos karalystės kariuomenės ir Vokiečių ordino. Šis keletui tautų mitologiniu tapęs kautynių laukas Lenkijos respublikos vyriausybės sprendimu 2010 m. paskelbtas istorijos paminklu, jame kasmet vyksta daugelis pergalingą mūšį primenančių renginių.
Istorija
Be to lauke yra:
2020 m. mūšio lauke Lietuvos visuomenės lėšomis numatoma pastatyti atminimo akmenį su Vyčiu ir užrašu „Nuo dėkingos lietuvių tautos už Pergalę“ (skulpt. Valentinas Šimonėlis).
Hildesheimo Švč. Marijos katedra
'''Hildesheimo Švč. Marijos katedra, oficialiai Švč. Marijos ėmimo į dangų aukštoji katedralinė bažnyčia''' – viduramžių katalikų bažnyčia, pastatyta apie 1010–1020 m. XI a., XII a. ir XIV a. plėtėsi ir buvo rekonstruota. Pastatyta Hildesheimo mieste, Žemutinėje Saksonijoje, Vokietijoje. Per Antrąjį pasaulinį karą 1945 m. sugriauta. Atstatyta 1950–1960 m. Nuo 1985 m. saugoma UNESCO.
Ivo Linna
Su Maarja-Liis Ilus atstovavo Estijai 1996 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „Kaelakee hääl“, kuri užėmė 5 vietą.
Paolo Sorrentino
Paolo Sorentino (, g. 1970 m. gegužės 31 d. Neapolyje) – vienas sėkmingiausių ir populiariausių XXI amžiaus italų kino režisierių, taip pat kuriantis filmus anglų kalba.
Biografija
Kine Sorrentino debiutavo kaip vienas scenarijaus autorių 1998 m. juostoje „Polvere di Napoli“.
Režisuoti pradėjęs nuo trumpametražių filmų, 2001 m. jis sukūrė pirmąjį pilno metražo filmą „L'uomo in più“, kuris buvo parodytas Venecijos kino festivalyje. 2004 m. pasirodė trileris „Le conseguenze dell'amore“, kuris buvo nominuotas Auksinei palmės šakelei ir pelnė režisieriui tarptautinį pripažinimą. Sekantis jo filmas „L'amico di famiglia“ taip pat buvo parodytas Kanų kino festivalyje. 2006 m. jis debiutavo kaip aktorius epizodiniu vaidmeniu režisieriaus Nanni Moretti filme „Il caimano“.
2008 m. filmas „Il Divo“, pasakojantis apie buvusį Italijos politiką Giulio Andreotti sulaukė didelio atgarsio šalyje bei pelnė režisieriui Auksinę palmės šakelę. 2011 m. jis sukūrė pirmąjį filmą anglų kalba – dramą „This Must Be the Place“ su Sean Penn pagrindiniame vaidmenyje.
2013 m. režisieriaus sukurta drama „La Grande Bellezza“ po metų laimėjo Oskarą geriausio užsienio filmo kategorijoje, BAFTA, Auksinį gaublį ir daugybę kitų apdovanojimų.
2015 m. jis sukūrė antrąjį filmą anglų kalba „Youth“, kuriame vaidino Michael Caine. 2016 m. pasirodęs Sorentino režisuotas serialas „Jaunasis popiežius“ sulaukė milžiniško populiarumo bei kritikų liaupsių. Netrukus buvo paskelbta, kad planuojamas ir antrasis serialo sezonas.
2018 m. pasirodė antrasis Sorentino filmas apie Italijos politikus – šį kartą drama apie Silvio Berlusconi „Silvio“. Jame, kaip ir daugelyje savo filmų, pagrindinį vaidmenį režisierius patikėjo aktoriui Toni Servillo.
Pamalkėstė
Pamalkėstė – buvęs kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Toliejų, rytinėje Malkėsto ežero pakrantėje.
Trys strėlės
miniatiūra|Antifašistinis [[Geležinis frontas naudojo „Tris rodykles“ nacistinei svastikai išniekinti.]]
Nuo pat pradžių šį simbolį įvairios antifašistinės, socialdemokratinės ir demokratinės socialistinės organizacijos naudojo įvairiuose kontekstuose.
Maseliškių akmuo
Maseliškių akmuo su ženklais (arba Masališkių akmuo su ženklais) – mitologinis akmuo, riogsantis Lietuvoje, Vilniaus rajono šiaurėje, Paberžės seniūnijoje, Maseliškių kaimo pietuose. Pasiekiamas keliu, ties Burkilos kaimu pasukus link Petriškių, už 400 m į vakarus. Akmuo guli dirbamo lauko pakraštyje, šalia kelio. Pažymėtas ženklu. 2015 m. duomenimis ant akmens užverstas paprastas lauko akmuo, uždengiantis dalį ženklų.
Tai žmogaus apdorotas pilkai rausvos spalvos stambiagrūdžio granito riedulys. Jo pietrytinis kampas nuskilęs. Ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius 3,4 m, plotis iki 1,75 m (pietiniame gale), iškilęs 0,8 km virš žemės paviršiaus. Akmens paviršius išmargintas ženklais – viršuje iškalta data „1761“, raidė „E“, dvi 6 spindulių saulutės įdubimuose, neaiškūs ženklai.
