cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aleksandras Barauskas
Atminimo įamžinimas
1992 m. jo žūties vietoje Ūtos kaime pastatytas atminimo kryžius. 2005 m. gegužės 10 d. apdovanotas (po mirties) Vyčio Kryžiaus ordino Didžiuoju kryžiumi. 2005 m. birželio 15 d. Ūtos kaime Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centro ir Varėnos šaulių pastangomis pastatytas atminimo ženklas-paminklas.
Valstybės sienos apsaugos tarnyba (VSAT), įamžindama jo atminimą, pritarus Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos centrui, nutarė nuo 2006 m. birželio 15 d. VSAT Varėnos rinktinės Dubičių užkardai suteikti Aleksandro Barausko vardą.
2015 m. liepos 24 d. naujam moderniam VSAT patruliniam laivui suteiktas Aleksandro Barausko vardas.
2020 m. birželio 15 d. A. Barauskas apdovanotas (po mirties) VSAT atminimo ženklu „Valstybės sienos apsaugai – 100“.
Panaudos atvejų diagrama
UML panaudos atvejų pavyzdys: Restorano sistema
Teisingoje diagramoje pavaizduojamos paprastas Restorano sistemos funkcionalumas. Panaudos atvejai yra pervaizduojamos ovalais ir aktoriai yra pervaizduojami šakos figūra. Nuolatinis aktorius gali valgyti maistą, mokėti už maistą ar gerti vyną. Tiktai virėjo aktorius gali gaminti maistą. Atkreipsime dėmesį, kad Nuolatinis klientas ir Kasininkas yra susieti mokėti už maistą panaudos atveju. Dėžė aprašo restorano sistemos ribas, t. y. panaudos atvejis yra sistemos dalis modeliuojantis. aktorius nėra. Bendravimas tarp aktorių nėra parodyta panaudos atvejų diagramoje. Jeigu šis bendravimas yra svarbiai susijęs aprašant trokštamą funkcionalumą, galbūt sistema ar panaudos atvejo ribos reiktų iš naujo nagrinėjamos. Kitaip sąveika tarp aktorių gali būti dalis prielaidos naudojant panaudos atvejyje.
Vaizdas-I.jpg
Stanislavas Peško
Stanislavas Peško (g. 1941 m. balandžio 22 d. Notalino kaime, Vilniaus rajone) – inžinierius, Aukščiausiosios Tarybos – Atkuriamojo Seimo deputatas.
Biografija
1976 m. baigė Baltarusijos žemės ūkio mechanizacijos ir elektrifikacijos institutą, inžinierius mechanikas.
1962–1975 m. Lietuvos žemės ūkio technikos Vilniaus rajono susivienijimo valstybinės techninės priežiūros inspektorius, mechanizacijos inžinierius, remonto dirbtuvių vedėjas, vyriausias inžinierius. 1975–1990 m. – Šalčininkų rajono Remonto ir techninio aptarnavimo įmonės direktorius.
Lietuvos lenkų sąjungos Centro valdybos narys. 1990–1992 m. Aukščiausiosios Tarybos deputatas, balsuojant dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo susilaikė.
Narvas (filmas)
Narvas – 1985 m. sukurtas kriminalinė drama.
Siužetas
Maiklas, laikinai atsisakęs ištikimo vyro vaidmens ir palikęs savo draugę Heleną, susitinka buvusią meilužę Mari, su kuria nesimatė 15 metų. Visą tą laiką ši gyveno atsiminimais apie judviejų romaną ir dabar jos svajonė išsipildo: Maiklas apsilanko jos namuose, jie vėl kartu. Vakarienė, audringa naktis, po kurios Mari supranta, kad negali gyventi be buvusio meilužio, kuris galėtų likti su ja, tapti jos vyru bei tėvu paauglei dukrai Žaklinai. Seksualinių žaidimų metu Mari pririša Maiklą prie lovos ir šis ne iš karto supranta, kad pateko į spąstus. Bet kokie įkalbinėjimai neduoda jokio rezultato, nes Mari, kamuojama periodinių galvos skausmų, atrodo visiškai netekusi proto. Maiklas mėgina įkalbėti jam padėti šios dukterį Žakliną, tačiau paaiškėja, kad mergina taip pat turi savų tikslų.
Chris Doran
Chris Doran (g. 1979 m. lapkričio 22 d. Voterforde) – airių pop dainininkas.
2004 metais atlikėjas su daina „If My World Stopped Turning“ nugalėjo Airijos atrankos konkursą „You’re a Star“, todėl jis buvo išrinktas atstovauti Airijai 2004 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse, vykusiame Stambule. „If My World Stopped Turning“ Eurovizijos finale surinko tik 7 taškus, kurių užteko tik 23 vietai užimti.
Podkosačė
Podkosačė  – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Viznos valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į pietvakarius nuo Viznos, apie 14 km į rytus nuo Lomžos ir apie 60 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Kolorado Springsas
Kolorado Springsas  – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, antras pagal dydį Kolorado valstijoje (po Denverio). Įsikūręs Uoliniuose kalnuose, 1830 m aukštyje. Per Kolorado Springsą eina Denverio–El Paso geležinkelis ir plentas, yra oro uostas. Maisto, chemijos pramonė, metalo apdirbimas. Klimato kurortas, žiemos sporto centras. Turizmas; netoli Kolorado Springso yra Dievų sodo gamtos parkas (jame – raudono smiltainio monolitai). Kino studija.
Yra 1965 m. įkurtas universitetas, aviacijos karo akademija (nuo 1954 m.), Petersono oro pajėgų bazė (nuo 1942 m.), Šiaurės Amerikos aerokosminės gynybos (NORAD) štabas ir Jungtinių Amerikos Valstijų karinių oro pajėgų vadovybė.
Istorija
Kolorado Springsas įkurtas 1871 m., miestas nuo 1886 m. Prie Kolorado Springso 1917 m. prijungtas Kolorado Sitis.
Automatonas
Automatonas graikų mitologijoje naudojamas terminas apibūdinti dirbtinį metalinį „gyvą“ mechanizmą. Tokie mechanizmai buvo įvairių formų: žmonių, gyvūnų, pabaisų. Automatonus kūrė dievas kalvis Hefaistas bei garsusis kūrėjas Dedalas.
Žodis taip pat naudojamas iš tiesų vėliau pagamintoms gyvūno ar žmogaus judesius imituojančioms mechaninėms mašinoms įvardinti.
Automatonų sąrašas
Automatonų sąrašas :
Bebrų karai
thumb|Bebrų karų regionas pažymėtas raudonai
Bebrų karai, dar žinomi kaip irokėzų karai, truko nuo 1640 м. iki 1701 m. ir yra vieni kruviniausių karų Amerikos istorijoje. Pagrindinė konflikto priežastis buvo prekyba kailiais ir jos kontroliavimas. Jis sukėlė visą Irokėzų Lygą, vedamą dominuojančios mohaukų genties, prieš gausesnes algonkinų gentis ir jų sąjungininkus prancūzus.
Konflikto priežastys
XVII amžiuje irokėzams priklausė dabartinio Niujorko, į pietus nuo Ontarijo ežero, ir į vakarus nuo Hadsono upės. Irokėzų žemės buvo tarsi etninė sala, iš visų pusių apsupta algonkinų genčių, tik šiaurėje gyveno irokėzų kalbų grupei priklausantys huronai, tačiau jie nepriklausė Irokėzų Lygai.
