cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kauno Jono Jablonskio gimnazija
Kauno Jono Jablonskio gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Žaliakalnyje, Aušros g. 3, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 191825091.
Slaven Bilić
Kroatijos nacionalinėje rinktinėje Biličius per 9 metus sužaidė 44 rungtynes ir įmušė 3 įvarčius (prieš Bosnijos ir Ukrainos rinktines). Dalyvavo 1998 m. pasaulio čempionate, kuriame kroatai užėmė 3 vietą.
2006 m. Kroatijos rinktinės trenerio poste pakeitė Zlatko Kranjčarą. Biličiaus vadovaujami kroatai sėkmingai įveikė atranką į 2008 m. Europos čempionatą (dukart nugalėjo anglus).
Kauno Jono Jablonskio gimnazija
Istorija
1930 m. rugsėjo 8 d. pasirašytas aktas apie pradžios mokyklos, skirtos darbininkų vaikams, statybą. Lėšas skyrė Kauno miesto savivaldybė. Jau 1931 m. rugsėjo 1 d. mokiniai pradėjo pirmuosius mokslo metus, o spalio 9 d. Lietuvos Respublikos švietimo ministerijos įsakymu mokyklai suteiktas Jono Jablonskio vardas. Jablonskiečiai gerai mokėsi, buvo drausmingi, aktyviai dalyvavo meno saviveikloje. Muzikos mokytojo Viktoro Kuprevičiaus suburti statė operas, baletus, dainavo chore, mokytoja Birutė Vokietaitytė paskatino šokti tautinius šokius, o mokytoja Regina Kuprevičienė mokė gražiai piešti.
Vokiečiams okupavus Kauną mokyklos patalpose įrengiama karo ligoninė, o mokytojams ir mokiniams teko glaustis kitur. 1946 m. mokykla sugrįžo į savo patalpas, pavadinama 10-tąja pradine mokykla, 1951 m. perorganizuojama į 8-tąją septynmetę, 1957 m. į vidurinę mokyklą. 1958 m. mokyklai sugrąžintas Jono Jablonskio vardas. 1961 m. išleidžiama pirmoji abiturientų laida.
Tęsiamos estetinio lavinimo tradicijos: mokytojų parengti mokiniai tampa dainų konkursų laureatais ir prizininkais, dalyvauja dainų ir šokių šventėse. Mokykloje atsiranda ir norinčių būti matematikais, fizikais, chemikais, biologais, mėgstančių sportuoti. 1963 m. įvedamas sustiprintas politechninis mokymas, padaugėja vyresnių klasių mokinių, pradinių klasių mokiniai mokosi kitose patalpose.
1965 m. iškyla pirmasis priestatas, kuriame įrengiama 15 klasių. Atsisakoma politechninio mokymo, įvedamas sustiprintas anglų kalbos mokymas. Mokykla ima draugauti su kitų valstybių mokyklomis. Sugrįžta pradinukai. Norinčių mokytis Jono Jablonskio vidurinėje mokykloje daugėjo, todėl 1977 m. pastatytas antras priestatas, kuriame įrengta sporto salė, valgykla, 12 klasių. Mokiniai aktyviai dalyvavo įvairiuose konkursuose, olimpiadose, varžybose, tapo prizininkais, laureatais.
Nuo 1992 m. mokiniai į pirmą klasę nebepriimami. 1994 m. rugsėjo 1 d. atidarytos 3 pirmosios gimnazijos klasės. 1997 m. rugsėjo 1 d. Lietuvos švietimo ir mokslo ministerijos kolegijos nutarimu mokyklai suteiktas humanitarinio profilio gimnazijos statusas, o 1998 m. birželio 2 d. suteiktas realinio profilio gimnazijos statusas. Nuo 2008 m. mokykloje veikia tik 1–4 gimnazijos klasės.
2011 m. gruodžio 2 d. Kauno Jono Jablonskio gimnazija šventė 80 metų jubiliejų. Pasveikinti gimnazijos bendruomenę jubiliejaus proga atvyko prezidentas Valdas Adamkus, kuris buvo vienas pirmųjų atidarytosios pradžios mokyklos mokinių, Kauno miesto meras Andrius Kupčinskas, Kauno Kristaus Prisikėlimo bažnyčios dekanas Vytautas Grigaravičius.
2016 m. gruodžio 15 d. gimnazija minėjo 85 metų jubiliejų.
2017 m. gimnazijoje pradėtas įgyvendinti verslumo klasės modelis, o nuo 2019 m. mokiniai priimami mokytis į I-ą verslumo, kūrybinių industrijų, dvikalbę, germanistikos, akademinę, tarptautinio bakalaureato MYP gimnazijos klasę. 2020 m. akredituota tarptautinio bakalaureato diplomo programa, pagal kurią gali mokytis III–IV gimnazijos klasių mokiniai.
Kostas Kanauka
Kostas Kanauka (1898 m. kovo 9 d. Butrimiškiai, Alytaus valsčius – 1976 m. lapkričio 7 d. Longmidou, Masačiusetso valstija) – Lietuvos veterinarijos gydytojas, veterinarijos daktaras.
Biografija
Brolis Vincas Kanauka. 1921–1922 m. Tartu, 1922–1927 m. Miuncheno universitete studijavo veterinarinę mediciną. 1927 m. veterinarijos daktaras. 1928–1930 m. tarnavo Lietuvos kariuomenėje, majoras. 1930–1936 m. Veterinarinės bakteriologijos instituto Tuberkuliozės skyriaus vedėjas, 1936–1938 m. instituto direktorius. 1930 m. dalyvavo pirmajame tarptautiniame mikrobiologų kongrese Paryžiuje. 1938–1944 m. Lietuvos veterinarijos akademijos dėstytojas, 1938–1940 m. ir 1941–1944 m. prorektorius ir Bakteriologijos katedros vedėjas, nuo 1942 m. profesorius. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1949 m. apsigyveno JAV.
Paskelbė mokslinių darbų veterinarijos klausimais. Bendradarbiavo Lietuvių enciklopedijoje.
Tinklas (reikšmės)
thumb|Ornitologinis tinklas [[Ventėje]] Žodis tinklas gali reikšti:
panašūs žodžiai
.NET
Gauruotasis ąsotenis
Gauruotasis ąsotenis (Nepenthes villosa) – ąsoteninių (Nepenthaceae) šeimos vabzdžiaėdis augalas.
Auga Borneo saloje, 2400-3200 m aukštyje, aukščiau nei bet kuri kita saloje auganti ąsoteninių rūšis.
1662 m.
1662 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Grenlandijos rigsdaleris
Grenlandijos rigsdaleris – Grenlandijos piniginis vienetas, naudotas iki 1874 m. Atitiko Danijos rigsdalerį, kuris irgi Grenlandijoje buvo apyvartoje nuo 1803 m.
Istorija
Iki 1813 m. rigsdaler courant buvo lygus 96 skilingams (skilling). 1813 m. rigsdaler courant buvo pakeistas rigsbanksdaleriu (rigsbanksdaler). Keitė kursu 6 rigsdaler courant į rigsbanksdalerį, o rigsbanksdaleris buvo lygus 96 rigsbank skilling.
1854 m. buvo pakeisti pavadinimai: rigsbanksdaler į rigsdaler, o rigsbank skilling į skilling rigsmønt. 1874 m. buvo įvesta Grenlandijos krona, keitimo kursas 2 kronos = 1 rigsdaleriui.
Banknotai
1803 m. Karališkasis Grenlandijos prekybos departamentas (Kongel. Grønlandske Handel) apyvarton įvedė šių nominalų banknotus: 12 ir 24 skilingų, ½ ir 1 rigsdaler courant. Kitais metais banknotų leidimą perėmė Handelsstederne i Grønland ir išleido 6 ir 12 skilingų, ¼, ½, 1 ir 5 rigsdaler courant banknotus.
1819 m. atlikta pinigų reforma, įvesti 6, 12 ir 24 skilingų bei 1 rigsbankdalerio nominalų banknotai. 1856 m. juos pakeitė tokių pačių nominalų banknotai, bet jau vadinti skilling rigsmønt ir rigsdaler.
Rugsėjo 17
Šventės
(kol kas neįvestos)
Vardadieniai
Robertas – Sintautas – Sintautė – Pranciškus – Pranas
Setatas
Setatas (arab.: سطات) – Maroko miestas (116 570 (2004 m.) 57 km į pietus nuo Kasablankos. Setatas Šauijos-Urdigo regiono sostinė.
Daupeliai
Daupeliai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Pandėlio.
Gudeliai (Ukmergė)
Gudeliai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Vidiškių.
Dekarto koordinačių sistema
thumb|right|250px|Dekarto koordinatės plokštumoje. Keturių taškų koordinatės yra: (2, 3) žalios, (−3, 1) raudonos, (−1.5, −2.5) melynos, ir pradžios (0, 0) violetinė.
Dekarto koordinačių sistema – ortogonali koordinačių sistema, kurios visi taškai yra unikalūs ir apibūdinami pora koordinačių (jei tai plokštuma).
Šią koordinačių sistemą XVII a. pasiūlė Renė Dekartas.
Dekarto koordinatės yra analitinės geometrijos pagrindas, taip pat kitų matematikos šakų, pvz., tiesinės algebros, kompleksinės analizės, diferencialinės geometrijos, grupių teorijos ir t. t., geometrinės interpretacija. Be to, jos taikomos ir moksluose, kuriuose yra reikalinga geometrija, pvz., astronomija, fizika, inžinerija ir t. t.
Skaičių linija
Vienmatėje erdvėje Dekarto koordinačių sistema yra tiesė. Brėžiant tiesę svarbiausia yra pasirinktas 0 taškas, vieneto ilgis ir tiesės kryptis. Kryptis lemia, kuri viena tiesės pusė bus teigiama, o kita – neigiama.
Dekarto koordinatės 2-matėje erdvėje
Dvimatėje erdvėje Dekarto koordinačių sistema dar yra vadinama stačiakampe koordinačių sistema arba Dekarto plokštuma. Ją apibrėžia dvi nustatytos statmenos linijos (ašys), vieneto ilgis abejoms ašims ir abiejų ašių kryptis. Horizontali ašis yra vadinama x ašimi, o vertikali – y ašimi. Koordinatės yra rašomos poroje (x, y).
Dekarto koordinatės 3-matėje erdvėje
thumb|240px|Dekarto koordinačių sistema trimatėje erdvėje, pradžios taškas O ir ašių linijos X, Y yra Z nukreiptos kaip rodo rodyklės. Brūkšnelis žymi vieneto ilgį. Juodas taškelis rodo tašką su koordinatėmis X = 2, Y = 3 ir Z = 4 arba (2,3,4).
Dekarto koordinačių sistema trimatėje erdvėje yra sudaryta iš trijų statmenų viena kitai linijų, kurios yra žymimos Ox, Oy ir Oz.
FK Vitebsk
FK Vicebsk – Baltarusijos futbolo klubas iš Vitebsko.
Sezonai
Šaltinis:
Sudėtis
Atnaujinta; 2021 m. rugpjūčio 28 d.
Vytautas Naraškevičius
Vytautas Naraškevičius (g. 1930 m. balandžio 17 d. Ukmergėje) – eseistas, muzikos, lietuvių kalbos ir literatūros mokytojas, Lietuvos Nepriklausomųjų rašytojų sąjungos narys.
Biografija
Baigęs Ukmergėje švento Vincento Pauliečio draugijos seserų vienuolių pradžios mokyklą, tęsė mokslus Antano Smetonos gimnazijoje, kurią baigė 1949 m. Besimokydamas paskutinėje gimnazijos klasėje suorganizavo du berniukų vokalinius ansamblius. Viename jų dainavo bendraklasiai, o kitame – ir žemesniųjų klasių gimnazistai. Po gimnazijos pradėjo dirbti Želvos vidurinės mokyklos muzikos mokytoju. Ten vadovavo trims chorams. Su vyresnių klasių choru 1950 m. dalyvavo Respublikinėje dainų šventėje Vilniuje. Tada buvo sukurta daina „Seni kovos draugai“, kurią tada pamėgo Lietuva, ją dainavo tremtiniai.
Iš Želvos V. Naraškevičius mokytis išvažiavo į Klaipėdos mokytojų institutą, kur studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą. Be to, lankė Klaipėdos aukštesniąją muzikos mokyklą, kur studijavo chorinį dirigavimą. Baigęs Klaipėdos mokytojų institutą, buvo paskirtas dirbti Plungės rajono Šateikių septynmetės mokyklos direktoriumi. Taip pat dirbo Tauragės 2 vidurinės mokyklos muzikos ir lietuvių kalbos mokytoju, Tauragės vaikų muzikos mokykloje, vadovavo vietos chorams. Vilniaus pedagoginiame institute pratęsė lietuvių kalbos ir literatūros studijas, dirbo folkloristu Liaudies meno rūmuose.
Kūryba
V. Naraškevičius savo kūryboje nemažai dėmesio skiria Vytauto Didžiojo temai, sukūrė patriotinių eilėraščių. Be to, nuolat kuria pjeses fortepijonui, išleido 4 sutartinių fortepijonui sąsiuvinius, 3 preliudus, dedikuotus M. K. Čiurlioniui, „Gimtinės dainas“ fortepijonui. V. Naraškevičius sukūrė muziką Lietuvos nepriklausomųjų rašytojų sąjungos himnui (žodžiai – Vlado Burago).
Bibliografija
Išleido eilėraščių rinkinį „Vienakryptis“ (2009 m.). Kiti svarbiausi kūriniai: sonetų rinkinys „Rūpestis“ (1977 m.), eiliuota esė „Kosmoso Kolumbas“ (1988 m.), „Trys preliudai M.K. Čiurlioniui“ (1996 m.), eilėraščių knygą „Žalgirio vėliavos“ (1999 m.), „Gimtinės dainos“ fortepijonui (4 dalys, 1997, 1999, 2001, 2007 m.), lyrinį epą „Žalioji rūtelė“ (2000 m.), poezijos rinkinį „Minčių planeta“ (2012 m.). Išleido 51 sukankliuotą sutartinę (su bendraut.).
Stalo tenisas 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Stalo teniso varžybos 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Pekine vyko nuo rugpjūčio 13 iki rugpjūčio 23 d. Pekino universiteto sporto salėje.
Ivanas Turgenevas
Ivanas Sergejevičius Turgenevas (, 1818 m. lapkričio 9 d. – 1883 m. rugsėjo 3 d.) – rusų romanistas ir dramaturgas. Vienas geriausių realizmo atstovų ir rusų literatūros klasikas. Jo romanas "Tėvai ir Vaikai" laikomas vienu geriausių devyniolikto amžiaus darbų. Rusų literatūros populiarizatorius Vakaruose.
Bibliografija
Kūrinių pavadinimai rusų kalba:
thumb|120px|Romanas "Dūmai" ([[prancūzų kalba)]]
Apysakos ir apsakymai
thumb|150px|Turgenevo paveikslas tapytas [[Ilja Repinas|I.Repino]]
News Corporation
News Corporation – buvęs JAV tarptautinis žiniasklaidos koncernas, kurio būstinė buvo įsikūrusi Niujorke. 2014 m. duomenimis, pagal pajamas buvo 4-a stambiausia žiniasklaidos bendrovė. Pradžioje bendrovė buvo įsteigta Adelaidėje (Australija), bet pritarus akcininkų daugumai 2004 m. buvo perregistruota Delavero valstijoje, JAV.
Akcininkams susirūpinus bendrovės įvaizdžiu po keleto nuvilnijusių skandalų buvo nutarta bendrovę padalyti į dvi akcines bendroves. 2013 m. birželio 28 d. „News Corporation“ skilo į „21st Century Fox“ ir „News Corp“; pirmoji buvo orientuota į žiniasklaidos priemonių sektorių, o antroji – į leidybą.
thumb|right|250px|1211 Avenue of the Americas pastatas – buvusi „News Corporation“ centrinė būstinė
Akupresūra
Akupresūra arba  taškinis masažas – poveikio žmogaus organizmui spaudant aktyvius kūno taškus technika, tradicinė kinų medicinos metodika. Masažuojama sukamaisiais judesiais nykščiu, didžiuoju pirštu ar specialiu 2–10 mm skersmens pieštuku. Kartais spaudoma delnu ar pėda. Akupresūros procedūra trunka nuo kelių sekundžių iki 10 minučių. Akupresūra padeda sureguliuoti kraujospūdį, veikia endokrininę sistemą, suaktyvina limfos apykaitą, malšina skausmą, ramina ir padeda atsipalaiduoti, pagerina bendrą savijautą, suteikia energijos.
Akupresūra taikoma šių ligų gydymui:
Tuzų seniūnija
Tuzų seniūnija – istorinis teritorinis-administracinis vienetas, buvęs Kretingos rajono savivaldybės teritorijos šiaurės rytiniame pakraštyje, į rytus nuo Salantų, Salanto upės kairiajame krante, prie kelio Salantai – Plateliai.
Istorija
Įkurta 1919 m., priklausė Salantų valsčiui (Kretingos apskritis). Prasidėjus Lietuvos sovietizacijai, 1940 m. pavadinta Tuzų apylinke. TSRS-Vokietijos karo pradžioje 1941 m. atkurta. Grįžus sovietų valdžiai, 1944 m. vėl pavadinta Tuzų apylinke. Seniūnijai vadovavo seniūnijos kaimų atstovų sueigoje (krivūlėje) renkamas seniūnas, o jį pavadavo seniūno padėjėjas.
Administracinis centras: Tuzai.
Seniūnai: Kazys Pocius (1932 m.)
Kumla
Kumla – miestas pietryčių Švedijoje, Nerkės provincijoje.
Geografija
Miestas yra 217 km į vakarus nuo Stokholmo.
Gyventojai
2018 metais mieste gyveno 21 640 žmonių.
Istorija
Miesto statusą gavo 1942 m.
272 m. pr. m. e.
'''272 m. pr. m. e.''' buvo keliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
1663 m.
1663 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Dausai
Dausai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Pakalniškių.
Sidabrinis komiksų amžius
250px|thumb|Showcase #4 ([[1956 m. spalio mėn.) numeris laikomas sidabro amžiaus pradžia. Viršelis Carmine Infantino ir Joe Kubert]]
Komiksų sidabro amžius – tai istorinis JAV komiksų knygų periodas, kuris tęsėsi maždaug nuo 1956 m. iki 1970 m. Šiame laikotarpyje buvo pasiekta komercinė ir meninė superherojų komiksų aukštuma.
Žymūs žmonės, kurie kūrė šio amžiaus pradžioje buvo rašytojai Stenas Li, Gardner Fox, John Broome, Robert Kanigher ir dailininkai Curt Swan, Jack Kirby, Gil Kane, Steve Ditko, Mike Sekowsky, Carmine Infantino, John Buscema ir John Romita, Sr..
Generalinis atornėjus
Generalinis atornėjus – Common Law valstybėse - vyriausiasis Vyriausybės (valstybės) teisės patarėjas; atornėjus. Tam tikrais atvejais taip pat prižiūri baudžiamojo persekiojimo institucijas (prokuratūras) ir tenka atsakomybė už saugumą šalyje. Kai kuriomis galiomis veikia kaip vidaus reikalų ministras, teisingumo ministras ar generalinis prokuroras.
Vytautas Kancleris
Vytautas Kancleris (1925 m. rugpjūčio 15 d. Kaunas – 1997 m. birželio 26 d. Klaipėda) – Lietuvos teatro ir kino aktorius.
Biografija
Žmona Laima Kerniūtė, sūnus Žilvinas Andrius Kancleris, duktė Dalia Kanclerytė. Gimnaziją baigė Vilniuje, studijavo ekonomiką Vilniaus universitete. 1944–1945 m. „Vaidilos“, 1946–1951 m. ir nuo 1954 m. Klaipėdos dramos teatro (1945–1949 m. Klaipėdos muzikinės komedijos, 1949–1951 m. Klaipėdos muzikinis dramos teatras), 1951–1953 m. Lietuvos dramos teatro aktorius. 1952 m. baigė šio teatro vaidybos studiją. Sukūrė apie 140 įvairaus plano: herojinių, tragedinių, dramatinių, komedinių, charakterinių vaidmenų teatre ir 30 vaidmenų kino ir televizijos filmuose.
Daura
Istorija
Daura – viena iš hausų miestų valstybių, klestėjusi Sahelio civilizacijoje. Ji priklausė septynių svarbiausių miestų grupei – Hausa Bakvai. Jos valdovai, kaip ir kituose hausų miestuose, titulavosi sarkin. XV a. čia paplito islamas.
XIX a. pradžioje Usman dan Fodio vadovaujama armija sukūrė Sokoto kalifatą, kuriam priklausė ir Daura. Čia suformuotas Dauros emyratas, valdomas fulbių dinastijos, pavaldus Sokotui. Valdančios hausų dinastijos, besipriešindamos fulbiams, atskilo nuo Dauros, suformuodami nepriklausomus trumpaamžius emyratus Zango, Baurėje bei Magarijoje.
1903 m. Daura, kaip ir kiti emyratai, atiteko britams ir įjungta į Nigerijos sudėtį. 1906 m. prie jos buvo prijungti atskilę emyratai.
Daura Nigerijoje išlaikė vietinę dinastiją. Dabartinis jos sarkinas yra Muhammadu Bashar dan `Umaru, valdantis nuo 1966 m.
Antanas Vaičiūnas
Antanas Vaičiūnas (1890 m. gegužės 30 d. Mokolų, Netičkampio? k., Marijampolės apskr. – 1932 m. lapkričio 3 d. Kaune) – dainininkas (bosas), choro dirigentas, pedagogas, kultūros veikėjas.
Biografija
Iš pradžių muzikos mokėsi pas J. Bendorių Marijampolėje, dainavo „Gabijos“ chore, dalyvavo Miko Petrausko operos „Birutė“ ir operečių spektakliuose. 1913–1915 m. Varšuvos muzikos institute studijavo dainavimą pas prof. K. Giustiniane, 1915–1916 m. studijas tęsė Maskvos konservatorijoje pas prof. A. Diskontrį (lankė ir universitetą), o 1916–1917 m. Odesos (Ukraina) imperatoriškojoje konservatorijoje pas prof. A. Deifino-Mendi. Visur vadovavo lietuvių chorams, 1916 m. Odesoje suorganizavo „Varpo“ chorą ir Česlovo Sasnausko muzikos draugijos skyrių, rengė koncertus lietuvių kolonijose. 1917 m. su „Varpo“ choru dalyvavo ten gyvenančių tautinių mažumų koncerte ir dirigavo jungtiniam chorui. 1917 m. mokytojavo ir vadovavo chorams Jaroslavlyje, Rybinske ir Voroneže (Rusija).
Grįžęs į Lietuvą, 1918 m. apsigyveno Marijampolėje, kur atgaivino „Gabijos“ chorą ir surengė koncertų Užnemunėje. 1919 m. savanoriu įstojęs į Lietuvos kariuomenę, 2-ajame pėstininkų pulke suorganizavo karių orkestrą, vadovavo ir chorui. Vėliau mokytojavo Rygiškių Jono gimnazijoje Marijampolėje. 1920 m. apsigyveno Rygoje (Latvija), aktyviai įsitraukė į lietuvių kultūrinį gyvenimą, dirbo „Rygos balso“ redakcijoje, su pasižymėjimu (aukso lyra) baigė Rygos muzikos institutą (pas prof. E. Vittingą).
Grįžęs į Lietuvą, 1922–1923 m. sezone dainavo Kauno operos teatre, 1922–1924 m. vadovavo Centriniam Šaulių sąjungos mišriajam chorui. 1923 m. birželio 23 d. Kaune suorganizavo trijų chorų nedidelę dainų šventę.
1924–1929 m. gyveno ir dirbo Klaipėdoje. Vadovavo „Aidos“ chorui, mokytojavo Kretingoje. Klaipėdos krašte steigė Giedotojų draugijos sąjungos chorus, buvo šios sąjungos instruktorius. Jo rūpesčiu Klaipėdos krašte įsteigta apie 20 lietuviškų chorų, kuriuos jis kuravo.
Nuo 1926 m. vadovavo Klaipėdos miesto Centriniam lietuvių chorui (80–100 dalyvių). Šis choras per metus surengdavo po 6–7 viešus koncertus, uoliai populiarino lietuvišką muziką. A. Vaičiūnas statė Miko Petrausko operetes ir ištraukas iš operų; atliko S. Moniuszkos „Vitolio raudą“ ir sceną iš Šarlio Guno operos „Faustas“ (pats dainavo Mefistofelio partiją), koncertavo su instrumentiniais ansambliais ir orkestrais.
1924 m. atgaivino Šaulių sąjungos vyrų chorą – sutelkė apie 100 dainininkų ir, išmokęs 20 kūrinių, koncertavo Klaipėdos krašte. Su Giedotojų draugijos sąjungos chorais dalyvavo 1924 ir 1928 m. visos Lietuvos dainų šventėse Kaune, buvo jų dirigentas. 1927 m. suorganizavo 1-ąją Klaipėdos krašto dainų šventę ir buvo jos vyr. dirigentas, padėjo organizuoti ir 2-ąją Klaipėdos krašto dainų šventę. Kartu su Juozu Žilevičiumi bandė pastatyti M. Petrausko operą „Birutė“ ir Šarlio Guno operą „Faustas“. 1929–1931 m. Prahos konservatorijoje dar studijavo dirigavimą pas P. Dedečeką ir D. Levytsky.
1931 m. grįžęs į Kauną, suorganizavo Jaunosios Lietuvos sąjungos centrinį mišrųjį chorą, vadovavo Skautų korporacijos „Neo-Lithuania“ ir kitiems mėgėjų chorams. Dirbo Lietuvos muzikų ir chorvedžių draugijos valdyboje, Kauno radiofone.
Bendradarbiavo periodinėje spaudoje – „Klaipėdos žiniose“, „Muzikos baruose“, „Trimite“, suredagavo dainų rinkinius „Pajūrio aidos“ (1929 m.) ir „Šaulių trimitai“, harmonizavo lietuvių liaudies dainų, sukūrė pjesių fortepijonui, solo ir choro dainų. Žinomos „Mūsų kariuomenės dainos“ (1920 m.), „Kritusiems šauliams“ (1927 m.), scenos vaizdelis „Švintant“ (1920 m.), „Mūsų šokiai fortepijonui“ (1920 m.), populiarios buvo liaudies dainos „Skunda“ ir „Verpėja“, daina mišriajam chorui „Šauliai, broleliai“ ir kt. A. Vaičiūnas buvo pakviestas į JAV suorganizuoti Amerikos lietuvių dainų šventę, bet netikėta mirtis šią kilnią misiją nutraukė.
Adomas Vitauskas
Adomas Vitauskas (1908 m. Kurtuvėnuose – nužudytas 1943 m. Šiauliuose) – Lietuvos vargonininkas, muziejininkas.
Biografija
Vargonininkavo Kiaunoriuose, Kužiuose, Kuršėnuose. Nuo 1937 m. Šiaulių Aušros muziejaus neetatinis muziejininkas konservatorius. Tvarkė muziejaus fondus, dalyvaudavo vasaros išvykose ir ekspedicijose. Per 1938-1940 m. muziejui pateikė per 2000 rankraščio puslapių surinktos medžiagos. Žurnale „Gimtasai kraštas“ publikavo 32 straipsnius.
1940 m. pradėjo dirbti Kuršėnų valsčiaus vykdomajame komitete. Prasidėjus karui slapstėsi, 1942 m. įkalintas Šiaulių kalėjime, mėgino bėgti iš kalėjimo ir buvo nužudytas.
Rusvasis ąsotenis
Rusvasis ąsotenis (Nepenthes fusca) – ąsoteninių (Nepenthaceae) šeimos vabzdžiaėdis augalas.
Auga kaip epifitas samaninguose miškuose.
Paplitęs Borneo saloje.
Rudolf Jenett
Rudolfas Jenetis (1914 m. rugpjūčio 10 d. Rusnėje, Vokietijos imperija – 1998 m. rugpjūčio 22 d.) – Bundesvero generolas majoras ir Liuftvafės majoras.
Biografija
Gimė 1914 m. rugpjūčio 10 d. Rusnėje. 1933 m. pradėjo studijuoti mediciną Greifsvaldo universitete, kur pradėjo užsiiminėti akademiniu fechtavimusi. Baigęs mokslus įstojo į Vermachtą. 1938 m. gruodžio 17 d. jau būdamas leitenantu kartu su oberleitenantu Horst Pulkowski pilotuodami lėktuvą Arado Ar 79 nuskrido be sustojimo 6303 km iš Bengazio į Gajos miestą Indijoje, taip pagerindami ilgiausio skrydžio nuotolio rekordą beveik 2000 km. Vėliau jie pasiekė Bankoką, po to Sumatrą ir Balio salą iš kurios išskridę 1939 m. sausio 14 d. pasiekė Darviną, o iš ten 1939 m. sausio 16 d. Sidnėjų. Grįždami atgal į Vokietiją 1939 m. vasario 10 d. netoli Čenajaus lėktuvas susidūrė su paukščiu ir nukrito, žuvo R. Jenečio bendrakeleiviai.
Vykstant Antrajam pasauliniam karui 1942 m. birželio mėnesį jam buvo suteiktas kapitono laipsnis. Po karo įsidarbino garso režisieriumi šiaurės vakarų Vokietijos radijo stotyje. 1956 m. vasario 16 d. buvo pakviestas į naujai suformuotas Vakarų Vokietijos karines oro pajėgas, 1958 m. įsidarbino Vokietijos krašto apsaugos ministerijoje. Nuo 1959 m. gruodžio iki 1961 m. birželio tarnavo pulkininko pareigose Yterzene. 1963 m. kovo 20 d. paskirtas į brigados generolo pareigas. 1973 m. apdovanotas Vokietijos Federacinės Respublikos ordinu „Už nuopelnus“. 1974 m. rugsėjo 30 d. paskirtas Bundesvero karo akademijos viršininku.
1664 m.
1664 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Harapos kalba
Harapos kalba (dar Indo kalba arba Mohendžo Daro kalba) – nežinomos kilmės kalba, vartota Harapos civilizacijos žmonių, gyvenusių bronzos amžiuje (2 tūkstantmetis pr. m. e.). Nėra jokių žinomų šios kalbos rašytinių šaltinių, kadangi Harapos raštas nėra iššifruotas. Vieninteliai galimi Harapos kalbos elementai yra skoliniai ir substratinė įtaka (ypač vediniame sanskrite) bei galimai minimi vietovardžiai šumerų dantiraštyje (Meluha).
Kadangi nėra jokių žinių apie Harapos civilizacijos kilmę, jos kalbos kilmė taip pat yra hipotezių lygmenyje. Plačiau žinomos hipotezės:
Yra bandoma sieti šumerų dantiraštyje minimą žodį Meluha ir sanskrito terminą mleccha, kuriuo įvardinami svetimtaučiai, barbarai. Taip pat šumerų minimas šimmar medis siejamas su sanskrito śimbala. Šie žodžiai hipotetiškai galėję patekti į abi kalbas iš Harapos kalbos.
Skilingas
Skilingas (skilling) – skandinaviška moneta, atitinkanti šilingą. Naudota kaip smulki Švedijos riksdalerio, Danijos rigsdalerio, Grenlandijos rigsdalerio, Norvegijos rigsdalerio ir Norvegijos speciedalerio dalis.
Danija
Nuo 1625 iki 1873 m. Danijos skilingas buvo lygus 1⁄96 rigsdalerio. Žodis iki šiol naudojamas šnekamojoje kalboje ir reiškia neapibrėžtą mažą pinigų sumą (pvz.,  reiškia labai mažą pinigų kiekį).
Švedija
XIX a. vienas Švedijos skilingas atitiko 1⁄24 riksdalerio. Švedijos skilingai naudoti 1776-1855 m.
Norvegija
Skilingai Norvegijoje imti naudoti XVI a. pradžioje, iš apyvartos išimti 1875 m.
273 m. pr. m. e.
'''273 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Ignas Končius
Ignas Končius (1886 m. liepos 31 d. Purvaičiuose, Plungės raj. – 1975 m. vasario 19 d. Putname, JAV) – fizikas, etnografas, Lietuvos visuomenės ir kultūros veikėjas.
Biografija
Gimė ūkininko šeimoje. 1899 m. įstojo į antrą Palangos progimnazijos klasę. 1903 m. baigė progimnaziją ir įstojo į Liepojos gimnaziją. Priklausė slaptam moksleivių būreliui, veikė tarp darbininkų. 1907 m. baigęs gimnaziją įstojo į Peterburgo universiteto Fizikos-matematikos fakultetą.
Studijų metais buvo Lietuvos tyrimo ratelio pirmininkas. 1910 m. Peterburgo lietuvių studentų draugijos pirmininkas. 1910 m. parašė pirmą astronominio tipo straipsnį ir paskelbė lietuviškoje spaudoje. 1911 m. Žemaitijoje surašinėjo ir fotografavo koplytėles ir kryžius, Plungėje surengė vaidinimą „Tadas Blinda“. Nuo 1911 m. žurnalo „Visuomenė“ bendradarbis.
1913 m. baigė universitetą, metus dirbo mokytoju Palangoje. 1915–1917 m. dirbo evakuotoje Palangos gimnazijoje Viru ir Stavropolyje, ten ėjo ir Žemės ūkio instituto asistento pareigas.
1921 m. grįžo į Lietuvą, dirbo Dotnuvos žemės ūkio ir miškų mokykloje, vėliau – Žemės ūkio akademijos docentas. 1925 m. išrinktas Akademijos profesorių tarybos sekretoriumi.
1926 m. rudenį persikėlė į Kauną. Lietuvos universiteto Matematikos-gamtos fakulteto eksperimentinės fizikos katedros docentas, dėstė fiziką. Valstybinės archeologijos komisijos narys, paruošė Įstatymą dėl senovės paminklų apsaugos, dalyvavo įvairiose etnografinėse ekspedicijose. 1932 m. profesorius, Kauno zoologijos sodo steigimo iniciatorius. Nuo 1927 m. „Kultūros“ žurnalo bendradarbis.
1939 m. lapkričio mėn. paskirtas Stepono Batoro universiteto laikinuoju valdytoju. 1940 m. grįžo į Kauną ir vadovavo fizikos katedrai iki pat Vytauto Didžiojo universiteto uždarymo (1943 m.). 1941 m. gegužės mėn. bolševikų suimtas ir uždarytas į Kauno kalėjimą. Prasidėjus karui, 1941 m. birželio 22 d. naktį nuvežtas į Vilnių, paskui – į Minsko kalėjimą. Červenės žudynių metu pavyko išvengti mirties. 1942–1943 m. Savitarpio pagalbos Vykdomojo komiteto pirmininkas.
1944 m. liepos mėn. su dviem sūnumis (Liudu ir Vytautu) pasitraukė į Vokietiją, Bairoite organizavo Savitarpio pagalbos komitetą. 1949 m. apsigyveno Bostone (JAV), dirbo Tafto universiteto Fizikinių tyrimų laboratorijoje. Užsiėmė drožyba iš medžio ir atsiminimų rašymu. Mirė Putname, palaidotas Šv. Kazimiero lietuvių kapinėse Čikagoje. 1996 m. rugsėjo mėn. palaikai perlaidoti Rasų kapinėse.
Veikla
Derindamas profesinę, švietėjišką ir visuomeninę veiklą išleido 20 mokslinių knygų, parašė per 300 mokslo populiarinimo straipsnių, parengė pirmąjį Lietuvoje „Meteorologijos“ vadovėlį (1924 m.), išspausdino studiją „Žemaičių padangės kryžių ir koplytėlių statistika“, išleido unikalią retrospekciją „Žemaičio šnekos“ (Londonas, 1961 m.) bei „Žemaičių kryžiai ir koplytėlės“ (Čikaga, 1965 m.).
Bendradarbiaudamas su kalbininku Jonu Jablonskiu paruošė fizikos terminų lietuvišką žodyną.
I. Končius spaudoje foto mėgėjus ir matininkus ragino fotografuoti kaimo žmonių darbus ir jų sukurtus dalykus. Jo nuotraukų negatyvų ir pozityvų yra Sankt Peterburgo valstybiniame etnografijos, Lietuvos nacionaliniame, Kauno M. K. Čiurlionio dailės, Šiaulių „Aušros” muziejuose. I. Končiaus vardu pavadinta Žlibinų Igno Končiaus pagrindinė mokykla.
Niko šventvietės ir šventyklos
Niko šventvietės ir šventyklos – kultūrinis pasaulio paveldo objektas, esantis Japonijoje, Niko mieste. Jis susideda iš vienos budistinės šventyklos – Rinnodži, ir dviejų šintoistinių maldyklų – Futarasano ir Tošiogū. Iš viso šioms šventykloms priklauso 103 pastatai. Niko šventyklos į UNESCO sąrašą buvo įtrauktos 1999 metais dėl savo istorinės svarbos bei puikios architektūros ir dekotaryvumo.
Istorija
Pirmosios šventyklos Niko teritorijoje buvo pastatytos VIII a. Vėliau, XII a., jų vis daugėjo, Niko garsėjo kaip šventa vieta. XVII a. čia buvo palaidotas Tokugavos šiogūnato įkūrėjas Tokugava Iejasu, jam pastatytas mauzoliejus. 1871 m. naujoji Meidži valdžia padalino vietovėje esančius pastatus į tris grupes, paskirdama juos Futarasano, Tošiogū ir Rinnodži šventykloms.
