cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aliante
thumb|right|300px|[[2010 m. konkurso vėliavos fragmentas]] Aliante (ALIANTE) – tarptautinis konkursas dviejų narių 15-19 metų moksleivių komandai. Jo tikslas yra pagerinti moksleivių politologijos, istorijos, geografijos, tarptautinio ir nacionalinio saugumo politikos žinias bei praplėsti turimą informaciją apie Šiaurės Atlanto sutarties organizaciją (NATO).
Konkursas vyksta nuo 2001 m. Pirmasis konkursas įvyko Čekijos Respublikoje. Tuomet jame dalyvavo per 1000 moksleivių. Kiekvienais metais dalyvaujančių šalių ir prisijungiančių dalyvių skaičius auga. 2008 m. konkurse dalyvavo per 5000 moksleivių iš 12 šalių.
Lietuva konkurse dalyvauja nuo 2003 m.
Eiga
Absoliutūs konkurso nugalėtojai yra septynios tarptautinės komandos nugalėjusios finale (28 žmonės). Jos gali laukti prizinės kelionės į vieną iš NATO šalių narių.
Panevėžio Vytauto Žemkalnio gimnazija
Panevėžio Vytauto Žemkalnio gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Panevėžyje, Smėlynės g. 29, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190419981.
Istorija
1905 m. Panevėžyje pradėjo veikti keturklasė Marijos mergaičių mokykla. Ši data – mergaičių vidurinio mokymo ir Panevėžio Vytauto Žemkalnio gimnazijos pradžia. Nuo 1915 m. mergaitės mokėsi lietuviškoje gimnazijoje kartu su vaikinais, bet atskirai skaičiavo abiturientų laidas.
1931 m. balandžio mėn. paskelbtą mergaičių gimnazijos projekto konkursą laimėjo architektas Vytautas Landsbergis-Žemkalnis. 1932 m. spalio mėn. naujoje gimnazijoje buvo švenčiamos įkurtuvės. Antrojo pasaulinio karo metais gimnazijoje įkurta karo ligoninė, todėl gimnazija nuolatinių patalpų neturėjo, dirbo amatų mokykloje Klaipėdos gatvėje, gaisrinės patalpose Ramygalos gatvėje, advokato Č. Petruškevičiaus užmiesčio viloje.
Nuo 2018 m. rugsėjo 1 d. gimnazija pasirinko humanistinės kultūros ugdymą menine veikla kryptį.
Šiandieninė gimnazija yra Nepriklausomos Lietuvos gimnazijos tradicijų tesėja. Ją šiandien garsina tautinių šokių kolektyvas „Kanapėlė“, organizuojamos Salomėjos Nėries gimtadienio šventės, poezijos pavasariai bei aukšti gimnazistų akademiniai ir sportiniai pasiekimai. Mokinių priėmimas į gimnaziją vyksta konkurso būdu.
Barsukynė (Kėdainiai)
thumb|left|240px|Šulinys Barsukynės sodyboje
Kaime išlikusi viena sodyba, nors anksčiau čia buvusios dar dvi. Gyvenamasis pastatas medinis, žemalubis, įrengtas buvusioje pirtyje. Elektros nėra. Sodyboje 2010 m. gyveno 2 gyventojai – lietuvių ir rusų tautybės. Sodyboje yra senovinis, kvadratinis šulinys, auga ilgaamžis uosis. Netoli kaimo yra medžiojamų gyvūnų skerdykla. 2011 m. surašyme kaime gyventojų neužfiksuota.
Istorija
XX a. pr. buvo kaimas Josvainių valsčiuje.
Barguzino kalnagūbris
Barguzino kalnagūbris  – kalnagūbris Rusijoje, Užbaikalėje, Buriatijos teritorijoje. Nusidriekęs 280 km šiaurės rytų–pietvakarių kryptimi lygiagrečiai rytiniam Baikalo ežero krantui. Aukštis – iki 2840 m. Rytuose leidžiasi į Barguzino dubumą, kuri skiria nuo Ikato kalnagūbrio. Kalnai sudaryti iš granito ir kristalinių uolienų.
Vakariniame šlaite auga pušų ir maumedžių bei tamsioji eglių taiga, rytiniame – maumedžių miškai. Yra mineralinių versmių.
Juliškė
Juliškė – kaimas Visagino savivaldybėje, prie Gulbinio ežero.
Istorija
Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Naugarduko vaivadijai (nuo 1926 m. – Vilniaus vaivadijai), Breslaujos apskričiai, Rimšės valsčiui.
1921 m. Lenkijos gyventojų surašymo duomenimis čia gyveno 16 žmonių, visi – lenkai katalikai. Tuo metu kaime buvo 3 namai. 1931 metais namų skaičius liko toks pat, o gyventojų skaičius sumažėjo iki 12.
Mauricijaus kovojantis judėjimas
Mauricijaus kovojantis judėjimas (MMM, ) – Mauricijaus kairiojo centro demokratinio socializmo politinė partija.
Istorija
1995 m. parlamento rinkimuose padėjo Mauricijaus kovojančių socialistų judėjimas (MSM), bet koalicija tik laimėjo 25 vietas parlamente. 2000 m. rinkimuose vėl dalyvavo kartu su MSM ir gavo 58 iš 70 parlamento vietų bei sudarė vyriausybę, kuriai vadovavo partijos lyderis Polis Berenžeris. 2003 m. koalicijoje su Mauricijaus kovojančių socialistų judėjimu, pastarojo lyderis Anerudas Jugnotas buvo išrinktas Mauricijaus prezidentu.
Struktūra
Veikia Jaunimo sparnas ir Moterų organizacija.
Socialistų Internacionalo konsultacinis narys nuo 1996 m. rugsėjo 9 d., tikrasis narys nuo 2003 m. spalio 27 d.
Raktų Rūmų spikeris
Raktų Rūmų spikeris  – vyriausias Raktų Rūmų (žemutiniai Meno salos parlamento Tinvaldo rūmai) pareigūnas. Spikerį išsirenka Raktų Rūmų nariai iš savo tarpo pirmo posėdžio po rinkimų metu.
Spikeris atsakingas už Raktų Rūmų procedūrų laikymąsi, už reglamento interpretavimą. Jis tvarko Rūmų reikalus ir rengia Rūmų darbotvarkę kiekvienam posėdžiui.
Spikeris yra nešališkas Rūmų narys, jis balsuoja tik tais atvejais, kai balsuojant balsai pasidalija po lygiai.
Visi spikeriai nuo 1750 iki 1898 m. buvo arba kilę iš Moore ar Taubman giminių arba tapę jų nariais per santuoką. Iki 1866 m. Raktų Rūmų nariai buvo nerenkami.
Dabartinis Raktų Rūmų spikeris yra Juan Watterson, išrinktas 2016 m.
Iki Raktų Rūmų rinkimų 1867 m. buvo priimta, kad spikerio pareigos yra iki gyvos galvos. Todėl Edward Moore Gawne, kuris atsistatydino 1867 m., buvo pirmasis spikeris, kuris nemirė eidamas šias pareigas. Po jo visi spikeriai mirė eidami pareigas, nors buvo galimi kiti variantai – atsistatydinti ar būti neišrinktam. 1990 m. spikeris Charles Kerruish atsistatydino. Nuo tada nė vienas spikeris šias pareigas eidamas nemirė.
Juozas Baltrušaitis (1929)
Juozas Baltrušaitis (g. 1929 m. vasario 1 d. Varvaliai, Kelmės valsčius) – Lietuvos inžinierius mechanikas, technologijos mokslų daktaras.
Biografija
1962 m. baigė Kauno politechnikos institutą, 1967 m. technikos mokslų kandidatas.
1965–1991 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, 1974–1985 m. Darbo apsaugos katedros vedėjas; nuo 1979 m. docentas.
