cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mahdistų sukilimas
Istorija
Egiptiečiai siekė užvaldyti Sudaną nuo 1819 m. Muhamedo Alio žygio. Sudaniečiai nuolat priešinosi Egipto valdžiai. 1881 m. jie susibūrė apie Muhamedą Ahmadą ibn Abdulą, kuris pasiskelbė islamiškuoju mahdžiu, išvaduosiančiu Sudaną nuo svetimšalių. 1882 m. sudaniečiai apgulė pagrindinę egiptiečių tvirtovę Obeidą. Siekiant nutraukti apsiaustį iš Chartumo greitai buvo suorganizuota 8500 egiptiečių karių armija, vadovaujama britų pulkininko Viljamo Hikso. Jie pradėjo žygį nežinodami, kad mahdistai jau užėmė Obeidą ir užvaldė jo gausios provizijos sandėlius. 1883 m. lapkričio 3 d. netoli Obeido įvyko mūšis, kuriame britų ir egiptiečių armija buvo visiškai sutriuškinta. V. Hiksas ir jo štabas nužudyti. Sukilėliai užėmė Kordofaną ir Darfurą. Britai ir egiptiečiai paskubėjo evakuotis iš Sudano. Jų evakuaciją organizavęs generolas Čarlzas Džodžas Gordonas, užuot pasitraukęs, apsistojo Chartume tikėdamasis pats atkovoti valdžią britams. 1884 m. kovo 13 d. Chartumas buvo apsuptas mahdistų pajėgų. Po debatų britų štabe 1884 m. rugsėjo 19 d. išvaduoti generolo buvo pasiųstas kariuomenės dalinys, tačiau jis pavėlavo. Mahdistai užėmė Chartumą 1885 m. sausio 25 d. Generolas Č. Dž. Gordonas ir jo garnizonas buvo nužudyti. Po Chartumo užėmimo britai visiškai pasitraukė iš Sudano ir mahdistai pilnai perėmė valdžią šalyje.
1885 m. birželio 22 d. mahdžiu pasiskelbęs Muhamedas Achmadas ibn Abdula mirė, valdžia perėjo Chalifui Muhamedui Achmadui Abdulai. 1896 m. Sudanui pradėjo grėsti Prancūzijos ambicijos iš vakarų. Pamatę pavojų savo interesams, ypač dėl Nilo upės, britai nusprendė užkariauti Sudaną. 1896 m. birželį anglų ir egiptiečių pajėgos, vadovaujamos generolo majoro H. H. Kičenerio, įsiveržė į Sudaną. Per dvejus metus jie žygiavo palei Nilą Chartumo link kartu klodami geležinkelio liniją, kas jiems padėjo būti aprūpintiems provizija. Chalifas Abdula jiems beveik netrukdė, ataka ties Atbara 1898 m. balandžio 8 d. patyrė pralaimėjimą. Jis sutraukė savo pajėgas prie sostinės Omdurmano. 1898 m. rugsėjo 1 d. apie 25 tūkst. britų-egiptiečių armija susitiko mūšyje su apie 50 tūkst. sudaniečių pajėgomis prie Omdurmano. Chalifa Abdula tinkamai neįvertino priešininkų šaunamųjų ginklų pranašumo ir mahdistai dviejų dienų mūšį beviltiškai pralaimėjo. Jame britai panaudojo kulkosvaidžius su artilerija ir jame dalyvavo, tuomet karo korespondentas, Vinstonas Čerčilis. Chalifas Abdula su būriu palydovų bėgo į pietus ir žuvo kitais metais. Britai pradėjo kontroliuoti Sudaną.
Akis (Trakų r., Trakų sen., Kasčiukiškių km.)
Akis – ežerėlis Lietuvoje, Trakų rajone, 8,5 km į šiaurę nuo Trakų. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,15 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 138,5 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję, ištisai apaugę medžiais ir krūmynais. Pakrantėse stūkso miškas, į vakarus įsikūręs Kasčiukiškių kaimas. Ežeras nenutekantis, priklauso Bražuolės upės baseinui.
Pagedočiukas
Pagedočiukas – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Alėjų I, prie kelio, tarp Alėjos (netoli jos santakos su Gedote) ir Kerūlės upių.
Marijampolės geležinkelio stotis
Marijampolės geležinkelio stotis – geležinkelio stotis pietvakarių Lietuvoje, Marijampolės miesto centre, Stoties g. 2 pastate. Stoja traukiniai Kaunas–Marijampolė ir Vilnius–Krokuva.
thumb|left|Marijampolės geležinkelio stotis iš geležinkelio pusės
Istorija
1921–1923 m. nutiestas Kazlų Rūdos–Šeštokų geležinkelis. 1924 m. pastatytas ir atidarytas dabartinis stoties pastatas. 1994–1997 m. atlikti stoties pastato restauravimo darbai.
Majoriškiai (Klausučiai)
Majoriškiai – buvęs kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Klausučių.
Five Nights at Freddy's (kompiuterinis žaidimas)
Five Nights at Freddy's – 2014 m. siaubo kompiuterinis žaidimas, kurį sukūrė Scott Cawthon. Žaidimo veiksmas vyksta išgalvotoje šeimos picerijoje „Freddy Fazbear's Pizza“, kurioje žaidėjas atlieka apsaugos darbuotojo vaidmenį ir turi gintis nuo restorano animatroninių personažų, kurie naktį tampa judrūs ir žudantys.
Žaidimo idėją S. Cawthon sugalvojo po to, kai sulaukė kritikos dėl savo ankstesnio žaidimo „Chipper & Sons Lumber Co.“ dėl netyčia gąsdinančių personažų, kurių judesiai buvo panašūs į animatroninius. „Five Nights at Freddy's“, sukurtas per šešis mėnesius naudojant „Clickteam Fusion 2.5“ žaidimo variklį, 2014 m. rugpjūtį buvo išleistas asmeniniams kompiuteriams „Desura“ ir „Steam“ platformose. Vėliau žaidimas buvo išleistas iOS, Android, Nintendo Switch, PlayStation 4 ir Xbox One.
Kai žaidimas buvo išleistas, kritikai iš esmės teigiamai įvertino jo originalumą, paprastumą ir atmosferą, todėl jis greitai tapo kultiniu. Žaidimas labai išpopuliarėjo „YouTube“, kur tokie „YouTube“ turinio kūrėjai kaip Markiplier skelbė vaizdo įrašus apie jį. Žaidimo sėkmė lėmė medijos franšizės pradžią, įskaitant kelis tęsinius, knygas ir kitas prekes, taip pat kuriamą filmo adaptaciją. Dėl žaidimo populiarumo atsirado daugybė jo imitacijų ir fanų kurtų žaidimų.
2014 m. lapkritį išleistas tęsinys „Five Nights at Freddy's 2“.
Pagedotis
Pagedotis – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Alėjų I.
Suwon FC
„Suwon FC“ – Pietų Korėjos futbolo klubas iš Suvono.
Istorija
Klubo ištakos siekia 2003 m., kai buvo įkurtas Suwon FC.
2012 m. gruodžio 9 d. oficialiai pranešta apie klubo siekį tapti profesionaliu klubu.
2016 m. sezone debiutavo elito divizione, bet liko paskutinėje vietoje (12-ikti) ir iškrito į žemesnį divizioną.
Sezonai
Šaltiniai:
Spalvinė gama
Mėlyna ir raudona spalvos.
Aprangų pokyčiai
{| class="wikitable" style="text-align:center;" ! Gamintojai: Hummel (2017 m.)
Sudėtis
Atnaujinta; 2019 m. rugsėjo 12 d.
