cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Simonas Čechavičius
Biografija
Paskutinius gyvenimo metus Simonas Čechavičius praleido Varšuvoje, kur su mokinių pagalba tapė paveikslus Varšuvos bažnyčioms. Dailininkas mirė Varšuvoje. Palaidotas brolių kapucinų kriptoje.
Kūryba
Simonas Čechavičius tapė portretus, taip pat monumentalistinės dailės paveikslus. Vienas ankstyviausių jo kūrinių – „Krikščionybė“, esantis Romos šv. Stanislovo bažnyčios zakristijoje (pagal Guido Reni paveikslą (Šv. Stanislovo bažnyčia susijusi ir su lietuvių katalikų istorija – prie jos glaudėsi piligrimai, atvykstantys į Romą iš Abiejų Tautų Respublikos). Ant drobės dailininkas nutapė paveikslus „Kristus tarp Fariziejų“ (pagal Peter Paul Rubens graviūrą su kompozicija), taip pat „Kūdikių žudynės Betliejuje“ pagal Guido Reni. Simonas Čechavičius nutapė Jono Frederiko Sapiegos, kunigaikščio Mykolo Juozapo Masalskio portretus.
Vilniuje Simonas Čechavičius nutapė paveikslus Vilniaus šv. Teresės bažnyčiai, Vilniaus šv. Kotrynos bažnyčiai, Dominikonų Vilniaus Šventosios Dvasios bažnyčiai, Vilniaus Šv. arkangelo Rapolo bažnyčiai, Vilniaus Šv. Stepono bažnyčiai.
Savo kūriniams Simonas Čechavičius naudojo Rafaelio, flamandų dailininkų tapybos techniką. Taip pat jam įtaką padarė Peter Paul Rubens, Guido Reni kūriniai. Simono Čechavičiaus tapyba buvo populiari XIX amžiaus Lietuvoje, ją kopijavo nemaža dalis dailininkų. Dailininko paveikslų yra Lietuvos, taip pat Baltarusijos bažnyčiose. Iš žinomiausių „Šventasis Juozapas“ ir „Šv. Jonas Krikštytojas“.
Dailininko darbai saugomi kunigaikščių Čartoriskių muziejuje, Krokuvos nacionaliniame muziejuje, Varšuvos nacionaliniame muziejuje, Lietuvos nacionaliniame dailės muziejuje, Lvovo paveikslų galerijoje, Valstybiniame Rusų muziejuje Sankt Peterburge.
Švilpiančioji gervė
miniatiūra| Švilpiančiosios gervės paplitimas
Švilpiančioji gervė  (Syrigma sibilatrix) – garninių (Ardeidae) šeimos paukštis. Gentyje yra du porūšiai:
Išvaizda
Vidutinio dydžio paukštis. Kūno ilgis 50 – 61 cm, o svoris 520 – 545 g. Kakta ir pakaušis pilkos spalvos. Pailgėjusių plunksnų kuodas pilkas. Kuodo plunksnų galiukai balti. Plikos odos plotas tarp snapo ir akių ir snapo pamatas šviesiai žydros spalvos. Ilgas, laibas snapas raudonas, snapo galiukas – juodas. Rainelė geltona. Kaklas ir krūtinė – gelsvai rusva. Gerklė, kaklo viršutinė dalis ir krūtinė baltos spalvos. Nugara, pečių dengiamosios plunksnos ir plasnojamosios plunksnos melsvai pilkos. Mažųjų plasnojamųjų dengiamosios plunksnos geltonos arba šviesiai rudos spalvos, išmargintos
Paplitimas
Paplitęs Pietų Amerikoje.
Biologija
Biotopas – užliejamos savanos, šlapynės, upelių ar ežerų pakrantės, negilūs grioviai ir ryžių laukai.
Minta vorais, vabalais ir jų lervomis, žirgelių lervomis, maldininkais, sliekais, unguriais, varlėmis ir buožgalviais ir gluodenais. Grobio ieško pavieniai arba poromis, savo teritorijoje. Vakarais, prieš pat saulėlydį, šimtai paukščių nutūpia ant medžių šakų. Tupėdami kelia triukšmą, snapais valosi plunksnas ir pešasi tarpusavyje.
Veisiasi pavieniai arba negausiose kolonijose. Lizdus krauna brandžiuose medžiuose, 3 – 11 metrų aukštyje. Lizdą krauna iš šakų. Dėtyje 3 – 4 melsvi kiaušiniai. Inkubacija trunka 28 dienas. Apsiplunksnuoja po 40 dienų.
Prozariškių tvenkinys
Prozariškių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kaišiadorių rajone, 4 km į šiaurę nuo Žaslių miestelio. Sudarytas užtvenkus Laukystos upę (Neries intakas) 17,3 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 1,2 km, plotis – iki 0,22 km. Altitudė 89 m. Krantai daugiausia aukštoki, vietomis - žemi ir užpelkėję. Aplinkui plyti dirbami laukai. Priešsroviui už kelio iškart telkšo Papartėlių tvenkinys, pasroviui – Paukščių tvenkinys. Vakariniame krante įsikūręs Prozariškių kaimas, į pietryčius – Stabintiškių gyvenvietė.
Tvenkinys įrengtas 1967 m. Priklauso žuvininkystės ūkiui.
Apuokas
Apuokas – nesisteminis terminas, apibūdinantis pelėdinių šeimos paukščius su plunksnų kuokštais ant galvos.
Lietuvoje gyvena:
Etivlukas
Etivlukas – upė JAV, Aliaskoje; Kolvilio intakas. Upės ilgis siekia 90 km. Etivluko vingis, esantis apie 24 km nuo upės žiočių, išskiriamas kaip viena atokiausių žemyninės Aliaskos vietų. Nuo artimiausių gyvenviečių – Amblerio į pietvakarius ir Atkasuko į šiaurę – vingis nutolęs apie 190 km.
Upė išteka iš Nigtuno ežero ir teka daugiausia į šiaurę-šiaurės rytus, kol įteka į Kolvilio upę. Netoliese ištakų į Etivluką įteka Nigu upė (dešinysis intakas), kartais susiliejusios upės įvardijamos Etivluko-Nigu upe. Upė teka vien nuošaliomis šiaurinės Aliaskos vietovėmis, į šiaurę nuo poliarinio rato.
Dunduriškis
Dunduriškis – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės rytus nuo Bagdoniškio.
Sausmedis
Sausmedis (Lonicera) – sausmedinių (Caprifoliaceae) šeimos augalų gentis. Ją sudaro Šiaurės pusrutulyje paplitę krūmai ir vijokliai. Dauguma rūšių aptiktos Kinijoje, kitos auga Europoje ir Šiaurės Amerikoje.
Dauguma sausmedžių – lapus metantys augalai, nors yra ir visžalių. Žiedai vamzdiški, kvapnūs, turi daug nektaro. Kai kurių rūšių uogos valgomos.
Rūšys
Gentį sudaro ~180 rūšių. Lietuvoje savaime auga viena rūšis – paprastasis sausmedis (Lonicera xylosteum).
Noškūnų apylinkė
Noškūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Semeliškių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vievio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Ubiškių apylinkės.
FC Victoria Bardar
Victoria Bardar – Moldavijos futbolo klubas iš Kišiniovo.
Istorija
Klubas įkurtas 1995 m. Bardare, 15 km nuo Kišiniovo.
Kitados rungtyniavo Divizia B (III pakopa). Vėliau iškopė į Divizia A. 2017 m. tapo Divizia A (II pakopa) nugalėtojais, bet nesugebėjo licencijuotis, tad į aukščiausią divizioną nepateko. Runtyniavo Divizia A ir 2021–2022 m. užėmė antrą vietą. Kadangi Sheriff-2 tapo nugalėtojais, Victoria klubas turėjo galimybę kilti į aukščiausią divizioną. Licencija klubui nebuvo suteikta, tad nepateko į Superlygą.
