cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
David Bowie (1969 albumas)
„David Bowie“ – antrasis studijinis britų atlikėjo David Bowie albumas, išleistas 1969 m. Šiuo pavadinimu albumas buvo išleistas Jungtinėje Karalystėje „Philips Records“ įrašų kompanijos, JAV albumas išleistas „Mercury Records“ kompanijos, pavadinimu „Man of Words/Man of Music“. Galų gale perleistas 1972 m. kompanijos „RCA Records“, pavadinimu „Space Oddity“. Pastarasis pavadinimas naudotas ir 1984, 1990 bei 1999 m. CD formato leidimuose. Tačiau 2009 bei 2015 m. leidimuose naudotas originalus „David Bowie“ pavadinimas.
Albumas dėl savo baladiškumo, folkloro, bei progresyviojo roko dominavimo „NME“ redaktorių įvardijamas kaip tarpusavy nesuderinamas, kadangi kai kurie įrašai atspindėjo 1967-uosius, kai kurie 1972-uosius ir tai nelyginant Bouvis, kuris čia panašus į senąjį save ir į tą, kuris dar bus ateityje, todėl šio albumo muzika netilpo į 1969-ųjų rėmus.
Kūrybinė grupė
Techninis personalas
Ciareškos
Ciareškos – taip vadinami Baltarusijos kaimai:
Didžioji Sviancica
Didžioji Sviancica – kaimas vakarų Baltarusijoje, 21 km į rytus nuo Svisločiaus.
Istorija
XIX a. buvo dvaras Valkavisko apskrities Talačmanų valsčiaus centras. XX a. tarpukariu buvo Sviancicos valsčius.
Miško pramonė
thumb|Medžių rąstai Miško pramonė – pramonės šaka, apimanti miško produkcijos paruošimą, apdirbimą, perdirbimą. SSRS laikais ūkiskaitinės miško pramonės vienetas buvo vad. miško pramonės ūkis (įmonė). Vėliau miško pramonės ūkiai buvo sujungti su miškų ūkiais (po Nepriklausomybės atkūrimo Lietuvoje vad. miškų urėdijomis). Lietuvoje miško ruošos pramonės užuomazgų ėmė rastis XIV–XVI a. Ypač sparčiai pradėjo vystytis po 1927 m., kai miško įmonės ėmė ūkiniu būdu kirsti mišką.
Marano Lagunarė
Marano Lagunarė  – komuna Udinės provincijoje, Friulio–Venecijos Džulijos regione, Italijoje. Marano Lagunarė išsidėsčiusi maždaug už 50 km į šiaurės vakarus nuo Triesto ir maždaug už 35 km į pietus nuo Udinės.
Miško pramonė
Pošakai
Miško pramonė skirstoma į miško gavybos ir miško apdirbimo pramonę.
Pašyšių valsčius
Pašyšių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Pašyšiai.
Miško pramonė
Miško gavybos pramonė
Miško gavybos pramonės svarbiausia atšaka – miško ruošos pramonė. Ji teikia medieną kitos miško pramonės šakoms, apima miško kirtimus, sakų leidimą ir kitas miško eksploatacijos rūšis; medienos gabenimą pirminiam apdorojimui, plukdymą į vartojimo ar perkrovimo vietas.
Marano Lagunarė
Marano Lagunarė ribojasi su šiomis komunomis: Karlinu, Gradu, Latizana, Linjano Sabjadoru, Palacolo dela Stela, Prečeniku, San Džordžio di Nogaru.
Dievodoriai
Dievodoriai – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 7 km į rytus nuo Rokiškio.
Pusantrokas
Pusantrokas, kitaip poltorakas, kitaip – Abiejų Tautų Respublikos sidabrinė  1,5 grašio moneta.
Ingrida Šimonytė
Ingrida Šimonytė (g. 1974 m. lapkričio 15 d. Vilniuje) – Lietuvos ekonomistė, politikė.
2009–2012 m. A. Kubiliaus (II) ministrų kabineto finansų ministrė. Nuo 2016 m. Seimo narė, nuo 2020 m. 18–osios vyriausybės Ministrė Pirmininkė.
Biografija
Gimė statybos inžinieriaus ir ekonomistės šeimoje. 1984 m.su tėvais iš Žirmūnų persikraustė gyventi į Antakalnį, kuriame praleido vaikystę bei jaunystę.
Pusantrokas
Sukurta remiantis vokiškos monetos pavyzdžiu. Kaldinta Bydgoščiaus, Krokuvos, Vilniaus ir Rygos monetų kalyklose. 1654-1666 m. kaldinti karūniniai pusantrokai, 1650, 1652 ir 1753-1756 m. - lietuviškieji pusantrokai.
Ingrida Šimonytė
Išsilavinimas
1992 m. sidabro medaliu baigė Vilniaus 7-ąją vidurinę mokyklą.
Pusantrokas
Pusantrokus ėmė kaldinti todėl, kad buvo masiškai kaldinami trečiokai ir reikėjo monetos, lygios pusei trečioko.
Ingrida Šimonytė
Išsilavinimas
Ptudijų tobulinosi tarptautinių institucijų (Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos, JAV Tarptautinės plėtros agentūros, Europos Sąjungos organizacijų ir kt.) mokymuose.
Marano Lagunarė
Marano Lagunarėje gyvena apie 1 700 žmonių (2021). Komunos globėjas – šv. Martynas Turietis, jo diena švenčiama lapkričio 11 d.
Lietuvos futbolo varžybos 1936 m.
Lietuvos futbolo varžybos 1936 m.
Pusantrokas
Pusantroko svoris pradžioje buvo 1,54 g (su 0,72 g sidabro), paskui sumažintas iki 1,08 g (su 0,31 g sidabro). Pusantroko averso apačioje buvo skaičius 3 rodęs nominalą, lygų 3 pusgrašiams, kurie tuo metu nebebuvo kaldinami. Reverse buvo skaičius 24 rodęs, kad taleris lygus 24 grašiams.
Ingrida Šimonytė
Ppatirtis
1997 m. pradžioje, studijuodama magistrantūroje, laimėjo konkursą dirbti ekonomiste Finansų ministerijos Mokesčių skyriuje. Ministerijoje įkūrus Mokesčių departamentą, dirbo ekonomiste, skyriaus, vėliau departamento vadove. Daugiausia dėmesio skyrė mokesčių derinimui su ES teise.
2004 m. gegužę tapo ministerijos sekretore atsakinga už mokesčius, audito, apskaitos ir atskaitomybės klausimus, o 2008 m. – ir už Fiskalinės politikos departamentą. 2009 m. liepą – 2012 m. gruodį 15-oje Vyriausybėje dirbo finansų ministre.
