cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Užpelkiai (Kretinga)
Etimologija
Yra dvi kaimo pavadinimo versijos. Tradiciškai vietos gyventojai pasakoja, kad seniau kaimą juosė pelkėtas Žibos upelio senslėnis, todėl gyvenvietė buvusi pavadinta Užpelkiais, t. y. esanti už pelkių. Pasak kito aiškinimo, kaimui vardą davė pirmieji naujakuriai Užpelkiai.
Istorija
Archeologijos paminklai liudija, kad kaimo žemėje žmonės nuolatos gyvena nuo IV a.-V a.
Rašytiniuose šaltiniuose kaimas pirmąkart paminėtas 1738 m. Tuo metu jame gyveno 9 valstiečių šeimos, kurios žemę nuomavo iš Palangos dvaro.
Kaimas priklausė Palangos valsčiui, kuris 1819 m. buvo perduotas Kuršo gubernijai, o 1921 m. grąžintas Lietuvai. 1923 m. jame buvo 13 ūkių, Lietuvos žemės reformos metu išskirstytų į vienkieminius ūkius.
Sovietmečio kolektyvizacija ir melioracija vienkiemius sunaikino, o kaimo žemes pavertė dirbamais Karolio Požėlos kolūkio laukais. Iš vienkiemių gyventojai kėlėsi į pagalbinę kolūkio gyvenvietę prie Palangos-Darbėnų kelio arba į Rūdaičius.
GRD
GRD, Grd arba grd be taškų arba su taškais gali reikšti:
GLP
GLP, Glp arba glp be taškų arba su taškais gali reikšti:
Švyturys-Utenos alus
Švyturys-Utenos alus – didžiausias Lietuvos gėrimų gamintojas. Sudaro didžiausi šalies bravorai (Klaipėdos „Švyturys“ ir „Utenos alaus darykla“) ir filialai.
miniatiūra|px250|Utenos alaus gamykla, 2014 m. miniatiūra|px200|„Švyturys Ekstra“ alaus butelis ir kolekcinis bokalas, 2010 m.
Istorija
1784 m. Klaipėdoje įkurta „Švyturio“ alaus darykla. 1977 m. Utenoje pradėjo veikti „Utenos“ alaus darykla.
1997 m. koncernas „Baltic Beverages Holding“, kurį tuo metu valdė Suomijos „Hartwall“ ir Norvegijos „Orkla“, įsigijo kontrolinį „Utenos alaus“ daryklos akcijų paketą. BBH tuo metu jau valdė „Kalnapilio“ daryklą Panevėžyje. 1999 m. „Carlsberg A/S“ įsigijo 95 proc. AB „Švyturys“ akcijų. Tais pačiais metais „Švyturys“ tapo pagrindiniu Lietuvos krepšinio rinktinės rėmėju. 2000 m. „Carlsberg A/S“ susijungė su Norvegijos „Orkla“ ir taip ėmė kontroliuoti tris didžiausias Lietuvos alaus daryklas – „Švyturį“, „Kalnapilį“ ir „Utenos alų“. 2001 m. Lietuvos konkurencijos tarybos pavedimu BBH pardavė „Kalnapilį“ Danijos įmonei „Danish Brewery Group“ (dabar „The Royal Unibrew“). 2001 m. BBH sujungė „Švyturį“ ir „Utenos alų“, įkurdamas naują kompaniją AB „Švyturys-Utenos alus“. 2003 m. AB „Švyturys-Utenos alus“ kompanija buvo reorganizuota į UAB „Švyturys-Utenos alus“. 2004 m. „Švyturys-Utenos alus“ pasirašė ilgametę paramos Lietuvos olimpiniam komitetui sutartį. 2006 m. „Švyturys-Utenos alus“ tapo tarptautinio susitarimo „Global Compact“ nariu. 2008 m. „Carlsberg Group“ išpirko Didžiosios Britanijos kompanijos „Scottish&Newcastle“ dalį BBH koncerne ir tapo kontrolinio UAB „Švyturio-Utenos alaus“ įmonės akcijų paketo savininke.
1999 m. daugumą stambiausių Lietuvos alaus daryklų akcijų įsigijo „Carlsberg A/S“, ketvirta pasaulyje alaus gamintoja. 2008 m. UAB „Švyturys-Utenos“ alus tapo „Carlsberg Group“ dalimi.
2013 m. pardavė 185,06 mln. litrų alaus.
Gaminiai
Alus, alaus kokteiliai, sidras, alkoholiniai kokteiliai, geriamasis vanduo, gaivieji gėrimai, gira.
Prekiniai ženklai:
Armėnijos lietuvių bendruomenė
Armėnijos lietuvių bendruomenė (ALB) − Armėnijoje gyvenančius lietuvius vienijanti kultūrinė visuomeninė organizacija. Įkurta ir oficialiai įregistruota 2017 rugsėjį. Bendruomenę įkurti paskatino tuometis Lietuvos ambasadorius Armėnijoje Erikas Petrikas 2016 m. ambasadoje vykusio Armėnijos lietuvių kalėdinio susirinkimo metu. Turi apie 25 narius.
Bendruomenės tikslai: padėti Armėnijos lietuviams išsaugoti tapatybę, palaikyti ryšius su Lietuva, aktyviai bendradarbiauti su Lietuvos Respublikos ambasada Armėnijoje, kartu organizuojant renginius.
Kasmet mini Vasario 16-ąją, Kovo 11-ąją, pagal galimybes - Sausio 13-ąją, švenčiamos šv. Kalėdos (per jas žaidžiamas boulingas), per Užgavėnes kartu kepami blynai, per Velykas marginami margučiai, susiburiama per Jonines, Liepos 6-ąją giedama Tautiška giesmė. Vietos lietuviai taip pat yra inicijavę Baltijos kelio 30-mečio paminėjimą. 2018 m. birželio 10 d. Armėnijos lietuvių bendruomenės nariai su šeimomis ir draugais dalyvavo „Pasaulio lietuvių bėgime“.
ALB pirmininke išrinkta Liana Manvelyan (pareigas eina nuo 2017 m.)
GUM
GUM, Gum arba gum be taškų arba su taškais gali reikšti:
François-René de Chateaubriand
Biografija
Gimė 1768 m. aristokratų šeimoje, buvo vienas iš 10 vaikų. Prasidėjus Prancūzijos revoliucijai, 1791 m. išvyko į JAV, netrukus sugrįžo Prancūzijon, prijautė rojalistams. Literatūros kūrinius ėmė leisti nuo 1797 m., 1811 m. tapo Prancūzijos mokslų akademijos nariu. Dirbo Prancūzijos ambasadoriumi JAV, Švedijoje, Prūsijoje, 1822–1824 m. dirbo Prancūzijos užsienio reikalų ministru.
Baltarusijos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Baltarusijos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Supertaurės rungtynės
Dėl trofėjaus kovojo 2019 m. šalies čempionai Bresto „Dinama“ futbolininkai ir 2018/19 m. futbolo taurės laimėtojai FK Šachcior.
-
Pirmosios rungtynės
-
Čiukčių raštas
Čiukčių raštas – rašto sistema, skirta čiukčių kalbos užrašymui, naudojanti kirilicos abėcėlę.
Baltarusijos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Atsakomosios rungtynės
-
Čiukčių raštas
2010 m. duomenimis, buvo apie 4,6 tūkst. šios kalbos vartotojų, daugiausiai Čiukčių autonominėje apygardoje (Rusijos Tolimuosiuose Rytuose). Iki 1931 m. čiukčių kalba neturėjo oficialaus rašto. miniatiūra|200px|left|Elnių augintojo Tenevilio sukurtos čiukčių [[Ideograma|ideogramos]]
Baltarusijos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Atsakomosios rungtynės
--
Čiukčių raštas
Istorija
Praeityje čiukčių rašto pagrindą sudarė įvairios grafinės sistemos. Jis ne kartą buvo reformuojamas. Išskiriami 3 šio rašto istorijos etapai:
Baltarusijos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Taškų nuobaudos
Dėl rungtynių rezultatų įtakojimo penki klubai buvo nubausti ir iš jų atimti taškai.