Mokslinė veikla
Svarbiausi darbai iš vielos pratempimo proceso dinaminių reiškinių analizės. 47 išradimų iš virpesių slopinimo ir kontrolės autorius.
Like Me
„Like Me“ yra pirmasis singlas iš amerikiečių Pop/R&B merginų grupės „Girlicious“ debiutinio albumo „Girlicious“. Daina pirmiausiai buvo išleista 2008 m. balandžio 22 d. iTunes internetinėje parduotuvėje dar prieš paskelbiant realybės šou „Pussycat Dolls Present: Girlicious“ finalą, ir taip daugelis sužinojo, kas laimėjo.
Istorija
Dar neišleidžiant kompaktinės plokštelės ar dainai nepasirodžius radijuje, singlas sugebėjo debiutuoti antroje topo Bubbling Under Hot 100 Singles pozicijoje ir septintoje vietoje Pop 100 tope. 2008 m. gegužės 1 d. „Like Me“ debiutavo gan sėkmingai ketvirtoje pozicijoje Canadian Hot 100 tope, netrukus daina pasiekė aukščiausiąją vieta Kanados tope. Grupės antrasis singlas „Stupid S***“ debiutavo dvidešimtoje pozicijoje.
Vaizdo klipas
thumb|200px|left|„[[Girlicious“ vazido klipe.]]
Vazido klipo „Like Me“ režisierius yra Steven Antin. Klipo premjera įvyko po realybės šou finalo. Klipe „Girlicious“ pasirodo bokso ringe, kur ima šokti. Taip pat klipe pasirodo dainos prodiuseris Jazze Pha.
„Like Me“ 2008 m. balandžio 23 d. debiutavo „Yahoo“ svetainėje.
Videoklipas laimėjo apdovanojimą „MuchMusic“ apdovanojimuose, kategorijoje „Žiūrimiausias vaizdo klipas“.
Versijos
Yra dvi dainos versijos; iTunes versija, kuri nuo antrosios albumo versijos skiriasi keliais dainos žodžiais ir gyvo garso pasirodymo versija, kurioje grupė dainos viduryje ima šokti.
Kai Tiffanie Anderson paliko grupę, Chrystina perėmė jos dainos partijas. .
Stupid Shit
„Stupid Shit“ yra antrasis singlas iš amerikiečių Pop/R&B merginų grupės „Girlicious“ debiutinio albumo „Girlicious“. Daina buvo išleista 2008 m. balandžio 23 d. internetinėje parduotuvėje iTunes, iškart po grupės realybės šou finalo.
Istorija
2008 m. gegužės 1 d. „Stupid Shit“ debiutavo topo Canadian Hot 100 #20 pozicijoje. „Stupid Shit“ buvo išleistas kartu su EP „Like Me / Stupid S***“ir pasiekė Kanados topus, tačiau nepateko į JAV topą Billboard 200.
Vaizdo klipas
thumb|left|200px|Ištrauka iš singlo.
„Stupid Shit“ vaizdo klipas buvo režisuotas grupės įkūrėjos Robin Antin ir grupės choreografo Mikey Minden. Klipe grupė apsirengusi mokyklos uniformomis. Klipe taip pat pasirodo merginos iš grupės „The Paradiso Girls“ ir „Vegas Dolls“. Taip pat „Girlicious“ narės Natalie Mejia sesuo pasirodo šiame videoklipe. „MuchMusic“ laidoje klipas debiutavo #29, o vėliau pasiekė #1 vietą.
„Stupid Shit“ 2008 m. balandžio 23 d. debiutavo „Yahoo“ svetainėje.
Versijos
Videoklipe dainoje „Stupid Shit“, atlikėjos sako „Shh“ ne „Shit“, nes negalima sakyti šio žodžio televizijoje. Kaip ir Like Me klipe, „Girlicious“ videoklipe atlikėjos atlieka šokio partiją po Chrystina Sayers partijos.
Kai Tiffanie paliko grupę, merginų vardai dainoje „Nic, Nat, Tiff, Chrys“ pakeisti „Nic, Nat, Chrys, Yeah“ ir Tiffanie partija atliekama likusių narių. .
Didėja (Suviekas)
Didėja – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės rytus nuo Suvieko, prie Lukštos upelio, šalia Latvijos sienos. Praeina keliukas Raudinė–Dagiliai.
Parovėjos seniūnija
Parovėjos seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Biržų rajono savivaldybės šiaurinės dalies rytuose.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. vasario 27 d. įsteigtos 7 seniūnaitijos:
2009 m. spalio 26 d. jos performuotos į 5 seniūnaitijas (Liesiškio seniūnaitija prijungta prie Drąseikių, o Ubiškių – prie Parovėjos seniūnaitijos):
Borisas Šreiberis
Biografija
1921 m. baigė Rostovo filharmonijos dramos mokyklą, 1926 m. – B. Čaikovskio vardo kino meno mokyklą. 1920–1921 m. buvo aktorius Rostovo A. Lunačarskio dramos teatre, vėliau – kino studijos „Sovkino“ aktorius, scenaristas. 1929-1941 m. buvo režisierius Leningrado kino fabrike „Belgoskino“. Dalyvavo Antrajame pasauliniame kare. 1945–1948 m. dirbo kino studijos „Lenfilm“ režisieriumi.
1948–1957 m. dirbo Lietuvos kino studijoje. Režisavo kino filmus „Tiltas“ (1956 m.), „Kai susilieja upės“ (1961 m.), buvo filmo „Julius Janonis“ (1959 m.) meno vadovas.
Nuo 1957 m. dirbo kino studijoje „Belarusfilm“.
Reikšmė (lingvistika)
Reikšmė – semantikoje ir semiotikoje – tam tikro žodžio ar kito ženklo nešama informacija, žyminti konkretų ir apibrėžtą (žymimąjį) objektą ar veiksmą, bet ne abstrakčią (bendrine) ženklo prasmę. Kitaip tariant, konkretus objektas ar veiksmas, kurį žymi tam tikras žodis. Pavyzdžiui, kontekstualinė žodžio „bebras“ reikšmė atitiks konkretų (vieną) bebrą, tačiau paties žodžio prasmė reikš bebrus bendrai.
Nuga
thumb|right|250px|Rudoji nuga Nuga  – konditerijos gaminys, tradiciškai gaminamas iš cukraus arba medaus, kiaušinių baltymų ir kepintų riešutų (migdolų, graikiškų ar lazdyno, bet ne arachiso). Nugos konsistencija, priklausomai nuo sudėties, gali būti nuo minkštos iki kietos. Skirtingam skoniui ir aromatui suteikti naudojamos citrinų žievelės, cinamonas, vanilė, džiovinti vaisiai, cukatai, šokoladas.
Rūšys
Išskiriamos dvi pagrindinės nugos rūšys – baltoji ir rudoji. Baltoji nuga gaminama iš kiaušinių baltymų ir yra minkšta. Rudoji nuga gaminama karamelizuoto cukraus pagrindu ir yra kietesnė, kartas net traški.
Kilmė
Nugos kilmė nėra visiškai išaiškinta, bet manoma, kad dabartinio pavidalo nuga atsirado Pietų Europos šalyse, maždaug XV a., kur iki šiol yra vienas iš Kalėdų šventės atributų. Taip pat tikėtina, kad ji buvo atvežta iš Artimųjų Rytų. Gal būti, kad nugos tėvynė yra Persija – nugos rūšys labai populiarios dabartiniame Irane. Pavadinimas „nuga“ kilęs iš lotyniško žodžio nux – riešutas. Tradicinė nuga gaminama Ispanijoje (kur ji vadinama „turrón“), Italijoje (Kremonos mieste), Prancūzijoje (Montelimaro mieste) ir Belgijoje. JAV, nuga vadinamas vienas iš šokoladinių batonėlių (tokių kaip „Mars“, „Nuts“) ingredientų, kuris visiškai skiriasi nuo tradicinio recepto. Dažniausiai į sudėtį patenka kukurūzų sirupas, želatina ir arachisai. Nuga gali būti naudojama įvairiuose receptuose.