Vietos gyventojai pasakoja, jog baudžiavos laikais dvarininko Jelenskio įgeidžiu šį akmenį atvežę baudžiauninkai jaučiais iš Glitiškių dvaro laukų ir paguldę dabartinėje vietoje. Pono įsakyti akmentašiai iškalė ženklus.
Stara Rozedrankos Švč. Jėzaus Širdies parapija
Stara Rozedrankos Jėzaus širdies parapija  – parapija, įkurta 1922 m. birželio 17 dieną, kurią pašventino Vilniaus vyskupas Jurgis Matulaitis. 1920 m. buvo pastatyta medinė koplyčia. 1927 m. pradėta statyti nauja bažnyčia, kuri buvo užbaigta 1938 m. ir pašventinta 1939 m. lapkričio 26 dieną. Apie 300 m. nuo parapijos bažnyčios yra parapijos kapinės.
Hila (upė)
Didžiausias intakas – Solt Riveris (dešinysis).
Upė patvenkta Kūlidžo užtvanka, susidaręs 7800 km² ploto San Karloso tvenkinys. Miestai prie Hilos: Safordas, Globas, Kūlidžas, Čandleris, Avondeilas, Juma.
thumb|left|220px|Upės baseinas
Ežerėlio durpynas
thumb|right|250px|Ežerėlio durpyne: laikini [[siaurukas|siauruko bėgiai, pakloti granuliuotų durpių išvežimui iš lauko]]
Ežerėlio durpynas (seniau Strukbalis) – durpynas Kauno rajono savivaldybės teritorijoje, 13 km į pietvakarius nuo Kauno, prie Ežerėlio miestelio.
Geologija
thumb|left|[[Durpių įmonė]]
Ežerėlio durpyno plotas 1650 ha. Durpyno vidurinę dalį užima aukštapelkė (74% viso A ploto), šiaurinę, vakarinę ir rytinę dalis – žemapelkė (26%). Ežerėlio durpynas susidaręs ledo luistavietėje, senojoje deltinėje smėlingojoje lygumoje. Durpių klodo didžiausias storis 6,5 m, vidutinis – 3 m. Po durpėmis esančio sapropelio sluoksnio didžiausias storis 3 m. Dugne smėlis.
Durpės kasamos nuo XX a. 2-ojo dešimtmečio kurui, trąšoms, kraikui. XX a. tarpukariu jis priklausė Kauno miesto savivaldybei, čia dirbdavo iki 300 darbininkų. Durpių ištekliai 7,82 mln t. (2002 m.). XX a. trečiame – ketvirtame dešimtmetyje buvo iškasama po 15 000 t kasmet, 1956 m. iškasta 220 000 t, 2001 m. iškasta apie 54 000 t durpių.
Platiškiai
Platiškiai – buvęs viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 7 km į pietvakarius nuo Bijutiškio, šalia kelio.
Gitas Juškevičius
Gitas (Gytis) Juškevičius (g. 1966 m. vasario 22 d. Sodeliuose, Rokiškio raj.) – boksininkas (sunkiojo svorio kat.), treneris. Buvęs olimpietis, dalyvavęs su Lietuvos rinktine 1992 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Verslininkas.
Biografija
1973 m. pradėjo lankyti Rokiškio E. Tičkaus vidurinę mokyklą. 1981 m. persikėlė į Kauną. Čia mokėsi 21-ojoje vidurinėje mokykloje ir 1984 m. ją baigė. Po mokyklos tarnavo sovietinėje armijoje.
1978–1996 m. aktyviai sportavo. Po aktyvaus sporto dirbo vidaus tarnybos 1-ajame pulke sporto instruktoriumi. Šiuo metu dirba UAB „Kabelių žuvis“ generaliniu direktoriumi, taip pat yra Kauno apskrities bokso veteranų klubo prezidentas.
2008 m. dalyvavo Seimo rinkimuose, vienmandatėje Aleksoto-Vilijampolės (Nr.12) rinkiminėje apygardoje (iškėlė partija Tvarka ir teisingumas).
Laisvalaikiu mėgsta sportuoti, keliauti, dirbti sodo darbus. Vedęs. Žmona Gitana. Turi tris vaikus: dukras Deimantę ir Rasą ir sūnų Justiną.
Sportinė karjera
Lietuvoje tapo čempionu 7 kartus (1985-1996). Baltijos šalių (1990 m., Tamperė, Suomija) vyrų bokso čempionas.
XXV vasaros olimpinėse žaidynėse (1992 m., Barselona, Ispanija) užėmė 5-8 vietą (svorio kategorija per 91 kg, 18 dalyvių).
1995 m. Pasaulio bokso čempionate Berlyne bokso ringe grūmėsi su ukrainiečiu Vitalijumi Kličko.
