cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ūkojas
Ežeras pailgos formos, nusidriekęs šiaurvakarių-pietryčių kryptimi. Ūkojo plotas apie 1,935 km², ilgis – 3,13 km, didžiausias plotis – 1,24 km, giliausia ežero vieta – 30,5 m. Altitudė 138,4 m. Kranto linija, kurios ilgis – 11,08 km, vingiuota, gausu įlankų ir užutėkių. Ežeras rininės kilmės, yra dvi mažos salelės (0,13 ha ir 0,09 ha).
Prie Ūkojo įsikūrę kaimai: Paukojė, Kuliniai, Kirdeikiai, Kimbariškė, Papiliakalnė. Veikia 2 kaimo turizmo sodybos. Rytinėje pakrantėje stūkso Ginučių piliakalniai. Šiaurvakarine pakrante eina kelias, pietine - kelias. Pietvakariniu krantu eina riba su Utenos rajonu.
Ežerėvardis kildinamas nuo žodžių ūkas, ūkana („migla, rūkas“).
800px|center|Ūkojo ežero pamorama nuo Ginučių apžvalgos bokšto
Jukniškė (Kelmė)
Jukniškė – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 7 km nuo Maironių. Stovi Jukniškės koplyčia.
Paprastoji karietaitė
Paprastoji karietaitė (Troglodytes troglodytes) – žvirblinių paukščių (Passeriformes) būrio, karietaitinių (Troglodytidae) šeimos, tikrųjų karietaičių (Troglodytes) genties rūšis. Viena smulkiausių Europos ir Lietuvos paukščių rūšių. thumb|left|220px|Paprastoji karietaitė prie lizdo su jaunikliais thumb|left|220px|Paprastosios karietaitės lizdas
Paplitimas
Tai smulkus, labai judrus, trumpauodegis paukštis, kuris uodegą laiko užriestą į viršų. Kūno viršutinė pusė ruda, išmarginta skersiniais tamsiais dryželiais, apatinė pilkšva su tamsiu skersiniu raštu. Antakis šviesus. Uodega trumpa. Kojos ir snapas tamsios spalvos. Jauniklių viršus rudesnis, apatinė pusė rusvo atspalvio. Kūno ilgis 9-10 cm, tarp abiejų išskleistų sparnų atstumas 13–17 cm, sveria apie 10 g.
Lietuvoje dažna, kartais žiemoja.
Mityba
Minta smulkiais vabzdžiais ar jų lervomis.
Porūšiai
Išskiriami 28 paprastosios karietaitės porūšiai: miniatiūra
Senica Lipusai
Senica Lipusai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čyževo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo XIX a. pabaigos kaimas priklausė Senicos bajorkaimiui, Dmochi Glinkų valsčiui, Čyževo Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapijai. 1827 m. kaime buvo 3 namai ir 19 gyventojų. 1921 m. kaime buvo 4 namai ir 26 gyventojai, iš kurių 14 vyrai ir 12 moterys.
Krokulės šaltinis
Maždaug 20 x 20 m dydžio pušyno teritorija su Krokulės šaltiniu aptverta dar XX a. pr. Aptvertame plote pastatyta raudonų plytų koplytėlė su Jėzaus Kristaus statula. Į šaltinio duburį įleistas akmeninis, 0,6 m aukščio, 1,2 m skersmens rentinys, iš kurio vandens perteklius siaura protaka teka pietų kryptimi, kur už 0,1 km įteka į Šventąją.
Saparai
Saparai – negausi Amazonijos indėnų tauta, gyvenanti Ekvadoro ir Peru teritorijose. Seniau vartojo negausiai kalbų šeimai priklausiusią saparų kalbą, tačiau dabar ji praktiškai mirusi. Saparai kalba ispanų ir maišyta kečujų kalbomis.
Seniau saparai gyveno dideliuose plotuose tarp Napo ir Pastasos upių. Dar XX a. pr. jų buvo apie 200 tūkst. Vėliau dėl intensyvaus miškų kirtimo, vergijos ir asimiliacijos ši tauta nunyko. Dabar yra apie 350 saparų, iš kurių dauguma (>200) gyvena Ekvadore (Pastasos provincija). Šios šalies indėnų bendruomenių organizacija (CONDAPE) deda pastangas suvienyti ir atkurti saparų bendruomenę. Dabar dauguma Ekvadoro saparų gyvena teritorijoje tarp Pindojaku, Konambo ir Aukštutinio Korienteso upių, kur įsteigta saparų autonominė teritorija.
Saparai tradiciškai verčiasi žvejyba, palmių šerdžių rinkimu, medžiokle pučiamaisiais ginklais. XX a. daug saparų buvo priversti dirbti hevėjų plantacijose.
Plačiąja prasme, saparais vadinamos visos gentys vartojusios saparų kalbas. XX a. pr. buvo žinomos 39 tokios gentys, dabar dalis jų išnyko. Pagrindinės saparų grupės yra: saparai, andoa (ikitai, gae), koronadai, arabelai, omuranai ir abichirai.
Pirmo rango laivyno flagmanas
Pirmo rango laivyno flagmanas buvo aukščiausias laivyno karinis laipsnis, už jį aukštesnis laipsnis buvo Tarybų Sąjungos maršalas. Žemesnis už jį buvo antro rango laivyno flagmanas.
1935 m. lapkričio 20 d. TSRS CVK ir TSRS LKT nutarimu „Apie DVRA aukščiausiųjų vadovaujančių asmenų karinių laipsnių patvirtinimą“ (Об утверждении лиц высшего командного и начальствующего состава РККА в военных званиях) pirmo rango laivyno flagmanais tapo: Abu šie karininkai buvo represuoti.
Šis laipsnis buvo panaikintas 1940 m. įvedus admirolų laipsnius.
Poveržlė
thumb|250px|Poveržlių įvairovė
Poveržlė – plona plokštelė (dažniausiai skritulio formos) su skyle (dažniausiai centre), kuri taikoma paskirstyti tvirtinimo detalių su sriegiu, pvz., varžtų ar veržlių, apkrovą. Dar poveržlės naudojamos kaip tarpinės, spyruoklės, dilimo atramos, vibracijos slopintuvai (guminės poveržlės), gali nurodyti suveržimo apkrovą arba fiksuoti tvirtinimą.
Rūšys
Poveržlės gali būti suskirstytos į tris rūšis: plokščiąsias poveržlės, kurios paskirsto apkrovą ir apsaugo nuo pažeidimo fiksuojamą paviršių arba izoliuoja jį, spyruoklines poveržles, kurios turi ašinį tamprumą ir saugo nuo sujungimo atsilaisvinimo dėl vibracijų ir fiksuojančiąsias poveržles, kurios stabdo sujungimo atsivežimą, neleisdamos detalei su sriegiu suktis. Fiksuojančios poveržlės dažniausiai būna ir spyruoklinės.
Medžiagos
Dažniausiai naudojamos medžiagos yra plienas, nerūdijantis plienas ir plastmasė. Grūdintos poveržlės yra termiškai apdorotos plieninės poveržlės. Kitos naudojamos medžiagos yra aliuminis, bronza, žalvaris, keramika, varis, geležis, oda, guma, titanas ir kt.
Fandžio įlanka
Fandžio įlanka yra Atlanto vandenyne, prie Kanados (Naujojo Bransviko ir Naujosios Škotijos), bei JAV (Meino) krantų; Meino įlankos šiaurės rytinė dalis. Įlanka garsėja didžiausiais potvynio lygio svyravimais pasaulyje (amplitudė tarp potvynio ir atoslūgio – 18 m). Įlankos ilgis 300 km, plotis 90 km, gylis iki 208 m. Svarbiausias uostas – Sent Džonas. Dėl bangų abrazyvinės veiklos pakrantėse susiformavo gilūs urvai. Pakrantėse paukščių perimvietės.
