cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Varšuvos nacionalinis muziejus
Padaliniai
Nacionaliniam Varšuvos muziejui taip pat priklauso Plakatų muziejus, esantis Vilanuve. Jis įkurtas 1968 m. Šio muziejaus ekspozicijos pagrindas – plakatų kolekcija, kurią padovanojo pirmasis muziejaus direktorius Stanislavas Lorentzas. Šiuo metu kolekcija yra viena didžiausių pasaulyje, apimanti lenkų plakatus nuo 1892 m. bei užsienio plakatus. Muziejus yra kas dvejus metus rengiamos „Tarptautinės plakatų bienalės“ organizatorius.
Ksavero Dunikovskio skulptūrų muziejus įkurtas lenkų skulptoriaus Ksavero Dunikovskio 1948 m. Muziejuje ir jį supančiame parke sukauptos skulptūrų kolekcijos, taip pat vyksta fotografijos, tapybos ir kitų kultūrinių renginių parodos.
Rūmai-muziejus Didžiajam Otvocke savo veiklą pradėjo 2004 m. Šiam muziejui perduoti XVII a. Bielinskių rūmai.
Policijos muziejus Mostovskio rūmuose atidarytas 2004 m. liepos 7 d. Iki šių dienų jis vis dar remontuojamas, stengiantis pritaikyti lankytojams. Rekonstruojami istoriniame rūmų rūsyje esantys interjerai ir kolekcijos, susijusios su policijos istorija.
Indruliškis
Indruliškis – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Alizavos.
FC Sinteza Căușeni
Keušenio „Sinteza“ – Moldavijos futbolo klubas iš Keušenio.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1992 m. Netrukus pateko į aukščiausią šalies lygą, tačiau joje įsitvirtinti nepavyko.
Dočiškių apylinkė
Sudaryta 1940 m. kaip Čižiūnų apylinkė Baranovičių apskrityje, Rodūnios rajone. Nuo 1962 m. – Varanavo rajone. 1972 m. apylinkės centras perkeltas į Dočiškes. 2007 m. prijungta dalis panaikintos Nočios apylinkės kaimų.
2009 m. 87,8 % gyventojų buvo lenkai, 8,0 – % gudai, 1,7 % – rusai, 1,2 % – lietuviai.
Ivoniškis (Kupiškis)
Ivoniškis – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Rudilių.
Nyderlandų futbolo varžybos 1970–1971 m.
Nyderlandų futbolo varžybos 1970–1971 m.
Galutinė lentelė
Šaltinis: RSSSF duomenų bazė.
Finalo rungtynės
-
---
Naugarduko valsčius
Naugarduko valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Naugardukas.
Dainius Žalimas
Dainius Žalimas (g. 1973 m. gegužės 22 d. Vilniuje) – Lietuvos teisininkas, teisėtyrininkas tarptautininkas, Vilniaus universiteto (VU) profesorius, Mykolo Romerio universiteto (MRU) docentas, VU Teisės fakulteto (VU TF) Tarptautinės ir Europos Sąjungos teisės instituto vadovas, buvęs Lietuvos Konstitucinio Teismo (KT) teisėjas ir pirmininkas, Nuolatinio arbitražo teismo narys, buvęs LR krašto apsaugos ministro teisės patarėjas.
Naugarduko valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas 1936 m. vasario 3 d. vietoje buvusio Haradzečnos valsčiaus.
Indijos ir Lietuvos santykiai
Indijos ir Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Indijos ir Lietuvos. Tarptautiniai santykiai tarp šalių oficialiai užmegzti 1992 m., Lietuvai tapus nepriklausoma ir Indijai pripažinus Lietuvos nepriklausomybę 1991 m. rugsėjo 5 dieną. Tuo tarpu neoficialūs santykiai tarp Indijos ir Lietuvos siekia dar XVI a.
Dainius Žalimas
Biografija
1991 m. aukso medaliu baigė Vilniaus 27-ąją vidurinę mokyklą, 1991-1996 m. VU Teisės fakultete – vienpakopes teisės studijas, įgijo teisininko kvalifikaciją. Specializacija – Tarptautinė teisė. Apie Lietuvos Nepriklausomybės atkūrimą diplominio darbo pagrindu išleido monografiją, pelniusią jaunųjų mokslininkų premiją. 2001 m. balandžio 26 d. apgynė disertaciją tema „Lietuvos Respublikos nepriklausomybės atkūrimo 1990 m. kovo 11 d. tarptautiniai teisiniai pagrindai ir pasekmės“ (vadovas prof. Vilenas Vadapalas), socialinių mokslų (teisės krypties) daktaras.
Indijos ir Lietuvos santykiai
Abi šalys yra Jungtinių Tautų, asocijuotos CERN ir kitų tarptautinių organizacijų narės.
Dainius Žalimas
Biografija
Nuo 1996 m. VU Teisės fakulteto, vėliau – taip pat VU Tarptautinių santykių ir politikos mokslų instituto (TSPMI) asistentas, mokslo asistentas, lektorius, nuo 2005-2009 m. rugpjūčio 31 d. VU TF Tarptautinės ir Europos Sąjungos teisės katedros vedėjas, nuo 2009 m. rugsėjo 1 d. VU Teisės f. Viešosios teisės katedros docentas, nuo 2010 m. VU TF Tarptautinės ir Europos Sąjungos teisės instituto vadovas. Dėstomi kursai – tarptautinė viešoji teisė, tarptautinių organizacijų teisė, NATO ir jos veiklos teisiniai pagrindai, Diplomatinė ir konsulinė teisė, 2001–2003 m. Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademijos, 2002–2005 m. Lietuvos teisės universiteto (MRU) dėstytojas. Nuo 2005 m. MRU, o nuo 2006 m. – VU docentas, nuo 2011 m. – profesorius.
Indijos ir Lietuvos santykiai
Lietuvos ambasadorius Indijai reziduoja Naujajame Delyje, kur veikia Lietuvos Respublikos ambasada Indijoje, tuo tarpu Varšuvoje reziduoja Indijos ambasadorius Lietuvai. Vilniuje veikia Indijos ambasada, Indijos garbės konsulatas, tuo tarpu Kalkutoje, Bangalore, Mumbajuje.
Dainius Žalimas
Biografija
Nuo 1996 m. valstybės tarnautojas, nuo 1998 m. iki 2011 m. LR krašto apsaugos ministro patarėjas teisininkas, nuo 2011 m. kovo 15 d. LR Konstitucinio Teismo teisėjas (D. Žalimo kandidatūrą 2010 m. gruodžio 10 d. pateikė LR Seimo pirmininkė Irena Degutienė ). Remdamasis Lietuvos Respublikos Prezidentės Dalios Grybauskaitės dekretu, Seimas 2014 m. liepos 10 d. nutarimu Dainių Žalimą paskyrė KT pirmininku (iki teisėjo kadencijos pabaigos 2020 m.).
Daugiau nei 50 Lietuvos Respublikos įstatymų, jų pataisų, įvairių deklaracijų, kitų teisės aktų autorius ir bendraautoris. Buvo Vyriausybės ekspertas keliose Europos Žmogaus Teisių Teismo nagrinėtose bylose prieš Lietuvą.
Indijos ir Lietuvos santykiai
Seime veikia Tarpparlamentinių ryšių su Indijos Respublika grupė (dabartinis pirmininkas – TS-LKD narys Mykolas Majauskas).
Dainius Žalimas
Biografija
2001–2003 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys; 2005-2011 m., 2011-2017 m. Nuolatinio arbitražo teismo narys (paskirtas 6 metų kadencijai nuo Lietuvos Respublikos). 2009 m. birželio 7 d. kandidatavo rinkimuose į Europos Parlamentą (iškėlė Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai ).