Lietuvos ir Pietų Korėjos santykiai
Lietuvos ir Pietų Korėjos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos ir Pietų Korėjos. Tarptautiniai santykiai tarp šalių oficialiai užmegzti 1991 m. spalio 14 d., Korėjai tų pačių metų rugsėjo 5 d. pripažinus Lietuvos nepriklausomybę (Pietų Korėja tapo trečioji tai padariusi Azijos valstybė po Kirgizijos ir Izraelio ). Abi šalys yra Tarptautinės ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos, Jungtinių Tautų narės. 2022 m. duomenimis, Pietų Korėja yra antra pagal dydį Lietuvos prekybos partnerė R. Azijoje po Kinijos.
Seime veikia Tarpparlamentinių ryšių su Korėjos Respublika grupė (dabartinis pirmininkas – TS-LKD narys Andrius Kupčinskas).
Santykiai XX a.
Lietuva ir Korėja neturėjo tiesioginių kontaktų tarpukariu, nes tuo metu Korėja buvo okupuota Japonijos. Po Antrojo pasaulinio karo Korėjos pusiasalis buvo padalintas ir 1948 m. įsikūrė dvi atskiros valstybės: JAV palaikoma Pietų Korėja (arba Korėjos Respublika) ir komunistinių valsybių užnugarį turinti Šiaurės Korėja (arba Korėjos Liaudies Demokratinė Respublika). Dėl Šaltojo karo įtampų bei glaudžių Sovietų Sąjungos ir Šiaurės Korėjos santykių, sovietiniu laikotarpiu ryšiai su Pietų Korėja buvo itin riboti. Tai lėmė ir praktiškai neegzistavusius santykius tarp Pietų Korėjos ir sovietų okupuotos Lietuvos, išskyrus pavienes ir netiesiogines išimtis. Pavyzdžiui, 1964–1968 m. Vatikano apaštalinės delegatūros atašė, o vėliau, 1991–1997 m., apaštališkojo nuncijaus pareigas Pietų Korėjoje ėjo lietuvių katalikų dvasininkas Jonas Bulaitis, į korėjiečių kalbą išvertęs Sibiro lietuvių tremtinių maldaknygę Marija, gelbėk mus.
Dvišaliai ryšiai pradėti kurti tik po nepriklausomybės atgavimo, Pietų Korėjai 1991 m. rugsėjo 5 d. pripažinus Lietuvos nepriklausomybę ir abiem šalims užmezgus oficialius diplomatinius santykius tų pačių metų spalio 14 d. Netrukus po to, 1991 m. pabaigoje, įvyko pirmasis oficialus Lietuvos atstovo vizitas – Pietų Korėjoje lankėsi ir su tuometiniu prezidentu No Tėu susitiko premjeras Gediminas Vagnorius. Kitų metų vasarą Seule buvo įsteigtas Lietuvos garbės konsulatas, kuriam vadovavo verslininkas Kim Hong Kunas, ne kartą lankęsis Lietuvoje, lydėjęs korėjiečių delegacijas ir padėjęs stiprinti dvišalius ekonominius ryšius. 2001 m. Kim Hong Kunui buvo išimties tvarka suteikta Lietuvos pilietybė, skirtas Didžiojo Lietuvos Kunigaikščio Gedimino 5-ojo laipsnio ordino apdovanojimas.
1993 m. dvišaliai santykiai sustiprinti bendromis sutartimis: rugsėjo 22-26 d. Seule viešėjusi premjero Adolfo Šleževičaus vadovaujama delegacija pasirašė prekybos sutartį ir sutartį dėl abipusio investicijų skatinimo ir apsaugos. Vizitas buvo suderintas su rugpjūčio-lapkričio mėn. Tedžone vykusia pasauline paroda Expo '93, kurioje Lietuva su Latvija ir Estija turėjo bendrą Baltijos šalių stendą. Parodos metu rugsėjo 23-ioji buvo paskelbta Lietuvos diena.
1995 m. Lietuva vienašališkai įvedė bevizį režimą trumpam Lietuvoje besilankantiems Pietų Korėjos piliečiams.
Žvirgždės dvaras
Žvirgždės archeologinė dvarvietė yra Raudondvario seniūnijoje (Kauno rajone), ji netoli plento, pravažiavus Bubius, Žvirgždės upelio dešiniajame krante, Pakarklės miške, apie 650 m nuo plento. Iš dviejų pusių dvarvietę juosia Žvirgždės upelis, š.v. – kaimo keliukas, už kurio yra karjeras.
Lietuvos ir Pietų Korėjos santykiai
Santykiai XX a.
1997 m. balandžio mėn. Seule lankėsi Seimo narių delegacija (Gediminas Kirkilas, Andrius Kubilius, Rasa Rastauskienė), dalyvavo Tarpparlamentinės Sąjungos 97-ojoje sesijoje.
Žvirgždės dvaras
Dvarvietė – mišku apsodinta kalva. Ją 1994 m. surado archeologas Eugenijus Ivanauskas, aptikęs įvairių metalo dirbinių, puodų šukių. 2004 m. dvarvietę žvalgė archeologas A. Strazdas.
Radiniai rodo, kad dvaras čia egzistavo nuo XV a. iki XVI a. pabaigos.
