cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alytaus miesto savivaldybės taryba 1995–1997 m.
Teisinis pagrindas
Rinkimai įvyko vadovaujantis 1992 m. spalio 25 d. Konstitucijos nuostatomis, 1994 m. liepos 7 d. naujuoju Vietos savivaldos įstatymu ir nauju 1994 m. liepos 7 d. savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Buvo panaikintos savivaldybių pakopos, iki 27 sumažintas savivaldybės tarybos narių skaičius, meras tapo ir atstovaujamosios, ir vykdomosios valdžios galva.
Ona Kuprienė
Biografija
1997–2000 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narė.
Tarptautinės tikinčiųjų socialistų lygos Vykdomojo komiteto narė. Organizacijos „Gelbėkit vaikus“ valdybos narė, Vilniaus organizacijos pirmininkė, labdaros fondo „Vaikai“ pirmininkė.
Alytaus miesto savivaldybės taryba 1995–1997 m.
Veikla
Miesto meru išrinktas Dobilas Kurtinaitis, jo pavaduotoja Ona Suncovienė. Administratoriumi paskirtas J. Janonis.
Dilių Švč. Jėzaus Širdies koplyčia
'''Dilių Švč. Jėzaus Širdies koplyčia''' stovi į pietryčius nuo Biržų, prie kelio, 2 km į vakarus nuo Kupreliškio, šalia Kurklių, Dilių kaime. Priklauso Kupreliškio šv. arkangelo Mykolo parapijai. Į atminimo šventes su pamaldomis Dilių koplyčioje susirenka Kup­re­liš­kio, Di­lia­vos, Kurk­lių, Die­me­džių, Gal­vo­kų ir ki­tų ap­lin­ki­nių kai­mų gy­ven­to­jai ir buvę kraštiečiai.
miniatiūra|250px|left|Galinė dalis miniatiūra|250px|left|Kapinių vartai miniatiūra|140px|right|Bokštelio kryžius
Liaudies architektūros formų koplyčia pastatyta 1777 m. kapinėse. Atnaujinta 2005–2008 m. Kapinių koplyčios (u.k. ) ir vartų kompleksas (u.k. ) nuo 1997 m. įtrauktas į LR Kultūros paveldo registrą.
Istorija
Ant koplyčios priekinės sienos įtaisytoje atminimo lentoje skelbiama, kad joje 1809–1812 m. tarnavo poetas ir kunigas Antanas Strazdas (1763–1833). Priešais stūkso nedidelis akmuo, ant kurio sėdėdamas, anot žmonių pasakojimų, Strazdelis sukūręs iki šiolei bažnyčioje giedamą giesmę „Pulkim ant kelių…“ A. Strazdas buvo Vabalninko parapijos Dilių filijos kunigas filialistas, išlaikomas vietinio dvarininko.
Diliuose praleisti metai buvo reikšmingi tuo, kad čia poetas parašė ne vieną eilėraštį 1814 m. Vilniuje išleistam eilėraščių rinkiniui. Vabalninko apylinkės, teigiama, tais laikais buvo vienas raštingiausių Rytų Lietuvos kampelių. Šią raštingumo tradiciją palaikė ir poetas, nedideliu dviejų trijų šimtų egzempliorių tiražu išleistą savo pirmąjį eilėraščių ir giesmių rinkinį išplatindamas Vabalninko ir Kupiškio parapijose.
Vabalas heraklis
Vabalas heraklis (Dynastes hercules) – Dynastidae šeimos raganosinis vabalas. Paplitęs Pietų ir Centrinės Amerikos drėgnuosiuose miškuose.
Tai vienas didžiausių pasaulio vabalų. Jo ilgis siekia 17 cm. Didžiąją vabalo heraklio ilgio dalį sudaro „ragas“.
Mizereniškė
Istorija
XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvų valsčius).
Tylioji kalva
Tylioji kalva  – 2006 m. JAV siaubo filmas, pastatytas pagal kompiuterinį žaidimą Silent Hill. Filmą išleido „TriStar Pictures“. Montažas – Sébastien Prangère. Kinematografija – Dan Laustsen. Muzika – Jeff Danna ir Akira Yamaoka. Filme pasakojama, kaip miestelio žmonės išniekino ir negailestingai nukankino mergaitę ir kaip jų poelgis susilaukė žiauraus keršto.
Siužetas
Rouz (akt. Radha Mitchell) gyvena tarsi košmare – jos vienintelė dukrelė Šeron (akt. Jodelle Ferland) sunkiai serga. Medikai jai negali pasiūlyti jokių viltį teikiančių gydymo būdų. Nusivylusi motina griebiasi bet ko, kas gali pagelbėti jos kūdikiui. Paskutinė Rouz viltis – netradiciniai gydymo būdai. Ji nusprendžia nuvežti dukrelę į jos gimtąjį miestą – Tyliąją Kalvą (Silent Hill). Tačiau Rouz vyras (akt. Sean Bean) mano, jog tai tiesiog paistalai ir Šeron tai nepadės. Tačiau vilties netekusios motinos niekas nesustabdys – nei vyro protestai, nei sveiko proto balsas. Rouz su dukrele atvyksta į miestelį, o atvykusios patiria avariją ir kažkaip patenka į alternatyvią – keistą, ištuštėjusią ir šiurpą keliančią – jo versiją, iš kurios nebegali ištrūkti. Miestelis, skendintis pelenuose ir tirštame rūke, bauginančiai šnara keistų gyvių žingsniais, o tamsa, nusileidžianti vakarais, atrodo atgyja ir transformuoja viską, prie ko prisiliečia. Patyrusi automobilio avariją Rouz pabunda ir pastebi, kad jos dukra dingusi. Motina ima blaškytis po miestelį, vildamasi, jog ten, rūke, klaidžioja jos mažoji Šeron. Rouz ne vienintelė Tyliojoje Kalvoje. Moteris sutinka keletą nelaimėlių – Tyliosios kalvos miestelio religinės sektos narių. Jie, patekę į rūko ir tamsos spąstus, negali palikti miestelio ir priversti kovoti su tamsos būtybėmis, atsėlinančiomis iš rūko ir tamsos.
Miestelyje su Rouz taip pat įkalinta policininkė Sibilė Benet (akt. Laurie Holden). Ji pasirodo tada, kai Rouz labiausiai reikalinga pagalba, tačiau moteris greitai suvokia, jog vien detektyvės pagalbos jai nepakaks. Jos abi galiausiai supranta, kad norint surasti Šeron rūke ir tamsoje slypintys monstrai bus mažiau pavojingi nei Tyliosios Kalvos sektos nariai. Rouz vėliau supranta, kad pabaisos iš tiesų yra Alesos – prieš 30 metų sektos narių sudegintos, bet išgyvenusios – mergaitės keršto įrankis, o sektos nariai, aklai tikėdami fanatiškos vadovės Kristabelos pasakojimais, pastaruosius dešimtmečius gyveno manydami, kad atėjo pasaulio pabaiga ir kad jie vieninteliai likę gyventojai žemėje.
Žvelsa
Žvelsa – Lietuvos upė, kairysis Minijos intakas. Ilgis 38 km, baseino plotas 144 km². Prasideda Rietavo savivaldybėje, Dausynų miške, Aukštojo tyro telmologiniame draustinyje, 5 km į šiaurės rytus nuo Endriejavo. Teka į vakarus miškingomis vietovėmis Plungės ir Klaipėdos rajonų teritorijomis, labai vingiuoja. Įteka į Miniją 62 km nuo jos žiočių, ties Žvelsėnais.
miniatiūra|250px|left|Žvelsa kelyje
Vidutinis nuolydis – 268 cm/km. Upės aukštupys patenka į Ablingos geomorfologinį draustinį, žemupys – į Minijos senslėnio kraštovaizdžio draustinį. Gyvenvietės prie Žvelsos: Pažvelsis, Didieji Mostaičiai, Tilvikai, Jurjonai, Lapiai, Žvelsėnai.
