cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Studzianka (Liublino vaivadija)
Istorija
1679 m. šias žemes karalius Jonas Sobieskis už karinius nuopelnus padovanojo totoriams. XVIII a. kaime gyveno pulkininkas Aleksandras Ulanas. XVII a. pabaigoje kaime įkurtos Studziankos musulmonų kapinės. 1769 m. rugsėjo mėnesį šalia kaimo esančiuose laukuose įvyko Lomazų mūšis tarp Baro konfederatų ir Rusijos imperijos kareivių. Iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. XIX a. kaime gyveno 20 totorių šeimų. 1817 m. kaime pastatyta mečetė, kurią 1915 m. sudegino kazokai.
Eukeladė (palydovas)
Priklauso Karmės palydovų grupei.
Asteriksas ir vikingai
Asteriksas ir vikingai  – 2006 m. prancūzų komedija ir nuotykių animacinis filmas, paremtas René Goscinny ir Albert Uderzo komiksų serijos Asteriksas (Astérix) knyga „Asteriksas ir normanai“.
Filme maišomi istoriniai periodai, pvz., pagal Asterikso istorijų laikmetį veiksmas turėtų vykti I amžiuje pr. m. e., tačiau filme veikiantys vikingai pradėjo siautėti Europoje ne anksčiau V amžiaus. Filme minimo Paryziumo (t. y. Paryžiaus) tuo metu nebuvo, o miestas vadinosi Liutecija. Filme yra ir kitų anachronistinių aliuzijų, kaip į modernius šokius, muzika ar technologijas, sudarančias komiškumo įspūdį.
Siužetas
Veiksmas prasideda kariams iš Šiaurės – vikingams užpuolant vieną pakrantės gyvenvietę nežinomoje vietovėje. Tikėjęsį pasiplėšti vikingai nusimena radę ištuštėjusi kaimelį ir dingusį turtą. Vikingų vado patarėjas ir žynys Kriptografas taip išaiškina vadui Timandahafui: esą baimė suteikia gyventojams sparnus, todėl jie vos pajutę vikingų prisiartinimą išskrieja taip, kad vikingai niekaip negali jų pavyti. Kriptografas įteigia vadui mintį, kad suradus mistinį „Baimės čempioną“, vikingai iš jo išmoktų skraidyti ir galėtų tuomet be didelių rūpesčių užklupti bet ką iš netyčių ir prisiplėšti grobio.
Tačiau Kriptografas turi savų kėslų nuversti vado Timandahafo valdžią ir pasodinti į jo vietą savo apykvailį sūnų Olafą. Susižavėjęs idėja ir prisigėręs Timandahafas prižada ištekinti savo dukrą Abą už to vikingo, kuris pačiups „Baimės čempioną“. Kriptografas išburia, kad mistinis „Baimės čempionas“ gyvena Galijos pakrantėje. Vikingai susiruošia į žygį, tačiau vadas Timandahafas nenutuokia, kad į jų laivą prasmunka jo nenuorama duktė Aba …
Tuo tarpu į galų kaimelį, kuriame linksminasi draugai Obeliksas ir Asteriksas, iš Paryziumo (t. y. Paryžiaus) atvyksta kaimo vado sūnėnas Tiksperiksas. Jis yra šaunus jaunikaitis, kai reikia šokti, merginti merginas ar kalbėti apie Paryziumo madas, tačiau visai kitaip kalba pakrypsta, kai tenka parodyti drąsą ir jėgą mūšio lauke. Vieną rytą prie Galijos krantų pasirodo vikingų laivas …
Originalaus leidimo įgarsintojai
ir kt.
Karatajūtė
Karatajūtė − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Chrno Crusade
Chrno Crusade (arba Chrono Crusade) – Daisukės Morijamos sukurtas anime. Iš pradžių „Kadokawa Shoten“ išleido komiksą laikraštyje „Monthly Dragon Magazine“. 2003–2004 m. 24 epizodų anime buvo rodomas Fuji TV kanalu.
Siužetas
Veiksmas vyksta pokario metais, kai po karo sukyla blogosios jėgos.
Terminologija
Filme vartojama daug terminų su specifinėmis reikšmėmis. Apšviestasis arba apaštalas (Apostle) – žmogus, turintis nepaprastą ryšį su Astraline Linija ir mokantis naudoti astralinę jėgą. Filme yra 7 Apšviestieji, visi – iš skirtingų pasaulio vietų. Apšviestieji turi galią skristi sparnais, kai yra būtinybė, taip pat – antgamtinių jėgų, kurie yra ir palaima, ir prakeikimas. Nors patys Apšviestieji turi nuostabių galių, jiems gyvenime labai nesiseka (Azumarija ir Jošis anksti neteko tėvų).
Astralinė Linija – dvasiškos energijos telkinys, žmogaus akimi nematomas. Tai gyvybės versmė.
Wiener AF
Wiener AF – buvęs Austrijos futbolo klubas iš Vienos.
Istorija
2014 m. šis klubas iškovojo čempionų titulą.
Ikikė
Ikikė  – miestas šiaurės Čilėje, Ramiojo vandenyno pakrantėje, Atakamos dykumos pakraštyje. Tarapakos regiono administracinis centras. 216 tūkst. gyventojų, kartu su priemiesčiais – 264 tūkst.
Ūkis
Ikikė yra svarbus pramoninis ne tik Čilės, bet ir visos Pietų Amerikos centras. Aplinkinėse kasyklose išgaunamas varis, yra salietros, jodo, druskų, guano kasyklų. Naftos rafinavimo, žuvies perdirbimo, cukraus gamybos, cemento pramonė. Svarbus jūrų uostas. Per Ikikę eina Panamerikos plentas, geležinkeliai į aplinkinius miestus. Kadangi miestas įsikūręs sausringoje vietoje, vanduo tiekiamas iš už 89 km.
Turizmas
Yra puošnus teatras, mediniai Astorekos rūmai (pastatyti 1904 m.), smėlio paplūdimiai.
Istorija
Ikikę XVI a. įkūrė ispanų konkistadorai. Miestas išaugo dėka iškasenų gavybos. XIX a. pab. miestas atsidūrė Ramiojo vandenyno karo sūkuryje, kai dėl ištekliais turtingo regiono susirėmė Čilė, Peru ir Bolivija. Čilei pavyko atkovoti miestą iš Peru. 1907 m. Čilės armija surengė masines druskos kasyklų darbininkų žudynes, kai šie protestavo prieš sunkias darbo sąlygas. Nužudyta ~2000 žmonių. Ikikė ne kartą nukentėjo nuo žemės drebėjimų.
Vschova
Vshova  – miestas vakarų Lenkijoje, Liubušo vaivadijoje. Gyventojų 14 607 (2004). Vshovos valsčiaus centras.
Spjaunu ant tavo kapo (1978 filmas)
Spjaunu ant tavo kapo (, dar žinomas kaip „Day of the Woman“) – 1978 m. sukurtas kontroversiškas kriminalinis filmas apie išprievartautos moters kerštą.
Vos pasirodžiusi juosta buvo uždrausta Airijoje, Norvegijoje, Islandijoje, Vakarų Vokietijoje ir kai kuriose kitose šalyse, motyvuojant, esą filme „šlovinamas smurtas prieš moteris“.
