cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mažeikių jaunųjų gamtininkų stotis
Istorija
1985 m. lapkričio 1 d. buvo įsteigta Mažeikių jaunųjų gamtininkų stotis. Stoties pastato rekonstrukcijos projekto autorius – architektas R. Štakonas, statybos darbų vykdytojas (tuometinės) Elektrotechnikos gamyklos Kapitalinės statybos skyrius.
1986 m. birželio 1 d. oficialiai buvo baigtos JGS statybos, pasirašytas jų baigimo aktas.
1986 kovo 29 d. JGS direktore buvo paskirta Irena Varnienė, būrelių vadovai mokytojai antraeilininkai (I. Grigaliūnienė, E. Ligeikienė, E. Žemgulienė). 1986 m. 8 būrelius lankė 210 vaikų.
1986 m. rugpjūčio 25 d. metodininku pradėjo dirbti Algirdas Vilkas, 1988 m. liepos 1 d. pradėjęs eiti JGS direktoriaus pareigas; vėliau į JGS veiklą įsitraukė Jūratė Zaborienė (metodininkė).
1988 m. veikė net 26 būreliai, juos lankė net 390 mokinių, dirbo 19 vadovų.
2007 m. stotyje dirbo 7 pedagogai.
Būreliai
2007 m. JGS veikia 13 būrelių, juos lanko 134 mokiniai. JGS labiausiai lankomi yra jaunųjų biologų būreliai:
Tyrimai, projektai
JGS be aplinkotyrinės bei aplinkosauginės veiklos taip pat šviečia visuomenę. JGS palaiko ryšius su Lietuvos aplinkosauginėmis bei aplinkotyrinėmis organizacijomis, Lietuvos mokslų akademija, Zoologijos institutu (nuo 1987 m.).
1987 m. sausio mėn. buvo surengtas visuomeninė akcija - reidas „Baltasis badas“; jaunieji ornitologai netoli naftos perdirbimo gamyklos „Mažeikių nafta“ padėjo iškelti apie 1000 inkilų, tyrė aplinką.
1989 m. vasarą buvo atliekami ornitologiniai tyrimai Mažeikių rajono giriose (tyrimą vykdė ornitologų būrelio nariai), tyrimo rezultatai perduoti Vilniaus universiteto GMF Zoologijos katedrai.
JGS bendradarbiauja su LVTGO „Gelbėkit vaikus“ padalinio Vaiko dienos centru, globos namais.
Rogainys
Rogainys arba Dvorkai (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Дворки) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Nizovjės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Rogainīs prūsiškos kilmės. 1330 m. minimi Rogayn. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Karaliaučiaus apskrities, nuo 1939 m. Sembos apskrities kaimas. 1910 m. buvo 142 gyventojai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kenigsbergo rajono, vėliau Gurjevsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Nizovjės apylinkės kaimas.
Ąžuolijai (reikšmės)
Ąžuolijais vadinamos gyvenvietės:
Bielkiškė
Bielkiškė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 21 km į šiaurės rytus nuo Pabradės, erčioje tarp miškų, šalia Meros aukštupio. Apylinkėse eina plentas.
Krikštonių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Seirijų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Lazdijų rajonui. 1963 m. sausio 12 d. prijungta prie Noragėlių apylinkės ir Seirijų apylinkės.
NS Yamal
NS Yamal – Tarybų Sąjungos Arktika klasės atominis ledlaužis. Pavadintas Jamalo pusiasalio vardu.
Telšių rajono savivaldybė
Telšių rajono savivaldybė – administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje, Žemaitijoje. Administracinis centras – Telšiai.
NS Yamal
Ledlaužis į vandenį nuleistas 1986 m. Sankt Peterburgo Baltijos laivų statykloje. Daugiausiai naudojamas mokslinėms ekspedicijoms ir ekskursijoms.
Telšių rajono savivaldybė
Geografija
Rajonas yra kalvotoje Žemaičių aukštumoje. Svarbiausios kalvos yra Šatrija (228 m – aukščiausia vieta), Girgždūtė, Žąsūgalas, šiaurė patenka į Ventos vidurupio žemumą (prie Virvytės yra žemiausia rajono vieta – 84 m). Pro rajoną teka Virvytė su intakais Rešketa, Upyna, Patekla (Ventos baseinas), išteka Minija. Telkšo 50 ežerų (Telšių rajono ežerai; didžiausi – Lūkstas, Mastis), 6 tvenkiniai. Didžiausi miškai: Pareškečio, Alsėdžių-Pagermantės, Tryškių.
NS Yamal
Laivas turi dvigubą korpusą, kurio išorinės dalies storis siekia 45 mm, o vidinės – 25 mm. Laužyti ledą gali tiek judėdamas pirmyn, tiek atgal.
Telšių rajono savivaldybė
Geografija
Šiaurinėje dalyje yra nedidelė Žemaitijos nacionalinio parko dalis, pietuose – Varnių regioninis parkas.
NS Yamal
Ledlaužyje yra 50 kajučių keleiviams, 100 vietų valgykla, biblioteka, tinklinio aikštelė, gimnastikos salė, šildomas uždaras plaukimo baseinas, sauna ir ligoninė.
Telšių rajono savivaldybė
Geografija
Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -4,8 °C, liepos +16,5 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis 760–776 mm.
Istorija
Rajonas sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš buvusios Telšių apskrities 32 apylinkių ir Plungės apskrities 2 apylinkių. 1950–1953 m. priklausė Klaipėdos sričiai. 1962 m. prijungtos Varnių rajono 6 apylinkės, Kelmės rajono 4 apylinkės, dalis Užvenčio rajono ir Šiaulių rajono 2 apylinkės; 1 apylinkė perduota Plungės rajonui, 2 – Kelmės rajonui. 1963 m. prijungta dalis Mažeikių rajono gyvenviečių. 1968 ir 1972 m. šiek tiek pakeistos ribos.
1995 m. įsteigta Telšių rajono savivaldybė. 2009 m. vasario 26 d. savivaldybės tarybos nutarimu Nr. T1-35 įsteigtos 39 seniūnaitijos.
Gyvenvietės
Savivaldybės teritorijoje yra:
Didžiausios gyvenvietės (2021 m.):
Administracija
Atstovaujamoji valdžia – Telšių rajono savivaldybės taryba, vykdomoji valdžia – Telšių rajono savivaldybės administracija.
Seniūnijos
Savivaldybėje yra 11 seniūnijų (skliausteliuose – seniūno būstinė):
Švietimas ir ugdymas
Telšių rajono savivaldybėje yra šios mokyklos:
Smėlio maišas
Smėlio maišas (, angliškai dar vadinamas floodbag 'potvynio maišas') – maišas iš burlapo, polipropileninio audinio ar panašios medžiagos, pripiltas smėlio ar kitokio grunto. Naudojamas kaip įtvirtinimų elementas, sulaikantis kulkas ir skeveldras, arba kaip dambų elementas, sulaikantis vandenį. Taip pat gali būti naudojamas kaip balastas. Smėlio maišai patogūs, nes maišinis audeklas (burlapas) ir smėlys yra pigūs, o maišus galima pervežti tuščius ir tik reikiamoje vietoje pripilti smėlio.
1327 m.
1327 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Sen Klu
Sen Klu – miestas Prancūzijoje, Il de Franso regione, 9,6 km į vakarus nuo Paryžiaus. Įsikūręs ant Senos upės kranto.