Indijos ir Lietuvos santykiai
Santykių istorija iki 1992 m.
thumb|left|200px|[[Rusnėje pastatytas paminklas Mahatmai Gandžiui ir jo bendražygiui Hermanui Kalenbachui]] Pirmasis Indijos kontaktas su Lietuva vyko per lietuvius misionierius, kurie vyko į šią šalį XVI a. Vienas žymiausių tokių misionierių – jėzuitas Andrius Rudamina, taip pat laikomas pirmuoju Indiją aplankiusių lietuvių. Senojoje Goa jam atidengtas paminklas. 1892–1916 m. apaštalinio delegato pareigas Indijoje ėjo iš Veliuonos dvaro kilęs kun. Vladislovas Mykolas Zaleskis, be sielovados reikalų domėjosi vietine flora ir surinko 35 tūkst. regiono augalų pavyzdžių kolekciją. Be to šalyje misionieriumi darbavosi katalikų kunigas Jonas Svirnelis (1913–1973), anuo meto Rytų Indijoje (dabar Bangladešas) misijinę veiklą vystė evangelikų liuteronų kunigai lietuvininkai Kardelis Rėnius (1791–1838) ir Dovydas Didlaukis (1836–1897).
Pakutuvėnų kapinių koplyčia
Pakutuvėnų kapinių koplyčia stovi Pakutuvėnų kaime, Šateikių seniūnijoje, 10 km į vakarus nuo Plungės, apie 100 m į pietryčius nuo Pakutuvėnų Šv. Antano Paduviečio bažnyčios. Koplyčia į Pakutuvėnus iki Antrojo pasaulinio karo buvo perkelta iš Plungės bažnyčios šventoriaus.
Dainius Žalimas
Biografija
6 knygų autorius ir bendraautoris (3 monografijų autorius). Paskelbė per 70 mokslinių straipsnių šalyje ir užsienyje, per 50 publicistinių straipsnių Lietuvos spaudoje, interneto žiniasklaidoje (lietuvių ir anglų kalbomis).
Indijos ir Lietuvos santykiai
Santykių istorija iki 1992 m.
Lietuvių susidomėjimas Indija išaugo XIX a., kai pastebėtas panašumas tarp lietuvių ir sanskrito kalbų. Dar 1855 m. trumpą lietuvių-sanskrito kalbų žodynėlį išleido kalbininkas Jonas Juška. Tarpukariu Indijoje lankėsi ir įspūdžius aprašė Antanas Poška, studijavęs sanskritą Indijos universitetuose, ir Matas Šalčius. Filosofas Vydūnas, dar vadinamas lietuvių Gandžiu, domėjosi Indijos filosofija ir sukūrė vedantos įtakotą filosofinę sistemą, pirmasis iš sanskrito į lietuvių išvertė Bhagavadgytą. Vydūnas įžvelgė panašumų tarp induizmo ir senovės baltų tikėjimo.
Pakutuvėnų kapinių koplyčia
Koplyčia yra ir pirmoji Pakutuvėnų Kryžiaus kelio stotis. Kryžiaus kelio vaikščiojimo tradicija mėgiama per Kretingos Pranciškoniškojo jaunimo tarnybos organizuojamas vasaros stovyklas. Koplyčioje vasaros stovyklų bei Didžiojo tridienio metu būna Švč. Sakramento adoracija. miniatiūra|160px|left|Altoriaus mensa miniatiūra|160px|left|Vaizdas į durų pusę
Dainius Žalimas
Biografija
Nuo 2002 m. tarptautinės teisės mokslo žurnalo „Baltic Yearbook of International Law“ redakcinės kolegijos narys. Čečėnijos ir Tibeto laisvės rėmėjas. 1991 m. (kaip Lietuvos šaulių sąjungos narys) dalyvavo Aukščiausiosios Tarybos – Atkuriamojo Seimo gynyboje nuo sovietų kariuomenės agresijos.
Indijos ir Lietuvos santykiai
Santykių istorija iki 1992 m.
Rusnėje gimęs ir Pietų Afrikos Respublikoje gyvenęs architektas Hermanas Kalenbachas buvo artimas Mahatmos Gandžio bičiulis. Jie 1904 m. susipažino Pietų Afrikoje ir kurį laiką gyveno tame pačiame name. 1910 m. Kalenbachas padovanojo Gandžiui 4 km² žemės plotą netoli Johanesburgo, šioje teritorijoje Gandis įkūrė Tolstojaus ūkį.
Pakutuvėnų kapinių koplyčia
Istorija
Pakutuvėnų kapinės, kaip parapijinės, pašventintos 1942 m. pavasarį, tačiau vietiniai gyventojai prisimena iš labai senų laikų čia buvus senkapius, kurie buvo šalia dabartinės kapinių koplyčios, šlaitu žemyn link Minijos upės. Kulių parapijos metrikų duomenimis, 1798-1941 m. Pakutuvėnų kapinėse buvo laidojami mirę nesantuokiniai kūdikiai ir be šv. Sakramentų mirusieji. Visi kiti Pakutuvėnų kaimo tikintieji buvo laidojami daugiausia Kulių kapinėse.
Dainius Žalimas
Biografija
Moka anglų ir rusų kalbas.
Indijos ir Lietuvos santykiai
Santykių istorija iki 1992 m.
1933-1934 m. misionieriumi Indijoje dirbo Antanas Sabaliauskas.
Pakutuvėnų kapinių koplyčia
Istorija
Pastačius Plungės bažnyčią, šventoriuje stovėjęs namelis liko nereikalingas. Plungės parapijos komitetas jį kaip koplyčią atidavė Pakutuvėnams. Ji buvo parvežta į Pakutuvėnų kapines ir ten pastatyta. Telšių vyskupo įgaliotas kunigas Povilas Pukys pašventino koplyčią, kurioje netrukus šv. Mišias pradėjo aukoti vietos klebonas. Kapinių koplyčia tarnavo kaip laikinoji bažnyčia. Ji buvo gausiai lankoma. Nors joje galėjo sutilpti apie 200 žmonių, tačiau dar apie šimtą likdavo šventoriuje. Pamokslas buvo sakomas šventoriuje.
Dainius Žalimas
Šeima
Išsiskyręs (2016 m.). Buvusi žmona - Skirgailė Žalimienė (g. 1972 m.), teisininkė, Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (LVAT) teisėja, teisėtyrininkė europeistė), VU Teisės fakulteto docentė. Pora turi sūnų Justą.
Indijos ir Lietuvos santykiai
Santykių istorija po 1992 m
thumb|right|270px|Indijos mokesčių įstaigos vadovas [[Shri Prakash Chandra ir Lietuvos ambasadorius Petras Šimeliūnas pasirašo Pajamų bei kapitalo dvigubo apmokestinimo išvengimo ir mokesčių slėpimo prevencijos sutartį. (Naujasis Delis, 2011 m. liepos 26 d.)]] Indija Lietuvos nepriklausomybę pripažino 1991 m. rugsėjo 9 d., o diplomatiniai santykiai buvo užmegzti 1992 m. vasario 25 dieną. Jagannath Doddamani buvo pirmasis Indijos ambasadorius Lietuvai (rezidavo Varšuvoje). Tuo tarpu pirmasis ambasadorius Indijai buvo Petras Šimeliūnas. 1995 m. rugsėjį Indijoje lankėsi tuometis ministras pirmininkas Adolfas Šleževičius, o Prezidentas Valdas Adamkus lankėsi 2001 m. vasario mėnesį.
Indijos ambasada Varšuvoje yra akredituota ir Lietuvai. Tuo tarpu Lietuva Naujajame Delyje yra atidariusi ambasadą nuo 2008 m. 2005 m. Indijos užsienio reikalų ministras K. Natvaras Singhas buvo pareiškęs, kad jo šalis atidarys ambasadą Lietuvoje. 2014 m. Lietuvos užsienio reikalų ministras Linas Antanas Linkevičius primygtinai kvietė Indiją atidaryti ambasadą Vilniuje, tačiau Indija lieka neatidariusi ambasados. 2015 m. vasario 6 d. Indija atidarė garbės konsulatą Vilniuje.