2013–2016 m. Šimonytė buvo VU Matematikos ir informatikos fakulteto ir Tarptautinių santykių ir politikos mokslų instituto dėstytoja. Tuo pačiu metu buvo Lietuvos banko valdybos nare, kuruojančia priežiūros klausimus, buvo ES bendros bankų priežiūros institucijos – Priežiūros valdybos – narė.
Nuo 2016 m. yra Seimo narė, išrinkta Antakalnio vienmandatėje rinkimų apygardoje I ture. 2016–2020 m. dirbo Antikorupcijos, Neįgaliųjų teisių komisijose, Europos reikalų komitete, vadovavo Audito komitetui, priklausė Seimo moterų, Gegužės 3-iosios, „Pro-Ukraine“, Europietiškos Rusijos draugų bei kitoms parlamentinėms grupėms.
2020 m. lapkričio 25 d. prezidento dekretu paskirta Lietuvos premjere. 2020 m. gruodžio 11 d. pradėjo dirbti jos ministrų kabinetas.
Finansų ministrė (2009–2012)
Šimonytei buvo pavesta atgaivinti Lietuvos ekonomiką po didžiojo nuosmukio. 2009 m. Lietuvos bendrasis vidaus produktas (BVP) sumažėjo net 14,7%. Tuo laikotarpiu priimta daug gyventojams skausmingų sprendimų: pensijų, motinystės ir tėvystės, nedarbo išmokų karpymai, biudžetininkų atlyginimų ir kitokie kriziniai sumažinimai, brangiai kainavęs valstybės skolinimasis, mokesčių didinimas.
Šimonytė darbą ministerijoje ir viešajame sektoriuje baigė po 2012 m. Seimo rinkimų, kai darbą pradėjo A. Butkevičiaus ministrų kabinetas, ir tapo dėstytoja bei Vilniaus universiteto nare, vėliau pirmininke, bei Lietuvos banko valdybos nare.
Pašyšių valsčius
Istorija
Žinomas nuo XIX a. pabaigos. Panaikintas 1947 m. lapkričio 6 d. prijungiant prie Juknaičių valsčiaus.
Pusantrokas
Vokietijoje pusantrokus vadino brumeriais (, pagal Bydgoščiaus vokišką pavadinimą ). XVII-XVIII a. pusantrokai buvo dažniausia moneta Ukrainoje, kur juos vadino čekais. Pusantrokas buvo lygus 1 rusiškai kapeikai.
Lietuvos futbolo varžybos 1936 m.
Lietuvos lyga
Vėl sudaryta vieninga lyga. Pirmenybės vyko vieno rato sistema, tai buvo pereinamasis sezonas nuo sistemos pavasaris–ruduo į sistemą ruduo–pavasaris.
Pereinamosios rungtynės tarp Lietuvos lygos komandų ir apygardų nugalėtojų:
Lapių apylinkė (Klaipėda)
Lapių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Gargždų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Klaipėdos rajonui. 1954 m. prijungtos Šakinių apylinkė, Jurionų apylinkė ir dalis Rudaičių apylinkės. 1977 m. balandžio 4 d. Lapių apylinkė prijungta prie Vėžaičių apylinkės.
Ašarų kelias
Ašarų kelias – nuo 1831 m. iki 1838 m. trukęs Amerikos indėnų priverstinis iškeldinimas iš jų protėvių žemių Pietryčių Amerikoje į vietovę į Vakarus nuo Misisipės upės, kuri vėliau buvo pavadinta Indėnų teritorija, o dabar sudaro Oklahomos valstijos dalį. Pagal 1831 m. pasirašytą Indėnų iškeldinimo aktą jį vykdė federalinė kariuomenė. Iškeldinti indėnai kentė badą, šaltį, sirgo ligomis. Ne vienas tūkstantis jų mirė nepasiekę kelionės tikslo.
Ašarų kelią čerokiai vadina Nu-No-Du-Na Tlo-Hi-Lu – keliu, kuriame verkė. Čerokiai iš Penkių civilizuotų genčių (čerokiai, čoktavai, seminolai, čikasavai ir krikai) buvo iškeldinti paskutiniai. 1838 m. jų iškeldinimą paskatino aukso karštligė, taip pat kaip ir kitų genčių jų žemė buvo tinkama žemdirbystei bei gyvulininkystei. Kadangi pastarosios gentys buvo laikomos civilizuotomis, jie iš dalies vertėsi ir žemės ūkiu. O tai trukdė plėstis Amerikos kolonistams.
Ingrida Šimonytė
Seimo narė (2016–)
2015 m. nusprendė grįžti į politiką ir dalyvauti 2016 m. Seimo rinkimuose. Būdama nepriklausoma, balotiravosi Tėvynės sąjungos–Lietuvos krikščionių demokratų sąraše, kandidatavo Antakalnio apygardoje. Rinkimų naktį paaiškėjo, kad surinko 51,54% apygardos rinkėjų balsų. Tad tapo viena iš trijų kandidatų, vienmandatėje apygardoje išrinkta pirmajame ture.
Seime prisijungė prie TS-LKD frakcijos, dirbo Europos reikalų komitete, Antikorupcijos, Neįgaliųjų teisių komisijose, užėmė Audito komiteto pirmininkės pareigas, priklausė Seimo moterų, Gegužės 3-iosios, „Pro-Ukraine“, Europietiškos Rusijos draugų bei kitoms parlamentinėms grupėms. Per pirmąją kadenciją Seime pateikė 2 individualius, prisidėjo prie 70 grupinių įstatymų projektų. Pastabas teisės aktams individualiai teikė 27, grupėje 44 kartus.
2020 m. kovo 3 d. paskelbė, kad sieks perrinkimo ir taps TS-LKD rinkiminio sąrašo lydere. 2020 m. spalį, Antakalnio apygardoje surinkusi 61,17% balsų, vėl išrinkta pirmame rinkimų ture, perrinkta antrai kadencijai.
2019 m. Prezidento rinkimai
2018 m. rugsėjo 24 d. paskelbė siekį dalyvauti Prezidento rinkimuose, potencialiai su TS-LKD parama. Lapkričio 4 d. visuomenei atviruose (dalyvavo 15 tūkst. partiečių ir 18 tūkst. iš anksto užsiregistravusių, partijai nepriklausančių žmonių) pirminiuose rinkimuose nugalėjo oponentą Vygaudą Ušacką ir užsitikrino partijos paramą. Už ją balsavo 79 % (16 418) konservatorių ir besiregistravusių nepartinių rėmėjų, už V. Ušacką – 21 % (4441).
Kandidatams į prezidentus privalomus 20 tūkst. piliečių parašų surinko per 12 val. Bet jos komanda rinko parašus likusį mėnesį ir pristatė rekordinį jų kiekį, ~68 tūkst. (27 647 parašų popieriniuose lapuose ir 40 431 el. parašą VRK portale „Rinkėjo puslapis“). Taip pralenkė konkurentus ir Dalią Grybauskaitę, kuri 2014 m. rinkimuose surinko 67 tūkst. parašų.