Smėlio maišas
Apsauga nuo potvynių
Smėlio maišai naudojami kaip avarinės pagalbinės priemonės: Smėlio maišai nėra itin efektyvūs, nes pro tarpus tarp maišų ir pačius maišus vanduo sunkiasi. Jei maišai užpildyti molėtu ar panašiu gruntu, besiskverbiantis vanduo gali pro siūlus ar tarpus tarp siūlų išplauti smulkiąsias daleles.
Pavartojus sausi maišai gali būti ištuštinti ir laikomi sandėlyje iki kito karto. Šlapi maišai reikalauja dėmesio. Juos sušlapinęs vanduo galėjo būti užterštas chemikalais ar fekalinėmis nuotėkomis. Tokie maišai gali būti deginami ar šalinami į sąvartynus.
Sen Klu
Miestas pavadintas Klodoaldo, Chlodvigo I vaikaičio, garbei. Manoma, kad jis netoliese buvusioje Novigentumo gyvenvietėje ieškojo prieglobsčio. Jam mirus jis buvo kanonizuotas, o gyvenvietei buvo suteiktas Sanctus Clodoaldus pavadinimas.
Smėlio maišas
Fortifikacija
Smėlio maišai naudojami mažiausia nuo XVIII a. pabaigos. Anksčiau jie būdavo užpildomi kastuvais. Paskutiniais metais tam naudojamos mašinos.
Sen Klu
Miesto parke yra išlikę Sen Klu rūmų, pastatytų 1572 m. ir 1870 m. Prancūzijos-Prūsijos karo metu sunaikintų gaisro, liekanų. Rūmai buvo keleto Prancūzijos valdovų rezidencija ir prieš Prancūzijos revoliuciją buvo pagrindine Orleaniečių rezidencija šalyje. Šie rūmai buvo ta vieta, kur 1799 m. Napoleonas Bonapartas įvykdė perversmą prieš Prancūzijos Direktoriją, taip užimdamas valdžią.
Smėlio maišas
Fortifikacija
Smėlio maišai naudojami įrengiant lauko įtvirtinimus arba kaip laikinos priemones saugant civilinius objektus. Dėl pigumo iš smėlio maišų galima sudaryti didelius apsauginius pylimus, barjerus, sieneles ir pan. Gana laisvo smėlio maišuose trintis ir gausybė smulkių oro tarpelių smėlyje padaro smėlio maišus efektyviu sprogimo bangą sugeriančiu barjeru.
Fortifikacijoje naudojamų maišų matmenys ir masė yra parinkti tokie, kad smėlio maišus būtų galima suguldyti užklojant kaip plytas mūre ir kad jie būtų ne pernelyg sunkūs kilnoti ir pernešti. Smėlio maišai gali būti naudojami gruntiniams šlaitams (pvz., pylimų) iškloti ar sienelėms statyti. Kadangi paprasti burlapiniai maišai gana greitai yra, įtvirtinimai iš maišų, kurie turi išlikti ilgam, būna nutepami cemento skiediniu. Tai padidina maišų atsparumą tiek puvimui, tiek mechaniniams pažeidimams. Smėlio maišai iš dako laiko gerokai ilgiau nei burlapiniai, todėl statant ilgam laikui numatytus maišinius įtvirtinimus jie tinkamesni. Tačiau šiais laikais dauguma kariškių naudojamų smėlio maišų yra iš polipropileninio austo audeklo, kuris yra atsparus puvimui.
1327 m.
Mirtys
Nedatuota
Sen Klu
Istorija
1966–1989 m. mieste veikė Interpolo būstinė.
Nelė Gricienė-Narbutaitė
Nelė Gricienė-Narbutaitė (g. 1937 m. kovo 11 d. Raubonių k., Pasvalio r.) – choro dirigentė ir pedagogė.
Biografija
1952–1956 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos technikume (dėst. A. Karaška). 1965–1970 m. choro dirigavimo studijas neakivaizdiniu būdu tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (prof. A. Budriūno, doc. P. Bekerio ir dėst. A. Jurgučio klasės).
1956–1958 m. dėstė muziką ir vadovavo moksleivių chorams Eišiškių vidurinėje mokykloje. 1958–1960 m. mokytojavo Vilniuje. 1960–1963 m. Maskvos Žaliosios zonos Mytiščių rajono Dolgoprudnos vidurinės mokyklos, 1963–1965 m. Kaliningrado srities Černiachovskio 2-osios vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų vadovė. 1965–1968 m. Černiachovskio pedagoginės mokyklos muzikos skyriaus vedėja, dirigavimo ir chorvedybos dėstytoja, choro studijos vadovė. Su choru parengė ir stambių šiuolaikinių kompozitorių kūrinių.
Nuo 1968 m. Klaipėdos pedagoginės mokyklos dėstytoja, 1969–1997 m. Klaipėdos Stasio Šimkaus aukštesniosios muzikos mokyklos (konservatorijos) choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, 1975–1985 m. vaikų choro studijos prie minėtos mokyklos vadovė. Choras dalyvavo koncertuose ir kituose kultūros renginiuose. 1990–1991 m. Stasio Šimkaus aukštesniosios muzikos mokyklos mišriojo choro vadovė. Parengė J. Naujalio „Mišias Švenčiausių Kristaus Žaizdų garbei" ir su mokyklos kameriniu orkestru atliko Kretingos pranciškonų bažnyčioje ir Klaipėdoje. Choras dalyvavo dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose.
Nuo 1968 m. Klaipėdos berniukų choro „Gintarėlis" chormeisterė, 1969–1973 m. meno vadovė ir dirigentė. Chorą paruošė įvairiems kultūros renginiams Klaipėdoje ir 1970 m. respublikinei dainų šventei Vilniuje. 1973–1975 m. dirbo Klaipėdos jūrų prekybos kultūros rūmų vaikų choro vadove – parengė jį 1975 m. respublikinei dainų šventei. 1969–1970 m. talkino Klaipėdos dramos teatrui parenkant spektakliams muzikinį apipavidalinimą ir rengiant chorinius numerius.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Vengrijos futbolo varžybos 1959–1960 m.
Vengrijos futbolo varžybos 1959–1960 m.
Asbestas (Rusija)
Asbestas  – miestas Rusijoje, Sverdlovsko srityje, prie Didžiojo Refto upės, apie 55 km į šiaurės rytus nuo Jekaterinburgo. 81 200 gyventojų (2000 m.).
Istorija
1889 m. prie Baženovo asbesto telkinio kūrėsi Kudelkos gyvenvietė, vėliau pavadinta Asbestu. Miesto teisės nuo 1933 m.
Ekonomika
Veikia asbesto sodrinimo kombinatas, asbesto techninių dirbinių gamyba. Yra Asbesto mokslinių tyrimų institutas, Geologijos muziejus, Asbesto kraštotyros muziejus.
Lietuviai
Po Antrojo pasaulinio karo prie Asbesto veikė daug lagerių. 1952 m. juose buvo 7650 kalinių, iš jų 131 lietuvis. Kaliniai dirbo Baženovo asbesto kasyklose.
Euro 2012/A grupė
EURO 2012 A grupė – viena iš keturių pirmojo etapo grupių. Pirmosios grupės rungtynės sužaistos 2012 m. birželio 8 dieną, paskutinės – birželio 16 dieną. Grupėje žaidė Lenkijos, Graikijos, Rusijos ir Čekijos rintkinės.
Pirmos dvi grupės komandos pateko į kitą etapą.
Deividas Matulionis
Deividas Matulionis (g. 1963 m. rugsėjo 2 d. Lietuva) – diplomatas, ambasadorius, buvęs LR Ministro pirmininko kancleris.