Lietuvos ir Pietų Korėjos santykiai
Santykiai XXI a.
thumb|300px|Lietuvos prezidentė [[Dalia Grybauskaitė ir Pietų Korėjos prezientė Pak Kinhė susitikimo metu 2014 m. vasarį Seule.]] thumb|300px|Lietuvos prezidentės [[Dalia Grybauskaitė|Dalios Grybauskaitės ir Pietų Korėjos prezidento Mun Džėino susitikimas Seule 2018 m. vasarį.]]
Pirmasis aukšto rango P. Korėjos pareigūno vizitas Lietuvoje įvyko 2011 m. liepos 18 d., įvykus susitikimui tarp Vilniuje viešėjusio Korėjos Respublikos Asamblėjos pirmininko Pak Hitė ir Lietuvos prezidentės Dalios Grybauskaitės.
2012 m. Pietų Korėjos Josu mieste vykstančioje parodoje dalyvavo ir Lietuvos atstovai; Lietuvos paviljonas pelnė sidabro medalį.
2014 m. vasario mėnesį su darbo vizitu Pietų Korėjoje lankėsi Lietuvos prezidentė Dalia Grybauskaitė, kur Ulsano uoste vyko suskystintų dujų terminalo laivo-saugyklos krikštynos – būtent Pietų Korėjoje buvo pastatytas suskystintų dujų terminalas Independence.
Tų pačių metų liepos 16 d. Vilniuje esančiame Mykolo Romerio Universitete (MRU) atidarytas pirmasis Baltijos šalyse Karaliaus Sedžiongo institutas, paskatinęs daug glaudesnį kultūrinį bendradarbiavimą. 2018 m. liepos mėn. Institutas įsteigtas ir VDU, Kaune. Korėjiečių kalba dėstoma VU ir VDU, pastarajame nuo 2010 m. veikia ir populiariosios korėjiečių kultūros studentų klubas Hallyu.
2018 m. vasarį vykstant Pjongčango olimpinėms žaidynėms, kur dalyvavo Lietuvos delegacija, jų pasižiūrėti išvyko ir Lietuvos prezidentė Dalia Grybauskaitė, kur susitiko su Pietų Korėjos prezidentu Mun Džėinu, aptardama tarptautinę saugumo padėtį ir dvišalių ryšių stiprinimą ekonomikos, verslo ir inovacijų srityse.
2019 m. balandžio pabaigoje veiklą pradėjo Jungtinis Pietų Korėjos ir Baltijos šalių ekonomikos komitetas, kuriame be Pietų Korėjos dalyvauja Lietuva, Latvija ir Estija. Juo siekiama skatinti ekonominius ryšius. Tų pačių metų birželio 3 d. Lietuvoje lankėsi ir su prezidente Dalia Grybauskaite bei premjeru Sauliumi Skverneliu susitiko Korėjos Respublikos Nacionalinės asamblėjos pirmininkas Moon Hee-sang.
Aion: The Tower of Eternity
Aion: The Tower of Eternity, taip pat žinomas kaip The Tower of AION  – daugelio žaidėjų interneto žaidimas vaidmenimis (MMORPG), sukurtas ir 2008 m. lapkričio 25 d. išleistas kompanijos NCsoft. Po žaidimo išleidimo Šiaurės Amerikoje jis buvo vadinamas paprasčiausiai Aion. Maginės fantastikos žaidime susipina PvP ir PvE (kūrėjų vadinama PvPvE). 2009 m. gegužės 20 d. „Aion“ turėjo 3,5 mln. abonentų Azijoje.
Lietuvos ir Pietų Korėjos santykiai
Santykiai XXI a.
2022 m. spalio pabaigoje Lietuvoje lankėsi Pietų Korėjos prekybos, pramonės ir energetikos ministras An Dokgionas, susitiko su ekonomikos ir inovacijų ministre Aušrine Armonaite.
Aion: The Tower of Eternity
„Aion“ pirmasis papildymas „Aion: Assault on Balaurea“ pasirodė 2010 m. rugsėjo 7 d. Š. Amerikoje ir Europoje. Antrasis stambus papildymas A„ion: Dark Betrayal“ išleistas 2013 m. birželio 26 d. Naujausias papildymas „Aion: Echoes of Eternity“ išleistas 2016 m. liepos 13 d.
Lietuvos ir Pietų Korėjos santykiai
Santykiai XXI a.
2023 m. sausio 11–13 d. Pietų Korėjoje lankėsi užsienio reikalų ministras Gabrielius Landsbergis, susitiko su Pietų Korėjos prekybos ministru An Dokgionu, užsienio reikalų ministru Pak Džinu, Samsung, SK Group ir kitų įmonių atstovais.