Antanina Tamašauskaitė
Antanina Tamašauskaitė (1814 m. Raseiniuose, Rusijos imperija – 1883 m. Plocke, Lenkijos Kongreso karalystė ) – 1831 m. sukilimo ir 1863 m. sukilimo dalyvė.
Biografija
Gimė 1814 m. Raseiniuose, bajorų šeimoje. Mokėsi Kražių benediktinių vienuolyne. Prasidėjus 1831 m. būdama 16 metų prisijungė prie sukilėlių, išmoko jodinėti ir valdyti ginklą. 1831 m. priklausė Antano Gelgaudo būriui ir kovėsi su rusais prie Mankūnų, mūšyje pasižymėjo narsa ir drąsa. Buvo Emilijos Pliaterytės adjutantė. Vėliau kovojo mūšiuose prie Šiaulių ir Pavandenės. Po mūšių suteiktas poporučiko laipsnis. 1831 m. liepą pasitraukė į Rytų Prūsiją. Iš Prūsijos persikėlė į Belgiją, o iš ten 1837 m. į Ruaną. Emigracijoje ištekėjo už Wierzbickio. Carui paskelbus amnestiją 1857 m. grįžo į Lenkiją, kur apsigyveno Plocke. 1863 m. sukilimo metu rūpinosi sužeistais sukilėliais. Mirė 1883 m. Plocke.
Tujuhunas
Tujuhunas, dar žinomas kaip Togonas arba Adža  – nomadų sianbų sukurta valstybė, Tibeto plynaukštėje egzistavusi III-VII a. Valstybės branduolys buvo Aukštutinė Mongolija (dab. Činghajaus provincijos šiaurė), tačiau didžiausios ekspansijos laikais ji valdė Amdo, Hesi koridoriaus, Tarimo baseino regionus.
Manoma, kad sianbai kalbėjo mongolų kalbai gimininga kalba, tačiau kadangi ji neturėjo rašto, ši hiptezė galutinai nėra įrodyta. Kinų istoriografijoje valstybė priskiriama Šešiolikos karalysčių laikotarpiui, tačiau į tradicinį karalysčių sąrašą neįtraukiama.
Istorija
234 m. Žoužanų kaganatas sunaikino sianbų konfederaciją, kuri iki tol kontroliavo Mongolijos stepę. Atskiros sianbų gentys ryžosi migruoti į pietus, dėl ko prasidėjo didysis tautų kraustymasis Rytų Azijoje. Vienas iš įtakingiausių sianbų klanų buvo mužongai, kurių gyvenamos vietos buvo Liaodongas Mandžiūrijoje. Vienas iš mužongų diduomenės atstovų Mužong Tujuhunas subūręs dalį savo klano atstovų, juos išvedė į vakarus. Čia jie perkopė kalnus ir pasiekė Aukštutinės Mongolijos stepes, kur įsitvirtino vietos gyventojų čiangų tarpe. Beje, Mužong Tujuhunas kinų istoriografijoje yra pirmasis kagano titulu vadinamas valdovas.
317 m. Tujuhunui mirus, jo įpėdinis perėmė valdžią ir visą gentinę konfederaciją pavadino tėvo vardu, t. y. Tujuhunu. Ši valstybė dalyvavo gentiniuose judėjimuose Kinijoje, puldinėjo Tarimo baseino ir Hesi koridoriaus valstybes, čiangų gentis Tibeto plynaukštėje. Sostine tapo Fuči (伏俟 Fuqi) gyvenvietė į vakarus nuo Kukunoro ežero.
V a. Tujuhuno valstybė užmezgė santykius su Šiaurės Vei ir Liu Song, iš kur siekė perimti kultūrą. 444 m. valdovui Mulijanui pavyko užimti Hotano karalystę ir perimti kontrolę pietiniuose Šilko kelio miestuose. Tai leido vystyti šalies prekybą ir kultūrą. Iš Vidurinės Azijos palengva skynėsi kelią budizmas. Valstybė garsėjo savo geros kokybės arkliais, vario ir geležies ištekliais.
Kinijos imperatorius Sui Vendi siekė kontrolės Šilko kelio prekyboje, todėl 581 m. užpuolė Tujuhuną ir sutriuškino jo armiją ir pavertė jį marionetine valstybe. Vėlesniems Sui ir Tangų valdovams teko ne kartą tramdyti šį kraštą.
Tuo pačiu metu pietuose išaugo Tibeto imperija, kuri siekė kontroliuoti visą Tibeto plynaukštę. Tibeto armijos ne kartą puldinėjo Tujuhuną. 663 m. valstybės armija buvo sutriuškinta ir ji prijungta prie Tibeto. Tangų imperatorius Gaodzongas bandė susigrąžinti prarastą kontrolę ir 670 m. pradėjo karą su Tibetu, tačiau patyrė pralaimėjimą ir buvo priverstas atsisakyti savo ambicijų.
Po valstybės sunaikinimo daug tujuhunų diduomenės pabėgo į Kiniją, ir jų palikuonys tapatybę išlaikė iki X a. Vėliau jie įsiliejo į hanių tautą, ir jų minėjimas nutrūksta. Tibeto plynaukštėje likę gyventi tujuhunų palikuonys perėmė tibetietiškus papročius ir religija, o jų palikuonys vadinami monguorais.
Valdovai
Tikslus valdovų titulas nėra žinomas, tačiau tikėtina, kad jie buvo tituluojami kaganais. Visi valdovai priklausė Mužongų klanui. Visi valdovų vardai yra žinomi tik per kinų kalbą.
Panevėžio Juozo Balčikonio gimnazija
Panevėžio Juozo Balčikonio gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Panevėžyje, Respublikos g. 47, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190419796.
Pijorų mokykla (1727)
thumb|278x278px|Dokumentas, liudijantis apie 1727 m. liepos 15 – ąją įkurtą pijorų vienuolių mokyklą Panevėžyje. 1727 m. į Panevėžį atvykę vienuoliai pijorai atidarė pirmąją Panevėžyje aukštesnę mokyklą (kolegiją). Pijorų mokykla, veikusi 1727–1832 m. buvo įsikūrusi dabartinės Nepriklausomybės aikštės šiaurinėje dalyje.
Buvo mokoma lenkų, lotynų, rusų kalbomis. Mokiniai aktyviai dalyvavo 1823–1824 m. ir 1831 m. anticariniuose judėjimuose. Ją baigė architektas Laurynas Stuoka-Gucevičius, inžinierius Stanislovas Kerbedis ir kt.
Bajorų mokykla (1840)
Vietoje uždarytos pijorų kolegijos, atidaroma bajorų mokykla, gimnazija, veikusi 1841–1865 m. Ji dirbo naujuose jai statytuose rūmuose (dab. Klaipėdos g. 3), kurie po mokyklos uždarymo atiteko rusiškai Mokytojų seminarijai. Mokytojai ir mokiniai aktyviai dalyvavo 1863 m. sukilime, po kurio mokykla ir buvo uždaryta.