Biografija
1986 m. baigė Vilniaus universiteto Pramonės ekonomikos fakultetą. 1986–1991 m. VU EF Ekonominės teorijos katedros asistentas.
1991–1993 m. LR Užsienio reikalų ministerijos (URM) Šiaurės Europos šalių skyriaus vyresnysis specialistas, pirmasis sekretorius. 1993–1994 m. buvo LR laikinasis reikalų patikėtinis Estijos Respublikoje, 1994 m. LR ambasados Estijoje patarėjas, 1994–1995 m. LR ambasados Norvegijos Karalystėje patarėjas, 1995–1997 m. LR ambasados Danijos Karalystėje patarėjas.
1997–1998 m. – URM Šiaurės Europos šalių skyriaus vedėjas, 1998 m. LR URM Vakarų Europos šalių skyriaus vedėjas, 1998–2001 m. – LR Vyriausybės patarėjas tarptautinių santykių klausimais.
2001–2006 m. LR nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Danijos Karalystėje, Islandijos Respublikai, 2006–2007 m. LR URM Ekonominio saugumo politikos departamento direktorius, 2007–2009 m. LR URM valstybės sekretorius. 2009–2012 m. LR Ministro Pirmininko kancleris.
2012–2017 m. Lietuvos ambasadorius Vokietijoje.
2017–2018 m. Ministro pirmininko S. Skvernelio patarėjas tarptautiniais klausimais. 2018–2020 m. Vyriausybės vicekancleris. Nuo 2020 m. Lietuvos nuolatinis atstovas Šiaurės Atlanto Taryboje.
Tineviče Malė
Tineviče Malė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Narevo valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į pietvakarius nuo Narevo, apie 15 km į šiaurės vakarus nuo Hainuvkos ir apie 36 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Deividas Matulionis
Biografija
2011 m. žurnalo „Veidas“ rinkimuose paskelbtas Metų valstybės tarnautoju.
Vedęs, turi du vaikus. Moka anglų, vokiečių, rusų bei danų kalbas.
Naudžiūnai
Naudžiūnai – kaimas Birštono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Birštono viensėdžio, prie kelio, netoli Nemuno dešiniojo kranto.
Oficiali versija
Oficiali versija – 1985 m. Argentinoje sukurta drama, laimėjusi Oskarą geriausio užsienio filmo kategorijoje.
Turinys
Filmo veiksmas vyksta Argentinoje 1983 m., kur karinis režimas neseniai neteko valdžios. Roberto Ibanezas yra sėkmingas verslininkas, jo žmona Alicija – istorijos mokytoja, kuriai sunku prisitaikyti prie kitokių naujosios šalies istorijos vertinimų. Jiedu auginą mažametę dukterį, tačiau kad ši iš tiesų yra įvaikinta, nežino net artimiausi šeimos draugai.
Į miestą sugrįžta šeimos draugė Ana, kažkada persekiota režimo ir priversta bėgti iš šalies. Kartą vakare, padauginusi alkoholio, ji pradeda pasakoti, kokius kankinimus teko patirti jai ir kitiems režimui neįtikusiems žmonėms. Išgirdusi, kad iš suimtų moterų buvo atimami ką tik gimę vaikai ir tiesiog parduodami jų neturinčioms šeimoms, Alicija bando iškvosti vyrą apie jų dukterį, tačiau veltui. Nepaisant šio pasipriešinimo, moteris nusprendžia rasti savo dukters tikrąją motiną, o jeigu ši mirusi – jos giminaičius.
1328 m.
1328 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
S. Daukanto atminimo ąžuolas
thumb|right|250px|S. Daukanto atminimo ąžuolas Simono Daukanto atminimo ąžuolas – atminimo ąžuolas Vilniuje, senamiestyje, pasodintas Lietuvos švietėjo S.Daukanto garbei. Tai paprastasis ąžuolas (Quercus robur), augantis S. Daukanto kieme prie Vilniaus universiteto Filologijos fakulteto. S. Daukanto atminimo ąžuolas nuo 1996 m. gegužės 29 d. yra Vilniaus miesto savivaldybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas.
Istorija
S. Daukanto ėjimas pėstute iš Žemaitijos į Vilnių buvo paminėtas ąžuoliuko pasodinimu – iš jo gimtinės. Tai parodo, kaip Daukantas norėjo mokytis Vilniaus universitete. Šis ąžuolas dabar puikuojasi Vilniaus universiteto kiemelyje. Jis pasodintas universiteto 400 metų sukakties proga, tačiau pirmasis neprigijo, teko persodinti Sirvydo kieme, o Daukanto kieme sodinti antrąjį. Tačiau neprigijo ir tas, vėl perkeltas į Sirvydo kiemą, kur abu jie auga puikiai. Tad dabar kieme augantis ąžuolas yra jau trečiasis.
Valdemaras Chomičius
Valdemaras Chomičius (g. 1959 m. gegužės 4 d. Kaune) – Lietuvos krepšininkas, olimpinis čempionas, krepšinio treneris.
Buvo Kauno „Žalgirio“ krepšininkas, vėliau žaidė Ispanijoje, Italijoje, Belgijoje, vėl Lietuvoje. 2009 m. birželio 3 d. tapo Kazanės „Unics“ vyriausiuoju treneriu. 2010 m. liepos 7 d. - 2012 m. buvo Liubercų „Triumf“ vyriausiuoju treneriu. 2012 - 2016 m. dirbo Dnipro „Dnipro“ vyriausiuoju treneriu. 2016 m. tapo Permės „Parma" vyriausiuoju treneriu.
2018 m. balandžio pabaigoje buvo paskirtas Alytaus "Dzūkijos" vyr. treneriu, kai su sveikatos problemomis susidūrė estas Alar Varrak.
Šeima
Antroji žmona Agnė (2012 m. birželis - dabar)
Vyras, garbė, kerštas
Vyras, garbė, kerštas – 1967 m. sukurtas vesternas, laisva Prosper Mérimée kūrinio „Karmen“ interpretacija.
Fryzai (arkliai)
Fryzai – arklių veislė, išvesta XVIII a. Fryzijos provincijoje (Nyderlandai).
Vyras, garbė, kerštas
Turinys
Ispanas seržantas Chosė įsimyli paslaptingą čigonę Karmen, kurią priverstas suimti dėl sukeltų muštynių. Mergina paprašo jo neuždėti jai antrankių, kad nepatirtų gėdos prieš artimuosius, tačiau, nutaikiusi progą, pasprunka. Už tai Chosė pats įkalinamas, o vėliau paleidžiamas ir netenka laipsnio. Vėl susitikęs Karmen, jis nesugeba jai atsispirti ir tampa gaujos, kuriai vadovauja šios vyras Garsija, nariu. Iš meilės seržantas priverstas paminti savo principus, tačiau Karmen tik naudojasi patikliu įsimylėjėliu, šiuo manipuliuodama ir siekdama savo tikslų...
Fryzai (arkliai)
Šios veislės žirgai yra 155-175 cm aukščio, visuomet būna juodi, jokios kitos spalvos neleistinos, nebent nedidelės baltos žvaigždutės ant kaktos. Jų karčiai ir uodega beveik visuomet būna truputį banguoti, taip pat jie turi šepetukus (plaukai esantys ant kojų prie kanopų). Fryzai yra naudojami kaip kinkomieji ar jojamieji arkliai.
Lingonai
thumb|350px|[[Galija|Galijos žemėlapis, kuriame apytiksliai parodytos lingonų žemės (piečiau Belgikos pietinio kyšulio).]] Lingonai  – keltų gentis, gyvenusi Galijoje ties Senos ir Marnos ištakomis.