Čiukčių raštas
Istorija
Anksčiausiai užrašyti čiukčių kalbą pabandė XIX a. pradžioje rusų stačiatikių bažnyčios misionieriai. 1821 m. Irkutsko spaustuvėje kirilicos rašmenimis buvo išleista 100 egzempliorių tiražu 10-ties puslapių knygelė su Dešimtimi Dievo įsakymų, išverstų į čiukčių kalbą. Ten pat vėliau buvo išspausdinti kitų krikščioniškų maldų vertimai.
Baltarusijos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Finalo rungtynės
--
Čiukčių raštas
Istorija
1881 ir 1894 m. Jakutske buvo išspaudsinti imperatorių Aleksandro III ir Nikolajaus II priesaikų vertimai, naudojantys rusiškas raides. Šių leidinių kalba buvo nemokšiška ir patiems čiukčiams buvo nesuprantama.
1898 m. išėjo pirmasis M. Pitelino sudarytas rusų–čiukčių kalbų žodynas. Jame panaudota rusų kalbos abėcėlė su papildomu ženklu Ҥ ҥ.
1930-ųjų pradžioje Vladimiras Bogorazas aprašė Anadyrio upės aukštupyje surastus piktografinius užrašus  čiukčių kalba. Šių užrašų autorius buvo čiukčių elnių augintojas Tenevilis, gyvenęs tundroje netoli Ust Belajos gyvenvietės, Anadyrio rajone. Tenevilio rankraščiai buvo surasti 1945 m. dėžėje po sniegu jo gyventoje vietoje.
Ankstesnių kalbos užrašymų nežinoma. Panašią sistemą naudojo čiukčių prekeivis Antymavlė rytų Čiukčijoje. Tikėtina, kad toks grafinis raštas buvom sudaromas rusų ir anglų kalbų abėcėlės, taip pat firmų ženklai ant rusiškų ir amerikietiškų prekių pagrindu. Iki pat mirties 1944 m. Tenevilis tobulino savo raštą, tačiau jis nepaplito už jo šeimos ribų. To priežastis buvo ir kaimynų nepasitikėjimas Tenevilio išradimu, ir oficialaus čiukčių rašto plitimo pradžia.
Lotyniška abėcėlė
Pirmą kartą šiuolaikinis čiukčių raštas buvo sukurtas ir įdiegtas 1930-ųjų pradžioje, kuomet buvo lotynizuojamos ir kuriamos rašto sistemos SSRS tautoms. Pagal pradinį projektą abėcėlė turėjo šiuos ženklus: A a, Ç ç, E e, Ә ә, G g, Ꜧ ꜧ, I i, J j, K k, L l, M m, N n, Ŋ ŋ, O o, P p, Q q, R r, S s, T t, U u, V v, W w, Ь ь, Æ æ. Tačiau to meto čiukčių vadovėliuose, pradedant pirmuoju elementoriumi „Celgьkalekal“, išleistu 1932 m., buvo naudojama šiek tiek pakeista abėcėlė.
Raidės B в, F f, H h, Z z naudotos tik skoliniuose iš rusų kalbos. Garsas ч to meto įvairiuose leidiniuose žymėtas įvairiai: c, є, ç.
Kirilica
1937 m. lotynišką abėcėlę čiukčių rašte oficialiai pakeitė kirilica, bet lotyniški rašmenys dar buvo naudojami iki 1940-ųjų metų pradžios, o kai kuriais duomenimis, iki 1950-ųjų pradžios. Tačiau žinoma, kad jau 1930-ųjų pradžioje, kai dar oficialiai buvo naudojama lotyniška abėcėlė, Čiaūno rajono čiukčių mokyklose vietos valdžios sprendimu buvo naudojama rusiška abėcėlė.
Pradžioje čiukčių kirilicos abėcėlę sudarė visos 33 rusų kalbos abėcėlės raidės, taip pat ženklas Н’ н’. Šioje abėcėlėje trūko ženklo, žyminčio uvuliarinį garsą ӄ. Jį atitinkantis К’ к’ buvo įvestas 1940-ųjų metų pabaigoje. 1950-ųjų pabaigoje К’ к’ ir Н’ н’ pakeisti į Ӄ ӄ ir Ӈ ӈ. Paskutinis pakeitimas čiukčių abėcėlėje įvyko 1980-ųjų pabaigoje pridedant raidę Ԓ ԓ (pažymėti duslią lateralinę л).
Šiuolaikinė čiukčių kalboje naudojama abėcėlė:
GTM
GTM, Gtm arba gtm be taškų arba su taškais gali reikšti:
GGY
GGY, Ggy arba ggy be taškų arba su taškais gali reikšti:
Karl Namnganda
Karlas Namnganda (Karl Namnganda, g. 1996 m. vasario 8 d.) – futbolininkas iš Centrinės Afrikos Respublikos, vingeris, puolėjas. Atstovavo CAR nacionalinei rinktinei.
Karjera
Profesionaliai pradėjo žaisti Prancūzijoje. Kitados žaidė Évry FC jaunimo ekipose.
Nuo 2016 m. priklausė SO Cholet sistemai. 2019 m. atstovavo SO Cholet pagrindinei komandai.
2019–2020 m. sezone rungtyniavo AC Pouzauges (Prancūzija).
2021–2022 m. žaidė Les Herbiers VF. 2022 m. grįžo į AC Pouzauges.
2023 m. pirmoje pusėje atstovavo La Roche Vendée Football, žaidė Championnat National 2 - Groupe B (ketvirta pakopa).
2023 m. vasarą persikėlė į Lietuvą. Rungtyniavo Klaipėdos „Neptūne“. Debiutavo klube rungtynėse prieš FK Transinvest. Varžovai nugalėjo rezultatu 3:1.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Rinktinė
2021 m. rugsėjo 6 d. debiutavo nacionalinėje rinktinėje rungtynėse prieš Liberiją. Varžovai nugalėjo minimaliu skirtumu 1:0.
2021 m. spalio 7 d. pelnė pirmą įvartį atstovaudamas nacionalinei rinktinei rungtynėse prieš Nigeriją. Pasirodė po keitimo 55 rungtynių minutę, o pačioje rungtynių pabaigoje (90`), pelnė vienintelį mačo įvartį.
Audrius Šlekys
Audrius Šlekys (1975 m. balandžio 2 d. – 2003 m. liepos 27 d. Žiegždriuose) – buvęs Lietuvos futbolininkas, puolėjas.
Biografija
Rezultatyviausias 2002 m. Lietuvos pirmenybių žaidėjas (19 įvarčių). Lietuvos čempionas su Inkaras Kaunas (dukart) ir FBK Kaunas (triskart) komandomis.
Žuvo avarijoje nesuvaldęs automobilio. Palaidotas Jonučių kapinėse.
Jon Jones
Džonas Dvaitas Džounsas (, g. 1987 m. liepos 19 d.) – JAV mišrių kovos menų kovotojas, kovojantis UFC organizacijoje. Jis yra dabartinis UFC sunkiasvorių kategorijos čempionas.
Jis yra 1,93 m ūgio ir sveria 112 kg. Jo rankų ilgis (atstumas tarp pilnai ištiestų rankų pirštų galų) yra 2,15 m. Savo mišrių kovos menų karjeroje jis iškovojo 27-ias pergales ir yra laikomas vienu geriausiu mišrių kovos menų kovotoju istorijoje.
Ankstyva karjera
Prieš pradedant savo mišrių kovos menų karjerą jis buvo imtynininkas ir tapo Niujorko valstijos imtynių čempionu. Jis taip pat rungtyniavo savo mokyklos amerikietiškojo futbolo komandoje.