Upėvardis siejamas su žodžiais žvilti („blizgėti“), žvilus („žvilgantis“), nors galima sieti ir su žvalus („gyvas, vikrus“; plg. „varyti, versti, volioti“).
Marakešas
Marakešas  – ketvirtas pagal dydį Maroko miestas bei vienas iš keturių „Maroko imperatoriškųjų“ miestų (kiti – Rabatas, Fesas ir Meknesas), įsikūręs šalies centrinėje dalyje, Aukštojo Atlaso kalnų papėdėje. Miesto senamiestis įtrauktas į UNESCO saugomų objektų sąrašą.
Istorija
1062 m. Marakešą įkūrė Almoravidų dinastijos pirmasis valdovas Jusufas ibn Tašminas (Youssef Ibn Tachfin). Greitai jis tapo komerciniu, kultūriniu ir religiniu Magrebo, Andalūzijos ir šiaurinės Afrikos centru. Almochadų dinastijos valdymo metais Marakeše pastatyta Kutubijos (Koutoubia) mečetė. XI a.–XII a. ir XVI a.–XVII a. vidurio Marakešas buvo Maroko sostinė.
Marakešas dabar
Marakeše dabar gyvena daugiau nei milijonas gyventojų ir didžioji dalis jų turi berberiškas šaknis. Taip pat gana didelės yra europiečių bendruomenės: prancūzų, vokiečių, anglų, italų ir šveicarų. Miestas yra Marakešo-Tensifto-Alhauzo regiono sostinė. Pietiniame miesto pakraštyje yra Marakešo–Menara tarptautinis oro uostas.
Abudža
Abudža  – Nigerijos sostinė. Miestas yra šalies centrinėje dalyje, administraciškai sudaro Federalinę sostinės teritoriją. 339,1 tūkst. gyventojų (1995). Tai vienas sparčiausiai augančių miestų ne tik Afrikoje, bet ir visame pasaulyje. Abudžos metropolinėje teritorijoje pagal 2016 m. paskaičiavimus jau gyvena virš 6 milijonų gyventojų.
Abudža XX a. 8-ojo dešimtmečio viduryje buvo suplanuota kaip nauja Nigerijos sostinė, kuri būtų valstybės viduryje, taip pagerinant susisiekimą su visais šalies regionais (ankstesnė sostinė – Lagosas – yra prie jūros ir labai nutolęs nuo daugelio šalies regionų), taip pat siekiant išvengti kažkurios tautos ar religijos dominavimo, kurių gausu Nigerijoje. 1991 m. gruodžio mėnesį sostinė oficialiai buvo perkelta iš Lagoso į Abudžą. Mieste yra tarptautinis oro uostas, joje susikerta daug svarbių automagistralių, kurios nusidriekia per visą šalį. Miestas suplanuotas kaip milijoninis.
2008 m. lapkričio 22 d. mieste įvyko pirmoji MTV Afrikos muzikos apdovanojimų ceremonija.
Monkų apskrities herbas
thumb|right|200px|Monkų apskrities herbas Monkų apskrities herbas  – Monkų apskrities heraldinis simbolis.
Aprašas
Skydas plona juoda linija perskeltas į du raudonus laukus. Heraldiškai dešiniajame lauke baltas Lenkijos erelis be karūnos, kairiajame – piestu stovintis sidabrinis briedis auksiniais ragais ir nagomis.
Herbas pradėtas naudoti 2011 m. lapkričio 11 dieną.
Kumos įlanka
Kumos įlanka, kartais Kuma – Nemuno žemupyje susidariusi įlanka, kurios pietinis krantas priklauso Rusijos Federacijos Kaliningrado srities Nemano rajonui, o šiaurinis – Lietuvos Respublikos Pagėgių savivaldybės Lumpėnų seniūnijai.
Įlanka susidaro dėl upės išplatėjimo posūkyje, jos dešiniajame krante išlikusi senvagė Marižiogis, o kairiajame telkšo Duobės tvenkinys (prieškaryje ši senvagė vadinta, dab. ). Kumos įlanka vokiškuose žemėlapiuose buvo žymima kaip , taip savo knygoje „Nemunas“ (Kaunas, 1940) ją vadino ir Steponas Kolupaila. Iki Antrojo pasaulinio karo lankos abipus upės priklausė Paskalvių dvarui. Kumos įlankoje mėgsta neršti vėgėlės, tuo metu žvejoti draudžiama. Krantai užpelkėję, sunkiai pasiekiami. Kiek žemiau srovės statomas Panemunės-Sovetsko aplinkkelio tiltas per Nemuną bei, kurie padės nukrauti nuo Karalienės Luizės tilto transporto srautą tarp Panemunės miestelio ir Sovetsko (Rusijos Federacija).
Informacijos mainai
Informacijos mainai – informacijos keitimasis tarp siuntėjo ir gavėjo. Terpė tarp siuntėjo ir gavėjo vadinama mainų kanalu.
Mižikai
Mižikai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Luokės.
Mainų kanalas
Mainų kanalas – terpė tarp gavėjo ir siuntėjo informacijos mainuose
Didieji Kandžiai
Didieji Kandžiai arba Piatidorožnojė (, nuo 1938 m. birželio 3 d. Kanden, nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Krasnojarskojės kaimo gyvenvietės teritorija.
Jeronimas Balčiūnas
Jeronimas Balčiūnas (g. 1945 m. gegužės 1 d. Sirotiškėse, Dusetų valsčius) – Lietuvos ir Molėtų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
AB „Lietuvos energija“ filialo Utenos elektros tinklų Molėtų elektros tinklų rajono viršininkas, 2000–2001 m. Utenos apskrities viršininkas, 2002–2010 m. AB Rytų skirstomieji tinklai filialo Utenos elektros tinklai techninio skyriaus direktorius.
2010 m. UAB „Melinga“ direktoriaus pavaduotojas plėtrai.
1997–2015 m. ir nuo 2018 m. Molėtų rajono savivaldybės tarybos narys.
1995 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys, Molėtų skyriaus pirmininkas, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Molėtų rajono skyriaus narys, skyriaus pirmininko pavaduotojas.
Sutuoktinė Vida, vaikai Artūras, Robertas, Karolis. .
Semiatyčių apskrities herbas
thumb|right|200px|Semiatičės apskrities herbas Semiatičės apskrities herbas - Semiatičės apskrities heraldinis simbolis.
Aprašas
Raudono lauko heraldiškai dešinėje pusėje žiūrintis atgal baltas Lenkijos erelis be karūnos, kairėje pusėje – Lietuvos vytis, naudotas Jogailaičių dinastijos. Po Vyčio žirgo priekinėmis kojomis didžioji S raidė.
Herbas pradėtas naudoti 2005 m. spalio 28 dieną.
Bernardas Blažys
Bernardas Blažys (g. 1931 m. kovo 13 d. Girutiškėje, Dūkšto valsčius, Švenčionių apskritis) – Lietuvos ekonomistas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.