Pakutuvėnų kapinių koplyčia
Istorija
Pakutuvėnuose pastačius bažnyčią, buvo susirūpinta įsteigti Kryžiaus kelius. 1943 m. gruodžio 6 d. Pakutuvėnų bažnyčioje kunigas Norbertas Švambrys iš Kretingos Mažesniųjų brolių vienuolyno įsteigė Kryžiaus kelius. Palaiminimą davė Telšių vyskupas Vincentas Borisevičius.
Indijos ir Lietuvos santykiai
Santykių istorija po 1992 m
2015 m. spalį Indija ir Lietuva pasirašė dvišalę sutartį dėl bendradarbiavimo žemdirbystėje. 2015 m. spalio 2 dieną, Gandžio 146-ųjų gimimo metinių proga, Lietuvos premjeras Algirdas Butkevičius ir Indijos žemės ūkio ministras Mohanbhajus Kundarija atidengė paminklą Rusnėje Kalenbachui ir Gandžiui. 2020 m. Gandžiui atidengtas biustas Kauno Draugystės parke.
Pakutuvėnų kapinių koplyčia
Istorija
1996 m. Kryžiaus kelias Pakutuvėnuose buvo atnaujintas ir iš bažnyčios perkeltas į lauką. Čia pagal Rimos Čekėnaitės projektą „Pakutuvėnų Kryžiaus kelio stotys“ pradėta kurti stotis (būsimas koplytėles) 50 ha teritorijoje. Kelio pradžia buvo numatyta nuo kapinių koplyčios, toliau ėjo ratu per visą Kretingos Pranciškoniškojo jaunimo tarnybai išnuomotą plotą, sugrįžtant į bažnyčią. Kaip idėja, remtasi Pakutuvėnų kapinių koplyčia, kuri yra ir pirmoji stotis „Jėzus nuteisiamas mirti“, gretima antroji stotis – „Jėzus ima nešti kryžių“ – yra tose pačiose kapinėse, prie galinių vartų. Šie Kryžiaus keliai vis dar yra kuriami.
Architektūra
Koplyčia suręsta iš eglinių ir pušinių balkių, iš lauko apkalta lentomis, be pamatų. Statinio ilgis 9,80 m, plotis 5,70 m, aukštis 3,60 m. Durys vienos, jų plotis 1,30 m, aukštis 2,30 m. Du dideli langai, kurių plotis 1 m, aukštis 1,50 m. ir du puslangiai prie durų (aukštis 1,35 m, plotis 0,35 m). Didieji langai turi langines iš vidaus uždaromas geležimis, o mažieji sutvirtinti pertvaromis. Koplyčios priekyje, viršuje – kryžius.
Viduje priekyje stovi senoji bažnyčios altoriaus mensa. Ant sienų kabo bažnyčios Kryžiaus kelio stočių paveikslai. Anksčiau buvo didysis altorius su šv. Antano ir šv. Juozapo paveikslais, neišlikusi kairėje pusėje stovėjusi zakristija.
Indijos ir Lietuvos santykiai
Santykių istorija po 1992 m
2022 m. Indijoje lankėsi Lietuvos užsienio reikalų ministras Gabrielius Landsbergis. Vizito metu susitiko su Indijos premjeru ir užsienio reikalų ministru, sutarta Vilniuje atidaryti Indijos ambasadą. Planas realizuotas 2023 m. kovo 31 d.
Švietimo, mokslo, technologiniai ir kultūriniai mainai
Lietuvos aukštosiose mokyklose studijuoja nemažai indų studentų, jie sudaro vieną didžiausių tautinių grupių tarp užsienio studentų.
Sovietinės okupacijos metais, ypač XX a. devintajame dešimtmetyje, Lietuvoje buvo pradėjęs populiarėti Indijos kinas.
Orientalistika, ypač indologija, tarpukariu Lietuvoje garsėjo Vytauto Didžiojo Universitetas, buvo studijojamas sanskritas (dėstė Ričardas Mironas). Sovietmečiu Lietuvos universitetuose indologijos studijoms sąlygų nebuvo.
Atkūrus nepriklausomybę įkurtas indologijos centras Vilniaus universitete (orientalistikos centras įkurtas 1993 m.) Žymiausi Lietuvos sanskritologai – Vytis Vidūnas, Audrius Beinorius. Lietuvoje populiarėja ajurveda, vedos, joga, veikia nedidelė, bet aktyvi Tarptautinė Krišnos sąmonės bendrija.
Ekonominis bendradarbiavimas
Vyrauja importas iš Indijos, kuris 2020-2021 m. išaugo net 69,4% ir siekė 90,65 mln. eurų. Tuo tarpu importas augo ne taip žymiai ir siekė 80,88 mln. eurų. Daugiausiai importuojama tekstilės dirbinių (10%), dirbinių iš geležies ar plieno (10%), mašinų ir mechaninių įrenginių, įvairių chemijos produktų (7%), dirbinių iš akmens, gipso, cemento (5%).
Pilietiniai mainai
{| class="wikitable" ! Metai !! 2016 !! 2020 !! 2021 !! 2022 !! 2023 ! Indijos piliečių skaičius Lietuvoje
Haradzečnos valsčius (Naugardukas)
Haradzečnos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Haradzečna, kurį laiką – Motča ir Naugardukas.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai. 1936 m. sausio 25 d. valsčiaus centras perkeltas iš Haradzečnos į Naugarduką, tad vasario 3 d. ir pats valsčius reformuotas į Naugarduko valsčių.
Lenkijos futbolo varžybos 1991–1992 m.
Lenkijos futbolo varžybos 1991–1992 m.
Janušiškės (Kupiškis)
Janušiškės – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Kupreliškio.
Haradzejos valsčius
Haradzejos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vidurio vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Haradzeja.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai.
Bankrotas
Ištakos
Žodis bankrotas kilo iš senovės lotynų žodžių „bancus“ (suolas ar stalas), ir „ruptus“ (sulaužytas). Šis „Bankas" – tai suolas, kurį pirmieji bankininkai turėjo viešose vietose, turguose, mugėse ir pan., ir ant kurio jie mokėjo pinigus, išrašinėjo vekselius ir t. t. Bankininkui žlugus, jis sulaužydavo savo suolą, taip visiems parodydamas, kad asmuo, kuriam priklausė suolas, nebegali tęsti savo veiklos. Kadangi ši praktika ypač dažnai buvo taikoma Italijoje, sakoma, kad terminas „bankrotas“ yra kilęs iš italų „banco rotto“, t. y. sulaužytas suolas.
Senovės Graikijoje bankrotas neegzistavo. Jeigu skolininkas negalėdavo susimokėti savo skolų, jis, jo žmona ir vaikai tapdavo „skolos vergais" ir turėdavo atsilyginti kreditoriui savo fiziniu darbu. Daugelyje senovės Graikijos miestų-valstybių „skolos vergovė“ būdavo ribojama iki penkerių metų laikotarpio. Be to, tokiems vergams, skirtingai nei įprastiems, buvo garantuotas gyvybės ir galūnių išsaugojimas.
Toroje, ar Senajame Testamente, pagal Mozės įstatymą, kas septinti metai būdavo skelbiami kaip šabo metai, kuriais būdavo atleidžiamos visos bendruomenės narių, bet ne „užsieniečių", skolos. Kas septintus šabo metus, t. y. kas keturiasdešimt devynerius metus, būdavo skelbiami jubiliejiniai metai, kuriais nuo visų skolų būdavo atleidžiami ne tik bendruomenės nariai, bet ir „užsieniečiai“, taip pat suteikiama laisvė visiems „skolos vergams“.