2008 m. balandį jis pradėjo savo mišrių kovos menų karjerą ir per tris mėnesius, dalyvaudamas įvairiuose turnyruose, laimėjo šešias iš šešių dvikovų. Jis taip pat, liepos 12 d. įveikus Moyses Gabin nokautu, tapo USKBA pusiau sunkaus svorio kategorijos čempionu.
UFC
Jis debiutavo UFC 2008 m. rugpjūčio 9 d. dvikovoje prieš André Gusmão. D. Džounsas dvikovoje keletą kartų pargriaunant preišininką ir vartojant nestandartines smūgiavimo technikas laimėjo teisėjų nuosprendžiu. Jis taip pat teisėjų nuosprendžiu laimėjo 2009 m. sausio 31 d. prieš Stephan Bonnar. Savo trečiojoje dvikovoje jis kovojo prieš Jake O'Brien ir laimėjo antro raundo pabaigoje užsmaugiant priešininką.
2009 m. gruodžio 5 d. dvikovoje prieš Matt Hamill jis patyrė savo pirmąjį pralaimėjimą. Nors D. Džounsas laiminėjo pirmus raundus, jis pataikė neleistiną smūgį iš alkūnės ir dvikova buvo nutraukta.
2011 m. kovo 19 d. jis tapo jauniausiu UFC čempionu (23 metai), trečiajame raunde nokautuodamas Maurício Rua ir tapdamas pusiau sunkaus svorio kategorijos čempionu.
Asmeninis gyvenimas
D. Džounsas turi keturias dukras. Jis turi du brolius – abu profesionalūs amerikietiškojo futbolo žaidėjai.
2012 m. rugpjūčio 8 d. jis tapo pirmuoju mišrių kovos menų kovotoju, kurį rėmė „Nike“. Jis taip pat yra pirmasis mišrių kovos menų kovotojas, kuris turėjo savo sportinių batų markę.
Maltos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Maltos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Pandemija
2021 m. balandžio 9 d. futbolo čempionatas buvo sustabdytas dėl pandemijos keliamų grėsmių.
Novalis
Novalis, tikrasis vardas Georgas Filipas Frydrichas Freiheris fon Hardenbergas (Georg Philipp Friedrich Freiherr von Hardenberg; 1772 m. gegužės 2 d. – 1801 m. kovo 25 d.) – vokiečių poetas, vienas žymiausių romantizmo teoretikų.
San Marino futbolo varžybos 2018–2019 m.
San Marino futbolo varžybos 2018–2019 m.
Novalis
Biografija
1794 m. Novalis įsimylėjo dvylikametę Sofi fon Kiun (Sophie von Kühn). 1795 m. jiedu susižadėjo, tačiau po poros metų ji mirė nuo tuberkuliozės. 1797 m. susižadėjo su Juli fon Šarpentjė (Julie von Charpentier). 1801 m. pats mirė nuo tuberkuliozės.
San Marino futbolo varžybos 2018–2019 m.
2018–2019 m. Campionato Sammarinese di Calcio
Tai buvo 34–asis.
Novalis
Biografija
thumb|left|180px|[[Philipp Otto Runge|Filipo Oto Rungės piešinys „Mažoji Aušrelė“ Novalio kūrybos motyvais (1808 m.)]]
San Marino futbolo varžybos 2018–2019 m.
Dalyviai
15 dalyvių. Nėra iškritimų iš pirmenybių, todėl dalyvauja tos pačios 15 komandų, kaip ir ankstesnį sezoną. Jos padalintos į dvi grupes: „A“ ir „B“.
Novalis
Kūryba
Kūrybinį kelią pradėjo 1797 m., netekęs mylimosios, parašęs pesimistinį lyrinį ciklą „Himnai nakčiai“ (Hymnen an die Nacht, išleistas 1800 m., liet. 1979 m.), kuriame šlovinama naktis/mirtis, kaip vartai į aukštesnįjį gyvenimą Dievo akivaizdoje, norima eiti mylimosios pėdomis. Taip pat Novalis parašė aforizmų (rinkiniai „Žiedadulkės“ (Blütenstaub) bei „Tikėjimas ir meilė“ (Glauben und Liebe), abu sukurti 1798 m.), religinių giesmių (rinkinys „Dvasinės giesmės“ (Geistliche Lieder), išleista 1802 m.), romanų fragmentus („Mokiniai Saise“ (Die Lehrlinge zu Sais), išspausdinta 1802 m., „Heinrichas fon Ofterdingenas“ (Heinrich von Ofterdingen), parašytas 1799–1800 m., išspausdintas 1802 m., lietuvių kalba 2004 m.), traktatą „Krikščionybė arba Europa“ (Die Christenheit oder Europa, parašytas 1799 m., išleistas 1826 m.).
Novalio kūryboje ryškus simbolizmas, idealizmas (remiamasi Fichtės subjektyviojo idealizmo samprata), gausu alegorijų, mistinių vaizdinių. Visatos ir Dievo pažinimą teigė galimą patirti per save. Novalis neigė žemiškojo pasaulio tikrybę, nes tikrasis pasaulis jam yra anapusinis. Poetą jis lygino su pranašu, laikė ji Dievo ir žmogaus tarpininku. Novalis sukūrė originalų mokymą, kaip reikia romantizuoti pasaulį, ir pavadino jį magiškuoju idealizmu. Mokymas grindžiamas žmogaus dvasios galia, kuri turi magiškų gebėjimų. Traktate „Krikščionybė arba Europa“ aukštino idealizuotą monarchiją, smerkė prancūziškąją Apšvietą.
GIN
GIN, Gin arba gin be taškų arba su taškais gali reikšti:
San Marino futbolo varžybos 2018–2019 m.
Finalo rungtynės
---
Tirijai
Tirijai arba trijai (,, sav. Wü tarëno) – indėnų karibų tauta, gyvenanti šiaurės Amazonijoje: pietų Suriname ir aplinkinėse Brazilijos srityse (Amapos ir Paros valst.). Tirijų kalba priklauso karibų kalbų šeimai. Dauguma puoselėja tradicinę tikybą, apie trečdalis – krikščionys (katalikai ir protestantai).
Tirijai šaltiniuose minimi nuo XVIII a., su europiečiais ryšius užmezgė XIX a. vid.
Tradiciškai verčiasi kapline-lydimine žemdirbyste (augina daugiausia karčiuosius manijokus; taip pat bananus, ananasus, cukranendres, jamsus, batatus, kukurūzus, medvilnę, tabaką ir kt.), medžiokle (ypač su šunimis), žvejyba upėse, rankiojimu. Amatai – pynimas (vyrų), lipdytinė keramika (moterų). Verčiasi mainais su „miškiniais negrais“.
Tirijų būstas skirtas vienai šeimai, su vienu ar dviemis išėjimais. Kaimo struktūra žiedinė (aplink aikštę). Vilki medvilnines prijuostes (moterys švenčių proga – siuvinėtas karoliukais). Apeigoms kūną dažosi raudonai su juodais dryžiais.
Virtuvei būdinga virta mėsa su pipirais, manijokų blynai (tapijoka), manijokų alus. Per šventines puotas vyrai ir moterys valgo atskirai.
Tirijai dalijasi į 13 toteminių klanų (Erelio, Tapyro, Balandžio, Širšės žmonės ir kt.); praeityje jie galėjo būti egzogaminiai. Giminė vedama pagal motinos pusę. Seniau pačios iškilmingiausios apeigos būdavo vaikų įšventinimas į vyrystę – inicijuojamieji būdavo išbandomi skruzdėlių ir širšių įgėlimais. Tririjai telkiasi apie dvi protestantų misijas Suriname ir katalikų misiją Brazilijoje. Išlikęs šamanizmas.
Tirijų pogrupis akurijai (akurijekariai – „agučio žmonės“) prieš 100–150 metų dėl nuolatinių tarpgentinių kovų atsitraukė į džiungles, nustojo verstis žemdirbyste ir mainais. Jie gamindavosi akmeninius kirvius, medžiodavo ir rankiodavo, išlaikė keramikos amatą. Nuo 1970 m. gyvena sėsliai podraug su tirijais.