Biografija
1955 m. baigė Vilniaus universitetą. 1955–1959 m. Biržų rajono „Laisvosios žemės“ kolūkio pirmininkas. 1959–1963 m. dėstė Vilniaus universitete. 1961–2001 m. dirbo Ekonomikos institute, 1967–1994 m. direktoriaus pavaduotojas mokslo darbui (iki 1991 m. ir Informatikos ekonomikos skyriaus vadovas), nuo 1995 m. vyriausiasis mokslo darbuotojas, nuo 1989 m. profesorius. 1988 m. ekonomikos mokslų daktaras.
Mokslinė veikla
Mokslinių darbų temos: žemės ūkio gamybos rentabilumas, skaičiavimo technikos panaudojimo ir gamybos valdymo efektyvumas, smulkaus ir vidutiniškai verslo plėtra kaime.
Ferganos kalnagūbris
Ferganos kalnagūbris  – kalnagūbris Kirgizijoje, Tianšanio kalnų sistemoje; skiria Ferganos slėnį (vakaruose) nuo vidinių Tianšanio kalnagūbrių (rytuose). Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 225 km, plotis iki 62 km. Aukščiausia vieta siekia 4940 m (Uč Seito viršukalnė).
Kalnagūbrio šlaitai apaugę spygliuočių ir riešutmedžių miškais. Yra ~150 ledynų, kurių bendras plotas 125 km².
Jasiuliškių šv. Antano koplyčia
miniatiūra|250px|right|Koplyčios viduje
Priklauso Vabalninko Švč. M. Marijos Ėmimo į dangų parapijai, įtraukta į turistinį maršrutą „Biržų krašto medinės bažnyčios ir koplyčios“. Koplyčioje pamaldos vyksta tik du kartus per metus: birželio mėnesį per šv. Antano atlaidus ir lapkričio 1-ąją – per Visus Šventus. Koplytėlė būna atvira, kai tenka laidoti kurį nors bendruomenės narį. 1997 m. įtraukta į LR Kultūros vertybių registrą (u.k. ).
2011 m. rugsėjo mėnesį į Jasiuliškių koplytėlę įsibrovė vagys. Išnešė istorinę vertę turinčius kryželius, žvakides, du mišių metu naudotus varpelius ir vieną didesnį varpą, kuris buvo pritvirtintas prie koplyčios sienos. Pavogė ir mieliūniečių relikviją – šv. Marijos statulą. Statulą koplyčiai buvo padovanoję rašytojo Balio Sruogos giminaičiai. Po karo statulėlė buvo saugoma B. Sruogos muziejuje. Kai atgavus Nepriklausomybę buvo suremontuota Jasiuliškių koplyčia, B. Sruogos artimieji ją padovanojo bendruomenės reikmėms. Rašytojas studijuodamas Paryžiuje ją buvo parvežęs ir padovanojęs savo tėvams. B. Sruogos gimtinė netoli Jasiuliškių, Baibokų kaime. Jasiuliškių kapinėse yra palaidota jo artimųjų.
Koplyčios atkūrimas
miniatiūra|140px|left|Bokštelio kryžius
Vienas iš Australijos lietuvių testamentu paskyrė pinigų Jasiuliškių koplyčios remontui. Testamento vykdytojas pasamdė statybininkų firmą. Darbininkai nutiesė trinkelių taką. Pas meistrą buvo užsakytas ir kapinėse pastatytas 5 m aukščio medinis kryžius geradario Štelemėko atminimui. Dar vėliau dalis atvirų kapinaičių ploto buvo aptverta tinkline tvora. Nupirktas traktorius kapinaitėms šienauti, parūpinta medinių lentų.
Teigiama, jog neužteko pinigų atlikti pilną koplyčios remontą. Vabalninko parapija apkaltino testamento vykdytoją neteisėtai praturtėjus iš garbaus amžiaus Australijos lietuvio palikimo, buvo bylinėjamasi teismuose dėl panaudotų pinigų. Per karą į Australiją emigravęs J. V. Štelemėkas Lietuvai atgavus nepriklausomybę ne kartą viešėjo savo gimtinėje, aplankė tėviškę – Jasiuliškių kaimą. Jis nusprendė po mirties jai palikti didžiąją dalį savo užgyvento turto – 50 tūkstančių Australijos dolerių. Tad įtraukė koplyčią į savo testamentą. Dosnusis išeivis koplyčiai skirto palikimo nepatikėjo dvasininkams, o jį administruoti už atlygį įpareigojo giminaitį, savo dukterėčios vyrą.
Mižuikai
Mižuikai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 10 km nuo Kulių.
Al Ittihad Club (Bahreinas)
Itihado (al-Itihado) sporto klubas, o angliškuose šaltiniuose žinomas kaip „Al-Ittihad Sports Club“ – Bahreino futbolo klubas iš Bilad Al Qadeem.
Istorija
Nuo 2009/10 m. perkeltas į Antrą divizioną (antra pakopa). 2017/18 m. žaidė elito divizione, bet po sezono vėl pažemintas į Antrą divizioną.
Sezonai
Šaltiniai:
Kelmės apylinkių seniūnija
Kelmės apylinkių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Kelmės rajono savivaldybės centrinėje dalyje, išsidėstęs apie Kelmės miestą.
Istorija
Ilgus metus seniūnijos administracija veikė Naudvario kaime, Kaštonų g. 1 sovietiniame alytnamyje, bet 2019 m. birželio 19 d. buvo perkelta į Kelmę, Vytauto Didžiojo g. 23, bu­vu­sias Vi­suo­me­nės svei­ka­tos cent­ro patalpas.
Al-Ahli
Al-Ahli ( – „nacionalinis“) gali reikšti:
Kelmės apylinkių seniūnija
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Al-Ahli
Futbolo klubai:
Kelmės apylinkių seniūnija
Seniūnaitijos
2009 m. savivaldybės tarybos nutarimu Nr. T-380 (2008 m. lapkričio 26 d.) įsteigtos 3 seniūnaitijos:
Leonidas Milis
Leonidas Milis (1938 m. balandžio 2 d. Kaune – 1992 m. spalio 4 d. Maskvoje) – Lietuvos žydų kilmės vertėjas.
Biografija
Gimė 1938 m. balandžio 2 d. Kaune. Būdamas vaikas buvo uždarytas į Kauno getą. 1961 m. baigė Maksimo Gorkio Literatūros institutą. Nuo 1975 m. TSRS rašytojų sąjungos narys. Į rusų kalbą vertė lietuvių ir armėnų rašytojų tekstus. Buvo geras rašytojo Jurijaus Dombrovskio draugas. 1990 m. išvyko gyventi į Izraelį, bet greitai grįžo ir nusižudė 1992 m. spalio 4 d. Maskvoje.
Eurovizijos dainų konkursas 1964
'''1964 m. Eurovizijos dainų konkursas''' – devintasis Eurovizijos dainų konkursas, vykęs 1964 m. kovo 21 d. Danijos sostinėje Kopenhagoje. Konkurso nugalėtoja tapo Italijos atstovė Gigliola Cinquetti su daina „Non ho l'étà“.
Vaizdas:ESC1964.png
Klemensas Rimšelis
Klemensas Rimšelis (g. 1958 m. rugpjūčio 4 d. Kaune) – inžinierius, Lietuvos ir Kauno miesto politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1982–1984 m. Kauno elektromechanikos gamyklos „Elektra“ inžinierius technologas, 1984–1990 m. Kauno politechnikos instituto mokslinio tiriamojo centro „Vibrotechnika“ mokslinis bendradarbis. 1994–1996 m. Vyriausybės sudarytų įstatymų rengimo darbo grupių narys, akcinės bendrovės „Prekybos bazė Urmas“ direktoriaus pavaduotojas. 2000–2004 m. Seimo narys, 2000–2001 m. Seimo Valstybės valdymo ir savivaldybių komiteto pirmininkas, vėliau pavaduotojas. 2010–2014 m. Kūno kultūros ir sporto departamento generalinis direktorius. Nuo 2015 m. Valstybės dokumentų technologinės apsaugos tarnybos direktorius.
