cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Chrysler Group
1960 m.
248px|thumb|right|1969 m. [[Dodge Charger (B-platforma)|Dodge Charger]] 1964 metų balandį buvo pristatytas Plymouth Barracuda automobilis, buvęs Valiant markės sub-modeliu. Didžiulis galinis stiklas ir nuožulnus stogas buvo populiarėjantys stiliaus elementai. Barracuda modelį buvo pradėta gaminti beveik dviem savaitėmis anksčiau nei Ford Mustang, tad chronologiškai Barracuda yra pirmasis „pony car“ klasės automobilis. Priešingai nei Ford Mustang, Barracuda modelio pardavimai nebuvo itin sėkmingi, todėl tarp 1964 metų balandžio ir 1965 metų rugpjūčio, Mustang ir Barracuda modelių pardavimai buvo daugmaž kaip 10 prieš 1.
Plėtra į Europą
7-tajame dešimtmetyje koncernas išsiplėtė į Europą. 1964 metais Chrysler įsigijo Britų kompaniją Rootes Group, Prancūzų kompaniją Simca bei Ispanų Barreiros ir taip suformavo Chrysler Europe padalinį. Todėl 1970 m. Rootes Group pradėjo gaminti automobilį Hillman Avenger (JAV rinkoje trumpai pardavinėtą kaip Plymouth Cricket), kuris Britanijoje buvo parduodamas kartu su Imp bei Hunter modeliais. 8-dešimtmetyje Rootes Group susidūrė su keletu finansinių problemų, tuo tarpu Simca ir Barreiros dirbo sėkmingiau, tačiau einant laikui ir šios kompanijos susidūrė su įvairiomis problemomis. 1978 metais Chrysler nusprendė parduoti šias įmones Prancūzų PSA Peugeot Citroën koncernui, kuris pardavė Britų automobilių ir Ispanų sunkvežimių gamintojus kitai Prancūzų kompanijai Renault.
Geriau šiuo laikotarpiu kompanijai sekėsi užkariauti JAV rinką, kur ji prisidėjo prie muscle car automobilių rinkos vystymo, iš pradžių pristačiusi masinės gamybos lenktyninio Hemi variklio variantą ir kiek vėliau pristačiusi legendinę pigių bet galingų automobilių tokių kaip Plymouth GTX, Plymouth Road Runner ir Dodge Charger seriją. Šiuo laikotarpio kompanijos sėkmė NASCAR lenktynėse bei ten iškovotos pergalės gerino jos įvaizdį.
1970 m.
200px|thumb|left|1976–1977 m. [[Chrysler Cordoba]] Dešimtmečio viduryje, kompanija sėkmingai įžengė į asmeninės prabangos automobilių rinką, pristatydama didelio pasisekimo susilaukusį Chrysler Cordoba automobilį. Pernelyg paskubėtai 1976 metais į rinką pristatyti Dodge Aspen ir Plymouth Volaré automobiliai, kompanijai atnešė didžiules garantinio remonto išlaidas bei prarado dalį lojalių klientų, kurie iki tol buvo patenkinti savo ankstesniais Dart ir Valiant automobiliais. 1977 metais žlugo Chrysler Europe padalinys, padėjęs kompanijai kurti Plymouth Horizon bei Dodge Omni automobilius. 1980 metais Chrysler Australia padalinys Australijoje gaminęs Chrysler Valiant bei Chrysler Sigma automobilius, buvo parduotas kompanijai Mitsubishi Motors ir pakeitė pavadinimą į Mitsubishi Motors Australia Limited. Subkompaktinės klasės Plymouth Horizon automobilis prekyboje pasirodė prasidėjus antrajai naftos krizei, tačiau baigiantis dešimtmečiui toliau krito didelės klasės automobilių pardavimai, taip pat kompanija nebeturėjo konkurencingų automobilių kompaktinių automobilių rinkoje.
1980 m.
250px|thumb|right|1989 m. [[Chrysler LeBaron]] 1979 metų rugsėjo 7 diena, Chrysler kreipėsi į JAV vyriausybę prašydama jai suteikti 1,5 milijardo dolerių paskolą tam, kad kompanija išvengtu bankroto. Tuo pačiu metu kompanijai vadovauti buvo pasamdytas buvęs Ford Motor Company prezidentas Lee Iacocca. Pasirodęs kompanijos reklamoje ir ištaręs garsiąja frazę „Jei sugebate rasti geresnį automobilį, jį ir pirkite“, Iacocca įrodė jog jis moka bendrauti su visuomene. Jis taip pat skatino pasididžiavimą Amerikietiškais automobiliais savo knygoje „Talking Straight“, kuri buvo atsakas Akio Morita knygai „Made in Japan“
1979 metų gruodžio 20 diena JAV kongresas nenoriai priėmė 1979 metų Chrysler korporacijos paskolos garantijos įstatimą (viešąjį įstatymą 96-185), kurį 1980 metų sausio 7 diena pasirašė tuometinis JAV prezidentas Jimmy Carter. Priimti įstatymą ragino Chrysler darbuotojai bei atstovybės, kiekvienoje rinkimų apygardoje. JAV kariuomenė tuomet nusipirko tūkstančius Dodge markės pikapų, kurie buvo naudojami karo tarnyboje kaip krovininės transporto priemonės M-880. Šios paskolos bei kelių inovatyvių automobilių tokių kaip K-automobilis bei Miniveno išradimo dėka kompanijai pavyko išvengti bankroto.
1982 metų vasarį, Chrysler paskelbė parduodanti savo pelningai dirbantį padalinį Chrysler Defense kompanijai General Dynamics už 348,5 milijonus dolerių. Sandoris buvo įvykdytas tų metų kovą ir padalinys buvo parduotas už kiek mažesnę 336,1 milijono JAV dolerių sumą.
250px|thumb|right|1990 m. [[Lamborghini Diablo]] Iki 1983 metų JAV vyriausybei buvo grąžinti visi iš jos pasiskolinti pinigai, tai buvo padaryta keleriais metais anksčiau laiko. Iš to JAV vyriausybė uždirbo 350 milijonų dolerių pelno. Nauji automobiliai gaminami and Chrysler K platformos buvo sėkmingai parduodami. Kartu su kompanija Mitsubishi įkūrus bendrą įmonę Diamond Star Motors, pagerėjo kompanijos pasiūlas mažų automobilių rinkoje. 1987 metais Chrysler nupirko kompaniją American Motors, daugiausiai dėl jai priklausančios Jeep markės, tačiau ne itin sėkmingas Eagle Premier automobilis vėliau tapo kompanijos LH platformos automobilių pagrindu. Visa tai sustiprino įmonę, nors Chrysler ir toliau išliko silpniausioji iš Detroito trejeto. 1987 metais Chrysler visus nustebino įsigijusi Italų sportinių automobilių gamintoją Lamborghini, kurį pardavė 1994 metais.
1990 m.
200px|thumb|left|1999–2001 m. [[Chrysler LHS]] 10-ojo dešimtmečio pradžioje Chrysler pradėjo žengti savo pirmuosius žingsnius atgal į Europą, pradėdama automobilių gamybą Austrijoje bei 1993 metais pradėdama gaminti Jeep visureigius skirtus Didžiosios Britanijos rinkai. Jeep markės populiarumas augo ir JAV. Chrysler ir toliau stiprino savo poziciją, prekyboje pasirodant tokiems automobiliams kaip naujos kartos 1994 metų modelio Dodge Ram, 1992 metų modelio sportinis automobilis Dodge Viper (Europoje parduoto kaip Chrysler Viper), „hotrodas“ Plymouth Prowler bei „cab forward“ tipo priekiniais ratais varomi ant LH platformos gaminami sedanai.