Realinė mokykla (1882)
Trečiasis gimnazijos istorijos etapas – Realinė mokykla, veikusi 1882–1915 m., nuo 1884 m. ji dirbo jai pastatytuose naujuose rūmuose (dabar juose įsikūrusi J. Balčikonio gimnazija). Nepaisant aršios rusinimo politikos, čia budo ir brendo nacionalinis sąjūdis, kūrėsi pirmosios lietuviškos mokinių organizacijos, pasirodė pirmieji lietuviški laikraštėliai, 1906–1908 m. pirmą kartą mokyklos istorijoje Jonas Jablonskis dėstė lietuvių kalbą. thumb|278x278px|Dokumentai, įrodantys, kad 1915 – ųjų spalio 1 dieną būtent Panevėžyje buvo įsteigta pirmoji lietuviška gimnazija Lietuvos švietimo istorijoje.
Gimnazija (1915)
Pirmoji Lietuvos švietimo istorijoje lietuviška gimnazija atidaryta 1915 m. spalio 1 d. Už savarankiškumą, iniciatyvumą, aukštą mokymo lygį buvo vadinama „Panevėžio respublika“. Jos vadovai ir pedagogai kūrė tautinės mokyklos tradicijas, formavo palankią ugdymo atmosferą. Svarų vaidmenį patriotiniam ugdymui suvaidino moksleiviškos organizacijos „Meno kuopa“, ateitininkai, aušrininkai, skautai, šauliai.
Vidurinė mokykla
Antrasis pasaulinis karas, nacių ir sovietų okupacijos uždėjo savo antspaudą, paliko gilius randus mokytojų ir mokinių širdyse bei ilgus sąrašus žuvusiųjų Gulage ir kovose su okupantais, patekusiųjų į Rytų ir Vakarų tremtį. Bet ir tais metais mokykla dirbo, pagal galimybes tęsdama prieškario gero darbo tradicijas, kurdama naujas.
Darbščiųjų ir pareigingų mokytojų dėka į Nepriklausomą Lietuvą mokykla atėjo nepraradusi gero vardo ir veido, išsaugojusi gerąją gimnazijos dvasią. Nemaža mokinių dalyvavo antisovietinio pasipriešinimo judėjime. Ir sovietmečiu mokykla išleido daug auklėtinių, garsinančių jos vardą. 1970 m. kovo 12 d. mokykla pavadinta jos direktoriaus, kalbininko akademiko Juozo Balčikonio vardu.
Juozo Balčikonio gimnazija (1992)
1989 m. sustiprinto matematikos dėstymo bazėje pradėta kurti gimnazija. 1990 m. rugsėjo 1 d. į tiksliųjų ir humanitarinio profilio klases po konkursinių egzaminų buvo priimti pirmieji mokiniai. Švietimo ir Mokslo ministerijos 1992 m. gegužės 27 d. įsakymu Nr. 34 nuo 1992 m. rugsėjo 1 d. suteiktas gimnazijos statusas. Tai pirmoji vidurinė mokykla Lietuvoje, kuriai po Nepriklausomybės atkūrimo pripažintas gimnazijos statusas. Tiksliųjų, humanitarinio ir gamtos mokslų profilio klasėse sudarytos sąlygos profilinius dalykus mokytis aukštesniu lygiu, puoselėjamos moksleivių dvasinės, fizinės ir psichinės galios, mokoma savarankiškai ir kūrybiškai dirbti, ruoštis studijoms aukštosiose mokyklose. 1993 m. išleista pirmoji gimnazistų laida.
Mokytojai
Po 1945 m.: J. Janulionis, S. Bortkevičius, J. Budzilaitė, A. Daugaravičius, K. Truncė, J. Bulzgys, Ona Maksimaitienė, A. Rusinienė, E. Gabulaitė, B. Puodžiukaitis ir kt.
Mokiniai
Bajorų mokyklą baigė Stanislovas Didžiulis, poetas Antanas Vienažindys, Žemaičių vyskupas Mečislovas Paliulionis, švietėjas kunigas Juozas Katelė ir kt.
Realinėje gimnazijoje mokėsi būsimieji Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo ir jos stiprinimo veikėjai: Nepriklausomybės akto signataras Alfonsas Petrulis, akademikai Juozas Balčikonis, Povilas Brazdžiūnas, Konstantinas Jablonskis, arkivyskupas metropolitas Juozapas Jonas Skvireckas, rašytojas Balys Sruoga, gamtininkas Jurgis Elisonas, diplomatas Juozas Urbšys, generolai Jonas Černius, Kazys Navakas, Stasys Pundzevičius, Vincas Žilys, inžinierius Antanas Macijauskas ir kiti.
Po 1945 m. baigė Stasys Eidrigevičius, Antanas Garbauskas, Eugenijus Kosinskas, Arūnas Krotkus, Vytautas Mikalauskas, Raimundas Rajeckas, Arūnas Štaras, Aleksandras Targamadzė, Ignacas Uždavinys, Juozas Vanagas ir kiti.
Mieczysław Rakowski
Mečislavas Francišekas Rakovskis (1926 m. gruodžio 1 d. – 2008 m. lapkričio 8 d.), žurnalistas, politikas, paskutinis komunistinės Lenkijos ministras pirmininkas.
Lenkiškės
Lenkiškės – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, tuoj į pietus nuo Jašiūnų, prie keleto nedidelių tvenkinių. Yra Jašiūnų girininkija (Šalčininkų miškų urėdija).
Mieczysław Rakowski
Karjera
Mečislavas Rakovskis – prieštaringai vertinamas politikas, kurio didžioji karjera prasidėjo 1958 m., kai tapo lenkų politikos savaitraščio „Polytika“ redaktorius. Intelektualų sluoksnyje teigiamai vertintas M. Rakovskis nuo 1964 m. buvo ir lenkų Komunistų partijos Centrinio komiteto narys. Pažangaus politiko reputaciją M. Rakovskis susigadino, kai 1981 m. tuometiniam Lenkijos kariniam vadovui V. Jaruzelskiui įvedus karinę padėtį ir areštavus Solidarumo vadovą Lechą Valensą, M. Rakovskis palaikė jo poziciją ir manė Jaruzelskį esant tikrą Lenkijos patriotą. 1988–1989 m. M. Rakovskiui einant premjero pareigas, legalizuotas Solidarumas, kas vėliau leido išformuoti Lenkijos komunistų partiją ir šaliai pasukti demokratijos keliu. Demokratinėje Lenkijoje M. Rakovskis politiko karjeros nebetęsė, redagavo mėnesinį politikos žurnalą „Dzis“ („Šiandien“), kuris priklausė buvusiam generolo Jaruzelskio atstovui spaudai Jėžiui Urbanui.
Aukštasis Juchnovecas
Aukštasis Juchnovecas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, 1 km į pietus nuo Juchnoveco bažnytkaimio.
Istorija
Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė LDK. XIX a. Juchnovecas buvo Balstogės apskrities Juchnoveco valsčiaus centras.
Jaunystei žydint
Jaunystei žydint – iliustruotas pozityviosios ir praktiškos krikščioniškos minties žurnalas, leistas 1936–1940 m. Šiauliuose.
Warren G. Harding
Vorenas Hardingas (, 1865 m. lapkričio 2 d. – 1923 m. rugpjūčio 2 d.) – buvo 29-asis Jungtinių Amerikos Valstijų prezidentas, ėjęs pareigas nuo 1921 metų iki pat savo mirties 1923 metais. Hardingas, priklausęs JAV respublikonų partijai, buvo savo jėgomis iškilęs įtakingas laikraščių leidėjas. Jis dirbo Ohajo valstijos senate (1899-1903) ir JAV Senate (1915-1921). Jis taip pat buvo pirmasis pareigas ėjęs JAV senatorius ir pirmasis laikraščių leidėjas išrinktas JAV prezidentu.
Jo prezidentinės kampanijos metu, laikotarpyje po Pirmojo pasaulinio karo, jis pažadėjo sugrąžinti tautą „į normalią padėtį”. Ši kampanija skatino industrializaciją ir stiprią ekonomiką, nepriklausomą nuo užsienio įtakų. 1920 metų rinkimuose Hardingas ir jo viceprezidentas Kelvinas Kulidžas nugalėjo demokratų partijos kandidatą Džeimsą M. Koksą didžiausiu rinkėjų balsų skirtumu Amerikos istorijoje (60,36 % prieš 34,19 %).