2019 m. gegužės 12 d. nugalėjo pirmajame prezidento rinkimų ture (31,31% balsų), su ekonomistu Gitanu Nausėda pateko į antrąjį turą. Gegužės 26 d. jame pralaimėjo.
Rinkimai ir paskyrimas
Po 2019 m. prezidento rinkimų tapo populiaria. TS-LKD pirmininkas Gabrielius Landsbergis nepriklausomą politikę pakvietė tapti 2020 m. Seimo rinkimų TS-LKD sąrašo lydere. 2020 m. kovo 3 d. ji sutiko.
Savo kandidatūrą iškėlė Antakalnio vienmandatėje apygardoje. Kaip ir 2016 m., rinkimų naktį paaiškėjo, kad surinko >60% balsų ir vėl tapo viena iš trijų šalies rinkimų apygardos kandidatų, laimėjusių pirmajame ture. 2020 m. spalio 31 d. patvirtinus rinkimų rezultatus paaiškėjo, kad TS-LKD pelnė daugiausiai mandatų (50) ir aplenkė S. Skvernelio ministrų kabinetui vadovaujančią Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungą.
Po rinkimų sudaryta centro-dešinės koaliciją tarp TS-LKD, Liberalų sąjūdžio ir Laisvės partijos. Koalicijos sutartis delegavo Šimonytę kandidate į Ministres Pirmininkes. Lapkričio 18 d. ji paskelbė siūlomą kabineto sudėtį, kurią gruodžio 7 d. patvirtino prezidentas G. Nausėda. Lapkričio 24 d. Seimas kandidatūrai pritarė,, kitą dieną G. Nausėda tai užtvirtino savo dekretu. Ji antroji moteris, užimanti šias pareigas (pirmoji buvo Kazimira Danutė Prunskienė).
2020 m. gruodžio 11 d. Vyriausybė gavo įgaliojimus veikti.
Darbas Vyriausybėje
Šimonytės vyriausybė susidūrė su vidaus ir užsienio krizėmis. Šimonytė žiniasklaidoje vadinta „krizių premjere“.
COVID-19 pandemija
2020 m. gruodį, pirmosiomis dienomis poste, mirčių pertekliui viršyjant 80%, dėl didelio apkrovimo sveikatos priežiūros sistemai grėsė griūtis.
Vyriausybė suvaržė judėjimą tarp savivaldybių, bendravimą tarp žmonių, įvedė nuotolinį ugdymą, darbą.
2021 m. gegužės 31 d. pradėta masinė gyventojų vakcinacija. Vyriausybė, siekdama mažinti suvaržymus, įvedė Galimybių pasą – dokumentą, liudyjantį apie turėtojo paskiepyjimą, persirgimą ar neigiamą tyrimo rezultatą. Galimybių pasas įgalino kontaktines veiklas, verslą, kitus palengvinimus. Vasarą sirgimų sumažėjo, daugumą apribojimų Vyriausybė panaikino.
Rugsėjį, žmonėms grįžus į darbus/mokslus, daugumai veiklų/renginių persikėlus į sales, prognozuotas susirgimų ir hospitalizacijų augimas. Vyriausybė parengė priemones, nustačiusias „neskiepytųjų karantino“ reguliavimą. Juo siekta riboti kontaktus su nevakcinuotais ir nepersirgusiais žmonėmis. Grįžo Galimybių pasas.
2022 m. vasario 5 d., plintant lengvesnei COVID-19 ligos atmainai „omikron“, Galimybių paso atsisakyta.
Arfininko giesmė
thumb|200px|Aklas arfininkas iš Nachto kapavietės ([[XV a. pr. m. e.)]]
Ingrida Šimonytė
Migrantų krizė
2021 m. birželį Baltarusijos ir Lietuvos pasienyje, Vakarų nepripažįstama Aleksandro Lukašenkos Baltarusijos diktatūra, keršydama už ES sankcijas (po suklastotų 2020 m. Baltarusijos prezidento rinkimų, Ryanair skrydžio 4978 nutupdymo, kalinamų opozicijos atstovų), įveiklino nelegalią migraciją iš Irako ir Sirijos į Lietuvą, padėdama nelegaliems migrantams kirsti Baltarusijos ir Lietuvos sieną. Jų kiekis išsaugo ~35 kartus.
Arfininko giesmė
Arfininko giesmė – senovės egiptiečių tekstai, datuojami Viduriniosios Karalystės laikotarpiu, bet perrašinėti ir vėlesniais laikais. Tekstuose apmąstoma gyvybė ir mirtis, suabejojama pomirtinio pasaulio tikrove. Greta tekstų išpiešti grojančių arfininkų paveikslai, tad laikoma, kad arfininkai ir galėjo būti šių tekstų kūrėjai arba atlikėjai.
Ingrida Šimonytė
Migrantų krizė
Nepaisant to, jog srautas po taikytos politikos gerokai sumažėjo, Šimonytės kabinetas apsisprendė dėl 508 kilometrų fizinio barjero įrengimo prie sienos su Baltarusija, kuris buvo sumontuotas 2022 m. rugsėjį.
Arfininko giesmė
Pilna „Arfininko giesmė“ rasta Hariso papiruse 500, užrašyta hieratiniu raštu ir priskiriama XI dinastijos faraono Antefo mirties laikotarpiui (3 tūkstantmetis pr. m. e.). Tą nurodo antraštė: „giesmė iš šventyklos, kurioje palaidotas karalius Antefas“. Vėliau teksto nuorašai išrašyti ant Paatonemchebo kapavietės (Echnatono laikai), trumpa ištrauka ant Ikio stelos.
Ingrida Šimonytė
Vizitai, išvykos ir priėmimai
miniatiūra|255x255px|Tarptautiniai Ministrės Pirmininkės Ingridos Šimonytės vizitai
Arfininko giesmė
„Arfininko giesmėje“ aptariamas gyvenimo trapumas, nuolatinis kismas (tie, kurie rūmus statė, jų būsto nebelikę), nežinia apie pomirtinį gyvenimą („nieks iš tenai atgal dar nesugrįžo“). Pabaigoje raginama džiaugtis gyvenimu – puoštis, sekti savo norais, džiaugtis, nes nieks nežino, kas bus po to.
Naujosios Karalystės laikais kunigo Neferhotepo kape rastos net 3 „Arfininko giesmės“ – be įprastinių, rasta ir viena, kuri prieštarauja senajai giesmei, ir teigia, kad gyvenimas yra sapnas, o pomirtinis pasaulis – palaimos kraštas.