1988–1989 m. Lietuvos persitvarkymo sąjūdžio Kauno iniciatyvinės grupės, vėliau tarybos narys. Nuo 1994 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys, 1996–1999 m. šios sąjungos pirmininko pavaduotojas. 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos valdybos narys, Kauno skyriaus pirmininkas. 2004–2010 m. Lietuvos liberalų ir centro sąjungos atsakingasis sekretorius.
1990–1992 m. Kauno miesto tarybos deputatas, tarybos prezidiumo sekretorius, 1992 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos pirmininko pavaduotojas. 1995–1997 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys, savivaldybės valdybos narys, Miesto plėtros komiteto pirmininkas. 1994–1997 m. Lietuvos Respublikos savivaldybių delegacijos vadovas Europos Tarybos vietinių ir regioninių valdžios institucijų kongrese bei šio kongreso Nuolatinio komiteto bei darbo grupių narys. 2000 m. kovo – lapkričio mėn. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys.
11 išradimų, iš jų 3 užpatentuoti Vakaruose ir pasaulinėje išradimų parodoje „Expo-85“ apdovanoti aukso medaliu, bendraautoris. Vokietijos inžinierių sąjungos, Lietuvos ir Švedijos draugijos, Kinologų draugijos narys. Žmona Jolanta, sūnūs Kasparas, Adomas.
Mazovijos Vysokio apskrities herbas
Aprašas
Raudoname lauke baltas Lenkijos erelis be karūnos, išnyrantis iš už žalios papėdės, kurios kraštą sudaro siauros mėlyna ir juoda banguotos juostelės.
Federalinė vyriausybinio ryšio bei informacijos agentūra
thumb|FAPSI vėliava, 2001 m.
2003 m. vykdant specialiųjų tarnybų reformą, panaikinta Vladimir Putin įsakymu. FAPSI padaliniai buvo integruoti į FSB Informacijos rinkimo sritį (Specialiojo ryšio bei informacijos tarnyba, Служба специальной связи и информации, Спецсвязь России), tarnyba priskirta Federalinei apsaugos tarnybai.
Vadovai
FAPSI
(FSO)
Nuorodos, šaltiniai
FAPSI
Mėnuliniai ešeriai
Mėnuliniai ešeriai (Menidae) – ešeržuvių (Perciformes) šeima, kurioje 1 gentis ir 1 rūšis – dėmėtasis mėnulinis ešerys (Mene maculata). Dydis – iki 20 cm. Paplitę Indijos ir Ramiajame vandenynuose.
13th Floor Elevators
13th Floor Elavators – psicholedelinio roko grupė, gyvavusi 1965–1969 metais ir išleidusi pirmąjį psichodelinio roko albumą „The Psychedelic Sounds of the 13th Floor Elevators“. Grupę subūrė Tomis Holas. Jis, Teksaso universiteto filosofijos, psichologijos ir taikomosios chemijos studentas, eksperimentavo su meskalinu, kuris tuo metu buvo legalus. Po nelegalių medžiagų vartojimo, tokių kaip LSD, jis ėmė tikėti, kad narkotikai spartina asmenį ir dvasinį progresą. Tad Dž. Holas ėmė rašyti dainų tekstus, o vėliau kartu su Steisiu Suterlendu, Beniu Turmanu, Džonu Aiku Voltonu ir Maksu Reiniu įkūrė grupę Lingsmen. Kai grupės vokalistas M. Reinis paliko grupę, Dž. Holas į Lingsmen pakvietė 17-metį ritmenbliuzo grupės Spades genijų Rokį Eriksoną. Tada grupė Lingsmen pasikeitė savo pavadinimą į 13th Floor Elevators, susiedami 13-ą lotyniško alfabeto raidę M, kuria prasideda žodis „marihuana“, ir 13-ą aukštą, kurio nebūna aukštuose pastatuose JAV. Dėl savo nepaprastų pasirodymų 13th Floor Elevators įgijo didžiulį pasisekimą ir išgarsėjo visame Teksase. 1966 metais grupė buvo suimta už marihuanos laikymą, bet vėliau buvo paleista. Po to grupė iš Ostino išsikėlė į San Franciską. Dėl to grupę paliko B. Turmanas, kuris nusprendė likti Teksase. Grupėje jį pakeitė Ronis Ledermanas. 1966 metų viduryje „International Artists“ įrašų kompanija išleido 13th Floor Elevators albumą „Psychedelic Sounds of the 13th Floor Elevators“. Dėl „International Artists“ sprendimo per daug neviešinti grupės, norint išlaikyti 13th Floor Elevators „mistiškumą“, albumas taip ir nepasiekė plačiosios auditorijos. Po albumo grupė išsikvėpė ir 1967 metų liepą grupę paliko Dž. A. Voltonas ir R. Ledermanas. Juos pakeitė grupės fanai Denas Galindo ir Denis Tomas. 1967 metų rugsėjį 13th Floor Elevators išleido antrąjį albumą „Easter Everywhere“, kuris buvo žymai sėkmingesnis nei pirmasis. Ilgainiui grupė ėmė irti. Ėmė ryškėti grupės priklausomybė nuo narkotikų: jiems buvo siūloma kartu su Džimiu Hendriksu koncertuoti Didžiojoje Britanijoje, tačiau jie atsisakė, nes tuo metu buvo apsvaigę. Kartą R. Eriksonas ir T. Holas, apsvaigę nuo LSD, stovėjo eilėje norėdami įsigyti bilietus į savo grupės pasirodymą Ostine. Vėliau 1968 metais R. Eriksonas buvo sulaikytas su marihuanos suktine. Kad išvengtų kalėjimo, ėmė teigti, esąs marsietis. Taip jis atsidūrė psichiatrinėje ligoninėje, kurioje gydėsi nuo priklausomybės 3-jus metus. Tuo pat metu „International Artists“ įrašų kompanija išleido grupės netikrą gyvo garso albumą „Bull of the Woods“, kuriame buvo sudėtos S. Suterlendo ir pirmuose dvejuose albumuose nepasirodžiusios dainos. Kaip ir R. Eriksonas, S. Suterlendas ir T. Holas buvo sulaikyti su narkotikais, bet jie išvengė kalėjimo. 1969 metais grupė nusprendė išsiskirstyti. 1972 metais iš ligoninės išėjęs R. Eriksonas su Dž. A. Voltonu, R. Ledermanu ir S. Suterlendu dar pabandė suburti iširusią grupę, tačiau jiems nepavyko. 1972 metų Lenio Kėjaus rinkinys „Nuggets: Original Artyfacts from the First Psychedelic Era, 1965–1968“, kuriame yra 13th Floor Elevators daina „You’re Gonna Miss Me“, padėjo grupei tapti pankroko legenda.
Google Notebook
Google Notebook – nemokama „Google“ paslauga, kuri siūlo paprastą būdą išsaugoti ir tvarkyti idėjas, patikusias mintis ar pastabas internete. Šis asmeninis įrankis leidžia naudotojui į jį „įklijuoti“ tekstą, paveikslėlius ir nuorodas, išsaugoti juos į „užrašų knygutę“, kuri pasiekiama iš bet kurio kompiuterio. Norint naudotis programa, reikia turėti Google naudotojo paskyrą.
Moceikai
Moceikai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Vadoklių.