Plimuto broliai
Plimuto broliai (dar vadinami darbistais) – protestantų religinė grupė, kuri atskilo nuo Anglikonų bažnyčios; pirmoji kongregacija 1831 m. įkurta Plimute. Viena iš centrinių bendruomenės figūrų – buvęs anglikonų kunigas J. N. Darby. 1827 m. nutraukęs ryšius su Anglikonų bažnyčia, Plimute, Bristolyje, vėliau ir Šveicarijoje subūrė pirmąsias sekėjų grupes.
Sekdami pietizmo idėjomis, Plimuto broliai tvirtina, jog pasikliovus Šv. Dvasios veikimu ir laukiant Kristaus antrojo atėjimo, vadinamosios paruzijos, reikia sugrįžti prie ankstyvosios krikščionybės. Laikomasi griežtos moralės. Nors Plimuto broliai šliejasi prie evangelikų reformatų, atmeta jų organizacinę struktūrą, taip pat didžiumą religinių apeigų, dvasininkų pareigų.
1845 m. J. N. Darby sugrįžus į Angliją, Plimuto broliai suskilo į Darbio sekėjų Exclusive Brethren (paskui ji vėl skilo) ir Open Brethren. Pastaroji išlaikė kongregacinę valdymo formą ir ne tokius griežtus narystės reikalavimus. Teigiama, kad skilimą lėmė ginčai dėl doktrinos ir bažnyčios valdymo. Dauguma bendruomenių praktikuoja suaugusiųjų krikštą.
Plimuto brolių misionieriai veiklą vykdo įvairiuose kraštuose: šiaurės rytų Azijoje, Indijoje, Afrikos ir Pietų Amerikos valstybėse.
Kleša
Kleša ( – „teršalai“) – budizme mentaliniai veiksniai, proto teršalai, neleidžiantys ištrūkti iš samsaros ir pasiekti nirvanos. Sąmonėje klešos saugomos kaip sėklos (bydža), kurios tam tikru metu gali iškilti į paviršių ir veikti karmą. Jos pasireiškia kaip negatyvios reakcijos. Skiriamos 5 klešos: geismo, godumo (raga), neapykantos (patigha), nežinojimo (avidja), išdidumo (mana) ir pavydo (yršja).
KV Mechelen (moterys)
KV Mechelen arba KV Malines – Belgijos futbolo klubas iš Mecheleno. Šis straipsnis apie moterų futbolo ekipą žinomą Yellow-Red KV Mechelen pavadinimu.
Istorija
2003 m. buvo suformuota moterų ekipa. Rungtyniavo regioninėse pirmenybėse, Antrame divizione ir, galiausiai, Superlygoje.
Stadionai
Namų rungtynes žaidžia Mecheleno jaunimo akademijos stadione. Stadiono talpa – žiūrovai. Stadiono veja – dirbtinė danga.
Pagelužė
Pagelužė – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 13 km nuo Lielionių, prie Gelužio kaimo.
Akis (Trakų r., Aukštadvario sen.)
Akis – ežeras Lietuvoje, Trakų rajone, 5 km į šiaurės rytus nuo Aukštadvario. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,16 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 153 m. Krantai žemi, pelkėti. Aplink ežerą plyti pievos ir dirbami laukai. Pietuose išteka upelis link Strėvytės ežero (Strėvos upės baseinas). Šalia įsikūręs Gubiškių kaimas.
Antaviliai (Vilkaviškis)
Antaviliai – buvęs kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Girėnų, pasienyje su Rusija.
Tribute
Tribute – debiutinis studijinis britų atlikėjo John Newman albumas, išleistas 2013 m. spalio 14 d. Pirmasis albumo singlas „Love Me Again“ tapo hitu visame pasaulyje, pasiekdamas pirmąją vietą Jungtinės Karalystės „UK Singles Chart“ tope bei patekdamas į dešimtuką daugiau nei dešimtyje kitų pasaulio valstybių. Pats albumas susilaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje vietoje šalyje.
Ecce homo
Ecce homo (liet. štai žmogus) – lotyniški žodžiai, ištarti Poncijaus Piloto, Romos prokuratoriaus Judėjoje, kuriais jis, pasak Evangelijos pagal Joną (Jn 19, 4-6), antrą kartą po Jėzaus nuplakimo ir patyčių kreipėsi į priešiškai nusiteikusią minią. Tuo metu Jėzus buvo pririštas prie stulpo ir vainikuotas erškėčių vainiku. Šiais žodžiais Romos prokuratorius norėjo sukelti minios užuojautą kenčiančiam Jėzui Kristui ir padėti jam išvengti mirties bausmės ant kryžiaus. Ši scena yra dažnai vaizduojama krikščioniško meno kūriniuose.
Installation Sonore
Daina „La Guitaristic House Organization“ iš šio albumo buvo panaudota Windows XP programos Windows Media Player reklamai. Daina taip pat panaudota EA Sports žaidime „NHL 2000“.
Lengvoji atletika 1920 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Lengvoji atletika 1920 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyko šeštą kartą olimpinių žaidynių istorijoje. JAV rinktinė laimėjo daugiausiai medalių. Olimpiadoje vyko tik vyrų varžybos.
Retrospective
Retrospective – pirmasis prancūzų elektro grupės Rinôçérôse studijinis albumas. Jį grupė įrašė per dvejus metus, o išleido 1997 m.
O tempora, o mores!
thumb|250px|right|[[Markas Tulijus Ciceronas|Ciceronas senate sako kalbą prieš Katiliną, XIX a. freska]]
O tempora, o mores! (, taip pat Kokie laikai, kokie papročiai!) – vienas žinomiausių lotynų kalbos posakių, priskiriamų romėnų politikui, filosofui Markui Tulijui Ciceronui. Žodžių junginyje kartais įterpiamas dar vienas šauktukas – „O tempora! O mores!“, nors jis klasikinėje lotynų kalboje nebuvo naudojamas. Posakis dažniausiai vartojamas konstatuojant gyvenimo vertybių nuosmukį, pasmerkiant visą kartą, pabrėžiant negirdėtą įvykio charakterį.
Tai žymiausia Cicerono frazė iš „Pirmosios knygos prieš Katiliną“, laikoma romėnų oratorinio meno viršūne. Atskleisdamas Katilinos sąmokslo detales senato posėdyje, įžanginėje kalboje Ciceronas šia fraze išreiškė pasipiktinimą tiek sąmokslininko įžūlumu, kaip niekur nieko išdrįsusio ateiti į senatą, tiek ir Romos valdžios neveiklumu dėl nusikaltėlio, ketinusio pražudyti respubliką. Ciceronas tęsė, primindamas įvairius Romos istorijos laikotarpius, kai konsulai baudė mirties bausmėmis konspiratorius, turėdami ir daug menkesnius įrodymus, pagrįstus vien quasdam seditionum suspiciones (tam tikrais įtarimais dėl maišto) – Gajaus Grakcho nužudymo atvejis prie buvusio konsulo Lucijaus Opimijaus (skirsnis 2, eilutė 3).
Populiariojoje kultūroje
Komikų duetas Flanders and Swann šį posakį pavartojo, kai Flandersas sušuko „O tempora, O mores - Oh Times, Oh Daily Mirror!“
Frazę ištaria neblaivus poetas 1936 m. romantinėje komedijoje „Mr. Deeds Goes to Town“. Posakis pavartojamas pjesėje ir kino filme „Inherit the Wind“ (1960 m.), kur jį išreiškia ciniškas reporteris Hornbekas, nurodydamas miesto atsilikimą nuo šiuolaikinio mąstymo (čia apie Darvino evoliucijos teoriją).
Keletas lotyniškų posakių girdimi Asterikso ir Obelikso personažų komiškose scenose, vienas iš kurių „O tempora! O Mores!“.