Aukščiausio lygio susitikimai
Lietuvos prezidentai su oficialiais vizitais Pietų Korėjoje lankėsi du kartus:
Pietų Korėjos prezidentai su oficialiais vizitais Lietuvoje lankėsi vieną kartą:
Aion: The Tower of Eternity
Siužetas
Keletas žmonių tapo Daeva, panašiais į dieviškuosius lordus, turėjo sparnus ir gebėjimų kautis su balaurais. Buvo sudaryta Daevų armija. Mūšis truko be atvangos. Galiausiai buvo paskelbta taika. Visi penki drakonų lordai buvo pakviesti pasitarimui, bet prieš tai vienas iš drakonų lordų buvo nužudytas nežinomo užpuoliko. Netrukus įvyko dar vienas mūšis ir Amžinybės bokštas buvo sugriautas, to pasekoje įvyko kataklizmas, kuris pasaulį suskaldė per pusę. Dieviškieji lordai, kurie buvo prieš taiką, apsigyveno tamsiojoje pasaulio pusėje ir tapo žinomi kaip Šedimų lordai. Tie, kurie siekė taikos, tapo Serafimų lordais ir įsikūrė apatinėje, šviesesnėje pasaulio pusėje.
Lietuvos ir Pietų Korėjos santykiai
Ekonominiai mainai
2022 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Pietų Korėjos siekė 211,04 mln. eurų, o Pietų Korėja buvo 38-a pagal prekybos apimtis Lietuvos prekybos partnerė.
Prekybos balanse vyrauja importas iš Pietų Korėjos į Lietuvą.
Aion: The Tower of Eternity
Siužetas
Serafinų pasekėjai, kurie gyveno šviesesnėje pasaulio dalyje ir vadinosi Elyos, įkūrė Sanctum miestą. Viršutinės dalies gyventojai vadinosi Asmodians. Palaipsniui jų išvaizda pasikeitė dėl nuolatinio gyvenimo prieblandoje. Jų gymis sutamsėjo, akys tapo raudonos dėl šviesos trūkumo. Jie įsikūrė Pandaemonium mieste.
Lietuvos ir Pietų Korėjos santykiai
Ekonominiai mainai
2022 m. Pietų Korėjos tiesioginių užsienio investicijų dydis Lietuvoje buvo apie 40 000 eurų (116-a pagal dydį rinka). Prekybos dinamika tarp Korėjos Respublikos ir Lietuvos yra svyruojanti.
Aion: The Tower of Eternity
Siužetas
Žaidėjai pradeda žaisti už savo pasirinktą klasę atitinkamame pasaulyje (Elysea ar Asmodae) kaip samdiniai ar plėšikai, samdomi įvykdyti smulkias užduotis. Įvykdę daugumą užduočių jie tampa Daevomis, nemirtingomis būtybėmis. Bando užkirsti kelią balaurams patekti į jų pasaulį. Pasaulių istorija, aplinka, kraštovaizdžiai ir veikėjai skiriasi, bet pagrindinis progresas yra toks pat.
Lietuvos ir Pietų Korėjos santykiai
Turizmas
Turistų iš Pietų Korėjos skaičius Lietuvoje nuolat augo iki 2020 m., tačiau vėliau stipriai sumažėjo dėl COVID-19 pandemijos.
Aion: The Tower of Eternity
Veikėjo pasirinkimas
thumb|250px|right Žaidėjo veikėjo kūrimas toks pat kaip ir visuose tokio tipo žaidimuose: galima keisti ūgį, svorį, įvairių kūno dalių mastelį; pasirinkti norimą šukuoseną, odos spalvą, veido bruožus bei net balsą. Papildomai, galima pasirinkti norimą akių, ausų formą ir spalvą, nosies formą ir tatuiruotes.
Lietuvos ir Pietų Korėjos santykiai
Turizmas
Į Lietuvą atvykstančių korėjiečių turistų skaičius:
Aion: The Tower of Eternity
Veikėjo pasirinkimas
Žaidime galima keisti aprangos spalvą, šarvų ar ginklo grafiką iš nešiojamos į kitą, turimą inventoriuje. Tai leidžia žaidėjui susikurti tokią daikto grafiką, kokia jam atrodo patraukliausia, veikėjo statistiniai duomenys būna nešiojamos aprangos, nesvarbu, kad grafika kito daikto. Žaidėjai gali keisti tik to paties tipo aprangos detales.
Lietuvos ir Pietų Korėjos santykiai
Pilietiniai, kultūriniai mainai
thumb|300px|right|Korėjos nacionalinėje bibliotekoje 2022 m. vykusios Baltijos šalims skirtos parodos plakatas. 1995 m. Pietų Korėjoje koncertavo Lietuvos nacionalinis simfoninis orkestras, vadovaujamas Juozo Domarko.
Aion: The Tower of Eternity
Veikėjo pasirinkimas
Visa tai leidžia žaidėjui susikurti tokią aprangą, kokios jis nori, neprarandant gero daikto, tačiau nepatrauklaus, vertingos statistikos.
Lietuvos ir Pietų Korėjos santykiai
Pilietiniai, kultūriniai mainai
2021 m. rugsėjo 11 d. Seulo fotografijos muziejuje buvo atidaryta Lietuvos fotografų kūrinių paroda „Atodangos. Tapatybės paieškos Lietuvos fotografijoje“, pristatyti tokie autoriai kaip Antanas Sutkus, Romualdas Rakauskas, Aleksandras Macijauskas, Romualdas Požerskis, Violeta Bubelytė, Laura Garbštienė, Akvilė Anglickaitė ir kiti.