Prezidentas Hardingas savo draugus ir politinius pagalbininkus, dažnai vadinamus „Ohajo gauja”, apdovanojo paskirdamas į finansiškai įtakingus postus. Skandalai ir korupcija galiausiai išplito jo administracijoje: vienas prezidento kabineto narys ir keletas jo paskirtų pareigūnų buvo patraukti baudžiamojon atsakomybėn už kyšininkavimą ir federalinės valdžios apgaudinėjimą. Hardingas į savo kabinetą vis dėl pakvietė ir keletą pastebimai teigiamų pareigūnų.
Hardingas su panieka atmetė Tautų Sąjungą ir pasirašė atskirą taikos sutartį su Vokietija ir Austrija, formaliai užbaigdamas Pirmąjį pasaulinį karą. Hardingo vidaus politika pasižymėjo pasirašyta pirmąja JAV vaikų socialinio aprūpinimo programa. Jis susitvarkė su kasyklų ir geležinkelių sektoriuose streikuojančiais darbininkais. Hardingo prezidentavimo metu nedarbas šalyje sumažėjo perpus. 1923 metų rugpjūtį kelionės į Aliaską metu, prezidentas Hardingas netikėtai susmuko ir mirė. Jį poste pakeitė viceprezidentas Kelvinas Kulidžas.
Istorikai jau daug metų vertina Hardingą kaip vieną blogiausių JAV prezidentų. Vertinimai atsižvelgia tiek į prezidento administracijos pasiekimus, tiek į administracijos skandalus.
Nigerio partija už demokratiją ir socializmą
Nigerio partija už demokratiją ir socializmą (PNDS, :) – Nigerio kairiojo centro politinė partija.
2004 m. parlamento rinkimuose surinkusi 13,4 % balsų gavo 17 vietų 113 vietų Nacionalinėje Asamblėjoje. Dar 8 vietas koalicijai pridėjo partneriai – Nigerio progresyvi partija – Afrikos demokratinis judėjimas, Nigerio savivaldos partija, Nigerio nepriklausomybės sąjunga ir Nigerio sąjunga už demokratiją ir respubliką. Mahamadus Isufus prezidento rinkimuose išėjo į antrą ratą, bet gavo tik 34,5 % balsų.
Pirmininkas nuo 1999 m. Mahamadus Isufus.
Socialistų Internacionalo konsultacinė narė nuo 1996 m. rugsėjo 9 d., tikroji narė nuo 2003 m. spalio 27 d.
Jaunimo vadas
Jaunimo vadas – Lietuvos katalikų jaunimo „Pavasario“ sąjungos žurnalas, leistas 1923–1928 m., 1930–1936 m., 1939–1940 m. Kaune.
Istorija
Skirtas jaunimo vadų organizacinio darbo praktikos, metodikos ir auklėjimo klausimams. Iki 1926 m. sausio vadinosi „Pavasarininkų vadas“. Spausdino K. Narkevičiaus ir Atkočiūno spaustuvė Kaune, Šešupės spaustuvė Marijampolėje (1930 m.), akcinės bendrovės „Žaibas“ bei E. Norkienės spaustuvės Kaune. Išėjo 132 numeriai. Tiražas 2000 egz.
Leidinys skelbė katalikiško jaunimo organizacijų programas, aiškino jų veiklos uždavinius, idealus, svarstė ideologinius, ku1tūros, ekonominius, organizacinius klausimus, spausdino patarimus jaunimo vadovams, jaunimo spaudos apžvalgas, naujų knygų anotacijas.
Bendradarbiavo Petras Balčiūnas, Juozas Eretas, S. Gasiliūnas, Juozas Keliuotis, Antanas Maceina, J. Marcinkus, Ona Narušytė, Mečislovas Reinys ir kt.
Uralas
Uralas gali reikšti:
Raguvėlės pagrindinė mokykla
Anykščių rajono Raguvėlės pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla, buvusi Raguvėlėje (Anykščių rajonas), vykdžiusi pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190044677.
Istorija
miniatiūra|250px|left Rašytiniuose šaltiniuose mokykla minima nuo 1910 m. Iš pradžių ji įkurdinta viename iš Raguvėlės dvaro pastatų, vėliau pačiame Komaro dvare.
Karaičių kapinynas
Karaičių kapinynas – prūsų kapinynas prie Karaičių kaimo (, buv. Žuvininkų apskritis, nuo 1946 m., Zelenogradsko rajonas, Kaliningrado sr.), Girmavos upės pakrantėje, kalvos šlaite.
Raguvėlės pagrindinė mokykla
Istorija
Antrojo pasaulinio karo metu Raguvėlės pradžios mokyklos dvi klasės buvo įrengtos mokyklai pritaikytame mūriniame pastate (netoli gyvenvietės kapinių). Šių klasių bendras plotas - 82,5 m². Pastato antrame aukšte dar buvo trijų kambarėlių (jų plotas - 38 m²) butas mokytojui ir virtuvės. Trečioji patalpa (plotas 48,5 m²) vaikų mokymui buvo nuomojama Komaro dvare (kumetyno pastate). Mokykla turėjo telefoną. Mokyklai priklausė 3 ha žemės sklypas.
Bugumilava
Bugumilava – buvęs viensėdis Kėdainių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Šėtos, Obelies kairiajame krante. Dabar telkšo Kaplių žuvininkystės tvenkiniai.
Raguvėlės pagrindinė mokykla
Istorija
1998 m. vietoje buvusio vaikų darželio pastatytas naujas mokyklos pastatas. Tais pačiais metais Raguvėlės mokykla iš Komarų dvaro perkelta į naująsias patalpas.
Karaičių kapinynas
Tyrimai
Kapinyne 1884-1885 m. Otas Tišleris ištyrė apie 400 kapų, tyrinėjimų duomenys neskelbti. 1897 m. Adalbertas Becenbergeris tirtoje Karaičių kapinyno dalyje rado dar kelis kapus. Rasta nedegintų ir sudegintų II a. – VI a. mirusiųjų kapų, juos dengė akmenų grindinėliai. II a. mirusieji laidoti nedeginti galva į šiaurę, III a. – IV a. – sudeginti, palaikai pilti į urnas, V a. – VI a. – sudeginti be urnų. Rasta žirgų kapų. II a. moterų kapuose rasta segių, stiklo, emalio ir gintaro karolių apvarų, apyrankių ir diržų su ažūriniais apkalais, verpstukų. Vyrų kapuose rasta ietigalių, kirvių, peilių, antskydžių. Aptikta juodojo molio glūdintu paviršiumi indų, vienas jų puoštas meandromis. III a. – VI a. kapuose rasta sidabrinių dirbinių: antkaklių, apyrankių, žiedų, Romos monetų, kurias išleido Hadrianas, Antoninas Pijus, Domicianas, Faustina I, Krispina, Julija Mamėja. Taip pat rasta V a. žalvarinių kniedėmis prie dirželių tvirtinamų pentinų, segių trikampe kojele. Viename kape buvo sidabrinio indo fragmentas, Hadriano (117-138 m.) ir Antonino Pijaus (138-161 m.) Romos monetų. Aptiktas iš Romos imperijos įvežtas skambalas.
Raguvėlės pagrindinė mokykla
Istorija
2014 m. pagrindinė mokykla reorganizuota. Buvusioje mokykloje įkurtas Troškūnų Kazio Inčiūros gimnazijos Raguvėlės pradinio ugdymo skyrius.