Fryzai (arkliai)
Labai paplitę Europoje. Ypač mėgiami turizmo srityje, o varžybose tempia tradicinius fryzų vežimaičius.
Lingonai
Dalis lingonų maždaug 400 m. pr. m. e. persikėlė per Alpes ir apsigyveno Cizalpinėje Galijoje (Š. Italija) ties Po upės žiotimis. Šie lingonai buvo dalis keltų genčių antplūdžio, kuriame dalyvavo ir bojai bei senonai ((Polybius, Histories ii.17). Gali būti, kad lingonai 390 m. pr. m. e. dalyvavo plėšiant Romą.
Galijos lingonai I a. buvo romanizuoti, jie gyveno turtingoje urbanizuotoje visuomenėje Langro (Langres) ir Dižono (Dijon) regione, kaldino savo monetas. Tačiau 69 m. jie įsivėlė į batavų sukilimą, kurį aprašė Tacitas.
Strategijos žinovas Sekstas Julijus Frontinas (Sextus Julius Frontinus), seniausio išlikusio romėnų karybos vadovėlio „Strategematicon“ autorius, taip aprašė lingonus:
Jų sostinė vadinosi Andematunas (Andematunnum), vėliau – Lingonas, o dabar – Langras (Aukštutinės Marnos departamentas, Prancūzija). Miestas buvo pastatytas ant uolingo kyšulio virš Marnos upės, jame iki šiol likę dalis viduramžių įtvirtinimų, iš kurių atsiveria panoraminis vaizdas į Marnos slėnį, Langro plynaukštę ir Vogėzų kalnus.
Šv. Mamo katedra, pastatyta Burgundijos romaniniame stiliuje, pradžioje buvo senovinės Lingonų vyskupijos, besivaržiusios su Dižono vyskupija, katedra. Trys iš pirmųjų vyskupų tapo kankiniais apie 407 m. įsiveržus vandalams.
Romėnų Britanijoje II ir III a., sprendžiant pagal įrašus ir štampuotą keramiką, stovėjo dvi lingonų kohortos, suformuotos iš lingonų, gyvenusių Dižono ir Langro regione.
Narmada
Narmada, dar žinoma kaip Narbada – upė Indijoje, Indostano pusiasalio šiaurėje. Prasideda Maikalo kalnuose, teka į vakarus giliu slėniu, Dekano plokščiakalnio šiaurės vakariniu pakraščiu. Prateka Madja Pradešo, Maharaštros ir Gudžarato valstijas. Įteka į Arabijos jūros Kambėjaus įlanką; sudaro estuariją.
Būdingi vasaros poplūdžiai. Žemupyje upės vanduo naudojamas drėkinimui. Upė laivuojama (ypač liūčių laikotarpiu). Prie Narmados įsikūręs Džabalpūro miestas.
Pini Geršonas
thumb|right|260ox|P. Geršonas Pini Geršonas (Pinhas Gershon; g. 1951 m. lapkričio 13 d.) – vienas geriausių Izraelio trenerių.
Jis atvedė į pergalę Eurolygoje Tel Avivo „Maccabi“ klubą, visą savo karjerą dirbo tik Izraelio komandose. Po 2000–2001 metų sėkmingo sezono buvo nusprendęs baigti karjerą, tačiau po poros metų grįžo į Tel Avivą padėti komandai laimėti šiame mieste rengtą Eurolygos finalą, o po šios pergalės dar dvejus metus dirbo „Maccabi“ komandoje, o po nesėkmingai susiklosčiusio Eurolygos finalo paliko komandą ir perėjo į Pirėjo „Olympiacos“ komandą kurioje pakeitė iki tol vyr. treneriu buvusį Joną Kazlauską.
Vengrijos futbolo varžybos 1960–1961 m.
Vengrijos futbolo varžybos 1960–1961 m.
Šema
Šema, Šma arba Šema Jisrael  – pagrindinė malda judaizme. Ji kalbama du kartus per dieną – ryte ir vakare. Ši malda yra sudaryta iš trijų Toros ištraukų: Įst 6,4-9; Įst 11,13-21; Sk 15,37-41.
Žodžio VIEŠPATS reikšmė
Čia žodis visom didžiosiom raidėm VIEŠPATS yra rašomas vietoj tikrinio dievo vardo Jahvė, tačiau pagal žodinę tradiciją šis vardas iš pagarbos nėra tariamas, vietoj vardo Jahvė yra tariamas žodis Adonai arba HaŠem.
Drobiškiai
Drobiškiai – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje. Aplinkiniai kaimai – Normainiai, Normanėliai, Juškonys (425 gyv.). Įsikūrusi ŽŪB „Dera“ (veiklos sritys – sandėliavimas, saugojimo paslaugos, įranga). Buvo Drobiškių dvaras (išlikę dvaro sodybos fragmentai). Į rytus plyti Drobiškių miškas.
Marianuvas (Vengruvo apskritis)
Marianuvas  – kaimas Lenkijos rytuose, Stočeko valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į vakarus nuo Stočeko, apie 20 km į šiaurės vakarus nuo Vengruvo ir apie 67 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Santa Maria Gloriosa dei Frari
Istorija
1231 m. Venecijos dožas Jacopo Tiepolo skyrė sklypą pirmiesiems pranciškonų ordino vienuoliams Venecijoje įsikurti. Pirmoji bažnytėlė buvo per menka greitai populiarėjantiems vienuoliams ir 1250 m. buvo pradėta naujos didelės bažnyčios statyba, kuri užtruko iki 1330 m., kai buvo pradėta dar kartą perstatyti net nebaigus pilnai senosios, nes vėl paaiškėjo, kad ji yra per maža. Paskutinės statybos užtruko dar apie 100 metų. 1396 m. buvo baigtos kampanilės, kuri yra antra aukščiausia Venecijoje, statybos. Pagrindinis altorius pašventintas 1469 m., pati bažnyčia galų gale buvo pašventinta 1492 m. Prie bažnyčios pastatytas vienuolynas.
Apie bažnyčią
Basilica di Santa Maria Gloriosa dei Frari (liet. Švč. Marijos Šlovingosios mažųjų brolių pranciškonų bazilika) yra 102 m. ilgio, 48 m. pločio ir 28 m aukščio − viena iš trijų didžiausių bažnyčių Venecijoje. Joje yra 17 altorių. Į bažnyčią galima patekti su atskiru bilietu arba bendru bilietu po Venecijos bažnyčias. Bazilikoje yra vienintelė išlikusi originali choro uždanga nuo pagrindinio altoriaus Venecijoje. Paties choro giedotojų sėdėjimo medinės vietos yra kiekviena su skirtingu ornamentu. Po pašventinimo bažnyčia buvo pripildyta puikiais venecijietiško meno kūriniais. Tame tarpe vieni garsiausių Ticiano (apie 1485 − 1576) ankstyvosios kūrybos darbų: „Mergelės Marijos paėmimas dangun“ (ant didžiojo bažnyčios altoriaus) ir „Pezaro Madona“.