2000 m. ir Daimler-Benz partnerystė
200px|thumb|right|2008 m. [[Dodge Challenger]] 1998 metais Vokietijos automobilių gamintojui Daimler-Benz nusipirkus Chrysler, buvo įkurtas koncernas DaimlerChrysler. Chrysler Corporation pakeitė pavadinimą į DaimlerChrysler Motors Company LLC ir pradėjo vykdyti veiklą Chrysler Group pavadinimu. Iš pradžių buvo teigiama, kad naujai suformuotas koncernas yra lygiavertis dviejų automobilių gamintojų įkurtas susivienijimas, tačiau atsistatydinus tuometiniam Chrysler vadovui Bob Eatonui, tapo aišku jog naująjį koncerną valdys Daimler. Netrukus iš darbo buvo pašalinti ir potencialiu Eatono įpėdiniu laikytas Chrysler prezidentas Thomas T. Stallkamp bei pirmininko pavaduotojas Robert Lutz. Eatonas, Stallkampas bei Lutzas buvo apibūdinami kaip „triumviratas“ atsakingas už Chrysler sėkmę 10-ame dešimtmetyje. Ypač daug nuopelnų atiteko Lutzui ir jo platformų kūrimo komandoms.
Tuometinis Daimler-Benz vadovas Juergen Schrempp žadėjo jog tai bus dangiškos vedybos pilnos didelių galimybių, tačiau iš tiesų šios vedybos tapo tikra katastrofa abiem pusėms. Daimler investavo į Chrysler milijardus dolerių, nutekino savo vadovybę ir resursus bei tempė žemyn savo Mercedes-Benz prabangių automobilių markę. Chrysler prezidentas James P. Holden netinkamai įvertino naujojo 2001 metų modelio Chrysler minivenų išleidimo į rinką aplinkybes, todėl atsirado didžiulis neišparduotų 2000 metų modelio minivenų perteklius. Taip pat jis nuvertino netikėto populiarumo susilaukusio Chrysler PT Cruiser automobilio paklausą ir pasireiškė šių automobilių trūkumas. Dėl visų šių dalykų Chrysler 2000 m. metų 3-iame ketvirtyje patyrė 512 milijonų JAV dolerių nuostolį.
2000 metais Dieter Zetsche buvo paskirtas Chrysler Group vadovu. 2001 metais buvo panaikinta Plymouth automobilių markė bei pradėti įgyvendinti išlaidų mažinimo planai, kuriais buvo siekiama sumažinti išlaidas dalinantis platformomis bei kitais komponentais. Mercedes-Benz pagrindu gamintas Chrysler Crossfire automobilis, buvo pirmasis šių planų rezultatas. Kompanija paskelbė grįžtanti prie galiniais ratais varomų automobilių gamybos ir 2004 metais pristatė naują didelės klasės galiniais ratais varomą automobilį Chrysler 300. Automobilis dalinosi komponentais su Mercedes-Benz automobiliais, jame siūlomas naujas Hemi V8 variklis, tapo sėkmingu kaip ir pats automobilis. Daimler-Chrysler baigė ilgametę Chrysler partnerystę su Mitsubishi. Finansinė koncerno situacija kiek pagerėjo ir tarp 2004–2005 metų Chrysler sudarė nemažą koncerno pelno dalį. Iki 2005 metų Chrysler buvo laikomas „sveikiausiu“ automobilių gaminotju iš „Detroito trijulės“ (GM, Ford ir Chrysler).
Dėl Zetsches sėkmingo darbo Chrysler padalinyje, tuometinis Daimler-Chrysler vadovas Juergen Schrempp buvo spaudžiamas anksčiau išeiti į pensiją. Zetsche galiausiai perėmė koncerno vadovo pareigas 2006 metų sausio 1 diena. Thomas W. LaSorda tapo naujuoju Chrysler Group padalinio vadovu. 2006 metais Mercedes-Benz markė tapo pelninga, tuo tarpu Chrysler veikla pelno neatnešė. Padalinys vėl tapo nuostolingu ir analitikai teigė jog Chrysler nebegrįš į 2004–2005 metų pelningumo lygį. Tai buvo pirmieji ženklai, jog artėja šių dviejų kompanijų partnerystės pabaiga. Buvo aišku, kad Daimler taptu stipresniu ir pelningesniu be nuostolingo JAV padalinio. Zetsche pripažino, jog Chrysler nebeteikė koncernui jokios naudos, tačiau teigė, kad svarstymų atskirti šias kompanijas nebuvo, jis teigė, kad pirminis koncerno vadovybės tikslas yra išspręsti padalinio problemas, sumažinti gamybą bei padidinti Chrysler konkurencingumą.
Kai kurių teigimu, Zetsches vadovavimas padaliniui nebuvo visiškai sėkmingas, Chrysler vis dar buvo stipriai priklausoma nuo neekonomiškų visureigių ir daugelis jų gaminamų automobilių buvo nesėkmingi. Nepaisant radikalių pertvarkymų, analitikų teigimu padaliniui vis dar būtų buvę sunku pilnai atsigauti, dėl nepalankų sąlygų JAV automobilių rinkoje, didelio darbo bei sveikatos draudimo darbuotojams. 2006 metais Zetsche pasirodė „Dr. Z“ reklaminėje kampanijoje, kurioje jis buvo pristatomas kaip visažinis, su vokišku akcentu šnekantis automobilių pramonės žynys. Reklamoje buvo siekiama parodyti, kad Chrysler užnugaryje stovi Mercedes-Benz bei jos patirtis ir disciplina, padariusi šią markę viena prestižiškiausių pasaulyje. Nepaisant to, praėjus aštuoneriems metams po šių kompanijų susijungimo, žmones vis vien nežinojo, jog Chrysler automobilius gamina ta pati kompanija, kuri gamina prabangius Mercedes-Benz automobilius.
2009 m. bankrotas ir Fiat kontrolė
2007 metų rugpjūčio 3 dieną, 80,1% Chrysler koncerno akcijų nupirko Cerberus Capital Management, buvo išardytas DaimlerChrysler AG koncernas. Chrysler įmonių grupė buvo pervadinta į Chrysler LLC. 2009 metų balandžio 27 diena, Daimler AG pardavė likusias 19,9% koncerno akcijų Cerberus Capital Management.
2009 metų balandžio 30 dieną, Chrysler LLC paskelbė bankrotą, pagal 11-ajį JAV bankroto kodekso straipsnį bei paskelbė apie būsimą partnerystę su Italų koncernu Fiat. 2009 metų birželio 1 diena, vykdant bankrutavusio Chrysler LLC reorganizavimą buvo suformuotas naujas koncernas – Chrysler Group LLC, 20% akcijų atiteko koncernui Fiat. 2009 metų birželio 10 diena reorganizavimo darbai buvo baigti.