Ingrida Šimonytė
Tarptautiniai vizitai
Per savo kadenciją Šimonytė darbo vizitais lankėsi daugiau nei 15 valstybių, tarp kurių yra Lenkija, Latvija, Estija, JAV, Vokietija, Japonija, Italija ir kt.
Užsienio politika
Per 2018 m. spalio 18 d. vykusius užsienio politikai skirtus Tėvynės Sąjungos pirminių rinkimų debatus Šimonytė teigė, kad reikia didinti krašto apsaugai skiriamą biudžeto dalį. Rusija, kaip „valstybė, kuri sulaužė visus tarptautinius susitarimus“, laikytina grėsme. Lenkija yra svarbus partneris. Teigdama, kad pasitiki mokslininkų aiškinimu apie klimato kaitą, Donaldo Trampo sprendimą pasitraukti iš Paryžiaus klimato kaitos susitarimo ji pavadino klaida.
Vidaus politika
Per 2018 m. spalio 22 d. vykusius vidaus politikai skirtus Tėvynės sąjungos–Lietuvos krikščionių demokratų pirminių rinkimų debatus Šimonytė teigė, kad neprieštarauja partnerysčių instituto įvedimui, dėl ko susilaukė palaikymo iš LGBT aktyvistų bei kritikos iš jaunimo sambūrio „Pro Patria“. Ji teigė, kad pati niekada nepriimtų sprendimo daryti aborto, tačiau niekada nesmerktų moterų, kurios tokį sprendimą priima.
Platformoje „Mano Balsas“, Šimonytė teigė, jog pritaria marihuanos legalizavimui medicininiais tikslais. Be to, jos nuomone, turi būti dekriminalizuotas mažo kiekio lengvų narkotikų turėjimas be tikslo parduoti.
Šimonytė palaiko laisvos rinkos veikimą ir minimalų valstybės į ją įkišimą: „Valstybė turi kištis į ekonomiką tiek, kiek jos kišimasis pataiso rinkos netobulumus.“
Jos teigimu, daug sveikatos apsaugos bei švietimo problemų galima būtų išspręsti, jei nebūtų buvę sumažinti mokesčiai.
Lietuvos žydų bendruomenė ją kritikavo dėl nenoro pašalinti atminimo lentą Lietuvos karininkui Jonui Noreikai, pasirašiusiam įsakymą dėl žydų getų steigimo.
2022 m. gruodžio 6 d. I. Šimonytė tapo Tėvynės sąjungos-Lietuvos krikščionių demokratų partijos nare.
Asmeninis gyvenimas
Be gimtosios lietuvių, Šimonytė taip pat moka anglų, lenkų, rusų kalbas, taip pat turi švedų kalbos pagrindus. Ji yra netekėjusi ir neturi vaikų.
Viena mėgstamiausių Šimonytės knygų – čekų rašytojo Jaroslavo Hašeko satyrinė tamsioji komedija „Šauniojo kareivio Šveiko nuotykiai pasauliniame kare“, ji dažnai cituoja jos veikėjus.
Kalvarijos apskritis (LTSR)
Kalvarijos apskritis buvo Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos pietvakariuose. Centras – Kalvarija. Gyvavo 1948–1950 metais.
Istorija
Pirmąkart Kalvarijos apskritis sudaryta 1795 m. ir priklausė Prūsijos karalystei, vėliau - Rusijos imperijai. 1917 m. buvo panaikinta.
1948 m. gruodžio 17 d. Kalvarijos apskritis vėl atkurta, į ją įėjo Marijampolės apskrities 3 valsčiai (Kalvarijos, Krosnos, Liubavo) ir keli Vilkaviškio apskrities valsčiai. 1950 m. birželio 20 d. ji pertvarkyta į Kalvarijos rajoną (37 apylinkės), dalis teritorijos atiteko Kybartų (2 apylinkės), Marijampolės (2 apylinkės), Simno (7 apylinkės) ir Vilkaviškio (12 apylinkių) rajonams.
Ciareškos (Valkaviskas)
Ciareškos – kaimas vakarų Baltarusijoje, 20 km į šiaurės vakarus nuo Valkavisko.
Istorija
XIX a. buvo dvaras Valkavisko apskrities Vereikių valsčiuje. XX a. buvo Ciareškų valsčius.
Privati aukštoji mokykla
Privati aukštoji mokykla - aukštoji mokykla, didžiąja dalimi arba visiškai finansuojama privataus sektoriaus; nevalstybinė aukštoji mokykla.
Lietuva
Lietuvoje veikia privatūs universitetai, kolegijos bei kitos aukštosios mokyklos:
Vokietija
Vokietijoje veikia šios ir kitos privačios aukštosios mokyklos (daugiausiai - ekonomikos ir teisės srityse):
Priekulės valsčius
Priekulės valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vakarų Lietuvos teritorijoje, į pietus nuo Klaipėdos. Centras – Priekulė.
Istorija
Minimas 1736 m. Valsčius sudarytas XVIII a. pradžioje išskaidžius Klaipėdos valsčių.
XIX a. įkurtas 1874 m. birželio 4 d. 1939 m. pavasarį dalis Priekulės valsčiaus perduota Dituvos valsčiui.
Priekulės valsčius Lietuvos TSR priskirtas 1945 m. sausio 28 d. 1947 m. prijungti Dituvos valsčius, Meželių valsčius, Poškų valsčius ir Vilkyčių valsčius. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Priekulės rajonui (9 apylinkės).
Italijos moterų vandensvydžio rinktinė
Italijos moterų vandensvydžio rinktinė – nacionalinė moterų komanda, kuri atstovauja Italijai oficialiose vandensvydžio varžybose.
Reka
Reka  – vakarų Slovėnijoje ir šiaurės rytų Italijoje tekanti upė, prasidedanti Kroatijoje, pietinėje Snežniko plyaukštės pusėje. Upės ilgis – 54 km, iš jų 51 km yra Slovėnijoje. Prie Škocjano kaimo upė išnyksta po žeme Škocjano urvuose (jie yra UNESCO pasaulinio paveldo objektas) ir 38 km teka po Slovėnijos Kraso plynaukšte. Italijoje Reka tęsiasi kaip Timavo upės dalis. Tyrimai parodė, kad Adrijos pakrantėje, tarp Triesto ir Monfalkonės, Reka maitina dar keletą upelių.
Biržinėlis
Biržinėlis – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Rokiškio.
JK Tabasalu (moterys)
JK „Tabasalu“ – Estijos futbolo klubas iš Tabasalu. Šis straipsnis apie klubo pagrindinę moterų ekipų.
Istorija
Klubo ištakos siekia 2012 m. lapkričio mėn. Nuo 2017 m. vadinasi dabartiniu pavadinimu JK Tabasalu.