Pakalniškiai (Panevėžys)
Pakalniškiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Naujamiesčio.
Istorija
1897 m. tyrinėjant pilkapyną rasta senovės Romos bronzinė segė su trikampe kojele, puošta emale. Kartu rasti bronziniai antsmilkiniai su užsegimu, įvairūs bronziniai kryžiniai kabučiai, du ritiniai smeigtukai, dvi masyvios apyrankės.
Švedijos futbolo varžybos 2015–2016 m.
Švedijos futbolo varžybos 2015-2016 m.
Kova dėl išlikimo
--
Pusfinalio rungtynės
Malmö FF nugalėjo rezultatu 3-2 ir pateko į finalą.
BK Häcken nugalėjo rezultatu 3-2 ir pateko į finalą.
Chapter Chaos Begins
Chapter Chaos Begins – šeštasis Anonymus studijinis albumas, išleistas 2006 metais.
Dharmačakra
thumb|150px|Stilizuota dharmačakra thumb|240px|Dharmačakra prie [[Džokhangas|Džokhango vienuolyno Lasoje]]
Dharmačakra ( 'dharmos ratas', ) – plačiai paplitęs budizmo simbolis, vaizduojamas kaip aštuonių stipinų ratas. Jis reiškia atgimimų ciklą ir momentą, kai Buda paskelbė keturias tauriąsias tiesas, stipinai – aštuonlinkį kelią.
Dharmos ratas, kaip manoma, išsivystė iš soliarinio simbolio, aptinkamo dar Indo slėnio civilizacijos mene. Vėliau ratas kaip ginklas (čakra) yra dievo Višnaus simbolis. Budizmas perėmė ratą kaip pagrindinį „rato sukėjo“ (čakravartino) arba „visuotinio valdovo“ simbolį, su kuriuo sutapatintas Budos mokymas apie dharmą. Spartus rato sukimasis reiškia greitą dvasinę transformaciją, kurią įgalina Budos mokymas. Kaip čakros ginklas, jis naikina iliuzijas ir trikdžius dvasiniame kelyje.
Tibeto budizme auksinė dharmačakra yra daugelio dievybių atributas, ypač Budos Vairočanos simbolis. Tibeto mene dharmačakra dažnai įkomponuojama kartu su lotosu bei šilkinėmis juostomis. Dharmačakra dažnai nuspalvinama keturiomis spalvomis, atitinkančiomis 4 pasaulio kryptis ir 4 budas.
Ikonografijoje dharmačakra pradėta vaizduoti apie III a. pr. m. e. Dharmačakra gausiai vaizduojama budistiniame mene, budistinių šalių heraldikoje. Ji taip pat pavaizduota ant Indijos vėliavos ir Indijos herbo kaip indiškai kultūrai bendras dharmos simbolis.
Gvantanamo kalėjimas
thumb|Delta stovykla Gvantanamo kalėjimas  – Jungtinių Amerikos Valstijų karinis kalėjimas, esantis JAV Gvantanamo įlankos karinėje jūrų bazėje, Gvantanamo įlankos pakrantėje, Kuboje. Amnesty International pasmerkė šio kalėjimo veiklą dėl šiurkščių žmogaus teisių pažeidimų: asmenų kalinimo neribotą laiką be teismo sprendimo, sulaikytųjų kankinimo. Dėl tų pačių priežasčių šis kalėjimas dar vadinamas „Amerikos gulagu”.
Five Nights at Freddy's 2
Five Nights at Freddy's 2 – 2014 m. siaubo kompiuterinis žaidimas, kurį sukūrė Scott Cawthon. Tai antroji „Five Nights at Freddy's“ serijos dalis ir pirmojo žaidimo priešistorė. Kaip ir jo pirmtakas, žaidimas vyksta išgalvotoje picerijoje, kurioje žaidėjas veikia kaip apsaugos darbuotojas, turintis gintis nuo priešiškai nusiteikusių animatroninių personažų, kurie naktimis klaidžioja po piceriją.
Pirmą kartą apie žaidimą S. Cawthon prabilo 2014 m. rugsėjį, praėjus vos mėnesiui po pirmojo žaidimo išleidimo. Jis buvo išleistas „Steam“ platformoje 2014 m. lapkričio 10 d., anksčiau nei planuota 2014 m. gruodžio 25 d.
2014 m. lapkričio 12 d. ir 2014 m. lapkričio 20 d. buvo išleistos mobiliosios žaidimo versijos Android ir iOS operacinėms sistemoms, o 2019 m. lapkričio 29 d. – Nintendo Switch, PlayStation 4 ir Xbox One.
Žaidimas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų atsiliepimų, kurie gyrė paniką sukeliančią žaidimo eigą, tačiau kritikavo jo sudėtingumą, palyginti su pirmtaku.
2015 m. kovo 2 d. buvo išleistas trečiasis serijos žaidimas „Five Nights at Freddy's 3“.
Pakalniškiai (Pasvalys)
Pakalniškiai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Pušaloto.
Dvaita vedanta
Dvaita vedanta ( „dveja vedanta“), dar žinoma kaip bhedavada, tatvavada – vienos iš 6 ortodoksinių hinduizmo mokyklų – vedantos – mokymas, kurį XIII a. išdėstė Madhva. Jo mokymo pagrindai išdėstyti komentaruose, skirtuose „Brahmasūtrai“, upanišadoms ir „Bhagavadgytai“.
Priešingai nei advaita vedanta, kuri teigia visos kūrinijos galutinę vienovę (monizmą), dvaita vedantos mokymas pabrėžia atskirtį tarp kosmoso sandų. Pasak Madhvos, yra 3 amžinos ontologinės esatys – dievas (Brahmātmeśvara arba Višnus), nuo jo priklausomos individualiosios sielos (džyvos) bei negyvoji gamta. Esti skirtumai tarp dievo ir individualiosios sielos, dievo ir negyvosios gamtos, individualiosios sielos ir negyvosios gamtos, tarp individualiųjų sielų ir tarp negyvosios gamtos kategorijų. Pagal dvaitą vedantą, dievo ir žmogaus netapatumas išlieka net pasiekus aukščiausią vienybę.
Dvaita vedanta yra vaišnavinis mokymas. Madhva upanišadų Brahmaną tapatina su Višnumi ir neigia jo nepažinumo principą. Pasak dvaitinio mokymo, dievas yra asmeniškas ir savybiškas (saguna). Sielos laikomos dievybės atspindžiais, tačiau netapačiais pačiai dievybei.
Kai kurie ankstyvieji indologai, pvz., Džordžas Grirsonas Madhvos mokymą laikė esant paveiktą krikščioniškos teologijos.
Chaoso simbolis
Moorcocko teigimu, šį simbolį jis sugalvojo rašydamas Elriko iš Melnibonės istorijas XX a. septintojo dešimtmečio pradžioje. Pasak rašytojo, pirmą sykį tokį Chaoso simbolį, pagal jo instrukcijas, nupiešė dailininkas Jim Cawthorn kaip iliustraciją „Science Fantasy“ žurnalui su apsakymu apie Elriką. Vėliau simbolis pasirodė to paties Jim Cawthorn iliustruotame komikse „Stormbringer“ (1976 m.) pagal M. Moorcock kūrybą.
El Real de Santa Marija
El Real de Santa Marija  – gyvenvietė pietryčių Panamoje, Darjeno provincijoje, prie Tuiros, Čukunakės ir Pirės upių santakos. Pinoganos apygardos centras. Gyvenvietę supa džiunglės, sausumos kelių nėra.