Kitas garsus darbas bažnyčioje yra zakristijoje esantis Džovanio Belinio triptikas „Madona soste“. Yra kitų garsių menininkų darbų iš Italijos renesanso periodo. Iš skulptūrų tikriausiai garsiausia yra Donatelo kurta Šv. Jono Krikštytojo statula. Bažnyčioje yra palaidoti: dailininkas Ticianas, kompozitorius Klaudijus Monteverdis, keliolika Venecijos dožų. Ticiano kapo monumentas buvo sukurtas Antonijo Kanovos ir įgyvendintas jo mokinių po skulptoriaus mirties (1822 m.). Tačiau Kanovos autoritetas XIX a. pradžioje buvo toks didžiulis, kad monumente buvo inkrustuota Kanovos širdis (pats skulptorius palaidotas kitur), užuot perlaidojus jame Ticianą. Dailininkui sukurtas atskiras monumentas. Bazilikoje savaitgaliais vyksta koncertai, mišios.
Blua
Blua – miestas centrinės Prancūzijos, Centro regione, tarp Orleano ir Turo, Luaros dešiniajame krante. Veikia oro uostas. Stiprios mašinų gamybos, kosmetikos, elektrotechnikos, farmacijos, poligrafijos, maisto pramonės šakos. Plėtojamas turizmas. Blua apylinkėse gausu vynuogynų, sodų.
Istorija
Blua miestą įkūrė romėnai. Viduramžiais Blua buvo grafystės centras. 1171 m. mieste buvo nužudyta kelios dešimtys žydų, apkaltintų esą jie vykdę kruvinus ritualus. Nuo 1391 m. Blua priklausė Orleano kunigaikščiams. 1504 m. mieste pasirašyta Blua sutartis tarp Prancūzijos ir Ispanijos, kuria Neapolio karalystė priskirta Ispanijai, o šiaurinė Italija – Prancūzijai. XVI a. – Valua dinastijos karalių rezidencija. 1576 m. ir 1588 m. Blua rinkosi Prancūzijos Generaliniai luomai. Antrojo pasaulinio karo metu Blua buvo užėmęs Vermachtas.
Architektūra
Išlikusi didžiulė Blua pilis. Šv. Mikalojaus, šv. Liudviko bažnyčios. Rotušė. 1724 m. pastatytas tiltas per didžiausią Prancūzijos Luaros upę.
Paryžius (reikšmės)
Paryžius gali reikšti:
Orfėjas ir Euridikė
Orfėjas ir Euridikė – opera, sukurta pagal vieną iš labiausiai paplitusių legendų apie meilės pergalę prieš mirtį, kurios gal nebūtų buvę, jeigu dieviškajam meilės triumfui nebūtų sutrukdžiusios žemiškos aistros ir abejonės. Šį mitą gaubia paslaptis, su kuria susilietęs susimąstai apie amžinybę, būtį, mirtį ir prisikėlimą.
Interpretacijos
Orfėjo tema operas, baletus ir simfoninius veikalus rašė per 20 kompozitorių. Sukurta begalė poezijos ir kitokio žanro kūrinių, tarp jų ir filmų. Žinoma per šimtą savitų Glucko operos interpretacijų apie mito santykį su šiuolaikine mirties ir vienišumo baime. Klausiama, kas Euridikei atsitiko, kokia buvo jos mirties priežastis – paprasčiausias gyvatės įkandimas, dievų rūstybė ar katastrofa. Didžioji Glucko operos dalis – Orfėjo liūdesio monologas. Jo emocijų skalė didelė – skausmas, sutrikimas, maištas prieš dievus, ekstazė. O svarbiausia – tuštuma, kurios niekas negali išvengti gyvenimo netekčių kelyje.
Ibagė
Ibagė  – miestas centrinėje Kolumbijoje, Centrinėje Kordiljeroje, 1250 m aukštyje, Kombeimos upės kanjone. Tolimos departamento centras.
Miestas įkurtas 1550 m. ispanų konkistadoro Andrés López de Galarza. Žemės ūkio regiono centras. Prekiaujama ryžiais, kava, galvijais. Tekstilės, maisto pramonė. Yra universitetas, konservatorija.
Baltoji jūra
Jūra gali būti laivuojama ištisus metus, tačiau žiemą tik su ledlaužiais. Ji yra pagrindiniame kelyje, kuris jungia ekonomiškai aktyvias šiaurės vakarų Rusijos dalis su likusiu pasauliu.
thumb|left|240px|Kandalakšos įlankos vaizdas
Ekonomika
Pagrindinis Baltosios jūros uostas yra Archangelskas, nors uostas užšąlantis, bet veikia visus metus, nes žiemą uostą pasiekia ledlaužiai. Kiti uostai: Onega, Belomorskas, Kemė, Kandalakša. Baltoji jūra Baltosios–Baltijos jūrų kanalu sujungta su Baltijos jūros baseinu.
Pramoninė žvejyba (silkės, sykai, menkės), gaudomi ruoniai.
Heimito von Doderer
Heimitas fon Dodereris (, 1896 m. rugsėjo 5 d. Hadersdorfas-Veidlingau – 1966 m. gruodžio 23 d. Viena) – austrų rašytojas.
Biografija
1914 m. įstojo į Vienos universiteto teisės fakultetą, bet 1915 m. buvo mobilizuotas į kariuomenę. Dalyvavo Pirmajame pasauliniame kare, kovojo Galicijos fronte. 1916–1920 m. rusų karo belaisvis, kalėjo Krasnojarsko stovykloje. Grįžęs 1925 m. baigė Vienos universitetą. 1933 m. įstojo į nacionalsocialistų partiją. 1940 m. perėjo į katalikų tikėjimą. Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui mobilizuotas į aviaciją. Tarnavo Prancūzijoje, 1942 m. kovojo Kursko fronte Rusijoje. 1945 m. pateko į nelaisvę Norvegijoje. 1946 m. grįžo į Lincą, vėliau persikėlė į Vieną, tačiau penkeriems metams, kaip buvusiam nacistui, jam buvo uždrausta užsiimti profesine veikla. Kūriniai pradėti spausdinti 1951 m.
Kūryba
thumb|Štrudlhofo laiptai Vienoje thumb|Memorialinis akmuo Heimito fon Dodererio gimtojo namo vietoje Pirmoji eilėraščių knyga „Gatvės ir peizažai“ išėjo 1923 m. Išgarsėjo 1938 m. romanu „Žmogžudystė, kurią įvykdo kiekvienas“ (Ein Mord, den jeder begeht). Sumanė romanų ciklą, atskleidžiantį Austrijos visuomenės 1880–1960 m. gyvenimo panoramą, bet iki galo šio sumanymo neįvykdė.
Romanuose „Štrudlhofo laiptai“ (Die Strudlhofstiege, 1951 m.) ir „Demonai“ (Die Dämonen, 1956 m.), vaizduojamas XX a. antrojo-trečiojo dešimtmečio austrų visuomenės gyvenimas bei mentalitetas. Teigė, kad politiniai įvykiai yra anoniminis stichiškų ir demonišku jėgų proveržis, o ideologija iškreipia žmonių gyvenimą. Romane „Slunio kriokliai“ (Die Wasserfälle von Slunj, 1963 m., lietuvių kalba išleistas 1985 m.) atskleidžiama Austrijos-Vengrijos monarchijos atmosfera XIX–XX a. sandūroje.
Aš (žurnalas)
Aš – būties ir buities leidinys (žurnalas), ėjęs nuo 1993 m. rugpjūčio iki 1997 m. Vilniuje.
Istorija
1993 m. išleistas ir rusų kalba. Rėmė Aleksandro Menio fondas. Ėjo 1-2 kartus per metus. Tiražas 1993 m. – 15 000 egz., 1996 m. – 10 000 egz.
Redaktorė ir leidėja Stasė Rudalevičiūtė.