Aion: The Tower of Eternity
Įgūdžių seka
Dauguma įgūdžių veikėjo lygiui kylant gali būti išmokstami tik tam tikra seka, grandine. Tokie įgūdžiai, kurie yra grandinės gale, paprastai yra daug galingesni už prieš juos esančius ar už tuos, kurie išviso neturi sekos.
Lietuvos ir Pietų Korėjos santykiai
Pilietiniai, kultūriniai mainai
2022 m. kovo-balandžio mėn. Korėjos nacionalinėje bibliotekoje buvo surengta Baltijos šalims skirta paroda, kurioje pristatyta Lietuvos, Latvijos ir Estijos kultūra, istorija, paveldas. Tų pačių metų rugsėjį Seule atidaryta jaunosios kartos Lietuvos tapytojų paroda, eksponuoti Kristinos Ališauskaitės, Arnoldo Andersono, Ramintos Blaževičiūtės ir kitų autorių darbai.
2023 m. vasario 16-20 d. Pietų Korėjoje (Tegu, Kvangdžu, Seule) Mikalojaus Konstantino Čiurlionio kūrinius atliko Sonata Zubovienė ir Rokas Zubovas. Koncerto Seulo Myeongdongo katedroje metu lietuvių ir korėjiečių kilmės muzikei, kompozitorei ir prodiuserei Kolleen Park, kuriai buvo atkurta Lietuvos pilietybė, Lietuvos ambasada Korėjoje įteikė lietuvišką pasą.
Aion: The Tower of Eternity
PvPvE sistema
Žaidėjai dalyvaujantys PvP zonose apdovanojami Abyss taškais, rikiuojami pagal laimėjimus. Aukščiausiai esančių žaidėjų sparnai pasikeis išoriškai, norint parodyti žaidėjo pasiekimus. Taip pat už šituos taškus galima pirkti pvp tipo šarvų ir ginklų. Deja, yra nustatytas limitas kiek daugiausiai gali būti žaidėjų, esančių aukščiausioje pozicijoje. Abyss taškai yra gaunami žudant kitus žaidėjus kovoje, taip pat prarandami žūvant nuo kito žaidėjo rankos. Užmušant žaidėją, kuris yra aukštesnėje pozicijoje, gaunama daugiau taškų nei užmušant lygiaverčioje ar žemesnėje pozicijoje esantį žaidėją.
Lietuvos ir Pietų Korėjos santykiai
Pilietiniai, kultūriniai mainai
2023 m. liepą–spalį Radvilų rūmų dailės muziejuje surengta Korėjos pastarojo šimtmečio meninės fotografijos darbų paroda „Anapus kadro“.
Aion: The Tower of Eternity
Klasės
Žaidime yra keturios pagrindinės klasės ir dar aštuonios antrinės. Žaidėjas pradeda žaisti pasirinkęs vieną iš keturių pagrindinių klasių: kario, mago , žvalgo ar šventiko. Pasiekus 9 lygį galima pasirinkti iš dviejų antrinių klasių, susijusių su jau turima klase. Karys atitinkamai gali tapti tamplieriumi ar gladiatoriumi ; magas – kerėtoju  ar dvasių šeimininku ; žvalgas – samdomu žudiku  ar šauliu ; šventikas – dvasininku  ar giedotoju.
Lietuvos ir Pietų Korėjos santykiai
Pilietiniai, kultūriniai mainai
Lietuvoje gyvena kelios dešimtys korėjiečių, o Korėjos lietuvių bendruomenę sudaro virš šimto asmenų.
Aion: The Tower of Eternity
Grupuotė
Žaidime galima suburti šešių žaidėjų grupę, pagelbėti vienas kitam dėl didesnės naudos. Keletas zonų yra sukurtos būtent žaidžiant grupėje ir taip pat keletas zonų (urvų, požemių) norint įeiti reikalauja būti grupėje. Prireikiant didesnės jėgos, iš keturių grupių galima suformuoti aljansą. Būnant aljanso nariu apribojamos galimybės užbaigti užduotį, kuri skirta pavieniam žaidėjui ar grupei.
Lietuvos ir Pietų Korėjos santykiai
Ambasadoriai
Iš Lietuvos pusės:
Aion: The Tower of Eternity
Profesijos
Žaidime yra šešios profesijos: ginklakalio, šarvų kalvio, rankdarbių gamintojo, siuvėjo, alchemiko ir virėjo. Žaidėjai gali išmokti jas visas, bet tapti specialistais tik dviejose.
Lietuvos ir Pietų Korėjos santykiai
Ambasadoriai
Iš Pietų Korėjos pusės (sąrašas nėra baigtinis):
Aion: The Tower of Eternity
Profesijos
Norint kažką pagaminti reikia tam tikrų komponentų ar medžiagų. Žaidėjai gali automatiškai sužinoti, kokių medžiagų reikia, arba nusiperkant medžiagos atvaizdą. Medžiagų galima nusipirkti iš prekiautojų ar iš žaidėjų, kurie jas surinko (užmušę priešus ar gavybos būdu) ir apdirbo. Deja, ne viską galima apdirbti.