Trepų I tvenkinys
Trepų I tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Tauragės rajone, 3 km į šiaurės vakarus nuo Skaudvilės, Trepų kaimo šiaurinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus Inkstilo upę (Ančios intakas) 2,4 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 0,24 km, plotis – iki 0,15 km. Yra 0,12 ha sala. Altitudė 105,5 m. Krantai žemi, šiaurėje ir rytuose apaugę medžiais. Šiaurinis tvenkinio krantas užpelkėjęs. Aplinkui daugiausia plyti pievos. Pasroviui iškart telkšo Trepų II tvenkinys. Tai didžiausias tvenkinys iš 6 Trepų tvenkinių kaskados.
Poltavos gubernija
Poltavos gubernija  – Rusijos imperijos gubernija kairiakrantės Ukrainos regione. Gubernijos administracinis centras buvo Poltava.
Suskirstymas
1913 m. gubernijoje buvo 15 apskričių:
Pagrindiniai miestai
1897 m. gyventojų surašymo duomenys:
Days Are Gone
Days Are Gone – debiutinis studijinis amerikiečių poproko grupės „Haim“ albumas, išleistas 2013 m. rugsėjo 27 d. Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje.
Jozefas Kopecas
thumb|Herbas „Kroje“ Jozefas Kopecas (1762 m. gegužės 15 d., Pinsko pavietas - 1827 m., Lušnevas, Gudija) - Lietuvos didžiosios kunigaikštystės karininkas, 1794 m. sukilimo dalyvis, 1795 m. carinės Rusijos ištremtas į Sibirą, etnografas, Kamčatkos tyrinėtojas, atsiminimų autorius.
Ignotas Potockis
Ignotas Potockis gali reikšti:
Jozefas Kopecas
Biografija
Gimė 1762 m. gegužės 16 d. smulkių rusėniškos kilmės Pinsko pavieto (A. Bonieckis nurodo ankstesnę J. Kopeco gimimo datą ir vietą - 1759 m., Vilnius) bajorų šeimoje. J. Kopecas buvo vienas iš keturių Pinsko rotmistro Stanislovo Kopeco (herbas Kroje) ir Onos Goslovskaitės sūnų. J. Kopecas atsiminimuose rašo, kad jo tėvas Sanislovas, Abiejų Tautų Respublikos įpėdinystės karo 1733-1735 m. metu rėmęs kandidatą į sostą Stanislovą Leščinskį ir už tai kalintas Gdansko tvirtovėje, mirė sulaukęs 97 metų, kliudytas arklio.
Šaltiniai
Jofefo Kopeco Sibiro tremties memuarai (lenkų kalba)
Nuorodos
.
Baltapetis ibis
Baltapilvis ibis (Pseudibis davisoni) – ibinių (Threskiornithidae) šeimos paukštis.
Išvaizda
Mažesnis už baltąjį gandrą. Kūno ilgis 75 – 85 cm. Patinai stambesni už pateles, jų snapai ilgesni. Plunksnų danga rudai juodos spalvos. Sparnai ir uodega mėlynai juodos spalvos, žvilgantys. Galva plika, tamsi. Aplink smakrą ir sprandą plikos žydrai baltos odos „apykaklė“. Kojos raudonos. Rainelė oranžiniai raudona. Snapas ilgas, šiek tiek išlenktas į apačią, gelsvai pilkos spalvos. Jauniklių plunksnų danga pilkai ruda. Ant melsvai balto pakaušio yra rudų plunksnų kuokštas. Rainelė pilkai ruda, kojos šviesiai gelsvos, pėdos baltos.
Paplitimas
Aptinkamas Kambodžos šiaurėje ir rytose, Vietnamo ir Laoso pietuose ir Kalimantano rytuose.
Biologija
Biotopas – ežerai, tvenkiniai, pelkės, lėtai tekantys upeliai, šlapynės ir ryžių laukai. Aktyvus dieną. Minta vabzdžiais, sraigėmis, kirmėlėmis, lervomis, buožgalviais, smulkiais vėžiagyviais, driežais, smulkiais žinduoliais ir paukščiais. Grobio ieško pavieniai arba nedidelėmis grupėmis.
Veisiasi pavieniai. Lizdą krauna medžiuose, 5 – 10 metrų aukštyje. Dėtyje 2- 4 kiaušiniai.
Apsaugos būklė
Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos duomenimis yra grėsmingai nykstanti rūšis. populiacijoje yra 670 suaugusių individų. Populiacijos mažėjimo priežastys: miškų kirtimas, šlapynių sausinimas ir medžioklė. Rūšies apsaugos priemonės:
Emil Andriuškevič
Emil Andriuškevič (g. 2004 m. spalio 7 d.) – Lietuvos futbolininkas, saugas. Atstovauja „Riterių“ klubui.
Karjera
Nuo 2016 m. vasaros atstovavo Vilniaus futbolo mokyklai, kurios ekipa žaidė U-14 pirmenybėse.
BFA
2021 m. pirmoje pusėje ir toliau atstovavo BFA, tačiau žaidė BFA B jaunimo ekipoje, kuri rungtyniavo Antroje lygoje.
FK Riteriai
2021 m. vasarą perėjo į „Riterių“ klubą, žaidė Riteriai B ekipoje, kuri dalyvavo Pirmoje lygoje.
Debiutas profesionaliame futbole įvyko 2021 m. lapkričio 28 d., kai sužaidė pirmas rungtynes A lygoje. „Riteriai“ žaidė su Kėdainių „Nevėžiu“ ir 64 minutę į aikštę buvo mestas jaunasis žaidėjas. Tuo metu rezultatas buvo 5:0. Galutinis rezultatas – 6:0. Tame sezone A lygoje pasirodė vienintelį kartą.
2022 m. nuo sezono pradžios tapo tuo žaidėju, kuris buvo metas į kovą po keitimų.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Žaidimas rinktinėje
Kitados buvo kviečiamas į Lietuvos jaunimo rinktines.
2019 m. Europos šiuolaikinės penkiakovės čempionatas
2019 m. Europos šiuolaikinės penkiakovės čempionatas – 27-asis geriausių Europos šiuolaikinės penkiakovės čempionatas, kuris vyko rugpjūčio 6 d. – rugpjūčio 11 d. Anglijos mieste Bate.
Čempionatas taip pat buvo atranka į Šiuolaikinės penkiakovės varžybas 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.
FC Telavi
FC Telavi – Gruzijos futbolo klubas iš Telavio. Namų rungtynes žaidžia miesto stadione.
Istorija
Klubas įkurtas 2016 m. Prielaidos įkurti naują klubą atsirado po to, kai bankrutavo iki tol Telavyje veikęs kitas klubas Kaxet'i T'elavi.
2018 m. sezone dalyvavo Erovnuli Liga 2 pirmenybėse. Užėmė penktą vietą. O Gruzijos futbolo taurės turnyre pasiekė pusfinalį.
2019 m. užėmė trečią vietą Liga 2 ir žaidė pereinamąsias rungtynes. Jose nugalėjo varžovus ir iškopė į aukščiausia lygą.
2020 m. debiutavo Erovnuli Liga (aukščiausioje šalies lygoje).
Grotrian-Steinweg
Grotrian-Steinweg – vokiečių akustinių pianinų gamintojas.
Trepų II tvenkinys
Trepų II tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Tauragės rajone, 3 km į šiaurės vakarus nuo Skaudvilės, Trepų kaimo šiaurinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus Inkstilo upę (Ančios intakas) 2,3 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,16 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 104,5 m. Krantai žemi. Rytinis krantas apaugęs medžiais. Priešsroviui iškart telkšo Trepų I tvenkinys, pasroviui iškart – Trepų III tvenkinys.