Aleganai
thumb|250px|Aleganų kraštovaizdis ([[Vakarų Virdžinija)]]
Aleganai  – kalnai šiaurės rytų Jungtinėse Valstijose, sudaro šiaurės rytinį Apalačų kalnų pakraštį. Driekiasi ~400 km nuo šiaurinės Pensilvanijos iki pietvakarinės Virdžinijos. Aukštis nuo 600 m šiaurėje iki 1480 m pietuose. Aukščiausia vieta – 1482,2 m (Sprus Nobo k.). Aleganai vakaruose pereina į Aleganų plynaukštę. Kalnuose prasideda Aleganio upė. Būdingi spygliuočių ir mišrieji miškai.
Anupras Gauronskas
Anupras Gauronskas (1938 m. liepos 1 d. Purviuose, Akmenės valsčiuje – 2022 m. lapkričio 21 d. Rietave ) – Lietuvos kunigas, Telšių vyskupijos kapitulos kanauninkas.
Biografija
1972 m. baigė Kauno kunigų seminariją, įšventintas kunigu. Iki 1989 m. kunigavo Telšių vyskupijos parapijose (Telšiai, Kretinga, Klaipėda, Gargždai, Tirkšliai ir kt.), nuo 1989 m. kunigavo Kaliningrado srityje. 1999 m. Karaliaučiaus dekanas, 2004 m. Karaliaučiaus įkalinimo įstaigos kapelionas. 2000 m. Telšių vyskupijos kapitulos kanauninkas.
1991 m. Karaliaučiuje įregistravo Šv. Šeimos parapiją (pirmoji po Antrojo pasaulinio karo Kaliningrado srityje), paskirtas jos klebonu. 1994 m. pastatydino šios parapijos koplyčią – po Antrojo pasaulinio karo pirmieji maldos namai Kaliningrado srityje. 2000 m. pastatydino Kristaus Prisikėlimo bažnyčią. 2002 m. Karaliaučiaus įkalinimo įstaigoje įrengė koplyčią – pirmoji katalikų koplyčia Rusijos įkalinimo įstaigose. Iki 2004 m. pastatydino keturias koplyčias, restauravo tris bažnyčias, įkūrė 21 parapiją.
Nijigata
Nijigata  – miestas Nijigatos prefektūroje, Japonijoje; prefektūros sostinė. Čia gyvena virš 813 tūkst. gyventojų.
Po Meidži restauracijos tapo laisvu uostu. 1889 m. miestui suteiktas miesto statusas, nuo 2007 m. balandžio 1 d. jis yra ir valstybinio pavaldumo miestas.
Istorija
Vietoje, kur dabar įsikūrusi Nijigatos prefektūra, žmonės apsigyveno dar Džiomon laikotarpiu. Pasak Nihon Shoki, 647 m. čia buvo pastatyta tvirtovė. Tačiau vieta buvo nežymi iki XVI a., kai čia buvo įkurtas uostas.
Geografija
thumb|left|185px|Nijigata Nijigatos prefektūroje
Nijigata įsikūrusi derlingoje Japonijos jūros pakrantės lygumoje, priešais Sado salą. Ribojasi su Seiru, Šibata, Aganu, Gosenu, Tagamiu, Kamu, Sandžiu, Cubame, Jahiku, Nagaoka.
Seniūnijos
Nijigata suskirstyta į 8 seniūnijas:
Sportas
Nijigatoje 2002 m. vyko XVII pasaulio futbolo čempionatas.
Miesto simboliai
Oficiali miesto gėlė – tulpė, medis – gluosnis.
Džonstaunas
Džonstaunas, oficialiai – Liaudies Šventyklos Žemės ūkio Projektas (Peoples Temple Agricultural Project) – buvusi bendruomeninė gyvenvietė (komuna) šiaurės vakarų Gajanoje, Barimos-Vainio regione, į pietryčius nuo Port Kaitumos, džiunglių apsuptyje. 1978 m. čia gyveno virš 900 gyventojų.
Istorija
Gyvenvietė buvo įkurta 1973 m. Liaudies Šventyklos sektos, vadovaujamos Džimo Džonso (jo garbei ir pavadinta Džonstaunu). Vieta pasirinkta dėl savo atokumo ir kairiųjų, antiamerikietiškų Gajanos politikos pozicijų. Gyvenvietė pagal Džonso projektą turėjusi būti socialistiniu rojumi, utopija. Dėl problemų San Fransiske, 1977 m. į Džonstauną persikėlė ir pats Džonsas. Gyventojų dienotvarkė buvo paremta Šiaurės Korėjos ir porevoliucinės Kinijos modeliu. Darbo diena plantacijose trukdavo beveik 12 valandų. Neklusnūs komunos nariai buvo baudžiami, kankinami. Dėl CŽV pavojaus Džeimstauną buvo planuojama perkelti į TSRS, Albaniją, Šiaurės Korėją. 1978 m. į gyvenvietę atvykus vizito kongresmenui Leo Rajanui įvyko susišaudymas. Netrukus po to miestelyje buvo įvykdyta „revoliucinė“ savižudybė, kurios metu nusižudė 909 komunos gyventojai, dar keletas kitų buvo sušaudyti, nusižudė patys. Paskaičiuota, kad viso žuvo 918 žmonių.
Po visų įvykių Džonstaunas buvo apleistas, vietinių išgrobstytas, o namai sudegė per gaisrą.
Linartai
Kalvotas miškingas Linartų apylinkes mėgsta orientavimosi sporto meistrai. 1975 m. greta kaimo pradėti steigti šiauliečių kolektyviniai sodai, kurie pastaruoju metu tampa gyvenamaisiais rajonais. Į sodų bendriją iš Šiaulių važinėja maršrutiniai autobusai.
miniatiūra|250px|left|Riboženklis
Karužai (Varėna)
Karužai – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Nedzingės, prie Nedzingio upelio ir Karužų ežerėlio šiaurinio galo.
Istorija
1850 m. – Merkinės parapijos Karužų kaimas buvo Želnio valda.
Borisas Arvatovas
Biografija
Gimė 1896 m. birželio 3 d. Virbalyje, kilmingoje šeimoje, tėvas buvo carinės Rusijos pareigūnas atsiųstas dirbti į Suvalkų guberniją. 1912 m. gyvendamas Varšuvoje pradėjo verstis literatūrine veikla. Rusijos pilietiniame kare paskirtas komisaru lenkų fronte. Nuo 1919 m. TSKP narys, aktyvus proletariato kulto šlovintojas. 1922 m. buvo vienas iš kairiojo fronto menininkų žurnalo LEF įkūrėjų iki pat mirties rašęs šiame žurnale meno, literatūros ir kino kritiką. Nusižudė 1940 m. birželio 14 d. Maskvoje.
Mūza Rubackytė
Mūza Marija Rubackytė-Golay (g. 1959 m. gegužės 19 d. Kaune) – Lietuvos pianistė, muzikos pedagogė, kultūros veikėja.
Dvarykščiaus pilkapynas
Dvarykščiaus pilkapynas arba Poliankos pilkapynas – pilkapynas Ignalinos rajono savivaldybės teritorijoje, tarp Dvarykščiaus ir Poliankos kaimų.
Mūza Rubackytė
Biografija
Kilusi iš muzikų šeimos. Prosenelė buvo pianistė, senelis – mėgėjų orkestro įkūrėjas ir dirigentas, matematikas. Mama ir teta – pianistės, tėvas – operos dainininkas.
Gyveno Kaune, Žaliakalnyje, Lietuvių gatvėje. 1965–1973 m. mokėsi Vilniaus M. K. Čiurlionio meno mokykloje. 1973–1976 m. studijavo LSSR konservatorijoje (Jurgio Karnavičiaus klasėje). 1978 m. baigė Maskvos Piotro Čaikovskio konservatoriją (J. Fliero klasę), 1978–1981 m. šios konservatorijos asistentūrą stažuotę (M. Voskresenskio klasę).