1620 m. olandams įkūrus prekybos postus prie Hadsono upės, prasidėjo prekyba su mohaukais. Šaunamųjų ginklų pasirodymas labai paspartino bebrų naikinimą, tad apie 1640 m. Hadsono slėnyje jų populiacija beveik išnyko. Bebrų kailių verslo centras persikėlė į šiaurę prie Šv. Lauryno upės. Šiame regione gyveno prancūzų iš Naujosios Prancūzijos partneriai huronai. Pajutę, kad lieka nustumti į šalį, irokėzai pradėjo agresyvią kampaniją, norėdami išplėsti savo teritoriją.
Santykiai tarp prancūzų ir irokėzų niekada nebuvo geri. Pirmasis susidūrimas įvyko 1609 m., kai Samuel de Champlain ir jo palydovai algonkinai arkebūzomis nušovė tris irokėzų vadus. Tačiau 1640 m. irokėzai jau buvo gerai ginkluoti europiniais šautuvais, gautais iš olandų už bebrų kailius, todėl karine galia prilygo prancūzams. Nors pagrindinis irokėzų karo tikslas buvo ne įveikti prancūzus, o tik išplėsti teritoriją ir atgauti dominuojantį vaidmenį bebrų kailių prekyboje, prancūzų sąjungininkų užpuolimas greitai irokėzus atvedė prie kruvino konflikto ir su pačiais europiečiais.
Irokėzų puolimai Naujojoje Prancūzijoje
Karo pradžia laikoma 1640 m. pradžia, kai irokėzai užpuolė huronų kaimus prie Šv. Lauryno upės, norėdami sustabdyti huronų prekybą su prancūzais. Iki 1649 m. irokėzai išstūmė huronus iš žemutinio Šv. Lauryno upės baseino į šiaurę, nutraukdami Otavoje bet kokią prekybą. 1650 m. irokėzai užpuolė ir pačius prancūzus. Vadui Canaqueese nepavykus susitarti dėl taikos, irokėzų karo grupės pajudėjo link Naujosios Prancūzijos, apsupo ir puldinėjo Monrealį. Prasidėjo vienišų sodybų ar fermų puldinėjimai, žmones išžudant arba pagrobiant, o pastatus sudeginant.
Irokėzų ekspansija į vakarus
Tuo pačiu metu, kai užpuolė šiaurę, irokėzai taip pat pradėjo didelę ekspansiją į vakarus prie Didžiųjų ežerų. 1650 m. jie jau kontroliavo Šiaurės Amerikos regioną nuo Virdžinijos kolonijos pietuose iki pat Šv. Lauryno upės. Vakaruose jie išstūmė šonių gentį iš Ohajo krašto ir užėmė Ilinojaus kraštą iki pat Misisipės.
Luokės koplyčia
Luokės koplyčia stovi Luokėje, Telšių rajone, miestelio kapinėse ant kalvos, prie kelio. Luokės Visų Šventųjų parapijos kapinėse ji buvo pastatyta 1815 ar 1819 m. Ji pastatyta 284 parapijiečių lėšomis, tačiau jos būklė amžiaus antrojoje pusėje, matyt, buvusi prasta, nes 1877 m. gautas leidimas statyti koplyčią kapinėse. Čia ji 6 X 3,5 sieksnių ploto ir 2,5 sieksnių aukščio pastatyta 1878 m., tokia išliko ir iki šiol.
Bebrų karai
Irokėzų ekspansija į vakarus
Dėl Irokėzų ekspansijos rytinės lakotų gentys buvo priverstos persikelti į Didžiąsias Lygumas ir pradėti klajoklišką gyvenimo būdą bei karus su vietinėmis gentimis, kurios nenorėjo atvykėlių.
Luokės koplyčia
Koplyčia medinė, veikianti, joje yra saugomų istorijos ir kultūros vertybių: puošnus XVIII a. altorius su 6 skulptūromis ir 2 paveikslais, dekoratyvinis jo priekinės dalies aptaisas iš medvilninio audinio – antepedijus, 1883 m.
Bebrų karai
Prancūzų kontraataka
Karo kryptis pradėjo keistis apie 1660 m. vidurį, iš Prancūzijos atvykus keliems nedideliems kariniams daliniams. Tai buvo pirmoji profesionali kariuomenė, atvykusi į dabartinės Kanados teritoriją. Panašiu metu irokėzų sąjungininkai anglų buvo išstumti iš naujųjų Nyderlandų regiono ir visiškai prarado jo kontrolę.
Luokės koplyčia
Šalia koplyčios, 50 m į rytus, yra saugomas knygnešio, skulptoriaus Augustino Potockio-Norkaus (1844–1945) kapas.
Bebrų karai
Prancūzų kontraataka
1666 m. sausį markizo Alexandre de Prouville vadovaujamos prancūzų pajėgos įsiveržė į irokėzų kraštą. Invazija buvo visiškai nesėkminga, išskyrus į nelaisvę paimtą vadą Canaqueese. Rugsėjį prancūzai dar kartą surengė žygį į irokėzų teritorijas. Nepavykus aptikti karių, prancūzai sudegino irokėzų pasėlius ir būstus. Kitą žiemą daugybė indėnų mirė iš bado. Irokėzai pradėjo prašyti taikos, ir 1667 m. reguliarioji prancūzų kariuomenė išvyko iš Amerikos. Tačiau kolonijų administratoriai pradėjo organizuoti savigynos būrius, kiekvienas vyras nuo 16 iki 65 metų, išskyrus kunigus ir kai kuriuos pareigūnus, privalėjo turėti amuniciją ir muškietas, buvo išmokyti šaudyti.
1683 m. karas tarp irokėzų ir prancūzų vėl atsinaujino dėl kolonijų valdytojo Louis de Buade bandymų išstumti irokėzus iš kailių prekybos ir truko dešimt metų. Irokėzus rėmė anglai, kurie šiuo karu ir prancūzų išstūmimu buvo suinteresuoti dar labiau, nei patys indėnai.
Didžioji taika
Iniciatyva vėl buvo parodyta iš irokėzų pusės, kurie pavargo nuo jokios naudos neduodančio karo. 1701 m. Monrealyje buvo pasirašyta Grande Paix (Didžioji Taika) sutartis. Dalyvavo 39 indėnų vadai, anglų ir prancūzų atstovai. Sutartimi, be kita ko, irokėzai sutiko leisti sugrįžti pabėgėliams iš Didžiųjų ežerų.
Antežeriai
Antežerius aptarnauja 32 maršruto Vilniaus miesto autobusas (st. Antežeriai).
Gyventojai
thumb|left|260px|Nuo Gineitiškių ežero kranto thumb|left|260px|Ežero pakrantėje
Tulūzos savivaldybės stadionas
Stadium Municipal de Toulouse yra įvairios paskirties stadionas Tulūzoje, Prancūzijoje. Daugiausiai naudojamas futbolo varžyboms. Jame namų rungtynes žaidžia Toulouse FC. Taip pat naudojamas regbio varžyboms. Stadionas talpina 35 472 žiūrovus.
Istorija
Stadium Municipal pastatytas ir atidarytas 1937 m. 1938 m. FIFA pasaulio futbolo čempionatui. Buvo renovuotas 1949 ir 1997 m. Stadione vyko šešerios 1998 m. XVI pasaulio futbolo čempionato varžybos. Taip pat vyko 2007 m. pasaulio regbio taurė.
Migūnai
Migūnai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km nuo Rudaminos.
Rušas
Rušas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Viznos valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
DAG Rīga
DAG Rīga – buvęs Latvijos futbolo klubas, vienas stipriausių Latvijos TSR klubų. Tai vienintelis Latvijos futbolo klubas, kuriam neturėjo įtakos II pasaulinis karas ir sovietų okupacija – jis žaidė ir tarpukario, ir sovietų, ir nepriklausomybės atgavimo laikais. 1995 m. klubas prijungtas prie Olimpija Liepaja komandos.