Grotrian-Steinweg
Istorija
Įmonė stabiliai augo ir 1913 m. turėjo 550 darbuotojų, 1920 m. − daugiau nei 1000 darbuotojų. Tuo metu pagamindavo 1600 pianinų per metus. Po Vilio ir Kurto mirties du Kurto sūnūs Ervinas (1899−) ir Helmutas (1900−) sugebėjo išlaikyti įmonę per Didžiosios depresijos ir Antrojo pasaulinio karo metus. 1948 m. jie atnaujino pianinų gamybą. Nuo 1956 m. įmonė remia pradedančiųjų Grotrian-Steinweg pianistų konkursą. Braunšveige buvo atidaryta visiškai nauja pianinų gamybos linija ir 1974 m. įmonės valdymas perėjo penktos kartos šeimos atstovui, Helmuto sūnui Knutui (1936−), kuris vadovavo iki 1999 m., kai įmonės direktoriumi tapo Burkhartas Šteinas. Apie 2001 m. įmonė, su apie 80 darbuotojų, pagamindavo 900 rankų darbo pianinų per metus, tarp kurių buvo 7 vertikalių pianinų ir 4 fortepijonų modeliai. 2015 m. dėl ekonominių sumetimų įmonės dalininkais tapo Kinijos Honkongo „Parsons“ grupė, muzikinių instrumentų gamintojai ir pardavėjai.
Birželio demokratinis judėjimas
Birželio demokratinis judėjimas (, juk uol mindžu hangdžėng) buvo demokratinių permainų Pietų Korėjos valdyme siekiantis judėjimas, sukėlęs didelio masto protestus visoje šalyje 1987 m. birželio 10-29 dienomis. Pritardamas gyventojų reikalavimams, tuometinis prezidentas Čion Duhan inicijavo demokratines reformas, kurios sudaro dabartinės Pietų Korėjos politinės sistemos pagrindą.
Priežastys
Čion Duhan prezidentavimas, nors ir užtikrinęs Pietų Korėjos ekonominį augimą, nacionalinį saugumą ir socialinį stabilumą, buvo stipriai kritikuojamas gyventojų dėl savo nedemokratiškumo. Prie to prisidėjo didelio atgarsio sulaukęs Kvandžu sukilimo numalšinimas, susidorojimai su politiniais oponentais, žodžio laisvės varžymas bei korupcijos skandalai. Šalyje auganti vidurinė klasė reikalavo pokyčių ir kartu su studentija buvo varomoji naujai gimstančio demokratinio judėjimo jėga. Perėjimui į demokratinį režimą neprieštaravo ir verslininkai, kurie norėjo daugiau laisvės nuo lig tol buvusio valstybės kišimosi į verslą. Be to, tarp aukštų armijos vadų nebuvo tokių, kurie siektų išlaikyti autoritarinį valdymą.
Čion Duhan kadencijai artėjant prie pabaigos, 1986 m. balandį buvo pradėtos derybos tarp valdančiosios Demokratinės Teisingumo (DTP) ir opozicinių partijų dėl būsimų prezidento rinkimų ir Konstitucijos pakeitimų. Abi pusės buvo už demokratizaciją, tačiau nesutarė dėl prezidento rinkimų formos. 1987 m. balandį Čion Duhan vienpusiškai nutraukė derybas ir pareiškė, jog prezidentas bus renkamas netiesioginiu būdu, parlamento. Tai sukėlė gyventojų nepasitenkinimą, prasidėjo studentų protestai. Valdžia suėminėjo jų organizatorius, taip sukeldama dar didesnį pasipriešinimą. Birželio 10 d. DTP paskelbė, jog kandidatu į prezidento postą iškelia savo narį No Tėu. Opozicija reaguodama kvietė žmones parodyti savo nepasitenkinimą ir išeiti į gatvęs. Tą dieną kilę protestai žymėjo Birželio demokratinio judėjimo pradžią.
Pagerniavė
Pagerniave vadinami kaimai Vilkaviškio rajone:
Birželio demokratinis judėjimas
Eiga
Birželio 10 d. prasidėjusios demonstracijos, sulaukdamos vis didesnio palaikymo, tapo masinėmis. Manoma, kad visos šalies mastu jose dalyvavo apie 6,5 mln. žmonių. 22 dieną Čion Duhan pareiškė apie derybų dėl būsimos reformos atnaujinimą, tačiau gyventojai tuo nebuvo patenkinti. Matydamas, kad protestų malšinimas jėga gali turėtų skaudžių pasekmių ir nenorėdamas sulaukti tarptautino pasmerkimo, ypač kai Pietų Korėja buvo dėmesio centre dėl joje vyksiančių 1988 m. olimpinių žaidynių, po savaitės prezidentas sutiko su visais iškeltais reikalavimais, taip nutraukdamas 19 dienų trukusius protestus.
Pasekmės
Birželio demokratinio judėjimo dėka 1987 m. spalį buvo priimti Konstitucijos pakeitimai, sustiprinę žmogaus teises, įvedę tiesioginius prezidento rinkimus ir sumažinę šios pareigybės galias, jas perduodant parlamentui. Jų įsigaliojimas 1988 m. vasario 25 d. žymi dabartinės Šeštosios respublikos pradžią.
Nepaisant gyventojų nepasitenkinimo esama valdančiąja partija, 1987 m. gruodį vykusius prezidento rinkimus laimėjo jos kandidatas No Tėu, nors ir surinkęs tik 36,6% balsų. Tokį rezultatą lėmė nesutarimai opozicijoje, kuri galiausiai iškėlė du kandidatus, taip suskaldžiusi gyventojų balsus į dvi dalis: Kim Jongsamas surinko 28%, o Kim Dedžiunas - 27%.
Akmenės tvenkinys
Akmenės tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Akmenės rajone, Akmenės miesto šiauriniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Akmenupio upelį (Dabikinės intakas) santakoje su A-2 upeliu 1,7 km nuo jo žiočių. Tvenkinys turi 2 atšakas – 0,24 km ir 0,22 km ilgio, plotis – iki 0,11 km. Yra 4 a sala. Altitudė 71,6 m. Krantai žemi, vietomis apaugę medžiais ir krūmais. Aplinkui plyti dirbami laukai. Į vakarus yra Akmenės II kaimas, į pietus - Akmenės III kaimas.
Kauko laiptai
Kauko laiptai – autentiški laiptai, jungiantys upių slėnyje plytintį Kauno miesto centrą ir Žaliakalnį, atkarpoje tarp Žemaičių ir Aukštaičių gatvių, Kauko alėjos pašlaitėje. Vienas iš tarpukario Kauno simbolių, dažnai palydimas „legendinių laiptų“ epitetu. Išlikusi pradinė laiptų tūrinė-erdvinė kompozicija, karo audras ir sovietmetį atlaikė originalūs elementai, mažosios architektūros formos. miniatiūra|220px|left|Viršutinė terasa nuo „[[Kauno vandenys|Kauno vandenų“ pusės. Buvusio baseino vieta]] miniatiūra|220px|left|Fontanas laiptų papėdėje
Kauko laiptų vardo kilmė turi dvi versijas. Pagal vieną, šis vardas siejamas su Kauko upeliu, tekėjusiu nuo Žaliakalnio šlaito į dabartinę Nepriklausomybės aikštę, kur tyvuliavo nedidelis Kauko ežerėlis. Kita versija – šios vietos yra mitinio herojaus Kauko valdos.
Istorija
Žemumoje įsikūrusio miesto šlaituose pastatyta dešimtys laiptų, kurie būtini dėl vietos reljefo ypatybių. Iki XX a. 3-iojo dešimtmečio visi Kauno laiptai buvo mediniai. Tik 1926 m. pradėta statyti pirmuosius akmeninius laiptus.