Pagal islamo mokymą, remiantis Koranu, nemokiam asmeniui turi būti suteiktas laikotarpis, kuriuo jis galėtų išmokėti savo skolą.
Nistru Cioburciu
Čoburču „Nistru“ – buvęs Moldavijos futbolo klubas iš Čoburču.
Istorija
Klubas įkurtas 1992 m., o išformuotas 1996 m.
Juodeikėliai (Kupiškis)
Juodeikėliai – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Skapiškio.
Varietetas
Varietetas – žemesnis už porūšį taksonas, apimantis tuos rūšies individus, kurie skiriasi nuo tipinių antraeiliais požymiais ir yra surišti su pastaraisiais eile tarpinių formų.
Dainavėlė (Lazdijai)
Dainavėlė – kaimas Lazdijų rajono savivaldybės vakaruose, 2,5 km į pietus nuo Aštriosios Kirsnos. Seniūnaitijos centras.
Burbiškiai (Seinai)
Burbiškiai (Burbiškės, Burbinai, ) – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į šiaurę nuo Seinų, netoli Lietuvos-Lenkijos sienos. Valsčiaus keliai: Burbiškės – Sankūrai, Burbiškės – Krasnavas Burbiškės – Sankūrai.
Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Burbiškės įsikūrė XVII a., priklausė Lazdijų seniūnijai. Rusijos imperijos metais Burbiškėse lietuvių vaikus mokė daraktoriai. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime buvo 233 gyventojai, iš kurių 36 lenkai ir 197 lietuviai. Per Pirmąjį pasaulinį karą įkurta lietuvių pradžios mokykla, veikė iki 1922 m. XX a. trečiame dešimtmetyje čia veikė lietuvių choras, teatro būrelis. 1925 m. įsteigtas lietuvių Šv. Kazimiero draugijos skyrius. 1930 m. Vytauto Didžiojo 500-ųjų mirties metinių proga kaimo centre gyventojai pastatė kryžių, jis 1942 m. vokiečių nuverstas, vietos gyventojų paslėptas, vėliau atstatytas. XX a. ketvirto dešimtmečio antroje pusėje iki 1939 m. Burbiškiuose veikė lietuvių ūkio draugijos skyrius ir Jaunųjų ūkininkų ratelis, 1939 m. įkurta lietuviška mokykla. 1940–1941 m. vokiečiai daugumą kaimo gyventojų privertė išsikelti į Lietuvą, 1944 m. vokiečiams pasitraukus grįžo apie pusę. 1958 m. sausio 1 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys. Nuo 1960 m. veikė Juodeliškės bibliotekos filialas. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Jan Janowicz
Janas Janovičius (1893 m. gegužės 27 d. Gelučiuose, Rusijos imperija – 1964 m. sausio 16 d. Varšuvoje, Lenkijos Liaudies Respublika) – gydytojas, chirurgas, urologas, visuomenės veikėjas.
FC Spicul Fălești
Feleščio „Spicul“ – buvęs Moldavijos futbolo klubas iš Feleščio.
Burbiškiai (Seinai)
Istorija
Kasmet birželį Burbiškiuose prie Galadusio ežero rengiami Lenkijos lietuvių saviveiklos kolektyvų sąskrydžiai.
Frolas Kozlovas
Frolas Kozlovas (, 1908 m. rugpjūčio 5 d. Loščinino, Riazanės gubernija – 1965 m. sausio 30 d. Maskvoje) – tarybinis partinis ir valstybės veikėjas, buvęs TSKP CK Politinio biuro narys.
Jan Janowicz
Biografija
Gimė 1893 m. gegužės 27 d. Gelučiuose. Jaunystėje mokėsi namuose, vėliau mokėsi Šiaulių gimnazijoje, kurią baigė 1913 metais. Tais pačiais metais pradėjo studijuoti mediciną Tartu universitete. 1916 m. pradėjo dirbti vietinėje chirurgijos klinikoje. I pasaulinio karo metu išsiųstas į frontą, kur dirbo karo lauko mediku. 1918 m. savanoriu įstojo į Lenkijos kariuomenę. 1920 m. gavo gydytojo diplomą. 1922 m. vasario 22 d. išleistas į atsargą, pradėjo dirbti Vilniaus Vilkpėdės ligoninėje. 1925–1941 m. dirbo ambulatorijoje Vilniaus Savičiaus gatvėje. 1928 m. Vilniaus Odminių g. kartu su gydytojais Karoliu Kisieliu, Vladislovu Žemaitėliu, Ježiu Dobžanskiu, Alina Erdmanowa, Eugeniušu Išoru, Czesław Czarnowski, Helena Kulikovska ir Ignacu Abramovičiumi įkūrė privačią kliniką. 1930 m. stažavosi Berlyne ir Paryžiuje.
Haradziščos valsčius (Baranovičiai)
Haradziščos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Haradzišča.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai.
Jan Janowicz
Biografija
1945 m. vasario mėnesį kartu su šeima deportuotas į Lenkijos Liaudies respubliką, kur iš pradžių apsigyveno Balstogėje ir dirbo vietos ligoninėje, tačiau po dviejų mėnesių išsiųstas į Olštyną, kur deportavus visus vietos gyventojus vokiečius jam teko iš naujo kurti miesto chirurgijos padalinius, apmokyti naujus chirurgus. Gyvendamas Olštyne neapleido buriavimo ir toliau užsiėmė šiuo sportu, priklausė Lenkijos jachtininkų ir buriuotojų draugijoms. Už savo nuopelnus apdovanotas įvairiais Lenkijos valstybiniais apdovanojimais. Mirė 1964 m. sausio 16 d. Varšuvoje. Po jo mirties viena iš Olštyno miesto ligoninės salių pavadinta jo vardu, o vėliau ir vienai iš miesto gatvių suteiktas jo vardas.
Burbiškiai (Seinai)
Geografija
Į Burbiškių sudėtį įjungtas Borisaukos kaimelis.
Dovydas Giedraitis
Dovydas Giedraitis (g. 2000 m. rugpjūčio 17 d.) – Lietuvos krepšininkas, atakuojantis gynėjas, rungtyniaujantis Kauno „Žalgirio“ klube.
Biografija
Gimė buvusio krepšininko, ilgamečio Vilniaus „Lietuvos ryto“ žaidėjo Andriaus Giedraičio šeimoje. Brolis Karolis Giedraitis – taip pat profesionalus krepšininkas.
NKL
2016 m. karjerą pradėjo Molėtų „Ežerūne“. Būdamas 16 metų buvo komados lyderis pelnydavo po 13.6 taško, atlikdavo po 4.5 rezultatyvaus perdavimo ir rinkdavo po 15.5 naudingumo balų.
Užsienis
Po sezono Molėtuose, Giedraitį pastebėjo Madrido „Estudiantes“ skautai. 2017 m. persikėlė į Ispanijos ACB lygos Madrido „Estudiantes“ klubą, su kuriuo sudarė ilgalaikę sutartį. Pradžioje rungtyniavęs už dublerių komandą, 2018–2019 m. sezone debiutavo pagrindinėje sudėtyje. 2020 m. liepą sutartis buvo pratęsta iki 2023 m. .2021 m. rugpjūtį – iki 2024 m. .
Karjera nuomos pagrindais
2021 m. „Estudiantes“ iškritus į antrąją Ispanijos lygą, sezonui paskolintas Panevėžio „Lietkabeliui“. Su „Lietkabeliu“ debiutavo LKL ir Europos taurės turnyruose, kuriuose užfiksavo atitinkamai 7.9 taško, 1.5 atkovoto kamuolio ir 2.5 rezultatyvaus perdavimo, bei 8.6 taško, 1.8 atk. kamuolio ir 1.7 rez. perdavimo rodiklius.