Vėlesniais metais pradėta dirbti su vaikų ir jaunimo grupėmis. Atsirado ir merginų ekipa.
2022 m. moterys žaidė aukščiausioje moterų futbolo lygoje.
Stafordas
Stafordas  – miestas Jungtinėje Karalystėje, centrinėje Anglijoje, 40 km į šiaurės vakarus nuo Birmingamo, prie Sou upės (Trento intakas); Stafordšyro grafystės centras. Geležinkeliai ir plentai į Londoną, Birmingamą, Mančesterį. Verčiamasi geležinkelio riedmenų gamyba, chemijos (reagentų), elektromechanikos, avalynės pramone, druskos apdirbimu. Veikia Stafordo universitetas (įkurtas 1992 m.), miesto muziejus, teatras, meno galerija (1914 m.), rotušė (1799 m.), Swan viešbutis, susijęs su XIX a. literatais Čarliu Dikensu ir Džordžu Borou. Staforde išlikę XI a. pilies griuvėsiai (sugriauta 1634 m., per Anglijos revoliuciją).
Istorija
Vietovardis kilęs iš sen. anglų žodžių staithe ir ford ('prieplaukos brasta').
thumb|left|230px|Stafordo pilies griuvėsiai Staffordas, manoma, įkurtas apie 700 m. Istoriniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 913 m., kai Etelfelda Mersietė (Æthelflæd) čia pastatydino tvirtovę. Stafordas buvo vienas svarbiausių Mersijos karalystės centrų, dėl pelkėtų apylinkių jos karaliai naudojosi juo kaip slaptaviete. XI a. užkariautas normanų. Stafordui miesto teisės suteiktos 1206 m. Tapo Stafordšyro grafystės centru. 1643 m., Anglijos pilietinio karo metu, parlamentaristai užėmė rojalistų valdytą Stafordą ir sugriovė jo pilį. Nuo XVIII a. buvo svarbus batų gamybos centras.
Pavandenės valsčius (Semba)
Pavandenės valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Rytų Prūsijoje, Sembos krašte. Centras – Pavandenė.
Istorija
XIII a. valsčiuje nebuvo miestų, jame veikė bažnyčia. Palivarku laikyta Pavandenės pilis. Valsčiuje buvo šie dvarai: Carmitten, Gundeinis (Guntenen), Leikoftge (1261 Leycositege, 1275 Lewitigen, Lobitten), Mollenen, Ploestwenen, Smiden (Schmiedenen), Sprutlauken, Wilkeim (Wilkaim). Nuošaliame valsčiuje tada fiksuota nedaug gyvenviečių. Tuomet Sembos vyskupiją sudarė 7 valsčiai (Medinava, Rinava, Kvedenava, Labota, Pavandenė, Žalva, Jurbarkas).
Pafos FC
Pafos FC – Kipro futbolo klubas iš Pafoso.
Istorija
Klubas įkurtas 2014 m. birželio 10 d., kai susijungė Pafoso AÉP ir AEK Kouklia FC klubai.
Legečių valsčius
Legečių valsčius (arba Kirjanovo valsčius, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje. Centras – Legečiai, vėliau – Pašušvys.
Vereikiai
Verei̇̃kiai – agromiestelis vakarų Baltarusijoje, 20 km į šiaurės vakarus nuo Valkavisko. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Valkavisko apskrities Vereikių valsčiaus centras.
Bosnijos ir Hercegovinos futbolo varžybos 1998–1999 m.
Bosnijos ir Hercegovinos futbolo varžybos 1998–1999 m.
Prienų apskritis (LTSR)
Prienų apskritis buvo Lietuvos pietuose, abipus Nemuno. Centras – Prienai.
Bosnijos ir Hercegovinos futbolo varžybos 1998–1999 m.
Musulmonų regionas
Nugalėtojas Zeljeznicar Sarajevo.
Prienų apskritis (LTSR)
Istorija
Pirmą kartą Prienų apskritis sudaryta 1791 m. ir LDK sudėtyje išbuvo iki 1797 m.
Prienų apskritis vėl sudaryta 1946 m. birželio 24 d. iš Marijampolės apskrities Balbieriškio, Prienų, Šilavoto valsčių ir Prienų miesto, Alytaus apskrities Birštono, Jiezno, Stakliškių valsčių ir Kauno apskrities Pakuonio valsčiaus. 1950 m. birželio 20 d. apskritis pertvarkyta į Prienų rajoną (47 apylinkės), dalis teritorijos atiteko Jiezno (17 apylinkių) ir Panemunės (4 apylinkės) rajonams.
Lietuvos krikščionių studentų bendrija
Lietuvos krikščionių studentų bendrija (LKSB) - krikščioniška bendrija, vienijanti Lietuvos universitetų krikščionis studentus. Šios organizacijos tikslas yra vienyti krikščionišką jaunimą, stiprinti krikščioniškas vertybes studentų tarpe, ugdyti atsakingus, turtingus dvasiškai ir tvirtus moralinius įsitikinimus turinčius žmones. Tarpkonfesinė ekumeninė organizacija vienija įvairiausių krikščioniškų denominacijų tikinčiuosius, taip pat atvira kitokį požiūrį turintiems. Studentai kartu studijuoja Šv. Raštą, meldžiasi, bendrauja, rengia įvairius diskusijų vakarus, paskaitas, vakarėlius ir stovyklas.
Zelzinas
Zelzinas – kaimas vakarų Baltarusijoje, 17 km į šiaurės vakarus nuo Ružanų.
Lietuvos krikščionių studentų bendrija
LKSB yra Tarptautinės evangelinių studentų bendrijos (IFES; ) narė.
Istorija
1993 m. į Lietuvą atvykęs IFES darbuotojas iš Šveicarijos su Vilniaus universiteto studentų krikščionių klubo nariais, kviesdamas juos užmegzti ryšius su IFES, pasinaudoti šios organizacijos patirtimi. Pirmoji LKSB grupė atsirado VU, o vėliau ir Kauno, Klaipėdos ir Šiaulių universitetuose. Studentų bendrija pradėjo bendrauti su kitų šalių analogiškomis organizacijomis, daryti bendrus projektus. 1994 metais LKSB oficialiai įregistravo savo veiklą LR teisingumo ministerijoje.
Zelzinas
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Valkavisko apskrities Zelzino valsčiaus centras.
Bismarkiškis
Bismarkiškis – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Skemų.
Sengirė (filmas)
Sengirė – 2017 m. Lietuvos dokumentinis filmas, sukurtas Mindaugo Survilos. Filme vaizduojamos Lietuvos sengirės – neliesti miškų plotai ir jų gyvūnija: pradedant nuo miško brūzgynų iki vilkų urvų, kylant aukštyn į juodųjų gandrų lizdus ir neriant gilyn į povandeninius miškus, ir sugrįžtant į pakraštį miško, kur gyvena žmogus. Filmas buvo kuriamas 12 metų.