Stadionas
Šiuo metu namų rungtynes žaidžia Joma Arena, kuri talpina 1 200 žiūrovų.
Gegėliškis
Gegėliškis (Gigeliškis-Nadič) – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Bobriškio.
Birštono viešoji biblioteka
Birštono viešoji biblioteka – pagrindinė Birštono savivaldybės biblioteka. Įsikūrusi Birštono miesto centre, S. Dariaus ir S. Girėno g. 12.
Istorija
XX a. tarpukariu Birštone veikė keletas bibliotekėlių. Jas įsteigė ir išlaikė Lietuvių tautinės jaunuomenės „Jaunosios Lietuvos“ bei Šaulių sąjungos. Bibliotekėlės buvo nedidelės, vadintos knygynais, bet jos sudarė galimybę žmogui perskaityti. Kurorto parke 1930 m. taip pat veikė biblioteka. 1936 m. priimtas Valstybės viešųjų bibliotekų įstatymas, tad susirūpinta viešosios bibliotekos steigimu ir Birštono kurorte, bet ji taip ir nebuvo įsteigta dėl prasidėjusio II pasaulinio karo.
Išlikusiuose dokumentuose teigiama, kad Birštono bibliotekos pradžia – 1948 m. 1979 m. ji įsikūrė kultūros rūmuose. Naujose ir erdviose patalpose įsikūrė abonementas, 40 vietų periodikos skaitykla, fonoteka, bibliografijos skyrius. Senosios patalpos suremontuotos. Jose liko vaikų literatūros skyrius ir įkurta Birštono miesto biblioteka Nr. 2. Buvo ruošiamasi tarpžinybinių bibliotekų centralizacijai, kuri Birštone taip ir liko neįvykdyta.
1993 m. Birštono miesto 1-oji ir 2-oji bibliotekos reorganizuotos, sujungiant į Birštono miesto viešąją biblioteką. 2000 m. po administracinės reformos prijungti trys kaimo filialai – Siponių, Nemajūnų, Birštono vienkiemio. 2006 m. pabaigta buvusios universalinės parduotuvės rekonstrukcija, 2016 m. biblioteka įsikūrė naujame pastate.
Filialai
Bibliotekoje 2021 m. vasarį buvo 3 filialai.
Alun Cairns
Alanas Hju Kernsas (, 1970 m. liepos 30 d. Svonsis, Velsas) – Velso konservatorių partijos politikas, 2016–2019 m. ėjęs Velso valstybės sekretoriaus pareigas. Nuo 2010 m. buvo parlamento narys, atstovaujantis Glamorgano lygumai.
1999–2011 m. buvo Velso parlamento narys nuo Pietų Velso Vakarų regiono. 2010 m. visuotiniuose rinkimuose išrinktas į Jungtinės Karalystės Bendruomenių rūmus, 2019 m. lapkričio 6 d. atsistatydino iš Velso valstybės sekretoriaus pareigų po tvirtinimų, kad jis žinojo apie buvusio padėjėjo vaidmenį „sabotuojant“ išžaginimo bylą. A. H. Kernsas sakė, kad bylos smulkmenos jam nežinomos ir 2019 m. gruodį jam buvo panaikinti kaltinimai dėl valstybės pareigūno kodekso pažeidimo.
FC Grănicerul Glodeni
Grănicerul Glodeni – Moldavijos futbolo klubas iš Glodenio.
Galios perėjimo teorija
Galios perėjimo teorija – teorija apie ciklišką karų prigimtį, kuri siejasi su galios pokyčiais tarptautiniuose santykiuose. Teoriją sukūrė A. F. K. Organski, ji pirmą kartą buvo publikuota 1958 m. šio autoriaus knygoje „World Politics“. Šiuo metu Galios perėjimo teorija apibūdina tarptautinę politiką kaip hierarchiją, kurioje egzistuoja keturios skirtingas galias turinčių valstybių rūšys. Šios teorijos tikslas yra paaiškinti kodėl, kaip ir kada kyla karai, taip pat paaiškinti tų karų trukmę, kainą, intensyvumą bei pasekmes.
Valstybių hierarchija
thumb|Valstybių hierarchijos schema Teorijos autorius valstybes, pagal turimą galią, suskirstė į 4 rūšis: Valstybių hierarchija egzistuoja ir regioniniu lygmeniu. Kiekviename regione egzistuoja sava valstybių hierarchija, tačiau jos yra įtakojamos globalios hierarchijos ir negali kontroliuoti didesnių sistemų. Kilus karui regioniniame lygmenyje, jis negali virsti globaliu. Jei karas kyla globaliu lygmeniu, jis gali įtraukti ir regionines galias. Pavyzdžiui, Pirmasis ir Antrasis pasauliniai karai, kilę tarp globalių didžiųjų galių, įtraukė beveik visų regionų didžiąsias galias į konfliktą, tuo tarpu regioniniai karai (Vietnamo, Korėjos, Afganistano) į pasaulinį globalų karą neperaugo.
Galia
Galia yra gebėjimas priešininkui primesti tam tikrus reikalavimus, arba priversti jų laikytis. Pagal šią teoriją, galia susideda iš trijų elementų: žmonių, galinčių dirbti ir kovoti, skaičiaus; jų ekonominio produktyvumo; bei politinės sistemos efektyvumo mobilizuojant individualius indėlius valstybės tikslams pasiekti (kitaip tariant, valdžios sugebėjimas priversti savo gyventojus dirbti valstybės labui). Didelis gyventojų skaičius neužtikrina valstybei didelės galios (pavyzdžiui, Indija, Brazilija nors ir turi gausių gyventojų, jos nėra laikomos net didžiosiomis galiomis). Valstybei, norint būti tikrai galingai, reikia būti ekonomiškai produktyviai. Tačiau ir tai dar neužtikrina didžiausios galios – ypač svarbus yra valstybės gebėjimas pajungti ekonominius bei gyventojų resursus valstybės tikslams. Gyventojų skaičius yra pastovus, todėl gali kisti tik ilguoju laikotarpiu. Ekonominiai rodikliai kinta vidutiniu periodu. Sparčiausiai gali kisti politiniai pajėgumai.
Prielaidos
Pagrindinis šios teorijos pranašumas yra gebėjimas paaiškinti karų bei aljansų atsiradimą. Jei paritetą pasiekusi didžioji galia yra patenkinta esama tarptautine sistema, ji su dominuojančia galia sukuria patvarų aljansą (istoriniu pavyzdžiu galėtų būti NATO). Kilę ginčai yra efektyviai sprendžiami derybų būdu. Anot teorijos, karas (ilgiausias ir didžiausios apimties) yra labiausiai tikėtinas, kai nepatenkinta didžioji galia pasiekia paritetą su dominuojančia galia (anot autoriaus, paritetas pasiekiamas, kai didžioji galia sukaupia 80 proc. dominuojančios galios resursų). Tokiu atveju, santykiai tarp patenkintos ir nepatenkintos šalies yra ne kooperatyvūs ir karo grėsmė ir galima jo apimtis yra didžiausia. Jei konkuruojanti galia tampa taip pat patenkinta, o jų santykiai yra kooperatyvūs, įvyksta taikus galios perėjimas (istoriniu pavyzdžiu galėtų būti taikus galios perėjimas iš Didžiosios Britanijos į JAV 19 a. pabaigoje). Jei susiduria dvi nepatenkintos valstybės, jos gali suvienyti jėgas prieš patenkintų valstybių koalicija, arba, jei šios dvi valstybės yra nepatenkintos status quo dėl skirtingų priežasčių, gali kilti ilgas ir didelės apimties karas.