Dvarykščiaus pilkapynas
Pilkapyną sudaro dvi pilkapių grupės. Pirmoji grupė yra apie 0,5 km į pietryčius nuo Dvarykščiaus kaimo ir apie 0,45 km į rytus nuo Dysnos kairiojo kranto, miške. Išliko 7 pilkapiai. Sampilai 7–8 m skersmens ir 0,5-0,6 m aukščio. Juos supa grioviai arba pailgos duobės.
Mūza Rubackytė
Biografija
1978–1987 m. LSSR konservatorijos Fortepijono katedros dėstytoja, nuo 1987 m. docentė. Nuo 1989 m. Europos konservatorijos Paryžiuje (Prancūzija) profesorė, nuo 2003 m. LMA profesorė.
Lietuvos muzikų sąjungos narė.
Dvarykščiaus pilkapynas
Antroji pilkapių grupė yra apie 0,9 km į pietryčius nuo Dvarykščiaus kaimo ir apie 1,8 km į vakarus nuo Poliankos kaimo, prie Dysnos kairiojo kranto, miške. Išliko 219 pilkapių apie 20 ha plote. Sampilai 6–12 m skersmens ir 0,2-2,0 m aukščio, suapvalinta viršūne arba paplokščio pusrutulio formos. Juos supa pailgos duobės arba grioviai.
Mūza Rubackytė
Meninė veikla
Pirmą kartą kaip pianistė koncertavo būdama 7 metų LSSR filharmonijoje: atliko Haidno koncertą kartu su Sauliaus Sondeckio Lietuvos kameriniu orkestru. Būdama 13 metų laimėjo Lietuvos nacionalinį jaunųjų atlikėjų konkursą. 1981 m. Budapešte laimėjo Grand prix Listo-Bartoko konkurse. Sovietmečiu gastroliavo Vengrijoje, VDR, Islandijoje, Bulgarijoje, Čekoslovakijoje ir kt.
Senica Pietrašė
Senica Pietrašė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čyževo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Mūza Rubackytė
Įrašai
thumb|200px|D. Shostakovitch: 24 Preludes & Fugues. Brilliant Classics thumb|200px|Muza Rubackyte „Live“ Portrait Įgrojo daugelį plokštelių, tarp jų daugiau nei 12 kompaktinių, 2 M. K. Čiurlionio fortepijoninės muzikos kompaktines plokšteles, įgrotos Marco Polo firmoje, pripažintos vienos iš geriausių JAV (1994 m.). Trigubas albumas F. Liszt „Klajonių metai“ gavo tarptaut. pripažinimą ir „Chicago tribune“ bei „BBC magazine“ suteiktą aukščiausią įvertinimą.
Dvarykščiaus pilkapynas
Pilkapių forma ir sampilai būdingi VIII a.-XII a. Žvalgomuosius antrosios grupės tyrimus 1979 m. ir 1985 m. atliko Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai.
Tikrasis lipikas
Tikrasis lipikas (Galium verum) – raudinių (Rubiaceae) šeimos, lipikų (Galium) genties augalas.
Daugiametis, 30-90 cm aukščio žolinis augalas. Stiebas apvalus, su 4 išilginėmis briaunelėmis, kylantis arba stačias. Lapai linijiški, 1 mm pločio, po 6-12 menturiuose. Žiedai maži, geltoni, kvepia medumi. Vaisiai pliki, sudaryti iš dviejų rutuliškų dalių, kuriose yra po vieną sėklą.
Žydi birželio – spalio mėn. Auga sausose pievose, šlaituose, ganyklose, dirvonuose.
Žiedų milteliais apibarstomos žaizdos, votys bei išbertos vietos.
Vilkiškės (Dieveniškės)
Vilkiškės – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 7 km į pietus nuo Dieveniškių, 1 km nuo sienos su Gudija. Šalimais eina kelias.
Ložban
Dirbtinė kalba Lojban ([ˈloʒban]) (kurios pirmtakas yra kita dirbtinė kalba Loglan) buvo sukurta Logiškos Kalbos Grupės (Logical Language Group) 1987 metais, siekiant papildyti ir patobulinti Loglan.
Kalba perėmė visus pagrindinius Loglan tikslus, tik patobulino koncepcijas.
Kalbos paskirtis
Lojban primtakė kalba Loglan buvo skirta patikrinti Sapir-Whorf hipotezę (kuri teigia, kad kiekvieno žmogaus mąstymas stipriai paveikiamas jo kalbamos kalbos ir, kad kalba yra vienas svarbiausių veiksnių, apsprendžiančių pasaulio suvokimą).
Lojban skirta taip pat ir lingvistiniams tyrimams, dirbtinio intelekto paieškoms, žmogaus ir kompiuterio bendravimo pagerinimui, mokymosi priemonei ir pan.
Teorija apie bendravimą su kompiuteriu
Beveik visos natūralios kalbos yra sudėtingos, turi daug išimčių, ir pan. Lojban kalboje pasistengta kiek įmanoma to išvengti. Taigi, užuot verčiant kompiuterį mokytis nelogiškas ir pilnas išimčių žmonių kalbas, būtų kur kas paprasčiau jį mokyti visiškai logiškos ir elementarios kalbos. Taip siekiama supaprastinti galimą žmogaus ir kompiuterio tiesioginio bendravimo ateityje galimybę.
Gandai
Internete yra ir gandų, kad Lojban išmokimas ir vartojimas gali padidinti keleriopai (kai kur teigiama, kad net šešeriopai), mąstymo spartą. Tačiau tokie gandai realaus patvirtinimo neturi, o daugelis žmonių ir paneigė šią galimybę.
Kauno Varpelio pradinė mokykla
Kauno „Varpelio“ pradinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kaune, Vakarų g. 15, vykdanti pradinio ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 195096037.
Istorija
Kauno „Varpelio“ pradinė mokykla įsteigta 2001 m. rugpjūčio 30 d. Kauno miesto tarybos 2001 m. balandžio 7 d. sprendimu Nr. 01-03-51 Kauno „Varpo“ gimnazijos pagrindu.
Mėlyngurklė
Mėlyngurklė (Luscinia svecica) – musinukinių (Muscicapidae) šeimos žvirblinis paukštis. Anksčiau buvo priskiriama strazdinių (Turdidae) šeimai. Patinas lengvai atskiriamas pagal mėlyną krūtinės plotą, kuris apatinėje dalyje atskirtas juoda ir ryškiai ruda juostelėmis, pilvas baltas. Nugarinė pusė pilkai rusva. Antuodegis rudesnis. Viršugalvis išmargintas juosvomis dėmelėmis. Virš akies palšas antakis. Uodegos didesnė dalis ryškiai ruda. Gerklė ir pagurklis mėlynos spalvos, dažniausiai su balta ar ruda dėme viduryje. Patelė dažniausiai be mėlynos spalvos, gerklė ir krūtinė balsvos su juosvomis dėmelėmis.
Lietuvoje reta, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. Aptinkama balandžio – rugpjūčio mėn. Gyvena vandenų pakraščių krūmuose. Lizdą krauna gegužės mėn. ant žemės, gerai paslepia. Dėtyje būna 5-6 žalsvai pilki, išmarginti rusvomis dėmėmis kiaušiniai. Peri 13 dienų. Išsirtę jaunikliai lizde išbūna apie 13 dienų.
FK Gubernija Šiauliai
Šiaulių „Gubernija“ – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Šiaulių.
Mėšlinukas
Mėšlinukas (Panaeolus) – pievagrybinių (Agaricaceae) šeimos grybų gentis.