Tarybų Sąjungos specialiosios tarnybos
Tarybų Sąjungos specialiosios tarnybos pradėtos kurti 1934 m. Iš pradžių jos buvo pavaldžios vidaus reikalų institucijoms, vėliau atsirado specializuotos (pvz., karinės žvalgybos tarnybos), netgi asmeninės specialiosios tarnybos.
13 vaiduoklių
13 Vaiduoklių – 2001 JAV siaubo filmas. Leidėjas – Warner Bros. Filmas yra nauja 1960 metų William Castle filmo versija. Pasakojama apie vaiduoklių apsėstą namą ir jame įkalintus žmones.
Mociškėnai
Mociškėnai – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 3 km nuo Miroslavo.
Sovnia
Sovnių analogai:
Ankstyvieji duomenys
Tiksli data, kada Rusios kariuomenės ginkluotėje imtos naudoti sovnios, nėra žinoma. Vienas pirmųjų paminėjimų yra užfiksuotas Pirmajame Novgorodo metraštyje. 1234 m. novgorodiečiai, vadovaujami kunigaikščio Jaroslavo, sumušė lietuvius, kurie bėgdami paliko ginklų, kurių tarpe buvo ir sovnių. Tačiau yra manančių, kad čia sovniomis pavadintos akstys. Tai paremta faktu, kad metraščio originale nutrinta raidė tarp со ir вни, todėl nėra žinomas, koks terminas iš tikrųjų ten panaudotas. Ietis su peiliškais vienašmeniais antgaliais irgi kartais vadina sovniomis, nors tokios ietys buvo gana retos, aptinkamos daugiausia Šiaurės vakarų Rusioje. Ankstyvieji tokių antgalių radiniai Rusioje datuojami X amžiumi, be to, jie turėdavo gana trumpą geležtę. Tokios ietys nėra sovnios.
Rusijos carystė
Sovnių naudojimas Rusijoje užfiksuotas XVII a. Sovnioms artimiausias ginklas tada, pagal Viskovatovą, buvo ragotinės su kalavijiškas antgaliais. Sovniomis buvo galima ne tik durti, bet ir kirsti bei pjauti. Antgalio smaigalys būdavo išlenktas aukštyn, kartais beveik statmenai. Matyt, sovnios buvo naudojamos daugiausia pėstininkų ir buvo karininkų ginklas. Pvz., yra išlikusi šaulių galvos sovnia. Šiuo požiūriu sovnios buvo alebardų ir protazanų (partizanų) analogas.
Pagal Viskovatovo rekonstrukciją sovnias naudojo raitoji dvarų kariuomenė. Tačiau reikia pažymėti, kad šiuo metu nežinomi rašytiniai ar dailės šaltiniai, kurie patvirtintų, kad kavalerija naudojo sovnias. Maskvos dokumentuose neaptinkamas ir pats terminas. Gali būti, kad tokie ginklai tada buvo vadinti ragotinėmis. Antgalio ilgis buvo iki 80 cm ilgio, įkotės ilgis – irgi praktiškai toks pat, plotis – apie 6 cm. Visgi sovnios nebuvo labai paplitusios, todėl jų muziejuose maža. Pvz., 1914 m. Ginklų palatoje buvo tik viena sovnia – XVII a., iš Didžiojo valdovo iždo, Nr. 5644. Šis ginklas pasirodė esąs stambi ietis.
Alabama 3
Alabama 3 – grupė iš Didžiosios Britanijos, savo kūryboje sumaišanti roko, dance, country ir gospel stilius. Grupės pavadinimas dažnai trumpinamas A3, norint išvengti panašumo į kitą grupę pasivadinusią Alabama. A3 labiausiai išgarsėjo sukūrę dainą "Woke Up This Morning", kuri buvo panaudota seriale Sopranai: mafijos kronika. Visi grupės nariai turi pseudonimus.
Istorija
Grupė pradėjo formuoti viename vakarėlyje susipažinę Jake Black ir Rob Spragg, nusprendę, jog country ir acid house muzikos mišinys skambėtų labai įdomiai. Kiti A3 nariai pamažu atsirado per ilgą laiko tarpą. Tik susikūrus, grupės pavadinimas buvo The First Presleyterian Church Of Elvis The Divine (UK), bet gana greitai jį pakeitė į Alabama 3. Nors grupė dėl savo naujoviško skambesio buvo negreit pripažinta, bet 1997 m. pasirašė kontraktą su One Little Indian įrašų kompanija ir išleido savo debiutinį albumą Exile on Coldharbour Lane.
Zambruvo apskrities herbas
thumb|right|200px|Zambruvo apskrities herbas Zambruvo apskrities herbas - Zambruvo apskrities heraldinis simbolis. Herbas pradėtas naudoti 2000 m. gegužės 26 dieną.
Aprašas
Raudonas skydas perskeltas plonas juoda linija. Dešiniajame heraldiniame lauke pusė balto Lenkijos erelio ne karūnos. Kairiosios pusės paplatintoje galvoje sidabrinė kunigaikščio karūna su tamsiai raudonu pamušalu, o apatiniame kairiajame lauke juoda bekaklė stumbro galva.
Bialoviežos valsčiaus herbas
200px|right|thumb|Nuo 2011 m. naudojamas Bialovežos valsčiaus herbas 200px|right|thumb|1990-2011 m. Bialovežos valsčiaus herbas
Bialovežos valsčiaus herbas  – Bialovežos valsčiaus heraldinis simbolis, naudojamas nuo 1990 m.
Aprašas
Žaliame lauke baltas bokštas šlaitiniu stogu, kurio vartuose auksinė bekaklė stumbro galva.
AK-47
AK-47 – šturmo šautuvas (automatas) sukurtas (kopijuotas) 1947 m. Sovietų Sąjungoje. Ginklas šaltojo karo metu buvo naudojamas Varšuvos pakto narių bei su jomis glaudžiai politiniais ryšiais susijusių valstybių kariuomenėse ir iki šių laikų išlieka vienas populiariausių ginklų rytų Europoje, Afrikoje bei Azijoje.
Ginklo automatikos veikimas pagrįstas parako dujų nuvedimu. Šturmo šautuvas naudoja 7,62×39 mm kalibro šovinius. AK-47 ir jo variantai tapo labai populiariu ginklu dėl savo pigumo ir paprastumo.
The Sims 2: Open for Business
The Sims 2: Open for Business – žaidimo papildymas kompiuteriniam žaidimui „The Sims 2“. Papildymas išleistas 2006 m. vasario 28 d.
Papildymas žaidimą praplėtė galimybe naudotojo sukurtiems Sims’ams užsiimti įvairiais verslais. Pavyzdžiui, žaidėjo sukurti personažai gali atsidaryti drabužių, gėlių butikus ir juos paversti tinkliniu verslu. Testuodami, kaip veikia simuliacija, žaidimo kūrėjai iš esmės liko patenkinti rezultatais ir net pastebėjo, kad sukurtos verslo simuliacijos mechanizmas imituoja daugelį sunkumų, su kuriais verslininkai susiduria realiame gyvenime. Kurdami žaidimui teminius objektus ir drabužius kūrėjai įkvėpimo sėmėsi iš daugybės nuotraukų internete ar žurnaluose.