Bugumilava
Istorija
XX a. pradžioje buvo palivarkas Šėtos valsčiuje.
2020 m. spalio 14 d. gyvenvietė panaikinta prijungiant prie Žemųjų Kaplių.
Dideliškis
Dideliškis – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Obelių.
Salvadoro vėliava
right|thumb|250px|[[Vaizdas:FIAV 011001.svg|23px Proporcijos: 189:335]] Salvadoro vėliava – stačiakampė, suskirstyta į tris vienodo aukščio horizontalias juostas: išorines mėlynas ir vidurinę baltos spalvos. Baltos juostos viduryje įkomponuotas Salvadoro herbas.
Valstybinė vėliava yra ir Salvadoro jūrinė vėliava.
Vėliava įteisinta 1972 m. rugsėjo 27 d.
Vėliavos pagrindu pasirinkta Jungtinės Centrinės Amerikos Provincijos vėliava.
Dvi mėlynos spalvos juostos simbolizuoja Atlanto ir Ramųjį vandenynus, balta – taiką.
Asveja (Baltarusijos ežeras)
Asveja – ežeras Baltarusijos šiaurėje, Vitebsko srityje.
Plotas 52,8 km². Didžiausias ilgis 11,4 km, didžiausias plotis 7,8 km, didžiausias gylis 7,5 m. Krantai žemi, šiaurėje pelkėti. Yra 5 km² sala. Įteka Vydrynka, išteka Dzegciarovka.
Ežero pietiniame krante yra Asvejos miesto tipo gyvenvietė.
Ženklas (kalbotyra)
Ženklas – semiotikoje ir semantikoje tam tikras simbolis (žodis, piešinys, garsas etc.), siejantis reikšmę su prasme.
Iš ženklų sudaromi sakiniai. Ženklų sistemos, sudarytos iš ženklų, prasmių ir gramatikų, vadinamos kalbomis (natūraliomis ar dirbtinėmis).
Būdai (Josvainiai)
Būdai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės rytus nuo Skaistgirių, Šaravų miško apsuptyje. Šalia kaimo prateka Putnupys (Šušvės intakas). Keliai į Kampus II, Pernaravą, Vincentavą.
left|thumb|200px|Medinis kryžius greta kryžkelės
Ngojo karalystė
Ngojo karalystė (dar: Angoy) – senovinė nedidelė karalystė Vidurinėje Afrikoje, dabartinėje KDR teritorijoje, Kongo upės šiaurinėje pakrantėje. Šiaurėje ribojosi su Kakongo karalyste, pietuose, už Kongo upės, su Sojo karalyste, rytuose su Kongo Imperija. Gyventojai kalbėjo kikongo kalbos voyo dialektu. Karalystėje formavosi bakongų etninė subgrupė bavojo.
Istorija
Spėjama, kad Ngojo atskira valstybe tapo apie XV a. Pakrantėje augant portugalų Kabindos miestui, šis tapo svarbiu vergų prekybos tašku, todėl Ngojas ilgainiui tapo svarbia valstybe, turėjusia parūpinti vergus.
Leonas Baltrus
Leonas Baltrus-Baltrušaitis (g. 1933 m. kovo 23 d. Klaipėdoje) – Lietuvos dainininkas, dramatinis tenoras.
Ngojo karalystė
Istorija
1783 m. Ngojas susivienijo su Kakongu, siekdamas sunaikinti Kabindos tvirtovę, tačiau tai baigėsi nesėkme. Valstybė sumenko savaime, 1830 m. prasidėjus įpėdinystės krizei. Šią teritoriją XIX a. pabaigoje užėmė Belgija ir prijungė ją prie Kongo Laisvosios Valstybės.
Leonas Baltrus
Biografija
Gimė Klaipėdos prekių stoties viršininko šeimoje. 1939 m. kovo 23 d. hitlerininkams užėmus Klaipėdą, šeimą tėvas išsiuntė į Kretingą. Vėliau šeima gyveno Šiauliuose, Vilniuje.
Muzikiniai Leono Baltrušaičio gabumai pastebėti anksti, jau 1943 m. su mokyklos choru Vilniaus radiofone tiesiai į eterį prie mikrofono dainavo „Santa Liučiją“. 1944 m. šeima pasitraukė į Vokietiją, nuo 1949 m. apsigyveno JAV.
Nuo 1953 m. dainuoti mokėsi Manheteno muzikos koledže Niujorke, Ročesterio Ystmeno muzikos mokykloje, Sirakūzų universitete. Perspektyviam dainininkui įvairias stipendijas skyrė ne tik JAV institucijos. 1956–1960 m. studijavo Vienos muzikos akademijoje, koncertavo Vokietijoje ir Didžiojoje Britanijoje. 1963 m. dainavo Čikagos lietuvių operos pastatytoje R. Leonkavalio operoje „Pajacai“. 1964 m. laimėtas konkursas Don Chose vaidmeniui Žoržo Bizė operoje „Karmen“ sukurti. Tik sušlubavusi sveikata (dvi širdies operacijos) neleido dainininko svajonėms išsipildyti.
1966 m. tobulinosi Romoje, operos teatro solisto tenoro Alfredo Lataro klasėje. 1967–1969 m. dainavo Ročesterio italų operos trupės „Verdi Opera Society“ spektakliuose. Dainavo JAV, Didžiosios Britanijos, Italijos, Vokietijos teatruose, koncertų salėse, dalyvavo tarptautiniuose festivaliuose. 1993–1995 m. dėstė Lietuvos muzikos akademijoje, koncertavo Vilniuje.
Žmona architektė Elena Brundzaitė.
Boguslavas Leščinskis
Biografija
thumb|left|150px|Boguslavo Leščinskio antspaudas Kilmingos magnatų Leščinskių giminės atstovas, herbo „Veniava“ savininkas. Belzo vaivados Rafaelo Leščinskio (1579–1636) ir Anos Radziminskos (1586–1635) trečiasis sūnus. Karūnos didžiojo paiždininkio Rafaelo Leščinskio tėvas ir ATR karaliaus Stanislovo Leščinskio senelis.
Bioguslavas ir broliai Andžejus, Rafaelis ir Vladislavas tėvų buvo auklėjami protestantų dvasia. Jo mokytojais Lešno mieste buvo čekų pedagogas-humanistas Janas Amos Komenskis ir Škotijos daktaras Janas Jonstonas. 1632–1636 metais jaunas Boguslavas Leščinskis keliavo po Prancūziją, Angliją, Škotiją, Olandiją ir Italiją.
1636 metų pavasarį po savo tėvo Belzo vaivados Rafaelio Leščinskio mirties Boguslavas buvo priverstas grįžti iš užsienio į tėvynę. Gavo valdyti Lešno, Radzimino, ir dalį Varšuvos bei Prahos miestų. 1637–1650 metais dažnai buvo renkamas pasiuntiniu į seimus, buvo seimų maršalka 1641, 1648, 1649–1650 metais.
1641 m. pabaigoje – 1642 m. pradžioje Boguslavas Leščinskis atsisakė kalvinizmo ir perėjo į katalikybę, tačiau vis dar ir toliau palaikė protestantus. 1642 metais buvo paskirtas Didžiosios Lenkijos generaliniu seniūnu. Buvo Poznanės vaivados Kristupo Opalinskio politiniu konkurentu. Buvo opozicijoje Lenkijos karaliui Vladislavui IV Vazai.
Švedų tvano pradžioje (1655 m.) Boguslavas Leščinskis buvo seimo paskirtas vadovauti Didžiosios Lenkijos gynybai nuo Švedijos armijos atakų, tačiau jis atsisakė vadovavimo ir įstojo į separatines derybas su Švedijos vadovybe ir Prūsijos kurfiurstu.