Filmas sukurtas tikintis atkreipti dėmesį į sparčiai kertamus senuosius Lietuvos miškus. Tuo tikslu įkurtas „Sengirės fondas“. Fondas savo veiklą pradėjo turėdamas pradinius 60 tūkst. eurų, skirtus nuo „Sengirės“ filmo pajamų.
Grubiškis (Rokiškis)
Grubiškis – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 8 km į vakarus nuo Rokiškio.
NK Odžak 102
NK Odžak 102 – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Oždako.
Istorija
Klubo ištakos siekia ? m.
Ekipa 2020/21 m. žaidė Antroje lygoje (Bosnijos ir Hercegovinos zonoje) ir užėmė pentą vietą.
Moisejevas
Moisejevas (, 'Moisejev') – vyriška rusiška pavardė.
Kramianica
Kramianica – kaimas vakarų Baltarusijoje, 12 km į šiaurės vakarus nuo Zelvos. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo kaimas Valkavisko apskrities Dzerkačų valsčiuje. Vėliau buvo Kramianicos valsčius.
Kiparisas (mitologija)
Graikų mitologijoje Kiparisas  – Telefo sūnus, gražus jaunuolis iš Chijo salos, Apolono numylėtinis, iš sielvarto paverstas medžiu.
Kolinda Grabar-Kitarović
Kolinda Grabar-Kitarovič (, g. 1968 m. balandžio 29 d. Rijekoje, Jugoslavijoje) – kroatų diplomatė, politinė ir valstybės veikėja. 2015–2020 m. – Kroatijos prezidentė, pirmoji moteris šiame poste nuo daugiapartinių rinkimų pradžios 1990 m.
Biografija
Pagal mokyklų apsikeitimų programą, 1986 m. baigė Los Alamoso vidurinę mokyklą Naujojoje Meksikoje, JAV. Grįžusi į Jugoslaviją, studijavo anglų ir ispanų kalbas ir literatūrą Zagrebo universitete, kurį baigė 1992 m. 1995–1996 m. studijavo Vienos diplomatijos akademijoje. 2000 m. Zagrebo universitete apsigynė tarptautinių santykių magistro laipsnį. Vėliau buvo Fulbraito stipendijatė Džordžo Vašingtono universitete, Luksičiaus stipendijatė Harvardo universiteto Kenedžio vyriausybės mokykloje, pakviesta mokslinė bendradarbė Džono Hopkinso universiteto Tarptautinių santykių tyrimų mokykloje Vašingtone.
Karjera
miniatiūra|200px|left|Irane 2016 m. 1992 m. pradėjo dirbti patarėja tarptautinio bendradarbiavimo departamente Kroatijos mokslo ir technologijų ministerijoje, vėliau – užsienio reikalų ministerijoje (URM). 1995 m. tapo URM Šiaurės Amerikos departamento direktore. 1997–2000 m. dirbo diplomatijos patarėja ir ambasadoriaus pavaduotoja Kroatijos ambasadoje Kanadoje. Po to grįžo į URM.
2003 m. išrinkta į Kroatijos parlamentą. 2003 m. gruodį tapo europinės integracijos ministre. 2005 m. vasarį jai tapus URM ministre, reikėjo orientuoti šalį integacijos į Europos Sąjungą ir NATO kryptimi. 2008–2011 m. buvo Kroatijos ambasadore JAV. 2011 m. liepą pradėjo dirbti NATO generalinio sekretoriaus pavaduotoja viešosios diplomatijos klausimais.
2016 m. gegužę Irano prezidento Hassan Rouhani kvietimu lankėsi Irane, kur jai buvo pasiūlyta tarpininkauti santykiuose tarp Irano ir Europos Sąjungos.
1993–2015 m. buvo Kroatijos demokratijos sąjungos narė.
2015–2020 m. buvo Kroatijos prezidentė. 2020 m. sausio 5 d. šalies prezidento II rinkimų rate surinkusi apie 47 % balsų, pralaimėjo buvusiam premjerui Zoranui Milanovičiui.
Kiparisas (mitologija)
Istorija
Kartą šviesos dievas Apolonas ir jo meilužis Kiparisas medžiojo. Su jais kartu buvo ir Kipariso kompanionas elnias, kurį buvo padovanojęs Apolonas. Pavargęs elnias sustojo pailsėti ir atsigulė ant žolės. Žaisdamas Kiparisas iš neatsargumo jį pervėrė ietimi ir labai gailėjosi. Apolonas bandė nuraminti jaunuolį, tačiau Kiparisas prašė dangaus dievus, kad leistų jam visalaik verkti, nenumalšinamas buvo ir Apolono skausmas. Išklausęs numylėtinio prašymą, Apolonas pavertė jį sielvarto medžiu, kiparisu, kad amžiais galėtų liūdėti savo draugo. Ant medžio kamieno iš sakų susidarę lašai – amžinai gedinčio Kipariso ašaros. Dar ir dabar Kiparisas laikomas gedulo medžiu ir sodinamas kapinėse.
Kiparisomis buvo vadinamos Eteoklio ir Tetidės dukros, kurios, šokdamos per Demetros šventę, įkrito į šaltinį, o Gaja jas pavertė medžiais.
Benekainių valsčius
Benekainių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų pietų Lietuvos ir Baltarusijos teritorijoje. Centras – Benekainys.
Kiparisas (mitologija)
Istorija
Kipariso vardu pavadinta medžių kiparisų gentis.
Benekainių valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje. 1926 m. liepos 1 d. prie jo prijungta dalis Dieveniškių valsčiaus, 1929 m. balandžio 11 d. – dalis Mackiškių valsčiaus, o dalis Benekainių valsčiaus priskirta Varanavo valsčiui.
Gyvenvietės
Valsčiaus gyvenvietės 1870 m. (skliausteliuose – baltarusiškai):
Niekieno žemė (1962 filmas)
Niekieno žemė – 1962 m. Italijoje sukurta nespalvota karinė drama, kurioje pagrindinį vaidmenį sukūrė britų aktorius Rodžeris Mūras. Filme taip pat vaidino jo gyvenimo draugė ir būsimoji žmona Luisa Mattioli.