Budaiya Club
Budaijos klubas, o angliškuose šaltiniuose žinomas kaip „Budaiya Club“ – Bahreino futbolo klubas iš Budaijos.
Namų rungtynes žaidžia Madinat Hamado miesto stadione, Madinat Hamade, kuris talpina 2 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Žaidė elito divizione. 2020–2021 m. sezone Premjer lygoje buvo septinti.
2021–2022 m. liko aštunti. Dėl išlikimo elito divizione kovojo atkrinatamosiose ir, galiausiai, prarado vietą.
Sezonai
Šaltiniai:
César Franck
Sezaras Frankas (, 1822 m. gruodžio 10 d., Lježas – 1890 m. lapkričio 8 d., Paryžius) – iš Belgijos kilęs ir Prancūzijoje kūręs XIX a. romantizmo kompozitorius ir vargonininkas.
Rytdienos šešėliuose
Rytdienos šešėliuose – 1938 m. Nyderlanduose išleista olandų istoriko bei kultūros tyrinėtojo Johano Huizingos knyga, kurioje nagrinėjamas Europos kultūros nuosmukis ir vertybių krizė praeito amžiaus pradžioje. Į lietuvių kalbą knygą išvertė Antanas Gailius 2020 m.
César Franck
Biografija
Sezaras Frankas gimė 1822 m. gruodžio 10 d. Lježe Valonijoje, tuometiniuose Nyderlanduose (dabar Belgija). Jo tautinės priklausomybės klausimas nėra vienareikšmis. Iš jo motinos pusės visi giminaičiai buvo vokiečiai, tėvo giminė kilusi iš pasienio su Vokietija. 1830 m. tėvas Nikolia Žozefas, kuris buvo žemo rango valdininkas, nuvedė Sezarą mokytis muzikos į Lježo konservatoriją, kurioje berniukas 1832 m. laimėjo pirmąjį prizą už solfedį ir 1834 m. − už grojimą pianinu. 1833−35 m. jis mokėsi kompozicijos pas konservatorijos direktorių, jo talentas muzikai nekėlė abejonių. Įkvėptas mokslų sėkmės tėvas 1835 m. pavasarį organizavo S. Franko koncertus Lježe, Briuselyje ir Achene. Šiais metais datuojami anksčiausi S. Franko kūriniai, matyt, parašyti šių koncertų progomis. Tikriausiai valdingas tėvo charakteris ir noras kuo geriau išnaudoti vaiko talentą prisidėjo prie to, kad S. Frankas kaip kompozitorius subrendo vėlai. 1835 m. gegužę Frankų šeima persikėlė į Paryžių. S. Frankas iš pradžių nebuvo priimtas į Paryžiaus konservatoriją dėl tautybės ir sutvarkius dokumentus pradėjo joje mokslus 1837 metais. Jis mokėsi pianino ir kontrapunkto ir laimėjo pirmuosius prizus šiose disciplinose 1838 ir 1840 metais. Po to, kai jam nepasisekė laimėti pirmojo prizo vargonavimo klasėje, tėvas 1842 m. jį pasiėmė iš konservatorijos ir bandė pratęsti jo karjerą kaip muzikanto-virtuozo suorganizuodamas 1843 m. koncertinį turą po Belgiją. 1843 m. pasirodė S. Franko „Pianino trio“ publikacija (op. Nr. 1), kurią įsigijo Dž. Mejerbejeris, F. Listas, G. Donicetis ir kiti. Tais pačiais metais S. Frankas tikriausiai pradėjo pirmąjį savo stambų kūrinį, biblijinę oratoriją „Ruth“, kurią užbaigė 1845 metais. Šios oratorijos atlikimo nesėkmė 1846 m. pakenkė S. Franko virtuozo reputacijai ir jo santykiai su tėvu blogėjo ir tų metų vasarą jis paliko tėvų namus. Kad išsilaikyti, S. Frankas mokė privačiai ir įvairiose Paryžiaus mokyklose. Dėl nesėkmių jo sveikata buvo suprastėjusi. 1847 m. jis pradėjo dirbti vargonininku Loreto Dievo Motinos bažnyčioje (Notre Dame de Lorette).
Per visą savo likusį gyvenimą S. Frankas daugiausiai leido laiką savo žmonos Felicitės Demiuso (Félicité Saillot Desmousseaux) namuose. Jos tėvai buvo Prancūzų teatro (Comédie-Française) aktoriai. S. Franko tėvas buvo prieš jo vestuves, tačiau su motina visgi pasirodė 1848 m. įvykusiose vestuvėse. Povestuviniu laikotarpiu S. Frankas sukūrė simfoninę poemą „Ce qu’on entend sur la montagne“ ir neišleistą operą „Le valet de ferme“. Po to sekė apie 10 metų laikotarpis, per kurį S. Frankas nesukūrė nieko. 1851 m. jis tapo Šv Jono ir Pranciškaus bažnyčios Marė priemiestyje vargonininku. Joje buvo pastatyti nauji A. Kavajė-Kol (Cavaillé-Coll) vargonai, jo firmai S. Frankas po to atlikinėjo instrumentų demonstravimą. Naujas S. Franko karjeros etapas prasidėjo, kai 1858 m. jis buvo pasamdytas naujai pastatytos Šv. Klotildos bazilikos vargonininku. Jis 1859 m. bazilikoje inauguravo vienus iš garsiausių A. Kavajė-Kol pagamintų vargonų. Per sekančius dvejus metus S. Frankas sukūrė „Šešis kūrinius“ improvizacijų vargonams, kurie jį išgarsino. Francas Listas, S. Franko draugas, paskelbė juos vertais vietos šalia J. S. Bacho kūrinių. Per sekančius 10 metų visgi S. Frankas nebuvo paskatintas intensyviau rašyti muzikos − iš šio laikotarpio išliko keletas smulkių kūrinių vargonams, publikuotų po kompozitoriaus mirties. Jo mokytojo autoritetas augo, tarp jo mokinių buvo Anri Diuparkas, kuris su mokytojo muzika supažindino Aleksį de Kastijoną, tapusį Nacionalinės muzikos draugijos sekretoriumi. Pirmajame draugijos koncerte 1871 m. buvo atlikti pirmieji du S. Franko opusai ir vėliau draugijos koncertuose įvyko daugelio kitų jo kūrinių premjeros. Oratorijos „Ruth“ atlikimas sulaukė sėkmės. S. Frankas tapo žinomu kompozitoriumi, 1872 m. jam buvo pasiūlytas ir jis užėmė vargonų klasės profesoriaus postą Paryžiaus konservatorijoje. Dėl posto S. Frankas priėmė Prancūzijos pilietybę. 1872 m. S. Frankas parašė oratorijos „Išpirkimas“ (Rédemption) pirmąją versiją, kurioje, pasak jo mokinio Vensano d'Endžio, jis pirmą kartą panaudojo „tonalinės architektūros“ principus. Šios oratorijos atlikimas 1873 m. patyrė visišką nesėkmę ir S. Frankui teko ją revizuoti. Jis pradėjo intensyviai rašyti muziką savo brandžiuoju stiliumi iki mirties 1890 metais. Vėlyvaisiais metais S. Frankas sukūrė pačius geriausius savo kūrinius, tarp kurių: S. Frankas taip pat sukūrė reikšmingų kūrinių vargonams ir laikomas reikšmingiausiu vargonų muzikos kūrėju nuo J. S. Bacho (1685−1750) laikų. 1885 m. S. Frankas apdovanotas Garbės legiono ordinu, 1886 m. išrinktas Nacionalinės muzikos draugijos prezidentu, kas iššaukė konfliktus tarp jo šalininkų ir senstančio K. Sen Sanso. Sezaras Frankas pasižymėjo minkštu, nesavanaudišku charakteriu, gyveno beveik asketiškai. Jis mirė 1890 m. lapkričio 8 d. persišaldymui išsivysčius į pleuritą. Palaidotas Paryžiaus Monparnaso kapinėse.