Georges Rouget
thumb|270px|right|Žoržo Roget portretas 1800 m. Žoržas Ružet (1781 m. rugpjūčio 26 d. Paryžiuje, Prancūzija – 1869 m. balandžio 9 d. Paryžiuje) – prancūzų neoklasicizmo tapytojas. thumb|left|Napoleono ir Marijos Luizos vestuvės 1811 m.
Gyvenimas
Po studijų dailės mokykloje, 1797 m. Roget įstojo į garsaus dailininko Žako Lui Davido studiją ir greitai tapo mylimiausiu jo studentu Jis pradėjo savo profesinę karjerą, kaip pagrindinis meistro asistentas ir tęsė ją iki Ž. L. Davido emigracijos į Briuselį. Roget bendradarbiavo su Davidu, šiam tapant paveikslus: „Napoleonas Didžiojoje San – Bernaro perėjoje“, „Napoleono karūnavimas“ (kurio kopiją, pasirašytą Davido nutapė būtent Roget), „Leonidas prie Termopilų“, taip pat vieną iš trijų „popiežiaus Pijaus VII portreto“ kopijų. Nors laimėjęs 1803 m. Antrąjį Romos prizą, visgi tris kartus pralaimėjo stengdamasis iškovoti Pirmąją vietą.
Jis nutapė daugybę paveikslų Pirmajai Prancūzijos imperijai ir Bonapartų šeimai, kaip kad, pavyzdžiui, „Napoleono ir Marijos Luizos vestuvės“ 1811 m. Mažasis tapytojas skyrė visą savo karjerą tapydamas didžiuosius Prancūzijos istorijos paminklus. Daugelis iš jo paveikslų papuošė musée de Versailles (Versalio muziejų), atidarytą 1837 m. karaliaus Liudviko Pilypo.
Palaidotas Père-Lachaise kapinėse (61e division), Paryžiuje.
Wakamaru
170px|thumb|Vakamaru robotas sveikinasi Wakamaru – Mitsubishi firmos gaminamas robotas, panašus į žmogų.
Tokio tipo robotai pirmą kartą pasirodė prekyboje 2005 m. rugsėjo mėn. Robotas, kurio kaina apie 14 tūkstančių JAV dolerių, gali atpažinti veidus, suprasti kai kurias frazes, aiškinti, vykdyti kai kurias sekretorės funkcijas, stebėti patalpas.
PS Barito Putera
„PS Barito Putera“ – Indonezijos futbolo klubas iš Bandžarmasino.
Namų rungtynes žaidžia „May 17th Stadium“ stadione.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1988 m. 2011/2012 m. sezone tapo šalies čempionais.
Sezonai
Šaltinis:
Trakėnai (Stalupėnų apskritis)
Trakėnai arba Divnojė (,1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Nesterovo rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Iljušino kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Stalupėnų apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Stalupėnų rajono, vėliau Nesterovo rajono, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Čkalovo apylinkės kaimas.
Stašaičiai
Stašaičiai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Aukštųjų Kaplių, Bubių tvenkinio (Lankesos) pakrantėje. Prie kelio tilto per Lankesą stūkso Stašaičių piliakalnis.
Istorija
2020 m. prijungtas Ivaniškių kaimas.
Adomas Šidlovskis
Adomas Šidlovskis  – Melniko seniūnas 1775, 1777, 1791, 1797, 1800 ir 1807 metais. Melniko žemės maršalka. 1788–1792 m. Ketverių metų seimo narys, priklausė Targovicos konfederacijai. 1793 m. Gardino seimo narys.
Viesturas
Viesturas arba Vestardas – vienas pagrindinių žiemgalių lyderių XIII a., dažnai vadinamas Žiemgalos karaliumi. Jo sostinė buvo Tervetė. Jis bendradarbiavo su kalavijuočiais kovoje prieš lietuvius, kurie kelis kartus buvo užpuolę Žiemgalą. 1205 m. jungtinės žiemgalių ir kalavijuočių pajėgos nugalėjo lietuvius, nukovė jų kunigaikštį Žvelgaitį.
Tačiau vėliau ordinas sulaužė taiką su žiemgaliais ir puolė Mežuotnės pilį. Viesturas sudarė sąjungą su žemaičiais ir kovojo prieš kalavijuočius. Kunigaikštis mirė 1230 m. tačiau žiemgaliai priešinosi ordinui iki pat XIV a.
Plastūnai
Į plastūnų dalinius rinkdavo gerus šaulius, ištvermingus karius, galinčius veikti labai sunkiomis sąlygomis. Pirmieji plastūnai XIX a. sudarė Juodosios jūros kazokų kariuomenės žvalgų ir sargybos dalinius, o vėliau – Kubanės kazokų kariuomenėje. Pėsčiųjų kazokų daliniai buvo sukurti Rusijos Kaukazo karų metu (1763? – 1864), kur jie turėjo ginti vadinamąją Kubanės liniją nuo priešo antpuolių. Pėsčiųjų žvalgų, avangardo karių ir pasalų meistrų tradicija, siejama su terminu plastūnai, siekia Zaporožės Sečės laikus.
Su plastūnų pavadinimu siejamas rusiškas terminas ползти по-пластунски 'šliaužti plastūniškai', reiškiantis šliaužimo būdą, kai šliaužiama visu kūnu prisiplojus prie žemės.
Vėliau plastūnais imta vadinti bet kokius kazokų pėstininkų dalinius. Rusijos imperijos kariuomenėje buvo ištisi plastūnų pulkai. Paprastai kazokai į kariuomenę eidavo su savo žirgais, balnais ir susijusia įranga, kuriuos pirkdavo už asmeninius pinigus. Tuo tarpu plastūnų tarnyba buvo pigesnė, nes nereikėjo arklių, tiko skurdesniems kazokams. Tačiau plastūnų daliniai nebuvo populiarūs, nes kazokų išdidumą labiau tenkino tarnyba kavalerijoje. Terminas plastūnai vėl imtas naudoti Raudonojoje Armijoje per Antrąjį pasaulinį karą, juo pavadinti keletas kazokų pulkų ir batalionų. Buvo vienintelė plastūnų divizija (9-oji Krasnodaro plastūnų šaulių divizija). Vokiečių kareiviai šios divizijos kareivius vadino „Stalino galvažudžiais“.
Plastūnų padalinių buvo vermachto pusėje besikovusių kazokų daliniuose.
Kailiai
thumb|right|240px|Prekybos kailiais maršrutai JAV šiaurės–vakarų pakrantėje 1790–1840 m. thumb|right|240px|Sumedžiotų sabalų kailiukai Kailiai – dažniausiai tai švelniakailių žvėrelių išdirbtos odos, naudojamos kailinių gaminių pramonėje. Kailiai gaunami iš žvėrininkystės fermų arba medžioklės. Medžioklės tikslas, kaip taisyklė, yra kailis, o žvėriena neturi praktinės reikšmės. Kailių verslas pasaulyje pastaruoju metu prieštaringai vertinamas gyvūnų teisių aktyvistų.
Istorija
thumb|left|120px|Kailių apdirbėjų ženklas, 1900 m. Įsisavinant Sibirą ir Šiaurės Ameriką, brangiakailių gyvūnų medžioklė ir prekyba jų kailiais, kailių aukcionai buvo svarbi tų kraštų ekonomikos šaka. TSRS monopolinės prekybos kailiais įmonės „Sojuzpušnina“ indėlis į šalies kasą II Pasaulinio karo metais sudarė 40 % visų valiutinių įplaukų . Prieškaryje vieni didžiausių buvo Leningrado, Londono kailių aukcionai.