Australijoje 1982 m. pasirodžiusi cenzūruota versija buvo skirta tik asmenis, sulaukusiems 18 metų, nors 1987 m. ir ją buvo norima visiškai uždrausti. Kanadoje filmas taip pat buvo uždraustas ir tik 1998 m. jį buvo leista demonstruoti kai kuriose valstijose.
2010 m. JAV buvo sukurtas šio filmo perdirbinys, kurio vienas prodiuserių buvo Meiras Zachri. Be „Spjaunu ant tavo kapo“ jis režisavo tik dar vieną filmą.
Turinys
Jauna pradedanti rašytoja Dženifer apsistoja išnuomotame kotedže paupyje, kur tikisi niekieno netrukdoma kurti apsakymus. Vieno apsilankymo gretimame miestelyje metu į ją dėmesį atkreipia keli vietiniai vaikinai.
Po kurio laiko jie ima naktį plaukioti kateriu ir triukšmauti greta jos kotedžo. Kitą dieną Dženifer, besiilsinčią valtyje, užpuola dviese ir išprievartauja. Ji bando bėgti, slėptis, tačiau ketvertas užpuolikų tarsi žaidžia su ja, tarsi leisdami pabėgti ir vėl sučiupdami. Prievartavimai tęsiasi ir ją nugabenus į kotedžą, kol galiausiai užpuolikai suvokia, kad už nusikaltimą reikės atsakyti. Jie nusprendžia nužudyti Dženifer, tačiau Metju, kuriam jie patiki šią užduotį ir kuriam mergina patinka, palieka ją gyvą, draugams parodęs krauju suteptą peilį.
Po keleto dienų Dženifer, atsigavusi po šoko ir sumušimų, išsirengia į miestelį. Pradžioje ji apsilanko bažnyčioje, kur prašo atleidimo už tai, ką ji ketina padaryti, o po to imasi keršyti savo skriaudikams, neketindama nei vieno palikti gyvo.
Kita
Režisierių Meirą Zachrį sukurti filmą paskatino asmeninė patirtis, kuomet jis su draugu ir šio dukra Niujorko parke krūmuose pamatė nuogą sumuštą ir išprievartautą moterį. Parvežę dukrą namo, jie nuvežė moterį į policiją, tikėdamiesi, kad tai pagreitins nusikaltimo tyrimą, tačiau nusivylė jų formaliu požiūriu ir nenoru imtis skubių veiksmų.
Kalbėdamas apie filmą jis tvirtino, kad juostoje parodytas smurtas buvo būtinas norint tikroviškai perteikti visą istoriją, o pagrindinio vaidmens atlikėją Camille Keaton apibūdino kaip „drąsią“, nusprendusią sutikti vaidinti juostoje.
1979 m. Meiras Zachri ir Camille Keaton susituokė, tačiau po 3 metų išsiskyrė.
Kimerai
Kimerai – mitinė tauta, esą gyvenusi tolimiausiame žemės pakraštyje, minima Homero „Odisėjoje“. Graikai tikėjo, jog kimerų šalyje niekada nešviečia saulė, amžinai joje tvyro šalta migla. Kimerų šalyje buvo įėjimas į Hado mirusiųjų karalystę. Kimerų šalyje į Acherontą įteka Kokitas ir Piriflegetontas.
Odisėjoje pasakojama, kad Odisėjui burtininkė Kirkė patarė prieš grįžtant namo nusigauti į Hado karalystę ir pasiteirauti Tėbų aiškiaregio Teiresijo apie savo likimą. Odisėjas taip ir padarė.
Varao kalba
Varao kalba (Guarauno, Guarao, Warrau) – izoliuota Pietų Amerikos indėnų varao kalba. Vartojama Venesuelos Orinoko deltoje (Amakuro Delta, Sukrė), Gajanoje, Suriname.
Varao kalba labiau išvystyta Venesueloje, išleistas žodynas, testamentas, Gajanoje ir Suriname varao kalba smarkiai paveikta aravakų ir karibų kalbų. Dalis gyventojų kalba Gajanos kreolų kalba.
Vojni Pieckai
Vojni Pieckai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1203 metais. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 14 namų ir 87 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 23 namai ir 140 gyventojų, iš kurių 64 vyrai ir 76 moterys.
Chaosas (graikų mitologija)
Chaosas ( 'tarpas') graikų mitologijoje – pirmykštė beformė tuščia erdvė, iš kurios atsirado kiti pirmapradžiai dievai.
Pradžioje Chaosas buvo apatinis atmosferos sluoksnis, supantis Žemę – nematomas oras ir tamsus rūkas. Pavadinimas reiškia „tarpą“ tarp Žemės ir dangaus. Vėlesni autoriai Chaosą mini kaip chaotišką elementų mišinį pirminėje visatoje, dažnai maišydami jį su orfiškų kosmogonijų pirmykščiu Purvu, bet tai nėra pirminė Chaoso reikšmė.
Pagal Hesiodo Teogoniją pirmieji dievai, kurių dauguma kilo iš Chaoso, yra:
Kampinis (Zarasų r.)
left|120px
Kampinis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 7,5 km į pietvakarius nuo Turmanto, 3 km į šiaurę nuo Visagino. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 0,66 km, plotis iki 0,42 km. Altitudė 144,9 m. Krantai žemi, pelkėti, tik vakaruose, pietvakariuose sausesni. Ežerą iš visų pusių supa Pasmalvės miškas. Šiaurėje įteka upelis, vakaruose jungiasi su Skritelio ežeru (Smalvo ežero baseinas).
Ežeras įeina į Smalvo kraštovaizdžio draustinį. Rytine pakrante eina Vilniaus-Daugpilio geležinkelis. Prie ežero yra Beržynės viensėdis.
Los Fraileso salynas
Los Fraileso salynas  – salų grupė Karibų jūroje, Pietų Antilų salose, į šiaurės rytus nuo Margaritos salos. Priklauso Venesuelai (Venesuelos federalinės valdos). Plotas – 1,92 km².
Salyną sudaro 10 vulkaninės kilmės, uolingų, negyvenamų salų. Paviršių dengia daugiausia kserofitiniai miškai ir krūmynai. Sudaro šios salos: Fraile Grandė (0,75 km²), Čeperė, Gvakaraida, Nabobas, Kominotas, Makararė, Gvairiarė, La Balandra, La Pečė, Gvakaraida.
Pčiovža
Pčiovža  – upė Rusijoje, Naugardo ir Leningrado srityse; Volchovo dešinysis intakas. Prasideda Liubytino rajone, visai netoli Mda upės slėnio. Aukštupio vaga labai vingiuota ir siaura, teka šiaurėn miškingomis ir pelkėtomis vietomis. Toliau pasuka į vakarus. Žemupyje vaga išsiplečia iki 30-40 m, tėkmė sulėtėja. Įteka į Volchovą keli kilometrai aukščiau Tigodos žiočių.
Didesni intakai: Raplia, Požupinka, Solonica, Šuickaja Dubnia.
Prie Pčiovžos yra Budogoščio ir Pčiovžos gyvenvietės. Ties Budogoščiu upė patvenkta, tačiau užtvanka pusiau sugriuvusi.