AK-47
Veikimo principas
Vykstant šiam procesui, spyna iš automato dėtuvės (30 šovinių) įstumia šovinį į spynoje esantį šovinio lizdą. Šovinys yra paruoštas šauti. Paspaudus nuleistuką paleidimo svirtis atsilaisvina ir tuo pat metu paleidžia plaktuką. Jis trenkia į spynos gale esantį daužiklį, o šis – į šovinio kapsulę. Įvyksta šūvis. Šūvio metu dalis išsiskyrusių parako dujų iš vamzdžio nukreipiamos į dujų vamzdį, kuriame yra dujų stūmoklis. Dujos jį stumia, o kadangi jis yra sujungtas su spynos nešikliu, tai spyna yra nustumiama nuo vamzdžio. Tuo metu parako dujos išmeta tūtelę. Spyruoklė vėl grąžina spyną į pradinę padėtį, ir visas procesas prasideda iš naujo.
Pagrindinės ginklo dalys
1. Vamzdis su uoksu, taikymosi įtaisu ir buože.
2. Nuimamas dangtelis nuo uokso.
3. Spynos rėmas su dujų dėžute.
5. Gražinamasis mechanizmas.
7. Paleidžiamasis/smogiamasis mechanizmas.
8. Apsodo lovelis.
9. Dėtuvė.
10. Durtuvas.
Sidabrapilviai ešeriai
Sidabrapilviai ešeriai (Leiognathidae) – ešeržuvių (Perciformes) šeima. Paplitę Indijos, Ramiojo vandenyno vakarinėje dalyje iki Japonijos, taip pat Viduržemio jūros baseino sūriuose, apysūriuose ir gėluose vandenyse.
Ewa Thompson
Ewa Majewska–Thompson (g. 1937 m. rugpjūčio 23 d. Kaune) – JAV ir Lenkijos literatūrologė.
Biografija
Gimė 1937 m. rugpjūčio 23 d. Kaune. 1963 m. Varšuvos universitete baigė rusų ir anglų filologiją. Baigusi mokslus pabėgo į JAV, kur Vanderbilto universitete tapo literatūros mokslų daktare. 1973-1979 m. dėstė slavistiką Virdžinijos universitete, o nuo 1979 m. Hiustono Raiso universitete. Parašė nemažai mokslinių straipsnių apie literatūrą ir politiką.
Mockaičiai (Klaipėda)
Mockaičiai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 10 km į pietvakarius nuo Veiviržėnų, prie Veiviržo upės. Stūkso Mockaičių piliakalnis.
Dordonė
Dordonė reiškia objektus Prancūzijoje:
Folklando sąsiauris
thumb|240px|Folklando sąsiauris tarp Folklando salų
Folklando sąsiauris, San Karloso sąsiauris  – sąsiauris, skiriantis dvi pagrindines Folklando (Malvinų) salas – Rytų Folklandą (Soledadą) ir Vakarų Folklandą (Gran Malviną). Driekiasi pietvakarių kryptimi. Ilgis apie 90 km, plotis apie 4 km. Krantai raižyti, gausu fjordų. Sąsiauryje yra keletas nedidelių salų: Didžioji, Taiseno, Gulbių, Arkos. Pagrindinė gyvenvietė prie sąsiaurio – Port Hovardas.
Alytaus miesto savivaldybės taryba 1997–2000 m.
Alytaus miesto savivaldybės taryba – Alytaus miesto savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1997 m. kovo 23 d.
Veikla
Miesto meru išrinktas Dobilas Kurtinaitis, jo pavaduotoju Kęstutis Miliauskas. Administratoriumi paskirtas J. Janonis, kontroliere – Ona Balevičiūtė.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Šepetovo valsčiaus herbas
200px|right|thumb|Šepetovo valsčiaus herbas Šepetovo valsčiaus herbas  – Šepetovo ir Šepetovo valsčiaus herbas, pradėtas naudoti 2007 m. lapkričio 12 dieną.
Aprašas
Žydrame lauke juostos vietoje sidabrinis kardas auksine rankena į priekį, ašmenimis žemyn, ant kardo tupi juodas kranklys, snape laikantis auksinį žiedą. Po kardu auksinė varpa.
Lagosas
Lagosas  – didžiausias Nigerijos miestas, buvusi sostinė, esanti prie Gvinėjos įlankos. Milijoninis miestas (9,2 mln. gyventojų, 2007 m.), kartu su Kinšasa (8 mln.) ir Kairu (7,94 mln.) vienas didžiausių Afrikos megapolių. Su metropolija užimantis 3345 km². Išsidėstęs ant 4 didelių salų ir šalia esančios žemyninės dalies. Salos tarpusavyje sujungtos tiltais ir pylimais. Senamiestyje yra komerciniai rajonai (Vakarų Lagoso sala), Ikojo (Ikoyi) sala yra rytuose, pagrindinis uostas yra Apapa, esantis žemyninėje dalyje. Taip pat yra gyvenamieji rajonai Viktorijos saloje (Victoria Island) ir pramoniniai rajonai Ido (Iddo) saloje.
Lagosas yra Nigerijos politinis, ekonominis ir kultūros centras. Mieste yra oro uostas, išvystyta maisto, tekstilės, metalo apdirbimo pramonė. Lagoso universitetas (Unilag) veikia nuo 1962 m., jame studijuoja 39 000 studentų, dirba 3 365 darbuotojai.
Istorija
Iki kolonizacijos Lagosas buvo istorinė jorubų valstybė, vadinama Oko, vėliau Eko. Legendos teigia, kad jį įkūrė viena iš grupių, pasiųsta XV a. iš Ifės miesto, valdovo Oduduvos. Ši grupė migravo tolyn į pietus ir davė pradžią avori etninei subgrupei. Migruodami avoriai įkūrė daug gyvenviečių, ir viena jų buvo Oko.
Mockonys
Mockonimis vadinami kaimai:
Lagosas
Istorija
Dabartinį pavadinimą miestui suteikė portugalai, patekę į šias vietas XV a. pab.
1914–1960 m. miestas buvo Britų Nigerijos administracinis centras, 1960–1991 m. – nepriklausomos Nigerijos sostinė (kol ji buvo perkelta į Abudžą. 1967 metais prie Lagoso prijungta daug priemiesčių: Ebutė Meta (Ebute-Metta), Jaba (Yaba), Suru Lerė (Suru Lere), Adžegunlė (Ajegunle), Šomolu (Shomolu), Agegė (Agege), Mušinas (Mushin) ir Ikedža (Ikeja).
Mockiškis
Mockiškis – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės vakarus nuo Pašušvio, Šušvės krante, priešais Mėnaičius.
Al-Ahli Club (Manama)
„Manama Club“ – Bahreino futbolo klubas iš Manamos.
Istorija
Klubas įkurtas 1936 m. Žaidė elito divizione.
Sezonai
Šaltiniai:
Lietuvos mokslų akademijos Ekonomikos institutas
Lietuvos mokslų akademijos Ekonomikos institutas – Lietuvos mokslų akademijos mokslinio tyrimo institutas Vilniuje.
Veikla
Mokslinių darbų pagrindinės kryptys: ekonomikos teorija ir matematinis modeliavimas (makroekonomikos, pusiausvyros ir kt. modeliai), Lietuvos ūkio plėtojimo ekonominės socialinės problemos. Lietuvos ekonominės integracijos į Europos Sąjungą problemos, ekonominės minties Lietuvoje istorija nuo XVI a.
Istorija
Institutas įsteigtas 1941 m. gegužės mėn., 1944 m. liepos mėn. veiklą nutraukė, 1945 m. atkurtas. Veikė 11 mokslinių padalinių – 9 skyriai, 2 laboratorijos. Institutas sprendė teorines politinės ekonomijos, ekonominės minties, ūkio istorijos ir kt. bei praktines gamybinių jėgų plėtojimo ir išdėstymo, materialinių ir darbo balansų sudarymo, gamtinių išteklių ekonominio įvertinimo, darbo našumo didinimo ir kt. problemas. Institutas atliko ir koordinavo įvairius ekonominius tyrimus. Ypač reikšmingi darbai, kuriuose buvo pasiūlytos ir pagrįstos pramonės, statybos, žemės ūkio ir transporto plėtotės pagrindinės kryptys.