Lietuvoje auga šios rūšys:
Vytautas Dvareckas
Vytautas Dvareckas (1928 m. rugsėjo 20 d. Puvočiai, Gardino apskr. – 2005 m. liepos 10 d. Vilnius) – Lietuvos geografas, geomorfologas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Biografija
1953–1956 m. Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakulteto Mineralogijos katedros dėstytojas. 1956–1957 m. Lietuvos hidrometeorologijos valdybos Hidrologinių prognozių skyriaus viršininkas. Nuo 1964 m. Vilniaus universiteto, nuo 1995 m. ir Vilniaus pedagoginio universiteto dėstytojas, 1991–1995 m. VU Bendrosios geografijos ir kartografijos katedros vedėjas, nuo 1991 m. profesorius.
Mokslinė veikla
Moksliniuose darbuose geomorfologiniu požiūriu analizavo pleistoceno vėlyvojo ledynmečio ir holoceno upių slėnius, jų paleogeografinę raidą, fliuvialinio reljefo raguvų ir griovų, rinų morfogenezę. Nuo 1965 m. dalyvavo fizinės geografijos ir geomorfologijos tyrimuose pagal UNESCO programas.
Nuo 1996 m. Lietuvos geomorfologų draugijos pirmininkas, Didžiosios Britanijos-Lietuvos draugijos valdybos narys. Lietuvos TSR atlaso (1981 m.) mokslinės komisijos sekretorius.
Įvertinimas
1983 m. LTSR valstybinė premija
Belgijos futbolo varžybos 1978–1979 m.
Belgijos futbolo varžybos 1978–1979 m.
1978–1979 m. Belgijos futbolo taurė
Belgijos futbolo taurė – pagrindinis Belgijos taurės turnyras.
Jukniškė (Zarasai)
Jukniškė – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 10 km nuo Kimbartiškės.
Istorija
XX a. pr. pateko į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvų valsčius).
Jacob Mulenga
Rinktinė
rungtyniavo nuo 2006 m.
Su rinktine dalyvavo 2008 m. Afrikos Tautų taurėje, kur įmušė įvartį į Sudano vartus.
Port Kaituma
Istorija
Ilgą laiką Kaituma tebuvo mažas indėnų kaimelis. Pradėjo vystytis netoliese esančiame Metjuz Ridže (Matthew’s Ridge) atradus mangano. Iš ten į Port Kaitumą nutiestas geležinkelis ir pradėtas mangano eksportas Kaitumos upe. Valdant Forbes Burnham Port Kaitumai sutelktas papildomas dėmesys siekiant įsitvirtinti džiungles. Įsteigta vidurinė mokykla. Netoliese įsikūrus Džonstauno gyvenvietei Kaitumos lėktuvų tūpimo takas tapo svarbia susisiekimo arterija. Tačiau vėliau mangano gavybos pramonė sustojo, Džonstouno gyvenvietėje įvyko masinė savižudybė todėl Port Kaituma labai nuskurdo. Dabar verčiamasi daugiausia aukso gavyba.
Jacob Mulenga
Rinktinė
2010 m. Afrikos Tautų taurėje mušė įvarčius Kamerūnui ir Tunisui.
KÍ Klaksvík (moterys)
KÍ Klaksvík – Farerų futbolo klubas iš Klaksviko. Daugkartinės šalies čempionės.
Istorija
Moterų futbolo komanda susikūrė 1985 m.
KÍ Klaksvík merginos dominavo Farerų moterų futbole, net 17 metų iš eilės tapo čempionėmis. Nuo 2000 m. iki 2016 m. sezono buvo stipriausia moterų ekipa salose, bet 2017 ir 2018 m. jas nukarūnavo EB/Streymur/Skála. 2019 m. vėl iškovojo čempionių titulą.
Sudėtis
2018 m. sudėtis
Thomas Built Buses
Thomas Built Buses, Inc. – JAV autobusų gamintojas, įsikūręs Hai Pointe, Šiaurės Karolinoje.
Modeliai
250px|thumb|right|[[Thomas Vista modelis]] Thomas Built Buses
Kūčiukai
thumb|250px|Kūčiukai thumb|Aguonpienis ir kūčiukai Kūčiukai (prėskutė, šližikai) – tradicinis lietuvių Kūčių vakarienės patiekalas. Tai nedideli, prėskūs, truputį saldūs miltiniai mielinės tešlos kepinėliai su aguonomis. Gali būti valgomi sausi, tačiau dažniausiai patiekiami mirkyti aguonpienyje arba su spanguolių kisieliumi.
Istorija
Po Pirmojo pasaulinio karo Lietuvoje pradėtos kepti nedidelės bandelės su aguonomis. Dzūkijoje būdavo kepamas paplotis. Jį šeima vėliau laužydavo ir mirkydavo į aguonpienį.
Paruošimas
Kai kur kūčiukus kepdavo ne tik iš kvietinių, bet ir iš miežinių ar grikinių miltų. Pakilusi tešla sukočiojama į volelius ir supjaustoma riešuto dydžio (1,5-2 cm ilgio) gabalėliais. Jie dar gali būti suapvalinami. Kartais kūčiukai, ypač Suvalkijoje, kepami voleliais; iškepti sulaužomi. Suvalkiečių kūčiukai kiek didesni už aukštaičių ir žemaičių. XIX a. pab.- XX a.pr. kūčiukai buvo kepami duonkepėse ant pado arba molinėse keptuvėse, vėliau skardose.
Pavadinimas
Priskaičiuojami apie 25 skirtingi kūčiukų pavadinimai. Bendrinį kūčiukų pavadinimą maži apvalūs kvietinių miltų su mielėmis kepiniai įgavo palyginti neseniai. Kūčiukai lietuvių kalbos tarmėse buvo vadinami įvairiai. Jie taip pat žinomi kaip prėskučiai, prėskieniai, šližikai (šlyžikai, sližikai), skrebučiai, riešutėliai, barškučiai, kleckai (kleckučiai, kleckiukai ), parpeliai (parpeliukai), buldikai, galkutės, kalėdukai, pyragiukai, balbolikai, bambolikai,  pulkeliai, kukuliai, propuliai, paršeliukai.
Reikšmė
Kūčiukų svarba per šventes yra ne mažesnė nei pačios duonos, lietuvių garbinamos nuo seniausių laikų. Kūčiukai turi seną, nuo pagonybės laikų išlikusią simbolinę reikšmę: senovėje žiemos saulėgrįžos metu protėviams buvo aukojamas duonos kepalas. Vėliau panašumo magijos principu tas duonos aukojimas pakeistas simboliniu kūčiukų valgymu. Kūčiukai yra apeiginė duonelė, skirta vėlėms pamaitinti. Jie yra lyg tikros duonos analogas. Ne veltui kūčiukai vadinami vėlių duonele ir paskutinės vakarienės duona, meilės simboliu. Šio tradicinio lietuviško valgio paliekama ant stalo pernakt, kad juo pasivaišintų ir amžinojo poilsio atgulę šeimos artimieji.
Upė
thumb|right|250px|[[Merkys|Merkio upė]] thumb|250px|[[Varėnės upės aukštupys]]
Upė – natūrali vandens tėkmė, tekanti pastovia pačios išgraužta vaga sausumos paviršiumi. Upė teka nuolydžio kryptimi, veikiama sunkio jėgos. Paprastai upę maitina paviršiaus bei požemio vanduo (krituliai, šaltiniai, ledynai ir smulkesnės upės bei upokšniai), atitekantis iš upės baseino. Dauguma upių įteka į kitas upes, ežerus arba jūras. Dalis upių išnyksta dykumose arba puriose uolienose. Upės pradžios vieta vadinama ištaka; vieta, kur ji įteka į kitą vandens objektą – žiotimis. Įtekėjimo į jūrą vietose didelės upės sudaro deltas arba estuarijas. Krisdamos nuo kietos uolienos atbrailų upės virsta kriokliais. Upės srovė dažnai sukloja aliuvio sąnašų sluoksnį. Pagrindinė upė, į ją įtekantys intakai, šių intakų intakai ir t. t. sudaro upyną.