Debiutas Eurolygoje
2022 m. rugpjūčio 6 d. pasirašė 5 m. („3+2“) trukmės sutartį su Kauno „Žalgirio“ klubu. Žalgiris Madrido „Estudiantes“ klubui sumokėjo 150 000 EUR išpirką. Kontrakte yra sąlyga, kad jeigu Giedraitis paliks „Žalgirį“ už išpirką, 50% išpirkos sumos gaus Madrido „Estudiantes“.
Lietuvos jaunimo ir vyrų rinktinės
Su Lietuvos jaunimo rinktinėmis dalyvavo 2016 m. U-16 Europos, 2017 m. U-19 pasaulio, 2018 m. U-18 Europos ir 2019 m. U-19 pasaulio čempionatuose.
Frolas Kozlovas
Biografija
Gimė valstiečių šeimoje. Į Komunistų partiją įstojo būdamas 16-kos metų, iškart tapo komjaunimo funkcionieriumi. 1936 m. baigė Leningrado M.Kalinino vardo politechnikos institutą, dirbo inžinieriumi Iževsko metalurgijos gamykloje. 1939–1940 m. buvo šios gamyklos partijos komiteto sekretorius. Nuo 1940 m. – VKP(b) Iževsko miesto komiteto sekretorius.
Memnono kolosai
thumb|280px|dešinėje| Memnono kolosai 2007 metais Memnono kolosai – dvi gigantiškos Senovės Egipto naujosios karalystės faraono Amenchotepo III (apie 1392−1352 m. pr. m. e.) statulos, esančios Tėbų nekropolyje vakariniame Nilo upės krante prie šiuolaikinio Luksoro.
Frolas Kozlovas
Biografija
Nuo 1944 m. dirbo VKP(b) CK aparato Kadrų valdyboje, 1947–1949 m. buvo Kuibyševo srities komiteto antrasis sekretorius. 1949 m. pradėjo dirbto Leningrade: buvo Kirovo (Putilovo) gamyklos partorgas, VKP(b) Leningrado miesto komiteto antrasis, pirmasis sekretorius, nuo 1952 m. Leningrado srities komiteto antrasis, o 1953–1957 m. – pirmasis sekretorius.
Memnono kolosai
Memnono kolosai iškalti iš kvarcitinio smiltainio ir buvo iš abiejų Amenchotepo III šventyklos pirmojo pilono pusių. 27 m. pr. m. e. žemės drebėjimo metu šiaurinė statula buvo pažeista ir jos viduje atsirado įtrūkimai. Kiekvieną rytą statuloje pasigirsdavo tarsi gaudesys ar švilpimas, tikriausiai iššauktas oro judėjimo ar per naktį susikondensavusio vandens garavimo. Graikų keliautojai statulas praminė Memnono kolosais pagal homerinio epo herojų, afrikietį Memnoną, tarsi jis dainuotų savo motinai, aušros deivei Eos. Graikų istorikas Strabonas įtarė, kad garsą skleidžia šalia stovintys egiptiečiai, nors galų gale jis teigė, kad buvo įtikintas gaudimo antgamtiškumu. Romos imperatoriaus Septimijaus Severo (valdė 193−211 m.) nurodymu pažeista statula buvo restauruota papildomais akmens blokais ir tokiu būdu gaudesys pranyko. Amenchotepo III šventykla sugriuvo to paties 27 m. pr. m. e. žemės drebėjimo metu ir jos akmenis išnešiojo vietiniai gyventojai, likučiai prasmego smėlyje (šią vietą pasiekdavo Nilo potvyniai). Vieta, kur stovi statulos, buvo praminta Memnonija. Abi statulos yra apie 18 m aukščio ir per laiką buvo pažeistos, jose nebeatpažįstamas Amenchotepas III, sėdintis soste. Iš abiejų statulų pusių yra iškaltos mažesnės reljefinės skulptūros, pietinėje vaizduojančios faraono žmoną, karalienę Tiją, šiaurinėje − faraono motiną Mutmvają.
Frolas Kozlovas
Biografija
1957–1958 m. buvo Rusijos TSFR Ministrų tarybos pirmininkas. Nuo 1958 m. dirbo TSRS Ministrų Tarybos pirmininko pirmuoju pavaduotoju. 1960 m. gegužės mėn. –1964 m. lapkričio mėn. – TSKP CK sekretorius, atsakingas už gynybos pramonę. Ištikus insultui ilgai gydėsi, dėl ligos buvo atleistas iš pareigų (jas užėmė Leonidas Brežnevas) ir netrukus mirė.
Jurgiškis I
Jurgiškis I – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Migonių.
Frolas Kozlovas
Biografija
TSKP CK narys nuo 1952 m., Politinio biuro narys 1957–1964 metais. TSRS Aukščiausiosios Tarybos 3–6 šaukimų deputatas. Socialistinio darbo didvyris (1961 m.). Palaidotas Kremliaus sienoje Maskvoje. .
Veiklos vertinimas
F. Kozlovas buvo laikomas karjeristu, palaižūnišku, arogantišku, ribotu, tačiau energingu darbuotoju. Aktyviai dalyvavo "Leningrado byloje", negailestingai valė partinius kadrus Leningrade, nors vėliau dėl to kaltino G.Malenkovą. Prieštaravo dokumentų, susijusių su stalininėmis represijomis, publikavimui. N.Chruščiovo valdymo periodu buvo laikomas antru pagal svarbą asmeniu TSRS vadovybėje, galimu jo įpėdiniu. Novočerkasko įvykių metu 1962 m. vadovavo pasipriešinimo numalšinimui, tiesiogiai įsakė kareiviams šaudyti į demonstrantus(tuomet žuvo 16 žmonių). Šio komunistinio karjeristo krauju suteptos rankos buvo nekartą, tačiau žiaurios žudynės Rusijos pietuose, sukrėtė visus. Būtent Kozlovas įtikino Chruščiovą leisti žudyti sukilusius darbininkus. .
Raubiškės
Raubiškės  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Dočiškių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 5,5 km į šiaurės vakarus nuo Dočiškių, 2 km į pietvakarius nuo Eišiškių, prie pat sienos su Lietuva ir Dumblės upelio. Ateina vieškelis iš Dočiškių.
Istorija
XIX a. pab. kaimas ir palivarkas pateko į Lydos apskrities Eišiškių valsčių, Parodūnio apylinkę. Buvo Turskių iš Haubiškių dvaro valda.
Adverninkai
Adverninkai arba Advernykai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Dočiškių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 2 km į pietus nuo Dočiškių, šalia Vilniaus–Rodūnios plento. Gatvinis.
Istorija
XIX a. pab. pateko į Lydos apskrities Rodūnios valsčių, Kivonių apylinkę ir dvaro valdą.
Lan Ju
Istorija
thumb|right|Lan Ju salos vietiniai. Apie 1931 m. fotografija Sala pirmą kartą pažymėta Tabakošimos (Tabako-shima) vardu XVII a. japonų jūrlapiuose ir 1654 m. Tabaco Xima vardu prancūzų žemėlapiuose. Kinai, kurie nepalaikė jokių ryšių su salos gyventojais, salą vadino Âng-thâu-sū (紅頭嶼, pinyin: Hongtouyu; 'raudonplaukių sala') pavadinimu, o japonų valdymo laikais sala vadinta Kōtō-sho pavadinimu. Japonijos vyriausybė salą paskelbė etnologinių tyrimų vieta, į kurią pašaliniams patekti buvo draudžiama. Šis draudimas liko kai Kinijos Respublika atsiėmė salą 1945 m., bet 1967 m. draudimo buvo atsisakyta. Dėl šių apribojimų tao žmonės geriausiai iš visų Taivano aborigenų išlaikė savitas tradicijas. Nuo to laiko saloje buvo pastatyta mokyklų ir įsigaliojo priverstinis Taivano mandarinų kalbos mokymas.