Rytdienos šešėliuose
Knyga išleista 1936 metais, ypač neramiu metu, kai pasaulį purtė nesutarimai. Autoriaus tekste jaučiamos abejonės dėl socialinės santvarkos, ateities baimė, civilizacijos nuosmukio ir susinaikinimo nuojauta. Europoje tuo metu buvo ryškūs Pirmojo pasaulinio karo padariniai. Žemyne dominavo modernizmas, ideologiniai režimai – nacionalsocializmas, fašizmas ir komunizmas. Johan Huizinga matė, kad mokslas vystosi labai sparčiai, tačiau nesilaikant etikos ir neigiant svarbiausias asmenines vertybes. Autorius knygoje „Rytdienos šešėliuose“ aptaria susidūrimą su savo laikų nerimu, meno ir kultūros nykimu ir vis augančia dvasine apatija. Mažėjanti kritinio sprendimo galia ir iškreipta mokslo paskirtis rodė rimtą kultūros krizę.
„Rytdienos šešėliuose“ Vakarų civilizaciją Johanas Huizinga vaizdavo niūriai, tačiau neatsisakė vilties, kad padėtis gali pasikeisti. Veikale mokslininkas teigė, jog nereikia idealizuoti praeities ir bandyti atkurti senąją tvarką, nes žmonija toliau sparčiai vystosi. Kaip krizės sprendimą Huizinga akcentavo kritinį protą, tikrąsias vertybes. Teigė, kad visuomenė negali sukurti aukštosios kultūros, nesinaudodama gailestingumo vertybe.
GNB
GNB, Gnb arba gnb be taškų arba su taškais gali reikšti:
Lichtenšteino futbolo varžybos 2020–2021 m.
Lichtenšteino futbolo varžybos 2020–2021 m.
In Search of Truth
In Search of Truth – trečiasis Švedijos progresyviojo power metalo muzikos grupės Evergrey studijinis albumas.
GUY
GUY, Guy arba guy be taškų arba su taškais gali reikšti:
GUY
CERT-LT
Lietuvos Respublikos Ryšių reguliavimo tarnybos Tinklų ir informacijos saugumo departamento Saugumo incidentų tyrimo skyrius, arba CERT-LT (, 'Reagavimo į kompiuterinio saugumo incidentus grupė') – Ryšių reguliavimo tarnybos (RRT) padalinys, kuriam pavesta tirti elektroninių ryšių tinklų ir informacijos saugumo incidentus, koordinuoti veiksmus stabdant incidentų plitimą ir vykdyti incidentų prevenciją.
RRT padalinys – Saugumo incidentų tyrimų skyrius (CERT-LT) – įsikūręs Vilniuje, Mortos g. 14. 2017 m. duomenimis, skyriuje dirbo 7 darbuotojai: vedėjas, patarėjas, 3 vyriausieji specialistai ir 2 specialistai.
Veikla
CERT-LT savo veiklą pradėjo 2006 m. Šis RRT padalinys atlieka elektroninių ryšių tinklų ir informacijos saugumo incidentų tyrimus, veiksmų koordinavimą sprendžiant incidentus, rengia rekomendacijas apie grėsmes, organizuoja seminarus, apdoroja pranešimus apie incidentus, gautus iš Lietuvos elektroninių ryšių paslaugų teikėjų, užsienio CERT tarnybų, vykdančių tarptautinius incidentų tyrimus, iš Lietuvos interneto naudotojų.
CERT-LT platina informaciją apie grėsmes internete, įspėjimus apie kibernetinius incidentus bei trumpas kibernetinio saugumo naujienas ne tik savo svetainėje, bet ir socialiniame tinkle „Twitter“. Priima naudotojų pranešimus apie incidentus savo tinklalapyje pateiktoje specialioje formoje, elektroniniu laišku arba skambinant telefonu. Teikiamos rekomendacijos, skirtos valstybės ir savivaldybių institucijoms, tačiau jas gali naudoti ir įmonės bei fiziniai asmenys. Naudotojai gali pasitikrinti, ar jų kompiuteris nėra įtrauktas į botneto veiklą, ar kompiuterio interneto protokolo (IP) adresas nėra užfiksuotas CERT-LT duomenų bazėje kaip dalyvaujantis kenkimo veikloje, patikrinti įrenginį dėl SSDP, OpenResolver, NTP, SNMP, CharGen saugumo spragų.
Pasak CERT-LT teikiamos informacijos, 2017 m. Lietuvoje:
Partneriai
Kitose šalyse veikia nacionalinės CERT grupės: CERT-EE, CERT Polska, US-CERT ir kt.
Kauno skersgatvis
Kauno skersgatvis (rus. Ковенский переулок) – skersgatvis Sankt Peterburgo centre.
Skersgatvio pavadinimas duotas Kauno tvirtovės garbei. Skersgatvyje stovi Švč. Lurdo Dievo Motinos bažnyčia.
Mindaugas Karbauskis
miniatiūra|250px|right|M. Karbauskis, 2012 m.
Mindaugas Karbauskis (g. 1972 m. sausio 28 d. Naisiai, Šiaulių rajonas) – lietuvių teatro režisierius, kūręs Maskvoje. Brolis – Ramūnas Karbauskis.
Biografija
Baigė Lietuvos muzikos ir teatro akademijos teatro meno fakultetą. 2001 m. baigė Rusijos teatro meno akademijos (РАТИ) režisūros fakultetą (P. Fomenkos studiją).
Sukūrė virš dešimties spektaklių įvairiuose Maskvos teatruose: O.Tabakovo teatre-studijoje, A. Čechovo dailės teatre, P. Fomenkos teatre-studijoje ir kt.
Laikomas vienu įdomiausių Maskvos teatrų režisierių, apdovanotas įvairiomis teatro premijomis:
2009–2011 m. M. Karbauskis dirbo Rusijos akademiniame jaunimo teatre. 2011–2022 m. Maskvos akademinio Majakovskio teatro meno vadovas.
José Hernández
Chosė Rafaelis Hernandesas i Pueiredonas (José Rafael Hernández y Pueyrredón; 1834 m. lapkričio 10 d. – 1886 m. spalio 21 d.) – Argentinos poetas, rašytojas, žurnalistas, kovotojas.
Biografija
Gimė iš Ispanijos kilusių žemvaldžių Pueiredonų šeimoje netoli Buenos Airių. 1841–1845 m. mokėsi San Telmo licėjuje. Tačiau vėliau turėjo sveikatos bėdų, dėl ko gydytojas patarė vaikui pakeisti klimatą, tad Chosė Hernandesas kartu su tėvu, prižiūrėjusiu ūkius, patraukė į pampas, kur susipažino su gaučais.
Chosė Hernandesas rašė straipsnius į įvairius žurnalus ir leidinius (La Reforma Pacífica, El Nacional argentino, El Litoral, El Argentino, El Eco de Corrientes, La Capital de Rosario), vėliau įsteigė laikraštį El Río de la Plata. Pasisakė prieš Domingo Sarmiento vykdytą modernizaciją ir centralizaciją, palaikė Buenos Airių provincijos autonomiją ir gyvulininkyste paremtą gyvenimo būdą, tačiau prieštaravo į autonomistui generolui Chuanui Manueliui de Rosasui, kurį laikė despotu.
Kūryba
Žymiausias Chosė Hernandeso kūrinys – epinė realistinė poema „Gaučas Martinas Fjeras“ (El Gaucho Martín Fierro, 1872 m., 1879 m. išleido tęsinį „Martino Fjero sugrįžimas“ La vuelta de Martín Fierro). Jo kūryba laikoma gaučų ir visos Argentinos literatūros šedevru. Savo poemoje jis aprašo nykstantį gaučų gyvenimo būdą ir indėnų naikinimą. Gausu gaučų tautosakos, būdingi ryškūs buities vaizdai.
Taip pat parašė didaktinių, politinių ir biografinių kūrinių.