Į asmenybę orientuota terapija
Į asmenį orientuota psichoterapija dar yra žinoma kaip Rodžerso arba humanistinė psichoterapija. Ją sukūrė ir išvystė Karlas Rodžersas 5-ajame ir 6-ajame XX a. dešimtmečiuose. Ši technika remiasi terapeuto ir kliento bendravimu bei asmeniniais tarpusavio ryšiais. Sesijų metu terapeutas skatina klientą dalintis savo patirtimis bei jausmais. Jis sukuria tinkamą aplinką kliento asmenybės vystymuisi ir augimui, išlaikydamas neutralią poziciją kliento emocijų ir minčių atžvilgiu, susilaikydamas nuo savo nuomonės reiškimo, taip pat rodydamas visišką nuoširdumą, supratimą, empatiją bei besąlygišką teigiamą nusiteikimą kliento atžvilgiu. Šis netiesioginis metodas padeda klientui pamatyti terapeuto reflektuojamas savo paties mintis ir emocijas, bei objektyviau jas įvertinti. Tai leidžia jam pačiam surasti savo problemų sprendimus. Rodžerso terapijos metodai taikomi ir kitose psichoterapijose, kaip psichoanalizė. Nors ši terapija kritikuojama dėl struktūros trūkumo bei pernelyg didelės terapijos sėkmės priklausomybės nuo terapeuto, tai pasirodė esanti efektyvi ir plačiai naudojama technika.
Esminės sąlygos
Rodžersas teigė, kad yra šešios būtinos ir pakankamos sąlygos terapiniam progresui ir asmenybės augimui vykti. Šias sąlygas išpildžius, sukuriamas keičiantis asmenybę tarpusavio santykis tarp terapeuto ir kliento. Išskyrus pirmąją sąlygą, visos kitos sąlygos nėra dichotominės. Jos gali būti išpildytos tik tam tikru mastu, nuo kurio ir priklauso terapijos efektyvumas ir sėkmė. Absoliučios sąlygų vertės egzistuoja tik teoriniame lygmenyje.
Upė
Panaudojimas
Upės dažnai sudaro natūralias Valstybės sienas tarp valstybių.
Chmielnė
Chmielnė  – kolonija Lenkijos rytuose, Piščaco valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
LFLS Vilnius
Vilniaus LFLS – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus, žaidęs II pasaulinio karo metu.
Mikroautobusas
300px|thumb|right|[[Chevrolet Express mikroautobusas]] Mikroautobusas – automobilis, skirtas pervežti kroviniams arba žmonių grupėms. Mikroautobusas paprastai geba pervežti daugiau nei minivenas, tačiau mažiau nei autobusas ar sunkvežimis. Keleivinių mikroautobusų vietų skaičius svyruoja nuo 9 iki 20 vietų. Mikroautobusuose variklis paprastai būna priekyje ir varo priekinius, galinius arba visus ratus.
Microbús
Akarnanas
Akarnanas graikų mitologijoje - Alkmajono ir nimfos Kalirhojės (dievo Achelojo duktė) sūnus, Amfotero brolis, Amfiarajo anūkas. Jo tėvą nužudė Fegėjas, kai jis buvo mažas. Jų motina Kolirfojė meldė Dzeuso, kad jis paspartintų jos sūnų augimą, kad šie galėtų atkeršyti tėvo žudikui. Dzeusas išpildė jos maldą, Akarnanas su broliu nužudė Fegėją, jo žmoną ir jo du sūnus. Už žmogžudystes juos persekiojo Psofidės gyventojai, juos vijo iki pat Tegėjos, kur jie buvo išgelbėti. Achelojo prašymu jie nunešė Harmonijos vėrinį į Delfus, kur dovanojo oralukui, iš kur jie keliavo į Epyrą, kur Akarnanas įkūrė valstybę jo garbei pavadinta Akarnanija. Minėtas vėrinys vėliau tapo Alkmojono mirties ir Amfiarajo giminės prakeikimo priežastimi (vienas iš giminės prakeikimo mitų).
Antro rango laivyno flagmanas
150px|miniatiūra|dešinėje|Antro rango laivyno flagmano skiriamieji ženklai Antro rango laivyno flagmanas – TSRS Karinio jūrų laivyno (tada vadinto Darbininkų ir valstiečių raudonasis laivynas) karinis laipsnis 1935-1940 m. Atitiko dabartinį laipsnį admirolas, tuometinius Raudonosios armijos laipsnius antro rango komandarmas (dabartinis generolas pulkininkas) ir komisarų karinį laipsnį antro rango armijos komisaras.
Už laipsnį antro rango laivyno flagmanas žemesnis buvo pirmo rango flagmanas, aukštesnis – pirmo rango laivyno flagmanas.
Įvestas 1935 m. rugsėjo 22 d. TSRS CVK ir TSRS LKT nutarimu „Apie DVRA vadovaujančio personalo asmeninių karinių laipsnių įvedimą“ (О введении персональных военных званий начальствующего состава РККА). Panaikintas 1940 m. gegužės 7 d. TSRS Aukščiausiosios Tarybos Prezdiumo įsaku „Apie Raudonosios armijos aukščiausiosios vadovybės karinių laipsnių nustatymą“ (Об установлении воинских званий высшего командного состава Красной армии).
Šis laipsnis buvo panaikintas 1940 m. įvedus admirolų laipsnius.
Laipsnio turėtojai
1935 m. lapkričio 20 d. TSRS CVK ir TSRS LKT nutarimu „Apie DVRA aukščiausiųjų vadovaujančių asmenų karinių laipsnių patvirtinimą“ (Об утверждении лиц высшего командного и начальствующего состава РККА в военных званиях) pirmo rango laivyno flagmanais tapo:
Vėliau šį laipsnį gavo:
Marinos įlanka
thumb|right|250px|Marinos įlankos verslo dalies logotipas Marinos įlanka – įlanka Singapūro pietinėje dalyje ir tęsiasi į rytus iki pat žemutinės miesto dalies. Marinos įlankoje gyvenimas verda visą para. Pagal oficialų aprašymą, tai vieta, „kurioje žmonės gali patirti naujas gyvensenos ir gyvenimo būdo galimybes, keistis naujomis idėjomis ir informacija verslui ir mėgautis turtingomis laisvalaikio ir kultūros paslaugomis“. Būtent šioje vietoje statomi patys inovatiškiausi pastatai, kuriami nauji verslo planai ir rengiami mega renginiai.
XX a. aštuntajame dešimtmetyje melioravimo būdu buvo sukurta Marinos įlanka, sukūrusi dabartines centrinę ir pietinę miesto dalis. Dėl to Singapūro upė išteka ne į jūrą, kaip anksčiau, o į įlanką.
Nuo 2008 m. šioje vietoje vyksta pirmos istorijoje naktinės Formulės 1 lenktynės Singapūro GP Marina Bay Street trasoje. Šioje įlankoje 2010 m. vyko ir pirmosios istorijoje Jaunimo olimpinės žaidynės.
thumb|center|550px|Marinos įlankos panorama naktį
Ūsiai
left|120px
thumb|left|240px|Ūsių vakarinis galas Linkmenyse
Ežerėvardis Ū̃siai kildinamas nuo žodžio ūsai (galbūt dėl savo išsidraikiusio pavidalo).
Traukinio atvykimas į stotį
Šis 50 sekundžių filmas demonstruoja garvežio traukiamą traukinį, atvykstantį į Prancūzijos kurortą Le Sjotą. Kaip ir kituose brolių Liumjerų filmuose, šiame rodomas neredaguotas kadras iš kasdieninio gyvenimo. Kaip ir kiti šių režisierių filmai šis buvo nufilmuotas 35 mm formato juosta.