1946 m. sala pavadinta Lan Ju vardu arba Orchidėjų sala pagal vietinių falenopsių gentį.
1982 m. saloje įrengta branduolinių atliekų saugykla. XXI a. pr. rengti dideli protestai už branduolinių atliekų pašalinimą iš salos.
Guobinis uodeguotis
Guobinis uodeguotis (Satyrium w-album) – melsvių (Lycaenidae) šeimos drugys. Randamas ąžuolynų ar lapuočių miškų pakraščiuose, rečiau mišriuose miškuose, kur gausiai auga guobos, daug saulės.
Lan Ju
Geografija
thumb|right|Salos pakrantė Saloje yra aštuoni kalnai, viršijantys 400 m aukšti, aukščiausias iš jų – Hongtoušanas (紅頭山), kurio aukštis 552 m. Salos andezitinėse uolienose yra pirokseno ir raginukės mineralų. Geochemijos duomenys rodo, kad saloje gausu natrio, magnio ir nikelio.
Guobinis uodeguotis
Patino ir patelės viršutinė pusė vienspalvė – tamsiai ruda. Nuo kitų uodeguočių skiriasi tuo, kad turi dvi uodegėles. Apatinėje sparnų pusėje balti taškeliai sudaro raidę W. Vikšras šviesiai žalias su dviguba eile mėsingų spygliukų. Gyvena gegužės – birželio mėnesiais ant įvairių guobų. Lėliukė šviesiai ruda, gausiai nusėta šereliais.
Farca
Serijos
1–2 serijos: 1961 metai, Maskva, Gagarino ir kosmoso užkariavimo epocha. Andrėjus- pradedantis rašytojas, kurį ką tik išspausdino „jaunystės“ žurnalas. Jis grįžta į gimtą miestą, kur susitinka su draugais ir įsitraukia į prekeivių gyvenimą. Vaikinai ieško būdų prasimanyti pinigų ir audringai gyvena. O tuo metu milicija gaudo valiutos perpardavinėtojus, ir kitus pardavėjus. Dabar keistai skamba visi kaltinimai, kad yra vagiama iš tautos, kad tai ne sovietinis gyvenimo modelis. Tuo tarpu jaunimas kaip įmanydamas stengiasi užsidirbti, o ne gyventi nuo algos iki algos.
Lan Ju
Geografija
Sala išsidėsčiusi atogrąžų zonoje, klimatas čia laikosi šiltas ir drėgnas ištisus metus.
Flora ir fauna
Orchidėjų saloje auga daug tropinių augalų rūšių, kurios sutinkamos ir kitose Azijos vietose, bet taip pat yra endeminių rūšių. Priskaičiuojamos 35 vietinės augalų rūšys, kaip antai Pinanga tashiroi palmių rūšis.
Farca
Serijos
3 serija: Draugai pardavinėja plokšteles su muzikiniais įrašais, uždirbinėja pinigus, kol kyla klausimas, kur juos laikyti.
4 serija: Metams prabėgus draugai užsiima kino aparatūros, videokamerų prekyba stambiu mastu.
5 serija: Vyrukai nori pas užsienio diplomatą nueiti ir pasiimti pinigus, tačiau tam reikia anglų kalbos žinių. Todėl nusiunčia merginą. Išgėręs užsienietis jėga pasinaudoja mergina. Didžiulė pinigų suma lieka nepaimta.
Vyriai
Vyriai – Vilniaus miesto dalis, esanti Antakalnio seniūnijoje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Antavilių, Neries kairiajame krante. Tai viena labiausiai į šiaurę nutolusių ir atokiausių miesto dalių. Iš visų pusių Vyrius supa Nemenčinės miškai, kiek toliau pietuose yra Laurų gatvės getas, rytuose – Zamečkavas.
Farca
Serijos
6 serija: Draugai nusprendžia nutraukti veiklą, o Nadios tėvas, kuris yra milicijos majoras Vostikovas, pareikalauja, kad Andrėjus parašytų prisipažinimą dėl nusikalstamos veikos.
Lan Ju
Flora ir fauna
Saloje kiaušinius deda žalieji vėžliai. Salą supa koralinis rifas. Keturios jūrinių gyvačių rūšys sutinkamos vandenyse palei salą.
Vyriai
Įsteigta sodininkų bendrija „Vyriai“. Yra vandenvietė.
Lan Ju
Gyventojai
Saloje gyvena tao tautos žmonės, emigravę čia iš Bataneso salyno prieš 800 metų. Vietiniai salą vadina Ponso no Tao arba Pongso no Tawo ('žmonių sala'), arba dar Irala vardu. Iš dabartinių 4000 gyventojų, apytiksliai 2400 priklauso aborigeninei tao bendruomenei, o likę 1600 daugiausia yra hanių kilmės.
Vyriai
Ties Vyriais Neryje yra sala, kitame krante atsiveria Naujanerių skardis. Sala šaltiniuose žinoma kaip Salaitė (Sołka), o čia šniokščianti rėva – Alchavecu (Olchowiec) arba Bira (Бира), tolėliau – mažesnė rėva Zaravėlis (Zarawok).
Farca
Serijos
7 serija: Draugai susirenka į garažą, kad pasidalintų pinigus, tačiau slėptuvė, pasirodo, tuščia. Įtariama, kad taip pasielgė Kostia.
8 serija: Majoras Vostikovas paleidžia Andrėjų, kad atliktų vieną darbelį.
Lan Ju
Gyventojai
Veikia oro uostas. Gyventojai verčiasi žvejyba ir kultūrų (batatai, soros) auginimu.
Vyriai
Istorija
Istorinis gyvenvietės pavadinimas – Biriai, o šiauriau būta ir Biraičių. Biriuose būta dvaro sodybos. 1905 m. Nemenčinės valsčiaus Birių dvare gyveno 25 žmonės, 1931 m. – 13.
thumb|left|242px|Salaitė Neryje ties Vyriais
Vaterbergo mūšis
Kariuomenės
100px|thumb|left|Lothar von Trotha Vokietijos karinėms pajėgoms vadovavo generolas leitenantas Lothar von Trotha ir turėjo 1500 karių. Jie turėjo 1 625 graižtvinius šautuvus, 30 artilerijos pabūklų ir 14 kulkosvaidžių.
Hererų kariuomenei vadovo Samuel Maharero ir turėjo 3 500 - 6 000 karių su jų šeimomis. Dauguma hererų kareivių buvo apginkluoti šautuvais, likusieji tradiciniais kirstynių ginklais vadinamais kirri.
Guobinis uodeguotis
Paplitimas
Paplitęs didžiojoje Europos dalyje (pietų ir vidurio Europoje, įskaitant Skandinaviją), taip pat Azijoje, įskaitant ir Japoniją. Randamas visame Pabaltijy, bet labai negausiai ir lokaliai. Lietuvoje reta rūšis.
Vaterbergo mūšis
Mūšis
thumb|Vaterbergo mūšio vieta Hererai turėjo pranašumą, nes buvo pažįstami su mūšio vietove. Jie taip pat kontroliavo beveik visus vandens šaltinius aplinkinėse teritorijose. Pažangi vokiečių karinė įranga nesugebėjo kompensuoti šių priešininkų pranašumų. Kova buvo nuožmi ir abidvi pusės patyrė didelių nuostolių. Po to, kai hererai sugebėjo išvengti išvargusių Vokietijos karių apsupimo, von Trotha liepė, kad jo kareiviai persekiotų priešus Omaheke dykumoje.