Lietuvos ir Pietų Korėjos santykiai
Lietuvos ordinų kavalieriai Pietų Korėjos piliečiai
Už nuopelnus Lietuvai apdovanotas vienas P. Korėjos pilietis – Hong Kun Kim. Jam 2001 m. birželio 13 d. įteiktas LDK Gedimino ordino Riterio kryžius.
Aion: The Tower of Eternity
Skraidymas
Žaidime skraidymą galima panaudoti daugelyje sričių pvz., keliaujant, kovojant, vykdant užduotį ar kur kitur. Skraidyti leidžiama tik tam tikrose vietose, tokiose kaip skraidymo zonose. Skrydžio limitas – 60 sekundžių, bet gali būti padidintas įvairiais būdais.
Užduotys
Yra trys užduočių tipai: įprastos užduotys, kampanijos užduotys ir darbo užsakymai. Įprastos užduotys reikalauja užbaigti užduotį norint gauti apdovanojimą. Kompanijos užduotys sutelkia dėmesį į istoriją, ir yra labai svarbios veikėjo progresavimui. Darbo užsakymai vykdomi norint pakelti tam tikros profesijos lygį. Kai kurių užduočių, ypač kampanijos, negalima dalinti ar atsisakyti.
Kūrimas
Apie „Aion“ pirmą kartą buvo pranešta 2006 m. gegužę E3 Expo parodoje. Jis buvo sukurtas „NCsoft“ programavimo studijoje Pietų Korėjoje. Korėjiečių uždaras beta testavimas prasidėjo 2007 m. pabaigoje, paskui, 2008 m. sekė atviras beta testavimas. Kinų versijos uždaras beta testavimas prasidėjo 2008 m. gruodį, o 2009 m.balandžio 8 d. – atviras beta testavimas.
Vėliau žaidimas pasirodė ir Šiaurės Amerikos, Europos bei Australijos rinkose. „NCsoft“ surengė šešis savaitgalius trukusį uždarą beta testavimą Š. Amerikos ir Europos žaidėjams 2009 m. birželį. Atviras beta testavimas prasidėjo 2009 m. spalį. Testavimo metu buvo išjungta GameGuard apsauga nuo sukčiavimo. GameGuard Azijos rinkos žaidimuose naudojamas norint sustabdyti žaidėjus nuo „botinimo“ ir sukčiavimo, bet Varų rinkoje to buvo atsisakyta dėl per testavimą iškilusių įvairių techninių problemų. Tačiau, GameGuard ir toliau tebenaudojamas Azijos rinkoje.
2010 m. anonse, pavadintame „Vizija“, „NCsoft“ pranešė apie planuojamą žaidimo atnaujinimą. Vaizdo įraše rodomos būsimos žaidimo detalės, tokios kaip plaukimas, povandeninės zonos, „mountai“ ir HDR apšvietimas.
AION: Assault on Balaurea
Žaidimo papildymas buvo išleistas 2010 m. rugsėjo 7 d. Juo buvo praplėsta žaidimo istorija ir Atrėjos pasaulio teritorija. Veiksmas vyksta Balaurėjoje, balaurų gimtinėje. Žaidėjai gauna naujų išbandymų, požemių bei kitų naujų zonų, naują ginkluotę, įgūdžių, naujų skraidymo mechanikų ir kitų dalykų. Žaidėjo lygio limitas pakeliamas nuo 50 iki 55. Žaidėjams nereikės vieniems atrasti naujų vietovių, nes į papildymą įtraukta daug gyvūnėlių, kurie pravers ir kovoje. NCsoft padėkos proga Š. Amerikos ir Europos žaidėjai galėjo parsisiųsti papildymą tiesiai iš NCsoft puslapio.
Muzika
Oficialiai „Aion: The Tower of Eternity“ originalus CD garso takelis buvo išleistas 2008 m. spalio 21 d. Japonijoje ir Korėjoje, Šiaurės Amerikoje ir Europoje kaip „Collector’s Edition“ rinkinio dalis. Į jį įėjo 22 takeliai parašyti Yang Bang-Ean (taip pat Japonijoje žinomo kaip Ryo Kunihiko). 2009 m. spalio 20 d. garso takelis taip pat buvo išleistas internetinėje parduotuvėje iTunes.
Antrasis albumas pavadintas „AION – Annales of Atreia“ buvo išleistas 2010 m. gegužės 10 iTunes parduotuvėje už $9,99. Kompozitoriai Intro Joo ir Wonki Kim almubą įrašė kartu su čekų nacionaliniu simfoniniu orkestru.
Pardavimai ir įplaukos
Pasak „NCsoft“, „Aion“ buvo labiausiai perkamas MMO per paskutinius kelerius metus, dar prieš išleidimą JAV buvo užsakyta 400 000 vnt. Žaidimas uždirbo 40,6 mlrd. vonų (32,7 mln. JAV dol.) Pietų Korėjoje, Taivane, Kinijoje bei Japonijoje. Kinijoje per pirmąsias keturias dienas po žaidimo pasirodymo jau buvo prisijungę per 1 mln. žaidėjų.