Kojangas
Kojanas (arba Gojanas, ) – miestas Pietų Korėjoje, į šiaurę nuo Seulo (skiria Bukhan kalnas, ant kurio pastatyta tvirtovė). 1,08 mln. gyventojų (2020 m.). Yra teisės ir verslo universitetas, aviacijos universitetas, žemės ūkio kolegija.
Karazija
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Karazijienė (ištekėjusi moteris) ir Karazijaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Haustorija
thumb|200px|Grybo Hyaloperonospora parasitica hifas su haustorijomis Haustorija - parazitinio augalo šaknies ar grybo hifo išauga, kuri įsiskverbia į šeimininko audinius, bet nepažeidžia ląstelių plazminės membranos.
Grybų haustorijos
Visų skyrių parazitiniai grybai gali turėti haustorijas. Jos gali būti įvairių formų - pūslelės, spiralės, pirštuotos. Kad padidintų haustorijos sąlyčio su plazmine membrana plotą ir taip palengvintų medžiagų siurbimą, grybas fermentais suskaido ląstelės sienelę.
Augalų haustorijos
Haustorijas turi įvairūs parazitiniai augalai - džiovekliniai, kai kurie gegužraibiniai, brantas, paprastasis amalas.
Mikalojus Seniavskis
Mikalojus Seniavskis (apie 1489–1569 m. vasario 2 d.) – Vienas iš stambiausių Lenkijos magnatų, Karūnos lauko sargybinis (1531), Haličo pakamaris (1532), Haličo ir Kolomijsko seniūnas (1534), Belzo kaštelionas (1537), Belzo vaivada (1542–1553), Karūnos lauko etmonas (1539–1561), Rusios vaivada (1553–1569), Karūnos didysis etmonas (1561–1569)
Biografija
Aktyviai kišosi į Moldavijos reikalus. 1552 metais palaikant Mikalojui Seniavskiui Moldavijos sostą užėmė Aleksandras III Lepušnianas, tapęs Lenkijos vasalu.
Vytautas Bujauskas
Vytautas Bujauskas (1922 m. kovo 26 d. Marijampolėje – 1998 m. lapkričio 18 d. Kaune) – Lietuvos architektas, humanitarinių mokslų daktaras.
Biografija
1950 m. baigė Kauno universitetą. 1968 m. architektūros mokslų kandidatas.
Viktorijos aikštė
thumb|240px|Viktorijos aikštė Viktorijos aikštė  – Birmingamo miesto (JK) pagrindinė aikštė. Yra tarp miesto rotušės ir savivaldybės pastatų. Į aikštę sueina Colmore Row, New Street ir Paradise Street gatvės. Įrengtas fontanas su skulptūra, vadinama Dhruva Mistry.
Aikštėje vyksta įvairūs miesto renginiai: šventės, koncertai, festivaliai (Birmingamo Lotynų Amerikos festivalis).
Šimanovas (Liublino vaivadija)
Šimanovas  – kaimas Lenkijos rytuose, Lomazų valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 2 km į rytus nuo Lomazų, apie 17 km į pietus nuo Palenkės Bialos ir apie 84 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Šarlotė (Klaipėda)
Šarlotė – Klaipėdos miesto dalis, esanti šiaurinėje miesto dalyje. Rajonas iš rytų ribojasi su Liepojos gatve, iš vakarų – su Klaipėdos mišku, o šiaurėje baigiasi už Klaipėdos universitetinės ligoninės onkologinės ligoninės korpuso.
Istorija
2005 m. teritorijų planavimo komiteto nariams pritarus, buvo pakeistas teritorijos tarp Klaipėdos miesto ligoninės ir LDK Butigeidžio dragūnų bataliono Liepojos pl. 5 detalusis planas;
2006 m. prasidėjo naujojo „Šarlotės" kvartalo statybos. Kvartalas „Šarlote" pavadintas dėl anksčiau čia stovėjusio dvaro.
2009 m. rajone atidarytas „Rimi" prekybos centras.
Gekedugu
Gekedugu (pranc. Guéckédougou) – miestas pietų Gvinėjoje, prie sienos su Siera Leone ir Liberija. Pagal 1996 metų surašymą jame gyveno 79140 žmonių, bet nuo pilietinio karo skaičius smarkiai išaugo, ir pagal 2008 metų apskaičiavimus, mieste gyvena 221715 žmonių. Gekedugu buvo antro Liberijos pilietinio karo ir Sieros Leonės pilietinio karo centras 2000–2001 metais.
Miestas garsėja savo dideliu savaitiniu turgumi, kuris pritraukia prekiautojus iš Šiaurės Gvinėjos, Sieros Leonės, Liberijos ir Dramblio Kaulo Kranto.
Karaška
Karaška − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Karaškienė (ištekėjusi moteris) ir Karaškaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
LDK–Maskvos karas (1534–1537)
LDK–Maskvos karas (1534–1537) buvo penktasis karinis konfliktas tarp Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir kylančios Maskvos Didžiosios Kunigaikštystės dėl dominavimo Rytų Europoje.
Priešistorė
1522 m. rugsėjo 14 d. sudaryta Paliaubų sutartis – galiojo 5 metus, ji buvo pratęsiama 1526 ir 1532 m. Po Vasilijaus III mirties 1533 m., Elena Glinskaitė pasiūlė Žygimantui Senajam sudaryti taikos sutartį, tačiau vietoj jo LDK 1534 m. vasario mėnesį pateikė ultimatumą grįžti prie 1508 m. sutartimi nustatytų sienų. Ultimatumas buvo atmestas ir rugpjūčio mėnesį prasidėjo karo veiksmai.
Karo eiga
LDK pajėgos buvo padalintos į tris dalis:
Į LDK pagalbą pasitelkė lenkų pajėgas:
Tuo pat metu į MDK teritoriją įsiveržė Krymo totoriai.
Maskva apleido Počepo miestą, jį sudeginusi, o gyventojus perkėlusi į Brianską.
Paliaubos
Paliaubos buvo sudarytos 1537 m. vasario 18 d. Maskvoje. Pagal jas, Gomelio valsčius atiteko LDK, o Sebežas ir Zavološčė liko MDK.
Kulminacija (astronomija)
Kulminacija – momentas, kada šviesulys kerta dangaus dienovidinį (meridianą). Dangaus sferos taškas, kuriame dėl parinio judėjimo šviesulio aukštis didžiausias (arba minimalus), vadinamas kulminacijos tašku.
Viršutinėje kulminacijoje šviesulys būna aukščiausiai virš horizonto, apatinėje kulminacijoje – žemiausiai. Laiko tarpas tarp šių kulminacijų trunka pusę žvaigždinės paros. Per parą žvaigždės apibrėžia apie dangaus ašį apskritimus, lygiagrečius dangaus pusiaujui. Kiekvienas šviesulys per parą du kartus kerta dangaus dienovidinį. Virš horizonto matomos abi nenusileidžiančių šviesulių kulminacijos; užtekantys ir nusileidžiantys šviesuliai šiaurės platumose apatinėje kulminacijoje kulminuoja žemiau horizonto, po šiaurės tašku, o viršutinėje – virš horizonto. Nepatekančių šviesulių, kurie yra toli į pietus nuo dangaus pusiaujo abi kulminacijos Lietuvoje nematomos.
Saulės centro aukštutinės kulminacijos momentas vadinamas tikruoju vidurdieniu, o žemutinės kulminacijos momentas – tikruoju vidurnakčiu. Tikrojo vidurdienio metu vertikalaus strypo šešėlis krinta išilgai vidurdienio linijos.