XX a. pradžioje Kaunui pradėjus plėstis į Žaliakalnio kalną, 1936 m. miesto centrą su nauju rajonu sujungė naujai pastatyti laiptai. Šioje vietoje būta trijų dalių baseino ir fontano, galėjusio pakilti iki 6 m aukščio. Prie vandens su žydinčiomis lelijomis buvo galima sutikti Kauno ponias su vientisais maudymosi kostiumėliais ir skrybėlėmis nuo saulės. Senieji gyventojai prisimena čia buvus ramybės ir poilsio oazę viduryje didelio miesto.
Pokaryje laiptai šiek tiek pakito. Viršutinėje Kauko laiptų terasoje sovietmečiu vietoj tarpukariu buvusio trijų lygių baseino buvo įrengtas vienas dirbtinis vandens telkinys ir pastatyta dailininko Bronislovo Zalenso skulptūra „Poilsis“. Vėliau, bėgant metams, laiptai nyko, nusidėvėjo danga, turėklai, ilgainiui viena puošniausių miesto erdvių tapo sunkiai atpažįstama.
2000 m. laiptų pradžioje po 25 metų pertraukos buvo atgaivintas 1936 m. įrengtas Kauko laiptų fontanas. Fontanų meistras Petras Ščiupokas parengė papėdės fontano rekonstrukcijos projektą ir pats jį įgyvendino. 2003 m. vyko dalinis Kauko laiptų ir dekoratyvinio baseino remontas su VDU Menų instituto magistrantų ir bendruomenės centro „Žaliakalnio aušra“ pagalba. Savitais bruožais išsiskirianti 1-ojo Žaliakalnio kultūrinio draustinio teritorija, besitęsianti nuo Perkūno alėjos iki Kauko laiptų 2007 m. buvo įrašyta į Kultūros vertybių registrą.
Apie Kauko alėjos apleistos infrastruktūros atnaujinimą pradėta diskutuoti 2014 m. 2018-2019 m. atlikta laiptų rekonstrukcija.
Architektūra
‎‎Kauko laiptai pastatyti natūraliai susiformavusios griovos vietoje pagal architekto Stasio Kudoko projektą. Laiptus suplanavo inžinierius Feliksas Vizbaras. Kūrėjai atsižvelgė ne tik į pagrindinę funkciją – jungti Žaliakalnio namų kvartalą su centru, bet taip pat skyrė daug dėmesio ir estetiniam vaizdui.
Po laiptų rekonstrukcijos vietoje neišvaizdaus ir nebeveikusio baseino teritorija buvo išgrįsta granitine danga su integruotais fontanais, pastatyti vienodo dizaino granito suoliukai, įrengtos poilsio aikštelės, be to, išsaugotas svarbus akcentas – skulptūra „Poilsis“. Šiltuoju metų laiku iš grindinio trykšta fontanai. Laiptų apšvietimo stulpai išdėstyti abejose tako pusėse. Tokio paties tipo šviestuvai įrengti ir laiptų viršuje, Kauko alėjoje. Taip apšviečiama ir gatvė, ir link laiptų besileidžiantis šlaitas. Išsaugotos autentiškos granitinės laiptų pakopos, restauruoti senieji turėklai. Laiptus juosiantys šlaitai sutvirtinti žalios vejos velėna, įrengta ant paklotų geotekstilinių demblių.
Pakalniškiai (Klaipėda)
Pakalniškiai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 6 km į rytus nuo Švėkšnos, prie Graumenos upelio. Priklauso Šalpėnų seniūnaitijai.
Geografija
Kaimas yra  10 km nuo Veiviržėnų, 9 km nuo Judrėnų, 6 km į rytus nuo Švėkšnos, 4 km nuo Šalpėnų. Žemė ribojasi su Bareikų, Kelvėtų (abu Veiviržėnų sen.); Kančaičių, Gedminaičių (abu Švėkšnos sen.) kaimais. Iš rytų ir pietų kaimą juosia Graumenos upė (hidrografinis draustinis, kairysis Šalpės intakas), iš vakarų – Judrė, kaimo ribose įtekanti į Grau­meną. Iš rytų prieina Medžioklės miškas. Pro kaimą eina kelias Švėkšna–Šalpėnai (4238) ir Legučiai–Pakalniškiai (2235). Kaime yra Pakalniškių, dar vadinamas Gedminaičių piliakalnis. Taip vadinama kalva yra Graumenos deš. krante, slėnyje, ap­juosta klampia pelke.
Kaimo pietvakariniame pakraštyje yra senos kapinaitės, o pietinėje dalyje prie Graumenos auga didžiulis ąžuolas (kamieno skersmuo per 2 m). Kaime veikė pradinė mokykla. Šiuo metu kaime veikia antkapinių paminklų dirbtuvė.
Istorija
1644 m. Švėkšnos dvaro inventoriuje minima sluzba Pakaliszkow Matutaičio vaitystėje (Woytowstwo Matutayciowe), Gyveno 3 šeimos. 1695 m. – sluzba Pakaliszek Augilowo vaitystėje (Woytowstwo Augilowe) įrašyta 5 šeimos. 1737 m. Švėkšnos bažnyčios katalikų registracijos knygoje įrašytos 7 šeimos, kuriose gyveno 48 žmonės, iš jų 18 vaikų. 1820 m., padalijus Švėkšnos dvaro valdą, Pakalniškių kaimas atiteko grafui Jurgiui Pliateriui, Gedminaičių dvaro savininkui. 1846 m. bažnyčios sudarytame sąraše minimos 8 šeimos, kuriose gyveno 74 žmonės, iš jų  24 samdiniai ir 3 kampinikai. 1923 m. Pakalniškių kaime buvo 13 ūkių, kuriuose buvo 73 gyventojai. Iki 1950 m. kaimas priklausė Švėkšnos valsčiui, Gedminaičių seniūnijai, vėliau – Šalpėnų, Judrėnų, Veiviržėnų apylinkėms. 2011 m. gyveno 41 gyventojas (21 vyras ir 20 moterų).
Vykdant žemės ūkio kolektyvizaciją, kai­me buvo įkurtas Pakalniškių (vėliau tapęs Nemuno) kolūkis. Kaime buvo karvidė, vištidė, garažai, sandėliai, nuo 1963 m. veikė parduotuvė. Po administracinių pertvarkymų kaimas prijungtas „Pažangos“, vėliau pervadintam „Šalpės“ kolūkiui.
Pakalniškiai (Girkalnis)
Pakalniškiai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Girkalnio.
Tiručirapalis
Tiručirapalis, dar žinomas kaip Tričinopolis  – miestas pietų Indijoje, vidurio Tamilnade, 322 km į pietvakarius nuo Čenajaus, ties Kaverio deltos pradžia (dalis miesto – Šrirangamo saloje). Metalo apdirbimo, odos apdirbimo, tekstilės, tabako, maisto pramonė. Brangakmenių apdirbimas, juvelyrika. Apylinkėse yra skalūnų kasyklos. Veikia keletas institutų, yra oro uostas, geležinkelio mazgas.
Dauguma Tiručirapalio gyventojų – hinduistai, yra ~20 % musulmonų, šiek tiek krikščionių, džainų, sikhų. Vyraujanti kalba – tamilų.
Miestas garsus savo hinduistinėmis šventyklomis – dauguma jų pastatytos Čolų imperijos laikais, su būdingomis aukštomis gopuromis. Žymiausios iš tokių yra Šivos Džambukešvaros (II a.), Samajapuramo Mariamanės, Šivos Erumbešvaros, Višnaus Ranganathasvamio (tikima, kad čia esti mokytojo Ramanudžos palaikai) ir kt. Taip pat yra katalikų Šv. Marijos katedra, Nadyro Šacho mečetė. Išlikusi miesto tvirtovė, karališkieji rūmai.