2009 m. rugsėjį vakaruose „Aion“ tapo perkamiausiu AK žaidimu. 2009 m. lapkričio 9 d. vakaruose žaidimo kopijų buvo parduota beveik 1 mln., 500 000 JAV ir 470 000 vnt. Europoje. „Aion“ sėkmė „NCsoft“ pajamas pakėlė 112 %, išviso 142 mln. JAV dol.
Kritika ir atsiliepimai
„Aion“ sulaukė įvairių atsiliepimų iš profesionalių kritikų. Metacritic įvertino 76 %. Žaidimo grafika buvo puikiai įvertinta, pirmas įspūdis buvo stulbinantis. IGN teigia, kad „Aion“ „bando pasiūlyti kažką tokio kiekvienam ir jam tai pavyksta“.
Deja, žaidime trūksta užduočių, reikalingų pakelti žaidėjo lygiui. Dėl to reikia „grindinti“. Taip pat žaidime trūksta novatoriškų savybių. Gamespot pareiškė, kad pirmieji žaidimo lygiai buvo „labai greiti ir intuityvūs“, bet tas grindingas „labai greitai įkyrėjo“. X-Play teigė, kad „po kelių valandų, praleistų žaidžiant, tampa aišku, kad iš esmės nelabai kas čia ir skiriasi.“ Gamespot pridūrė, kad serveriai nesugebėjo išlaikyti didžiulio kiekio žaidėjų, kovojančių vienoje vietoje.
Lidia Kopania
Lidia Kopania-Przebindowska (g. 1978 m. gegužės 12 d.) – Lenkijos dainininkė, grupės Kind of Blue narė. Kopania atstovavo savo tautai 2009 m. Eurovizijos dainų konkurse Maskvoje, Rusijoje.
2009 m. Eurovizijos dainų konkursas
Lidia dalyvavo Lenkijos nacionalinėje atrankoje į 2009 m. Eurovizijos dainų konkursą su daina „I Don’t Wanna Leave“. Vasarį vykusiame finale, žiuri balsavime užėmė antrąją vietą ir pirmąją žiūrovų balsavime, taip laimėdama nacionalinę atranką ir atstovavo Lenkijai gegužės mėn. vykusioje Eurovizijoje Maskvoje. Kopania dalyvavo antrajame pusfinalyje, tačiau jai pasiekti finalo nepavyko.
Naujazelandinė gulbė
Naujazelandinė gulbė (Cygnus sumnerensis), maorių kalba buvo vadinama pouva – stambi išmykusi Naujosios Zelandijos Pietų ir Čatamo salų žąsinių (Anseriformes) būrio, gulbių (Cygnus) genties, australazinių gulbių (Chenopis) pogentės, endeminė vandens paukščių rūšis.
Istorija
Į Naująją Zelandiją anksčiausiai 1300 m. atsikėlę polineziečiai, dabartinių maorių protėviai, kaip manoma, jas medžiojo bei per veisimosi sezoną plačiai rinko jų kiaušinius, tad Pietų saloje paukščiai išnyko maždaug apie 1450 m., o Čatamo salose apie 1650 m. – dar iki XVIII a. pabaigoje atsikraustant į salas pirmiesiems europiečiams.
Pirmą kartą jau išnykusios naujazelandinės gulbės archeologiniai likučiai buvo rasti 1889 m., Kraistčerčo priemiestyje Sumneryje, esančiame „Vienuolių urve“ (Monck’s Cave). Kaulus rado žemės savininkas Henris Monkas (Henry Monck), kuris juos perdavė Džonui Misonui (John T. Meeson) ir tuometiniam Kenterburio muziejaus direktoriui Henriui Forbsui (Henry Forbes). Henris Forbsas apibūdino ir pavadino šią rūšį Chenopis sumnerensis, kadangi ji buvo panaši į juodąją gulbę (Cygnus atratus), o pastarosios lotyniškai tuo metu vadinosi Chenopis atrara.
Apibūdinimas
Tarp 1998–2017 m. buvo manyta, kad tai Australijoje gyvenančių vietinių juodųjų gulbių (Cygnus atratus), kurios buvo introdukuotos 1864 m., populiacijos dalis. Bet iš subfosilijų kaulų išgauta deoksiribonukleorūgštis (DNR) parodė, kad tai visai atskira, prisitaikiusi prie saloje esančios aplinkos rūšis – tvirto kūno sudėjimo, stambesnė, didesnė, ilgesnėmis kojomis, trumpesniais sparnais ir mažiau skraidanti nei juodoji gulbė. Kaip manoma, naujazelandines gulbes evoliucija kreipė link skraidymo gebos praradimo, kaip kad ir polineziečių kolonistų išnaikintos neskraidančios naujazelandinės žąsys (Cnemiornis) ir Finšo antis (Chenonetta finschi). Iš rastų 39 subfosilijų kaulų nustatyta, kad naujazelandinės gulbės atsiskyrė nuo dabartinių juodųjų gulbių pleistoceno laikotarpyje prieš 1–2 milijonus metų.