Karas dažniausiai kyla tuo metu, kai tarp dominuojančios ir konkuruojančios galių yra pasiekiamas paritetas, tačiau dar nėra įvykęs perėmimas. Kai konkuruojanti valstybė jau yra aplenkusi ankstesnę buvusią dominuojančią galią ir yra įtvirtinusi savo naują sistemos tvarką, karo grėsmė ženkliai sumažėja. Karo trukmė, jo sunkumas taip pat yra didžiausi pariteto laikotarpiu - tol, kol viena iš valstybių neįtvirtina savo dominavimo.
Reichstaleris
Reichstaleris (iki 1902 m., po to – ) – standartinė Šventosios Romos imperijos talerio moneta, įvesta 1566 m. Leipcigo sutartimi. Taip vadinosi ir apskaitinis piniginis vienetas Šiaurės Vokietijoje bei sidabrinė Prūsijos moneta.
Reichstalerio moneta
Leipcigo sutartimi buvo apibrėžta, kad reichstaleris yra moneta, kurioje yra 1⁄9 Kelno markės sidabro. Reichstalerius leido įvairios imperijos sudėtyje buvusios Vokietijos valstybės, tačiau smulkesnių monetų pavadinimą ir jų kursą su reichstaleriu pasirinkdavo nepriklausomai.
Reichstaleris kaip apskaitos vienetas
Daugelyje valstybių, naudojusių reichstalerį kaip apskaitos vienetą, jis buvo sudarytas iš 288 pfenigų. Tarpinio dydžio vienetai buvo:
Prūsijos reichstaleris
XIX a. pradžioje mažesnysis prūsiškas reichstalerio standartas daugelyje Šiaurės Vokietijos valstybių išstūmė didesnįjį standartą. Skaitykite Hanoverio taleris, Hesės-Kaselio taleris, Meklenburgo taleris, Saksonijos taleris.
Prūsiškąjį standartą po 1837 m. pinigų sąjungos priėmė ir kai kurios Pietų Vokietijos valstybės. Šis taleris buvo vertas 1,75 Pietų Vokietijos guldeno.
1857 m. šiuos talerius pakeitė beveik tokio paties svorio sąjunginis taleris.
John Grisham
Džonas Rėjus Grišamas jaunesnysis (John Ray Grisham Jr., g. 1955 m. vasario 4 d.) – Jungtinių Amerikos Valstijų rašytojas, teisininkas, politinis veikėjas.
Biografija
Dž. Grišamas gimė Džonsbore (Arkanzasas), bet vaikystę praleido nedideliame Sautheiveno miestelyje (Misisipė). Siekė tapti beisbolininku, vėliau dalyvavo baptistų misijoje Brazilijoje, dirbo įvairius nekvalifikuotus darbus (laistytoju, santechniku, kelininku, apatinio trikotažo pardavėju). Vėliau studijavo keliuose koledžuose, kol 1977 m. Misisipės valstijos universitete baigė buhalterijos studijas. Paskui Misisipės teisės mokykloje studijavo mokestinę teisę, 1981 m. apgynė daktaro laipsnį.
Dž. Grišamas dirbo teisininku, 1984–1990 m. kaip demokratų kandidatas išrinktas į Misisipės atstovų rūmus. Vėliau paskyrė savo laiką knygų rašymui.
Kūryba
Kaip rašytojas Dž. Grišamas debiutavo 1989 m. su romanu „Metas žudyti“ (A Time to Kill), o jo antrasis romanas „Firma“ (The Firm) 1991 m. pateko į The New York Times bestselerių sąrašą ir jame išsilaikė 47 savaites. Vėliau jo kūriniai nuolat siekė bestselerių sąrašų viršūnes, o nuo 1994 iki 2000 m. jo knygos buvo pačios perkamiausios.
1993 m. jo knyga „Firma“ buvo ekranizuota (rež. Sidnis Polakas, pagr. vaidmuo – Tomas Kruzas). Filmai sukurti pagal Grišamo bestselerius „Pelikano dosjė“ (1993 m., rež. A. Pakula, vaid. Dž. Roberts, D. Vašingtonas), „Klientas“ (1994 m., rež. Dž. Šumacheris), „Metas žudyti“ (1996 m., rež. Dž. Šumacheris, vaid. S. Bulok, S. L. Džeksonas), „Kamera“ (1996 m., rež. Dž. Foulis), „Sėkmės šaulys“ (1997 m., rež. F. F. Kopola, vaid. M. Daimonas, K. Deins), „Imbierinis žmogeliukas“ (1998 m., rež. R. Oltmanas, „Verdiktas“ (2003 m., rež. G. Fleideris), „Kalėdos pagal Kranksus“ (2004 m., rež. Dž. Rotas, vaid. T. Alenas), taip pat keletas serialų.
Grišamas daugiausia rašo teisines dramas, detektyvus, taip pat yra parašęs keletą romanų sporto tematika, pusiau autobiografiją „Dažytas namas“, detektyvinių knygų vaikams seriją apie jaunąjį teisininką Teodorą Buną, kelis apsakymų rinkinius. Taip pat aprašė kelių, klaidingai apkaltintų žmonių istorijas.
Bibliografija
Žymesni kūriniai:
Notėnų bažnyčios šventoriaus koplyčia
Notėnų bažnyčios šventoriaus koplyčia – koplyčia, esanti Notėnų kaime, Skuodo rajone, šalia kelio. Ji stovi Šv. kankinės Kotrynos bažnyčios šventoriaus tolimajame kampe, bažnyčiai iš kairės. Šventoriuje išlikusios senosios kapinės. Tvora sumūryta iš akmenų, stovi originalūs ir saviti vartai.
Istorija
Medinė, valminiu stogu dengta koplyčia pastatyta XVIII a.
Koplyčioje kurį laiką buvo saugomas sovietmečiu Notėnuose nugriautas Kristaus karaliaus paminklas.
Koplyčia, šventoriaus vartai ir bažnyčia sudaro Bažnyčios kompleksą, kurio objektai buvo daug metų netvarkyti ir neprižiūrėti. 2015 m. koplyčia buvo suremontuota.
Alperen Şengün
Alperenas Šengiunas (, g. ) – Turkijos krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Hiustono „Rockets“ komandoje. Jis taip pat atstovauja Turkijos rinktinei. Jis laikomas vienu geriausių Turkijoje gimusių perspektyvių žaidėjų lygoje, 2021 m. laimėjęs Turkijos lygos MVP apdovanojimą.
2021 m. NBA naujokų biržoje Šengiunas iš pradžių turėjo būti pasirinktas kaip potencialus loterijos šaukimas, tačiau vietoj to buvo pasirinktas 16-uoju šaukimu Oklahoma Sičio „Thunder“, tačiau vėliau buvo iškeistas į Hiustono „Rockets“ už du būsimus pirmojo rato šaukimus.
Kumšai
Kumšai – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės rytus nuo Buniuškių.
Santa Katarina (reikšmės)
Santa Katarina – aibė toponimų portugališkai ir ispaniškai kalbančiose šalyse.
Brazilija
Žaliojo Kyšulio salos
Meksika
Jakštai (Zarasai)
Jakštai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Antalieptės. Kaimo laukais prateka Šavaša – kairysis Šventosios upės intakas.
Istorija
iki 1950 m. priklausė Antalieptės valsčiui.
Apie kaimą ir gyventojus išleista kraštotyrinė knyga „Ten, kur Šavaša – gimtinės slenkstis“ (2001 m.).
Lisgarius
Lisgarius – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Baršėnų, prie Sartų ežero.
Rukai (Pilkalnio apskritis)
Rukai – buvęs kaimas ir dvaras Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 18 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 7 km į pietryčius nuo Lazdynų, prie Žvirgalio ir Maurupės.
