Baltų_prokalbė
Įvardis
Savybiniai įvardžiai rodo dialektinį baltų susiskaldymą: vakariniam arealui būdingos formos vyr. g. *mai̯as 'mãnas', bev. g. *mai̯a 'mãna', mot. g. *mai̯ā 'manà'; vyr. g. *tu̯ai̯as 'tãvas', bev. g. *tu̯ai̯a 'tãva', mot. g. *tu̯ai̯ā 'tavà'; vyr. g. *su̯ai̯as 'sãvas', bev. g. *su̯ai̯a 'sãva', mot. g. *su̯ai̯ā 'savà', o rytiniam baltų arealui − atitinkamai vyr. g. *menas, bev. g. *mena, mot. g. *menā; vyr. g. *teu̯as, bev. g. *teu̯a, mot. g. *teu̯ā; vyr. g. *seu̯as, bev. g.*seu̯a, mot. g. *seu̯ā. Vakarų baltų savybiniai įvardžiai turi atitikmenis slavų kalbose (*mojь, *tvojь, *svojь). Rytų baltų savybiniai įvardžiai išvesti iš asmeninių ir sangrąžinio įvardžių kamienų *men- (*mene 'manęs'), *teṷ- (*teṷe 'tavęs'), *seṷ- (*seṷe 'savęs'); panaši daryba žinoma ir kitose indoeuropiečių kalbose: < *tou̯os 'tavas',  < *sou̯os 'savas', 🇬🇷 < *teu̯ós 'tavas', 🇬🇷 < *héu̯os <  'savas'. Tiek vakarų, tiek rytų baltų savybinių įvardžių ištakos tos pačios – asmeniniai ir sangrąžinis įvardžiai (plg. 'mane' – *mos 'manas', *tu̯e 'tave' – *tu̯os 'tavas', *su̯e 'save' – *su̯os 'savas'). Savybiniai įvardžiai linksniuoti kaip ir kiti gimininiai, nors gali būti, kad lygia greta vartotos vien kilmininko formos − kaip, tàvo, sàvo. Galbūt ir daugiskaitoje (bei dviskaitoje) savybinių įvardžių vietoj vartotas kilmininkas − *nōsōn (→*nūsōn), *ṷōsōn (→*i̯ūsōn). Tačiau 'mums priklausantis', mūs-is 't. p.', mūs-iškis 't. p.', jūs-as 'jums priklausantis', jūs-is 't. p.', jūs-iškis 't. p.',  'mums priklausantis', jūs-ējs 'jums priklausantis' leistų numatyti teorinę galimybę, jog baltų prokalbėje egzistavo *nōsi̯as 'mums priklausantis', *ṷōsi̯as 'jums priklausantis' tipo savybiniai įvardžiai,  kurių iš asmeninių įvardžių daugiskaitos kilmininko kilę kamienai dėl aukščiau aptartų priežasčių prūsų kalboje ir dabartinėse baltų kalbose buvo perdirbti: *nōs- > *nūs- >, liet. ir latv. mūs-; *ṷōs- > *i̯ūs- >, liet. ir latv. jūs-. Šių daugiskaitos įvardžių galūnę su priesaga *-i̯- (*-i̯as) rodytų prūsų kalbos darybos tendencijos (*ma-i̯as 'manas'), lietuvių kalbos variantai (mūsis 'mums priklausantis', jūsis 'jums priklausantis' su -is < *-i̯as) ir slavų kalbų savybinių įvardžių darybos modelis (*mo-jь 'manas', *našь < *nas-jь 'mums priklausantis'); indoeuropiečių prokalbėje ši priesaga vartota būdvardiškiems žodžiams iš daiktavardžių sudaryti. Galėjo būti vartojami ir dviskaitos savybiniai įvardžiai, išvesti iš asmeninių įvardžių dviskaitos kilmininko: *nōi̯as 'mudviem priklausantis', *ṷōi̯as 'judviem priklausantis'. Daugiskaitos ir dviskaitos savybiniai įvardžiai būtų kaitomi gimininėmis kaip ir atitinkami vienaskaitos. Objekto priklausymas tik trečiajam asmeniui turėjo būti reiškiamas įvardžio *tas atitinkamos giminės ir skaičiaus kilmininku, mat vakarų baltų *su̯ai̯as, rytų baltų *seu̯as vartoti ne tik su trečiuoju asmeniu, bet ir su bet kuriuo kitu, pažymint, kad objektas jam yra ne svetimas (kaip ir t. t., užuot sakius aš skaitau mano knygą, tu skaitai tavo knygą, jis skaito jo knygą), įvardis savas (savo) nenurodo priklausymo būtent trečiajam asmeniui – plg. pasakymus tai yra sava obelis ir tai yra jo obelis. Tokį priklausymo trečiajam asmeniui, savybinių įvardžių daugiskaitos ir dviskaitos vartosenos bei darybos modelį remia ir slavų kalbų duomenys (slavų prok. *našь < *nasjь 'mums priklausantis' iš *nasъ 'mūsų' < *nōsom; slavų prok. *vašь < *vasjь 'jums priklausantis' iš *vasъ 'jūsų' < *u̯ōsom). Pažymėtina, kad kiekvienas savybinis įvardis turėjo būti kaitomas ne tik giminėmis, bet ir skaičiumi, kuris buvo derinamas su daiktavardžiu. Pavyzdžiui, 1. asmens savybinio įvardžio skaičiaus formos būtų tokios: *mai̯ā / menā ābō(l) 'mana obelis' (vienaskaita), *mai̯ai / menai ābele 'dvi manos obelys' (dviskaita), *mai̯ās / menās ābeles 'manos obelys' (daugiskaita); *nōi̯ā ābō(l) 'mudviem priklausanti obelis' (vienaskaita), *nōi̯ai ābele 'dvi mudviem priklausančios obelys' (dviskaita), *nōi̯ās ābeles 'mudviem priklausančios obelys' (daugiskaita); *nōsi̯ā ābō(l) 'mums priklausanti obelis' (vienaskaita), *nōsi̯ai ābele 'dvi mums priklausančios obelys' (dviskaita), *nōsi̯ās ābeles 'mums priklausančios obelys' (daugiskaita).