Sovietinės okupacijos metais daugėjo instituto darbuotojų. 1990 m. pr. institute dirbo daugiau, kaip 180 darbuotojų, iš jų 126 mokslo darbuotojai. Išleista daugiau, kaip 50 monografijų. Atkūrus nepriklausomybę institutas reorganizuotas: 1991–1992 m. panaikinta buvusi struktūra, apie 10 kartų sumažintas darbuotojų skaičius, pakeistos mokslinės veiklos kryptys, 1992–1995 m. institutas nepriklausė Lietuvos mokslų akademijai.
Pakražančio seniūnija
Pakražančio seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Kelmės rajono savivaldybės pietuose.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. savivaldybės tarybos nutarimu Nr. T-384 (2008 m. lapkričio 26 d.) įsteigtos 4 seniūnaitijos:
Al-Ittihad
Al-Ittihad ( – „sandrauga“) gali reikšti:
Futbolo klubai:
Kolatiškiai
Kolatiškiai, Ragaunys arba Rogačiovka (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Krasnojarskojės kaimo gyvenvietės teritorija.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities Gudvalių valsčiaus kaimas. Priklausė Balėtų parapijai. 1938 m. abu gretimi kaimai – Ragaunys ir Kolatiškiai (1863 m. buvo 49, 1905 m. – 17 gyventojų) susijungė. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono, 1947– 1993 m. Lvovskojės apylinkės kaimas.
Grinsboras
Grinsboras  – miestas JAV, Šiaurės Karolinos valstijos šiaurėje. Gilfordo apygardos administracinis centras. 2010 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, mieste gyveno 269 tūkst. žmonių.
Istorija
Iki kol į teritoriją apie 1750 m. atsikraustė kvakerių bendruomenė, čia gyveno Saura genties žmonės, kurie kalbėjo sijų kalbų šeimai priskiriama kalba. Grinsboras įkurtas 1808 m. ir pavadintas generolo majoro Natanaelio Grino, kuris vadovavo amerikiečių pajėgoms Gilfordo mūšyje 1781 m. , garbei. Nors amerikiečiai pralaimėjo, Grino vadovaujamos pajėgos nukovė didelį kiekį britų karių.
XIX a. 5-ajame dešimtmetyje nuspręsta Grinsborą įtraukti į naujai tiesiamo geležinkelio liniją. Naujuoju geležinkeliu gabenti tekstilės gaminiai. Po pilietinio karo Grinsboras pagarsėjo kaip buvusi paskutinė Konfederacijos sostinė. Amžiaus pabaigoje prasidėjus industrializacijai, Grinsboras sparčiai išaugo. Buvo atidaryta naujų fabrikų, gaminti džinsai, flanelinės kelnės, kombinezonai. Pastatyta daug prabangių komercinių ir visuomeninių pastatų. XX a. 7-ajame dešimtmetyje mieste vyko jaunų afroamerikiečių bendruomenės atstovų protestai, besitęsę net keletą mėnesių.
Miestų partnerystė
Grinsboras bendradarbiauja su:
Žibulių dvaras
Žibulių dvaras (anksčiau vadintas Ilgižių dvaru) – buvusi dvaro sodyba Žibuliuose, Raseinių rajone, apie 11 km į šiaurės rytus nuo Betygalos, šalia kelio.
Žibulių dvaro sodyba įregistruota Kultūros vertybių registre 2008 m. gruodžio 12 d. (unik. kodas ). Dvarvietė su išlikusiais rūmais ir keliais ūkio pastatais, pavieniais parko medžiais aptvarkyta, pastatyti vartai. Neoromantiniai rūmai pastatyti 1870 m. Išlikęs rūmų pastatas nebeturi centrinės dalies, prie jų prišlietas ne dvaro laikotarpio svetimkūnis gyvenamasis priestatas.
Istorija
Pirmą kartą dvaras paminėtas 1593 m., kai tuometinis savininkas užrašė jį Pašušvės evangelikų bažnyčiai. Atslūgus reformacijos bangai, dvaras vėl tapo privačia nuosavybe. XIX a. pradžioje dvarui priklausė dideli žemės plotai, keli palivarkai, Ilgižių kaimas. Daug dvaro žemių buvo konfiskuota, nes dvaro savininkas Mykolas Vitkauskas buvo 1831 m. sukilimo dalyvis.
Mūriniai dviaukščiai dvaro rūmai pastatyti 1870 m. Ilgižių dvaro suklestėjimo laikotarpis - XIX a. II pusė, kai jį valdė Vladislovas Chlevinskis (1826-1907). Dvaras buvo parduotas iš varžytinių po parceliacijos 1931 m. Vykdant parceliaciją dvaras pervadintas į Žibulių, norint jį atskirti nuo gretimo Ilgižių kaimo ir išparceliuotose dvaro žemėse įkurtos Ilgižių pieninės. Po varžytinių dvarą nupirko kultūrtechnikas K. Paliūnas.
1940 m. dvaras nacionalizuotas. Sovietmečiu rūmuose veikė senelių namai, vėliau – kultūros namai. Nugriauti abipus dviaukščio rūmų pastato buvę mediniai flygeliai, vietoje vieno jų pastatytas dviaukštis menkavertės architektūros priestatas. Atgavus Nepriklausomybę dvaras grąžintas buvusiems savininkams.
Lomžos valsčiaus herbas
200px|right|thumb|Lomžos valsčiaus herbas Lomžos valsčiaus herbas  – Lomžos valsčiaus heraldinis simbolis, pradėtas naudoti 1998 metais.
Aprašas
Šviesiai žydrame lauke ant žalios papėdės tupintis bebras graužia rudą medžio kamieną, kurio nugraužta mediena auksinė, o dešinėje lauko pusėje auksinė varpa.
Herbo autorė Katarzyna Szabłowska.
Bronius Blažys
Bronius Blažys (1930 m. birželio 23 d. Reškutėnai, Švenčionių apskr. – 1990 m. kovo 3 d. Kaunas) – Lietuvos inžinierius hidrotechnikas, technikos mokslų kandidatas.
Biografija
1954 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1963 m. technikos mokslų kandidatas. 1961–1990 m. dirbo Melioracijos institute, 1968–1990 m. Hidrotechnikos laboratorijos vedėjas. 1968–1990 m. dėstė LŽŪA; 1977 m. docentas.
Mokslinė veikla
Darbai iš drenažo vamzdžių hidraulikos ir sausinimo kanalų stiprinimo. 1969 m. išrado stendą hidrauliniams procesams kanaluose tirti.
Ona Jogailaitė
Ona Jogailaitė (, 1523 m. spalio 18 d. – 1596 m. rugsėjo 9 d.) – Lenkijos karalienė ir Lietuvos didžioji kunigaikštienė. Lietuvos didžiojo kunigaikščio ir Lenkijos karaliaus Žygimanto Augusto sesuo, Stepono Batoro žmona.
Biografija
Gimė Krokuvoje, palaidota Varšuvoje. Gediminaičių dinastijos atstovė. Lietuvos didžiojo kunigaikščio ir Lenkijos karaliaus Žygimanto Senojo ir Bonos Sforcos dukra. Nepritarė brolio Žygimanto Augusto vedyboms su Barbora Radvilaite.