Savybės
Vieni vertingiausių kailinių žvėrelių: bebras, nutrija, ondatra, poliarinė lapė, sabalas, šermuonėlis, ūdra.
Priklausomai nuo metų laiko, kada paruošiami kailiai, jie skirstomi į dvi grupes:
Ancyrosoma
Ancyrosoma – skydblakių šeimos blakių gentis.
Mitybiniai augalai: salieriniai (Apiaceae), zunda (Eryngium amethystinum).
Rūšys:
Assassin's Creed
Assassin's Creed – istorinis trečiojo asmens perspektyvos stealth action–nuotykių kompiuterinis žaidimas, kurį sukūrė „Ubisoft“ padalinys „Ubisoft Montreal“, o išplatino „Ubisoft“.
Pasaulinė premjera įvyko 2007 m. lapkritį PlayStation 3 ir Xbox 360 konsolėms. AK versija Šiaurės Amerikoje pasirodė 2008 m. balandžio mėn., Europoje – 2008 m. kovo 28 d.
Žaidime veiksmas vyksta Trečiojo kryžiaus žygio laikais Šventojoje žemėje, tai būtų apie 1191 m. Siužetas plėtojasi apie sektą, žinomą kaip Slaptoji Hašašinų brolija. Ši sekta kartu su Tamplieriais varžosi dėl artefakto, žinomo kaip Edeno dalis, kurį panaudojant, galima kontroliuoti mintis. Žaidėjas valdo šių dienų veikėją vardu Desmond Miles, kuris pasinaudojęs Animus mašina, sugeba matyti bei valdyti genetinius jo protėvių atsiminimus, šiuo atveju, asasinų sektos nario Altaïr ibn-La'Ahad. Trumpiau tariant, žaidėjas sugeba keliauti laiku.
Žaidimas sulaukė nemažai teigiamų atsiliepimų, pelnė keletą apdovanojimų 2006 m. E3 parodoje. 2009 m. buvo išleista antroji serijos dalis – „Assassin's Creed II“. Vėliau pasirodė dar du antrosios dalies tęsiniai, „Assassin's Creed: Brotherhood“ (2010 m.) ir „Assassin's Creed: Revelations“ (2011 m.)
2004 m. Lietuvos lengvosios atletikos čempionatas
2004 m. Lietuvos lengvosios atletikos čempionatas – 81-asis Lietuvos lengvosios atletikos federacijos rengtas lengvosios atletikos čempionatas. Varžybos vyko 2004 m. liepos 24 - liepos 25 dienomis Kaune. Varžybų vyriausiasis teisėjas - Algirdas Baranauskas.
Arsenal FC
Londono „Arsenal“ – Anglijos futbolo klubas, 1886 metais įkurtas Holloway'uje, Londone. Tai vienas sėkmingiausių Anglijos futbolo klubų.
Istorija
Klubas įkurtas 1886 metais Dial Square pavadinimu pietrytiniame Londono rajone Vulidže (Grinidžo priemiestis) karališkojo arsenalo darbininkų iniciatyva. 1891 m. tapo profesionaliu klubu ir 1893 m. pradėjo žaisti Antroje divizijoje, Anglijos futbolo lygoje, kurią laimėjo 1904 m. ir buvo perkeltas į Pirmą diviziją. Dėl lankomumo ir geografinės izoliacijos klubas turėjo finansinių problemų. 1910 m. klubui grėsė bankrotas, tačiau netikėtai klubą į savo rankas perėmė Henry Norris. 1913 m. persikėlė į Londono šiaurinę dalį, Islingtono priemiestyje, Highbury rajone pastatytą nauja Arsenalo stadioną, kuriame pradėjo savo naująjį sezoną antrame šalies divizione. 1919 m. „Arsenal“ iškopė į Anglijos pirmąjį divizioną.
1925 m. klubo treneriu tapo Herbert Chapman. Jo treniruočių ir naujų žaidėjų, tokių kaip Alex James ir Cliff Bastin, dėka klubas 1930 m. tapo dominuojančiu Anglijos futbole. Vadovaujant Chapmanui, klubas 1929-1930 sezone laimėjo FA Taurę ir du Lygos Čempionatus 1930-1931 ir 1932-1933 sezone. 1934 m. netikėtai mirus Chapmanui, jo sėkmingą darbą toliau tęsė Joe Shaw ir George Allison. Su naujais treneriais komanda laimėjo tris aukščiausias lygas ir FA Taurę. Dešimtmečio pabaigoje klubas susilpnėjo. Dėl Antrojo pasaulinio karo Anglijos profesionalus futbolas buvo sustabdytas. Po karo Arsenalas laimėjo dvi aukščiausias lygos varžybas, 1947-1948 ir 1952-1953 sezone, bei FA Taurę 1949-1950 metais. Vėliau klubas nepasiekė jokių svarbesnių pergalių, net ir vadovaujant buvusiam Anglijos rinktinės kapitonui Billy Wright.
1966 m. klubui pradėjo vadovauti Bertis Mee, 1969-1970 m. buvo laimėta Inter-Cities Fairs taurė, pirmoji Europos taurė. 1970-1971 sezone laimėjo savo pirmą Lygą bei FA Taurę. Pastaroji buvo laimėta 1978-1979 sezone, 3-2 nugalėjus Manchester United. 1986-1987 sezone vadovaujant George Graham, Arsenalas laimėjo Lygos taurę. 1988-1989 sezone buvo laimėtas lygos Čempionatas, įmušus pergalingą įvartį paskutinę kėlinio minutę, prieš Liverpulį. Arsenalas laimėjo ir 1990-1991 metų Čempionatą, bet treneriui reikalai klostėsi ne kaip ir 1995 metais Georgas Grahamas buvo atleistas. Jį pakeitė Bruce Rioch, kuris komandai vadovavo tik vieną sezoną. Reikalai pagerėjo 1996 m. atėjus Arsène Wenger, kuris papildė komandą užsienio žaidėjais. Su nauju treneriu Arsenalas yra laimėjęs tris Premier lygas, bei keturias FA Taures. 1999-2000 metais klubas žaidė UEFA taurėje, bet finale pralaimėjo baudinių seriją Turkijos klubui Galatasaray SK.
Arsenalas yra vienas iš keturių klubų (kartu su Manchester United, Blackburn Rovers ir Chelsea) laimėjusių Premier lygą, nuo 1993 m.; kai ji buvo suformuota. Iki 2005-2006 metų Arsenalas niekada nepakildavo aukščiau ketvirtfinalio, Čempionų lygoje. Tais metais žaidė Čempionų lygos finale, bet pralaimėjo Barselonai 2-1. 2006 m. liepos mėnesį persikelė į dabartinį Emirates stadioną, prieš tai 93 metus žaidė Highbury.
Sudėtis
2021 m. lapkričio 9 d.
Rusinecas
Rusinecas  – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Viznos valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Jūros šuniukai
Jūros šuniukai (Blenniidae) – ešeržuvių (Perciformes) būrio žuvų šeima, kuriai priklauso nedidelės spalvingos jūrų pakrančių žuvys su labai gleivėta bežvyne oda. Galva buka, akys išsidėsčiusios aukštai galvoje.
Šeimoje apie 350-370 rūšių:
V. A. Graičiūno aukštoji vadybos mokykla
Graičiūno aukštoji vadybos mokykla – vadybos, teisės, turizmo ir logistikos studijų aukštoji mokykla, įsikūrusi Kęstučio g. 57A, Kaune. Įstaigos kodas – 111965512. Steigėja – bendra Lietuvos ir Amerikos įmonė UAB „Biznio kolegija“.