Pagelužys
Pagelužys – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 0,5 km į pietus nuo Klepočių, 2 km į šiaurės rytus nuo Lieponių. Kaimas įsikūręs prie senojo Vilniaus–Merkinės vieškelio (dabar krašto kelias 4047 Paluknys–Žėronys–Valkininkų geležinkelio stotis), šalia Gelužos upelio, nuo kurio ir kilo jo pavadinimas.
thumb|left|150px|Kryžius 1945 m. žuvusiems partizanams
Istorija
Minimas nuo XVIII a. pabaigoje. Pokario metais Pagelužio apylinkėse veikė Lietuvos partizanų būriai. Minint 60-ąsias enkavėdistų apsuptų partizanų žūties metines, 2005 m. buvo pastatytas Vyčio kryžiaus paminklas.
Lėbartų Aušros Vartų Dievo Motinos koplyčia
Lėbartų Aušros Vartų Dievo Motinos koplyčia – stačiatikių koplyčia, esanti Klaipėdos rajone, Dovilų seniūnijoje, Toleikių kaime esančose Lėbartų kapinėse, 6 km į pietryčius nuo Dovilų, prie kelio. Koplyčia stūkso kairėje pusėje nuo centrinio įėjimo į kapines esančiame neužlaidotame skverelyje. Nuo pagrindinių kapinių vartų lankytojus pasitinka ant fasado matoma Aušros Vartų Dievo Motinos, kurios vardu pavadinta ir pati koplyčia, mozaika. Koplyčia pastatyta 2008 m. Jos statybos iniciatoriai – Palangos Iveros Dievo Motinos ikonos parapijos stačiatikių bendruomenė.
Architektūra
Architektas Adomas Skiezgėlas projektuodamas koplyčią, stengėsi, kad ji savo išvaizda tiktų susirinkti įvairių konfesijų tikintiesiems ir būtų šiam kraštui būdingos architektūros. Pasak projekto autoriaus, koplyčia nėra skirta mirusiesiems šarvoti. Esą tai yra tik vieta, kurioje prieš laidojant galima atsisveikinti su mirusiaisiais arba ateiti jų pagedėti.
Vienas iš fasadų akcentų yra į centrinį taką atsukta siena su mozaikos technika atkurtu Aušros Vartų Dievo Motinos paveikslu (dail. Angelina Banytė su Arvydu Bumbliu). Meno kūriniui prireikė specialaus stiklo iš Venecijos, jis kurtas beveik metus, skaičiuojant nuo pradinių brėžinių. Šventovės grindys papuoštos iš akmens masės pagaminta mozaika. Pagrindiniai vidaus akcentai – priekyje stovinčios puošniai įrėmintos ikonos, nutapytos Rusijos Pamaskvio meistrų. Dešinėje pavaizduotas Šv. Jurgis, kairėje – Sopulingoji Dievo Motina, centre tarp jų stovi priekinės nišos nušviesta Golgota su Nukryžiuotuoju. Aušros vartų ikona jungia visus krikščionis – tiek stačiatikius, tiek ir katalikus. Prieš keletą šimtmečių kunigaikštis Algirdas atgabeno pirmąją tokią ikoną nuo Juodosios jūros krantų ir padovanojo ją savo žmonai Smolensko kunigaikštienei. Todėl ir ši koplyčia pašventinta šios garbingos ikonos vardu.
Koplyčioje stovi mediniai raižyti suolai, žvakių stalai. Bizantiško stiliaus biblijiniais motyvais išraižyti baldai atgabenti iš Salonikų (Graikija). Grindyse iš apskritimų sudėliota akmens grindų mozaika, primenanti kryžių (dail. Arvydas Bumblys). Koplyčios puošyboje panaudota kalvystės dirbinių: iš metalo nukaldinti kryžiai, laiptų tvorelė, durų detalės (aut. Linas Leščiauskas).
Teritorija aplink koplyčią neaptverta. Priešais pagrindinį įėjimą įrengta archimandrito Antonijaus Buravcevo (1938-2010) kapavietė.
Europos šiuolaikinės penkiakovės čempionatas
Europos šiuolaikinės penkiakovės čempionatas – kasmet vykstantis geriausių Europos šiuolaikinės penkiakovės sportininkų varžybos, kurias organizuoja Tarptautinė šiuolaikinės penkiakovės sąjunga.
Nuo 1987 m. Iki 2000 m. vyrai ir moterys varžėsi atskiruose čempionatuose.
Pagermantis
Pagermantis – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 6,5 km į šiaurės vakarus nuo Telšių, šalia Germanto ežero šiaurinio kranto, Pagermantės miške. Pro kaimą eina plentai bei, taip pat Vilniaus–Klaipėdos geležinkelis. Rytuose telka Gelžinupis, skiriantis Pagermantį nuo Paragų ir Vigantiškių. Šiaurėje kaimas siekia Šekščio ežerą.
Mechanical Bull
Mechanical Bull – šeštasis studijinis amerikiečių roko grupės „Kings of Leon“ albumas, išleistas 2013 m. rugsėjo 20 d. Jis susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje Jungtinėje Karalystėje bei antrojoje „Billboard 200“ albumų reitingų vietose.
Kruopių tvenkinys
Kruopių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Akmenės rajone, Kruopių miestelio pietinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus Debrėsčio upę (Šventupio intakas, Dabikinės upės baseinas) 10,1 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,27 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 81 m. Krantai žemi. Aplinkui plyti pievos. Į šiaurę yra senosios miestelio kapinės, į vakarus – buvusio Kruopių dvaro sodyba. Pietinėje pakrantėje yra įrengtas paplūdimys.
Trepų IV tvenkinys
Trepų IV tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Tauragės rajone, 2,5 km į šiaurės vakarus nuo Skaudvilės, Trepų kaimo centre. Sudarytas užtvenkus Inkstilo upę (Ančios intakas) 1,8 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,22 km, plotis – iki 0,05 km. Altitudė 98,9 m. Priešsroviui iškart telkšo Trepų III tvenkinys, pasroviui iškart – Trepų V tvenkinys. Tvenkinio krantai daugiausia žemi, apaugę parko medžiais. Tai mažiausias tvenkinys iš 6 Trepų tvenkinių kaskados.
FC Ševardeni-1906
FC Ševardeni-1906 – Gruzijos futbolo klubas iš Tbilisio. Namų rungtynes žaidžia „Ševardeni“ stadione.
Istorija
Klubas įkurtas 1906 m. Jaroslav Svatoš laikomas klubo įkūrėju. Jis iš savo gimtosios Čekijos pasikvietė keletą bičiulių ir subūrė klubą.
2018 m. sezone dalyvavo Erovnuli Liga 2 pirmenybėse. Užėmė šeštą vietą.
Podolės gubernija
Istorija
Kameneco sritis įkurta 1793 m. vietoje buvusių Podolės ir Braclavo vaivadijų, po Antrojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo. 1795 m. gegužės 12 d. ar liepos 16 d. ji reformuota į Podolės vietininkystę, kuri 1796 m. gruodžio 23 d. tapo Podolės gubernija.
Po Rusijos imperijos žlugimo gubernija 1925 m. birželio 3 d. atiteko Ukrainos TSR.
Suskirstymas
1913 m. gubernijoje buvo 12 apskričių:
Pagrindiniai miestai
1897 m. gyventojų surašymo duomenys:
Ramučių tvenkinys (Akmenė)
Ramučių tvenkinys arba Ramučių karjeras – karjero tvenkinys Lietuvoje, Akmenės rajone, Naujosios Akmenės šiauriniame pakraštyje. Suformuotas buvusio karjero vietoje. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 0,2 km, plotis – iki 0,17 km. Yra 0,12 ha sala. Altitudė 76,5 m. Krantai neaukšti, tik šiaurinis krantas aukštokas. Šiaurinėje pakrantėje stūkso miškelis, kitose pakrantėse plyti dirbami laukai. Vakaruose įsikūrusi Ramučių gyvenvietė, rytuose – Tilžės kaimas. Tvenkinys nenutekantis, priklauso Agluonos upės intako Žaro baseinui.