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Rukų kaimo bendruomenė 1936 m. 1625 m. minimas Ruckwethen arba Rukuwethen kaimas. XVIII a. pr. įkūrus Grumbkaukaičių domenų valsčių, Rukuose pastatytas nedidelis palivarkas; be jo kaime tuo metu buvo dar dvi sodybos, abejose gyveno lietuvių šeimos: Chritzuaitis ir Gluckatis. 1780 m. palivarkas atiduotas paveldimon nuomon. 1785 m. Rukai buvo mišrusis kaimas su 3 ugniakurais (gyvenamaisiais pastatais), 1823 m. – mišrusis kaimas su 4 sodybom ir 60 gyventojų. 1854 m. Rukuose buvo jau 5 gyvenamieji pastatai ir 65 gyventojai. 1879 m. minimas dvaras, valdęs 145 ha žemės, iš jų 123 ha ariamos ir 20 ha pievų. Dvare veikė plytų fabrikėlis ir malūnas, laikyti gyvuliai.
Iki 1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Lazdynų seniūnijai, 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Grumbkaukaičių domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Alksnupėnų valsčiaus kaimas. Tikintieji priklausė Lazdynų evangelikų liuteronų parapijai. 1901 m. pro kaimą nutiestas siaurasis geležinkelis, įrengta stotelė. 1928 m. prie Rukų prijungta Lazdynėlių dvaro apygarda. Naujoji seniūnija apėmė plotą tarp Šorelių ir Vieškalnių girių, seniūnijos viduriu tekėjo Žvirgalis, šiauriniu pakraščiu – Alksnupė.
Antrojo pasaulinio karo pabaigoje, artėjant frontui, kaimo gyventojai pasitraukė į Vokietijos gilumą, vietoj jų po karo atkelta kolonistų iš Sovietų Sąjungos. Sovietmečiu Rukai sunyko, išliko tik pavieniai pastatai. XXI a. pr. Rukų teritorijoje pastatyta Krasnoznamensko dujų kompresorių stotis. Nuo 2008 m. Rukų teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.
Edvardas Kavarskas
Edvardas Kavarskas (g. 1982 m. liepos 15 d.) – dizaino strategas, grafinis dizaineris, LGDA narys, LiMA narys. Nuo 2017 m. pakuotės dizaino ir ženklodaros agentūros Étiquette partneris.
Biografija
1993 – 2001 m. mokėsi Nacionalinė Mikalojaus Konstantino Čiurlionio menų mokykloje.
2001 – 2005 m. tapo Vilniaus Dailės akademijos bakalauru, 2005 – 2007 m. – VDA magistru, nuo 2013 m. studijuoja VDA doktorantūroje, bet studijas nutraukė. Pagal „Erasmus“ programą metus (2003 – 2004 m.) praleido Milano politechnikos universitete.
2012 m. įstojo į Lietuvos grafinio dizaino asociaciją (LGDA), o 2013 m. – į Lietuvos marketingo asociaciją (LiMA).
Antonas Potockis (1850)
Antonas Osipovičius (Antonijus Norbertas Robertas) Potockis ((1780 m. birželio 17 d., Monastyrska – 1850 m. spalio 18 d., Varšuva) – grafas, Lenkijos karo vadas, brigados generolas, senatorius, slaptasis patarėjas.
Biografija
Lenkijos magnatų Potockių giminės atstovas, herbo „Piliawa“ savininkas.
Gimė tėvo – Haličo seniūno, grafo Juzefo Makarijaus Potockio (m. 1821) dvare. Motina – Liudvika Liubomirska (m. 1829). Lvovo kašteliono, grafo Juozapo Potockio (1695–1764) anūkas. Generolo-adjutanto, senatoriaus-vaivados, Lenkijos kongreso karalystės pagrindinio pėstininkų vado, grafo Stanislovo brolis.
Nuo 1815 metų sausio 20 d. – naujai sukurto 1-mo raitų šaulių vadas, vėliau – Lenkijos kongreso karalystės kavalerijos korpuso 2-os raitų šaulių divizijos brigados vadas.
Imperatorius Aleksandras apdovanojo jį Švento Stanislovo ordinu II laipsnio. 1824 metais imperatorius patvirtino jo grafo titulą.
Išėjus į pensiją 1828 metais – Varšuvos gubernijos bajorų maršalka.
Palaidotas Povonzkų kapinėse, Varšuvoje.
Nesvikas
Nesvikas  – kaimas Fareruose. Įsikūręs rytinėje Streimojaus salos pakrantėje, priklauso Sundos savivaldybei. 2009 m. duomenimis, gyvenvietėje gyveno tik vienas žmogus.
Nigu
Nigu – upė JAV, Aliaskoje;  Etivluko intakas. Upės ilgis siekia 110 km.
Upė prasideda šiauriniame Brukso kalnagūbrio šlaite, kiek į vakarus nuo Arkties Vartų nacionalinio parko; teka daugiausia į šiaurės vakarus ir įteka į Etivluką apytikriai 40 km į šiaurės vakarus nuo Hauardo perėjos. Nigu teka atokiomis šiaurinės Aliaskos vietovėmis.
Pavadinimą upei 1925 m. suteikė Gerald FitzGerald.
Ligatūra (reikšmės)
Žodis ligatūra reiškia:
Pakeležerė
Pakeležerė – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Keležerių.
Kiaulinėlis
Kiaulinėlis – ežerėlis Lietuvoje, Visagino savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Visagino, 0,2 km į pietus nuo Balto ežero, Sausašilio miške. Ežerėlio ilgis iš vakarų į rytus – 0,07 km, plotis – iki 0,04 km. Altitudė 150,2 m. Krantai neaukšti, sausi, ištisai apaugę medžiais. Ežerėlis nenutekantis, priklauso Karačiunkos upelio baseinui (Smalvos upės baseinas). Pietiniu krantu eina riba su Ignalinos rajonu.
FC Sireți
FC Sireți – Moldavijos futbolo klubas iš Sirecio.
Istorija
Klubas įkurtas 2007 m. kovo 5 d. Žaidė Divizia B pirmenybėse. Vėliau iškopė į Divizia A.
2019/20 m. Moldovos futbolo taurės turnyre pateko į aštuntfinalį, kuriame susitiko su FC Sheriff. Daugkarttiniai šalies čempionai FC Sheriff du kartus sutriuškino varžovus 12–0 ir 15–0. Bendras dviejų rungtynių rezultatas buvo net 27–0.
Sezonai
1.PE - pirmasis preliminarusis etapas
Druskininkų savivaldybės viešoji biblioteka
Istorija
Druskininkų savivaldybėje dar sovietmečiu metais veikė 2 nedidelės suaugusiųjų bibliotekos ir 1 vaikų biblioteka. Bibliotekos buvo ir Druskininkuose veikusiose sanatorijose. Savivaldybės biblioteka buvo įkurta 1994 m. rugpjūčio 31 d. LR Kultūros ministerijos ir Druskininkų miesto valdybos pritarimu, reorganizavus dvi miesto suaugusiųjų bibliotekas ir vaikų biblioteką. Ji vadinosi Druskininkų miesto viešoji biblioteka ir savo darbą pradėjo buvusio 1-ojo lietuvių vaikų darželio patalpose, 1956 m. pastatytame name.
2000 m. išplėtus Druskininkų miestą iki savivaldybės lygmens, ji tapo savivaldybės viešąja biblioteka, prie jos prijungti ir kaimiškųjų vietovių filialai. 2012 m. vasario 13 d. biblioteka persikėlė į naujas patalpas adresu V. Kudirkos g. 13. Atnaujintos bibliotekos renovacija pradėta 2007 m., jos plotas 1188 m².