Istorija
Mokykla įkurta 1993 m. kartu su Pensilvanijos biznio institutu (JAV). 2005 m. gavo tarptautinį studijų programų kokybės įvertinimą, sėkmingai užbaigdama valstybinį mokyklos veiklos kokybės vertinimo ir akreditavimo etapą. Nuo 2006 m. mokykla pavadinta garsaus tarpukario vadybos specialisto Vytauto Andriaus Graičiūno (1898–1952) vardu. Nuo 2010 m. studijos organizuojamos ir Vilniuje.
Programos
Studijos mokykloje vyksta nuolatine (3 metai) ir ištęstine (4 metai) studijų forma Kaune ir Vilniuje. Yra šešios studijų programos: Studentai vyksta akademinių stažuočių į Europos aukštąsias mokyklas ir atlikti praktiką Europos įmonėse. Absolventams, sėkmingai baigusiems studijas, įteikiamas LR Vyriausybės pripažintas aukštojo mokslo profesinio bakalauro diplomas, kurio siekia daugiau kaip 800 studentų. Be pagrindinės veiklos, plėtojamos ir kitos veiklos sritys: mokslo taikomieji tyrimai, tęstinis mokymas, konsultavimas.
Žvelgaitis
Žvelgaitis (Svelgates m. 1205 m.) – lietuvių kunigaikštis, žuvęs 1205 m. Jis yra pirmasis žinomas lietuvių kunigaikštis, minimas patikimuose šaltiniuose. Apie jo žygį ir mirtį rašoma Henriko Latvio kronikoje. Joje Žvelgaitis vadinamas „turtingu ir galingu“, tačiau jis nebuvęs vyriausias kunigaikštis, o kito nežinomo kunigaikščio armijos vadas.
1205 m. Žvelgaitis su dviejų tūkstančių raitelių armija patraukė iš Lietuvos į šiaurę, per Rygą link Estijos. Viduržiemį grįžtančią armiją su karo grobiu ir vergais estais užpuolė jungtinės kalavijuočių ir Viesturo vadovaujamų žiemgalių pajėgos. Žvelgaitis buvo nukautas ietimi vokiečio Teodoro Šilingo. Taip pat žuvo ~1200 lietuvių karių, išžudyti ir vergai. Pasakojama, kad nesulaukusios sugrįžtant karių iš skausmo nusižudė 50 jų moterų.
Eudoksas
Eudoksas Knidietis (🇬🇷; apie 408 Knide – apie 355 m. pr. m. e.) – senovės graikų matematikas, vienas žymiausių senovės astronomų, matematikų ir astronomų mokyklos įkūrėjas. Jo tėvas buvo Aischinas.
Keliavo į Tarentumą (dabartinė Italija), kur mokėsi pas Archytą, buvusį Pitagoro pasekėją. Archytas domėjosi kubo padvigubinimo uždaviniu, tad gali būti, kad tai paskatino ir Eudoksą susidomėti šiuo uždaviniu. Eudoksas lankėsi ir Sicilijoje, kur pas Filistoną studijavo mediciną. Vėliau, kartu su gydytoju Theomedonu, aplankė Atėnus. Juose praleido du mėnesius ir galėjo klausytis Platono ir kitų Akademijos mokytojų paskaitų. Vėliau metus praleido Egipte, kur studijavo astronomiją pas Heliopolio žynius. Iš čia keliavo į Cyzicus, Mažosios Azijos šiaurės vakaruose pietiniame Marmuro jūros krante, kur įsteigė mokyklą, tapusią labai populiaria.
Eudoksas sukūrė bendrąją proporcijų teoriją, geometriškai pagrindė Platono pasaulio sandaros modelį. Planetų judėjimą pateikė kaip 27 koncentrinių sferų, tolygiai besisukančių aplink Žemę, kombinaciją. Teigė, kad prie šių sferų pritvirtintos visos žvaigždės bei atskiros planetos. Pasaulio centre esanti nejudanti Žemė, aplink kurią skirtingais greičiais sukasi sferos. Siekdamas paaiškinti sudėtingą Mėnulio judėjimą, pasiūlė trijų sferų egzistavimo idėją. Žemė, anot Eudokso, rutulio pavidalo kūnas. Kampą tarp ekliptikos ir dangaus pusiaujo laikė lygiu 24°.
Eudoksas pirmasis pasiūlė kas ketveri metai įvesti keliamuosius metus.
Archimedas jam priskiria būdą geometrinių figūrų tūriui skaičiuoti, XVII a. pavadintą išsėmimo metodu.
Skaisti ir tyra
Skaisti ir tyra – 1981 m. sukurta komedija.
Turinys
Mirdama Rozos motina prisaikdino tada dar jauną mergaitę rūpintis tėvu vietoje jos. Dabar, praėjus daug metų, Roza vis dar užima motinos vietą: jos gyvenime nėra ir niekada nebuvo vietos vyrams, ji visą laiką skiria rūpinimuisi tėvu ir broliu. Vis dėlto, kai pastarasis veda Lizetę ir ši taip pat apsigyvena namuose, jų aplinkoje atsiranda Karletas – vyras, siekiantis Rozos prielankumo. Nemokanti elgtis su vyrais ir įsitikinusi, kad tai jos išbandymas, Roza visomis išgalėmis stengiasi atsispirti žavaus vyro vilionėms, kol suvokia, kad jos pačios tėvas, kuriam ji pašventė visą gyvenimą, nei kiek nevertina to, ką ši dėl jo visą tą laiką darė...
Ačintjabhedabheda
Ačintjabhedabheda ( – nesuvokiamas tapatumas/netapatumas) – viduramžių Indijos mistiko Čaitanjos mokymu pagrįsta sistema, išplėtota gosvamio Džyvos ir filosofo vaišnavo Baladevos Vidjabhušanos.
Ačintjabhedabhedoje sielos ir Brahmano santykis nusakomas kaip galios ir galios savininko tapatumas/netapatumas. Mokymas skiria tris Dievo galias: vidinę – Dievą, išorinę – pasaulį, tarpinę – laisvų individualių sielų, besirenkančių tarp pirmų dviejų. Ačintjabhedabhedos soteriologija grindžiama ekstaziška meile ir atsidavimu (bhaktis).
Santjago del Estero provincija
thumb|right|240px|Anjatujos miestas thumb|right|240px|Bažnyčios griuvėsiai Friaso apylinkėse
Santjago del Estero provincija  – provincija Argentinos šiaurinėje dalyje. Pietuose ribojasi su Kordobos, vakaruose – su Tukumano ir Katamarkos, šiaurės vakaruose – su Saltos, šiaurės rytuose – su Čiako, rytuose – su Santa Fė provincijomis. Administracinis centras – Santjago del Esteras.
Istorija
Ikikolumbiniu laikotarpiu provincijos teritorijoje gyveno indėnų gentys, daugiausia apjungtos inkų. 1542 m. žemes pasiekė pirmasis ispanų kolonizatorius – Diego de Rochas. 1553 m. įkurtas Santjago del Estero miestas. Provincija buvo pusiaukelėje tarp Peru sidabro telkinių ir Buenos Airių. Ilgą laiką dėl dabartinės provincijos žemių kovojo Salta ir Tukumanas. 1820 m. Santjago del Estero provincija atsiskyrė nuo Tukumano. 1856 m. patvirtinta konstitucija. XX a. pr. kilo ginčai dėl teritorijų su Čako provincija.
Geografija
Santjago del Estero provincija išsidėsčiusi plynose Čako lygumose. Pietuose pereina į pampas. Pietuose įsiterpia Kordobos kalnagūbrio dalis (Sumampos, Ambargastos kalnai). Vakaruose taip pat yra neaukštų kalnų (Pampų kalnagūbriai). Teritoriją iš šiaurės vakarų į pietryčius beveik lygiagrečiai kerta Dulsės ir Salado upės. Šiaurėje išvystyta irigacinė sistema (pagrindinis kanalas – Dioso). Dauguma upių sausuoju laikotarpiu išdžiūsta, susiskaido į nedidelius ežerėlius. Didelius provincijos plotus užima stovinčio vandens telkiniai: tvenkiniai (Hondo), druskingi ežerai (Sisneso, Kačitoso), lagūnos, maršos, šlapynės (Figeroa, Anjatujos), taip pat druskos lygumos (Ambargastos druskožemiai – provincijos pietvakariuose).
Klimatas subtropinis; kontinentinis. Ryškūs sausasis (žiemą) ir drėgnasis (vasarą) sezonai. Vidutinė metinė oro temperatūra 21,5 °C, tačiau per metus svyruoja nuo -5 °C iki 47 °C. Per metus iškrenta iki 700 mm kritulių (didžioji dalis – nuo spalio iki balandžio). Būdinga stepių ir pusdykumių augalija, krūmynai. Būdingi augalai: saldžiosios ceratonijos, quebracho colorado ir quebracho blanco, balamedžiai ir kt.
Ekonomika
Santjago del Estero provincijoje labiausiai išvystyta ūkio šaka – žemės ūkis. Svarbiausios žemės ūkio sritys – Salado ir Dulsės tarpupis bei iriguojama šiaurė. Auginama medvilnė (20 % šalies produkcijos), sojos, kukurūzai ir svogūnai. Rytuose – gyvulininkystė, kur auginamos daugiausia ožkos (15 % šalies kiekio). Svarbiausios pramonės šakos: medienos (300 tūkst. t per metus), tekstilės, maisto. Vykdoma naudingų iškasenų gavyba.
Provincijoje yra turistinių objektų: seniausias Argentinos miestas – Santjago del Esteras, kuriame gausu istorinių pastatų ir muziejų, Termas de Rio Hondo miestas, kuriame yra daug karštųjų versmių gydyklų ir Kopo nacionalinis parkas.
Gyventojai
Santjago del Estero provincijoje gyvena apie 2 % šalies gyventojų. Tankiausiai gyvenami provincijos pietūs pietvakariai (Dulsės ir Salado slėniai). Rečiausiai gyvenama šiaurė ir patys pietvakariai (druskos lygumos). Nors dauguma gyventojų ispaniškos ar itališkos kilmės, dar apie 12 % žmonių kalba kečujų kalba. Didžiausi miestai:
Artibonitas
Artibonitas  – upė Haityje ir Dominikos Respublikoje, ilgiausia Espanjolos salos upė. Išteka iš Centrinės Kordiljeros, teka į vakarus, įteka į Karibų jūros Gonavo įlanką. Upės vanduo naudojamas drėkinimui. Aukštupyje yra Peligrės HE. Laivuojama 160 km nuo žiočių.
Cinoberinė dracena
Cinoberinė dracena (Dracaena cinnabari) – smidrinių šeimos (Asparagaceae), dracenų (Dracaena) genties medžių rūšis.
Paplitimas
Endeminė medžių rūšis, auganti tik Sokotros salose.
Augavietės
Medžiai auga sauso klimato salose, tarp 300–1500 metrų, bet dažniausiai 600 metrų aukščio kalnų masyvuose ant kalkingų uolienų. Kalnuose, jų augimo areale dažni rūkai.
Matmenys
Neaukšti medžiai, užauga iki 10 m aukščio.
Pavadinimas
Sokotros salų gyventojai raudonos spalvos medžio sakus vadina drakono krauju, iš kur ir kilo dabartinis šios rūšies medžio pavadinimas. O pirmas detalesnis šios medžio rūšies aprašymas buvo padarytas per Sokotros salyno tyrinėjimus, kuriems vadovavo Britanijos Rytų Indijos kompanijos leitenantas Wellsted, 1835 metais ir buvo pavadintas Pterocarpus draco. Bet škotų kilmės botanikas Isaac Bayley Balfour 1880 metais paskelbė oficialų medžio aprašymą ir pavadino dabar žinomu kitu lotynų kalbos pavadinimu – Dracaena cinnabari.
Panaudojimas
Sokotros salose medžio sakai buvo naudojama medicinoje ir dažų gamyboje.
Sondrijo provincija
Sondrijo provincija – Italijos provincija Lombardijoje. Provincijos sostinė – Sondrijas.
Sondrijo provincija ribojasi su Šveicarija (Graubiundeno kantonas) šiaurėje ir vakaruose, Leko ir Komo provincijomis vakaruose, Bergamo ir Brešos provincijomis pietuose ir Trentino-Alto Adidžės regionu rytuose.
Rutkai
Rutkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Viznos valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Katakao kalbos
Katakao kalbos (Catacao) – negausi išnykusi indėnų kalbų grupė, kurios kalbos buvo vartojamos šiaurės vakarų Peru, Piuros departamente.
Visos katakao kalbos mirusios, aprašytos neišsamiai. Bandoma jas sieti su kitomis išnykusiomis Peru Kostos kalbomis – kulji ir Sečuros.
Kalbos
Žinomos 3 katakao kalbos:
Bedančiai banginiai
Bedančiai banginiai, arba ūsuotieji banginiai (Mystacoceti) – banginių (Cetacea) pobūris, kuriam priklauso stambūs ir gana stambūs jūrų žinduoliai. Paplitę visuose vandenynuose.
Turi daug primityvių požymių. Galva didelė, abi šnervės atsiveria viršugalvyje atskirai. Tik gemalai turi dantų užmuomazgas, kurios gimus greitai išnyksta. Gomurio šonuose kabo po 130-400 raginių plokštelių. Jų plaušėtais vidiniais kraštais surenkami iš įsiurbto vandens planktoniniai organizmai. Krūtinkaulis susijungęs tik su vienu šonkauliu. Kaukolė labai didelė, simetriška. Palyginti gerai išsivystę nosies kaulai.
Minta smulkiais planktoniniais gyviais - vėžiagyviais, moliuskais, rečiau smulkiomis žuvimis.
Sistematika
Pobūryje yra 4 šeimos:
''Pošeimis. Balaenopterinae''
''Pošeimis. Megapterinae'' Šeima. Pilkieji banginiai (Eschrichtiidae): Šeima. Nykštukiniai banginiai (Neobalaenidae):
Sergej Pirožkov
Sergej Pirožkov (1958 m. rugsėjo 19 d. Kazachijos TSR, Semipalatinske – 1998 m. rugpjūčio 24 d. Visagine) – inžinierius, Lietuvos politinis ir visuomenės veikėjas.
Biografija
1975–1977 m. mokėsi Maskvos M. Lomonosovo valstybiniame universitete, 1987 m. baigė Leningrado politechnikos institutą, inžinierius.
1978–1982 m. Semipalatinsko branduolinio poligono derintojas, laborantas. 1982–1985 m. – Ignalinos atominės elektrinės šiluminių procesų ir šiluminės technikos prietaisų kontrolės elektrošaltkalvis. 1985–1990 m. šios elektrinės skaičiavimo technikos inžinierius. 1990–1992 m. Aukščiausiosios Tarybos – Atkuriamojo Seimo deputatu.
Buvo Lietuvos komunistų partijos narys, šios partijos Sniečkaus gyvenvietės komiteto biuro narys. 1989–1991 m. LKP (SSKP) narys.
Paskerdūmys
Paskerdūmys – kaimas šiaurės vakarinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Pašušvio gyvenvietės. Prie kaimo yra Skerdūmės tvenkinys ant Šušvės intako Skerdūmės. Yra žemės ūkio įmonė. Praeina Pašušvio–Gudaičių keliukas.
Istorija
XX a. pirmojoje pusėje buvo 2 Paskerdūmio dvarai: vienas vadintas Zaciše (dab. Paskerdūmiukas), kitas buvo Jelenskių nuosavybė.
Žymūs žmonės
thumb|left|420px|Kaimo vaizdas nuo Pašušvio
Vincas Mykolaitis-Putinas
Vincas Mykolaitis-Putinas (1893 m. sausio 6 d. Pilotiškėse, Marijampolės apskritis – 1967 m. birželio 7 d. Kačerginėje, Kauno rajonas. Palaidotas Vilniaus Rasų kapinėse.) – XX a. Lietuvos poetas ir prozininkas, dramaturgas. Labiausiai žinomas savo simbolistiniais eilėraščiais ir romanu „Altorių šešėly“.
Biografija
thumb|left|Putino tėviškė Pilotiškėse Tėvai buvo pasiturintys valstiečiai, auginę gausią šeimą. Vincas buvo vyriausias sūnus. Mokėsi Marijampolės gimnazijoje, baigęs keturias klases 1909 m. įstojo į Seinų kunigų seminariją. 1911 m. Putino slapyvardžiu išspausdino pirmąjį eilėraštį „Šaltinyje“. Vėliau eilėraščius spausdino „Šaltinyje“, „Ateityje“, „Draugijoje“.
thumb|left|180px|Vincas Mykolaitis-Putinas seminarijoje Nors kunigų seminariją baigdamas suabejojo dėl kunigo pašaukimo, bet vis dėlto 1915 m. buvo įšventintas kunigu. Kunigo darbo nedirbo ir 1915–1917 m. toliau studijavo Peterburgo dvasinėje akademijoje. 1917 m. išleido pirmąjį lyrikos rinkinį „Raudoni žiedai“. Gavęs stipendiją studijoms Vakarų Europoje, 1918 m. išvyko į Šveicariją, 1918–1923 m. Fribūro ir Miuncheno universitetuose studijavo filosofiją bei filosofijos ir meno istoriją.
1923–1929 m. Lietuvos universitete dėstė naująją lietuvių literatūrą, visuotinės literatūros įvadą, lietuvių literatūros lyrikos raidą ir estetiką. 1928 m. gavo profesoriaus vardą. 1924–1932 m. kultūrinio žurnalo „Židinys“, 1938 m. – žurnalo „Dienovidis“ redaktorius. 1933–1937 m. Lietuvių rašytojų draugijos pirmininkas.
1927 m. išleistas jo simbolistinių eilėraščių rinkinys „Tarp dviejų aušrų“, 1933 m. pabaigė rašyti romaną „Altorių šešėly“. 1935 m. oficialiai atsisakė kunigystės ir vedė. Po metų išleido dar vieną svarbų poezijos rinkinį „Keliai ir kryžkeliai“.
Sovietams okupavus Lietuvą, 1940–1954 m. Vilniaus universiteto profesorius. Naujųjų 1941-ųjų metų proga jis rašė: „Linkiu, kad 1941 m. kultūrinį Lietuvos gyvenimą atgaivintų išmintingos Stalino konstitucijos dvasia ir kad jos nuostatomis būtų tvarkomi visi mūsų respublikos reikalai“. Prasidėjus antrajai sovietų okupacijai į Vakarus nepabėgo. 1945–1946 m. Lietuvių literatūros instituto direktorius. Nuo 1941 m. LSSR mokslų akademijos akademikas.
Tuo laikotarpiu parašė pirmąsias romano „Sukilėliai“ dalis (liko nepabaigta), vėl pradėjo kurti poeziją. Išvertė užsienio rašytojų ir poetų kūrinių. Mirė 1967 m. netoli Kauno, Kačerginėje, palaidotas Vilniaus Rasų kapinėse. Žmona Emilija Kvedaraitė-Mykolaitienė palaidota Biržų rajone, kapinėse prie Deikiškių koplyčios.
Kūryba
thumb|180px|Putino kapas Rasų kapinėse Ankstyviesiems Putino eilėraščiams būdingas šviesių gyvybingos gamtos išgyvenimų vaizdavimas. Eilėraščių centre paprastai stovi gamtos detalės: pavasario žiedas ar praplaukęs debesis, kurios atspindi tokį patį skaidrų lyrinio herojaus vidinį pasaulį. Kūrybai būdingas gilus ir dramatiškas lyrizmas, kylantis iš buities prieštaravimų.
Tarp dviejų aušrų (1927)
Putino simbolistinei poezijai būdingi du bruožai. Pirmiausia juntamas pasaulio harmonijos ir žmogaus susiliejimo su pasauliu patyrimas. Bet tuo pačiu nuolat seka ir niekad nesibaigianti disharmonija ir konfliktas. Kaip ir ankstesnėje kūryboje poetui svarbi gamta. „Lyrinis aš“ čia žvelgia į didžiules panoramines erdves, padedančias pajusti būties visumą. Simboliais perteikiami vidiniai prieštaravimai, savo kelio ieškojimas (ciklai „Viršūnės ir gelmės“, „Pesimizmo himnai“, poema „Vergas“, eil. „Margi sakalai“, „Rūpintojėlis“).
Altorių šešėly (1933)
Putino romanas „Altorių šešėly“ – geriausiai žinomas vienas pirmųjų lietuvių psichologinių intelektualinių romanų, kuriame nuosekliai gilinamasi į pagrindinio veikėjo mintis, išgyvenimus, jausmus, psichologiją. Sprendžiama labai daug psichologinių problemų: kunigystės, gyvenimo kelio ieškojimo, menininko asmenybės laisvės. Pastaroji bene pati svarbiausia. Romaną sudaro trys dalys, kiekvienoje iš jų Liudas Vasaris pakyla į naują savęs pažinimo ir laisvėjimo etapą, sutinka vis kitą moterį, lemtingai darančią įtaką jo gyvenimui. Nuosekli, gerai apgalvota romano kompozicija, preciziškas pasakojimo stilius, taikli psichologinė savianalizė, ryškūs personažų charakteriai, intensyvus siužetas lėmė romano sėkmę. Prie nepaprasto kūrinio populiarumo prisidėjo autobiografiškumas ir kunigų gyvenimo atskleidimas.
Rūsčios dienos (1944)
„Rūsčios dienos“ (1944) – pirmos sovietinės okupacijos ir karo metų poezijos rinkinys. Vokiečių karo cenzūra rinkinio neleido spausdinti, bet „Sakalo“ leidykla, jau surinkusi ir sumaketavusi knygą, slapta atspausdino keletą šimtų egzempliorių.
Bibliografija
thumb|180px|Paminklas prie [[Marijampolė|Marijampolės m. bibliotekos (skulpt. Alfonsas Ambraziūnas)]]
Milašiūnai
Milašiūnai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybės vakaruose, 5 km į pietvakarius nuo Deltuvos, tuoj į pietryčius nuo Jakutiškių, prie kelio. Į pietus nuo kaimo dunkso Milašiūnų miškas.
Istorija
Šaltiniuose kaimas minimas nuo 1744 m.
Gyventojai
thumb|left|260px|Milašiūnų sodyba
Orechovas (Liepkojai)
Orechovas (,, nuo 1938 m. liepos 16 d. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Černiachovsko rajone, nuo 2005 m. Kamenskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Vėluvos apskrities kaimas. Nuo 1947 m.Černiachovsko rajono kaimas.
Lodis
Lodis  – miestas Italijoje, Lombardijoje, Lodžio provincijos centras. Miestas yra Ados upės dešiniajame krante.
Istorija
Lodis buvo galų kaimas, kurį romėnai vadino Laus Pompeia (tikriausiai konsului Gnėjui Pompėjui Strabonui atminti). Kaimas buvo svarbus, nes čia romėnų kelias kirto Ados upę. Dėl svarbios pozicijos miestiečiai gavo Romos imperijos pilietybę, nors daugelis jų buvo galai.
III a. Lodis tapo vyskupystės centru, o pirmasis vyskupas Šv. Basianas – miesto globėju.
Apie 1000 m. Lodis tapo laisvu miestu ir aršiai gynė nepriklausomybę nuo Milano, kuris jį sugriovė 1111 m. Senojo miesto vietoje dabar yra Lodi Vekijo, o Šv. Romos imperatorius Frydrichas I Barbarosa atstatė miestą dabartinėje vietoje 1158 m.
Nuo 1220 m. miestiečiai kelis dešimtmečius užsiiminėjo hidrauline inžinerija: buvo iškasta daugybė kilometrų kanalų, kad vanduo patektu į sausus laukus, kuriuos vanduo pavertė svarbiausia žemės ūkio teritorija visame regione.
Nuo XIV a. miestą valdė Viskončiai, kurie čia pastatė pilį. 1423 m. antipopiežius Jonas XIII Lodžio katedroje paskelbė bulę, kuria sušaukė Konstanco susirinkimą. Šis susirinkimas užbaigė Vakarų schizmą.
Eugenijus Miliūnas
thumb|Eugenijus Miliūnas thumb|Mykolo Žilinsko galerija Kaune thumb thumb
Lodis
Istorija
1454 m. Lodyje susitiko įvairių Italijos valstybėlių atstovai ir pasirašė Lodžio taikos sutartį, norėdami suvienyti Italiją. Taika truko tik 40 metų.
Eugenijus Miliūnas
Eugenijus Miliūnas (g. 1952 m. rugsėjo 8 d. Panevėžyje) – lietuvių architektas, visuomenininkas.
Lodis
Istorija
Miestą paeiliui valdė Sforcos, Prancūzija, Ispanija, Austrija. 1786 m. Lodis tapo Lodžio provincijos sostine, o 1815–1859 m. provincijai priklausė Krema.
Eugenijus Miliūnas
Biografija
1975 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, įgijo architekto specialybę. 1980–1997 m. dirbo architektu AB „Miestprojektas“ Kaune, nuo 1991 m. vadovavo VIII projektavimo skyriui.
Lodis
Istorija
1796 m. gegužės 10 d. Napoleonas Bonapartas laimėjo savo pirmą mūšį kaip generolas, nugalėdamas austrus prie Lodžio. XIX a. antroje pusėje Lodis išaugo už miesto sienų dėl ekonominės plėtros ir geležinkelio linijų tiesimo po Italijos suvienijimo.
Eugenijus Miliūnas
Biografija
1995 m. dėstė Vytauto Didžiojo universiteto Menų fakultete, 1996 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto architektūros katedroje (docentas). Nuo 1993 m. dėsto VDA Kauno dailės instituto architektūros katedroje (docentas).
Lodis
Turistiniai objektai
thumb|left|Lodžio mūšis, Louis-François paveikslas
Eugenijus Miliūnas
Biografija
Nuo 1992 m. vadovauja individualiai projektavimo įmonei „E. Miliūno studija“. Nuo 1977 m. priklauso Lietuvos architektų sąjungai, buvo Kauno skyriaus valdybos narys (1978–1997 m.).
Spirurida
Spirurida – Secernentea klasės apvaliųjų kirmėlių būrys. Kaip ir kiti nematodai, neturi nei kraujotakos, nei kvėpavimo sistemų.
Kai kurios būriui priklausančios kirmėlės, pvz., Gongylonema gentis, žmogui gali sukelti odos ligas.
Sistematika
Spirurida dažniausiai skirstomi į 10 antšeimių, nors dėl sistematikos ginčų vis dar kyla:
Rančis
Rančis  – miestas Indijoje, Čhota Nagpuro plynaukštės pietuose, prie Subarnarekhos upės; Džarkhando valstijos sostinė ir antras pagal dydį miestas (po Džamšedpuro). Yra geležinkelių ir plentų mazgas, oro uostas. Maisto, tekstilės, statybinių medžiagų pramonė.
Vystomas turizmas: miesto apylinkėse gausu krioklių (Dasamo, Hundru, Džonhos, Hirni, Pančghagho). Yra zoologijos sodas, keletas parkų, karo memorialas, Džaganatho šventykla.
Agavai
Agau, arba Agavai (Gezas: አገው Agaw) yra tauta, gyvenanti Etiopijoje ir Eritrėjoje. Jie kalba kušitų kilmės kalba.
Kultūra
Yra išskiriamos šios keturios pagrindinės grupės – tautiniai enklavai:
Istorija
Dabar yra prieita prie vieningos nuomonės, kad agau yra sena tauta, nuo seniausių laikų gyvenusi Etiopijos kalnyno šiaurinėje dalyje, ten, kur dabar gyvena amharai, t. y. istoriniuose Begmenderio, Godžaro ir Vago regionuose. Tuo metu į šiaurę nuo jų klestėjo Aksumo imperija. Šios imperijos valdovai nuo III a. minėjo jų gyvenamas sritis, pro kurias ėjo kelias iki auksingų teritorijų. Greičiausiai Aksumo laikais agavus pasiekė Etiopijos civilizacijos pasiekimai, tarp jų ir krikščionybė. Nuo VII a., kuomet Aksumas neteko savo ekonominės galios ir pajūrio uostų, daug semitų kilmės aksumitų (habeša) kėlėsi į pietus, apgyvendindami agavų teritorijas. Šios migracijos metu dauguma agavų susimaišė su ateiviais ir asimiliavosi. Atsikėlėliai ilgainiui išsikristalizavo į amharų tautybę.
Agavai tikriausiai IX a. paėmė valdžią didelėje dalyje Etiopijos kalnyno, pradėdami savo Zagvės dinastiją, kilusią iš Lastos (Vago) regiono. Po to, kai 1270 m. valdžią Etiopijoje paėmė amhariška Saliamonidų dinastija, agavai galutinai neteko politinės galios. Pasakojama, kad jų karališkoji šeima palikta valdyti Vago regione, kur išlaikė savivaldą (jie buvo tituluojami vagšumais, t. y. „Vago šeimininkais“). Vėliau iš jų išsikristalizavo xamta etninė subgrupė.
Džoakinas Rosinis
Džoakinas Antonijus Rosinis (, 1792 m. vasario 29 d. Pezare, Italijoje – 1868 m. lapkričio 13 d. Pasi (pr. Passy), Prancūzijoje) – italų kompozitorius, vienas iš didžiausių italų operos kūrėjų.
Biografija
Rosinis gimė 1792 m. vasario 29 d. nedideliame Italijos mieste Pezare. Jo tėvai buvo muzikantai (tėvas grojo trimitu ir valtorna, o motina buvo dainininkė). Vaikystėje Džoakinas mokomas dainavimo ir smuikavimo, taip pat – muzikos teorijos. Turėdamas gerą balsą Rosinis dainuoja bažnytiniuose choruose, kaip akompanuotojas ir dirigentas pasirodo operos teatruose.
1806–1810 m. Rosinis mokėsi Bolonijos muzikos licėjuje. 1806 m. Rosinis išrenkamas Bolonijos filharmonijos akademijos nariu. Pirmoji opera „Vekselis jungtuvėms“ sukuriama 1810 m. Tolesniais metais jis rašė operas Venecijos ir Milano teatrams.
1836–1855 m. Rosinis gyveno Bolonijoje, Florencijoje, vadovavo Bolonijos muzikos licėjui.