Reikia atkreipti dėmesį, kad saulinis laikas atskaitomas nuo Saulės apatinės kulminacijos momento, o žvaigždinis laikas nuo pavasario lygiadienio taško viršutinės kulminacijos momento.
Puošnioji šorėja
Puošnioji šorėja (Shorea roxburghii) – sparneninių (Dipterocarpaceae) šeimos medžių rūšis, auganti Pietryčių Azijoje (Indokinijos pusiasalyje bei rytų Indijoje).
Tai iki 30 m aukščio užaugantis medis. Lapai ovalūs arba pailgi, 8-15 cm ilgio ir 4-6 cm pločio. Žiedai susitelkę į 7-8 cm ilgio šluoteles. Vaisiai kvapnūs, 2 cm ilgio.
Puošnioji šorėja auga visžaliuose ir pusiau visžaliuose tropiniuose miškuose, žemesniame nei 1500 m aukštyje. Nyksta dėl miškų kirtimo.
Puošnioji šorėja vietnamietiškai vadinama sến đỏ („raudonoji gilė“), o tajų kalba – พยอม (pajom). Augalo žievė ir žiedai naudojami liaudies medicinoje.
Karbauskas
Karbauskas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Karbauskienė (ištekėjusi moteris) ir Karbauskaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Bedantės
Bedantė (Anodonta) (kitaip geldenė) – dvigeldžių moliuskų (Bivalvia) klasės, geldučių (Unionidae) šeimos gentis.
Šios geldutės paplitusios visame pasaulyje. Moliuskų kriauklės - plonasienės, sudarytos iš dviejų vienodų kiaušiniškų sąvarų. Sąvaras jungiantis užraktas neturi dantų (iš čia ir kilęs genties pavadinimas). Bedantės maitinasi organinių medžiagų liekanomis, smulkiais augalais ir gyvūnais. Šie dvigeldžiai - geri vandens filtruotojai (per parą perkošia keliasdešimt litrų vandens). Jie mažai judrūs, gyvena negiliuose stovinčiuose ar lėtai tekančiuose vandenyse; svarbi sąlyga, kad visais metų laikais vandenyje netrūktų deguonies. Skirtalyčiai. Spermatozoidai subręsta rudenį. Lervos (glochidijos) parazituoja žuvų žiaunose. Bedančių lervomis minta žuvys. Iš jų kriauklių gaminamas perlamutras
Rūšys
Gentyje yra apie 15-17 rūšių. Lietuvoje sutinkamos 5 rūšys:
Utenos rajono savivaldybės taryba 2000–2003 m.
Utenos rajono savivaldybės taryba – Utenos rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2000 m. kovo 19 d.
Veikla
Rajono meru išrinktas Edmundas Pupinis, nuo 2001 m. Jonas Burokas.
FC Wien
FC Wien – Austrijos futbolo klubas iš Vienos. 2007 m. žaidė Vienos lygoje. Klubas buvo iširęs, 1983 m. vėl susikūrė.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1914 m.
Eglinis (Zarasų r., Turmanto sen., Mendeliškės km.)
Eglinis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, Turmanto seniūnijoje, šalia Mendeliškės viensėdžio, apie 7 km į pietvakarius nuo Turmanto, Magūnų miške. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,54 km, plotis – iki 0,31 km. Altitudė 144,7 m. Krantai žemi, beveik ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Šiaurėje išteka upelis link Drūkšių ežero intako Smalvos. Šiaurės vakarine pakrante eina geležinkelis Naujoji Vilnia – Turmantas – Valstybės siena.
Kanoja
thumb|250px|Pietų Amerikos indėnų kanoja
Kanoja – siaura, ilga irklinė valtis (nors dabar būna ir burinių bei motorinių). Laivuojama viengubu irklu.
Kanojos yra labai senas laivų tipas. Jos populiarios tarp džiunglių tautų. Gaminamos išskobiant didelio medžio kamieną arba lengvą karkasą aptraukiant (sakų pagalba) medžių žieve. Tokių kanojų talpa gali būti nuo 2 iki 100 vietų.
Šiuolaikinės kanojos gaminamos iš plastmasės, anglies pluošto, raudonmedžio. Naudojamos dažniausiai keleivių plukdymui (pvz., Venecijos kanalais), turizmui. Specialios sportinės kanojos gaminamos sportinėms kanojų varžyboms.
Archė (palydovas)
Archė arba Jupiteris XLIII – natūralus Jupiterio palydovas, atrastas 2002 m. Havajų Universiteto astronomų komandos, kuriai vadovavo Scott S. Sheppard. Iškart po atradimo šiam palydovui buvo suteiktas laikinas S/2002 J 1 pavadinimas. Vėliau pavadintas vienos iš mūzų vardu, ją kai kurie graikų rašytojai priskiria prie trijų pradinių mūzų – Aoidės, Meletės ir Mnemės.
Priklauso Karmės palydovų grupei.
Enteroseptolis
Enteroseptolis – sintetinis vaistas. Baktericidiškai veikia daugelį bakterijų ir kai kurių rūšių pirmuonis (pvz., trichomonas, lamblijas). Beveik nesirezorbuoja iš virškinamojo trakto, todėl vartojamas žarnyno infekcinėms ligoms (pvz., dizenterijai, žarnų uždegimui) gydyti. Geriamas tabletėmis po valgio. Gali sukelti skrandžio ir sąnarių skausmus, odos bėrimą.
Primorės krašto herbas
thumb|right|150px|Primorės krašto herbas thumb|right|150px|Didysis Primorės krašto herbas Primorės krašto herbas – oficialus Primorės krašto simbolis, patvirtintas 1995 m. vasario 2 d.
Herbo aprašas
Herbo skydas prancūziškas/rusiškas, žalio lauko su mėlynu įžambiuoju (Andrejaus) kryžiumi apatinėje pusėje yra einantis auksinis amūrinis tigras su juodais dryžiais.
Herbo elementų aiškinimas
Herbo autorius – dailininkas Vasilijus Baženovas (Василий Баженов).
Šukutės
Šukutės (Pectinidae) – dvigeldžių moliuskų (Bivalvia) šeima.
Žinomesnės rūšys:
San Felipe de Akonkagvos provincija
San Felipe de Akonkagvos provincija  – viena iš Čilės provincijų, sudarančių Valparaiso regioną. Administracinis centras – San Felipė.
Geografija
Provincija yra Valparaiso regiono rytinėje dalyje. Ji ribojasi:
Administracinis suskirstymas
Provinciją sudaro 6 komunos:
The Script
The Script – airių roko grupė iš Dublino, susikūrusi 2001 m. Grupės pirmas studijinis albumas „The Script“ išleistas 2008 m. rugpjūčio 8 d. 2023 m. duomenimis, grupė yra išleidusi šešis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Sunsets & Full Moons“, išleistas 2019 m. lapkritį.
Grupės nariai
Koncertinė grupė
Mikalojus Seniavskis (1520-1584)
Mikalojus Seniavskis  (1520–1584) – Karūnos lauko etmonas nuo 1575 iki 1576 metų, Kameneco kaštelionas (1576), Stryjaus seniūnas, Karūnos didžiojo etmono Mikalojaus Seniavskio (apie 1489–1569) ir Katerinos Kolos antrasis sūnus.