Smarliūnų apylinkė
Smarliūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Veisiejų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Veisiejų rajonui. 1954 m. prijungta Kaniūkų apylinkė, dalis Šadžiūnų apylinkės, dalis Avižonių apylinkės ir dalis Seirijų II apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Smarliūnų apylinkė prijungta prie Seirijų apylinkės ir Veisiejų apylinkės.
Nusikaltimas yra nusikaltimas
Nusikaltimas yra nusikaltimas – 1972 m. sukurtas kriminalinis filmas
Turinys
Polas ir Mari Kastneriai buvo susituokę keletą metų, kuomet nelaimingo atsitikimo metu žmona liko dalinai paralyžiuota ir prikaustyta prie invalido vežimėlio. Po šio įvykio jų santykiai gerokai pasikeitė: Polas susirado meilužę Fransazą, o Mari, kuriai priklauso šeimos pinigai, tapo pavydžia ir nuolat viskuo nepatenkinta niurzga. Praėjus 3 metams įvyko nelaimingas atsitikimas, kurio metu Mari žuvo: ją partrenkė riedantis jos pačios automobilis, kurį sugedusį ji paliko ant kalno, o pati vežimėliu važiavo ieškoti pagalbos.
Po laidotuvių teisininkas perskaito testamentą, kuriame nurodoma, kad jei ji mirtų ne savo mirtimi, policija būtinai turėtų atlikti tyrimą, nes Polas neva jau yra bandęs ją nužudyti. Be to, jos turtai atiteks vyrui tik tuo atveju, jei jo namuose apsigyvens jos sesuo Ana. Ši pasirodo esanti labai panaši į Mari, o netrukus pradeda elgtis kaip ir jos sesuo: nusidažo plaukus, važinėja vežimėliu ir kaltina Polą sesers mirtimi.
Netrukus Polą aplanko paslaptingas vyras, kuris pareiškia, kad Mari mirtis – jo rankų darbas ir kad Polas turi jam sumokėti didelę pinigų sumą. Priešingu atveju jis grasina pateikti policijai įrodymus, kad žmonos mirtis buvo smurtinė. Po ilgų dvejonių Polas nusprendžia nemokėti, o pats nužudyti šantažuotoją...
Kuprevičius
Kuprevičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kuprevičienė (ištekėjusi moteris) ir Kuprevičiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Kiaunė žuvautoja
Kiaunė žuvautoja (Martes pennanti) – kiauninių šeimos plėšrus žinduolis.
Kūnas 75-120 cm ilgio (kartu su uodega), svoris 2-5 kg. Kūno spalva tamsiai ruda, letenos ir uodega tamsesni, galva su sidabrišku spindesiu. Kailis tankus, ilgas, bet šiurkštus. thumb|left|210px|Kiaunė žuvautoja
Paplitusi Šiaurės Amerikos miškuose. Gyvena spygliuočių miškuose, kur daug drevėtų medžių. Mėgsta įsikurti eglės, maumedžio, kedro ir kai kurių lapuočių medžių drevėse. Žiemą apsigyvena urvuose. Gerai laipioja medžiuose, bet iš vienos vietos į kitą persikrausto žeme.
Gaudo peles, voveres, kiškius, paukščius ir kt. gyvūnus. Taip pat ėda uogas ir vaisius. Auką tyko medžiuose arba urvuose.
Poruojasi žiemos pabaigoje – pavasario pradžioje. Nėštumas trunka 11-12 mėnesių, iš jų 10 mėnesių embrionai nesivysto. Vadoje būna iki 5 aklų ir beveik plikų jauniklių. Po penkių mėnesių jaunikliai tampa savarankiški. Netrukus po gimdymo patelė vėl poruojasi. Gyvenimo trukmė apie 10 metų.
Gireliai (Žeimiai)
Gireliai – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 12 km į vakarus nuo Kulvos.
Paragvajaus himnas
Paraguayos, República o Muerte („Paragvajiečiai, Respublika ar Mirtis“) – Paragvajaus Respublikos valstybinis himnas. Eilių autorius Francisco Acuña de Figueroa, kuris taip pat parašė ir valstybinį Urugvajaus himną. Muziką parašė Francisco José Debali. Valstybinis himnas nuo 1846 m., o oficialiai įteisintas 1934 m.
Sudaro 7 strofos: pirmieji 3 posmai byloja apie šalies istoriją, 4 – apie nacionalinius simbolius, o likę 3 – skleidžia patriotizmą. Dažniausiai grojamas tik priedainis ir pirmas posmas.
Oficialūs žodžiai
Chorus
Paraguayos, ¡República o Muerte!
nuestro brío nos dio libertad;
ni opresores, ni siervos alientan
donde reina unión e igualdad.
Verse I
tres centurias un cetro oprimió,
mas un día soberbia surgiendo,
Alain Delon
Alenas Delonas (g. 1935 m. lapkričio 8 d. Sko, Aukštutinė Sena, Prancūzija) – prancūzų aktorius, prodiuseris, režisierius.
Paragvajaus himnas
Oficialūs žodžiai
„¡Basta!“ – dijo, y el cetro rompió.
Alain Delon
Biografija
Gimė iš Korsikos kilusio nedidelio kino teatro savininko Fabieno Delono ir iš Alžyro kilusios farmacininkės Editos Delon šeimoje. 1939 m. tėvai išsiskyrė. o Alenas pateko į katalikų pensioną Isy de Mulino. Šešis kartus buvo baustas už drausmę ir klaidas mokykloje. Kai motina antrą kartą ištekėjo už komersanto Polio Bulono, Alenas įgijo dešrininko profesiją ir padėjo patėviui.
Paragvajaus himnas
Oficialūs žodžiai
Nuestros padres, lidiando grandiosos,
Alain Delon
Biografija
Septyniolikos metų pašauktas į karinę tarnybą tarnavo Saigono arsenale Vietname, dalyvavo Indokinijos kare. 1956 m. grįžęs iš tarnybos sutiko Žaną Klodą Brialį (Jean-Claude Brialy), kuris jį pakvietė į Kanų festivalį, kur jo išvaizda, fiziniai duomenys ir bendravimo charizma krito į akį daugeliui kino veikėjų. Jau 1957 m. nedidelis Džo vadmuo pirmajame jo filme „Kai įsikiša moteris“ (Quand la femme s’en mêle) atnešė sėkmę, lydėjusią jį per visus 87 jo filmus. Būdamas dvidešimt trejų jau buvo lyginamas su tokiomis prancūzų kino žvaigždėmis kaip Žeraras Filipas ir Žanas Marė, taip pat su amerikiečių aktoriumi Džeimsu Dinu.
Paragvajaus himnas
Oficialūs žodžiai
ilustraron su gloria marcial;
Alain Delon
Biografija
1958 m. statant kino filmą „Kristina“ jis sutiko Romi Šnaider, jų sužadėtuves 1959 m. kovo 22 d. žiniasklaida pavertė jaunystės, grožio ir sėkmės švente. Tačiau šešerius metus prabuvę sužadėtiniais, jie taip ir netapo sutuoktiniais. 1964 m. jo pirmąja žmona tapo aktorė Natali Kanovas, su kuria rugsėjo 30 d. gimė sūnus Antonis. Pragyvenę ketverius metus santuokoje, jie išsiskyrė. 1968 m. kuriant filmą „Jeff“ jis sutiko aktorę Mireille Darc. Jų partnerystė tęsėsi 15 metų, iki 1982 m. 1987 m. Alenas susipažino su olandų manekene Rosalie van Breemen. 1990 m. jiems gimė duktė Anuška, 1994 m. – sūnus Alenas-Fabienas. 2002 m. pora išsiskyrė.