2009 metų lapkričio 4 diena Chrysler Group viešai pristatė savo 2010–2014 metų verslo planą, kuriame buvo nurodyti visi koncerno tikslai, plane taip pat buvo išplatinta informacija apie būsimus ir esamus automobilių modelius. Fiat tęsė akcijų išpirkimą iš JAV vyriausybės ir JAV automobilių pramonės darbuotojų pensijų fondų ir 2014 m. sausį įsigijo paskutinį akcijų paketą. Chrysler Group tapo naujai įkurto Fiat Chrysler Automobiles koncerno dalimi.
Dniestro Bilhorodas
Dniestro Bilhorodas  – miestas pietų Ukrainoje, Odesos srityje, 46 km į pietvakarius nuo Odesos, Dniestro limano pakrantėje, 18 km nuo Juodosios jūros. Rajono centras. Yra jūrinis uostas, geležinkelio stotis prie Odesos–Izmailo linijos, plentas į Odesą. Maisto (žuvies konservų, mėsos, vyno), baldų gamybos pramonė. Veikia krašto muziejus. Miesto įžymybė – didžiausias Ukrainoje Akermano fortas (XIII-XV a., plotas 9 ha). Yra senovės graikų miesto Tyro liekanos.
Istorija
Apie VI a. pr. m. e. graikų kolonistai iš Mileto Tyro (Dniestro) upės žiotyse įkūrė Tyro (🇬🇷) miestą. Čia apsigyveno tyragetų (Tyragetae) gentys (Tyro getai). Apie 50 m. pr. m. e. getai miestą sunaikino. Vėliau čia įsikūrė romėnai, miestą nusiaubė gotai, paskui miestas tapo pavaldus Bizantijai (vadintas Maurokastru (Μαυρόκαστρον)). Čia savo tvirtovę pastatė genujiečiai ir ją vadino Montecastro. 1359 m. miestas tapo pavaldžiu Moldovos kunigaikštystei, vadintas Četatia Alba. 1503 m. miestą užėmė ir iki 1918 m. valdė turkai (tada vadintas Akermanu . Osmanams tai buvo strateginė tvirtovė kovose su ATR, o vėliau Rusija. 1770, 1774 ir 1806 m. rusai miestą buvo užėmę, bet turkai jį atkovodavo atgal. 1918 m. su visa Besarabija Akermanas atiteko Rumunijai, bet 1944 m. jį okupavo Raudonoji armija. Dniestro Bilhorodas tapo Ukrainos dalimi.
Ramongaliai
Ramongaliai – kaimas Biržų rajono savivaldybės pietuose, 2 km į rytus nuo Vabalninko, prie kelio. Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka.
Istorija
Kaimas minimas Vabalninko bažnyčios krikšto archyvuose nuo 1640 metų. 1909 m. kaimas išsiskirstė į vienkiemius.
Eimantas Poderis
Eimantas Poderis (g. 1973 m. rugsėjo 13 d.) – Lietuvos futbolininkas, atstovavęs šalies nacionalinei rinktinei, žaidė Alytaus „Dainavos“ klube. 2009 m. treniravo Tauragės „Tauro“ dublerių komandą, vėliau pradėjo treniruoti vaikus D. Šembero futbolo akademijoje.
Žmogaus ir kompiuterio sąveika
miniatiūra|Vartotoja dėvi emocinius įrenginius Žmogaus ir kompiuterio sąveika, ŽKS  – mokslo tyrimų kryptis, užsiimanti interaktyvių programų sistemų, skirtų žmogui naudoti, projektavimu, įvertinimu ir realizavimu bei šiuos procesus supančių reiškinių tyrimu.
Ištakos
Žmogaus ir kompiuterio sąveikos tyrimai kaip mokslas atsirado daugelio mokslų sandūroje. Joje susipina žinios iš informatikos (žmogui skirtų interaktyvių sistemų projektavimas, kūrimas ir vertinimas), psichologijos (pažinimo procesai, elgsenos empirinė analizė), sociologijos (technologijų, darbo ir organizacijos santykis) ir antropologijos, fiziologijos, kompiuterinės grafikos, ergonomikos ir žmogiškųjų veiksnių mokslo, dailės, kalbotyros ir kt. sričių.
ŽKS pagrindai buvo aprašyti XX amžiaus 7-ajame dešimtmetyje J. C. R. Licklider „Žmogaus ir kompiuterio simbiozė“ (, 1960), kompiuterinės pelės išradėjo D. Engelbart „Žmogaus intelekto didėjimas“ (, 1962) bei I. Sutherland daktaro disertacijoje (1963). Ši disertacija iš esmės buvo kompiuterinės grafikos, kaip atskiros disciplinos, pradžia.
Miškiniai žalčiai
Miškiniai žalčiai (Amphiesma) – žaltinių (Colubridae) šeimos roplių gentis.
Gentyje yra 38 rūšys.
thumb|left|210px|[[Amphiesma stolata]]
Vladimiras Nikitinas
Vladimiras (Vladas) Nikitinas (1941 m. – 2023 m. vasario 6 d. ) – Lietuvos teisininkas, prokuroras.
Biografija
Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultete baigė teisę, diplomuotas teisininkas.
Lietuvos TSR prokuratūros tardytojas, prokuroro pavaduotojas, prokuroras.
1970–1976 m. Trakų rajono liaudies teismo teisėjas. 1976–1986 m. LSSR Aukščiausiojo Teismo teisėjas. 1986–1992 m. LSSR ir LR teisingumo ministerijos ministro pavaduotojas.
1992–1995 m. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas. 1995–1997 m. LR generalinis prokuroras. 1997–1999 m. Vilniaus miesto 3-iojo apylinkės teismo teisėjas. 1999–2000 m. Vilniaus rajono apylinkės teismo pirmininko pavaduotojas. 2000–2002 m. Vilniaus apygardos teismo teisėjas. 2002–2008 m. Vilniaus apygardos teismo Baudžiamųjų bylų skyriaus pirmininkas. 2008 m. Vilniaus apygardos teismo l.e.p. Baudžiamųjų bylų skyriaus pirmininkas; 2008–2011 m. sausio 23 d. Vilniaus apygardos teismo teisėjas.
EBSW veiklą tyrusios specialios komisijos LR Seimo patvirtintose išvadose minimas „kaltųjų“ sąraše kaip buvęs Generalinės prokuratūros vadovas.
Atis Kronvalds
Atis Kronvalds (dar žinomas kaip Kronvaldu Atis,, 1837 m. balandžio 15 d. – 1875 m. vasario 17 d.) – latvių rašytojas, kalbininkas ir mokytojas.
Gimė siuvėjo šeimoje, bet užaugintas Durbės dvasininkų. Po mokslų Liepojoje tapo privačiu mokytoju. 1860 m. pradėjo medicinos studijas Berlyno universitete, kurias po pusantrų metų dėl pinigų stygiaus teko mesti. Grįžo į Durbę, Latviją, kur toliau privačiai mokytojavo.
Atis buvo lietuvių ir latvių vienybės propaguotojas ir šlovino baltų praeitį.
Veikla „Jaunuosiuose latviuose“
Jis dalyvaudavo vietinių latvių visuomeninėje veikloje, svarbiausia – atnaujino Krišjanio Valdemaro pradėtą „latvių vakarų“ tradiciją. Taip pat parašė mokymo teorijos veikalų, kelis straipsnius apie švietimą ir kalbotyrą. 1872 m. parašė „Nationale Bestrebungen“, „Jaunųjų latvių“ manifestą.