Biografija
Buvo auklėjamas Karūnos pakanclerio ir Krokuvos vyskupo Petro Tomickio dvare.
Šeima
Apie 1560 metus vedė Aną Sapiegaitę (m. apie 1580), Mykolo Sapiegos (m. apie 1540) ir Jadvygos Hlebavičiūtės, Žitomiro seniūno, kunigaikščio Andrejaus Pronskio našlė, dukterį. Vaikai:
Los Moncheso salynas
thumb|250px|Pietų Moncheso salos
Salyną sudaro 8 uolingos, negyvenamos salelės, suskirstytos į 3 grupes: Pietų Monchesas, Šiaurės Monchesas ir Rytų Monchė. Vienoje iš pietų salų yra švyturys, veikia karinio jūrų laivyno stotis. Aplinkiniuose vandenyse vyksta intensyvus naftą gabenančių laivų eismas.
Manoma, kad salas 1499 m. atrado Alonsas de Ocheda. XIX–XX a. pr. dėl Los Moncheso salų buvo iškilęs ginčas tarp Venesuelos ir Kolumbijos. 1938 m. oficialiai tapo Venesuelos dalimi.
Vojni Pietrašė
Vojni Pietrašė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į pietus nuo Šepetovo, apie 15 km į pietus nuo Mazovijos Vysokio ir apie 54 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1203 metais. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 14 namų ir 79 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 21 namas ir 122 gyventojai, iš kurių 61 vyrais ir 61 moteris, 116 lenkų ir 6 gudai.
Vola Dubovska
Vola Dubovska  – kaimas Lenkijos rytuose, Lomazų valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurę nuo Lomazų, apie 8 km į pietus nuo Palenkės Bialos ir apie 89 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Artašesidai
thumb|250px|Armėnijos imperija I a. pr. m. e. thumb|250px|Artašesidų vėliava Artašesidų dinastija arba Artaksiadai  – Armėnijos karalystės karalių (tagavorų) dinastija, valdžiusi nuo 190 m. pr. m. e. iki 2 m. pr. m. e. (salyginai – iki 52 m.) Jos atšaka, 90 m. pr. m. e. – 30 m. valdžiusi Iberiją, vadinama Iberijos Artašesidais.
Istorija
Dinastijos pradininkas buvo Seleukidų vietininkas Armėnijoje Artašesas I, ėjęs čia stratego pareigas nuo 200 m. pr. m. e. Apie 190 m. jis paskelbė nepriklausomybę. Valdant jo įpėdiniams Armėnija pasiekė didžiausią suklestėjimą, trumpam tapdama tikra imperija.
Po 34 m. pr. m. e. Artašesidai buvo priversti pripažinti Romos Imperijos valdžią ir tapo jos klientais. Apie 2 m. pr. m. e. mirus Tigranui IV, išmirė pagrindinė Artašesidų linija. Tolimesni valdovai, Romos arba Partijos statytiniai, dažniausiai nebuvo giminingi Artašesidams, nors kai kurie jų bandydavo įrodyti tolimus giminystės ryšius. Jie buvo kilę iš Partų imperijos, Kaukazo Iberijos, Ponto karalystės karališkųjų šeimų.
Sąrašas
Visos valdymo datos apytikrės.
Tikroji levanda
Tikroji levanda (Lavandula angustifolia) – notrelinių (Lamiaceae) šeimai priklausanti augalų rūšis. Auga Viduržemio jūros regione, ypač šiaurės Ispanijos kalnuose.
Tai dekoratyvinis, malonaus kvapo daugiametis puskrūmis. Stiebas 20-60 cm, aukščio, status, šakotas. Lapai linijiški, pailgi, siauri, pilkšvai žali, į apačią užsiraičiusiais kraštais, apžėlę trumpais plaukeliais. Žiedai susitelkę po 3-8 į retus menturius, kurie stiebo ar šakų viršūnėje sudaro gana ilgas varpas. Žydi liepos – rugpjūčio mėn.
Vaistinės savybės
Medicinoje levandos eteriniu aliejumi gydoma migrena, galvos skausmas, išsekimas, nemiga, širdies ritmo sutrikimai.
Aromatinės savybės
Levandų kvapas gaivus ir tonizuojantis. Veikia kaip antidepresantas, ramina ir atpalaiduoja.
Parfumerijoje eteriniu aliejumi aromatizuojamos vonios, dedama į maisto patiekalus. Pagrindinė levandų kvapo smilkalų sudedamoji dalis yra kvapusis žiedų ir lapų aliejus.
Spintoje įdėtos džiovintos levandos suteikia drabužiams malonų kvapą ir atbaido kandis.
Inovacija
Radikaliosios inovacijos yra efektyviausias naujų globaliosios rinkos nišų atidarymo ir globalaus konkurencingumo užtikrinimo instrumentas. Atidarius naują rinkos nišą, inovatorius (verslo subjektas) tam tikrą laiką išlieka nišoje natūralaus monopolininko pozicijoje, t. y. gauna iš šios nišos maksimalias įmanomas pajamas. Todėl globalioje rinkoje veikiančios ir konkuruojančios bendrovės joje išsilaiko ir nebankrutuoja tik nuolat kurdamos inovacijas.
Taigi, inovacijos yra efektyviausia pajamų iš rinkos ir vartojimo gavimo priemonė. Inovacijos visada duoda pajamas. Tuo tarpu moksliniai tyrimai, technologijų plėtra, tobulesnių technologinių sprendimų kurimas visada reiškia išlaidas.
Dažnai inovacija yra klaidingai ar netiksliai suvokiama kaip "naujovė", kaip "naujas technologinis sprendimas".
Pagal P.Drucker, per inovacijas verslas prisitaiko prie ekonominės aplinkos pokyčių. Globaliai ekonomikai būdingas nuolatinis kitimas. Todėl visada yra galimybė stebėti aplinkos pokyčius ir panaudoti juos inovacijoms. Prisitaikymas yra esminis išlikimo būdas kintančioje aplinkoje. Prisitaikymas nesukelia rizikos. Rizikinga yra neprisitaikyti. Todėl, priešingai plačiai paplitusiam klaidingam požiūriui, inovacijų kurimas prisitaikant prie aplinkos kitimo yra minimalios rizikos veikla.
Inovacijos gali būti nutraukios (disruptyvios), jeigu jos nutraukia ligi tol vyravusią technologiją ar veikimo būdą.
Šaltiniai
1. Drucker P.F. Innovation and Entrepreneurship. Harper Business, 2006, p.288.
2. The International Handbook on Innovation. Elsevier, 2006, p.1171.
3. Price R.M. The Eye for Innovation. Yale University Press, New Haven and London, 2005, p.329.
4. Goffin K., Mitchell R. Innovation management. Palgrave MacMillan, NY, 2005, p.409.
5. Kriaučionienė M., Jucevičius G., Ragauskas A. Inovatika ir inovacinės technologijos. Kauno Technologijos Universitetas, 2008, p.128.
Altajaus krašto herbas
thumb|right|200px|Altajaus krašto herbas Altajaus krašto herbas – oficialus Altajaus krašto simbolis, patvirtintas 2000 m. gegužės 25 d.