HTI
HTI, Hti arba hti be taškų arba su taškais gali reikšti:
Vištinė žąsis
Vištinė žąsis – tai sena ir vienintelė išlikusi lietuviška naminių žąsų (Anser anser domesticus) veislė.
Istorija
Tarybiniais metais Lietuvoje išplitus pramoninei paukštininkystei, vietinės veislės žąsys buvo atsidūrusios ties išnykimo riba. Hibridinių žąsų dar buvo galima rasti, o grynaveislių – jau ne. Veislės atkūrimu buvo susirūpinta atkūrus šalies nepriklausomybę. Tad jų buvo ieškoma Pamaskvės genofondinėje fermoje, iš kur buvo atsivežta 100 kiaušinių. Tad Lietuvos vištinės žąsys į Lietuvą iš Rusijos buvo sugrąžintos apie 1990 metus. Išsiperinus žąsiukus, buvo pradėtas vištinių žąsų veislės atkūrimas.
Matmenys
Vištinės žąsys lyginant su kitomis naminių žąsų veislėmis yra vidutinio svorio. Jų patinai sveria 5,2 kg (didžiausias iki 7–8 kg), patelės – 4,6 kg (iki 5–6 kg).
Išvaizda
Vištinių žąsų galva vidutinio dydžio, akys mėlynos, snapas neilgas, tiesus, oranžinės spalvos. Kaklas ilgas, gražiai išlenktas. Liemuo vidutinio ilgio, platus, horizontalus. Nugara plati, krūtinė gili, apvali, vidutinio pločio. Pilvas nemažas, su viena ar dviem odos klostėmis papilvėje. Uodega neilga, nelabai tankiai apaugusi plunksnomis. Kojos vidutinio ilgio, plačiai išžergtos, oranžinės spalvos. Patinų plunksnos dažniausiai baltos, patelių – baltos. Taip pat pasitaiko pilkų ir margų vištinių žąsų.
Veisimasis
Vištinės žąsys, kaip ir kitos naminių žąsų veislės bei jų laukiniai protėviai pilkosios žąsys, yra monogamės – prisirišę prie vieno priešingos lyties partnerio. Būna, kad vieną žąsytę myli trys patinai, arba atvirkščiai, vienas žąsinas bičiuliaujasi iš karto su trimis draugėmis. „Vienas patinas per klaidą išvežtos žąsies ieškojo visą žiemą. Būdavo išleidi žąsis į lauką, o jis puola prie daržinės, tikėdamasis ją ten surasti“, – prisimena vieną žąsų ištikimybės istoriją lietuviškų vištinių žąsų buvusi augintoja Emilija Bielienė.
Vištinėms žąsims, skirtingai nei kitiems vandens paukščiams, apvaisinimo aktui atlikti nebūtinas vandens telkinys ir joms pakanka dubens, kuriame galėtų prieš poravimąsi pasiturkšti.
Jei patelės papildomai lesinamos, jų kiaušiniai sveria 160–180 g, ir vienadienis žąsiukas – 100–120 g. Be papildomų lesalų kiaušiniai svers 70–120 g, o žąsiukai 80–100 g, be to, jie bus silpni ir dalis neišgyvens. Peri 4 savaites. Žąsiukai užauga per 5–6 mėnesius.
Maistas
Naminė žąsis yra žolėdis gyvūnas, kuriam reikia ganytis lauke. Nors žąsys gali lesti tik žolę, kai prasideda kiaušinių dėjimo laikotarpis, joms reikia geresnių lesalų. Auginamos ūkiuose, naminės žąsys maitinamos žirniais, kviečiais, avižomis.
Branda ir amžius
Lytiškai vištinės žąsys subręsta būdamos 310–320 dienų amžiaus, arba kiek daugiau nei 10 mėnesių.
Nauda
Vištinės žąsys priskiriamos universalaus produktyvumo tipui ir tinka pūkų, mėsos ir kepenų gamybai. Jų eksterjeras būdingas mėsai auginamoms naminėms žąsims. Lietuviškų vištinių žąsų svoris yra mažesnis nei kitų naminių žąsų veislių, tad finansiškai mažiau apsimoka jas auginti.
Pūkai
Vištinių žąsų pūkų ir plunksnų išeiga didesnė, taikant dalinį gyvų žąsų ir žąsiukų pešimą.
Kiaušiniai
Dėjimo laikotarpiu – dažniausiai pavasarį, kas 2–3 dienas vištinė žąsis sudeda 20–25 kiaušinių, dėslesnė – iki 40. Jei patelės papildomai lesinamos, jų kiaušiniai sveria 160–180 g, be papildomų lesalų kiaušiniai svers 70–120 g. Kiaušinių dėjimo laikotarpis – 308–315 dienų.
Namines žąsis apsimoka laikyti ne ilgiau kaip penkerius metus, nes vėliau kiaušinius jos jau deda prastai.
Geros ir blogos savybės
Vištinės žąsys gerai auga, nėra piktos, ramaus būdo, mažai triukšmauja ir nors baikščios, bet iškilus pavojui kiaušiniams, šnypščia ir aršiai gina lizdą. Pasak Algirdo Bielinio, vištinės žąsys – nekantrūs sparnuočiai, neturintys stiprių motinystės instinktų ir ant kiaušinių, kol žąsiukai išsiperės, netupi – likus kelioms dienoms pabėga ir tik viena kita žąsis pati išperina žąsiukus
Klepočių geležinkelio stotelė
Klepočių geležinkelio stotelė – stotis Klepočių kaime, prie Vilniaus–Marcinkonių geležinkelio. Stoja priemiestiniai traukiniai iš Vilniaus į Varėną ir Marcinkonis.
Istorija
1862 m. per kaimą buvo nutiestas geležinkelis Vilnius–Gardinas. 1920 m. ir 1923 m. prie kaimo vyko mūšiai dėl Valkininkų–Rūdiškių geležinkelio ruožo. Geležinkelio stotelė minima nuo XX a.
Pailgio geležinkelio stotelė
Pailgio geležinkelio stotelė – stotis Švenčionių rajono savivaldybėje, prie Vilniaus–Turmanto geležinkelio, Pailgio kaime prie šiaurinės Pailgio ežero pakrantės. Tai stotis Bezdonių–Pabradės tarpstotyje netoli Pailgio ežero. Stoja priemiestiniai keleiviniai traukiniai Vilnius–Turmantas.
Vištinė žąsis
Veislės apsauga ir globa
Tai reta lietuviška naminių žąsų veislė. Jų išsaugojimu rūpinasi Lietuvos sveikatos mokslų universiteto Gyvulininkystės institutas. Lietuvos genofondinės vištinės žąsys yra pripažintos unikaliomis ir saugotinomis tarptautiniu mastu. XXI a. antrame dešimtmetyje šalyje vištinės žąsys auginamos pagal Nykstančių Lietuvos senųjų veislių gyvulių ir naminių paukščių išsaugojimo programą, o siekiant išsaugoti nykstančias vietines žemės ūkio gyvulių veisles, jų augintojams ES numato subsidijas.
Pailgio geležinkelio stotelė
Istorija
Geležinkelio stotis Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelio ruože įkurta 1876 m. ir vadinosi Družilių geležinkelio stotis. Stotis buvo į šiaurės rytus nuo Družilių kaimo, ties pietiniu Pailgio ežero pakraščiu (54.9199°N, 25.6544°W), 10 varstų nuo Pabradės GS ir 14 varstų nuo Bezdonių GS.
Vištinė žąsis
Veislės apsauga ir globa
Norint išlaikyti vištinių žąsų grynaveisliškumą, reikia laikyti nemažą jų pulką. Remiantis 2008 m. duomenimis, institute yra 80 genofondinių žąsų pulkas. Kitą didesnį pulką laiko vištinių žąsų augintojai Bieliniai. Po keliolika ar keliasdešimt vištinių žąsų yra ir kituose ūkiuose. Vasarą Lietuvoje būna apie 9 tūkstančius vištinių žąsų.