Rezultatas
Spalio 2-ąją, Von Trotha išleido įsakymą, skelbdamas, kad:
Daugelis hererų išvengusių mirties mūšyje mirė nuo troškulio ir išsekimo.
Samuel Maharero ir apytiksliai 1 000 kareivių sugebėjo kirsti Kalahario dykumą ir pasiekti britų valdomą Bečuanlandą. Britai pasiūlė hererams prieglobstį su sąlyga netęsti sukilimo Britų valdomose žemėse.
Kazachų chanatas
Kazachų chanatas  – kazachų valstybė, atsiradusi maždaug dabartinio Kazachstano žemėse po Aukso ordos subyrėjimo 1456 m. Savo klestėjimo laikmečiu chanatas aprėpė žemes nuo pat rytų Kumanijos iki dabartinio Uzbekistano ir Karakalpakistano bei Sydarjos slėnio, taip pat puldinėjo Astrachanę, Chorasaną, Vakarų Sibirą, Pietų Uralą.
Kazachų chanatą Žetysu („Septynių upių“) krašte įkūrė Žanibekas Chanas bei Kerėjus Chanas buvusiose Aukso ordos valdose. Pradžioje Abulchairas Chanas bandė apjungti Vidurinės Azijos gentis, bet Žanibekas bei Kerėjus iš šios sąjungos atsiskyrė. Chanato įkūrimas suteikė pagrindą kazachų tautos susiklostymui. XV a. antroje pusėje chanatas nuolat kariavo su aplinkinėmis valstybėmis, ypač su uzbekų chanatu. 1470 m. ties Turkistanu kazachai įveikė Muhamado Šaibanio valdomus uzbekus ir privertė juos atsitraukti iki Samarkando ir Bucharos.
1480 m. chanas Burundukas galutinai sutriuškino uzbekus prie Syrdarjos, o valdant Kasymui (1511–1521 m.) užėmė Chorasaną, įtvirtino savo valdžią visoje Kumanijoje, išleido pirmąjį kazachų teisyną („Kaska Žoly“ – 'šviesusis kelias'). XVI a. chanatą pradėjo spausti aplinkinės valstybės, tačiau kazachai Taškento mūšyje nugalėjo Bucharos chanatą, tada Čagatajaus chanatą, o 1568 m. prie Embos įveikė Nogajų ordą ir pasiekė Astrachanę, bet iš ten buvo išstumti rusų. XVI a. antroje pusėje kazachai bandė įsitvirtinti Uzbekistane, 1598 m. nesėkmingai stengėsi užimti Bucharą. Valdant chanui Jesimui buvo pasiekta taika su Bucharos chanatu, numalšintas karakalpakų sukilimas. 1607–1627 m. Buchara iš kazachų buvo atėmusi Taškentą, bet Jesimas jį atkovojo. XVII a. viduryje rytuose iškilęs Džungarų chanatas, vadovaujamas Erdenio Baturo, siekė atkurti Mongolų imperijos galybę ir įsiveržė į Vidurinę Aziją. Kazachai patyrė pralaimėjimus prieš džungarus Altajuje, vėliau stepėse, neteko Sairamo ir kitų svarbių taškų. Taukė Chanas su kirgizų ir kitų sąjungininkų pagalba sustabdė tolimesnį džungarų veržimąsi. Nuo XVIII a. pr. kazachai nuolat plėšė Pietų Urale bei stepėse (Orenburge, Saratove, kitur Pavolgyje) besisteigiančias rusų gyvenvietes, grobė karavanus, daug rusų parduodavo į vergiją Chivos turguje.
XVIII a. pr. tęsėsi nuolatiniai mūšiai tarp Kazachų ir Džungarų chanatų. 1718 m. chanatas padalintas į 3 žuzus, kuriuos valdė atskiri chanai. Sudaryti Vyresnysis žuzas (pietryčių Kazachstanas), Vidurinis žuzas (vidurio ir rytų Kazachstanas) ir Jaunesnysis žuzas (vakarų Kazachstanas). Vidurinį žuzą valdyti pradėjęs Ablajus Chanas išplėtė savo įtaką po visą Kazachstaną, sėkmingai kovojo prieš džungarus, kirgizus, Kokandą, atkovojo daug pietinių miestų, užėmė Taškentą. XVIII a. vid. byrant Džungarų chanatui įsiveržė į jo žemes.
Nuo XVIII a. vid. Rusijos imperija ėmė veržtis į Kazachstaną. Rusai kaip vasalinę valstybę užėmė Jaunesnįjį žuzą. Palaipsniui, per kolonizaciją, pasinaudodama vidinėmis prieštaromis, Rusija užėmė didesniąją dalį Kazachstano, nors kazachai nesyk sukilo prieš rusų valdžią. Ilgiausiai priešinosi Vyresnysis žuzas, kuris sudarė sąjungas su Kokando bei Bucharos chanatais. Tačiau XIX a. vid. rusai užėmė daugelį pietų Kazachstano miestų, daug kazachų didikų pripažino rusų valdžią. 1847 m. mūšyje su kirgizais žuvo paskutinis kazachų chanas Kenesaris.
Žvilgantysis auksinukas
Žvilgantysis auksinukas (Lycaena hippothoe) – melsvių (Lycaenidae) šeimos drugys. Paplitęs Europoje ir Azijoje. Randamas visame Pabaltijyje.
Jurgiškis II
Jurgiškis II – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Puožo.
Alytaus arena
Alytaus arena – daugiafunkcinis sporto kompleksas Alytuje. Plotas – per 15 000 m². Kompleksą sudaro Sporto rūmai, baseinas, stadionas, sporto mokyklos salei ir aikštynas. Areną valdo VšĮ Alytaus sporto ir rekreacijos centras. Alytaus sporto ir rekreacijos centro steigėja ir savininkė yra Alytaus miesto savivaldybė. Daugiafunkcio Alytaus pramogų ir sporto komplekso statyba buvo finansuojama iš Valstybės investicinės programos (15 mln. Lt) ir iš ES struktūrinių fondų (10 mln. Lt). Savivaldybė kompleksui kasmet iš biudžeto skyrė apie 4,5 mln. Lt (kai pajamos iš centro siekė 0,25 mln. Lt).
Istorija
Projekto vadovas – AB „Miestprojektas“ Romualdas Kemežys. Senuosius Sporto rūmus rekonstravo UAB „Struktūra“ (direktorius Zigmas Bronius Neverauskas). Dėl arenos prastos parketo kokybės Alytaus miesto savivaldybė bendrovę vėliau padavė į teismą ir bylinėjosi.
2009 m. spalio 23 d. ant stogo konstrukcijų iškeltas tradicinis vainikas (pasiektas aukščiausias pastato taškas), sporto arenos statyba įpusėjo – atlikti pagrindiniai statybos darbai.
2011 m. vasario 12–13 d. atidarymo proga vyko LKF taurės finalinis ketvertas.
2011 m. šioje arenoje vyko Europos krepšinio čempionato C grupės varžybos. Netrukus paaiškėjo, kad arenos grindys paklotos ne kaip buvo numatyta projekte, o pigesnės. Savivaldybė po atlikto patikrinimo kreipėsi į prokuratūrą. Tuometinis Alytaus meras Feliksas Džiautas per vietinę televiziją grindų keitimą įvardijęs afera, žadėjo rasti kaltuosius, nurodžiusius dėti ne 22 milimetrų storio medžio masyvą, o parketlentę su 3,5 milimetro storio kietuoju paviršiumi, tačiau skandalas nurimo, kaltų asmenų nenustatyta. 2012 metais arenoje vėl atsirado akivaizdūs įvairūs įtrūkimai, įskilimai.