Herbo aprašas
Herbo skydas prancūziškas/rusiškas, perkirstas. Viršutinis laukas mėlynas, apatinis – raudonas.
Viršutiniame lauke rūkstanti sidabrinė XVIII a. aukštakrosnė, dūmai rūksta į kairę.
Apatiniame lauke žalia taurė.
Skydą supa auksinių javų varpų vainikas, perpintas mėlyna juosta. thumb|left|150px|Vaza „Vazų carienė“, kurios atvaizdas yra Altajaus krašto herbe
Fosfatai
thumb|200px|Fosfato jono sandara thumb|240px|Dikalcio fosfato druska
Fosfatai – fosforo rūgšties druskos ir esteriai. Fosfato jonas yra neorganinis junginys, galintis sudaryti įvairias druskas.
Fosfatų druskos
Fosfatinės druskos skirstomos taip:
Dauguma divandenilio fosfatų gerai tirpsta vandenyje, o iš kitų – tik šarminių metalų normalieji ortofosfatai. Kaitinami hidrofosfatai dehidratuoja ir susidaro polimeriniai fosfatai. Reakcijos schema: (n-2) MeH2PO4 (2Me2HPO4 (Men + 2PnO3n + 1 + (n-1) H2O. n = polimerizacijos laipsnis.
Dauguma fosfatų plačiai pritaikomi buitinėje ir pramoninėje chemijoje, trąšų gamyboje. Kalcio, amonio, kalio ir kiti fosfatai naudojami kaip fosforo trąšos, šarminių ir šarminių žemių metalų – kaip plovikliai ir vandens minkštikliai, kosmetikoje ir vaistų gamyboje, amonio‑vandenilio fosfatas (NH4)2HPO4 – audiniams apretuoti, kalcio ortofosfatas Ca3(PO4)2 – emalių, matinio stiklo gamyboje, kalcio-vandenilio fosfatai ir amonio‑vandenilio fosfatai – kaip feroelektrikai ir pjezoelektrikai. Polimeriniai fosfatai naudojami kaip minkštikliai, plovikliai, flotacijos reagentai.
Fosfatų esteriai
Fosfatų esteriai tai organiniai fosforo junginiai, kuriuose fosforas su molekulės organine dalimi susijungęs per kito elemento (deguonies, azoto, sieros) atomą.
Skirstomi taip:
Gamtoje paplitę esteriai – nukleorūgštys, daugelis kofermentų, adenozin‑5′‑trifosfatas, vitaminai. Kai kurie esteriai naudojami kaip plastikų minkštikliai (pvz., tributilfosfatas, trikrezilfosfatas), kiti – kaip insekticidai.
Gamtiniai fosfatai
thumb|240px|Fosfatų kasykla [[Nauru]]
Taip pat būna gamtiniai fosfatai. Tai mineralų klasė, kuriai dar priklauso arsenatai ir vanadatai. Skiriami paprastieji (su vienu anijonu) ir sudėtingieji (su dviem ir daugiau skirtingų anijonų), su vandeniu ir bevandeniai fosfatai. Žinoma >230 fosfatų klasės mineralų. Svarbiausi: apatito grupės mineralai (apatitas, fluorapatitas, chlorapatitas, karbonatapatitas, sulfatapatitas), monacitas, vivianitas, turkis.
Gamtiniai fosfatai kristalizuojasi iš specifinės šarminės magmos arba iš jūros vandens, kuriame gausu fosforo (fosforitai), taip pat susidaro hidroterminių ir pneumatolitinių procesų metu (monacitas, ksenotimas). Vivianitas susidaro pelkėse, jo randama ir tarpledynmečių organinėse nuogulose.
Lietuvos konstitucinės teisės istorija
180px|thumb|Į lietuvių kalbą išversta [[Gegužės 3-osios Konstitucija]] Lietuvos konstitucinės teisės istorija - Lietuvos valstybės konstitucinių normų raida, istorija, kurios pradžia - 1791 m. Gegužės trečiosios Konstitucija.
Laikinosios Konstitucijos
Lietuvoje galiojo šios laikinosios Konstitucijos:
Nuolatinės Konstitucijos
Lietuvoje galiojo šios nuolatinės Konstitucijos:
Šiuo metu galiojanti Lietuvos Respublikos Konstitucija priimta 1992 m. spalio 25 d. referendume.
Vilniaus konferencija
Pirmasis viešas bandymas atkurti Lietuvos nepriklausomybę buvo 1918 m. vasario 16 d. Lietuvos tarybos Nutarimas. Šis nutarimas išreiškė lietuvių tautos apsisprendimą atkurti nepriklausomą valstybę, demokratiniais pagrindais, taip pat buvo paminėta ir istorinė Lietuvos sostinė Vilnius. Skelbiant nutarimą trūko labai svarbaus elemento – valdžios. Tuo metu Lietuva buvo Vokietijos okupacijos objektas, Lietuvos taryba nevykdė valdžios funkcijų ir buvo tik patariamoji institucija, bet šiuo aktu Lietuvos taryba pirmą kartą viešai paskelbė visoms užsienio valstybėms, taip pat okupuoti bandančioms, kad Taryba išreiškia tautos valią ir skelbia atskirą valstybę. Kadangi nebuvo valdžios, todėl nutarime buvo paminėta, kad bus kaip galima skubiau sušauktas demokratiškai išrinktas Steigiamasis seimas.
Lietuvos valstybės Laikinosios Konstitucijos Pamatiniai Dėsniai (1918 m.)
1918 m. lapkričio 2 d. Lietuvos taryba priėmė laikinąją Lietuvos konstituciją (Lietuvos Valstybės Konstitucijos pamatiniai dėsniai). Ši konstitucija buvo trumpa. Joje įtvirtinta, kad Valstybės taryba yra vienintelė įstatymų leidžiamoji institucija, Prezidiumui buvo pavesta laikinai vykdyti aukščiausios vyriausybės funkcijas, t. y. skelbti įstatymus, kviesti ministrą pirmininką ir tvirtinti Ministrų kabinetą Tarybos vardu. Šis aktas yra ypatingas tuo, kad jį rengusi Valstybės tarybos bandė išlaikyti pusiausvyrą tarp 1918 m. liepos 11 d. nutarimo skelbti Lietuvą monarchija ir vis labiau stiprėjančių respublikinių nuotaikų. Šioje konstitucijoje neminimi teismai, nes nebuvo pakankamai kvalifikuotų žmonių, kurie galėtų eiti teisėjų pareigas, tai vis dar liko vyriausybės kompetencijoje. Joje buvo skelbiama apie piliečių lygybę prieš įstatymus, atsisakyta privilegijuotų luomų. Nuosavybės neliečiamumas, tikybos, žodžio, susirinkimų, draugijų laisvių garantijos taip pat buvo skelbiamos. Nebuvo įvardinta valstybės valdymo forma.
1919 m. sauso 24 d. Valstybės taryba papildė pamatinius dėsnius dar vienu skyriumi, kuriame įtvirtinta, kad nesant Valstybės tarybos Ministrų kabinetas gali leisti laikinuosius įstatymus.
Laikinoji Lietuvos valstybės Konstitucija (1920 m.)