Fernando Santos
Fernandas Santušas arba Fernandas Manuelis Fernandešas da Kosta Santušas (Fernando Manuel Fernandes da Costa Santos. g. 1954 m. spalio 10 d.) – buvęs futbolininkas, o dabar futbolo treneris.
Trenerio karjera
Nuo 1987 m. dirba futbolo treneriu. Pirma stotelė buvo GD Estoril Praia ekipa. Tuo metu buvo trenerio asistentas. 1988 m. tapo šios ekipos vyr. treneriu.
2010 m. liepos 1 d. tapo Graikijos nacionalinės futbolo rinktinės vyr. treneriu.
Nuo 2014 m. rugsėjo 23 d. Portugalijos nacionalinės futbolo rinktinės vyr. treneris. Trenerio žodžiais tariant: Potugalija, tai ne tik Cristiano Ronaldo.
Porto
Portugalija
Asmeniniai
Indijos geografija
thumb|250px|Indijos topografinis žemėlapis Indijos geografija – Indijos Respublikos, esančios Pietų Azijoje, geografinės ir gamtinės sąlygos.
Geografinė padėtis
Indija ribojasi su Pakistanu vakaruose (sienos ilgis 3323 km), Kinija (3488 km) ir Nepalu (1751 km) šiaurėje, Butanu (699 km), Mianmaru (1643 km) ir Bangladešu (4096 km) šiaurės rytuose. Indijos–Kinijos siena vietomis ginčytina (Aksai Čino kraštas bei Tavango sritis Arunačal Pradeše). Šiaurinė Indijos–Pakistano sienos dalis taip pat ginčytina – Indija skelbia pretenzijas į visą Kašmyro kraštą, bet iš tiesų valdo tik Džamu ir Kašmyrą. Pasienyje nuolat vyksta ginkluoti susirėmimai (Kašmyro karas).
thumb|240px|Kalnuotas Ladako kraštovaizdis thumb|240px|Nilgirio kraštovaizdis
Indija užima Indostano pusiasalį, kuris susidarė Indijos plokštei susidūrus su Eurazijos plokšte. Sandūros vietoje iškilo Himalajai. Kranto linijos ilgis – ~7000 kilometrų. Krantai daugiausia žemi, smėlėti, nelabai vingiuoti, su lagūnomis. Vakaruose yra Kaččho įlanka ir Khambhato įlanka, juosiančios Kathiavaro pusiasalį. Indostano pusiasalio pietvakarinė pakrantė vadinama Malabaro krantu, pietrytinė – Koromandelio krantu.
Indijai Arabijos jūroje priklauso Lakadyvų salos, o Bengalijos įlankoje – Andamanų salos bei Nikobarų salos.
Paviršius
Valstybės šiauriniu pakraščiu iškilę aukščiausi pasaulio kalnai – Himalajai ir Karakorumas. Indijai priklauso jų 3 Himalajų dalys: didžiausia – į vakarus nuo Nepalo, aukščiausia – tarp Nepalo ir Butano (Sikimo Himalajai) ir kiek žemesnė – į rytus nuo Butano, Arunačal Pradešo valstijoje. Himalajų vakarinę dalį sudaro Šivaliko kalnai (aukštis 900–1300 m), Mažieji Himalajai (Pir Pandžalio kalnagūbris, didžiausias aukštis 5130 m) ir Didieji Himalajai (Garhvalio Himalajai su 7816 m aukščio Nanda Devi viršūne, Zaskaro kalnagūbris ir kita). Tarp Pir Pandžalio ir Didžiųjų Himalajų yra derlingas Kašmyro slėnis (aukštis 1500–1800 m). Tarp Karakorumo ir Zaskaro kalnagūbrių yra Ladako kalnagūbris (didžiausias aukštis 6175 m). Šalies šiaurės rytuose Himalajai žemėja ir pereina į Pietryčių Azijos kalnų sistemas – ten stūkso Mišmi, Asamo kalnus, Lušajaus, Manipuro ir Nagų kalnus.
Daugiau kaip pusę Indijos teritorijos (centrinį Indostaną) užima Dekano plokščiakalnis, sudarytss iš prekambro uolienų. Iš šonų jį juosia sprūdiniai kalnai – Vakarų Ghatai ir Rytų Ghatai. Tarp jų ir jūros kranto driekiasi siauros žemumos, o Dekano pietuose kyla Nilgiris (aukštis iki 2695 m), Anaimalajaus kalnai ir Kardamono kalnai. Plokščiakalnyje yra vulkaninių kalnagūbrių (Satpuros, Adžantos, Balaghato), plynaukščių (Baghelkando, Čhota Nagpuro).
Į šiaurę nuo Dekano plokščiakalnio iškilę Vindhjos kalnai, Aravali kalnagūbris, tarp jų – Malvos plynaukštė. Šie masyvai skiria Dekaną nuo aliuvinės Indo–Gangos lygumos. Ji driekiasi puslankiu lygiagrečiai su Himalajais, ir rytuose užsibaigia didele pelkėta Gangos–Brahmaputros delta.
Klimatas
thumb|240px|Musono lietaus debesys thumb|240px|Vidutinio kritulių kiekio žemėlapis Indijos klimatas subekvatorinis ir tropinis; musoninis. Būdingi dideli šilumos ir drėgmės pasiskirstymo skirtumai. Dėl musonų krypties kaitos ryškūs 2 pagrindiniai laikotarpiai: sausasis (gruodis–gegužė), kai pučia šiaurės rytų musonai, ir lietingasis (birželis–lapkritis), kai pučia pietvakarių musonai. Sausasis laikotarpis dvejopas: sausio–vasario orai palyginti vėsūs, saulėti, kovo–gegužės (arba iki birželio vidurio) – karšti. Daugiausia lyja birželį–rugsėjį. Spalis – pereinamasis laikotarpis; drėgna, bet lyja mažiau. Iki gruodžio musonai pasitraukia. Sausasis laikotarpis (su pereinamaisiais) trunka 8–9 mėnesius, Indo–Gangos lygumoje 9–10 mėnesių.
Sausiausia yra Tharo dykumoje (50–100 mm kritulių per metus), Ladake (100–300 mm), vidurio Dekane (300–400 mm) ir Pandžabe (400–500 mm). Indostano pusiasalio vakariniame krante iškrenta ~3000 mm, rytiniame krante ~1500 mm, Vakarų Bengalijoje, Vakarų Ghatų, Rytų Himalajų priešvėjiniuose šlaituose 2000–4000 mm kritulių per metus. Daugiausia kritulių sulaukia Rytų Himalajų pašlaitės Asamo kalnuose (11–12 000 mm per metus; Čerapundžis – viena lietingiausių pasaulio vietų).
Šalčiausią sausio mėnesį oro temperatūra Himalajų papėdėse laikosi ~15 °C (pačiuose kalnuose gerokai šalčiau – Kašmyro slėnyje iki –14 °C, Ladake iki –28 °C, aukštikalnėse iki –50 °C), einant į pietus šyla iki 27 °C Tamilnade. Gegužę (karščiausią mėnesį) visoje šalyje (išskyrus kalnus), oras įkaista vidutiniškai iki 25–30 °C, Tharo dykumoje – 35 °C.
Dažnai pasitaiko karščio bangos ir užsitęsusios sausros, o per musonus kyla katastrofiškų potvynių.