1964 m. įkūrė kino bendrovę „Adel“, nuo 1968 m. dirba ir prodiuseriu. Daugiausia vaidino nuotykių filmuose, detektyvuose. 1981 m. sukūrė pirmąjį vaidybinį filmą „Už policininko galvą“ (Pour la peau d’un flic).
Paragvajaus himnas
Oficialūs žodžiai
enalzaron el gorro triunfal.
Orinoko krokodilas
Orinoko krokodilas (Crocodylus intermedius) – krokodilinių (Crocodylidae) šeimos roplių rūšis. Sutinkamas tik Orinoko baseine Venesueloje ir Kolumbijoje.
Tai didžiausias iš Amerikos krokodilų bei didžiausias Pietų Amerikos plėšrūnas. Suaugęs gyvūnas būna 3,6–4,8 m ilgio (kartais iki 5,2 m, skelbiamas atvejis, kad išmatuotas 6,6 m ilgio Orinoko krokodilas XIX a.). Sveria nuo 380 iki 635 kg. Kūnas šviesiai žalsvas, su juodomis dėmėmis, papilvė balkšva. Nuo kitų vietos krokodilų išsiskiria ilgu ir siauru snukiu.
Gyvena Ljanoso krašto gėluose vandenyse, nors manoma, kad kadaise ir Andų pašlaičių upėse. Medžioja įvairiausius gyvūnus, kokius tik pajėgia pagauti – žuvis, bestuburius, vėžlius, paukščius, žinduolius. Pasitaiko kanibalizmo atvejų. Žmogui gali būti mirtinai pavojingas, tačiau užpuolimų reta tiek dėl negausios ir atokiai gyvenančios populiacijos, tiek dėl palyginti nearšaus būdo.
Patelė lizde netoli upės padeda ~40 kiaušinių. Jaunikliai išsirita lietinguoju laikotarpiu. Išsiritę skleidžia garsus, todėl patelė juos atkasa ir burnoje perneša į vandenį.
Elektrinis ungurys
Elektrinis ungurys (Electrophorus electricus) – elektražuvių (Gymnotiformes) būrio gėlavandenių žuvų rūšis.
Paplitimas
Paplitę Pietų Amerikos Gvianos plokščiakalnio regione Gyvena Orinoko upės baseine ir čia esančiose salpose, pelkėse, šlapynėse, mažuose stovinčio vandens upeliuose, užutėkiuose. Slepiasi dumblinguose vandens telkinių dugnuose.
Išvaizda
Kūnas gyvatiškas (cilindriškas, ilgas), siekia iki 2 m ilgį ir 20 kg svorį. Tamsiai pilkos arba rudos spalvos su gelsva ar oranžine papilve. Neturi žvynų, pelekų. Patinai daug mažesni už pateles. Nepaisant pavadinimo, elektrinis ungurys labiau giminingas šamams, o ne unguriams.
Elektra
Turi elektrocitais užpildytus elektrinius organus, kurie geba generuoti aukšto ir žemo dažnio elektros signalus. Žuviai aptikus maisto smegenų signalai atveria jonų kanalus, kurie leidžia tekėti natriui ir akimirksniu pakeičia poliariškumą. Dėl staigios elektros potencialų kaitos susidaro elektros srovė. Apie 5000–6000 ungurio organizme esančių elektrinių ląstelių gali sukelti elektros smūgį, kurio maksimali įtampa iki 650 V. , o stipris 1 A. Elektrinį ungurį sugauti sudėtinga, nes gindamasis jis nuolat leidžia elektros srovę ir tampa nepavojingas tik išsikrovus elektros organams. Dėl labai trumpos iškrovos trukmės (<2 ms), labai mažai tikėtina, kad elektrinis ungurys galėtų mirtinai sužaloti suaugusį žmogų.
Mityba
Maitinasi vėžiagyviais, smulkiomis žuvimis ir mažais žinduoliais. Sausuoju laikotarpiu patinai iš savo seilių sukuria lizdą, į kurį patelė padeda ~3000 ikrų.
Sistematika
Elektrinį ungurį pirmą kartą apibūdino Karlas Linėjus kaip Gymnotus electricus. 1865 m. Theodore Gill perkėlė rūšį į atskirą gentį Electrophorus ir nuo tada tradiciškai buvo laikoma, kad gentyje ir yra tik ta vienintelė Electrophorus electricus rūšis. Tačiau 2019 m. atliktas tyrimas parodė, kad egzistuoja nemažai skirtumų tarp šios populiacijos, ir remiantis skirtumais tarp gyvenamos vietos, DNR, anatomijos ir fiziologijos, ekologijos - buvo pasiūlyta šią populiaciją išskaidyti į tris Electrophorus genties rūšis.
Mednikas (Mazovijos vaivadija)
Mednikas  – kaimas Lenkijos rytuose, Stočeko valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į pietryčius nuo Stočeko, apie 16 km į šiaurę nuo Vengruvo ir apie 74 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Bačialinas
Bačialinas  – miško kirtėjų gyvenvietė Irtyšiaus intako Tobolo dešiniajame krante, Tiumenės sritis, Rusija.
Östen Warnerbring
Östen Warnerbring 1934 m. lapkričio 22 d. Malmėje – 2006 m. sausio 18 d. Gran Kanarijoje, Ispanijoje) buvo švedų dainininkas, muzikantas, kompozitorius ir dainų tekstų autorius. Karjerą pradėjo kaip džiazo muzikantas, bet vėliau buvo žinomas ir kaip populiariosios muzikos atlikėjas.
Bačialinas
Lietuviai
1947 m. lapkričio mėn. ir 1948 m. sausio mėn. į kelis barakus miške atitremta apie 60 šeimų iš Lietuvos, 1948 m. pabaigoje dar 10 šeimų atkelta iš kito miško kirtimo punkto. Tremtiniai dirbo lentpjūvėje, statybose, kirto ir plukdė mišką. Prie lentpjūvės jie pasistatė apie 30 lentinių namelių, sutvarkė aplinką.
Nuo 1948 m. pabaigos Bačialine ir Verch Kamenkoje (Jurginskojės rajonas) veikė slapta tremtinių tarpusavio rėmimo draugija „Priesaika tremtyje“. 1951 m. jos 12 narių buvo suimta, 2 iš jų (K. Jankauskas iš Bačialino ir Antanas Kybartas iš Verch Kamenkos) Tiumenėje sušaudyti, kiti nuteisti 25 metus kalėti. 1957 m. tremtiniai pradėjo grįžti į Lietuvą. Gyvenvietė sunyko. 1989–1990 m. beveik visų čia mirusių lietuvių palaikai parvežti į Lietuvą.
Östen Warnerbring
1967 metais „Eurovizijos“ dainų konkurse su daina „Som en dröm“ užėmė 8 vietą.
Opstainys
Opstainys – kaimas Pagėgių savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Vilkyškių, dešiniajame Jūros upės krante. 1 km į šiaurę nuo kaimo, miške, auga aštuoniolikos kamienų Raganų eglė. Kaimas yra Rambyno RP paribyje. Į šiaurės vakarus nuo kaimo stūkso Opstainių I piliakalnis ir Opstainių II piliakalnis. miniatiūra|240px|left|Kaimo gatvė
Istorija
Kaimas ilgą laiką buvo Ryprūsiuose, jame buvo valsčiaus centras.