Turinys
Aštuonetas italų nedideliu sunkvežimiu keliauja netoli fronto linijos, tikėdamiesi paslapčia atsidurti nacių nebekontroliuojamoje teritorijoje. Kadangi kelionės dieną pavojingos, jie apsistoja apleistame name, kad naktį galėtų vėl tęsti kelionę. Netrukus jų būrį papildo italų armijos kareivis Enzo, keliaujantis atostogų, tačiau, dar nakčiai neatėjus, į namą užklysta vokiečiai. Nors italų dokumentai tvarkingi, netrukus viskas virsta pavojingu psichologiniu žaidimu, mat vokiečių karininkas įsitikinęs, kad jo paniškai bijanti Džiudita yra žydė, tuo tarpu mergina iš tiesų nekenčia vokiečių, nes šie nužudė jos jaunesnį brolį. Ateina naktis ir karininkas neleidžia keleiviams išvykti, kol mergina neateis pas jį ir neprisipažins. Frontui vis labiau artėjant, kiti keleiviai ima spausti Džiuditą nusileisti vokiečio reikalavimui...
Finizmas
Finizmas – iš finų kalbų perimtas žodis, sintaksės ypatybės ir kt. ne finų kalbose. Finizmų pasitaiko indoeuropietiškose slavų, germanų ir baltų kalbose, taip pat finų kalboms giminingose ugrų kalbose bei geografiškai arčiau esančiose tiurkų kalbose (pvz., čiuvašų, totorių).
Į lietuvių kalbą yra galimai patekęs vienas kitas spėtinas finizmas. Tarp tokių galimų kandidatų neretai įvardijami asiū̃klis, bùrė, kadagỹs, kìras, laĩvas, seliavà, šãmas, lopšỹs, sóra.
Latvių kalboje, anot M. Rudzytės, yra iki 500 finizmų. Iš dažnesnių minėtini: allaž 'dažniausiai, visada', kaija 'kiras', kukainis 'vabzdys', ķepa 'letena', launags 'pavakariai', liedags 'paplūdimys', loms 'sugautos žuvys, valkšna', maksa 'mokestis', nūja 'lazda', puika 'berniukas', puķe 'gėlė', sēne 'grybas', tērauds 'plienas', vajag 'reikia'.
Rusų kalboje vartojamų finizmų pavyzdžiai: пахта (pachta) 'virš vandens pakibusi uola', сельга (sel’ga) 'akmenuotas kalvynas', sen. rus. коломище (kolomišče) 'kapinės', камбала (kambala) 'plekšnė', морж (morž) 'vėplys', кумжа (kumža) 'rudasis upėtakis', мымра (mymra) 'paniurėlė; nepatraukli moteris', пельмень (pel’men') 'koldūnas'.
Keletas švedų kalbos finizmų: šnek. kola 'mirti', mink 'audinė', pjäxa 'slidinėjimo batas', pojke 'berniukas; vaikinas', ria 'jauja'.
Jočeliškis
Jočeliškis – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Jočelių.
Stoktonas prie Tiso
Stoktonas prie Tiso arba tiesiog Stoktonas – miestas Jungtinėje Karalystėje, šiaurės rytų Anglijoje, Darame, į šiaurės vakarus nuo Midlsbro, kairiajame Tiso upės krante (19 km nuo jos žiočių). Kartu su Midlsbro, Bilingamu ir kt. miestais sudaro Tisaido aglomeraciją. Geležinkeliai ir plentai į Darlingtoną, Midlsbro, Geitshedą. Juodoji metalurgija, metalo apdirbimo, chemijos (trąšų) pramonė, pramoninių įrenginių gamyba. Veikia teatras, meno centras.
Istorija
Stoktonas prie Tiso išaugo apie Daramo vyskupų rūmus (vėliau pilį). Miesto teisės suteiktos 1310 m. Tapo svarbiu uostu, kai 1769 m. per Tisą pastatytas akmeninis tiltas, o 1825 m. – geležinkelis į Darlingtoną (pirmasis pasaulyje keleivinis geležinkelis). Iki XX a. pab. buvo sunkiosios pramonės centras.
Odžakas
Odžakas – miestas šiaurės rytinėje Bosnijoje ir Hercegovinoje, prie Savos upės, 10 km nuo sienos su Kroatija. Tekstilės, odos, maisto, metalo, medienos pramonė.
Eišiškių apskritis (1941–1944)
Eišiškių apskritis buvo Trečiojo Reicho administracinis vienetas dabartinės Lietuvos ir Baltarusijos teritorijoje, į pietus nuo Vilniaus. Plotas 2224 km², 77920 (ar 60900) gyventojų (1942 m.), centras – Eišiškės.
Istorija
XVIII a. pabaigoje LDK sudėtyje egzistavo to paties pavadinimo apskritis.
Natkiškių valsčius
Natkiškių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Natkiškiai.
Eišiškių apskritis (1941–1944)
Istorija
1941 m. Lietuvą okupavę vokiečiai vėl sudarė apskritį iš dalies Trakų ir Vilniaus apskričių bei dalies Varanavo rajono. 1941–1944 m. ji priklausė Ostlando Lietuvos generalinės srities Vilniaus krašto apygardai. Panaikinta 1944 m. liepą, kuomet užimta Raudonosios armijos. Buvo padalinta tarp LTSR ir Baltarusijos TSR.
Apskrityje buvo šie valsčiai:
Karl Schmidt-Rottluff
Karlas Šmitas-Rotlufas (, 1884 m. gruodžio 1 d., Rotlufas – 1976 m. rugpjūčio 9 d., Vakarų Berlynas) – XX a. Vokietijos tapytojas, akvarelistas, grafikas, skulptorius. Ekspresionizmo meno srovės atstovas.
Biografija
Karlas Šmitas gimė 1884 m. gruodžio 1 d. Rotlufo mieste netoli Chemnico Saksonijoje malūnininko šeimoje. 1902 m. jis mokykloje Chemnice susitiko Eriką Hekelį. Jie kartu dalyvavo mokyklos literatūrinių ir meno debatų ratelyje „Vulkan“. 1905 m. K. Šmitas pradėjo studijuoti architektūrą Dresdeno politechnikos institute. Per E. Hekelį susipažino su Fritz Bleyl ir Ernst Ludwig Kirchner. Kartu jie įkūrė dailininkų grupę „Tiltas“ (Brücke). Nuo to laiko K. Šmitas prie savo pavardės pridėjo Rotlufo praplėtimą pagal gimtąją vietovę. 1906 m. K. Šmitas-Rotlufas galutinai atsidėjo tapybai. Iki 1909 m. jo kūryboje dar jautėsi impresionistinio meno įtaka, 1910 m. jis pradėjo tapyti ekspresionistinius paveikslus. 1910 m. įsikūrė Hamburge. Jo darbus rinko Hamburgo teisininkas Gustav Schiefler, grupę rėmė meno istorikė Rosa Schapire. 1907 − 1912 m. K. Šmitas-Rotlufas vasaras leisdavo Dangaste prie Oldenburgo, kartais su E. Hekeliu. Didelė dalis geriausių jo kūrinių buvo sukurti šiuo periodu vienišoje Šiaurės jūros pakrantėje. Skirtingai nuo kitų grupės draugų ekspresionistų, K. Šmitas-Rotlufas labiau vaizdavo ne miesto, o kaimo peizažų vaizdus.