Valstybės tarybai perdavus įgaliojimus Steigiamajam seimui, Lietuvos Valstybės laikinosios konstitucijos pamatiniuose dėsniuose įtvirtintos institucijos nebeliko, todėl Steigiamasis seimas paskubomis 1920 m. birželio 2 d. priėmė Laikinąją Lietuvos Valstybės konstituciją. Laikinoji Konstitucija patvirtino Steigiamojo seimo deklaruotą demokratinę respubliką. Pagal šią Konstituciją Steigiamasis seimas galėjo leisti įstatymus ir prižiūrėti jų vykdymą, tai buvo išimtinė teisė. Respublikos Prezidento reikšmė buvo sumenkinta, net buvo atsisakyta jo veto teisės. Ši Konstitucija palyginus su Laikinosios konstitucijos pamatiniais dėsniais praplėtė piliečių demokratines teises ir laisves, nebuvo užsiminta apie nuosavybės neliečiamumą. Konstitucijoje taip pat deklaravo mirties bausmę ir titulų panaikinimą. Bet Laikinoji Konstitucija nenustatė nei jo keitimo nei papildymo tvarkos.
Lietuvos valstybės Konstitucija (1922 m.)
Prie šios Konstitucijos rengimo prisidėjo tos pačios sudėties Steigiamasis seimas, kuris taip pat rengė ir priėmė 1920 m. Laikinąją Konstituciją, bet nuostatos jau buvo kardinaliai pasikeitusios.
Rengiant šią Konstituciją, socialdemokratų ir liaudininkų partijos norėjo panaikinti prezidento instituciją ir įvesti teisėjų rinkimus, taip pat norėta atskirti Bažnyčią nuo valstybės, užtikrinti streikų laisvę. Tuo tarpu krikščioniai demokratai pasisakė už prezidento instituciją, nenorėjo teisėjų renkamumo ir kitokių liberalių idėjų, taip pat norėjo suteikti Bažnyčiai daugiau privilegijų.
Taigi absoliučios daugumos balsų, krikščionių demokratų partijos balsais buvo priimta ši Konstitucija. Ji skelbė, kad suvereninė valdžia priklauso tautai ir kad Lietuvos valstybė yra nepriklausoma demokratinė respublika. Joks aktas negalėjo prieštarauti Konstitucijai, buvo nustatyta sudėtinga tvarka ją keisti. Konstitucija nustatė, kad tautos valią vykdo Seimas ir dvinarė vyriausybė susidedanti iš Respublikos Prezidento, Ministrų kabineto ir teismų.
Prezidentas kiekvienai naujo Seimo kadencijai buvo renkamas paties Seimo slaptu balsavimu. Pagal Konstituciją, Prezidentas atliko atstovaujamąją funkciją tarptautiniuose santykiuose, taip pat galėjo dalyvauti Ministrų kabineto posėdžiuose ir jiems pimininkauti. Ministrų kabinetui pasiūlius, galėjo skelbti karo ar nepaprastąją padėtį. Kadangi Prezidento institucija nebuvo tokia įtakinga, Seimas galėjo nušalinti Prezidentą iš pareigų ir iškelti baudžiamąją bylą.
Pirmą kartą konstituciniu lygmeniu buvo įtvirtinta teismo padėtis valstybėje ir buvo nustatytos trys pagrindinės taisykles: Konstitucija rėmėsi liberalios filosofijos nuostatomis, iškėlė asmenybę, skelbė ją visuomeninio gyvenimo centru. Nustatant piliečių teisinę padėtį, buvo skelbiamas asmens teisių ir laisvių sąrašas (žodžio ir spaudos laisvė, tikėjimo ir sąžinės laisvė, peticijos teisė ir pan.)
Kol galiojo ši Konstitucija atsirado politinis nestabilumas, prasidėjo vyriausybių kaita, įvyko pirmalaikis I Seimo paleidimas, partijos siekė valdžios, todėl 1926 m. gruodžio 17 d. įvyko perversmas, remiamas dešiniųjų partijos ir įvyko 1922 m. Konstitucijoje įtvirtintos santvarkos žlugimas.
Lietuvos valstybės Konstitucija (1928 m.)
Po įvykusio perversmo, buvo bandoma stabilizuoti padėtį. Reikėjo sukurti naują Konstituciją. Iš pradžių buvo galvota skelbti referendumą, bet nepalaikant kitoms partijoms, Vyriausybė oficialiai paskelbė prezidento pasirašytą aktą ir pavadino Lietuvos Valstybės Konstitucija. Šioje Konstitucijoje buvo daug 1922 m. Konstitucijos normų, bet pagrindinis Konstitucijos bruožas buvo tas, kad buvo išplėstos Respublikos Prezidento galios, jam suteikiant kompetenciją leisti įstatymus. Buvo bandoma Prezidento instituciją išlaisvinti nuo Seimo valdžios (atsisakyta prezidento rinkimų Seime, prezidento kadencija buvo prailginta iki septynerių metų, prezidentą pavaduoti turėjo ne Seimo pirmininkas, o Ministras Pirmininkas, buvo atsisakyta galimybės nušalinti prezidentą prieš jo kadencijos pabaigą). Prezidentas taip pat turėjo teisę skirti ir atleisti ministrus, paleisti Ministrų Kabinetą. Visos šios praplėstos Prezidento teisės rodė konstitucinius pokyčius iš demokratijos į autoritarizmą.
Lietuvos Konstitucija (1938 m.)
Konstitucija buvo autoritarinio pobūdžio, ji skelbė, jog „Lietuvos Valstybė yra respublika. Jos priešakyje yra Respublikos Prezidentas. Jis vadovauja Valstybei“. Prezidentas atstovavo valstybę užsienio politikoje, skelbė Seimo rinkimus, šaukė Seimo sesijas, turėjo teisę ratifikuoti tarptautines sutartis, tvirtino Seimo priimtą valstybės biudžetą. Kadangi buvo Prezidentui įtvirtintos plačiausios teisės, nebuvo numatyta jo atsistatydinimo ar nušalinimo iš pareigų tvarka.
Aktas dėl Lietuvos Nepriklausomos Valstybės atstatymo
Dar vadinamas 1990 m. kovo 11-osios aktu.
Pirmojoje akto nuostatoje buvo kalbama apie suverenių galių vykdymo atstatymą. Antrojoje nuostatoje teigiama, kad Lietuvos valstybės konstitucinis pamatas yra 1918 m. vasario 16-osios Nepriklausomybės aktas ir 1920 m. gegužės 15d. Steigiamojo Seimo rezoliucija dėl atstatytos Lietuvos demokratinės valstybės. Trečioji akto nuostata teigia, kad Lietuva yra nepriklausoma ir nedaloma valstybė, kurioje negalioja jokia kita konstitucija. Ketvirtoji nuostata nusako poziciją, kurios laikysis Lietuva tarptautiniuose santykiuose (sienų neliečiamumas, žmogaus, piliečių ir tautinių bendrijų teisės). Penktoji – nusakė, jog Aukščiausioji Taryba pradeda realizuoti valstybės suverenitetą šiuo aktu.
Kadangi negalėjo galioti jokia kita konstitucija, todėl Lietuvai buvo reikalinga kita konstitucija ir buvo nuspręsta atstatyti 1938 m. gegužės 12 d. Konstituciją. Jau atkūrus nepriklausomybę buvo nuspręsta priimti laikiną konstituciją, nes 1938 m. buvo pakankamai pasenusi ir nepritaikyta to meto gyvenimo aplinkybėms.