1650 m. sausio 12 d. buvo paskirtas Karūnos didžiuoju paiždininkiu, o 1658 m. tapo Karūnos pakancleriu.
Laikė save dideliu oratoriumi, bet daugelis laikė jį egoistišku ir nesąžiningu. Jį įtarė pinigų ir karališkų brangenybių iššvaistymu.
Šeima
thumb|left|150px|Boguslavo Leščinskio antroji žmona Joana Katarina Radvilaitė Buvo vedęs du kartus. 1638 metais vedė Aną Denhof (1620/1622–1651/1657), Dorpato ir Seradzo vaivados Kasparo Denhofo ir Anos Aleksandrovnos Konecpolskos dukterį. Vaikai:
1658 metais antrą kartą vedė Joaną Katariną Radvilaitę (1637–1665), Lietuvos didžiojo maršalkos Aleksandro Liudviko Radvilos ir Teklės Onos Valavičiūtės, Malborko vaivados Jakubo Veichero našlės, dukterį. Antros vedybos buvo bevaikės.
Lenkviečiai
Lenkviečiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Kražių.
Tumanovka (Barčaičiai)
Istorija
Skalvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės asmenvardis. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Lankos apskrities dvaras. 1947–2008 m. Timiriazevo apylinkės kaimas.
Saulius Kulvietis
2013 m. rugpjūčio 17 d. krepšininkas pasirašė 3 metų sutartį su Utenos „Juventus“ klubu, pagal formulę 1+1+1. 2017 m. liepos pabaigoje pasirašė vienerių metų sutartį su Ispanijos Badalonos „Joventut“ klubu. 2018 m. liepos pabaigoje pasirašė vienerių metų sutartį su Panevėžio „Lietkabelio“ klubu.
2020 m. liepos pabaigoje sugrįžo į Lietuvą ir susitarė dėl dviejų metų sutarties su Vlniaus „Ryto“ klubu, tačiau dėl kojos skausmų kontraktas buvo nutrauktas abipusiu susitarimu. 2021 m. vasario viduryje pasirašė vienerių metų sutartį su Rygos „VEF“ klubu.
2023 m. rugpjūčio pradžioje sudarė vienerių metų sutartį su Lenkijos Vroclavo „Šlask“ klubu.
Ed Heinemann
Biografija
Edvardas Heinemanas gimė Saginaw mieste (Mičiganas, JAV). Būnant vaiku su šeima persikraustė į Los Andželą (Kalifornija). 1926 m. įsidarbino Douglas Aircraft kompanijoje braižytoju, bet po keleto mėnesių buvo atleistas. Kurį laiką dirbo International Aircraft, Moreland Aircraft ir Northrop kompanijose, o vėliau vėl ėmė dirbti Douglas Aircraft kompanijoje.
Jean-Jacques Bortolaï
Jean-Jacques Bortolaï (taip pat žinomas kaip Jean Jacques; g. 1956 m. sausio 17 d.) – buvęs Prancūzijos dainininkas, 1969 m. „Eurovizijos“ dalyvis.
Ed Heinemann
Biografija
1936 m. tapo Douglas Aircraft vyriausiuoju inžinieriumi. Kompanijoje dirbo iki 1960 m., kai perėjo į Guidance Technology. 1962 m. perėjo į General Dynamics, kur tapo vienu iš viceprezidentų, prižiūrėjo F-16 kūrimą. Į pensiją išėjo 1973 m.
Jean-Jacques Bortolaï
Biografija
1969 m. vos 13 metų sulaukęs atlikėjas atstovavo Monakui „Eurovizijos“ konkurse su kompozitoriaus Jo Perriero daina „Maman, Maman“. Iš komisijos gavęs 11 taškų, tais metais Monakui buvo skirta 6 vieta tarp 16 valstybių. Jis yra vienas jauniausių dalyvių „Eurovizijos“ istorijoje. Eurovizinė daina „Maman, Maman“ buvo įrašyta keturiomis kalbomis – vokiečių, prancūzų, ispanų ir italų kalbomis. Tais pačiais metais jaunasis dainininkas išleido du mini albumus.
Lietuvos rinka (reikšmės)
Lietuvos rinka gali reikšti:
Ed Heinemann
Biografija
Jo požiūris į lėktuvų kūrimą buvo apibūdinamas posakiu – reikia imti patį galingiausią variklį ir aplink jį sukonstruoti lėktuvą.
Lėktuvai
Dirbdamas Douglas Aircraft Heinemanas sukūrė daugiau kaip 20 karinių lėktuvų JAV Kariniam laivynui. Dalis E. Heinemano sukonstruotų lėktuvų:
Vienas pirmųjų E. Heinemano sukurtų lėktuvų buvo monoplanas Moreland M-1 Trainer (1929 m.). Dėl 1929 m. krizės šių lėktuvų buvo parduota nedaug.
Apdovanojimai
JAV karinio jūrų laivyno oro sistemų vadovybė kasmet asmenims ar jų grupėms teikia Edvardo H. Heinemano premiją (Edward H. Heinemann Award) už žymius nuopelnus kuriant lėktuvus.
Antanas Papšys
Antanas Papšys (g. 1934 m. spalio 8 d. Svėdasų rajone, Pauriškių k. – m. 2007 m. liepos 28 d. Vilniuje) – istorikas, lituanistas, daugelio kelionių vadovų po Vilnių autorius, knygos „Baltikums“ bendraautoris. Ši knyga išleista 7 kalbomis Vokietijos leidykloje „Beadeker’s“. Ilgametis Vilniaus ekskursijų biuro vadovas.
Čeponiškiai (Kėdainiai)
Čeponiškiai – buvęs viensėdis Kėdainių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Šėtos, tarp Pašėtės ir Žeimelių.
Istorija
2020 m. spalio 14 d. gyvenvietė panaikinta prijungiant prie Žeimelių.
Péter Eötvös
Péter Eötvös (g. 1944 m. sausio 2 d .) – vengrų kompozitorius ir dirigentas.
Eotvos kūryba įtakota įvairių kompozitorių. Kaip ansamblio vadovas „InterContemporain“ jis buvo veikiamas įvairių egzotiškų koncertinių muzikos pavyzdžių, kurie atsispindi tembre ir garsų įvairovėje jo kompozicijose. Būdingos išplėstinės grojimo technikos – tokios, kaip stryko perspaudimas atliekant lyrines liaudies dainas ar garsų sintezė. Eotvos taip pat kompetentingas ir technologijose, visada pateikiantis išsamias instrukcijas, kaip naudoti ir maišyti elektroninės muzikos manipuliavimo priemones, amplifikacijas. Pirmosios stambios formos kompozicijos buvo muzika kino filmams. Tai dažnai atsispindi jo vėlesnių opusų atmosferiniame lygmenyje. Dvi jo kompozicijos orkestrui ir balsui „Atlantis“ ir „Ima“ yra įkvėptos Sándor Weöres poemos „Nema Zene“.
Didžiausia muzikos dalis publikuota „Schott Music“, Maince.
Stogastulpis
thumb|200px|Stogastulpis [[Savarina|Savarinoje, Mažeikių raj.]]
Stogastulpis – etnografinis stulpas su vienu ar keliais liaudiškais ornamentuotais stogeliais, dengiančiais šventųjų statulėles ar kryžius. Sovietiniu laikotarpiu kūrėjų ir užsakovų valia jis iš kultinio buvo tapęs pasaulietiniu: po stogeliais nebeliko kryžių ir šventųjų. Juos pakeitė stilizuotos saulės, vainikai, varpai, įvairiausios mitinės būtybės, karaliai, literatūros personažai.
Stogastulpiai gali būti priskiriami prie paminklinės arba smulkiosios architektūros.