2012 m. rudenį Sporto rūmų skolos už komunalines paslaugas (šildymą ir vandenį) siekė beveik 0,5 mln. Lt. Baseino išlaikymas per mėnesį kainavo apie 100 000 Lt (vien tik užpildymas vandeniu – 18 000 Lt). Todėl baseino patalpoje vyravo blogas kvapas, vanduo buvo senas ir prašvinkęs, užsitraukęs spalvinga plėvele, temperatūra siekė vos 12 laipsnių (pagal higienos normas vandens temperatūra turi būti 27 laipsnių).
2013 m. rudenį, iki rankinio bei krepšinio čempionatų likus kelioms savaitėms, arenos grindys buvo kritinės būklės, danga sutrūkinėjusi, kai kuriose vietose siūbuojanti.
2014 m. rudenį Alytaus miesto taryba skyrė daugiau nei 350 000 Lt Alytaus sporto ir rekreacijos centro skoloms padengti (įsiskolinimams „Lesto“ ir „Litesko“ filialui „Alytaus energija“) ir apie 50 000 Lt darbuotojų atlyginimams išmokėti (2014 metais Alytaus savivaldybei pasiskolinus 4,2 mln. eurų, miesto skola pasiekė 19,4 mln. eurų).
2015 m. Alytaus miesto savivaldybės kontrolierius po atlikto patikrinimo aptiko daug pažeidimų. Nustatyta, kad iš europinio projekto baigiamiesiems darbams skirtų kone pusė lėšų buvo panaudoti kitoms reikmėms, nesilaikyta Biudžeto sandaros įstatymo nuostatų.
Arena naudojama masiniam sportui, kadangi didžiąsias scenos žvaigždes pritraukti sunku, Arena pernelyg maža, kad koncertų organizatoriai kviestų garsenybes, nes tuomet bilietai būtų pernelyg brangūs vietiniams gyventojams.
Vyno gaiva
thumb|upright|Vyno gaiva, pateikta stikliniame inde. Vyno gaiva  – alkoholinis gaivinantis gėrimas. Gaminamas vyno ir vaisių sulčių pagrindu.
Į gėrimą pilamos sultys ir cukrus nuslopina vyno skonį, todėl vyno gaivoms gaminti paprastai naudoja pačias pigiausias vyno atmainas.
Istorija
Pradžioje šis gėrimas buvo daromas tik namuose, o maždaug nuo 1980 m. imta gaminti pramoniniu būdu, pilstyti į butelius ir pardavinėti, ypač tuose regionuose, kur įstatymai dėl mažo alkoholio kiekio šį gėrimą varžo mažiau nei vyną.
1991 m. JAV buvo penkis kartus padidintas akcizas vynui, todėl daugelis gamintojų vyną pakeitė alumi. Naujasis gėrimų variantas kartais dar vadinamas Wine cooler ('Vyno gaiva'), bet dažniau pervadinamas Malt beverage ('Salyklinis gėrimas'), Malternative ('Salyklinė alternatyva') ar tiesiog Cooler ('Gaiva'). Kompanija Bartles & Jaymes savąjį gėrimą vadina Flavored malt cooler ('Gardinta salyklinė gaiva').
Vokietijoje vyno gaivos išpopuliarėjo 2004 m., kai Vokietijos vyriausybė Alcopop tipo gėrimus apmokestino nuo 0,80 iki 0,90 euro už butelį. Norėdami apeiti padidėjusį mokestį, dalis Vokietijos alkoholinių gėrimų gamintojų ėmė gaminti vyno gaivas, kurios užėmė Alkopopo nišą rinkoje.
Vartojimas
dažnai dar įpilant gazuoto gėrimo ir įdedant cukraus
Jastrambelio valsčius
Jastrambelio valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Jastrambelis, vėliau – Malachoucai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai.
Renas (upė)
Renas  – upė šiaurinėje Italijoje, Toskanos ir Emilijos-Romanijos srityse. Prasideda Apeninų kalnuose, Le Lario masyve, Pistojos provincijoje. Teka į šiaurės rytus miškingomis, kalvotomis vietovėmis. Žemupyje pasuka į rytus, teka Po lyguma, Po deltos pietiniu pakraščiu. Įteka į Adrijos jūrą ties Kasalborsečiu, į šiaurę nuo Ravenos.
Didžiausi intakai: Limentra, Idičė, Silaras, Santernas, Senijas (dešinieji). Pavasarį ir rudenį upė smarkiai patvinsta, neretai sukelia potvynius. Iki 1797 m. Renas buvo Po intaku, tačiau dėl potvynio pakito upės vaga. Aukštupyje įrengtos kelios hidroelektrinės. Žemupyje upė kanalizuota, laivuojama. Reno slėnyje įsikūręs Bolonijos ir Kazalekjo di Reno miestai.
Upės pavadinimas keltiškos kilmės, reiškia vandens tekėjimą (tokia pat etimologija kaip ir Reino).
Šaltiniai
thumb|left|210px|Upės padėtis Italijoje
Komunizmo aušra
Komunizmo aušra:
Krymo platforma
Krymo platforma – diplomatinė Ukrainos iniciatyva, skirta atkreipti tarptautinės bendruomenės dėmesį į Rusijos 2014 m. įvykdytą neteisėtą Krymo aneksiją. Iniciatyva siekiama sukurti tarptautinį koordinavimo mechanizmą, skirtą Krymo klausimui grąžinti į tarptautinę darbotvarkę ir palengvinti Ukrainai atgauti Krymo kontrolę. . Daroma prielaida, kad Krymo platforma veiks nuolat, jos biuras dirbs Kijeve
Priešistorė
2019 m. gruodžio mėn. Volodymyras Zelenskis ketino aptarti Krymo temą savo pirmajame ir vieninteliame susitikime su Vladimiru Putinu Paryžiaus viršūnių susitikime. Tačiau šis bandymas buvo nesėkmingas: Rusija ne kartą pareiškė, kad Krymo nuosavybės klausimas jai uždarytas ir nesiruošia su niekuo diskutuoti jokiame kontekste.
Krymo platforma yra naujas, Ukrainos sukurtas tarptautinis formatas, kurio tikslas – Krymo pusiasalio deokupacija ir jo grąžinimas Ukrainos kontrolei.
Sukūrimas
Krymo platformą sukūrė Ukrainos užsienio reikalų ministerija kartu su Ukrainos prezidento kanceliarija. 2021 m. vasario 26 d. Volodymyras Zelenskis pasirašė dekretą „Dėl tam tikrų priemonių, skirtų laikinai okupuotos Krymo autonominės respublikos ir Sevastopolio miesto deokupacijai ir reintegracijai“, ir nusprendė sudaryti organizacinį komitetą surengti steigiamąjį Krymo platformos aukščiausiojo lygio susitikimą Ukrainoje. Organizacinio komiteto, rengiančio steigiamąjį Krymo platformos viršūnių susitikimą, pirmininkas yra Ukrainos užsienio reikalų ministras Dmytro Kuleba. Steigiamojo aukščiausiojo lygio susitikimo data buvo nustatyta 2021 m. rugpjūčio 23 d.
Derybų temos
Diskusijos vyks penkiose pagrindinėse srityse:
The Origin Of Love
„The Origin Of Love“ – trečiasis Jungtinės Karalystės atlikėjo Mika albumas, išleistas 2012 m. rugsėjo 17 d.
Albumo kūrimas
Albumas buvo pradėtas įrašinėti 2011 m. pradžioje, užbaigtas 2012 m. rugpjūtį. Įrašinėjimo darbai pagrinde vyko tokiuose miestuose kaip Montrealis, Majamis bei Londonas. Lyginant su ankstesniais albumais, šį kartą Mikai talkino nemažai muzikos industrijos žmonių: Nick Littlemore (Empire Of The Sun, Pnau), Pharrell Williams (N.E.R.D), Benny Benassi, Greg Wells, Jodi Marr, Priscilla Renea, Klas Ahlund, FrYars ir kiti.