Laikinasis pagrindinis įstatymas (1990 m.)
Kartu su 1990 m. kovo 11-osios aktais priimtas Laikinasis Pagrindinis Įstatymas atliko laikinosios konstitucijos funkciją. Jame buvo įtvirtinti bendri nuostatai apie Lietuvos valstybės santvarką (pagrindinės Lietuvos piliečių teisės, laisvės ir pareigos, ekonominė sistema, teismas, prokuratūra, vyriausybė, rinkimų sistema, socialinis vystymasis ir kultūra, LR Aukščiausioji taryba, baigiamieji nuostatai).
Laikinajame Pagrindiniame Įstatyme įtvirtinta, jog aukščiausioji valdžia priklauso Aukščiausiajai tarybai, Lietuvos Respublikos Vyriausybei ir Teismui.
Pagal savo formą Laikinasis Pagrindinis Įstatymas panašus į sovietinio laikotarpio įstatymą, bet jame buvo įtvirtintos atkurtos Lietuvos valstybės nuostatos, užtikrinančios žmonių teises ir laisves.
Per visą šio įstatymo galiojimo laikotarpį buvo pakeista maždaug trečdalis Laikinojo Pagrindinio Įstatymo straipsnių, kai kurios normos buvo redaguojamos po kelis kartus. Stipriai plečiantis demokratinėms institucijoms, Laikinasis Pagrindinis Įstatymas tapo nebepakankamu. Siekta, kad Lietuva taptų lygiateise tarptautinės bendrijos nare, įstatymas nebetenkino ir valstybės vidaus poreikių.
Lietuvos Respublikos Konstitucija (1992 m. spalio 25 d.)
Galiausiai 1992 m. spalio 25 d. referendumu buvo priimta Lietuvos Respublikos Konstitucija. Pagal formą Konstitucija yra sudėtinė kodifikuota, t. y. šią konstituciją sudaro Lietuvos Respublikos Konstitucija ir sudedamoji jos dalis: Šioje Konstitucijoje yra įtvirtintos žmogaus ir piliečių teisės ir laisvės, taip pat ir pareigos. Nustatytas valstybės valdžios institucijų įgaliojimų ribos.
Pažymėtina, kad priėmus šią Konstituciją, pirmą kartą Lietuvos valstybės istorijoje įkurtas Lietuvos Konstitucinis Teismas.
Karbauskis
Karbauskis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Karbauskienė (ištekėjusi moteris) ir Karbauskytė (mergautinė pavardė).
Pavardė kilusi iš.
Meksiko slėnis
thumb|250px|Meksiko slėnis XIX a.
Rankagva
Rankagva – miestas vidurio Čilėje, 87 km į pietus nuo Santjago. Bernardo O’Higinso regiono administracinis centras. 214 tūkst. gyventojų.
Meksiko slėnis
Meksiko slėnis  – nenuotaki tektoninė dubuma Meksikos kalnyno pietuose. Plyti 2200 m aukštyje virš jūros lygio, apsuptas virš 5000 m iškylančių Neovulkaninės Kordiljeros kalnų ir plokščiakalnio. Dabar didžiąją slėnio dalį užima Meksiko miestas su savo aglomeracija, dalis Meksiko, Hidalgo, Tlaskalos ir Pueblos valstijų.
Rankagva
Kalnakasyba, turizmas, maisto, tekstilės pramonė, žemės ūkis. Miesto apylinkės – svarbus vynuogininkystės rajonas. 40 km nuo Rankagvos yra didžiausia požeminė vario kasykla pasaulyje – El Tenjentė. Per miestą eina Panamerikos plentas, Rankagva su Santjagu sujungta metro linija. Yra universitetas.
Meksiko slėnis
Istorija
Meksiko slėnis gyvenamas bent 12 tūkst. metų ir buvo vienas svarbiausių ikikolumbinių kultūrų židinių visoje Amerikoje. Pleistoceno pabaigoje slėnį pasiekė mamutų medžiotojai, rasta daug akmens amžiaus archeologinių radinių. Slėnyje telkšojo dideli ežerai Teskokas, Čalkas ir Šočimilkas. Jie buvo svarbus traukos objektas gentims iš sausringos šiaurės. Čia suklestėjo žemdirbystė – auginti kukurūzai, pupos, burnočiai, moliūgai, aštrieji pipirai. Pirmoji iškilusi stambi gyvenvietė buvo Tlatilkas, pastatytas prie Teskoko ežero, o slėnio pietuose iškilo Kuikuilkas. Abi šios gyvenvietės klestėjimo viršūnę pasiekė tarp 1200–1000 m. pr. m. e. Dėl klestinčios žemdirbystės slėnyje gyventojų vis labiau daugėjo ir prieš 2000 metų Meksiko slėnis tapo bene tankiausiai gyvenama vieta pasaulyje (tokia išliko iki šių dienų). Žlugus Kuikuilkui regiono galios centrai persikėlė į šiaurę – į Teotihuakaną ir Tulą. Apie 200 m. pr. m. e. Teotihuakane jau gyveno 125 tūkst. gyventojų, klestėjo prekyba obsidianu, vyko religinės ceremonijos, sutraukdavusios piligrimus iš visos Mezoamerikos. VIII a. iškilo toltekų valstybė, o slėnio sostine tapo Tula. XIII a. į Meksiko slėnį iš šiaurės įsiveržė actekų gentys. Jos nugalėjo toltekus ir įkūrė savo sostinę Tenočtilaną Teskoko ežero salose. Actekai sukonstravo užtvankų, pylimų ir kanalų sistemą, leidusią klestėti žemdirbystei, o jų sukurta imperija nusidriekė toli už slėnio ribų. Manoma, kad XVI a. pr. slėnyje gyveno apie milijoną žmonių.
1521 m. Tenočtilaną sugriovė konkistadorai, vadovaujami Ernano Korteso. Nors dėl konkistos atneštų karų ir ligų daug slėnio gyventojų žuvo, tačiau įkūrus naują Meksiko miestą, tapusį Naujosios Ispanijos sostine, gyventojų skaičius vėl pradėjo sparčiai augti. Laikui bėgant ežerai buvo nusausinti, o augantis Meksiko miestas užėmė vis naujas teritorijas. Dabar Meksiko mieste gyvena virš 8 mln., o aglomeracijoje – 21 mln. gyventojų. Dėl gyventojų, transporto ir pramonės gausos, slėnio uždarumo ir didelio aukščio regionas smarkiai kenčia nuo didelio oro užterštumo. Virš slėnio dažnai tvyro smogas, sukeliantis rimtų sveikatos sutrikimų.
Rankagva
Istorija
Miestas 1743 m. įkurtas vicekaraliaus Chosė Manso de Velasko. Pirmasis gyvenvietės pavadinimas buvo Villa Santa Cruz de Triana. 1814 m. Rankavoje pralaimėjimą patyrė Čilės išvaduotojų pajėgos.
Sportas
Yra „Braden Copper“ stadionas, kuriame 1962 m. vyko VII pasaulio futbolo čempionato varžybos, yra „Medialuna Monumental“ arena, kurioje vyksta kasmetinis rodeo čempionatas.
Invariantas
Invariantas ( – nekintamas, pastovus) gali reikšti: