cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
FK Luč Minsk (2012)
Istorija
2019 m. susijungė su mahiliaviečių komanda, kurie prarado vietą elito divizione.
Naujas klubas pavadintas FK Dniapro Mogilëv, tačiau dauguma žaidėjų buvo iš Luč.
Sezonai
Šaltinis:
Kumaono žmogėdros
Kumaono žmogėdros  – gamtininko ir medžiotojo Jim Corbett knyga apie jo 1900–1930 m. ekspedicijas medžioti tigrų žmogėdrų Kumaono regione Utarakhando valstijoje Indijoje. Knygos prototipu buvo 1935 m. Corbett parašytos „Džiunglių istorijos“, 100 kopijų tiražu privačiai išleistos penkios apysakos, skirtos tik jo giminėms, draugams ir pažįstamiems. 1943 m. „Oxford Press“ leidyklos Indijos padalinio vadovas ir artimas Corbett draugas R. E. Hawkins įtikino medžiotoją parašyti ir išleisti knygą viešai. Jim Corbett parašė „Kumaono žmogėdras“ naudodamas „Džiunglių istorijas“ kaip pagrindą. Galutinėje knygoje iš viso buvo jau dešimt istorijų, be tigrų žmogėdrų medžioklės knygoje taip pat buvo autoriaus įžanga su tigrų tapimo žmogėdromis priežasčių nagrinėjimu, pamąstymai apie gamtosaugos svarbą, gyvūnų fotografiją ir kt.
1946 m. „Universal Pictures“ įsigijo teises statyti filmą pagal knygą, ir 1948 m. išleido filmą, pavadintą „Kumaono žmogėdra“. Filmo scenarijus tačiau buvo visiškai išgalvotas, ne pagal jokią knygoje aprašytą tikrą istoriją. Filmas buvo nenusisekęs komerciškai ir susilaukė neigiamų atsiliepimų. Pats Jim Corbett pastebėjo, kad „geriausias aktorius buvo tigras“.
1986 m. BBC išleido šia knyga paremtą dramą „Indijos žmogėdros“, kurioje Jim Corbett vaidmenį atliko anglų aktorius Frederick Treves.
2002 m. IMAX išleido dokumentinį filmą „Indija: tigro karalystė“, paremtą šia ir kitomis Corbett knygomis, jame Jim Corbett vaidmenį atliko kanadiečių aktorius Christopher Heyerdahl.
Tres Algarobosas
Tres Algarobosas  – miestelis Argentinoje, Buenos Airių provincijos vakaruose, Karlos Techedoro partide, 38 km į šiaurės vakarus nuo Karlos Techedoro. Geležinkelio stotis prie linijos Bragadas–Intendente Alvearas (pagal ją dar vadinamas Estación Cuenca). Yra Šv. Juozapo bažnyčia.
Baltarusijos futbolo varžybos 2016–2017 m.
Baltarusijos futbolo varžybos 2016–2017 m.
Turnyrinė lentelė
Rezultatyviausi snaiperiai ir įmušti įvarčiai:
Salvador Sánchez (1995)
Salvadoras Sančesas (Salvador Sánchez; g. 1995 m. liepos 31 d.) – Argentinos futbolininkas, gynėjas. Atstovavo „Panevėžio“ klubui.
Karjera
Žaidė 2015–2020 metais gimtosios šalies ekipose. Atstovavo Arsenal de Sarandí, Santamarina, Olimpo ir Chacarita Juniors klubams.
2020 m. persikėlė į Graikiją. Rungtyniavo „Volos“ ir „Ionikos“ klubuose.
FK Panevėžys
2022 m. rugsėjo 29 d. pranešta, kad žaidėjas tapo FK Panevėžys nariu. Su žaidėju sudaryta sutartis iki sezono pabaigos su galimybe ją pratęsti.
2022 m. spalio d. oficialiai debiutavo panevėžiečių gretose A lygos rungtynėse prieš Sūduvos klubą. Pasirodė startinėje sudėtyje ir žaidė visas rungtynes.
2023 m. sausio 3 d. tapo žinoma, kad žaidėjas susilaukė pelningesnio pasiūlymo ir paliko panevėžiečių klubą.
Karjera po Panevėžio
Vėliau tapo žioma, kad naujuoju klubu tapo Kokimbo „Coquimbo Unido“.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Bremas
miniatiūra|Bremas Bremas  – tradicinis Balio salos ryžių vynas, gaminamas iš lipniųjų ryžių. Bremas būna raudonas ar baltas (priklauso nuo raudonųjų ryžių, naudojamų bremo gamyboje, kiekio), labai saldus ar pussaldis, alkoholio kiekis kinta nuo 5 iki 14 %. Bremas naudojamas religinėse apeigose.
Lipnieji ryžiai (balti, raudoni ar abiejų mišinys) išmirkinami, vanduo nupilamas. Tada jie 1 valandą plikinami garuose ir leidžiami ataušti. Atvėsę ryžiai užsėjami specialia tradicine mikrobų kultūra Ragi tape, dėl ko prasideda amilolizė. Fermentavimo indo dugne ima kauptis skystą medų primenantis ryžių sirupas. Amilolizė vyksta tris dienas, ryžių krakmolas virsta tirpiais cukrumis. Po to įdedama mielių, ir prasideda alkoholinis rūgimas, trunkantis apie dvi svaites.
CD Lunda Sul
CD Lunda-Sul, o pilnu pavadinimu Clube Desportivo da Lunda Sul, o sutrumpintai Desportivo Lunda Sul – Angolos futbolo klubas, įkurtas Saurimo mieste.
Žaidė nacionalinėje futbolo lygoje (Girabola). Klubo spalvinė gama – mėlyna ir balta.
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Estádio das Mangueiras stadione, Saurimo mieste.
Girabola ir taurės turnyras
Šaltiniai:
Šachmatai Armėnijoje
Po šalies nepriklausomybės Armėnijos vyrų šachmatų komanda laimėjo Europos komandinį čempionatą (1999 m.), pasaulio komandų čempionatą (2011 m.) ir šachmatų olimpiadą (2006 m., 2008 m., 2012 m.). Moterų komanda iškovojo savo pergalę 2003 m. Europos komandiniame čempionate. Nuo 2016 m. vasario mėn. Armėnija užima septintąją vietą pasaulyje pagal geriausių žaidėjų vidurkį. Geriausias Armėnijos šachmatininkas Levonas Aronianas FIDE reitinguose užėmė antrąją vietą pasaulyje ir kelis kartus dalyvavo Kandidatų turnyruose.
Nuo 2011–12 mokslo metų šachmatų pamokos buvo įtrauktos į kiekvienos Armėnijos valstybinės mokyklos mokymo programą, tad Armėnija tapo pirmąja pasaulio šalimi, kurioje šachmatai buvo privalomi mokyklose.
1964 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas
31-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, balandžio 10 – balandžio 28 d. Čempionate dalyvavo 14 dalyvių: penki vilniečiai, keturi kauniečiai, du žaidėjai iš Plungės ir po vieną iš Klaipėdos, Šiaulių ir Skuodo. Iš praėjusių metų prizininkų nežaidė tik čempionas Leonidas Maslovas. Čempionatas praėjo, dominuojant daugkartiniam Lietuvos čempionui Vladui Mikėnui: dar prieš paskutinį ratą jau buvo žinoma, kad jis tapo 1964 m. Lietuvos šachmatų čempionu, nes buvo nebepasiekiamas (9 taškai iš 12). Besivejantieji buvo per daug atsilikę: I. Vistaneckis ir A. Česnauskis (po 7,5 iš 11), A. Butnorius ir J. Čiukajevas (po 7 iš 11). Vis tik, paskutiniame rate dėl kitų prizinių vietų buvo atkakliai kovojama: Isakas Vistaneckis ir Algimantas Česnauskis tik įveikę savo varžovus, atitinkamai, Julianą Krimerį ir Anicetą Uogelę, pasidalino 2-3 vietomis. Kauniečiai J. Čiukajevas su L. Ambrazaičiu pasidalijo 4-5 vietomis (po 7,5 tšk.)
Lietuvos moterų šachmatų čempionatas
17-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1964 m. balandžio 16 – balandžio 27 d. Jame dalyvavo 10 šachmatininkių iš visų didžiųjų Lietuvos miestų: penkios iš Vilniaus, dvi iš Kauno ir po vieną iš Klaipėdos, Šiaulių ir Panevėžio. Iš1963 m. Lietuvos moterų čempionato prizininkių nežaidė tik T. Morozova. Turnyrui pasibaigus čempionė nepaaiškėjo: dvi šachmatininkės Marija Kartanaitė ir Vilhelmina Kaušilaitė surinko po 8 taškus iš 9 galimų. Tarp jų 1964 m. spalio 12 – 15 d. vyko dėl 1-2 vietų išaiškinimui papildomas mačas, kuris baigėsi M. Kartanaitės pergale 3,5 : 0,5. Marija Kartanaitė antrus metus iš eilės tapo Lietuvos moterų šachmatų čempione, be to, tai buvo penktasis jos aukso medalis Lietuvos moterų šachmatų čempionatuose. Antra liko Vilhelmina Kaušilaitė, trečia – Nina Špikienė (6 tšk.), ketvirta – Ilana Rozentalienė (5,5 tšk.), penkta – praėjusių metų bronzinė prizininkė N. Štendelytė (4,5 tšk.).
Žiūrovas
thumb|right|250px|Žiūrovai [[Krepšinis|krepšinio rungtynių metu]] Žiūrovai, auditorija – žmonių grupė, kuri stebi tam tikrus meno, sporto, literatūros ar kitus pasirodymus, renginius (tai gali būti filmai, teatras, koncertai, sporto varžybos, cirkas, vaizdo žaidimai ir pan.). Skirtingi renginiai skirtingai išnaudoja žiūrovus – kai kuriuose renginiuose jie tik stebi veiksmą, kai kur žiūrovai yra aktyvūs renginio dalyviai (vaizdo žaidimų čempionatai, mokslinės studijos). Taip pat žiūrovai gali įvairiai vertinti renginius – dalyvaudami, plodami, kritikuodami ar pateikdami savo nuomonę.
Pagal tam tikras studijas teigiama, kad žiūrovams labiausiai daro įtaką žiniasklaida, o filmų, vaizdo žaidimų, radijo laidas, programinės įrangos kūrėjus veikia žiūrovų atsiliepimai bei pasiūlymai. „Associated Press“ prezidentas Tom Curley apie žiūrovus teigia, kad „tik jie nusprendžia, kokio lygio jų įsitraukimas bus – kokiu būdu, kaip, kada ir kur.“
Balistitas
Balistitas  – bedūmė svaidančioji sprogstamoji medžiaga, gaminama iš dviejų detonacinių sprogstamųjų medžiagų – nitroceliuliozės ir nitroglicerino. Sukurta ir užpatentuota XIX a. pabaigoje Alfredo Nobelio.
Bedūmio parako sukūrimas
Dūminis parakas {{{fr|Poudre N; Poudre Noire}}) apie tūkstantį metų buvo vienintelė praktiška svaidančioji sprogstamoji medžiaga. Tačiau dūminis parakas turi du taktinius trūkumus:
1884 m. prancūzų chemikas Paul Vieille išrado pirmąjį bedūmį paraką, kurį vadino 'baltasis parakas'. Jis buvo gerokai tobulesnis už dūminį paraką.
Poudre B buvo daromas iš dviejų nitroceliuliozės formų – (kolodijaus ir nitromedvilnės ), suminkštintų etanoliu bei eteriu ir suminkytų į vientisą masę. Poudre B tris kartus galingesnis už dūminį paraką ir nesudaro tiek daug dūmų. Dūmų gerokai mažiau todėl, kad susidaro daugiausia tik dujiniai degimo produktai, palyginus su 60 % kietų likučių (kalio karbonatas, kalio sulfatas ir kt.), susidarančių degant dūminiam parakui.
Poudre B netrukus priėmė į Prancūzijos ginkluotę. Tačiau ši medžiaga einant laikui linkusi prarasti stabilumą, nes iš jos išgaruoja lakūs tirpikliai, dėl ko įvykdavo nemažai nelaimingų įvykių. Pvz., dėl šios priežasties Tulono uoste 1907 m. sprogo linijinis laivas „Iéna“, o 1911 m. – linijinis laivas „Liberté“, kurių artilerijos šoviniai buvo užtaisyti Poudre B.
Karinis balistito panaudojimas
Alfredas Nobelis balistitą užpatentavo 1887 m., kai gyveno Paryžiuje.
Balistitą sudarė 10 % kamparo ir po lygiai nitroglicerino bei kolodijaus. Kamparas reaguodavo su rūgštiniais produktais, susidarančiais skylant likusiems dviem komponentams. Deja, kamparas einant laikui garuodavo, ir tada likdavo potencialiai pavojingas mišinys.
Jo patente buvo nurodyta, kad nitroceliuliozė turi būti „gerai žinomos tirpios rūšies“. A. Nobelis pasiūlė parduoti teises į naująją sprogstamąją medžiagą Prancūzijos valstybei, bet ši atsisakė, daugiausia dėl to, kad neseniai priėmė Poudre B. Tuomet A. Nobelis pardavė balistito gamybos licenciją Italijos vyriausybei. Buvo pasirašytas kontraktas 300 tonų balistito. Netoli Turino, Avigliana miestelyje, Nobelis atidarė gamyklą.
Italijos kariuomenė netrukus pakeitė M1870 ir M1870/87 šautuvus, kurie naudojo šovinius su juoduoju paraku, į M1890 Vetterli šautuvus, naudojusius šovinius su balistitu.
Italija buvo su Prancūzija konkuruojanti Didžioji valstybė, todėl A. Nobelio veikla Italijoje buvo nepalankiai nušviesta Prancūzijos spaudos. Laikraščiai apkaltino A. Nobelį pramoniniu šnipinėjimu (šnipinėjo P. Vieille) ir „Prancūzijos valstybinės paslapties išdavimu“. Po policijos tyrimo jam atsisakė leisti tyrinėti ar gaminti sprogstamąsias medžiagas Prancūzijoje. Todėl jis 1891 m. persikėlė į San Remo (Italija), kur praleido paskutinius penkis gyvenimo metus.
Patento pažeidimo byla prieš Didžiąją Britaniją
Tuo metu Didžiojoje Britanijoje vyriausybės komitetas, vadintas „Sprogstamųjų medžiagų komitetu“, kuriam vadovavo seras Frederick Augustus Abel, stebėjo užsienio šalių veiklą sprogstamųjų medžiagų kūrime ir gamyboje. F. Abelis ir seras Džeimsas Diuaras (James Dewar), kuris irgi buvo komiteto narys, 1889 m. kartu užpatentavo modifikuotą balistito variantą. Tą balistitą pagal masę sudarė 58 % nitroglicerino, 37 % nitromedvilnės ir 3 % petrolatumo. Ištirpinus acetone masė buvo ekstruduojama spagečių pavidalo virvelėmis, todėl šią sprogstamąją medžiagą pradžioje vadino cord powder ('virvelinis parakas'), bet greitai ėmė vadinti tiesiog korditu.
Nobelis padavė Abelį ir Diuarą į teismą dėl patento teisių pažeidimo. 1895 m. byla pasiekė Lordų rūmus, bet Nobelis ją pralaimėjo. Pralaimėjo dėl žodžių „gerai žinomos tirpios rūšies“ patente, kurie, buvo nutarta, reiškia tirpų kolodijų, o ne vandenyje netirpią nitromedvilnę.
Balistitą iki šiol gamina kaip kietąjį raketinį kurą, tik vietoj kamparo naudoja chemiškai artimą, bet mažiau lakų difenilaminą.
Geras, blogas ir bjaurus
Geras, blogas ir bjaurus  – 1966 m. italų epinis „spageti“ vesternas, režisuotas Sergio Leone. Pagrindinius vaidmenis atliko Clint Eastwood, Lee Van Cleef ir Eli Wallach.
Scenarijų parašė Age & Scarpelli, Luciano Vincenzoni ir S. Leone. Fotografijos vadovas Tonino Delli Colli buvo atsakingas už kino vaizdą ir Ennio Morricone už garso takelius filme. Tai trečioji ir paskutinė dalis „Dolerio trilogijoje“, prieš tai buvę filmai „Už saują dolerių“ ir „Keliais doleriais daugiau“. Filmas vyksta prerijose bei dykumuose, vaizduoja tris banditus, bekonkuruojančius rasti lobį.
Filmo premjera vyko 1966 m. gruodžio 15 d. Italijoje ir 1967 m. gruodžio 23 d. Jungtinėse Valstijose, filmas uždirbo 6,1 milijono JAV dol., bet buvo kritikuojamas dėl smurto. Leone aiškina, kad „žudynės mano filme yra per daug perdėtos, nes norėjau nufilmuoti geriausią vesterno filmą“. Iki šios dienos Leone pastangos atgaivinti senuosius vesternus plačiai pripažįstamos – „Geras, blogas ir bjaurus“ buvo pripažintas geriausiu vesterno filmu Europos kine. Režisierius Quentin Tarantino laiko jį „visų laikų geriausiai surežisuotu filmu“. „IMDb“ tinklapyje užima 9-ąją vietą 250 geriausių visų laikų filmų reitinge.
Muzika
Ennio Morricone muziką filme sudaro: ginklų skambesys, švilpimas ir tirolietiškasis dainavimas. Pagrindinį garso takelį sudaro panašus garsas į kojoto staugimą, dažnai pasikartojanti dviejų garsų melodija, kuri naudojama trijų vyrų charakteriams. Kiekvienam buvo panaudotas vis kitas instrumentas: fleita šviesiaplaukiui (Clint Eastwood), Okarina Angelo akims (Lee Van Cleef) ir žmonių balsai Tukui (Eli Wallach).
Daktyla
thumb|200px|Daktyla
Daktyla  – graikiška kaimiška duona, populiari Graikijoje, Kipre ir Turkijoje. Kepinys susegmentuotas į dalis, primenančias „duonos pirštus“, nuo to ir kilęs pavadinimas daktyla, reiškiantis „pirštus“.
Daktyla kepama iš mielinės tešlos, kuriai naudojami kviečių ir kukurūzų miltai. Prieš kepant tešloje įspaudžiami tarpai arba drauge sulipdomi keli tešlos gabalai. Duona apibarstoma sezamu, saulėgrąžomis ir sėjamosios juodgrūdės sėklomis.
Minkštimai (Pilkalnio apskritis)
Minkštimai (, nuo 1938 m. Wiesenbrück, ) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 11 km į šiaurės vakarus nuo Pilkalnio, 16 km į pietvakarius nuo Lazdynų, prie Būdupės.
Istorija
Po Antrojo pasaulinio karo ar sovietmečiu išnyko. Nuo 2008 m. kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Vesnovo kaimo gyvenvietei.
Lanternos derbis
Derby della Lanterna (Lanternos derbis) – futbolo derbis tarp dviejų pagrindinių Italijos Genujos miesto komandų – U.C. Sampdoria ir Genoa C.F.C. Komandos žaidžia Stadio Luigi Ferraris stadione.
Derbio pavadinimas kilęs nuo pagrindinio miesto švyturio vardo Lanterna. Abi miesto komandos išskirtinės lygoje savo amžiumi – Genoa klubas yra pats seniausias šiuo metu veikiantis Italijoje, o Sampdoria – jauniausias lygos klubas.
Statistika
2018 m. lapkričio 25 d.
Tápiószentmárton Germán SE
Tapiosentmartono „Germán“ – Vengrijos futbolo klubas iš Tapiosentmartono.
Lukumas
thumb|230px|Krūva lukumo gabalėlių thumb|230px|Rožių vandens aromato lukumas
Lukumas, dar žinomas kaip „turkiškas gardėsis“  – iš Turkijos kilęs konditerinis gaminys. Tai spalvotos želės gabalėliai, pagardinti rožių vandens, mastikos arba citrinų aromatu ir apibarstyti cukraus pudra arba kopra.
Lukumas pradėtas gaminti Osmanų imperijoje XV a. Pradžioje kaip saldikliai naudoti medus ir melasa, o kaip rišamosios medžiagos – vanduo ir miltai. Į Vakarus lukumas pateko XIX a., o juos išpopuliarinę britai jiems suteikė „turkiško gardėsio“ pavadinimą. Būtent tokiu pavadinimu dabar lukumas pardavinėjamas užsienyje bei turistams.
Turkiškas pavadinimas lokma, lokum kilo iš arabų kalbos žodžio luqma, reiškiančio „kąsnis“. Balkanuose gaminys dar vadinamas kaip rahat. Šis pavadinimas atkeliavęs iš arabiškos frazės raḥat al-ḥulqum, reiškiančios „pasitenkinimas burnai“. Tradicinis lukumas gaminamas Turkijoje, Graikijoje (ten dažnai parduodamas kaip „graikiškas gardėsis“), Kipre, Balkanuose. Taip pat įvairių šalių konditerijos bendrovės gamina panašius gaminius „turkiško gardėsio“ pavadinimu.
Napoleonas ir aš
Napoleonas ir aš – 2006 m. sukurta istorinė komiška drama apie Napoleono tremtį.
NK Brežice 1919
NK Brežice 1919 Terme Čatež – Slovėnijos futbolo klubas iš Brežicės.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1919 m. Brežicės komandos žaidė įvairaus lygio pirmenybėse, bet vėliau susidūrė su finansiniais nepritekliais ir buvo išformuota komanda. Klubas likviduotas.
2013 m. atkurtas kaip NK Brežice 1919. Dar žinomas kaip NK Svoboda Brežice. Žaidė žemesniuosiuose divizionuose.
Spalvinė gama
Mėlyna ir juoda spalvos.
Bobslėjus 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse
thumb|right|200px|[[Bobslėjus|Bobslėjaus emblema olimpinėse žaidynėse.]] Bobslėjaus varžybos 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse vyko Vistlerio slidinėjimo centre nuo vasario 20 iki vasario 27 dienos. Šiose varžybose dalyvo 80 komandų iš 24 valstybių. Varžybos vyko Whistler Sliding Centre trasoje.
Rungtys
Iš viso bobslėjaus varžybose buvo surengtos trys rungtys – dviviečių vyrų ir moterų rungtys bei viena keturviečių vyrų rungtis.
Marius Skuodis
Biografija
2004 m. baigė Vilniaus Žemynos gimnaziją. 2004–2008 m. studijavo Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institute ir įgijo politikos mokslų bakalauro laipsnį. 2010 m. ten pat įgijo politikos mokslų (Europos studijų) magistro laipsnį. 2010–2012 m. studijavo Londono ekonomikos ir politikos mokslų mokykloje ir įgijo viešosios ir ekonominės politikos viešojo administravimo magistro laipsnį. 2018 m. Vilniaus universitete apgynė disertaciją „Europos finansinių paslaugų reguliavimo politinė ekonomija: ES bankų politikos stabilumo ir kaitos aiškinimas“ (mokslinis vadovas – prof. dr. Ramūnas Vilpišauskas ) ir įgijo politikos mokslų krypties socialinių mokslų daktaro laipsnį.
Alan Watts
Alanas Vatsas (Alan Wilson Watts; 1915 m. sausio 6 d. – 1973 m. lapkričio 16 d.) buvo britų-amerikiečių filosofas, kuris vienas pirmųjų interpretavavo ir išpopuliarino rytų filosofiją vakarų auditorijai.
Marius Skuodis
Biografija
2006–2010 m. buvo Lietuvos valstybinio mokslo ir studijų fondo (Valstybinio studijų fondo) valdybos nariu. 2008–2009 m. dirbo Lietuvos Respublikos Vyriausybės kanceliarijoje Europos Sąjungos politikos departamento vyriausiuoju specialistu. 2009-2010 m. - VšĮ Viešosios politikos ir vadybos instituto analitikas. 2010 m. Valtybinio studijų fondo valdybos narys. 2012–2016 m. dirbo asistentu Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institute. 2012–2018 m. dirbo Lietuvos banke vyresniuoju specialistu (nuo 2015 m. – ėjo Tarptautinių ryšių departamento direktoriaus pareigas).
Alan Watts
Labiausiai išgarsėjo kaip paskaitų, knygų ir straipsnių apie Rytų dvasingumą, religijas ir filosofijas autorius (dzenas, daoizmas, advaita vedanta). Kritikavo krikščionybę dėl teisuoliškumo, griežtumo, tačiau nepalaikė ir budizmo askezių, neprisiskyrė jokiai religijai.
Marius Skuodis
Biografija
2018–2020 m. – Lietuvos Respublikos ekonomikos ir inovacijų viceministras.
Nuo 2020 m. eina Lietuvos Respublikos susisiekimo ministro pareigas XVIII Vyriausybėje. Jokiai politinei jėgai nepriklausantį M. Skuodį į šį postą delegavo Laisvės partija.
Alan Watts
Biografija
Gimė ir ankstyvuosius metus praleido Čislherste, Anglijoje. Nuo 1932 m. iki 1939 m. dirbo Pasauliniame Tikėjimų Kongrese Londone, kur susipažino su įvairiais Vakarų ir Rytų filosofų veikalais. Vėliau persikraustė į Jungtines Valstijas ir 1938 m. Niujorke pradėjo domėtis dzenbudizmu. Siekdamas karjeros, jis lankė Seabury-Western teologijos seminariją Evantsone, Ilinojuje, kur gavo teologijos magistro laipsnį. A. Vatsas tapo vyskupu 1945 m., tačiau 1950 m. paliko tarnystę ir po metų persikraustė į San Franciską, kur dėstė filosofiją ir psichologiją Amerikos Akademijoje. 1956 m. nutraukė dėstytojavimą bei tapo rašytoju ir paskaitininku. Skaitė paskaitas įvairiuose koledžuose, universitetuose (Harvarde, Jeile, Kembridže), medicinos mokyklose, JAV, Kanadoje, Europoje bei Azijoje iki pat mirties. Turėjo 3 žmonas, su jomis susilaukė 7 vaikų.
Pasaulėžiūra
A. Vatso pasaulėžiūrai įtaką padarė Anri Bergsonas, Frydrichas Nyčė, Karlas Gustavas Jungas, Havelokas Elis, Bernardas Šo, Vivekananda, D. T. Suzuki, Helena Blavatskaja ir kt. A. Vatsas aiškino, kad žmonės Vakaruose yra pasimetę, nes ieško paguodos pamalonindami savo ego. A. Vatsas manė, jog vienas svarbiausių dalykų, kuriuos galima išmokti iš Rytų kraštų žmonių patirčių yra jų metodai keisti žmogaus sąmonę. Anot jo, tokiu būdu mes galime suprasti, kad viskas tarpusavyje yra susiję. O būtybės, tarp kurių ir žmogus, kuriuos mes laikome atskirais individais, iš tiesų, yra vieno ir to paties reiškinio pasireiškimas. Jis taip pat manė, jog haliucinogenai (serotoninerginiai psichodelikai, tokie kaip LSD ar psilocibinas) gali būti naudingi siekiant pakeisti sąmonę ir pats teigė, jog eksperimentavo su jais, norėdamas geriau suprasti šiuos klausimus."
Neptūnas B
Klaipėdos „Neptūno“ futbolo klubas arba tiesiog Klaipėdos „Neptūnas“ arba FK „Neptūnas“ – Lietuvos futbolo klubas iš Klaipėdos, turintis ir jaunimo (dublerių) ekipą vadinamą „Neptūnas B“.
Istorija
Neptūno B ekipa dalyvavo 2020 m. III lygos Klaipėdos apskrities varžybose ir tapo jų nugalėtoju. Ekipos treneriu tapo Aurimas Skurdelis.
2021 m. Neptūnas B siekė Antros lygos licencijos, ir, gavo licenciją, tačiau po galutinio LFF VK posėdžio dingo iš II lygos dalyvių sąrašo. 2021 m. buvo nutarta rengti vientisą II lygą, o ne dvi zonas. Susidarius per dideliam dalyvių skaičiui, Neptūnui B teko grįžti į III lygą.
Šiaulių valstybinė kolegija
miniatiūra|Šiaulių valstybinė kolegija miniatiūra|Kolegija 2018 m. miniatiūra|Kolegija ir [[Šiaulių katedra]]
Neptūnas B
Stadionas
Klaipėdos centrinio stadiono atsarginė aikštė yra „Neptūno“ namų arena 2020 m. sezone. Ši aikštė dar vadinama Klaipėdos dirbtinės dangos aikšte (stadionu), o trumpai Klaipėdos DDA.
Šiaulių valstybinė kolegija
Šiaulių valstybinė kolegija (ŠVK) – neuniversitetinė valstybinė aukštoji mokykla (kolegija) Šiauliuose, teikianti aukštąjį koleginį išsilavinimą. Šiaulių valstybinėje kolegijoje studijos vykdomos 2 fakultetuose: Sveikatos priežiūros bei Verslo ir technologijų.
Neptūnas B
Spalvinė gama
Mėlyna ir balta spalvos.
Minkštymėliai
Minkštymėliai, Plempeninkai (, Plempeninken, nuo 1938 m. Mingen, ) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Pilkalnio, 17 km į pietvakarius nuo Lazdynų, prie Būdupės.
Neptūnas B
Sudėtis
Atnaujinta
Minkštymėliai
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Minkštymėlių kaimo bendruomenė 1937 m. 1785 m. buvo karališkasis valstiečių kaimas su 5 ugniakurais, 1822 m. – valstiečių kaimas su 22 gyventojais. 1854 m. kaime buvo 8 gyvenamieji pastatai ir 50 gyventojų. Iki 1810 m. priklausė Įsruties apskrities Kusų domenų valsčiui, 1810–1818 m. – Liepgalio domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Spulių valsčiaus kaimas. Tikintieji priklausė Kusų evangelikų liuteronų parapijai. Kaime buvo mokykla.
Šiaulių valstybinė kolegija
Istorija
Šiaulių aukštesniosios medicinos mokyklos istorija prasidėjo 1946 m. liepos 1 d., įkūrus Medicinos seserų mokyklą. Šiaulių aukštesnioji technikos mokykla savo istoriją pradėjo 1959 m., įkūrus Šiaulių agrozootechnikumą. 1961 m. Šiaulių agrozootechnikumas tapo Šiaulių politechnikumu. Nuo 1991 m. politechnikumas veikė kaip Šiaulių aukštesnioji technikos mokykla. 1991 m. Medicinos mokykla tapo aukštesniąja medicinos mokykla.
Neptūnas B
Sudėtis
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
Šiaulių valstybinė kolegija
Istorija
2002 m. įsteigta Šiaulių kolegija. Buvo reorganizuotos aukštesniosios technikos ir medicinos mokyklos. 2002 m. rugsėjo 1 d. Šiaulių aukštesnioji technikos mokykla tapo Šiaulių kolegijos Verslo ir technologijų fakultetu, o Šiaulių aukštesnioji medicinos mokykla – Šiaulių kolegijos Sveikatos priežiūros fakultetu.
Pagal Vyriausybės nutarimą 2010 m. balandžio 14 d. Šiaulių kolegija pertvarkyta į Šiaulių valstybinę kolegiją.
2005 m. kolegija ėmė leisti mokslinių straipsnių rinkinį pavadinimu „Profesinės studijos: teorija ir praktika“; nuo 2016 m. jis leidžiamas tik anglų kalba ir vadinasi „Professional Studies: Theory and Practice“.
Studijų programos
Rengiami informatikos, inžinerijos, socialinių, sveikatos bei verslo ir viešosios vadybos mokslų krypčių grupių specialistai, suteikiamas profesinio bakalauro laipsnis.
Minkštymėliai
Istorija
Po Antrojo pasaulinio karo ar sovietmečiu išnyko. Nuo 2008 m. kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Vesnovo kaimo gyvenvietei.
Pasimatysim rytoj
Pasimatysim rytoj – 2013 m. Italijoje sukurta komiška drama.
Aleksei Novoselski
Aleksei Novoselski (g. 1985 m. vasario 2 d., Naugarde, TSRS) – Lietuvos slidininkas.
Dalyvavo dvejose žiemos olimpinėse žaidynėse – 2006 m. Turine ir 2010 m. Vankuveryje. Turino olimpiadoje buvo 59-as sprinto rungtyje, o Vankuveryje – 53-ias 1,6 km vyrų sprinto rungtyje.
Laoso karinės pajėgos
thumb thumb|right|200px|Patys populiariausi tankai Laoso karinėse pajėgose T-54 ir T-55 (nuotraukoje), gaminami nuo [[1947 m.]] Laoso karinės pajėgos šalyje vadinamos Laoso žmonių armija, kurios tikslas ginti valstybę. Karinės pajėgos oficialiai buvo įkurtos 1975 m., tačiau nuo to laiko mažai kuo pakito. Kadangi pats Laosas yra mažai išsivysčiusi, neturtinga valstybė, šalies karinės pajėgos neturi šiuolaikinių karo priemonių, jos daugiau išlikusios dar nuo sovietinių šalies laikų. Šalis nuolat nukenčia nuo narkotikų ir kitų priemonių kontrabandos.
Šalies karinėse pajėgose tarnauja Laoso piliečiai jau nuo 15 metų. Nuolat kariuomenėje tarnauja apie 29 100 karių (88 vieta pagal šį skaičių pasaulyje). Pagal 1996-97 m. duomenis Laosas kasmet savo karinėms pajėgoms išleidžia apie 55 milijonus $, o tai sudaro 0.5 % šalies BVP.
Avano dinastija
Avano dinastija – seniausia žinoma Elamo dinastija ir kartu jos valdoma Artimųjų Rytų valstybė, egzistavusi XXVII–XXII a. pr. m. e. Jos branduolys buvo Elamo regionas dabartinio pietvakarių Irano teritorijoje, tačiau didžiausios ekspansijos metu valstybė taip pat valdydavo ir Šumerą.
Avanas
Pagal pavadinimą, dinastija turėjo būti kilusi iš Avano (Awan) miesto (ar regiono), kuris minimas tuometiniuose šaltiniuose, tačiau jo vieta neidentifikuota. Kai kurie mokslininkai sieja Avaną su kitu Elamo miestu, Anšanu, kuris buvo Zagroso aukštumose. Ši prielaida remiasi tuo, kad Avanas yra minimas senesniuose šaltiniuose, o Anšano minėjimas prasideda tada, kai nebeminimas Avanas. Kiti mokslininkai laikosi hipotezės, kad Avanas buvo netoli Sūzų, dabartinio Dezfulio regione. Galiausiai dalis mokslininkų (pvz., Vallat) mano, kad Avanas galėjo būti kalnuotoje Zagroso kalnų dalyje. Kartais jis siejamas su Godin Tepės archeologine vietove (netoli dab. Kangavaro miesto).
Istorija
Nors dinastijos karalių sąrašas yra išlikęs, apie dinastijos valdymą žinoma labai nedaug. Archeologiniai kasinėjimai rodo, kad tuo metu Elamas aktyviai prekiavo su gretimu Šumeru, parduodamas ten vilną, galvijus, vergus ir sidabrą. Atrodo, tuo metu elamitai jau mokėjo gaminti bronzą, kurią irgi išveždavo į Šumerą. Elamas buvo pakankamai galingas, kad puldinėtų šumerų miestus. Elamitų puldinėjimai užfiksuoti Kišo, Lagašo miestuose.
XXIII a. pr. m. e. Akado karalius Sargonas Didysis minimas nugalėjęs Elamo karalių "Luh-išaną, Hišiprašinio sūnų". Luhiššanas yra karalių sąraše minimas kaip 8-asis dinastijos karalius. Sargono sūnus Rimušas sutriuškino jungtines Elamo ir Marhaši pajėgas, vadovaujamas Sidgau. Tuometinis Elamo karalius minimas kaip Emahsinis, tačiau jo karalių sąraše nėra.
Po Rimušo užkariavimo Elamas tapo Akado vasalu. Greta valdančios vietinės dinastijos (kurios valdovai greičiausiai rezidavo Avane), čia buvo skiriami Akado vietininkai (kurie rezidavo patogiau iš Akado kontroliuojamuose Sūzuose). Atrodo, elamitai niekada nesusitaikė su akadų valdžia ir buvo vienas neramiausių regionų imperijoje.
Savo viršūnės Avano dinastija pasiekė nusilpus Akadui, apie 2240 m. pr. m. e. Vietininkas Sūzuose Kutik-Inšušinakas (ar Puzur-Inšušinakas) paskelbė nepriklausomybę. Jis nugalėjo stiprius Kimašo ir Hurtumo miestų valdovus, greičiausiai užėmė sostinę Avaną. Tačiau jis liko valdyti Sūzuose ir juos išpuošė naujomis šventyklomis bei statiniais. Nuo tada Sūzai iš esmės tapo svarbiausiu Elamo miestu.
Valdovai
thumb|left|Avano karalių sąrašas
Vasilijus Surikovas
Vasilijus Surikovas (, 1848–1916 m.) – Rusijos istorinio žanro tapytojas ir portretistas. Jo paveikslai laikomi XIX a. Rusijos istorinio tapybos žanro viršūne.
Biografija
Vasilijus Surikovas gimė 1848 m. sausio 24 d. nuošaliame Rusijos imperijos Krasnojarsko mieste. Jo protėviai buvo kilę iš kazokų. 1869 m. V. Surikovas persikėlė į Sankt Peterburgą pasiryžęs tapti tapytoju. 1869–1875 m. jis mokėsi Imperatoriškojoje dailės akademijoje, nuo 1873 m. − vadovaujamas P. Čistiakovo. 1874 m. laimėjo piniginį prizą už eskizą „Baltazaro puota“. Baigęs mokslus 1877−1878 m. V. Surikovas dirbo ties freskomis Kristaus Išganytojo sobore Maskvoje bažnyčios susirinkimų istorinėmis temomis. Dailininkas plačiai keliavo po Rusiją, lankėsi Sibire, Pavolgyje, Kryme. Taip pat keliavo po Europą: Vokietiją, Prancūziją, Austriją, Italiją, Šveicariją ir Ispaniją. 1881−1907 m. buvo peredvižnikų draugijos narys.
NŠ Drava Ptuj
NŠ Drava Ptuj – Slovėnijos futbolo klubas iš Ptujaus.
Vasilijus Surikovas
Biografija
1893 m. V. Surikovas tapo pilnateisių Imperatoriškosios dailės akademijos Sankt Peterburge nariu. Vasilijus Surikovas išgarsėjo istoriniais paveikslais, savo dailėje siekė perteikti istorinio įvykio dvasią. Tam pasiekti dailininkui teko atsisakyti akademinių istorinio žanro tapybos klišių, jis nesistengė tiksliai vaizduoti istorinių detalių. Geriausiais jo kūriniais laikomos ankstyvosios pagrindinės trys drobės: „Šaulių egzekucijos rytas“ (1881), „Menšikovas Beriozove“ (1883) ir „Bojarinė Morozova“ (1887), kurios turi autentiškos V. Surikovo jaunystės aplinkos Krasnojarske motyvų. „Ryte prieš šaulių sušaudimą“ vaizduojamas 1698 m. caro Petro I įvykdytas šaulių maišto numalšinimas. Petras I pats dalyvavo egzekucijoje. Paveiksle dailininkas, norėdamas sustiprinti dramos įspūdį, žymiai arčiau Kremliaus sienų pavaizdavo Šv. Bazilijaus soborą. Paveiksle „Bojarinė Morozova“ vaizduojamas epizodas iš XVII a. ortodoksų bažnyčios skilimo: senojo tikėjimo neatsisakiusi bojarinė Morozova apvežama aplink Maskvą, iš dešinės pusės vaizduojami jos pasirinkimą gerbiantys miestiečiai, iš kairės − niekinantys (bojarinė Morozova buvo uždaryta vienuolyne ir numarinta badu). Paveiksle žymios impresionizmo ir venecijietiškos dailės mokyklos įtakos. Vėlesniais metais V. Surikovas sukūrė patriotinių drobių: „Jermakas užkariauja Sibirą“ (1895), „Suvorovo žygis per Alpes“ (1899). Vasilijus Surikovas mirė 1916 m. kovo 19 d. Maskvoje.
NŠ Drava Ptuj
Istorija
Klubo įkurtas 2004 m. Žaidė žemesniuosiuose divizionuose.
2017–2018 m. sezone rungtyniavo Antroje lygoje ir užėmė antrą vietą.
Nėjus (muzika)
thumb|140px|Nėjus
Nėjus  – pučiamais aerofonas, ilgoji fleita, viena seniausių fleitos rūšių. Vartojama arabų šalyse, Turkijoje, Irane, Azerbaidžane ir Vidurinėje Azijoje. Vienas seniausių muzikos instrumentų, kuris jau buvo žinomas Senovės Egipte, taip pat šio instrumento liekanų rasta šumerų miesto Ūro griuvėsiuose. Jis yra vienas pagrindinių klasikinės persų muzikos instrumentų. Nėjumi grojama jau 4500-5000 metų, tai vienas seniausių tebenaudojamų muzikos instrumentų pasaulyje. Iš jo išsivystė šiuolaikinė fleita.
Nėjus gaminamas iš nendrinio arundo (Arundo donax) stiebo. Ilgis 550–600 mm, skersmuo – 20 mm. Viršutinėje dalyje turi 5-6 skylutes, apatinėje – vieną. Kiekviena skylutė turi pustonio intervalą, nors galima išgauti ir mikrotonus uždengiant dalį skylutės. Nėjų dydis, garso skambumas priklauso nuo regiono ir paskirties – arabų kraštuose tai dažniausiai piemenų naudojamas instrumentas, todėl trumpesnis, aukštesnės tonacijos. Žemos tonacijos, ilgi nėjai naudojami religinėse praktikose (pvz., dervišų šokiuose). Tokio nėjaus skambesys švelnus, kuriantis svaigią, paslaptingą atmosferą.
Nėjumi grojama Arabų kraštuose, Turkijoje, Kaukaze, Irane, Vidurinėje Azijoje. Žymūs šių laikų muzikai, grojantys nėjumi yra Neyzen Tevfik, Kudsi Erguner, Omar Faruk Tekbilek, Mercan Dede, Sadreddin Ozcimi, Mohammed Antar, Hassan Kassayi ir kt.
Ignas Plūkas
Ignas Plūkas (g. 1993 m. gruodžio 8 d. Kaune) – Lietuvos futbolininkas, vartininkas.
Karjera
Žaidėjas pirmiausiai pateko į FBK Kaunas. Žlugus šiam klubui, pasirašė sutartį su tuometiniu VMFD „Žalgiriu“. Vilniečiai buvo paskolinę žaidėją FK Šiauliai. Šiauliuose Ignas tapo pagrindiniu vartininku ir gaudavo daug žaidybinio laiko. Vėliau buvo skolinamas Utenos Utenio ekipai. Pasibaigus sutarčiai su Vilniaus „Žalgiriu“, perėjo į FK Trakai.
Nuo 2018 m. sezono priklausė Marijampolės „Sūduvai“. 2019 m. lapkričio mėn. pranešta, kad sutartis su marijampoliečiais pratęsta dar metams.
2020 m. A lygoje vartininkas nesužaidė nė minutės, tačiau liepos 23 d. rungtynėse prieš Bangą gavo raudoną kortelę. Šiose rungtynėse buvo parodyta ne viena raudona koterlė, o 84 min. iš techninės zonos buvo pašalintas ir Ignas Plūkas. Šiose rungtynėse buvo parodytas rekordinis raudonų kortelių skaičius.
„Hegelmann“ klubas
2021 m. sezone buvo nekeičiamas žaidėjas. Sužaidė visose 36 rungtynėse ir prasileido 38 įvarčius.
Su žaidėju pratęsta sutartis ir 2022 m. A lygos sezonui. 2022 m. A lygoje sužaidė 29 rungtynes ir praleido 27 įvarčius.
2022 m. gruodžio mėn. tapo žinoma, kad žaidėjas palieka klubą.
„Kauno Žalgirio“ klubas
2022 m. gruodžio mėn. tapo pirmuoju FK Kauno Žalgiris naujoku.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Karjera rinktinėse
Buvęs Lietuvos jaunimo iki 21 m. futbolo rinktinės žaidėjas.
Vaikų stovykla
thumb|200px|Vaikų stovyklos „Lazurnij“ paplūdimys ([[Artekas)]] thumb|200px|Gyvenamasis stovyklos pastatas, Artekas Vaikų stovykla - vaikų, paauglių poilsio organizavimo forma; stovykla. Stovyklaujama atskirose stovyklavietėse arba specialiuose stovyklaviečių kompleksuose (pvz., Artekas, Ukraina).
Rūšys
Stovyklos gali būti:
Pionierių stovykla
Pionierių stovyklos paplito sovietiniais metais visoje TSRS. Organizuotos kaip ideologizuotos vaikų poilsio organizavimo formos. Dabar tokių stovyklų jau nėra.
Maitinimas
Valgiaraštis įvairiose stovyklose skiriasi. Paprastai stovykloje yra nuosavas virėjas (kepėjas-konditeris). Maistas vaikų stovykloje paprastai tiekiamas bent 4 kartus (pusryčiai, pietūs, pavakariai, vakarienė, kartais ir antra vakarienė arba naktipiečiai).
Maistas tiekiamas įvairiai: gali būti švediškas stalas arba maitinimas porcijomis. Kiekviena iš šių rūšių turi savo pliusus ir minusus. Švediškas stalas suteikia vaikams galimybę rinktis sau tinkamą maistą, kurio paprastai nebūna bendrojo (viešojo) maitinimo atveju. Tačiau vaikai dažnai patys negali sudaryti produktų, kurių reikia jų aktyviai besivystančiam organizmui, sąrašo. Todėl naudingi, tačiau vaikams mažiau skanūs patiekalai būna išbraukiami iš vaikų raciono stovykloje. Porcijinio meniu atveju mityba yra subalansuota ir atitinka visus standartus. Po adaptacijos laikotarpio vaikai paprastai pripranta prie tokio maitinimo, nors ir pradžioje nevalgo (arba valgo tik iš dalies). Švediškas stalo kartais gali būti nereikalinga prabanga, bet gali būti naudojamas kai kuriais atvejais.
Lietuvoje
Lietuvoje žinomos stovyklavietės - Giruliai (Klaipėda), Berčiūnai, Panevėžio rajonas (ateitininkų stovyklos). Mokyklose rengiamos dieninės vasaros stovyklos.
Švarkas
thumb|right|Dunn & Co. švarkas thumb|Vienaeilio ir dvieilio stiliaus švarkai Švarkas – viršutinis drabužis, įprastai viena iš trijų vyriško kostiumo dalių. Šiais laikais laisvalaikiu švarkas gali būti vilkimas ir be kostiumo.
Švarko sagstymas
Švarkus, pagal tai kaip jie yra sagstomi, galima suskirstyti į dvi grupes – vienaeilius ir dvieilius. Kiekviena šių grupių, savo ruožtu, papildomai gali būti skirstoma pagal tai, kiek švarkas turi sagų iš viso, bei kiek jų yra naudojama užsegimui.
Vieną sagų eilę turintys švarkai dar kitaip yra vadinami vienborčiais (single-breasted). Kaip pavadinimas ir nusako, šis švarkas turi vieną eilę sagų, kurių būna nuo 1 iki 3, o užsegimui naudojamos 1 arba 2 sagos.
Dvieilio modelio švarkas dar kitaip yra vadinamas dviborčiu (double-breasted). Šis švarkas turi dvi eiles sagų, kurių dažniausiai būna 6 arba 4, o užsegimui yra naudojama 1 saga. Šio modelio švarkai apibūdinami dviem skaičiais – pirmasis nurodo sagų kiekį, o antrasis – kuri iš jų yra segama.
Švarko atvartai
Vyriški švarkai yra siuvami naudojant vieną iš šių atvartų stilių – įpjauti (notch), smailėjantys (peak) ir šaliko (shawl). Atvartų ilgis, plotis ir detalės gali skirtis, tačiau pati išvaizda bus viena iš šių trijų.
Atvartai – ne tik švarko stiliaus ar išvaizdos dalis, tačiau ir sufleris, padedantis parinkti tinkamą kaklaraiščio plotį – kuo platesni atvartai, tuo platesnis turėtų būti ir kaklaraištis.
Švarko kišenės
Dauguma švarkų turi kelias vidines ir dvi pagrindines išorines kišenes. Kišenės gali būti uždėtinės, įleisto su antkišeniais ir įleistos.
Uždėtinio tipo kišenės yra sukuriamos prie švarko medžiagos prisiuvant medžiagos gabalą – lopą. Įleistos į švarko vidų kišenės turi taip vadinamus antkišenius. Trečiojo tipo kišenės neturi antkišenių.
Švarko pečiai
Švarko pečiai, pagal tai kiek daug ar mažai juose yra įdėta pakietinimo, yra skirstomi į tris kategorijas: natūralus, dalinai kietinti ir pilnai kietinti.
Švarko skeltukai
Skeltukais yra vadinami švarko nugaroje ar šonuose esantys įkirpimai, kurių gali būti du, vienas arba apskritai nebūti. Skeltukai yra patogūs naudojant kišenes ar sėdint ir padeda geriau kristi švarkui, tad beveik visi šiuolaikiniai švarkai juos turi. Vakariniai Black tie švarkai įprastai neturi skeltukų.
Pradėti iš pradžių
Pradėti iš pradžių – 2020 m. sukurta komedija, 2016 m. Čilės filmo „Una Mujer Sin Filtro“ perdirbinys.
Turinys
40-metė Džulija vis sunkiau tvarkosi su savo gyvenimu: sugyventinis dalininkas Rafas gyvena jos sąskaita, jo sūnus prekiauja narkotikais jos bute. Kaimynas kiekvieną naktį rengia vakarėlius ir trukdo miegoti, o darbe viršininkas nusamdo 20-metę influencerę, kad ši kontroliuotų Džulijos darbą. Galiausiai neištvėrusi ji nusprendžia kreiptis pagalbos į netradicinius metodus taikantį terapeutą Bjankonį, kurio reklamą pamato per televiziją. Gydytojas duoda Džulijai vaistų, kurie išlaisvina jos daugelį metų tramdytą pyktį.
Eva Renzi
Eva Renzi (pilnas vardas – Evelyn Renziehausen; 1944 m. lapkričio 3 d. – 2005 m. rugpjūčio 16 d.) buvo vokiečių aktorė.
Biografija
Eva gimė prancūzės ir dano šeimoje: motinai tuo metu buvo 17, o tėvui – 49. Po 3 metų jie išsiskyrė, Eva liko gyventi su motina, tačiau, būdama 14, persikėlė pas tėvą. Gyvenimas su juo buvo sudėtingas, mergina du kartus mėgino nusižudyti, kol 17–os ji paliko namus, svajodama tapti aktore. Čia jai padėjo pažintis su dramos mokytoja Else Bongers, kurios padedama ir dirbdama atsitiktinius darbus, Eva 1961 m. debiutavo teatro scenoje.
Dėmesį į save ji atkreipė 1966 m. vaidmeniu filme „Playgirl“, po kurio sulaukė vis daugiau pasiūlymų filmuotis. Tais pačiais metais pasirodė ir jos žymiausias darbas – režisieriaus Guy Hamilton trileris „Funeral in Berlin“, kuriame taip pat vaidino Michael Caine. 1972 m., pavargusi nuo visuomenės dėmesio ir vaidybos, Eva kuriam laikui pasitraukė iš viešumos, keliavo po Indiją, o į kino aikštelę grįžo 1974 m.
Asmeninis gyvenimas
1965 m. Eva susilaukė dukters Anouškos (Anouschka) nuo baro savininko.
1966 m., besifilmuodama juostoje „Playgirl“, ji susipažino su 27 metais vyresniu šveicarų aktoriumi Paul Hubschmid, už kurio po metų ištekėjo. Jų santuoka iširo 1980 m.
Aktorė mirė nuo plaučių vėžio, kuris jai buvo diagnozuotas 2004 m.
Žmogus voras: nėra kelio atgal
Žmogus voras: nėra kelio atgal – 2021 m. JAV superherojų filmas. Šis filmas yra „Žmogus voras: sugrįžimas namo“ (2017) ir „Žmogus voras: toli nuo namų“ (2019) tęsinys.
Filmo premjera JAV ir Lietuvoje įvyko 2021 m. gruodžio 17 d.
Siužetas
Filme Piteris Parkeris (aktorius T. Holland) prašo daktaro Stiveno Streindžo (aktorius B. Cumberbatch), kad jo Žmogaus-voro tapatybė vėl taptų paslaptimi po to, kai filme „Toli nuo namų“ piktadarys Misterijus atskleidė jo tapatybę, tačiau dėl didžiulio nesusipratimo burtai atveria multivisatą ir leidžia piktadariams bei superherojams iš alternatyvių realybių patekti į Parkerio pasaulį. Filme Parkerio draugui Nedui pravėrus portalą, iš jo išėjo dvi alternatyvios Piterio Parkerio versijos, vėliau šie kovojo su piktadariais prie Laisvės Statulos Niujorke. Filmo pabaigoje Piteris Parkeris paprašo daktaro Streindžo padaryti taip, kad visi pamirštų apie Piterį Parkerį dėl jo draugų ir mylimųjų saugumo.
Žemutinė Bavarija
thumb|right|200px thumb|right|200px right|thumb|200px|Žemutinė Bavarija right|thumb|200px|Žemutinė Bavarija Žemutinė Bavarija  – Bavarijos apygarda (Bezirk) ir administracinė apygarda (Regierungsbezirk). Administracinis centras – Landshutas.
Žemutinė Bavarija yra federalinės žemės rytuose. Ž. Bavarijos šiaurėje – Aukštutinis Pfalcas, šiaurės rytuose – Bohemija, pietryčiuose – Aukštutinė Austrija (Innviertel) ir pietvakariuose – Aukštutinė Bavarija. Sąvoka „Niederbayern“ pirmą kartą paminėta 1255 m., dalijant Bavariją. Anksčiau Žemutinė Bavarija buvo didesnė, jai priklausė Chiemgau ir Bad Reichenhall apylinkės.
Miestai virš 12 500 gyv. (2007 m. gruodžio 31 d. duomenimis)
Švietimas
1800 m. Ingolstadto universitetas persikėlė į Landshutą (Landshuto universitetas gyvavo iki 1826 m., kai perkeltas į Miuncheną (dab. Ludwig-Maksimiliano universitetas, ).
Juros periodo pasaulis
Juros periodo pasaulis  – 2015 m. amerikiečių nuotykinis mokslinės fantastikos filmas. Filmas tęsia garsiąją „Juros periodo parko“ filmų seriją ir yra joje ketvirtas (tiesa, jokie ankstesnių dalių aktoriai čia nevaidina). Filmą režisavo Kolinas Trevorou, o pirmųjų „Juros periodo parko“ filmų kūrėjas Stivenas Spilbergas atliko vykdančiojo prodiuserio vaidmenį.
Tuoj po savo pasirodymo kino ekranuose, „Juros periodo pasaulis“ tapo vienu pelningiausių visų laikų pasaulio filmų.
Siužetas
Nublaro saloje, kurioje kadaise Džonas Hamondas bandė įkurti dinozaurų parką, dabar veikia ištisas dinozaurų pramogų pasaulis, į kurį plaukia turistai iš viso pasaulio. Į jį keliauja ir broliai Zakas bei Grėjus, kurių teta Kler dirba parko operacijų direktore. Tačiau ji neturi laiko vaikams, nes užsiėmusi nauju projektu: dinozaurai jau nieko taip nebestebina, kaip kadaise, todėl buvo sumanyta sukurti naują genų inžinerijos tvarinį – Indominus rex. Parko savininkas Simonas Masranis, apžiūrėjęs naują padarą, liepia Kler, kad ši pasitartų su parko prižiūrėtoju Ovenu, kuris išmokęs dresuoti velociraptorius, dėl aptvaro saugumo.
Betikrinant aptvarą, pasirodo, kad Indominus rex neva pabėgo, bet iš tiesų jis užpuola Oveną ir dar kelis darbuotojus. Nors Ovenas išsigelbsti, dinozauras ištrūksta į laisvę. Kuomet elektrošoku ginkluota komanda, nusiųsta suvaldyti dinozauro, pražūva, paskelbiama parko evakuacija. Tačiau Zakas bei Grėjus, keliaujantys girosfera, nusprendžia negrįžti, o išvažiuoja į uždraustą zoną, kur juos užpuola Indominus rex. Vaikai išsigelbsti, tuo tarpu parko savininkas pasiryžta pats nukauti iš sraigtasparnio tvarinį, bet iš dinozauro sugriauto narvo pakilęs pterozaurų būrys sraigtasparnį numuša, o skraidantys plėšrūnai užpuola parko lankytojus.
Pasinaudojęs tuo, kad parkas liko be valdžios, atsargos karininkas Hoskinsas nusprendžia įvykdyti savo puoselėtą mintį – panaudoti velociraptorius kaip karius. Ovenas tam nepritaria, bet galiausiai imasi vadovauti raptorių būriui. Tačiau susidūrę su Indominus rex velociraptoriai priima jo viršenybę ir ima puldinėti žmones. Vėliau jie įsiveržia ir į laboratoriją, bet Ovenui pavyksta juos palenkti savo pusėn. Indominus rex užpuolus Zaką, Grėjų ir Oveną, Kler griebiasi paskutinio šiaudo ir paleidžia tiranozaurą. Galiūnų kovą nutraukia iš baseino iššokęs mozozauras.
Dinozaurai
Filme vaizduojami šie dinozaurai (tiesa, jų išvaizda skiriasi nuo dabar moksliškai priimtos):
Lahoisko krateris
Duomenys
Krateris atsirado prieš 42,3 ± 1,1 mln. metų į Žemę įsirėžus apie 650 m skersmens asteroidui. Jo kritimo greitis buvo iki 18 km/sek. Sprogus asteroidui išsiskyrė energija – 10 tūkst. kartų didesnė už atominės bombos, numestos ant Hirošimos. Kraterio skersmuo (susidarymo momentu) buvo apie 15-17 km, gylis – iki 1000 m.
Šiuo metu kraterį dengia kvartero periodo moreninės sankaupos, kurių storymė siekia 80-160 m, po ja – daugiau kaip 230 m plonasluoksnių molių ir ežerinių nuosėdų, dar žemiau – daugiau kaip 240 m neįprastų, anksčiau nežinotų Baltarusijoje brekčijų. Viršutiniai kraterio kraštai nurėžti ledyno, todėl dabar jo skersmuo neviršija 9 km.
Al-Riyadh SC
Rijado „Al Riyadh Saudi Club“ – Saudo Arabijos futbolo klubas iš vakarų Rijado.
R. Carlos Nakai
Raymond Carlos „R.“ Nakai (g. 1946 m. balandžio 16 d.) – jutų/navachų kilmės indėnų fleitininkas.
Al-Riyadh SC
Istorija
Klubas įkurtas 1953 m. Kitados vadinosi „Ahli Al-Riyadh“, o vėliau keletą kartų kito klubo pavadinimai: „Al-Yamama“ bei „Al-Riyadh“. Klubo vyr. treneriu tapus brazilui Zumario ir pasikvietus tokius žaidėjus kaip Khalid Al-Qarouni, Talal Al-Jabreen, Yasser Al-Taafi ir Fahd Al-Hamdan, klubas išgyveno pakilimą. 1993–1994 m. iškovojo sidabro medalius, bei 1994 m. Crown Prince Cup. Pateko į Azijos žemyno turnyrą, bei pasiekė Azijos taurių laimėtojų taurės pusfinalį 1995 m. Vėliau prasidėjo klubo nuosmūkis.
R. Carlos Nakai
Kilęs iš Arizonos miesto Flagstafo. Savo pirmąjį albumą Changes išleido 1983 m. R. Carlos Nakai buvo keturis kartus nominuotas Grammy apdovanojimams, o jo albumai Canyon Trilogy ir Earth Spirit buvo paskelbti auksiniais. 2005 m. įtrauktas į Arizonos muzikos ir pramogų šlovės galeriją. Be savo didelės solinės diskografijos Nakai taip pat bendradarbiavo įvairiuose projektuose su kitais tiek indėnų, tiek kitų kultūrų muzikais (tibetiečiu Nawang Khechog, džiazo atlikėju Paul Horn, kompozitoriumi Philip Glass, gitaristu Keola Beamer it kt.). Gyvena Taksone. Arizonos universitete įgijo magistro laipsnį Amerikos vietinių gyventojų studijų kryptyje. 1994 m. tapo Šiaurės Arizonos universiteto garbės daktaru.
Al-Riyadh SC
Istorija
Žaidė Profesionalioje futbolo lygoje, bet joje neįsitvirtino. Buvo iškritęs į Antrą divizioną, jame 2021–2022 m. sezone užėmė antrą vietą A grupėje ir buvo perkelti į aukštesnį divizioną. 2022–2023 m. rungtyniavo Pirmame divizione ir užėmė ketvirtą vietą.