Šis filmas siejamas su viena visame pasaulyje žinoma kino istorijos legenda. Pasakojama, kad kino seanso metu žiūrovai būdavo taip išgąsdinti tikro dydžio judančio objekto, atvažiuojančio tiesiai į juos, kad iš baimės klykdavo ir palikdavo salę. Vokiečių kino kritikas Hellmuth Karasek žurnale „Der Spiegel“ rašė, jog „šis filmas turėjo didelę įtaką žmonėms, sukeldavęs baimę ar net paniką.“
Aidėjimas
Aidėjimas, arba reverberacija – tariamai ilgiau, negu trunka iš tiesų, girdimas garso skambėjimas. Jis vyksta tuomet, kai aidas grįžta į šaltinį per tokį trumpą laiką, jog originalaus garso neįmanoma atskirti nuo atsispindėjusiojo. Jei bangos atsispindi nuo daugelio paviršių, garsas girdimas ilgiau.
Eišaltonas
Eišaltonas – miestelis pietų Gajanoje, Aukšutinio Takutu-Aukštutinio Esekibo regione, Rupununio savanoje, į pietryčius nuo Letemo. Didžioji dalis gyventojų – indėnai vapišanai. Veikia vidurinė ir pradinė mokyklos, biblioteka, ligoninė, interneto prieiga. Yra lėktuvų nutūpimo takas. Apylinkėse aptikta senovinių petroglifų.
Europos psichoterapijos asociacija
Būstinė Vienoje (Austrija). EPA biuras veikia Vienos Zigmundo Froido privačiame universitete.
Vadovybė
EPA vienija 128 organizacijas (28 nacionalines skėtines asociacijas ir 17 europinių draugijų) iš 41 valstybių su daugiau nei 120 000 psichoterapeutų. Nariais gali būti ir atskiri asmenys.
Veikla
Remdamasi 1990 m. Strasbūro psichoterapijos deklaracija, EPA siekia aukštų moksliškai pagrįstų psichoterapijos mokymo standartų.
Jukniškės
Jukniškės – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Onuškio.
Dodge Demon koncepcija
Dodge Demon buvo koncepcinis automobilis, debiutavęs 2007 metų Ženevos automobilių parodoje. Manoma, kad Demon gali pakliūti į serijinę gamybą ir galėtų konkuruoti su General Motors automobiliais Pontiac Solstice ir Saturn Sky, taip pat ir Ford Motor Company gaminama Mazda Miata. Automobilio bazinė kaina būtų apie 15 000 JAV dolerių, tai būtų tūkstančiais dolerių pigiau už konkurentų automobilius. Automobilis dalinasi dizaino elementais su Dodge Viper.
Smėlinis
Smėlinis – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone (Anykščių rajono paribyje), 2,5 km į šiaurę nuo Balninkų. Telkšo tarp Karališkių ežero (už 0,3 km) vakaruose, Krūmiškių ežero (1,3 km) rytuose, Alaušų (2 km) pietvakariuose. Ežero ilgis iš rytų į vakarus 0,69 km, plotis 0,24 km. Altitudė 114,8 m. Krantai daugiausia aukšti, tik pietvakarinis krantas žemas ir pelkėtas. Pietinėje pakrantėje auga miškelis, kitose pakrantėse plyti dirbami laukai, pievos. Per Smėlinį iš šiaurės rytų į pietvakarius teka Plaštakos intakas K-1 (Šventosios baseinas).
Vakarinėje pakrantėje įsikūręs Karališkių kaimas, pietvakarinėje – Kibildžių kaimas. Veikia kaimo turizmo sodyba. Šiaurine pakrante eina kelias. Šiauriniu ežero krantu eina riba su Anykščių rajonu.
Šaltiniai
thumb|left|450px|Smėlinis nuo šiaurinio kranto
Stulgių apylinkė
Stulgių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Skaudvilės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Skaudvilės rajonui. 1954 m. prijungta Kušleikių apylinkė, o dalis Stulgių apylinkės prijungta prie Nemakščių apylinkės. 1963 m. prijungta dalis Adomaičių apylinkės. 1977 m. balandžio 4 d. Stulgių apylinkė prijungta prie Pakražančio apylinkės.
Formaldehidas
Formaldehidas (dar žinomas kaip metanalis) – bespalvės dujos, turinčios specifinį nemalonų kvapą.
Formaldehido cheminė formulė yra H2CO ir tai yra paprasčiausias aldehidas. Pirmą kartą susintetintas XIX amžiaus viduryje.
Formaldehidas taip pat buvo pirmoji organinė molekulė atrasta kosmose (1969 m.).
Savybės
Kambario temperatūroje formaldehidas yra dujos, tačiau taip pat tirpsta vandenyje. Paprastai parduodamas kaip 37 % vandens tirpalas, vadinamas formalinu. Būdamas vandenyje, formaldehidas pereina į hidratą CH2(OH)2, todėl formaline formaldehido yra nedaug. Tokie tirpalai paprastai turi kelis procentus metanolio, siekiant išvengti polimerizacijos.
Ore formaldehidas gana lengvai oksiduojasi, sudarydamas skruzdžių rūgštį, todėl formaldehido tirpalai turi būti apsaugoti nuo išorinės sąveikos su deguonimi.
Panaudojimas
Formaldehidas yra naudojamas baldų, plastikinių apdailos medžiagų, presuotos medienos, izoliacinių medžiagų gamyboje bei įeina į šių medžiagų sudėtį. Nedideliais kiekiais ši medžiaga yra randama kosmetikos priemonėse, dezodorantuose, tirpikliuose bei dezinfekcinėse medžiagose.
Pagrobimas 2
Pagrobimas 2 – prancūzų 2012 m. veiksmo trileris. Pagrindiniame vaidmenyje – Liam Neeson. Filmą režisavo Olivier Megaton, prodiusavo Luc Besson. Filme pasakojama apie buvusį CŽV agentą, kuris turi išgelbėti savo šeimą nuo albanų nusikaltėlių keršto Stambulo mieste.
Istorija
Filmą sukūrė prodiuserio ir scenaristo Luc Besson kompanija „EuropaCorp“, kartu su „M6 Films“, „Grive Prods“. Tai yra 2008 m. filmo „Pagrobimas“ tęsinys. Pagrindinius filmo vaidmenis atliko tie patys aktoriai: Liam Neeson, Maggie Grace ir Famke Janssen. Filmavimo vietos: Los Andželas ir Stambulas. Tarptautinė filmo premjera įvyko 2012 m. spalio 3 d. Tarptautinis filmo pavadinimas anglų kalba − „Taken 2“. Filmas buvo komerciškai sėkmingas. Jo biudžetas siekė 45 mln. JAV dolerių, pasaulio kino teatruose jis surinko per 371 mln. JAV dolerių pajamų. Pamatę filmo komercinius rodiklius scenarijaus autoriai Luc Besson ir Robert Mark Kamen prabilo apie trečiąją buvusio CŽV agento šeimos nuotykių dalį „Pagrobimas 3“.
Kelmynai (Lazdijai)
Kelmynai – kaimas šiaurės vakarinėje Lazdijų rajono savivaldybės dalyje, 4 km į pietryčius nuo Rudaminos.
Istorija
2001 m. kaimas priklausė Šeštokų seniūnijai.
Jonas Pinskus
Jonas Pinskus (g. 1959 m. rugsėjo 22 d. Kuršėnuose) – sportininkas, irkluotojas, Lietuvos ir Vilniaus miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1974 m. baigė Kuršėnų aštuonmetę mokyklą, 1978 m. baigė Šiaulių K. Didžiulio politechnikumą ir įgijo statybininko techniko specialybę. 1985 m. baigė Vilniaus universiteto Ekonomikos kibernetikos ir finansų fakultetą ir įgijo ekonomisto diplomą.