Fox Broadcasting Company
Fox Broadcasting Company, dar kitaip vadinama Fox (pati kompanija linkusi naudoti trumpinį didžiosiomis raidėmis FOX) yra JAV televizijos tinklas. Jis priklauso „Fox Entertainment“ grupei, kuri yra Rupert Murdoch žiniasklaidos milžinės „News Corporation“ dalis. „Fox“ televizija prodiusavo daug įvairių laidų nuo pat 1986 spalio 9 d., kai „Fox“ televizija pirmąkart pasirodė tarp kitų JAV televizijos tinklų. „Fox“ yra kredituojama už tokių Holivudo žvaigždžių išgarsinimą, kaip Jim Carrey, Jamie Foxx, Ben Stiller, Johnny Depp, Christina Applegate, Ashton Kutcher.
Niko šventvietės ir šventyklos
Istorija
Dauguma vietovėje esančių pastatų buvo pastatyti arba perstatyti Edo periodu ir gerai iliustruoja to laikotarpio architektūrą.
Gamta
Šventyklų pastatai gerai įsilieja į kraštovaizdį, yra apsupti miškų. XVII a. aplink buvo pasodinti tūkstančiai japoninės kriptomerijos medžių, kurie išlikę iki šių dienų.
Laivių seniūnija
Laivių seniūnija – istorinis teritorinis-administracinis vienetas, buvęs Kretingos rajono savivaldybės teritorijos šiaurės rytiniame pakraštyje, į šiaurės rytus nuo Salantų, Salanto upės kairiajame krante, prie kelio Salantai–Plateliai.
Istorija
Įkurta 1919 m., priklausė Salantų valsčiui (Kretingos apskritis). Po 1940 m. Lietuvos aneksijos pavadinta Laivių apylinke. 1941 m. birželio mėn. antroje pusėje atkurta. 1944 m. spalio mėn. vėl pavadinta Laivių apylinke. Seniūnijai vadovavo seniūnijos kaimų atstovų sueigoje (krivūlėje) renkamas seniūnas, o jį pavadavo seniūno padėjėjas.
Administracinis centras: Laiviai.
Dausiškiai
Dausiškiai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 8 km nuo Pašvitinio.
Druskininkų savivaldybės taryba 2007–2011 m.
Druskininkų savivaldybės taryba – Druskininkų savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2007 m. vasario 25 d. visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal proporcinę rinkimų sistemą ir Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus.
Partijos
Rinkimuose dalyvavusios partijos gavo vietų:
Veikla
Pirmasis tarybos posėdis įvyko 2007 m. balandžio 11 d. Savivaldybės meru 21 balsu išrinktas Ričardas Malinauskas.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Snaigupėlė
Snaigupėlė – upelis, tekantis Druskininkų savivaldybėje, kairysis Nemuno intakas.
Snaigupėlė įteka į Nemuną 445,4 km atstumu nuo pastarojo žiočių, Gailiūnų kaime, į šiaurės rytus nuo Druskininkų. Upelio hidrologinis nr. – 10010410, ilgis 8,7 km, baseino plotas 13,7 m². miniatiūra|250px|left|Snaigupėlė įteka į Nemuną
Snaigupėlės ištakos – Skuisto miškas Miciūnų apylinkėse. Teka pietryčių kryptimi. Aukštupyje vaga sureguliuota, jos krantuose – pievos, toliau ji vingiuoja miškinga vietove. Žemupyje ties Druskininkų ir Gailiūnų riba vamzdžiu kerta kelią. Likusioje iki Nemuno atkarpoje, apie 500 m, vaga eina giliu slėniu, su medžių išvartomis, nusėta nedideliais rieduliais. Šioje atkarpoje slūgso Snaigupėlės atodanga, ties žiotimis atrastas Gailiūnų pilkapynas.
Gyvenvietės prie Snaigupėlės: Miciūnai, Snaigupė, Ringėliškė, Gailiūnai.
Upėvardžio pirminė lytis buvo Snaigupė, bet įkūrus tokio pat pavadinimo kaimą, imta vadinti su mažybine priesaga. Žodis kilęs nuo snaigė („sniego kąsnelis“).
Sulu salynas
thumb|250px|Kaimelis Basilane
Sulu salynas – ~400 salų grandinė pietvakarių Filipinuose, tarp Borneo ir Mindanao salų. Skiria Sulu ir Sulavesio jūras. Plotas 2700 km², didžiausios salos: Holo, Tavitavi, Basilanas. Būdingos aukštumos ir žemi kalnai iki 790 m aukščio. Auga drėgnieji tropiniai miškai. Auginami ryžiai, kukurūzai, kokospalmės. Žvejyba. ~1 mln. gyventojų (tausugai, samalai, badžau, jakanai ir kt.).
Istorija
Sulu salynas nuo seniausių laikų iki pat XIX a. pabaigos buvo politiškai atskiras vienetas. Nuo XV a. čia klestėjo Sulu sultonatas su sostine Džolo, svarbiu prekybos centru visame Malajų salyne. Tik XIX a. pabaigoje jis buvo prijungtas prie Filipinų, nors vietinė sultonų dinastija buvo išlaikyta.
274 m. pr. m. e.
'''274 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Šaudymas iš lanko 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Šaudymo iš lanko varžybos 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Pekine vyko nuo rugpjūčio 9 iki rugpjūčio 15 d.
Maisto pakavimas
Maisto pakavimas – pakuotė, į kurią sudėtas maistas. Pakuotė suteikia maistui apsaugą, pasunkina klastojimą, padeda palaikyti tinkamas fizines, chemines ir biologines sąlygas. Ant jos gali būti nurodoma maistingumo deklaracijos lentelė ir kita informacija apie parduodamą maistą.
Funkcijos
Pakuotės ir pakuočių ženklinimas turi kelis tikslus
Tipai
Iš pirminių medžiagų yra sukuriamos įvairių tipų maisto pakuotės ir dėžutės:
Pradinė pakuotė yra pagrindinė pakuotė, į kurią pirmiausiai sudedamas pagamintas maistas. Antrinės pakuotės yra dėžės, į kurias sudedamos pradinės pakuotės. Tretinės pakuotės naudojamos sudėti antrinėms pakuotėms kartu ant vienos paletės.
Boksas 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
'''Boksas 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse''' vyko nuo liepos 28 d. iki rugpjūčio 12 d. ExCeL London parodų centre.
13-oje svorio grupių (10 vyrų ir 3 moterų) rungėsi 286 dalyviai. Pirmą kartą olimpinių žaidynių istorijoje moterys dalyvavo bokso rungtyse. Pirmą olimpinį aukso medalį moterų bokse gavo Nicola Adams iš Didžiosios Britanijos, kuri laimėjo moterų iki 51 kg turnyrą rugpjūčio 9, 2012. Didžioji Britanija užėmė pirmą vietą bendroje bokso medalių lentelėje su trimis aukso, iš viso – 5 medaliais.
Varžybų formatas
Tiek vyrų, tiek moterų varžybos vyksta atkrintamųjų varžybų formatu. Kiekvienoje vyrų svorio kategorijoje yra po 16, 26 arba 28 boksininkus. Moterys pradeda su 16 boksininkių ketvirtfinalyje.
Dviejų pusfinalių nugalėtojai kiekvienoje svorio kategorijoje kaunasi dėl aukso. Bronzą gauna abu pusfinaliuose pralaimėję boksininkai.