Valdymas
1575 m. išrinkta Lenkijos karaliene. 1576 m. ištekėjo už Transilvanijos kunigaikščio Stepono Batoro, kuris tais pačiais metais buvo išrinktas Lenkijos karaliumi ir Lietuvos didžiuoju kunigaikščiu. Ona gyveno ilgiau už savo vyrą ir mirė bevaikė.
Jos paveldėtojas tapo jaunesniosios sesers Švedijos karalienės Katerinos sūnus Zigmantas Vaza.
Universalioji dešimtainė klasifikacija
Universalioji dešimtainė klasifikacija (UDK) – tarptautinė, sisteminė, visas žinių sritis aprėpianti bibliotekinė - bibliografinė klasifikacija, kurią sukūrė belgų bibliografai Polis Otle (Paul Otlet) ir Anri Lafontenas (Henri la Fontaine) XIX amžiaus pabaigoje remdamiesi Diujo dešimtaine klasifikacija.
Pirmas UDK lentelių leidimas pasirodė 1905 m. Briuselyje prancūzų kalba. Dabartinė pilna UDK versija turi apie 70 000 poskyrių (2015 m.,UDK konsorciumo duomenimis).
Klasifikacija yra nuolat tobulinama ir plečiama, atsižvelgiant į visų žmonijos žinių sričių apimčių didėjimą.
Klasifikacijos indeksas sudaromas hierarchiniu principu, skaidant žiniją pagal principą "nuo bendro, prie dalinio". Indeksai grupuojami po tris skaitmenis, kad būtų lengviau skaityti. Pavyzdžiui:
Klasifikavimo sistemoje taip pat naudojami papildomi ženklai įvairiems temų aspektams ir ryšiams tarp dalykų atspindėti:
Epikantoplastika
250px|miniatiūra|dešinėje|Akyss be epikanto ir su epikantu Epikantoplastika – akies plastinės chirurgijos operacija, kurios metu pašalinamas epikantas.
Epikanto šalinimas yra gan sudėtinga operacija, kadangi epikanto klostės dengia ašarų kanalėlius, pro kuriuos iš akies ašaros nuteka į nosiaryklę. Epikanto buvimas dažnai koreliuoja su mažai išreikšta viršutinio voko raukšle, toks vokas dažnai vadinamas viengubu voku, priešingai dvigubam vokui. Šie du požymiai ne visada būna kartu, yra žmonių, kurie turi tik epikantą arba tik viengubus vokus. Viengubi vokai perdirbami į dvigubus atliekant Rytų Azijos blefaroplastiką.
Palenkės Biala
thumb|right|250px|Radvilų rūmų tvirtovės bokštas thumb|right|250px|Šv. Onos bažnyčia thumb|right|250px|Šv. Antano bažnyčia
Epikantoplastika
Po epikantoplastikos gali likti įžiūrimi pochirurginiai randeliai. Tada paprastai atliekama randus koreguojanti Z plastika.
Palenkės Biala
Palénkės Bialà  – miestas rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje. Miestas-apskritis, Palenkės Bialos apskrities ir Palenkės Bialos valsčiaus centras. Miestas įsikūręs istoriniame Pietinės Palenkės regione, ant Pietinės Palenkės žemumos ir Vakarų Polesės geografinių regionų ribos, kuri eina per Kžnos upę. Miesto centras ir šiaurinė miesto dalis įsikūrusi Pietinės Palenkės žemumos Lukuvo lygumoje, o pietinė dalis Lomazų įdubos geografiniame regione. Miestas yra apie 36 km į vakarus nuo Baltarusijos-Lenkijos valstybinės sienos. Miesto teritorijoje teka Rutkos ir Klukuvos upės.
Etimologija
Miesto pavadinimas kildinamas iš miesto įkūrėjo LDK etmono Piotr Janowicz, pravardės Biały („baltas“). Vėliau miestas buvo vadinamas Biała Radziwiłłowska („Radvilų Biala“) ir Biała Książęca („Kunigaikščių Biala“).
Rimantas Šavelis (1942)
Rimantas Šavelis (1942 m. sausio 10 d. Steponiuose, Rokiškio valsčiuje – 2021 m. gegužės 20 d. Vilniuje ) – Lietuvos rašytojas prozininkas, dramaturgas, visuomenės veikėjas.
Palenkės Biala
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose gyvenvietė paminėta 1481 m. Manoma, kad gyvenvietę įkūrė LDK etmonas, Iljiničių šeimos atstovas Piotr Janowicz. 1569 m. miesto valdytojais tapo Radvilos, su kurių valdymo pradžia prasidėjo ir miesto plėtra.
Rimantas Šavelis (1942)
Biografija
1967 m. baigė Vilniaus universitetą, 1970 m. Maskvos aukštuosius kino scenaristų ir režisierių kursus.
Palenkės Biala
Istorija
1622 m. pastatyta Palenkės Bialos Radvilų pilis, kurios statybas finansavo miesto valdytojas Aleksandras Liudvikas Radvila. 1628 m. įkurta Palenkės Bialos akademija, kuri nuo 1633 m. veikė kaip Krokuvos universiteto filija. Tai buvo antroji aukštoji mokykla LDK žemėse (po Vilniaus universiteto). Šiuo požiūriu Biala buvo svarbus LDK švietimo centras. Ekonominiu požiūriu Biala irgi buvo išskirtinė – per miestą ėjo pagrindiniai keliai, vedę iš vakarų Europos ir Lenkijos į LDK gilumą ir Maskvą.
Miesto augimą sustabdė 1655–1660 m. vykęs švedų tvanas, miestą niokojo kazokų ir Transilvanijos kunigaikščių kariuomenių antpuoliai. Didiko Mykolo Kazimiero Radvilos rūpesčiu 1670 m. gyvenvietė buvo atstatyta, suteiktos Magdeburgo teisės ir Palenkės Bialos miesto herbas. XVIII a. mieste įkurtos Palenkės Bialos Naujosios žydų kapinės.
Rimantas Šavelis (1942)
Biografija
1970–1974 m. Kinematografijos komiteto narys, 1974–1977 m. ir 1980–1984 m. Lietuvos kino studijos scenarinės kolegijos redaktorius, 1978–1980 m. Lietuvos rašytojų sąjungos prozos konsultantas, 1990–1993 m. klubo vedėjas, 1993–2005 m. Vilniaus teritorinės muitinės vyr. budintis inspektorius.
Palenkės Biala
Istorija
Nuo 1795 m. iki 1809 m. šios žemės priklausė Austrijos karalystės Vakarų Galicijai. 1795–1803 m. miestas buvo Palenkės Bialos cirkulo centras. 1809–1816 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Sedlcų departamentui. 1816–1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Palenkės vaivadijai. 1837–1844 m. priklausė Palenkės gubernijai, kuri 1844 m. prijungta prie Liublino gubernijos.
1867 m. miestas prijungtas prie naujai sukurtos Sedlcių gubernijos, kuris jai priklausė iki 1912 m., buvo Bialos apskrities centras. XIX a. pabaigoje mieste įsikūrė carinės Rusijos garnizonas. 1883 m. galutinai nugriauti Radvilų rūmai. 1912–1915 m. priklausė Chelmo gubernijai. 1915–1919 m. priklausė Oberostui. 1919–1939 m. priklausė II Lenkijos Respublikos Liublino vaivadijai. Tarpukariu Palenkės Bialoje veikė lėktuvų gamykla ‘’Podlaska Wytwórnia Samolotów’’. Iki II pasaulinio karo mieste veikė Palenkės Bialos Senosios žydų kapinės.