Tžešcianka
Tžešcianka  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Narevo valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurės vakarus nuo Narevo, apie 24 km į šiaurę nuo Hainuvkos ir apie 28 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaime įsikūrusi Tžešciankos Šv. Archangelo Mykolo parapija. Per kaimą eina vaivadijos kelias Nr. 25px|DW685.
Istorija
Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Kaime išlikę XVI a.-XIX a. tradiciniai mediniai pastatai. 1864-1867 m. pastatyta medinė Tžešciankos Šv. Archangelo Mykolo cerkvė ir XIX a. pirmoje pusėje pastatyta medinė kapinių koplyčia, kuri yra įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Rimantas Kairelis
Rimantas Kairelis (g. 1950 m. gruodžio 15 d. Vilniuje) – ekonomistas, politinis veikėjas, buvęs LR socialinės apsaugos viceministras.
Biografija
1974 m. baigė Vilniaus universiteto Ekonominės kibernetikos ir finansų fakultete (VU EF) ekonominės kibernetikos specialybę, įgijo ekonomisto-matematiko kvalifikaciją.
Nuo 1974 m. iki 1980 m. VU Sociologinių tyrimų laboratorijos mokslinis bendradarbis, nuo 1980 iki 1987 m. Dirbo VU Sociologinių tyrimų laboratorijos vedėjas, nuo 1977 iki 1986 m. dėstytojas valandininkas VU EF Politinės ekonomijos katedroje, nuo 1977 iki 1980 m. neakivaizdžiai studijavo aspirantūroje Vilniaus universitete.
Nuo 1987 m. iki 1990 m. Lietuvos profesinio orientavimo centro direktorius, nuo 1990 iki 1992 m. Profesinės karjeros konsultavimo centro prie LR socialinės apsaugos ministerijos (LR SADM) generalinis direktorius, nuo 1992 m. iki 1994 m. Suaugusiųjų profesinio mokymo ir konsultavimo centro prie LR SAM generalinis direktorius, nuo 1994 m. LR socialinės apsaugos ministro pavaduotojas, nuo 1994 iki 1996 m. LR SADM sekretorius, nuo 1996 m. LR SADM viceministras, atsakingas už darbo politiką, nuo 2002 m. balandžio mėn. iki 2009 m. birželio mėn. LR SADM valstybės sekretorius. Nuo 2009 m. rugpjūčio mėn. Europos Parlamento narės V.Blinkevičiūtės biuro vadovas.
Vedęs, turi dukterį ir sūnų.
Pranciškus Vaičekonis
Pranas Vaičekonis (g. 1928 m. sausio 1 d. Tetirvinai, Skrebotiškis – 2006 m. spalio 14 d. Vilniuje) – kanonistas, teologijos profesorius, Vilniaus arkivyskupijos tribunolo teisėjas; vienintelis kunigas, tapęs Lietuvos mokslų akademijos nariu (po Nepriklausomybės atkūrimo).
Biografija
Buvo Varėnos parapijos administratorius, 1956–1959 m. – Vilniaus Švč. Jėzaus Širdies parapijos vikaras, Vilniaus Šv. apaštalų Petro ir Povilo parapijos vikaru (1959–1962), Vilniaus Švč. Jėzaus Širdies parapijos (Dievo Apvaizdos bažnyčia) administratoriumi (1962–1967).
1967–1972 m. Šv. Tomo Akviniečio popiežiškųjų studijų universitete studijavo teologiją ir kanonų teisę Romoje, apgynė kanonų teisės daktaro disertaciją.
1973–1982 m. Vilniaus Šv. Rapolo parapijos klebonas, Vilniaus Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapijos klebonu (1982–2001 m.); po širdies infarkto – kunigas rezidentas (toliau tęsė aktyvią akademinę veiklą).
1982 m. sausio 14 d. suteiktas Kauno kunigų seminarijos (vėliau – ir VDU) Teologijos fakulteto profesoriaus vardas. Nuo 1995 m. dėstė VDU Teologijos fakultete, vadovavo Bažnytinės teisės katedrai, dėstė teologiją bei bažnytinę teisę. 1996 m. išrinktas Mokslų akademijos nariu ekspertu.
1998 m. spalio 15 d. VDU Senato įsteigto Bažnyčios teisės centro direktorius. Buvo VDU Senato narys.
Óscar Tabárez
Oskaras Vašingtonas Tabaresas Silva (Óscar Wáshington Tabárez Silva; g. 1947 m. kovo 3 d.) – buvęs Urugvajaus futbolininkas (rungtyniavo gynėjo pozicijoje), ilgametis futbolo treneris, daug metų vadovavęs Urugvajaus nacionalinei rinktinei.
Tabaresas profesionaliai futbolą žaidė tarp 1967–1979 m. Rungtyniavo Urugvajaus, Argentinos, Meksikos klubuose. Sulaukęs 32 metų baigė futbolininko karjerą ir netrukus tapo savo paskutiniojo klubo CA Bella Vista treneriu.
Ištisą dešimtmetį Tabaresas dirbo su įvairiais Urugvajaus klubais, du kartus treniravo Urugvajaus jaunimo (U-20) rinktinę. 1988 m. Tabaresas tapo Urugvajaus nacionalinės rinktinės treneriu: jis nuvedė komandą iki 1990 m. pasaulio čempionato aštuntfinalio, kuriame urugvajiečiai 2:0 pralaimėjo čempionato šeimininkams italams. Po šio čempionato treneris dirbo jau žymesniuose klubuose, pvz., Boca Juniors, Calcio Cagliari, AC Milan. Po nelabai sėkmingo karjeros etapo Europoje, Tabaresas grįžo į Pietų Ameriką ir su Argentinos klubu Vélez Sársfield laimėjo Libetadores taurę, vėliau trumpai treniravo Boca Juniors. Tabaresas keletą metų praleido be futbolo, bet 2006 m. antrą kartą tapo Urugvajaus rinktinės treneriu. Jo vadovaujama komanda pasiekė 4 vietą 2007 m. Copa America čempionate ir po ilgos pertraukos pasaulio čempionate pateko į finalinį ketvertą. Tabareso auklėtiniai tik po atkaklios kovos (2:3) pralaimėjo pusfinalį olandams ir mažąjį finalą vokiečiams. Po metų vykusiame Kopa Amerikos čempionate Tabareso auklėtiniai iškovojo auksą.
Glyptostrobus europaeus
Glyptostrobus europaeus (Glyptostrobus europaeus) – pušūnų (Pinophyta) skyriaus, kiparisinių (Cupressaceae) šeimos, Taxodioideae pošeimio, Glyptostrobus genties išnykusi medžių rūšis.
Glyptostrobus europaeus fosilijų radimvietės
Glyptostrobus gentis aptinkama nuo anktyvojo kreidos periodo, o ši rūšis augo mioceno–plioceno epochose. Jų fosilijos randamos Europoje (Lietuvoje, Lenkijoje, Vokietijoje, Čekijoje, Slovakijoje, Vengrijoje, Šveicarijoje, Nyderlanduose, Belgijoje, Liuksemburge, Prancūzijoje, Graikijoje), Azijoje (Sibire, Japonijoje), Šiaurės Amerikoje (JAV).
Apibūdinimas
Kamienas tiesus. Lapeliai žvynelių ar spygliukų formos 3 mm ilgio ir 0,5 mm pločio, be kotelių. Kankorėžėliai apie 2–3 cm ilgio ir apie 1,0–1,6 cm skersmens ir ant ilgo kotelio. Jų žvyneliai apie 0,8–1,0 cm ilgio ir 0,4–0,5 cm pločio. Sėklytės su sparneliais.