Pailgio geležinkelio stotelė
Istorija
Po I pasaulinio karo lenkai stotį perkėlė nežymiai į šiaurę, ties vidurine Pailgio ežero dalimi (54.9255°N, 25.6573°W) ir pervadino Parčevo geležinkelio stotis. Užėjus sovietams, stotelė dar pastumta į šiaurę, į dabartinę vietą ties šiauriniu Pailgio ežero pakraščiu ir pavadinta Pailgės stotimi, o 1965 m. – Pailgio stotimi.
Vištinė žąsis
Veislės apsauga ir globa
Anot vištinių žąsų genofondu besirūpinančios Lietuvos nykstančių ūkinių gyvūnų augintojų asociacijos ekspertės ir LSMU VA Gyvulininkystės instituto darbuotojos Rasos Šiukščiuvienės, „kol kas, deja, vyksta giminingas paukščių veisimas. Bet, genetikų nuomone, kuo daugiau ūkių žąsis laikys, tuo dėl skirtingų lesalų, laikymo sąlygų ir kitų aspektų jų giminystė tols“.
Armėnijos futbolo varžybos 2019–2020 m.
Armėnijos futbolo varžybos 2019–2020 m.
Dalyviai
P Pasikeitė komandų pavadinimai.
Nazaras Vyzdrykas
Nazaras Vyzdrykas (g. 1996 m. balandžio 27 d.) – futbolininkas iš Ukrainos, gynėjas.
Karjera
Futbolą pradėjo žaisti gimtinėje. Kitados žaidė „Karpatų“ futbolo klubo jaunimo komandose.
Nuo 2018 m. vasaros rungtyniavo Zirkoje, nuo 2019 m. žaidė PFK Niva Vìnnicâ.
2020 m. persikėlė į Estiją. Atstovavo Pärnu JK, praleido klube 2020 (sezono pabaiga), 2021, 2022 m.
Panevėžio „Ekranas“
2023 m. pradžioje persikėlė į Lietuvą. Rungtyniavo FK Ekranas. 2023 m. kovo 12 d. debiutavo klube rungtynėse prieš Žalgiris B.
Klaipėdos „Neptūnas“
Nuo 2023 m. vasaros atstovavo Klaipėdos „Neptūno“ klubui, kuris tuo metu dalyvavo Pirmoje lygoje.
Debiutavo klube rungtynėse prieš FK Transinvest. Varžovai nugalėjo rezultatu 3:1.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Šklėrių geležinkelio stotelė
Šklėrių geležinkelio stotelė – stotis Šklėrių kaime, prie Vilniaus–Marcinkonių geležinkelio. Stoja priemiestiniai traukiniai iš Vilniaus į Varėną ir Marcinkonis.
Istorija
Stotis įkurta XX a. 1-ojoje pusėje Sklėrių vardu. XX a. pabaigoje pervadinta Šklėrių vardu.
VAT
VAT, Vat arba vat be taškų arba su taškais gali reikšti:
Skineikiai
Istorija
Skineikų vietovė minima 1607 m. Padustėlio dvaro inventoriuje. 1836 m. kaime gimė kunigas Jurgis Pranckūnas-Pranckevičius, kurio tėvus carinė valdžia 1864 m. ištrėmė į Samaros guberniją, o į sodybą atkėlė rusą.
HND
HND, Hnd arba hnd be taškų arba su taškais gali reikšti:
Patandžalis
thumb|200px|Patandžalio, pavaizduoto kaip Adi [[Šeša, skulptūra]]
Skineikiai
Gyventojai
1923 m. buvo 10 ūkių ir 51 gyventojas.
Patandžalis
Patandžalis  – žymus senovės indų autorius, komentatorius, gramatikas. Jo gyvenimo laikotarpis datuojamas tarp I a. pr. m. e. ir II a. m. e. Žymiausias jo veikalas – jogos mokymo sąvadas „Jogasūtra“. Taip pat sukūrė komentarą Paninio gramatikos opus magnum „Aštadhjaji“ – „Mahabhašją“ („didysis komentaras“). Jam taip pat priskiriama keletas medicinos traktatų, iš kurių žymiausias – „Patandžalatantra“.
Fumaro rūgštis
Fumaro rūgštis, HO2CCH=CHCO2H – nesočioji karboksirūgštis, kurios kitas izomeras yra maleino rūgštis. Tai vaisių skonio balti kristaliniai milteliai. Fumaro rūgšties druskų pavadinimas – fumaratai.
Patandžalis
Patandžalio biografija nežinoma, yra tik hagiografijos. Ne visi tyrinėtojai sutaria, kad „Jogasūtros“ ir „Mahabhašjos“ autorius yra tas pats Patandžalis. XI a. autorius Bhodža kalba apie Patandžalį kaip jogos, gramatikos ir medicinos žinovą, o Bhartriharis (~V a.) taip pat mini didį jogos, gramatikos ir medicinos žinovą, bet jo neįvardina. Tamilų šaivų sidhantos tradicijoje Patandžalis laikomas vienu iš 18 sidhų.
Šiuolaikinėje jogoje paplitusi tradicija prieš pradedant praktikas pagarbinti jogos pradininku laikomą Patandžalį.
Fumaro rūgštis
Fumaro rūgštis naudojama kaip maisto priedas rūgštiklis, kurios kodas E297.
Biologija
Nemažai fumaro rūgšties turi žvirbliarūtės (Fumaria officinalis), baravykai (ypač Boletus fomentarius var. pseudo-igniarius), kerpės (pvz., islandinė kerpena (Cetraria islandica)).
Fumarato jonai yra tarpinė medžiaga citrinos rūgšties cikle, kurio metu gaminamas ATP. Cikle fumarato jonai susidaro sukcinato dehidrogenazei oksiduojant sukcinato jonus, o po to veikiami fermento fumarazės jie virsta malato jonais.
Fumarato jonai gaminasi ir amoniaką verčiant šlapalu (šlapalo cikle).
Vaistai
Fumaro rūgšties esteriai kartais naudojami žvynelinei gydyti, kadangi buvo iškelta hipotezė, kad šią ligą sukelia fumaro rūgšties gaminimosi sutrikimas odoje. Pradinė dozė būna 60-105 mg per dieną, po to palaipsniui didinama iki 1290 mg per dieną. Šalutiniai efektai yra inkstų ir virškinimo trakto sutrikimai, odos paraudimas, kuriuos sukelia per didelis fumaratų suvartojimas. Ilgai vartojant fumaratus kartais sumažėja leukocitų kiekis.
Maisto priedas
Pudingų mišiniuose naudojama kaip koaguliantas.
Kita
Fumaro rūgštis naudojama gaminant poliesterio dervas ir polialkoholius, taip pat kaip kandikas dažant.
Sauga
Dalinai degdama fumaro rūgštis sudaro dirginamąją medžiagą maleino rūgšties anhidridą.
Miškinių geležinkelio stotelė
Miškinių geležinkelio stotelė – stotis Miškinių kaime, prie Vilniaus–Marcinkonių geležinkelio viduryje miško. Stoja priemiestiniai traukiniai iš Vilniaus į Varėną ir Marcinkonis.
Dėdė
Dėdė (iš motinos pusės – avynas)  – vyriškos lyties giminaitis, kuris yra tėvo arba motinos brolis, taip pat gali būti ir tetos vyras. Dėdės, su kuriais sieja kraujo ryšys, yra antros eilės giminaičiai. Moteriškas dėdės atitikmuo – teta. Daugelio kalbininkų manymu, žodis dėdė lietuvių kalboje atsirado kaip skolinys iš slavų kalbų. Tuo tarpu Mažojoje Lietuvoje lietuviai naudojo žodį avýnas, kuris yra kilęs iš prūsiško žodžio awis.
Kai kuriose kultūrose priimta, kad vaikai savo pusbrolių bei pusseserių tėvus vadintų dėdėmis ar tetomis. Žodis kartu naudojamas ir kaip pagarbus kreipinys vyresniems giminaičiams, kaimynams, šeimos draugams, pažįstamiems, o kartais ir nepažįstamiems asmenims. Toks termino taikymas laikomas fiktyvia giminyste.