1873 m. persikėlė gyventi į Vecpiebalgą, kur mokytojavo vietinėje mokykloje. Jis taip pat pasakė dvi kalbas pirmajame Latvių dainų ir šokių festivalyje tais pačiais metais. Kronvalds neretai laikomas žymiausiu visų laikų latvių rašytoju. Kaip ir Jonas Jablonskis lietuvių kalboje, latvių kalboje Atis Kronvalds įvedė nemažai naujadarų.
Ruklos pabėgėlių priėmimo centras
thumb|Ruklos pabėgėlių priėmimo centras. Ruklos pabėgėlių priėmimo centras – įstaiga prie Lietuvos Respublikos socialinės apsaugos ir darbo ministerijos, užsiimanti pabėgėlių socialine integracija.
Paskirtis
Ruklos pabėgėlių priėmimo centro paskirtis yra apgyvendinti užsieniečius, kuriems suteiktas prieglobstis Lietuvos Respublikoje, nelydimus nepilnamečius užsieniečius, įgyvendinti prieglobstį gavusių užsieniečių socialinę integraciją, užtikrinti ilgalaikę arba trumpalaikę socialinę globą suaugusiems neįgaliems asmenims, Socialinė globa teikiama asmenims, kuriems dėl proto negalios ar intelekto sutrikimų nustatytas 0 % – 40 % darbingumo lygis, specialusis nuolatinės slaugos poreikis arba nustatytas didelių ar vidutinių specialiųjų poreikių lygis.
Integracija Centre trunka iki 8 mėnesių. Jeigu per nustatytą laikotarpį užsieniečiui, gavusiam prieglobstį, dėl objektyvių priežasčių nepavyko pasirengti integracijai savivaldybės teritorijoje, šis laikotarpis gali būti tęsiamas iki 12 mėnesių. Jeigu užsieniečiai, gavę prieglobstį, priklauso pažeidžiamoms grupėms: nelydimi nepilnamečiai vaikai, nėščios moterys, asmenys, patyrę kankinimus, asmenys su psichikos sutrikimais, pensinio amžiaus asmenys, taip pat asmenys su negalia, šeimos su nepilnamečiais, šis laikotarpis gali būti pratęstas iki 18 mėnesių. Nelydimiems nepilnamečiams užsieniečiams, atsižvelgus į vaiko interesus, paramos teikimo centre laikotarpis gali būti pratęstas, kol jiems sukaks 18 metų. Iškilus nenumatytoms aplinkybėms parama centre gali būti tęsiama toliau.
Istorija
Ruklos pabėgėlių priėmimo centras veiklą pradėjo 1996 m. Per tą laiką centre gyveno apie 2000 užsieniečių. Pirmieji užsieniečiai centre apgyvendinti 1997 m. kovo 3 d. 2004 m. centre įdiegta prieglobstį gavusių užsieniečių informacinė sistema – PAIS (pabėgėlių administravimo informacinė sistema). Ruklos pabėgėlių priėmimo centras pradėjo teikti socialinę globą neįgaliems asmenis nuo 2012 m. balandžio 2 d. Socialinė globa bus teikiama iki 40 negalią turinčių asmenų.
Nuorodos
Centro interneto svetainė
Algirdas Araminas
Algirdas Araminas (1931 m. liepos 1 d. Panevėžys – 1999 m. liepos 12 d. Vilnius) – Lietuvos kino operatorius, režisierius.
Kūryba
Filmuoti filmai:
Režisuoti filmai:
Škotijos futbolo varžybos 1987–1988 m.
Škotijos futbolo varžybos 1987–1988 m.
Finalo rungtynės
-
--
Mažasis dilgėlinukas
Mažasis dilgėlinukas (Araschnia levana) – pleštekių (Nymphalidae) šeimos drugys, kuriam būdingas ryškus sezoninis skirtumas. Pavasariniai drugiai rudos plytų spalvos sparnais ir su juodais taškais, o vasarinės – juodi su balsvomis juostomis sparnų viduryje. Suaugėliai skraido nuo balandžio iki rugpjūčio mėn.
Vikšrai gyvena ant dilgėlių. Žiemoja lėliukės. Drugiai skraido pamiškėse, parkuose.
Lietuvoje dažna rūšis.
thumb|left|210px|Vasarinės formos drugio apatinė pusė thumb|left|210px|Vikšras
Šliužų apylinkė
Šliužų apylinkė (arba Šliūžų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kaltinėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Varnių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Varnių rajono Kaltinėnų apylinkės, Lingeniškės apylinkės ir Šilalės rajono Bartašiškės apylinkės.
Turgelių valsčius
Turgelių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietryčių Lietuvos teritorijoje. Centras – Turgeliai.
Istorija
Įkurtas 1920 m. kovo 1 d. vietoje buvusio Iljino valsčiaus. 1933 m. gruodžio 1 d. prijungtas Palionių valsčiaus Masie kaimas. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Naujosios Vilnios rajonui (4 apylinkės) ir Šalčininkų rajonui (8 apylinkės).
Petras Auštrevičius
Petras Auštrevičius (g. 1963 m. gegužės 16 d. Juodšiliuose, Vilniaus raj ) – diplomatas, Lietuvos politikas, nuo 2014 m. Europos Parlamento narys.
Biografija
Pradinę mokyklą baigė Juodšiliuose, iki 1981 m. mokėsi Vilniaus 39-ojoje vidurinėje mokykloje.
1986 m. baigė Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultetą. 1992 m. studijavo diplomatiją Stanfordo universiteto Hooverio institute.
1986–1991 m. Mokslų akademijos Ekonomikos instituto asistentas, jaunesnysis mokslinis bendradarbis, 1988–1991 m. doktorantas.
1991–1992 m. LR URM vyresnysis specialistas, ministerijos pirmasis sekretorius, 1992–1993 m. Šiaurės Europos šalių skyriaus vedėjas, 1993 m. laikinasis reikalų patikėtinis, o 1994–1998 m. ambasadorius Suomijoje.
1998 m. Ministro Pirmininko patarėjas užsienio politikos klausimais.
1999 m. atsistatydinus tuometiniam Ministrui Pirmininkui, tapo Vyriausybės kancleriu.
2000–2003 m. Europos komiteto prie LRV generalinis direktorius.
2001-2004 m. vyriausiasis derybininkas derybose dėl Lietuvos narystės Europos Sąjungoje.
2004–2014 m. LR Seimo narys, Užsienio reikalų ir Europos reikalų komiteto narys, NATO parlamentinės asamblėjos narys (2010-2012 m. vicepirmininkas), 2013 m. LR Seimo vicepirmininkas, atsakingas už Lietuvos pirmininkavimą ES Tarybai, Seimo diskusijų forumo „Europos Klubas" iniciatorius ir vadovas.
2004 m. kandidatas į LR Respublikos Prezidentus. Užėmė trečią vietą, surinkęs 18,71 proc.
2004–2006 m. Liberalų ir centro sąjungos narys, Seimo Liberalų frakcijos narys
2006–2008 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio pirmininkas, Liberalų sąjūdžio frakcijos seniūnas.
Nuo 2014 m. Europos Parlamento narys, priklauso “Atnaujinkime Europą“ (buv. Liberalų ir demokratų aljanso už Europą (ALDE), 2014-2016 m. vicepirmininkas) frakcijai.