1988–1990 m. „Dinamo“ sporto draugijos treneris. 1990–1993 m. uždarosios akcinės bendrovės „Sajona" direktorius. 1993–2000 m. uždarosios akcinės bendrovės „Edroma“ generalinis direktorius ir vienas iš savininkų. 1995–2002 m. Kėdainių uždarosios akcinės bendrovės „Guotas“ stebėtojų tarybos pirmininkas. 2001–2004 m. įmonės „Dovydo transportas“ savininkas, direktoriaus pavaduotojas.
2004–2008 m., 2009–2011 m. ir nuo 2020 m. Seimo narys, 2006 m. Darbo partijos frakcijos seniūnas, 2021–2022 m. Mišrios grupės, Regionų frakcijos seniūnas. 2011–2015 m. Vilniaus miesto savivaldybės mero pavaduotojas. 2011–2015 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys.
2020 m. ekonomikos ir inovacijų ministro patarėjas.
2004 m. Darbo partijos narys, 2006 m. partijos pirmininko pavaduotojas. Nuo 2018 m. Lietuvos socialdemokratų darbo partijos narys, nuo 2021 m. – partijos pirmininkas.
Žmona Živilė Pinskuvienė. Duktė iš pirmos santuokos Justina, duktė iš antrosios santuokos Daniela, sūnus Dovydas.
Sportinė karjera
Nuo 1977 m. aktyviai sportavo, 1979–1988 m. TSRS akademinio irklavimo rinktinės narys, nusipelnęs sporto meistras. 1980 m. olimpinių žaidynių Maskvoje prizininkas. 1981 ir 1985 m. pasaulio čempionas. Pasaulio čempionatų prizininkas: 1983 m. užėmė 3-iąją vietą, 1986 m. – 2-ąją vietą. Septynis kartus TSRS čempionas. Tris kartus Lietuvos čempionas. Daugkartinis tarptautinių regatų nugalėtojas.
Apdovanotas dviem TSRS medaliais. 1998 m. apdovanotas medaliu „Už nuopelnus Lietuvos sportui“. 2001 m. išrinktas Šiaulių krašto šimtmečio sportininku. 1996–2000 m. sporto veteranų asociacijos „Penki žiedai" prezidentas.
Čvorakai (Palenkės Bialos apskritis)
Čvorakai  – kaimas Lenkijos rytuose, Piščaco valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Džiardini Naksas
Džiardini Naksas  – miestas Italijoje, rytų Sicilijoje, Mesinos provincijoje, Jonijos jūros pakrantėje. Įsikūręs tarp Taorminos ir Skiso kyšulių, netoli Alkantaros upės žiočių. Išvystytas turizmas. Mieste yra XVI a. Skiso pilis, Vigancos bokštas, keletas bažnyčių. Pajūryje driekiasi smėlio paplūdimiai.
Istorija
thumb|right|270px|Miesto panorama Dabartinio miesto vietoje 734 m. pr. m. e. įkurta seniausia graikų kolonija Sicilijoje – Naksas (🇬🇷). Čia stovėjo Apolono šventykla. Naksas niekad neišaugo į didelį miestą – jį nurungė Sirakūzai, Katanija. Viduramžiais tai buvo žvejų gyvenvietė, kurią dažnai puldinėjo berberų piratai. Po vieno iš tokių antpuolių, 1544 m. surengto Hairedino Barbarosos, Naksas įtvirtintas – pastatyta tvirtovė, stebėjimo bokštas. Po 1970 m. tapo kurortine gyvenviete.
Sirenos (gyvūnai)
Sirenos (Sirenia) – žinduolių būrys. Tai stambūs, lėtai judantys aptakaus kūno jūriniai žinduoliai, mintantys augalais. Priekinės galūnės virtusios plaukmenimis su pirštų puskanopių rudimentais. Užpakalinių galūnių nėra, yra tik dubens liekanų. Oda stora ir kieta, gausiau plaukų yra tik ant mėsingų lūpų. Galvos smegenys mažos. Išorinių ausų nėra. Skruostiniai dantys turi plokščią trinamąjį paviršių, o krūtinės srityje yra tik 1 spenių pora, tuo sirenos panašios į straublinius.
Virškinant augalinį maistą, išsiskiria didelis dujų kiekis, todėl sirenos yra labai plūdrios. Po vandeniu jos gali uždaryti šnerves ir sutraukti akių vokus. Iškildamos į paviršių įkvepia oro, bet po vandeniu gali išbūti iki 20 minučių. Sirenos nuplėšia augalus didele ir judria viršutine lūpa. Tada maistas sutrinamas tarp raginių plokštelių, esančių gomurio priekyje bei apatiniame žandikaulyje, ir galiausiai sumalamas tarp dantų. Gyvūnai dauginasi lėtai – kas dveji metai gimsta tik vienas jauniklis.
Praeityje sirenos buvo ypač medžiojamos dėl mėsos, odos ir taukų. Dabar jų daug susižaloja nuo žvejybos tinklų ir užterštų pakrančių. Pasaulyje iš viso priskaičiuojama apie 130 tūkst. sirenų – mažiau negu bet kokio kito žinduolių būrio. Būryje dvi šeimos ir 4 rūšys:
Kumaka
Kumaka – gyvenvietė vidurio Gajanoje, Rytų Berbiso-Koranteino regione, dešiniajame Esekvibo krante, 35 km į pietryčius nuo Apoterio. 2,19 tūkst. gyventojų.
Antanas Suraučius
Antanas Suraučius (1919 m. gruodžio 27 d. JAV – 2006 m. birželio 27 d. Slupske, Lenkija) – Lietuvos pokario rezistencijos dalyvis, publicistas ir poetas, Lenkijos lietuvių visuomenės veikėjas.
Biografija
Šeimai grįžus į Lietuvą, baigė lietuvišką gimnaziją, 1941 m. įstojo į Vilniaus universitetą. Antrojo pasaulinio karo metais, vokiečiams atplėšus Druskininkus nuo Lietuvos, organizavo ten lietuviškas mokyklas. 1942 m. studijas univesitete nutraukė.
Nuo 1944 metų partizanų, kovojančių prieš Raudonąją Armiją, gretose. 1945 m. rudenį kovojo Druskininkų – Marcinkonių krašte. 1947 m. spalio mėn., besiveržiant iš apsupties, buvo sunkiai sužeistas ir pateko į NKVD rankas. Buvo nuteistas mirti, vėliau ši bausmė pakeista į 25-erius metus lageryje. Kalėjo Komijoje – Abezėje ir Intoje. 1958 m. amnestuotas paliekant gyventi tremtyje. Pasinaudojęs motinos teise repatrijuoti į Lenkiją, apsigyveno vakarinėje jos dalyje. Neakivaizdiniu būdu baigė Gdansko universitetą, mokytojavo vidurinėse mokyklose.
Aktyviai įsijungė į lietuvišką veiklą, buvo vienas iš Lenkijos lietuvių visuomeninės kultūros draugijos Slupsko skyriaus įkūrimo iniciatoriumi. Ieškojo ir globojo lietuviškos kultūros Lenkijoje pėdsakus. Kūrė eiles, kurias skelbė leidiniuose „XX amžius“, „Dienovydis“, „Skautų aidas“, „Tremtinys“. Jo kūryba spausdinta almanachuose „Balsai iš toli“ (2000), „Lietuvių kultūros antologija“ (2001/01). Šalyje žlugus komunistiniam režimui, išleido keletą knygų apie gyvenimą ir kovas Lietuvoje.
Senica Šimankai
Senica Šimankai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čyževo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Bill van Dijk
240px|miniatiūra|Bill van Dijk 1982 m.