Kvalifikacija
Kiekvienam nacionaliniam olimpiniam komitetui buvo leista siųsti tik vieną boksininką kiekvienoje svorio kategorijoje. Šaliai šeiminikei, Didžiajai Britanijai, buvo rezervuotos 9 vietos, iš kurių ji galėjo pasirinkti šešias (5 vyrų, 1 moterų), o likusios vietos buvo atiduotos Tridaliai pakvietimų komisijai. Kiekvienas žemynas turėjo tam tikrą kvotų skaičių, kuris turėjo būti užpildytas per du čempionatus. Azija turėjo 56 vietas, Amerikos – 54, Afrika – 52, Europa – 78, Okeanija – 10.
Kertuša
Kertuša – upė vidurio Lietuvoje, Ukmergės ir Širvintų rajonuose; Širvintos dešinysis intakas. Išteka iš Kertušo ežero Šešuolių girioje. Teka į pietvakarius. Po santakos su Parija pasuka į pietus, teka Širvintų rajonu. Įteka į Širvintą 71 km nuo jos žiočių, netoli Žemųjų Viesų.
Intakai: Balžė (kairysis), Parija (dešinysis). Vidutinis nuolydis 114 cm/km. Prie Kertušos esančios gyvenvietės: Pakertušė, Čepeniškis, Barčiai.
Simone Stelzer
Simone Stelzer, žinoma kaip Simone (g. 1969 m. spalio 1 d. Vienoje) – austrų pop dainininkė.
1990 m. atlikėja su daina „Keine Mauern mehr“ dalyvavo „Ein Lied für Zagreb“, Austrijos atrankoje į „Eurovizijos“ dainų konkursą. Finale Simone užėmė antrą vietą. Tačiau, praėjus kelioms dienoms po finalo buvo paskelbta, kad pirmosios vietos nugalėtojai grupė „Duett“ su daina „Das Beste“ buvo dalyvavę 1988 m. Vokietijos „Eurovizijos“ atrankos pusfinalyje. Todėl jie buvo diskvalifikuoti ir Simone išrinkta Austrijos „Eurovizijos“ dalyve. Konkurse, vykusiame Zagrebe, „Keine Mauern mehr“ užėmė dešimtąją vietą. 1994 m, Simone šalies nacionalinės atrankos konkurse „Ein Lied für Dublin“ su daina „Radio“ užėmė ketvirtą vietą.
1665 m.
1665 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Regainys
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Regainīs prūsiškos kilmės. 1437 m. minimas Regayn. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. – 2006 m. Romanovo apylinkės kaimas.
Gudeliai (Varėna)
Gudeliai – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 6,5 km į šiaurės rytus nuo Liškiavos, Nemuno kairiajame krante, prie Kemsynės miško ir Kamonių Posūnio upokšnio. Įsteigtas Žeimių-Gudelių botaninis draustinis. Iki kaimo ateina keliukas iš Panaros.
Istorija
XIX a. pab. kaimas pateko į Seinų apskrities Kudrėnų valsčių, Liškiavos parapiją.
Chanuka
thumb|right|250px|Chanukos šventė Izraelyje Chanuka  – žydų šventė pergalės II a. pr. m. e. prieš užkariautojus graikus, siekusius primesti žydams helenų religiją, garbei. Šventė prasideda hebrajų kalendoriaus kislevo mėnesio 25 dieną (pagal Grigaliaus kalendorių, švenčiama lapkričio–gruodžio mėnesiais). Žydai visame pasaulyje švenčia aštuonias dienas.
Istorija
Šiai šventei daugiau kaip 2 tūkst. metų, kai Šventąją žemę valdę Sirijos graikai mėgino helenizuoti vietos gyventojus. Šios šventės tradicijos siekia 165 m. pr. m. e. Ja minima žydų pergalė Makabiejų sukilime prieš graikų ir sirų užkariautojus ir Jeruzalės šventyklos išlaisvinimas. Kiekvieną Chanukos vakarą uždegama po vieną žvakę chanukijoje. Tai simbolis, siejamas su Jeruzalės šventyklos auksine žvakide, kurią po Jeruzalės šventyklos sugriovimo romėnai pagrobė ir kelis amžius laikė Romoje. Tai primena legendinį stebuklą su indu alyvos. Pasak legendos, kadaise priešai sugriovė Jeruzalės šventyklą ir išniekino aliejų, skirtą šventyklos aliejinei lempai uždegti. Nugalėję priešus žydai grįžo į šią šventyklą ir rado tik vieną indą tinkamos naudoti alyvos. Stebuklingai jos užteko ne vienai, o aštuonioms dienoms, per kurias buvo pagaminta naujo aliejaus. Žodis „chanuka“ hebrajų kalba reiškia „atnaujinimą“.
Papročiai
Kiekvieną Chanukos dieną sinagogoje yra skaitoma Tora. Per chanuką namuose kas vakarą skaitoma malda „Šlovinimas ir palaiminimas už stebuklus“, uždegama po žvakę. Be religinių apeigų, įprasta linksmintis, žaisti žaidimus, dainuoti tradicines dainas, valgyti alyvų aliejuje keptus patiekalus: bulvinius blynus (latkes), spurgas, įdarytas vaisiais ar uogienėmis.
Izraelio virtuvė
Izraelio virtuvė – Izraelio valstybės nacionalinė virtuvė. Dažnai klaidingai tapatinama su žydų virtuve.
Istorija
Izraelio virtuvė pradėjo formuotis XX a. viduryje, atkūrus Izraelio valstybę. Jos formavimuisi didelę įtaką turėjo žydų ir Artimųjų Rytų virtuvės. Labiausiai Izraelio virtuvę paveikė mizrahi žydų, aškenazių ir sefardų etnografinės žydų virtuvės. Paplitę judaizmo šventiniai patiekalai.
Produktai
Izraelio virtuvėje naudojama daug šviežių vaisių ir daržovių, pieno produktų, žuvies.
Ivica Olić
Ivica Oličius (g. 1979 m. rugsėjo 14 d.) – buvęs Kroatijos futbolininkas, Kroatijos rinktinės puolėjas.
žaidė nuo 2002 m. Su rinktine dalyvavo 2002 ir 2006 m. pasaulio bei 2004 ir 2008 m. Europos futbolo čempionatuose. 2002 m. čempionate įmušė įvartį į Italijos, o 2008 m. čempionate – į Vokietijos rinktinės vartus.
Rimantas Vaiginis
Biografija
Baigęs Baravainių (Utenos rajonas) septynmetę mokyklą, 1955–1959 m. mokėsi griežti kontrabosu Panevėžio muzikos mokykloje (dėst. A. Leleiva ir J. Rimkevičius). 1959–1963 m. muziką studijavo Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute (choro dirigavimo mokė M. Gedvilaitė ir V. Četkauskas).
1963–1965 m. Jurbarko vidurinės mokyklos muzikos mokytojas, moksleivių chorų ir pučiamųjų orkestro vadovas. Mokykloje subūrė jaunučių chorą (70 dalyvių), atgaivino vyresniųjų klasių moksleivių mišrųjį chorą (90 dalyvių) ir parengė 1964 m. I respublikinei moksleivių dainų šventei. 1965–1967 m. muzikos ir dainavimo mokytojas Vilniaus S. Nėries vidurinėje mokykloje, vadovavo vyresniųjų klasių mergaičių chorui ir pučiamųjų orkestrui. 1967–1974 m. muzikos ir dainavimo mokytojas Vilniaus 23-ojoje vidurinėje mokykloje. Iš pradžių vadovavo jaunučių ir jaunių chorui, nuo 1969 m. ir vyresniųjų klasių mišriajam bei merginų chorams, vokaliniams ir instrumentiniams ansambliams. Itin aktyviai reiškėsi su mišriuoju moksleivių choru (80 dalyvių), kurį išmokė sudėtingesnių dainų ir dažnai koncertavo, parengė 1969 m. respublikinei moksleivių meno ir sporto šventei. 1970 m. respublikinei dainų šventei paruošė jaunių chorą. Vaikinų vokalinis ansamblis 1974 m. respublikiniame „Dainų dainelės" konkurse pelnė laureato vardą.