Filialai
XXI a. pradžioje uždaryti filialai: Neravai, Ricieliai, Stračiūnai.
Gėlių ežeras
Gėlių ežeras – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajono vakaruose, 2 km į rytus nuo Balninkų. Išsidriekęs rytų–vakarų kryptimi 2,38 km, o plotis siekia 0,42 km. Altitudė 124 m. Giliausia vieta – 3,7 m. Kranto linija vingiuota, daug įlankų. Šiaurės rytinės ir pietinės dalies krantai statūs, kai kur ardomi, o rytiniai ir vakariniai – pelkėti. Krantai apaugę medžiais ir krūmais. Pakrantėse daug kur stūkso miškeliai, plyti pievos, vietomis dirbami laukai. Vakaruose išteka A-1 upelis į Piršėno ežerą (Šventosios baseinas). Ežero pratakumas 131 %.
Šalia Gėlių ežero įsikūrę Gėliogalių, Vališkių, Čereškų kaimai. Veikia kaimo turizmo sodyba. Pietinėje pakrantėje stūkso Vališkių piliakalnis.
Ežerėvardis, kurio ankstesnė lytis galėjo būti *Gėlys ar *Gėliai, kildintinas nuo žodžių gėlas, gėlus („prėskas, saldus, nesūrus“).
Dava (upė)
Dava  – upė daugiausia pietryčių Etiopijoje, Ogadeno krašte; Džubos dešinysis intakas. Prasideda Etiopijos kalnyne, į rytus nuo Aleta Vendo. Teka į pietryčius pradžioje kalnais, vėliau dykuminga Somalio plynaukšte. Žemupyje sudaro Etiopijos–Kenijos ir Etiopijos–Somalio sienas. Įteka į Džubą ties Dolo Bajumi, ten pat, kur į Džubą įteka ir Ganale Dorijos upė.
Davos vaga sausrų metu vietomis išdžiūsta.
Aleksandras Teodoras Malachovskis
Aleksandras Teodoras Malachovskis (g. 1600, m. 1629) – Seradzo vėliavininkas.
Biografija
Martyno Malachovskio ir Katerinos Kučkovskos sūnus.
Šeima
1620 m. vedė Marianą Jaktorovską, nuo santuokos su kuria turėjo 2 sūnus: Janą ir Pranciškų.
Ukmergės žydų ligoninė
Ukmergės žydų ligoninė – Ukmergėje buvusi žydų bendruomenės gydymo įstaiga. Šiuo metu pastatas Vytauto g. 75A veikia pagal pirminę paskirtį – jame įsikūręs psichiatrijos dienos stacionaras.
Istorija
1825 m. Ukmergėje sukurta Ligoninės brolija, kurios kūrėjai buvo turtingi vietos žydai. Jie įsteigė ligoninę, o jos išlaikymui ir pirtį, vaistinę, skerdyklą, mėsos prekyvietę, iš kurių buvo gaunama pelno patenkinti gydymo įstaigos poreikiams. 1838 m. žydų ligoninėje dirbo 1 gydytojas ir tarnautojai. 1840 m. joje gydyta 320 vyrų ir 15 moterų, 1855 m. – 205 vyrai, 124 moterys. Ligoninės išlaikymui žydų bendruomenė skyrė 630 sidabrinių rublių metams.
1860-1861 m. Ukmergėje veikė 4 ligoninės (miesto, karo, kalėjimo, žydų), kuriose buvo 145 lovos. 1893–1895 m. žydų ligoninei pastatytas naujas mūrinis pagrindinis ir pagalbiniai pastatai. Darbus finansavo vietos žydų bendruomenė, skyrusi virš 20 000 rublių. 1915 m. žydų ligoninės vedėju buvo gydytojas D. Saspiras, viršininku I. Losis.
Atsikūrus Lietuvai, 1919 m. vasarą naujoji miesto savivaldybė perėmė ligoninės išlaikymą savo žinion. Tuo metu ligoninei vadovavo gydytojas L. Klingas. 1920 m. Ukmergėje veikė 2 ligoninės – apskrities ir žydų, iš viso turėjusios 75 lovas. 1921 m. ligoninė buvo grąžinta žydų bendruomenei, tačiau joje buvo gydyti visi miesto ir apskrities ligoniai. Už gydymą atsiskaitė miesto ir apskrities valdžia.
Tarpukaryje ligoninės išlaikymu rūpinosi labdaros organizacija „Ezro“. Prasidėjus sovietinei okupacijai, 1941 m. kovo mėnesį ligoninė buvo nacionalizuota. 1941 m. birželio mėn. kartu su kitais žydų inteligentais buvo nužudytas ligoninės vyr. gydytojas L. Klingas.
Daugpilio gatvėje (dabartinėje Vytauto gatvėje) šiame name 1919-1921 m. buvo komunistų pogrindininkų susitikimo vieta.
Architektūra
Ligoninės pastatas pripažintas vietinės reikšmės architektūros paminklu, nuo 2011 m. įrašytas į Kultūros vertybių registrą. Pastato stilistika – istorizmas, „plytų stilius“. Jis stačiakampio plano, vieno aukšto su pastoge ir pusrūsiu, šiaurės rytų pusėje sujungtas su kitu, gretimu pastatu. Stogas dvišlaitis. Iš architektūros tūrinių detalių paminėtinas pagrindinio fasado tariamasis rizalitas su atiku, akcentuotu trikampiu frontonėliu, bei galinių fasadų tariamieji rizalitai užsibaigiantys trikampiais frontonėliais. Po pastatu įrengti tinkuoto plytų mūro cilindriniai pusrūsio skliautai.
Gelovinė (reikšmės)
Gelovinė reiškia šiuos objektus Varėnos rajone, Merkinės seniūnijoje:
Vytautas Daugirdas
Biografija
Gimė bajorų šeimoje, Plemborgo dvare (dab. gyvenvietė Plembergas). Tėvas – Tadas Daugirdas (g. 1852 – m.1919), Žemaičių bajoras, herbas Gulbė,- archeologas, dailininkas, etnografas, muziejininkas. Motina – Kazimiera Daškevičiūtė, herbas Kaributas (g. 1859 – m. 1942) – kunigaikščio Kaributo Algirdaičio giminės palikuonė – atsidavė Plemborgo dvaro ir ūkio valdymui, rūpinosi vietinių kaimo žmonių kultūra ir socialine gerove. Vytautas namie įgijo pradinių mokslo žinių, nuo mažumės kalbėjo lietuviškai – su tėvu, lenkiškai – su mama, rusų, vokiečių ir prancūzų kalbų pramoko iš užsieniečių guvernančių.
Vytautas Daugirdas iki 1915 m. mokėsi Rygoje. Vėliau Charkove, Odesoje ir galiausiai Bydgoščiuje, kur baigė gimnaziją ir buvo priimtas į Bydgoščio Dramos teatro mokyklą, kuriai tuo metu vadovavo 1921–1922 Vanda Semaškova. V. Daugirdas Bydgošičiaus teatre jau 1923–1925 m. dirbo aktoriumi ir vadybininku. 1925–1926 m. teatro sezoną V. Daugirdas vaidino spektakliuose Lenkijos Dramos Teatre, Katovicuose. V. Daugirdas pasirodė Pšechodnios vaidmenyje spektaklyje „Ponas viršinikas – tai aš“ pagal Moncėjaus pjesę („Pan naczelnik to ja“ Monceya), vaidino tarną Č. Dikenso pjesės „Svirplys už kamino“ pastatyme.
1926 m. Vytautas Daugirdas grįžo į Lietuvą. Čia jis įkūrė mėgėjišką lenkišką teatrą Kaune, kuriam pats vadovavo ir kuriame jis pats vaidino bei buvo spektaklių režisieriumi iki 1940 m. Vytauto Daugirdo vadovaujamas teatras iki 1936 m. spektaklius statė Kaune, o nuo 1936 m. keliavo po Lietuvos miestelius ir kaimus. Nuo 1941 m. Vytautas Daugirdas pradėjo dirbti režisieriaus asistentu Kauno valstybiniame muzikiniame teatre, o vėliau jau pats režisavo šiame teatre Franco Leharo operečių „Linksmoji našlė“ ir „Liuksemburgo Grafas“ pastatymus.
Per Antrąjį pasaulinį karą Vytautas Daugirdas dirbo tarnautoju Kauno statybos įmonėje. 1944 m. V. Daugirdas grįžo į sceną, šį kartą jis buvo conférencier (pranešėjas) mėgėjiškoje estrados teatro trupėje. Kai tik buvo atnaujinta Kauno valstybinio muzikinio teatro veikla, V. Daugirdas grįžo į savo režisieriaus pareigas jame.
1945 m. V. Daugirdas persikėlė gyventi į Lenkiją, ten trumpai (rugsėjo-spalio mėn.) dirbo Balstogės dramos teatre. Vėliau jis vėl subūrė savo Kauno Lenkiškojo teatro trupę ir įsteigė dramos teatrą Luke (lenk. Ełk), kuriam pats ir vadovavo 1945–1946 m. Nuo 1946 kovo mėn. V. Daugirdas prisijungė prie Gdynės miesto Komedijos teatro. 1946–1947 metų sezonais V. Daugirdas dirbo Lenkijos teatre Bydgoščiuje, vienas jo sukurtų vaidmenų buvo kapitonas – Aleksandro Fredro „Poniose ir husaruose“. 1947–1949 metų sezonais V. Daugirdas dirbo Žeromskio teatre, Kelcuose. Čia jis vaidino kapitoną – Jacinto Benaventes pjesėje „Interesų ratas“.
Las Gelas
thumb|250px|Las Gelo uolų tapyba
Las Gelas  – neolitinė archeologinė vietovė šiaurės Somalyje, Hargeisos apylinkėse, faktiškai nepriklausomame Somalilande. Tai kalvota vietovė, kurios uolų atbrailose randama itin spalvingų priešistorinių piešinių.
Las Gelo uolų menas datuojamas tarp IX ir III tūkstm. pr. m. e. Piešiniuose vaizduojamos karvės, šunys, žirafos. Šalia karvių vaizduojami žmonės. Karvių ypač išryškinti dideli ragai ir kaklai, kurie tarsi apdengti kiautu arba spalvingu audeklu.
Las Gelo vietovę 2002 m. atrado prancūzų archeologai.
Ratuokliškis
Ratuokliškis – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Mielėnų. Kaimą mena Ratuokliškio gatvė.
Fatima bint Muhamed
Biografija
Fatima buvo islamo pradininko Mahometo jauniausias vaikas iš šešių, kurių jis susilaukė su pirmąja žmona Chadidža bint Chuvailid. Kai kurie šiitiški šaltiniai tvirtina, kad ji buvo vienintelė Mahometo duktė, o kitas dukteris tvirtina buvus Chadidžos sesers ir Mahometo įvaikintas. Fatima svarbi ir garbinama asmenybė islame, nes per ją Mahometas susilaukė anūkų. Fatima, kartu su motina Chadidža, Jėzaus (Isos) motina Marija (Miriam) ir faraono žmona Asija, minėta iškilusi aukščiau už kitas moteris pasaulyje. Tikima jos nekaltumu ir ji yra tarp 14 „tyrų sielų“ islame. Buvo praminta „Šviečiančiąja“ (al-Zahrā). Ypač ji svarbi šiitams, kurie Mahometo palikuonius laiko buvus teisėtais musulmonų vadovais (imamais). Šiitai tiki, kad ji bus pirmoji siela, kuri įžengs į Rojų ir stovės šalia Dievo, kai jis teis Paskutiniojo Teismo dieną.
Fatima gimė apie 605–610 m. Mekoje. Apie jos vaikystę nėra žinių, išskyrus keletą hadisų, kuriuose minimas jos liūdesis dėl mirusios motinos. 622 m. Mahometas su šeima ir pasekėjais persikėlė į Jasribą (Mediną). Apie 625 m. ji buvo ištekinta už vieno Mahometo ištikimiausių gynėjų ir pusbrolio Ali ibn Abu Talibo (600–661). Su juo ji susilaukė dviejų sūnų, Hasano ir Huseino, dviejų dukterų, Saidos Zainab ir Um Chulsum. Tačiau santuoka, panašu, nebuvo labai darni. Tuo metu musulmonai patyrė skurdo, karų ir Mahometas pats turėjo įsikišti į jų reikalus bei neleido Ali imti kitų žmonų. 632 m. mirus Mahometui Sakifoje pranašo įpėdiniu (kalifu) buvo pripažintas Abu Bakras. Fatima su tuo nesutiko, ji laikė Mahometo įpėdiniais savo vyrą Ali ir sūnus Hasaną ir Huseiną. Ilgainiui tai tapo Ali rėmėjų pasaulėžiūros, vėliau išsivysčiusios į šiizmą, dogma. Taip pat, Fatima tvirtino, kad Mahometo turtas paveldėjimo teise turi pereiti jos šeimai, su kuo Abu Bakras nesutiko. Minima, kad po Sakifos įvykių Fatima daugiau nebesikalbėjo su Abu Bakru. Ji mirė apsirgusi po apie šešių mėnesių po Sakifos įvykių ir buvo palaidota šeimos slaptai siekiant išvengti neramumų tarp musulmonų. Iš jos ir Ali palikuonių kilo Idrisidų valdovų dinastija; taip pat kilmę iš jos ir Ali sau priskyrė Fatimidai.
Fenilketonurija
miniatiūra|180px|right|Fenilalaninas Fenilketonurija – paveldima medžiagų apykaitos liga, sukelianti silpnaprotystę. Ši reta autosominiu recesyviniu būdu paveldima liga atsiranda dėl amino rūgšties fenilalanino, gaunamo su maistu, apykaitos sutrikimo organizme. Fenilalaninas – viena iš pagrindinių baltymą sudarančių nepakeičiamų aminorūgščių, kuri gaunama su maistu. Ji randama visuose baltymuose ir kai kuriuose saldikliuose (aspartame). Ligą sukelia biocheminiai sutrikimai, kuriuos vaikas paveldi iš abiejų tėvų. miniatiūra|250px|right|Imamas naujagimio kraujas tyrimui
Požymiai
Sergant šia liga trūksta fenilalaninhidroksilazės fermento, todėl amino rūgštis fenilalaninas nebepaverčiamas tirozinu ir kaupiasi organizme. Kadangi padidėjusiam fenilalanino kiekiui jautriausios yra smegenys, vyksta negrįžtami nervų sistemos pažeidimai: vystosi vidutinio ar sunkaus laipsnio protinis atsilikimas, kyla emocijų ir elgesio problemų. Visi naujagimiai per pirmas dvi paras yra ištiriami dėl šios ligos. Kraujyje nustačius padidėjusį fenilalaniną, naujagimiai pradedami gydyti nedelsiant, priešingu atveju tai trikdo normalų jų augimą ir smegenų vystymąsi. Liga progresuoja gana greitai: negydomo vaiko būklė labai pablogėja jau per pirmąjį jo gyvenimo pusmetį.
Elizabeth Gutiérrez
Elizabeth Gutiérrez Nevárez (g. 1979 m. balandžio 1 d.) – meksikiečių kilmės JAV aktorė ir modelis.
Fenilketonurija
Gydymas
Gydymo tikslas yra sumažinti fenilalanino, kuris įsisavinamas su maistu, gavimą naudojant specialią dietą. Fenilketonurija yra genetiškai paveldima medžiagų apykaitos liga, dėl kurios žmonės negali valgyti įprasto maisto. Ši dieta riboja natūralių baltymų vartojimą (kuriuose yra didelis fenilalanino kiekis) bei skiriami specialūs amino rūgščių mišiniai (bendram baltymų kiekiui organizme palaikyti). Tokios dietos privaloma kruopščiai laikytis visą gyvenimą, kai vartojami produktai, kuriuose nėra baltymų (nebaltyminiai makaronai, miltai, duona, sausainiai ir t. t.) ar jų yra labai mažai (vaisiai, daržovės, cukrus, augaliniai aliejai, medus). Visiškai vartoti negalima žuvies, mėsos, kiaušinių, sūrio, įvairių kruopų, ankštinių daržovių, šokolado, kakavos, saldiklių, miltinių produktų.
Elizabeth Gutiérrez
Biografija
Gutiérrez dalyvavo realybės šou „Protagonistas de Novela 2“. Kaip fotomodelis pasirodydavo programoje „The Price is Right“.
Paviesėjai
Paviesėjai – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 6 km į rytus nuo Kriaunų, prie Degučių ežero.
Elizabeth Gutiérrez
Biografija
Pirmoji telenovelė, kurioje Gutiérrez filmavosi kartu su savo vyru William Levy – „Olvidarte jamas“. Be to, jie taip pat kartu filmavosi seriale „Accoralada" („Spąstuose“). Pirmąjį pagrindinį vaidmenį Gutiérrez gavo seriale „Amor Comprado“ („Nupirkta meilė“), kuriame suvaidino Marianą Gomez. 2008 m. nusifilmavo Telemundo telenovelėje „El Rostro de Analia“ („Svetimas veidas“), sulaukusioje didžiulio populiarumo.
Fenilketonurija
Gydymas
Nuo gimimo gydomų vaikų intelektas yra normalus, nors intelekto koeficientas būna kiek žemesnis nei tėvų ar bendraamžių.
Gelovinė (ežeras)
Gelovinė – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajono vakaruose, 6,5 km į šiaurę nuo Merkinės, į vakarus nuo kelio. Ilgis šiaurės-pietryčių kryptimi 0,9 km, plotis iki 0,26 km. Altitudė 110,3 m. Ežero dubuo rininės kilmės. Krantai daug kur pelkėti, rytuose ir pietuose – statūs, aukšti. Ežerą supa Subartonių miškas. Gelovinės ežeru iš šiaurės į pietus prateka Straujos (Nemuno baseinas) intakas – Gelovinės upelis.
Fenilketonurija
Lietuvoje
Fenilketonurija – viena dažniausiai Lietuvoje pasitaikančių medžiagų apykaitos ligų. Nuo 1975 m. Lietuvoje vykdomas visuotinis naujagimių tikrinimas norint laiku diagnozuoti šią ligą. Ją diagnozavus, šeima su vaiku nukreipiama į Žmogaus genetikos centrą, kur juos konsultuoja, detaliau ištiria ir paskiria tinkamą gydymą. Lietuvoje vidutiniškai fenilketonurija nustatoma vienam iš 9000 naujagimių. Valstybė pacientams (vaikams ir suaugusiems) kompensuoja specialiosios paskirties maisto produktus, nes gydymas brangus – apie 10 tūkst. litų trims mėnesiams. Maisto produktai turintys aspartamo ženklinami užrašu ,,Turi fenilalanino šaltinį“.
Elizabeth Gutiérrez
Biografija
Moka anglų ir ispanų kalbas. Gyvena ir dirba Los Andžele (JAV). 2009 m. ji sudarė kontraktą su Televisa, kalbama, kad 1 metams. Nusifilmavo Seriale Corazon Salvaje (“Laukinė širdis“) ten atliko Rosendos vaidmenį. 2010 m. patvirtino, kad grįžta į Telemundo ir atliks pagrindinį vaidmenį seriale El Fantasma de Elena (“Elenos paslaptis“).
Gelovinė (ežeras)
Į šiaurę nuo ežero įsikūręs Gelovinės kaimelis.
Elizabeth Gutiérrez
Asmeninis gyvenimas
2003 m. dalyvaujant realybės šou, kuris buvo skirtas talentingiems jaunuoliams, norintiems tapti aktoriais Gutiérrez pradėjo susitikinėti su William Levy. Vienas kitam pajutę simpatiją, aktoriaus duonos paragauti užsimanę jaunuoliai, apie savo jausmus prabilo garsiai, tačiau poros santykiai nutrūko, kuomet Gutiérrez nepatiko naujo draugo dėmesį dalintis su kitomis merginomis. Ilgai nelaukusi mergina ėmė susitikinėti su kitu realybės šou dalyviu Ericku Eliasu. Tuomet Williamas užsimanė susigrąžinti Gutiérrez. Didelio populiarumo sulaukusio realybės šou dalyviai pasinėrė į meilės trikampį. Vis dėlto ši dramos kupina draugystė baigėsi Gutiérrez verdiktu – ji nusprendė likti su Williamu, o atstumtas Erickas mėgavosi realybės šou pergale.
Elizabeth Gutiérrez kartu su Williamu Levy gyveno Los Andžele, o 2006 m. susilaukė pirmagimio Christopherio Alexanderio. 2010 m. kovo 6 d. Gutiérrez pagimdė antrą atžalą – dukrą, vardu Kailey Alexandra Levy.
FC Codru Lozova
FC Codru – Moldavijos futbolo klubas iš Lozovos.
Slanimo apskritis (1507–1795)
Slanimo apskritis  – LDK Naugarduko vaivadijos administracinis-teritorinis vienetas egzistavęs nuo 1565 iki 1795 m. dabartinės Baltarusijos pietvakariuose. Apskrities centras – Slanimas.
Istorija
Apskritis įkurta 1507 m. XVII a. viduryje apskrityje buvo 88 176 gyventojai. Apskritis iki 1793 m. priklausė Naugarduko vaivadijai, 1793–1795 m. – naujai įkurtai Gardino vaivadijai, 1795 m. ją užėmė Rusijos imperija, kuri čia suformavo rusiškąją Slanimo apskritį.
Administracinis suskirstymas
Apskrities sudarymo metu ją sudarė Slanimo, Moučiadžio, Zietelos ir Sakalavičių seniūnijos. Didžiausios apskrities gyvenvietės – Slanimas, Ružanai, Liskovas, Zietela.
Elizabeth Gutiérrez
Asmeninis gyvenimas
2011 m. gegužės mėnesį pora paskelbė, kad po 8 metų praleistų drauge, išsiskyrė. Tačiau pasirodė informacijos, kad 2011 m. pabaigoje pora susitaikė.
Skujinė (Rokiškis)
Skujinė – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Lašų.
Vijoklinis sausmedis
Vijoklinis sausmedis (Lonicera periclymenum) – sausmedinių (Caprifoliaceae) šeimos, sausmedžio (Lonicera) genties augalas. Paplitęs didesnėje Europos dalyje, šiaurės Afrikoje. Arealas šiaurėje siekia pietų Norvegiją, Švediją. Lietuvoje natūraliai neauga, bet dažnai auginamas darželiuose, želdynuose.
Slovakijos vyrų ledo ritulio rinktinė
Slovakijos vyrų ledo ritulio rinktinė – komanda, atstovaujanti Slovakijai tarptautinėse ledo ritulio varžybose.
Vijoklinis sausmedis
Tai daugiametis krūminis vijoklis (liana). Auga besivyniodamas aplink medžius, sienas, atramas. Neretai gali pražudyti atraminį augalą, sustabdęs jo medžiagų apytaką. Lapai priešiniai, paprasti, lygiakraščiai, tamsiai žali, elipsiški, 4-6 cm ilgio. Žiedynai susitelkę po 3-12 šakų galuose. Žiedai vamzdiški, kreminės (iš vidaus) ir rausvos (iš išorės) spalvos, kvapnūs. Žydi gegužės-liepos mėnesiais. Dėl savo žiedo sandaros gali būti apdulkinami tik drugių sfinksų. Augalas medingas. Vaisius – tamsiai raudona uoga.
Vijoklinis sausmedis – šviesiamėgis augalas, augantis šviesiuose miškuose, krūmynuose, pamiškėse.
Nordskalis
Nordskalis  – kaimas Eisturojaus saloje, Fareruose. Nutolęs į šiaurę nuo Oyrio. 2006 m. duomenimis, kaime gyveno 257 gyventojai. 1932 m. pastatyta bažnyčia. 226 m ilgio tiltas, pastatytas 1976 m., jungia Nordskalį su Oyriu.
Kelno markė
Kelno markė  – metalų svorio vienetas, lygus 233,856 g. Jį XV a. antroje pusėje įvedė Danijos karalius Hansas.
Istorija
Kelno markė naudota kaip pagrindas monetų standartuose:
Apibrėžimas
Markė buvo apibrėžta kaip pusė svaro.
Galbrasčių valsčius
Galbrasčių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Karaliaučiaus krašte.
Istorija
Įkurtas 1874 m. balandžio 15 d. 1909 m. spalio 15 d. panaikintas priskiriant prie naujo Vėderaitiškių valsčiaus.
Gyvenvietės
Valsčiuje buvo 4 kaimai:
Stirniškis (Kriaunos)
Stirniškis – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Bobriškio, prie Sartų ežero.
Aukštrakiai (Šiauliai)
Aukštrakiai – buvęs kaimas Šiaulių rajono savivaldybės centrinėje dalyje, 9 km į šiaurę nuo Šiaulių, 2 km į rytus kelio, Gubernijos miške ir jo šiauriniame pakraštyje.
Geografija
Aukštrakiai – tai tarp miškų buvę du kaimai ir apie juos esančios aukštapelkės į rytus nuo Gubernijos miško. Aukštapelkė yra Mūšos ir Ventos upių baseinų takoskyroje. Miško centre yra didelis aukštesnio paviršiaus iškirsto miško plotas. Šią aukštumėlę visu perimetru juosia pelkės. Į šias pelkes vanduo iš niekur neatbėga, jos maitinasi krituliais. Iš pelkių pakraščių išteka du upeliai. Pietryčiuose neilgas upelis teka Pakarčiūnų ir Vinkšnėnų kaimų palaukėmis ir vadinasi Katarė. Upelis įteka į Kulpę. Dabar tai melioracijos griovys, kuris vasarą išdžiūsta. Vakaruose pelkių vanduo nubėga į Ringuvos upelį. Tai vandeningesnis ir ilgesnis upelis, kuris į vakarus nuo Kuršėnų įteka į Ventą. Šiuo metu pelkės yra gerokai apsausintos, iškasta keletas melioracijos griovių. Tačiau pelkių išnaikinti nepavyko.
Istorija
Aukštrakiai yra vienas jauniausių ir trumpiausiai egzistavusių kaimų. Aukštrakių pavadinimas atsirado XX a. pačioje pradžioje, kai Gubernijos dvaro savininkas Vladimiras Zubovas pradėjo masiškai kirsti mišką. Aukštumėlėje plynai iškirsto miško plotus (biržes) vadino lietuvišku žodžiu trakas. Kad atskirtų nuo šalia esančių pelkėtų kirtaviečių, aukštumėlės kirtavietes vadino Aukštrakiais. Iškirsto miško plote grafas kaimiečiams leido nemokamai išsirauti kelmus kurui. Susidarė plotai, kuriuose nebeaugo miškas, jie virto dirbama žeme. Šią žemę dvaras siūlė pirkti kaimiečiams. Už 100 rublių duodavo 6 ha naujos žemės. Tačiau beveik niekas nepirko. Laukai ilgokai buvo neapgyventi.
Rytinė aukštumėlės dalis buvo iškirsta dar A.Tyzenhauzo laikais. Joje įsikūrė Stirvaičių kaimas. Čia buvo nedidelis laukas geresnės žemės, todėl dvaras čia įkūrė palivarką. Greta dar buvo pora valstiečių sodybų. 1928 m. šis palivarkas išparceliuotas. Lietuviškos žemės reformos metais Aukštrakių ir Stirvaičių kaimuose labai pigiai žemės gavo keletas šeimų. Gyventojų padaugėjo.
Po Antrojo pasaulinio karo čia kolūkis nesusikūrė. Kaimyniniai kolūkiai tų žemių nenorėjo. Abu kaimai atiteko Šiaulių miškų ūkiui, tačiau kaimiečiams žemės buvo palikta tik po 0,5 ha, kita pavadinta fondine valstybine žeme, todėl niekas jos neapdirbo. Žmonės pradėjo iš kaimų bėgti. Galutinai gyventojus iškėlė melioracija.
Keletą metų laukais niekas nesirūpino. Apie 1985 m. šia teritorija susidomėjo „Elnio“ odų apdirbimo kombinatas. Jis čia įrengė keletą dumblo nusodinimo rezervuarų. Į juos automašinomis atveždavo skystas fabriko atliekas.
TSRS okupacijos metais kaimo apylinkėse stovėjo TSRS kariuomenės karinis dalinys, kurio statinius 1992 m. perėmė atsikūrusios Lietuvos kariuomenės Kunigaikščio Vaidoto atskirasis motorizuotasis desantinis batalionas. 1991 m. kaimo teritorijoje pradėta kurti pavojingų pramoninių atliekų saugykla, dab. UAB „Toksika“, vėliau pradėti statyti nauji Šiaulių miesto nuotekų valymo įrenginiai, 2007 m. įrengtas naujas Šiaulių miesto sąvartynas. 2009 m. pradėti statyti nuotekų dumblo utilizavimo įrenginiai, iš nuotekų dumblo išgaunamos dujos bus panaudotos elektros energijai gaminti. Aukštrakiai padeda švarintis Šiaulių miestui. Tačiau greta esantiems Vinkšnėnų ir Bridų kaimams tai papildoma tarša.
Gyventojai
1923 m. surašymo metu Aukštrakių viensėdyje buvo 1 ūkis su 8 gyventojais. Kaimas išnyko melioracijos metais, apie 1975 m.
4 Your Eyez Only
4 Your Eyez Only – ketvirtasis studijinis amerikiečių hiphopo atlikėjo J. Cole albumas, išleistas 2016 m. gruodžio 9 d., praėjus lygiai dvejiems metams nuo jo praeitojo albumo „2014 Forest Hills Drive“ išleidimo. Tai – pirmasis atlikėjo albumas, išleistas „Interscope“ leidybinės grupės. Albumo singlas „Deja Vu“ pasiekė septintąją vietą JAV „Billboard Hot 100“ singlų reitinge, o „Neighbors“ – tryliktąją.
Albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir, per pirmąją savaitę JAV pardavus 492 tūkstančius kopijų, debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas ketvirtuoju J. Cole įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. 2017 m. liepos mėnesio duomenimis, JAV parduota daugiau, nei milijonas albumo kopijų ir jis tapęs platininiu.
FK Monarhs-Flaminko
Rygos FK „Monarhs-Flaminko“ – Latvijos futbolo klubas iš Rygos. Sporto klubas „Monarch“ užsiima ledo rutuliu, futsalu ir lauko futbolu. Futbolo klubas šiuo metu vadinasi FK „Monarhs-Flaminko“, o futsale žinomi „Monarch-Vilki“ (2006/2007 m.) ir kitais pavadinimais.