Senica Šimankai
Istorija
Nuo XIX a. pabaigos kaimas priklausė Senicos bajorkaimiui, Dmochi Glinkų valsčiui, Čyževo Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapijai. XIX a. pabaigoje kaime buvo 9 namai. 1921 m. kaime buvo 10 namų ir 64 gyventojai, iš kurių 32 vyrai ir 32 moterys.
Kiauliukė
Kiauliukė (Saxicola rubetra) – musinukinių (Muscicapidae) šeimos žvirblinis paukštis.
Bill van Dijk
Willem Edsger (Bill) van Dijk (g. 1947 m. gruodžio 22 d. Roterdame) – olandų dainininkas ir aktorius.
1982 m. jis atstovavo Olandijai 1982 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse. Kūrinys „Jij en ik“, sukurtas Dick Bakker (muzika) ir Liselore Gerritsen (žodžiai), nepaliko didelio įspūdžio: atlikėjas su vos 8 taškais užėmė 16 vietą.
Kiauliukė
Lietuvoje dažna. Aptinkama balandžio – rugsėjo mėn. Gyvena laukuose, pelkėse. Tupi ant aukštų žolių, sausų krūmų šakų. Susijaudinus kilnoja uodegą, išsigandusi šaukia „dju-tek-tek“. Lizdą suka ant žemės, dažniausiai krūme ar po žolių kupstu. Deda 5-7 kiaušinius, kurie mėlynai žalsvos spalvos ir kartais su dėmėlėmis. Peri 13 dienų. Išsiritę jaunikliai lizdą palieka po 12 dienų. Išveda vieną vadą.
Bill van Dijk
Bill van Dijk olandiškai įgarsino 1996 metais pasirodžiusio filmo „The Hunchback of Notre Dame“ veikėją Clopin.
Tėviškės garsas
Tėviškės garsas – lietuvių savaitraštis, leistas 1945–1948 m. Švainfurte, Vokietijoje.
Istorija
Leido Lietuvių tremtinių bendruomenės komitetas. Išėjo 117 numerių.
Atsakingasis redaktorius Medardas Bavarskas, redaktoriai Stasys Gečas, Simas Urbonas, redakcijos narys Jonas Pranas Palukaitis.
Prienų rajono savivaldybės taryba 2011–2015 m.
Prienų rajono savivaldybės taryba – Lietuvos Respublikos Prienų rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta ketveriems metams savivaldybių rinkimuose, vykusiuose 2011 m. vasario 27 d. 1994 m. liepos 7 d. Lietuvos Respublikos savivaldybių tarybų rinkimų įstatymo Nr. I-532 2010 m. liepos 20 d. redakcijos nustatyta tvarka daugiamandatėje rinkimų apygardoje, remiantis visuotine ir lygia rinkimų teise, slaptu balsavimu proporcine rinkimų sistema, pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus bei iš išsikėlusių kandidatų, jeigu jų išsikėlimą parašais parėmė ne mažiau kaip dešimt procentų skaičiuojant vienam savivaldybės tarybos nario mandatui, bet ne mažiau kaip 100 tos savivaldybės rinkėjų.
Pašėlusios naktys
Juosta debiutavo Toronto kino festivalyje ir sulaukė daugybės teigiamų įvertinimų. Interneto tinklalapis Rotten Tomatoes filmą įvertino 92% teigiamų recenzijų.
Prienų rajono savivaldybės taryba 2011–2015 m.
Rinkimų rezultatai
Rinkimuose dalyviai gavo vietų:
Pašėlusios naktys
Kartu su filmu buvo išleistas ir jo garso takelis.
Juosta buvo nominuota 3 Oskarams, taip pat pelnė 27 kitus apdovanojimus.
Prienų rajono savivaldybės taryba 2011–2015 m.
Veikla
Pirmasis savivaldybės tarybos posėdis įvyko 2011 m. balandžio 14 d. Savivaldybės meru 13 balsų išrinktas Juozas Krikštolaitis. Mero pavaduotoja 20 balsų paskirta Loreta Jakinevičienė. Nepavykus suformuoti savivaldybės administracijos 2011 m. gegužės 26 d. 16 balsų dauguma taryba merą atstatydino. Birželio 12 d. visais 25 balsais meru išrinktas Vytas Bujanauskas, jo pavaduotoja paskirta Loreta Jakinevičienė, administracijos direktoriumi – Algis Marcinkevičius, direktoriaus pavaduotoju iki liepos 11 d. dirbo Leonas Sakalavičius, vietoje jo liepos 29 d. paskirtas Kęstutis Palionis.
Pašėlusios naktys
Pagrindiniai aktoriai
left|thumb|200px|Iš kairės: Amber, Horneris, Edis ir Brendi left|thumb|200px|Dirkas ir Rydas Filme nedidelius vaidmenis atliko dvi pornografinių filmų aktorės: Nina Hartli ir Veronika Hart (ši vaidino teisėją Amber teisme dėl motinystės teisių).
Heather Graham pradžioje turėjo vaidinti Amber, tačiau šis vaidmuo atiteko Džulijanai Mūr ir Heather reikėjo tenkintis mažesniu Brendi vaidmeniu. Nepaisant to, kaip tik šis vaidmuo, kuriame Heather keletą kartų visiškai apsinuogina prieš kamerą, pelnė jai pripažinimą ir tarptautinį populiarumą.
Džulijana Mūr jau buvo žinoma aktorė, o režisierius Polas Tomas Andersonas, kuriam tuo metu buvo vos 27, kūrė vos antrąjį savo pilnametražį filmą, tačiau Džiulijana sutiko jame vaidinti dėl „neįprasto“ scenarijaus. Pornografinių filmų žvaigždės Amber vaidmuo jai atnešė pirmą iš 3 Oskaro nominacijų.
Turinys
right|thumb|220px|Dirkas ir Brendi Iš mokyklos išmestas Edis Adamsas gyvena Kalifornijoje su tėvu ir alkoholike motina. Dirbdamas Los Andželo naktiniame klube jis susipažįsta su pornografinių filmų režisieriumi Džeku Horneriu. Atkreipęs dėmesį į Edį, Džekas aktorei Brendi (kuri visada būna su riedučiais) liepia jį sugundyti, o vėliau juos kartu su populiariausia savo aktore Amber nusiveža į kitą užeigą, kur papasakoja apie savo kuriamus filmus, pakviesdamas Edį prisijungti.
Šis, po ginčo su motina, pabėga iš namų ir, susipykęs su savo drauge, apsigyvena Hornerio namuose, o Amber, susižavėjusi Edžiu, imasi jį globoti.
Pasirinkęs Dirko Diglerio slapyvardį Edis pradeda filmuotis ir netrukus dėka geros išvaizdos, charizmos ir seksualinių sugebėjimų tampa populiariausiu Hornerio aktoriumi. Edis/Dirkas pelno vieną apdovanojimą po kito, įsigyja namą, gerą mašiną, o kartu su kolega Rydu Rotšildu nusifilmuoja eilėje teminių pornografinių juostų, atnešančių jam vis didesnį pripažinimą.
Tačiau netrukus Džeko Hornerio komandą ima persekioti nesėkmes. left|thumb|200px|Horneris ir Amber 1980-ųjų metų sutikimo šventėje jo asistentas „Mažasis“ Bilis Tompsonas už neištikimybę nušauna savo žmoną ir pats nusižudo.
Vykdydamas šio pageidavimus, Horneris imasi filmuoti epizodus važinėjant naktį po miestą limuzinu, užkalbinant vyrus ir siūlant jiems nusifilmuoti čia pat kartu su Brendi. Sykį jie susiduria su buvusiu Brendi klasioku, kuris ima iš jos šaipytis, dėl ko šie jį sumuša ir palieka gulėti gatvėje.