1975–1989 m. Vilniaus 35-osios vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, chorų ir vokalinių ansamblių vadovas. Mokykloje įrengė pavyzdingą muzikos kabinetą, į chorus stengėsi kuo daugiau įtraukti berniukų. Vadovavo jaunučių chorui (75 dalyviai), jaunių chorui (80 dalyvių) ir vyresniųjų klasių mišriajam chorui (60 dalyvių). 1975, 1977 ir 1980 m. respublikinėms dainų šventėms parengė jaunių chorą – su juo konkursuose pelnė pirmųjų ir kitų prizinių vietų. 1977 m. respublikinėje moksleivių dainų šventėje dalyvavo ir jaunučių choras. 1978 m. Vilniaus miesto mokyklinių chorų varžybose vaikų chorai pelnė prizines vietas, o mišrusis 1983 m. mokyklinių chorų zoninėse varžybose užėmė antrąją vietą. Vyresniųjų klasių merginų vokalinis ansamblis – 1976, 1978 ir 1980 m. „Dainų dainelės“ respublikinių konkursų laureatas, o berniukų vokalinis ansamblis – 1980 m. analogiško konkurso laureatas. Laureatų vardus „Dainų dainelės“ konkursuose pelnė ir mokytojo išmokyti jaunieji solistai. 1989–1992 m. chorvedys buvo Vilniaus 62-osios vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas. Įrengė pavyzdingą muzikos kabinetą, įsteigė sustiprinto muzikos mokymo klases.
Nuo 1993 m. Juodšilių vidurinės mokyklos „Šilas“ muzikos ir dainavimo mokytojas, nuo 1994 m. muzikos mokytojas metodininkas.
Be pedagoginio darbo, R. Vaiginis 1980–1985 m. buvo Vilniaus medicinos darbuotojų klubo dainų ir šokių liaudies ansamblio „Rūta“ meno vadovas ir dirigentas. Koncertavo Vilniuje, Kaune ir Alytuje, gastroliavo Bulgarijoje, kolektyvą parengė 1985 m. respublikinei dainų šventei. 1986 m. buvo Respublikinių moksleivių rūmų dainų ir šokių ansamblio „Ugnelė“ meno vadovas. Kurį laiką buvo Vilniaus miesto medicinos darbuotojų klubo moterų choro, Vilniaus radijo komponentų gamyklos mišriojo choro „Vilnis“ ir Vilniaus miesto vyrų choro „Varpas“ chormeisteris.
Nuo 1982 m. Respublikinio muzikos mokytojų mišriojo choro tarybos pirmininkas, nuo 1990 m. buvo Lietuvos muzikų draugijos Muzikos mokytojų asociacijos pirmininkas; 1979 m. mokytojas apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.
Brolis Algimantas Vaiginis (1942–2011) taip pat buvo muzikas – pučiamųjų instrumentų orkestrų vadovas.
Kena (upė)
Kena – upė pietryčių Lietuvoje, Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje, Vilnelės kairysis intakas. miniatiūra|240px|left|Kena [[Kryžkelis|Kryžkelyje]]
Paprastoji ankštenė
Paprastoji ankštenė (Scleroderma citrinum) – Ankštenių (Scleroderma) genties grybų rūšis.
Kena (upė)
Geografija
Prasideda ties Mantušiais, 8 km į pietus nuo Rukainių, prie Varkalabiškių, teka į šiaurės rytus. Žemupyje kerta Vilniaus-Minsko kelią ir geležinkelį. Įteka į Vilnelę 53 km nuo jos žiočių, prie Santakų.
Paprastoji ankštenė
Vaisiakūniai vidutinio didumo arba dideli, 3-10 cm skersmens, dažniausiai rutuliški, ochrinės spalvos gumbai, kartais po kelis suaugę į vieną kupstelį. Kotas rudimentinis, prie pagrindo su geltonu grybienos kuokšteliu. Trama jaunų grybų balta, perpjauta parausta, senesnių, bręstant sporoms, violetiškai juoda, išraizgyta baltomis gyslomis, kieta, stangri, kompaktiška, karti, nemalonaus kvapo.
Kena (upė)
Geografija
Intakai: Rukainė (kairysis), Kuosinė, Vaičia (dešinysis).
Paprastoji ankštenė
Auga liepos–spalio mėn. smėlinguose miškuose, pakelėse. Lietuvoje dažna. Nuodinga.
Kena (upė)
Geografija
Gyvenvietės prie Kenos: Mantušiai, Užprūdžiai, Kena, Zatišius, Kryžkelis, Pakenė, Kenos GS, Santakai.
Hidrologija
Ilgis 24 km, baseino plotas 177 km². Vagos plotis 4–8 m. Nuo Rukainės iki Kuosinės žiočių vaga reguliuota. Slėnio plotis 140–180 m. Krantai statūs, 0,8-1,2 m aukščio. Vidutinis nuolydis 4,13 m/km. Srovės greitis 0,2 m/s. Vidutinis debitas žiotyse 1,16 m³/s.
Pavadinimo kilmė
Spėjama, kad upėvardis Kena kilo iš žodžio kinė („pakilesnė vieta pievoje, padirvio galas, panuovalis“), kinis („ant vandens užžėlusi pluta, liūnas, maža salelė upėje ar ežere, vandenyje augančių žolių šaknys“). Plg., dak. kina („išdžiuvusi vieta pelkėje“).
Šilkas
thumb|250px|Kambodžietiškas šilkas
Šilkas – natūralus tamprus baltyminis pluoštas, gaunamas iš įvairių šilkverpių rūšių kokonų gijų.. Senas lietuviškas šilko pavadinimas - svydas Iš specialaus skysčio šilko pluoštą gamina ir kai kurių rūšių vorai.
Istorija
Šilko tėvyne laikoma Kinija. Konfucijus teigia, kad jo gamybos procesas buvo sukurtas dar 2640 m. pr. m. e. (atradėja laikyta viena kinų princesė). Tačiau 1993 m. mokslinis žurnalas „Nature“ paskelbė įrodymus, kad kinų pavyzdžio šilkas buvo gaminamas dar senovės Egipte, apie 1000 metų anksčiau nei Konfucijaus nurodytu metu.
Kaip bebūtų, akivaizdu, kad šilkas senovėje turėjo didelę ekonominę vertę, panašiai kaip dabar nafta. Nuo kitų šalių šilko gamybos paslaptis buvo saugojama, todėl turėjo didžiulę paklausą ir, susiformavus Šilko keliui, kinų prekeiviai jį gabendavo į kitas Azijos, Europos ir Viduržemio jūros baseino šalis.
Romėnų filosofas ir moralistas Plinijus I amžiuje teigė, kad romėnės pernelyg myli šilką ir tai neigiamai atsiliepia visos Romos imperijos finansinei sistemai.
Kertušas
Kertušas – ežeras Lietuvoje, Ukmergės rajono pietryčiuose, 4,5 km į pietvakarius nuo Šešuolių. Telkšo Šešuolių girioje. Ežero forma ovali, skersmuo 0,7-0,8 km. Altitudė 114,1 m. Gylis iki 3,8 m. Ežeras termokarstinės kilmės, susidarė ledo luisto išgulėtame duburyje. Krantai žemi, pelkėti, apaugę mišku. Šiaurėje įteka Taurupio upelis, pietuose išteka Kertuša (Širvintos intakas).
Vakariniame ežero krante įsikūręs Kertušo kaimas.