Genetika ir artimumas
Dėdės, su kuriais egzistuoja kraujo ryšys (vieno iš tėvų brolis), savo sūnėnams ir dukterėčioms yra genetiškai artimi 25 %, o pusdėdės, kurie tėvui arba motinai yra netikri broliai, – 12,5 %.
Vertinimai skirtingose kultūrose
Kai kuriose kultūrose itin gajus dėdžių vadinimas priklausomai nuo jo padėties giminės medyje: pavyzdžiui, arabų kultūroje motinos brolis yra vadinamas Khal خال, o moters sesuo – Khalah خالة. Tuo tarpu tėvo brolis vadinamas Amm عم, o tėvo sesuo yra vadinama Ammah عمّة. Turkų kultūroje motinos brolis vadinamas dayi, tėvo brolis amca, o tetos sutuoktinis – enişte.
Kitose – pavyzdžiui, albanų, slavų ar persų – kultūrose tėra vieno termino, apibūdinančio asmens giminystę su savo tėvų vyrišku broliu ir seserimi, ar tėvų uošviu. Vietoj to yra konkretūs terminai, apibūdinantys asmens giminystę su motinos broliu (alb. dajë, prs. daiyee, lenk. wuj) arba asmens giminystę su tėvo broliu (alb. xhajë, prs. amou, lenk. stryj). Analogiška diferenciacija egzistuoja naudojant atskirus terminus, apibūdinančius asmens giminystę su motinos seserimi (alb. teze, prs. khaleh, lenk. ciotka) ir asmens giminystę su tėvo seserimi (alb. hallë, prs. ammeh, lenk. stryjna). Taip pat persų kultūroje terminai, vartojami apibūdinti asmens giminystę su motinos ar tėvo uošviais, aiškiai ir nedviprasmiškai apibūdina tuos santykius, išskiriančius uošvius nuo kraujo giminaičių. Pavyzdžiui, yra konkretus terminas, apibūdinantis asmens giminystę su savo tėvo dėdės sutuoktiniu (t. y. zan-amou, pažodžiui „amou žmona“).
Plikių ežeriukai (kodas 10031791)
Plikių ežeriukai – ežeras Lietuvoje, Šilutės rajone, 11 km į vakarus nuo Šilutės. Tai šiauriausiai telkšantis iš Plikių ežeriukų, kurie yra pelkėje, plytinčioje tarp Krokų Lankos ežero ir Minijos upės. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,19 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 0,1 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę krūmynais. Už 30 m į pietvakarius telkšo kitas Plikių ežeriukas, turintis suteiktą ežero kodą, į pietryčius už 100 m – dar vienas 0,52 ha Plikių ežeriukas. Šiaurėje išteka upelis link Minijos. Į pietus telkšo dar 8 įvairaus dydžio ežerėliai (2 didžiausi: 2,55 ha ir 2,22 ha).
Idflieg
miniatiūra|Vokietijos Imperijos karinių oro pajėgų inspekcijos (Prūsijos žemės padalinio) ženklas Idflieg ( – „Skraidančių pajėgų inspekcija“) – Vokietijos imperijos karinių oro pajėgų inspekcija - karinė žinyba, kuri prižiūrėjo Vokietijos karo aviacijos plėtrą prieš Pirmąjį pasaulinį karą ir jo metu.
Idflieg buvo įkurta 1911 m., kaip Vokietijos imperijos karinės aviacijos pajėgų (vok. Fliegertruppen des deutschen Kaiserreiches), 1916 m. pervadintų Luftstreitkräfte, dalis. Idfielg funkcijos buvo karinio oro laivyno administravimas, oro laivyno plėtros planavimas, techninių specifikacijų sukurti orlaivius rengimas, užsakymų pramonei koordinavimas, Vokietijoje gamintų orlaivių tipų identifikacinių ir šalyje eksploatuotų orlaivių registracijos numerių sistemos sukūrimas.
Šios sistemos pagalba orlaiviai buvo klasifikuojami atsižvelgiant į jų ginkluotę, sparnų tipą, įgulos skaičių ir paskirtį.
Skraidančių pajėgų inspektoriai
miniatiūra|Pulkininkas, vėliau – generolas, Friedrich Wilhelm Magnus Heinrich Walter von Eberhardt, Idflieg vadovas 1913–1914 m. Vokietijos pajėgų vadovas Lietuvos-Sovietų Rusijos konflikte (1918–1919 m)
US Biskra
Istorija
Klubo ištakos siekia 1934 m. 2005–2006 m. sezone rungtyniavo aukščiausioje lygoje, tačiau liko šešiolikti ir po sezono iškrito į žemesnį lygmenį. Vėlesniais metais žaidė Antroje lygoje, buvo iškritę į Trečią lygą. Nuo 2016–2017 m. sezono – Antroje lygoje. 2017–2018 m. sezone rungtyniavo Pirmoje lygoje, tačiau liko keturiolikti ir iškrito į žemesnį divizioną. 2018–2019 m. sezone tapo Antros lygos nugalėtojais ir po sezono pateko į aukščiausią lygą. Nuo 2019–2020 m. sezono rungtyniavo Pirmoje lygoje.
Sudėtis
Atnaujinta: 2022 m. gruodžio 21 d.
HKG
HKG, Hkg arba hkg be taškų arba su taškais gali reikšti:
Stasys Dailydka
Biografija
1970 m. baigė Varėnos vidurinę mokyklą. 1970–1975 m. studijavo VISI Mechanikos technologijos fakultete. 1975–1976 m. Švenčionių autotransporto įmonės eismo saugumo inžinierius, l. e. p. vyr. inžinierius. 1976–1980 m. Pakruojo autotransporto įmonės vadovas. 1980–1987 m. Vievio autotransporto įmonės vadovas. 1987–1992 m. Lietuvos susisiekimo ministro pavaduotojas.
1990–1991 m. studijavo Lietuvos vadybos akademijoje. 1991–1995 m. Lietuvos kelių vežėjų asociacijos „Linava“ prezidentas, Lietuvos pramonininkų konfederacijos viceprezidentas. 1992–1997 m. aviakompanijos „Lietuvos avialinijos“ generalinis direktorius. 1997–2001 m. UAB „Lindra“ konsultantas, UAB „Lindra – gyvybės draudimas“ prezidentas.
2002–2006 m. AB „Lietuvos geležinkeliai“ Keleivių vežimo valdybos viršininkas, 2006-2016 m. generalinis direktorius. 2007–2011 m. VGTU Transporto inžinerijos fakulteto doktorantas, technologijos mokslų daktaras. Nuo 2011 m. VGTU Geležinkelių transporto katedros docentas.
Lietuvos intermodalinio transporto technologinės platformos (LITTP) tarybos pirmininkas, Lietuvos pramonininkų konfederacijos prezidiumo narys, Rytų-Vakarų transporto koridoriaus (East–West Transport Corridor – EWTC) asociacijos tarybos narys, Vilniaus prekybos, pramonės ir amatų rūmų tarybos narys, aktyviai dalyvauja Vilniaus pramonės ir verslo asociacijos, Lietuvos geležinkelių inžinierių sąjungos,  Geležinkelių pramonės įmonių asociacijos „GELPA“ bei mokslinėje-pedagoginėje veikloje, Vilniaus Gedimino technikos universiteto garbės narys, Vilniaus technologijų ir dizaino kolegijos tarybos narys.
Kristupas Jesmanas
Kristupas Jesmanas (? – 1697) – LDK valstybinis veikėjas, Vištyčio seniūnas 1669 metais, Minsko kaštelionas.
Biografija
Lietuvos bajorų Jesmanų giminės atstovas, herbo „Korczak“ savininkas, karaliaus poručikas, Biržų pilies įgulos komendantas, drąsiai gynė tvirtovę nuo švedų. Buvo Vištyčio seniūnas 1669 metais, Minsko kaštelionas.