Būna 3–8 m aukščio, keturkampis, daugiakampis, apvalus, kartais profiliuotas. Prie jo 2–4 atramomis tvirtinami įvairių pavidalų stogeliai. Ant viršutinio stogelio įtaisoma ažūrinė, metalo kalybos būdu pagaminta viršūnė (saulutė), o po stogeliais iš 1, 2 ar 4 pusių tvirtinamos medinės polichrominės skulptūrėlės. Stogastulpiai pagal stogelių aukštį būna vieno, dviejų arba trijų aukštų. Puošnesnių stogastulpių stogelių kraštai (kartais ir atramos, liemenys) būna gausiai puošti kiaurapjūviais iš stilizuotų geomterinių, augalinių motyvų.
Stogastulpiai statyti daugiausia Žemaitijoje, rytų Aukštaitijoje, Dzūkijoje, dažniausiai pakelėse, prie sodybų, kartais kapinėse. Manoma, kad išsivystė iš nedidelių, 1–3 m aukščio, antkapinių paminklų, panašių į krikštus, su sklastomis, kryžma arba be kryžmos.
Kodringtonas
Kodringtonas – Antigvos ir Barbudos miestas, esantis Barbudos saloje. 674 gyventojai (2007).
Istorija
Miestą 1666 m. įkūrė Kristoferis ir Džonas Kodringtonai, tuo metu tai buvo pagrindinis miestas saloje. Kodringtonai čia pastatė pilį, kuri buvo smarkiai apgadinta 1843 m. per žemės drebėjimą ir šiuo metu mažai kas iš jos likę. 1904 m. surašymo duomenimis čia gyveno 700, o 1991 m. – 1252 gyventojai.
Lofa
Lofa  – upė Gvinėjoje ir Liberijoje. Prasideda Gvinėjos aukštumose, Nzerekorės regione. Teka į pietvakarius toliau pro Liberiją, kerta Vonegizi kalnagūbrį. Žemupyje dar vadinama Mažąja Keip Maunto upe (Little Cape Mount River). Įteka į Atlanto vandenyną į rytus nuo Bomi.
Didžiausias intakas – Lava (dešinysis).
Upė vandeningiausia būna rugsėjį (123,9 m³/s), sekliausia – vasarį (4,6 m³/s). Lofos baseine sutinkami reti mažieji hipopotamai.
Svarbiausias miestas prie Lofos – Masenta (Gvinėja).
Mažiavų paminklas partizanams
Mažiavų tipinis atminimo ženklas Žemaičių apygardos Kardo rinktinės Daugvaišo kuopos partizanams atminti yra pietrytinėje Plungės rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Mažiavose (Nausodžio seniūnija), 1,6 km į šiaurės rytus nuo rajoninio kelio Kuliai–Šiemuliai–Gaudučiai (3213) ir Mardosai–Karklėnai–Šiemuliai (3211) kryžkelės. left|thumb|200px|Tipinio atminimo ženklo (aut. dizaineris Romas Navickas) priekinė pusė
Paminklas
Atminimo ženklas betoninis, tipinis, trikampės stačiasienės Laisvės kolonos su Jogailaičių dvigubo kryžiaus siluetu viršūnėje pavidalo, įmontuotas į apskritą betoninį cokolį, įbetonuotas žemėje, dažytas baltais dažais. Priekinėje (pietinėje) plokštumoje yra užrašas: „MAŽIAVŲ KAIME / BUVUSIOJE / DRUNGILŲ SODYBOJE / 1946 10 01 / ŽUVO / ŽEMAIČIŲ APYGARDOS / KARDO RINKTINĖS / KULIŲ KUOPOS / PARTIZANAI“, šoninėje (šiaurės rytinėje) plokštumoje – teksto tęsinys: „KUOPOS VADAS / JURGIS BURBA / G. 1920 M. / PIJUS JUZIKIS / G. 1929 M. / DANIELIUS PETRAUSKAS / G. 1927 M. / VLADAS ŠIPALIS / G. 1920 M.“ Užrašas paryškintas baltais emulsiniais dažais.
Paminklo aukštis – 1,70 m, kolonos sienelių plotis – 31,5–32,5 cm. Paminklinės teritorijos plotas – 1 m².
Istorija
1946 m. spalio 1 d. MVD vidaus kariuomenės 354-ojo šaulių pulko kareiviai ir MVD Kretingos apskrities skyriaus stribai ties Kartenos ir Kulių valsčių sandūra esančiuose Pakutuvėnų ir Mažiavų kaimuose vykdė baudžiamąją operaciją, ieškodani partizanų. Jos metu Kulių valsčiaus Mažiavų kaimo ūkininko Kosto Drungilo sodyboje jie apsupo 6 Kardo rinktinės Daugvaišo kuopos Kazio Kijausko būrio partizanus.
Per susišaudymą žuvo 4 kovotojai: kuopos vadas Jurgis Burba (g. 1920 m.), Pijus Juzikis (Juzikas; g. 1929 m.), Vladas Šipalis, visi iš Šiemulių, ir Danielius Petrauskas (g. 1927 m.) iš Sontakių.
Partizanai broliai Juozapas ir Stanislovas Vasiliauskiai iš Mažiavų kaimo ir sodybos savininkas, partizanų rėmėjas Kostas Drungilas buvo suimti ir išvežti katorgos darbams į lagerius.
Pokario melioracija Kosto Drungilo sodybą nugriovė. Iš Pakutuvėnų kilusio tremtinio Algimanto Grigalausko ir Lietuvos gyventojų ir rezistencijos tyrimo centro iniciatyva sodybvietėje 2016 m. spalio 1 d. atidengtas tipinis atminimo ženklas (autorius – dizaineris Romas Navickas) šioje vietoje žuvusiems partizanams atminti.
Rudaminos Ferdinando Ruščico gimnazija
miniatiūra|265px|right|Nuo stadiono pusės
Istorija
1919 m. Rudaminoje veikė pradinė mokykla, kurioje mokiniai galėjo baigti 3-4 klases. Mokomieji dalykai buvo dėstomi lenkų kalba. 1939 m. Rudaminoje pastatyta nauja mokykla, žmonių vadinta Pilsudskio, nes kai mirė Juzefas Pilsudskis, valdžia Vilniaus krašte pastatė 100 tokių mokyklų. Iš pradžių tai buvo pradinė mokykla. Mokykloje visi dalykai: vokiečių kalba, matematika, geografija, istorija, tikyba buvo dėstomi lenkų kalba. Mokykloje dirbo 12 mokytojų. Klasėse buvo po 20-30 mokinių. Nors mokykloje trūko vadovėlių, vaizdinių priemonių ir baldų, tačiau 1946 m. mokykloje mokėsi 146 mokiniai, ji tapo septynmetė, o 1953 m. pradėjo veikti vidurinė mokykla. Mokyklai vadovaujant Kazimierui Lelešiui 1956 m. mokyklą baigė pirmoji Rudaminos vidurinės mokyklos abiturientų laida.
Laikui bėgant mokinių padaugėjo ir 1968 m. prie pagrindinio mokyklos pastato buvo pastatytas priestatas. Nuo tada mokykloje galėjo mokytis 640 mokinių, buvo 20 klasių, valgykla, 2 kabinetai (fizikos ir chemijos), sporto salė. Mokykloje buvo mokoma rusų, lenkų ir lietuvių kalbomis. Nepriklausomybės laikais lietuvių klasės atsiskyrė. Nuo 2007 m. – gimnazija. Jai suteiktas dailininko Ferdinando Ruščico vardas.
2011 m. mokykla buvo adresu Gamyklos g. 64.
Direktoriai
Pokario metais mokyklos direktoriumi buvo Lepeckis, vėliau Kirilovas, Viktoras Matonis, Timofiejus Griščenko
Lenkviečiai (Telšiai)
Lenkviečiai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 10 km nuo Varnių.