2014-2019 m. kadencijos metu buvo Užsienio reikalų komiteto ir Žmogaus teisių pakomitečio narys, Delegacijos ryšiams su Afganistanu pirmininkas. Taip pat pavaduojantis narys Regioninės plėtros komitete, Delegacijos EURONEST parlamentinėje asamblėjoje ir Delegacijos ES ir Moldovos parlamentinio bendradarbiavimo komitete. Neformalios Europietiškos Ukrainos draugų grupės pirmininkas, Gyvūnų gerovės intergrupės vicepirmininkas.
2019-2024 m. kadencijoje pilnateisis narys Užsienio reikalų komitete (AFET) ir Saugumo ir gynybos pakomitetyje, pavaduojantis narys Transporto ir turizmo komitete (TRAN) bei Žmogaus teisių pakomitetyje. Narys šiose Europos Parlamento delegacijose: ES-Ukrainos parlamentinis asociacijos komitetas, Delegacija ryšiams su Afganistanu, Delegacija EURONEST parlamentinėje asamblėjoje, Delegacija ryšiams su NATO parlamentine asamblėja. Pavaduojantis narys EP delegacijoje ryšiams su Baltarusija.
Nuo 2018 m. Europos demokratijos patikos fondo (angl. European endowment for democracy) valdybos narys.
Šeima, visuomeninė veikla ir pomėgiai
Dar besimokydamas Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultete susipažino su būsimąja žmona Gintare, su kuria mokėsi tame pačiame kurse. Pora turi du sūnus: Vainių ir Vytenį.
Lietuvoje organizuoja ir globoja renginius ir diskusijas apie Europos Sąjungą, yra visuomeninės organizacijos „Europos federalistų sąjunga Lietuvoje” valdybos narys.
Iki šiol dalyvauja Vilniaus universiteto Ekonomikos fakulteto Alumni draugijos veikloje, yra šios draugijos Tarybos pirmininkas.
Petras Branickis
Petras Pranciškus Branickis (m. 1762 m. vasario 14 d., Lvovas) – Lenkijos dvarininkas ir valstybinis veikėjas, Haličo vėliavininkas (nuo 1729), Braclavo kaštelionas (1744–1762). Baltojo erelio ordino kavalierius (1754).
Biografija
Lenkijos bajorų Branickių giminės atstovas, herbo „Korczak“ savininkas. Haličo kašteliono Juozapo Branickio (m. 1735) ir Terezos Iskros sūnus.
Nuo 1729 metų buvo Haličo vėliavininkas. 1744–1762 metais užėmė Braclavo kašteliono pareigybę.
1729 metais Petras Branickis buvo išrinktas nuo Haličo žemės Iždo tribunolo komisaru. Buvo renkamas pasiuntiniu (deputatu) nuo Haličo žemės į 1724, 1736 ir 1740 metų seimus.
Nuo 1729 – šarvuotos įgulos draugas, nuo 1733 metų – šarvuotos įgulos rotmistras.
1754 metų rugpjūčio 3 d. Petras Branickis buvo apdovanotas Varšuvoje Baltojo erelio ordinu.
Šeima ir vaikai
Petras Branickis buvo veddęs Valeriją Meklaniją Šembek, Osvencimo kašteliono Petro Vaitiekaus Šembeko (m. 1738) ir Barboros Nalepec (m. 1749) dukterį. Jų vaikai:
Popsys
Popsys – kaimas Prienų rajono savivaldybės rytinėje dalyje, 5 km į pietryčius nuo Stakliškių.
Šveicarijos priešistorė
Ankstyvoji Šveicarijos istorija prasieda nuo seniausiųjų laikų iki Habsburgų valdymo pradžios, kuri 1291 m. sukėlė nepriklausomybės judėjimus centriniuose Urio, Šviuco ir Untervaldeno kantonuose.
Priešistorė
Apie 1500 m. pr. m. e. dabartinės Šveicarijos teritorijoje apsigyveno keltų gentys.
Po įvairių migracijų, spaudžiami germanų genčių kimbrų ir teutonų, helvetai – viena iš daugelio keltų tautų – įsikūrė Šveicarijos plokščiakalnyje (120–100 m. pr. m. e.). Mažiausia viena iš helvetų genčių, tigūrai, dalyvavo 107–101 m. pr. m. e. vykusiame kimbrų ir teutonų įsiveržime į Narbono Galiją.
Iki Galų karo šiuolaikinės Šveicarijos teritorijoje gyveno įvairios keltų tautelės:
Helvetijos įjungimas į Romos imperiją
Dabartinę Šveicarijos teritoriją romėnai pradėjo užkariauti užimdami pietinį Tičiną. Ten gyvenusių isubrerių teritorija prie Romos imperijos prijungta 197–194 m. pr. m. e.
thumb|220px|Šveicarija Romos imperijoje 58 m. dėl besitęsiančio germanų spaudimo bijodami būti izoliuoti nuo kitų keltų, helvetai nusprendė persikelti į vakarus, dabartinę Prancūzijos teritoriją, kur gyveno sąjunginė galų gentis. Jie sudegino savo namus ir 100 000 helvetų patraukė į Galiją. Julijus Cezaris, tuometinis Narbono Galijos prokonsulas, sumušė helvetus Bibracte mūšyje (58 m. pr. m. e.) ir privertė grįžti atgal.
Dar Romos respublikos laikais buvo įkurta Augusta Raurica kolonija (Kaiseraugst), netoli dabartinio Bazelio ir Julia Equestris (Nyon). Augustas įjungė visą Alpių regioną į Romos imperiją. Helvetų teritorija tapo Belgikos (Gallia Belgica) provincijos dalimi. Valė ir retų gentys išliko nepriklausomos iki buvo užkariautos Tiberijaus ir Druso 7 m. pr. m. e. Jie buvo tuo metu sujungti į Retijos provinciją, kurios sostinė buvo dabartinis Augsburgas. I a. visa dabartinės Šveicarijos teritorija buvo įjungta į Romos valstybę. 47 m. Valė buvo buvo įjungta į Vallis Poenina provinciją, o 89 m. helvetų teritorija prijungta prie Aukštutinės Germanijos provincijos, kurios sostinė buvo dabartinis Maincas.
Šveicarija, kuri šiaurėje ribojosi su Reinu, buvo strategiškai svarbi imperijai vieta. Joje buvo nuolatiniai kariuomenės garnizonai. Buvo sukurtas kelių tinklas ir įkurtos naujos gyvenvietės (vici), daugiausia palei liniją nuo Ženevos iki Arbono: Arbor Felix (Arbonas), Basilia (Bazelis), Curia (Chur), Genava (Ženeva), Lousanna (Lozana), Octodurus arba Forum Claudii Vallensium (Martigny (Martinji) kontroliuojantis didžiąją St. Bernardo perėją), Salodurum (Solothurn), Turicum (Ciūrichas), Urba (Orbe), Vitudurum (Oberwinterthur).
Romėnai 47 m. sutvarkė didžiąją St. Bernardo perėją ir 69 m. dalis Vitelijaus legionų jau galėjo ja naudotis kirsdami Alpes.
Senasis keltų elitas buvo romanizuotas. Imperijoje įsivyravo Pax romana, sienos buvo nustumtos tolyn į šiaurę ir Šveicarija nebebuvo pasienio zona. Šveicarijoje buvo kalbama lotyniškai, jautėsi ekonominis pakilimas.
III a. pabaigoje įsiveržė barbarai iš Germanijos, esančios už Reino. 259-260 m. per pasienio įtvirtinimus prasiveržę alemanai nusiaubė daug romėnų miestų ir gyvenviečių, tačiau Šveicarijoje nepasiliko. Reinas IV amžiuje vėl tampa Romos imperijos siena ir gyvenvietės dabartinės Šveicarijos teritorijoje atkuriamos. Situacija šiek tiek pagerėja, kai imperija palei Reiną sukuria gynybinių įtvirtinimų sistemą.
Romėnų valdymo pabaiga
401 m. romėnų kariuomenė paliko Reino gynybą ir pasitraukė piečiau Alpių; taip romėnai faktiškai paliko ir Retijos bei Helvetijos provincijas. Didelė dalis gyventojų taip pat pasiraukė į pietus arba į Alpes. Centrinėje ir rytinėje šalies dalyje ženkliai sumažėjo gyventojų. Žemumose apsigyveno alemanai.
Rytinės Alpės migracijų buvo mažai paliestos ir jose iki šiandien kalbama lotynų kalbos dialektais – retoromanų kalba.
Krikščionybė
Pirmuosius krikščionybės ženklus Šveicarijoje galime atrasti jau nuo III a., nors iki IV a. pradžios tai tėra tik izoliuoti atvejai. Pirmieji krikščionybės atramos taškai buvo vakarinėje Šveicarijos dalyje. Ženevoje, Sione ir Bazelyje IV a. atsiranda pirmosios bažnyčios ir vyskupijos. Iš tų laikų Ženevoje ir Martigny išlikę nemažai bažnyčių liekanų.
Graubiundene ir Ticino V a. atsirado daugybė bažnyčių ir keletas vienuolynų. Vakarinėje Šveicarijos dalyje krikščionybės platinimu rūpinosi burgundų karaliai, kurie įkūrė Sent Morico ir Romainmôtier vienuolynus. Kai VI a. burgundus išstūmė frankai, vakarinė Šveicarijos dalis jau buvo krikščioniška.
Rytinėje Šveicarijos dalyje atskiros krikščionių bendruomenės buvo dar romėnų laikais (pvz., Arbone), bet dominavo pagonys alemanai. Kai VII a. prie Bodenzė (Bodensee) ežero atvyko keliaujantys airių vienuoliai, jų krikščionybės platinimo pastangos sutiko stiprų pasipriešinimą, nes vietiniai gyventojai garbino dievą Vodaną. Pirmosios bažnyčios alemanų vietovėse buvo Säckingen ir Gallus, vėlesnis St. Gallen vienuolynas.
Keliaujančių vienuolių misijos buvo sėkmingos ir VIII a. rytinėje Šveicarijoje atsirado nemažai vienuolynų (St. Gallen, Disentis, Pfäfers, Liucerna). Kaip ir kitur, pagoniški papročiai dar ilgai išlaikė lygiagrečiai su krikščionybe.
Ankstyvieji viduramžiai
443 m. šalies rytuose įsikuria burgundai. Jie buvo asimiliuoti galų - romėnų gyventojų ir čia išliko lotynų kalba, todėl iki šiol dalyje Šveicarijos šnekama prancūziškai. VI a. pabaigoje į centrinę ir rytinę šalies dalį pamažu stumiasi alemanai, kurie tampa krašto gyventojų dauguma ir kalba alemanų dialektais.
Prieš savo žlugimą Romos imperija leido germanų gentims, vadinamiesiems federatams, apsigyventi savo teritorijoje. Už tai, kad gaudavo žemės, šios gentys turėdavo užtikrinti tos teritorijos saugumą. Burgundai 443 m. gavo regioną vadintą Sapaudia, kuris atitinką dabartinę Savoją ir didelę dalį Šveicarijos plokščiakalnio. Greitai burgundai Sapaudiją pavertė tikra karalyste (476 m., netrukus po to kai Odoakras nuvertė paskutinį Romos imperijos imperatorių Romulą Augustulą) ir gerokai išplėtė ją į Ronos slėnį (Lionas) ir Valė. Šiaurėje alemanų naujakuriai pamažu išstūmė keltų - romanų gyventojus į kalnus.
Burgundų dominavimas buvo trumpas, 534 m. juos nugalėjo frankai ir prijungė prie savo karalystės. Po poros metų (536 m.) Alemanijos kunigaikštystė taip pat buvo prijungta prie frankų valstybės. Frankų karalystė pamažu tapo imperija, kurios dalimi tapo ir Šveicarija. Pagal Verdeno sutartį 843 m. vakarinė Šveicarijos dalis atiteko Vidurio Frankų karalystei (nuo 888 m. Aukštutinės Burgundijos karalystei), likusi dalis - Rytų Frankų karalystei.
Vėlyvieji viduramžiai
thumb|Alemanija ir Aukštutinė Burgundija apie 1000 m. Karolingų dinastijos laikotarpiu suklestėjo feodalinė sistema, vienuolynai ir vyskupystės tapo svarbiu valdžios palaikymo pagrindu. 843 m. Verdeno sutartis vakarinę dabartinės Šveicarijos dalį priskyrė Lotaringijai, o rytinę – rytinei Liudviko Vokiečio karalystei, kuri vėliau tapo Šventąja Romos imperija.
X-ame amžiuje Karolingų valdžia susilpnėjo: saracėnai nusiaubė Valė, o madjarai (vengrai) 917 m. sugriovė Bazelį ir 926 m. St. Gallen'ą. Tik po Otono I pergalės prieš madjarus 955 m. Lechfeldo mūšyje rytinės Šveicarijos teritorijos buvo vėl įjungtos į imperiją. Vakarines tuo metu valdė Burgundijos karalystė, kuri į Imperiją įjungta tik 1032 m.
XII-ame amžiuje Zėhringeno kunigaikščiams buvo suteikta valdžia burgundų teritorijoms, kurios apėmė vakarinę dabartinės Šveicarijos dalį. Jie įkūrė daug miestų, įskaitant Fribūrą (1157 m.) ir Berną (1191 m.), Murteną (Murten), Tuną (Thun), kurį laiką jiems priklausė ir Ciūrichas.
Valdant Hohenštaufenų dinastijai Alpių perėjos Retijoje ir St. Gothardo perėja įgavo didesnę reikšmę. Ypatingai St. Gothardo perėja tapo labai svarbiu tiesioginiu keliu per kalnus. Uri (1231 m.) ir Šviucas (Schwyz; 1240 m.) gavo Reichsfreiheit teises. Didžioji dalis Untervaldeno (Unterwalden) teritorijos priklausė vienuolynams, kurie šias teises turėjau jau anksčiau.
Habsburgai Šveicarijoje turėjo savo pagrindinę pilį Habsburgą ir šalia esantį Brugo (Brugg) miestą (netoli nuo romėnų Vindonissa griuvėsių), pirmąją miesto rezidenciją XI a. Jiems taip pat priklausė Aargau. Po Kyburgų (Kyburg) dinastijos išmirimo XIII a. Habsburgams atiteko didžioji dalis teritorijos į pietus nuo Reino, o per sėkmingą vedybų politiką Habsburgai taip pat išsiplėtė į Lencburgerių (Lenzburger) ir Zähringenų valdas dabartiniuose Šviuco, Nidvaldeno, Galrus ir Ciūricho kantonuose. Rudolfas I Habsburgas, kuris tapo Šventosios Romos imperijos imperatoriumi 1273 m. atšaukė „Miško kantonams“ Uri, Šviucui ir Untervaldenui suteiktas Reichsfreiheit teises, ir jie prarado savo nepriklausomą statusą ir pradėti valdyti per vietininkus.
Naudotojo sąsaja
Naudotojo sąsaja – visuma aparatinių ir programinių priemonių, sudarančių kompiuterio naudotojui patogias sąlygas valdyti operacinę sistemą ir taikomąsias programas. Sąsają sudaro: klaviatūra, kompiuterinė pelė, operacinės sistemos komandos, grafiniai dialogo langai, piktogramos, meniu sąrašai ir pan.
Tipai
Šiuo metu populiariausios naudotojo sąsajos yra:
Taip pat kartais naudojami ir kiti naudotojų sąsajų tipai: gestų, balso, gimtosios kalbos ir t. t.
Lietuvių keliaujantis knygynas
Lietuvių keliaujantis knygynas – pirmoji Mažosios Lietuvos kilnojamoji lietuvių biblioteka, veikusi 1906–1920 m. Balandžiuose (Ragainės apskritis) ir Šilokarčemoje.
Istorija
Lietuvių keliaujantį knygyną įkūrė ir vadovavo Fridrichas Bajoraitis, po jo mirties – Marija Brinkmanaitė ir Jurgis Rupkalvis. Lietuvių keliaujantis knygynas buvo išlaikomas Mažosios Lietuvos, JAV ir Kanados lietuvių, komplektuojamas iš jų dovanotų ar pirktų knygų. Iš viso buvo 459 pavadinimų knygos (934 egz.) lietuvių kalba, 2 knygos vokiečių kalba ir 8 pavadinimų periodiniai leidiniai. Daugiausia buvo Didžiosios Lietuvos lietuvių literatūros, vengta katalikiškosios, apie 55 % fondo sudarė grožinė literatūra.
Iš pradžių knygos buvo perduodamos iš rankų į rankas, vėliau pradėta siųsti abonentams. 1906 m. abonentų buvo 27, 1908 m. – 24, 1909 m. – 30, 1910 m. – 32, 1911 m. – 34, 1912 m. – 28, 1913 m. – 27, 1919 m. – 10. Knygyno katalogas 1906–1920 m. skelbtas laikraščiuose „Nauja lietuviška ceitunga“, „Apžvalga“, „Birutė“, „Prūsų lietuvių balsas“. 1920 m. Lietuvių keliaujantis knygynas uždarytas dėl ekonominių sunkumų; dauguma knygų liko pas skaitytojus.
Aleksandaras Džiuričius
Aleksandaras Džiuričius (Александар Ђурић; g. 1970 m. rugpjūčio 12 d.) – serbų kilmės Singapūro futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje.
Sportininko karjeros pradžioje Aleksandaras Džiuričius buvo kanojų irkluotojas, dalyvavo 1992 m. olimpinėse žaidynėse, kur 1500 m irklavimo varžybose atstovavo Bosniją ir Hercegoviną (savo atrankos grupėje užėmė paskutinę vietą). Vėliau pradėjo futbolininko profesionalo karjerą, rungtyniavo Serbijos regioninėje lygoje, Vengrijoje. 1994 m. išvyko į Australiją, ten rungtyniavo įvairiuose klubuose. 1999 m. sužaidė sezoną Singapūro klube Marconi Stallions, o nuo 2001 m. pilnai persikėlė į Singapūrą. Po kelių itin sėkmingų sezonų Singapore Armed Forces klube, tuo metu jau 37-erių metų futbolininkas priėmė Singapūro pilietybę ir pradėjo žaisti šios šalies nacionalinėje rinktinėje. Džiuričius tapo vienu rezultatyviausių Singapūro rinktinės žaidėjų.
Varininkai
Varininkai, Varnikaimis arba Razdolnojė (, nuo 1946 m. Раздольное) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Domnovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Notangos žemės kaimo pavadinimas Varnikikaims prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Frydlando apskrities, nuo 1874 m. Dumnavos–Klitų valsčiaus palivarkas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Frydlando rajono, vėliau Pravdinsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Domnovo apylinkės kaimas.
KK133
KK133 – krašto kelias, jungiantis Merkinę ir Leipalingį. Kelio ilgis – 25,85 kilometro. Šiame krašto kelyje „juodųjų dėmių“ nėra.
Kelias prasideda Merkinėje. Eina per Varėnos rajoną ir Druskininkų savivaldybę. Prie kelio yra šie miestai ir gyvenvietės: Kibyšiai, Janauka, Raudonikiai. Baigiasi Leipalingyje. Merkinės pietuose kerta Nemuną, 3 km į rytus nuo Leipalingio kerta Pašaulės upelį. miniatiūra|left|240px|Kelias netoli posūkio į [[Panara|Panarą]]
Vida Žilinskienė
Vida Žilinskienė (Augustinaitė) (g. 1942 m. birželio 25 d. Skodiniuose, Kupiškio rajonas) – inžinierė, kalbininkė lituanistė, pirmųjų lietuvių kalbos dažninių žodynų sudarytoja, Mykolo Romerio universiteto (MRU) docentė (nuo 1994 m.), Kalbos kultūros katedros vedėja (nuo 1998 iki 2010).
Biografija
Tėvai – Justinas Augustinas ir Ona Augustinienė (Balaišytė). Vyras – Pranas Juozas Žilinskas. Dukra – Egidija Juškienė (Žilinskaitė). Sūnus – Justinas Žilinskas.
Išsilavinimas
1955 m. baigė Skodinių septynmetę mokyklą, 1959 m. – Kupiškio V. Rekašiaus vidurinę mokyklą. Nuo 1959 m. iki 1965 m. studijavo Kauno politechnikos institute, įgijo radijo inžinieriaus kvalifikaciją. Studijų metais dalyvavo Kauno politechnikos instituto dainų ir šokių ansamblyje „Nemunas“. 1980 m. vasario 26 d. Vilniaus valstybiniame universitete baigė baltų kalbų aspirantūrą ir apgynė filologijos mokslų kandidato (dabar – daktaro) disertaciją „Lietuvių kalbos publicistikos tekstų morfologijos statistinė analizė lietuvių kalbos publicistikos dažninio žodyno duomenimis“ (darbo vadovė – dr. Tamara Jokubaite – Latvijos mokslų akademijos Latvių kalbos institutas), humanitarinių mokslų (lietuvių filologijos krypties kalbotyros šakos) daktarė. 1986 m. baigė Vilniaus valstybinį pedagoginį institutą.
Mokslinė, pedagoginė veikla
Lietuvos prietaisų gamyklos inžinierė konstruktorė, VU Filologijos fakulteto Fonetikos laboratorijos inžinierė, dėstytoja, ir Mokslinių tyrimų skyriaus vyr. moksline bendradarbė; Matematikos ir informatikos instituto Mokslinių tyrimų automatizavimo laboratorijos Lingvistinių darbų kompiuterizavimo skyriaus vyr. mokslinė bendradarbė; Lietuvos policijos akademijos, Lietuvos teisės akademijos, MRU Kalbos kultūros katedros docentė, katedros vedėja.
VU dėstė technines mokymo priemones, lietuvių kalbą kitataučiams ir matematinę lingvistiką, MRU – kalbos kultūrą, teisės tekstų kalbą ir specialybės kalbą.
Moksliniai interesai – dažniniai žodynai, įvairių kalbos lygmenų statistinių dėsningumų tyrimai, lingvostatistiniai lietuvių kalbos stilių tyrimai, lietuvių ir latvių kalbų lingvostatistinių duomenų lyginimas, lietuvių kalbos taisyklingumo tyrimai.
Pirmoji iš lietuvių kalbininkų pradėjo išsamius statistinius lietuvių kalbos tyrimus ir sudariusi pirmuosius lietuvių kalbos dažninius žodynus. 1977 m. dar elektronine skaičiavimo mašina Minsk-32 sudarė pirmąjį lietuvių kalbos dažninį žodyną, skaičiuotą iš 300 000 publicistikos tekstų žodžių pavartojimų. Visą dažninį žodyną sudaro 4 žodynai: žodžių dažninis žodynas mažėjančio dažnio tvarka, žodžių dažninis žodynas abėcėlės tvarka, žodžių formų dažninis žodynas mažėjančio dažnio tvarka ir žodžių formų dažninis žodynas abėcėlės tvarka. Žodynų rankraščiai yra saugomi Vilniaus universiteto bibliotekoje. 1990 m. išspausdintas tik žodžių dažninis žodynas mažėjančio dažnio tvarka.
Nuo 1994 iki 1996 m. pagal tą pačią metodiką iš keturių funkcinių lietuvių kalbos stilių tekstų (iš kiekvieno stiliaus tekstų po 300 000 žodžių pavartojimų; iš viso 1,2 mln. žodžių pavartojimų) parengė (kartu su Laima Grumadiene) po šešis kompiuterinius kiekvieno stiliaus žodynus: žodžių dažninį žodyną mažėjančio dažnio tvarka, žodžių dažninį žodyną abėcėlės tvarka, žodžių dažninį atgalinį žodyną, žodžių formų dažninį žodyną mažėjančio dažnio tvarka, žodžių formų dažninį žodyną abėcėlės tvarka ir žodžių formų atgalinį žodyną. Iš atskirų stilių dažninių žodynų sudarė dabartinės rašomosios lietuvių kalbos tokius pačius dažninius žodynus. Iš visų šių sudarytų žodynų išleisti tik du: Dažninis dabartinės rašomosios lietuvių kalbos žodynas mažėjančio dažnio tvarka (1997 m.) ir Dažninis dabartinės rašomosios lietuvių kalbos žodyną abėcėlės tvarka (1998 m.). Žodžių formų žodynai ir atgaliniai žodžių ir žodžių formų žodynai yra kompiuteriniu pavidalu.
1987–1994 m. rengė Dabartinės lietuvių kalbos žodyno III leidimo kompiuterinį žodyną su duomenų paieška pagal įvairiausias žodyne esančias nuorodas. Iš šio žodyno sudarė ir išleido Dabartinės lietuvių kalbos atgalinį žodyną (1995 m.).
Ančeriškės
Ančeriškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 12 km į pietus nuo Rukainių.
Europinis pūkenis
Europinis pūkenis (Cotinus coggygria) – anakardinių (Anacardiaceae) šeimos augalas. Išauga iki 5 m aukščio krūmas, turintis rutulišką, tankią lają. Jauni ūgliai turi pieniškų sulčių. Lapai 3-8 cm ilgio, ovališki, lygiakraščiai. Žiedai žalsvai geltoni, sukrauti šluotelėse. Nužydėjusios šluotelės pasipučia, padidėja, apauga plaukeliais ir įgauna rausvą atspalvį. Vaisius – kaulavaisis.
Lietuvoje retas. Auginamas sodybose, miestų želdiniuose. thumb|left|230px|Europinis pūkenis prie „Virvytės“ poilsio bazės
Mars 5
Mars 5 – SSRS bepilotis erdvėlaivis, skirtas Marso tyrimams. „Mars 5“ priklausė programai „Mars“. Zondas „Mars 5“ buvo paleistas iš Baikonuro kosmodromo 1973 m. liepos 25-ąją. Jį iškėlė „Proton“ serijos raketa nešėja.
Stara Kornica
Stara Kornica – kaimas Lenkijos rytuose, Stara Kornicos valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į pietryčius nuo Losicės ir apie 127 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Tai gatvinis kaimas. Kaime gyvena rusėnai, podlašukų ir polešukų etninės grupės.
Mars 5
Kelionės tikslą „Mars 5“ pasiekė 1974 m. vasario 12 d. Vos pradėjęs skrieti savąja orbita aplink Marso planetą tiriamasis zondas patyrė nesėkmę. Kaip spėjama, mikrometeoras pramušė aparato prietaisų skyrių ir pažeidė hermetiškumą. Sovietų dirbtinis palydovas dar veikė apie dvi savaites. Paskutinis ryšio seansas užfiksuotas vasario 28 d. Per šį laiką zondas į Žemę atsiuntė apie 60 aukštos kokybės Marso paviršiaus nuotraukų, taip pat duomenų apie planetos temperatūrą, paviršių, atmosferą ir magnetinį lauką. Misija, nutraukta dėl prarasto ryšio su aparatu, buvo viena sėkmingesnių „Mars“ programoje.
Stara Kornica
Istorija
Pirmuosiuose rašytiniuose šaltiniuose kaimas minimas kaip Koronica. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. XIX a. kaime vyko kreidos gavyba ir apdirbimas. 1835 m. pastatyta koplyčia. 1907-1908 m. pastatyta kaimo bažnyčia. 1909 m. įkurta Stara Kornicos Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo parapija.
Kvietkinė
Kvietkine vadinami du kaimai:
Strėliškiai (Biržai)
Strėliškiai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 15 km į vakarus nuo Biržų.
Istorija
1958–1992 m. kolūkio „Pergalė“ gyvenvietė.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Kaufmano glindė
Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Auga sausose pievose, saulėtose kalvose, stepėje. Žydi birželio – liepos mėn.
Rudgalvienė
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Rudgalvis.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Shah Rukh Khan
Šahrukhas Khanas (g. 1965 m. lapkričio 2 d.) – Indijos kino aktorius, prodiuseris, televizijos žvaigždė. Tituluojamas Bolivudo karaliumi. Nuo karjeros kine pradžios nusifilmavo keliose dešimtyse įvairaus žanro filmų.
Devintajame dešimtmetyje Shah Rukh Khan pasirodydavo įvairiose televizijos programose. 1992 m. debiutavo Bolivude. Karjeros pradžioje įkūnijo neigiamus personažus, pavyzdžiui, filmuose „Darr“, „Baazigar“ , „Anjaam“.
Nuo 1995 m. pasižymėjo kaip romantinių komedijų aktorius. Pagrindinius vaidmenis atliko tokiose juostose kaip „Dilwale Dulhania Le Jayenge“, „Dil To Pagal Hai“ , „Kuch Kuch Hota Hai“ ir „Kabhi Khushi Kabhie Gham“.
Kiti žymūs filmai, kuriuose vaidino Šahrukhas Khanas: „Devdas“, „Swades“ , „My name is Khan“.
Šahrukhas Khanas – kriketo komandos „Kolkata Knight Riders“ bendrasavininkas. 2007 m. jis debiutavo kaip žaidimo „Kaun Banega Crorepati“ vedėjas. 2014 m. Los Andželo laikraštyje „Los Angeles Times“ Khanas pavadintas didžiausia kino žvaigžde visame pasaulyje. Aktoriaus vardas nuolat minimas įtakingiausių Indijos asmenybių sąraše.