1911 m. K. Šmitas-Rotlufas persikėlė į Berlyną, susipažino su to meto modernaus meno srovėmis: kubizmu, fovizmu, taip pat, Afrikos primityviuoju menu. Susidraugavo su Lyonel Feininger. 1913 m. grupė „Tiltas“ suiro. Pirmojo pasaulinio karo metu K. Šmitas-Rotlufas tarnavo Rusijoje ir Lietuvoje, kūrė medžio raižinių grafiką ir skulptūrėles. 1918 m. grįžo į Berlyną, vedė Emy Frisch. Po 1920 m. daugiau tapė ir kūrė akvareles. K. Šmitas-Rotlufas keliavo į Italiją, Paryžių, Dalmatiją, Tičiną. 1931 m. tapo Prūsijos akademijos nariu, bet pasitraukė iš jos 1933 m. atėjus į valdžią nacionalsocialistams. Nacistai apskelbė K. Šmitą-Rotlufą „degeneraciniu menininku“ ir nuo 1936 m. uždraudė eksponuoti, nuo 1941 m. − tapyti. 1943 m. Antrojo pasaulinio karo metu dailininko studija Berlyne buvo subombarduota. K. Šmitas-Rotlufas gyveno Pomeranijoje ir vėliau grįžo į Rotlufą. Po karo buvo reabilituotas Vokietijoje, 1947 m. tapo Dailės akademijos profesoriumi Berlyne. K. Šmitas-Rotlufas mirė 1976 m. rugpjūčio 9 d. Berlyne. Daug jo kūrinių palikimu atiteko „Tilto“ muziejui Berlyne.
Juodalangė
Juodalangė – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Rokiškio.
Meškiniai vėžiai
Meškiniai vėžiai (Scyllaridae) – gyvūnų (Palinuroidea) antšeimio šeima yra dešimtkojų vėžių grupė, lengvai atpažįstama pagal labai padidėjusas ir suplokštėjusias antenas.
Išvaizda
Tai jūriniai vėžiai, kurių aprašytos 98 rūšys (iš kurių 13 išnykusios ir randama tik iškasenų). Visos šiuo metu gyvenančios rūšys valgomos, kai kurių žvejyba reikšminga. Skirtingai nuo įprastinio vėžio, pirmoji kojų pora nėra virtusi žnyplėmis, ji daug nesiskiria nuo kitų vaikščiojamųjų kojų. Pirmoji antenų pora (antenulės) yra lytėjimo organai. Galva susideda iš šešių narelių, krūtinė iš bendro karapakso apgaubtų aštuonių, pilvelis iš šešių. Šie vėžiai neturi kitiems dešimtkojams vėžiams būdingų stamblų neuronų, todėl mažiau vikrūs ir daugiau apsisaugo storu šarvu bei slapstydamiesi. Meškinis vėžys vystosi per planktoninės zoea stadiją, auga lėtai ir gyvena ilgai.
Minimi jau Aristotelio, tačiau K.Linėjus 1758 m. visus jam tuo metu žinomus meškinius vėžius rūšis buvo priskyręs vienai rūšiai, Cancer arctus. 1775 m. Johann Christian Fabricius juos aprašė jau geriau ir išskyrė nuo kitų vėžių į Scyllarus grupę, pagal kurią vadinama ir dabartinė šeima (Scyllaridae). Seniausios panašios iškasenos yra 100–120 mln. m. senumo.
Mityba
Minta įvairiais moliuskais, dygiaodžiais, jūrinėmis kirmėlėmis, kitais vėžiagyviais. . Patys yra medžiojami įvairių kaulinių žuvų.
Paplitimas
Šie vėžiai daugiausia gyvena tropinėse ir subtropinėse jūrose, šelfuose iki maždaug 500 metrų gylio. Dvi rūšys (mažas Scyllarus arctus ir stambus Scyllarus latus) randamos Viduržemio jūroje. Scyllarus arctus kai kada pasiekia net Anglijos krantus. Scyllarus latus taip pat gyvena Raudonojoje jūroje, Atlanto vandenyne. S. latus kai kada laikomas zoologijos sodų akvariumuose (namų akvariumui netinka).
Lietuvos futbolo varžybos 1934 m.
Lietuvos futbolo varžybos 1934 m.
Lietuvos lyga
Papildomos rungtynės dėl 1-osios vietos:
Pereinamosios rungtynės tarp Lietuvos lygos komandų ir apygardų nugalėtojų:
Kisliškis
Kisliškis – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Kavoliškio.
Elzasas-Lotaringija
Elzasas-Lotaringija – istorinė Vokietijos imperijos teritorija, gyvavusi 1871–1918 m. Apėmė visą Elzasą ir dalį Lotaringijos (dab. Aukštutinio Reino, Žemutinio Reino ir Mozelio departamentai). Centras – Strasbūras.
AEK Kouklia FC
Pafoso „AEK Kouklia“ – buvęs Kipro futbolo klubas iš Pafoso.
Maccabi Bnei Reineh FC
Maccabi Bnei Reineh FC – Izraelio futbolo klubas iš Rejnės.
Elzasas-Lotaringija
Istorija
Regionas Vokietijos imperijoje sudarytas po 1870–1871 m. Prancūzijos–Prūsijos karo kaip vokiečių užkariauta žemė. Vietos gyventojai nemėgo vokiečių valdžios, o po I pasaulinio karo 1918 m. Elzasas-Lotaringija vėl atiteko Prancūzijai. Vokietija regioną vėl buvo laikinai susigrąžinusi II pasaulinio karo metu 1940–1944 m.
AEK Kouklia FC
Istorija
Buvęs klubas iš Pafoso įsikūrė 1968 m. Žaidė žemesniuosiuose divizionuose.
Maccabi Bnei Reineh FC
Istorija
Klubas įkurtas 2005 m., o 2016 m. buvo atkurtas. 2019–2020 m. čempionato planus sujaukė pandemija. Dėl jos grėsmių buvo sustabdytos žemesniųjų pakopų pirmenybės.
Elzasas-Lotaringija
Istorija
Žemėje buvo 3 apygardos:
AEK Kouklia FC
Istorija
2012–2013 m. Antrame divizione klubas užėmė trečią vietą reguliariame čempionate, o kovoje dėl patekimo į Pirmą divizioną iškovojo antrą vietą, kuri suteikė teisę kilti į elito divizioną.
Maccabi Bnei Reineh FC
Istorija
Ekipa buvo perkelta į Liga Leumit (antra pakopa). 2021–2022 m. sezone Liga Leumit (antroje pakopoje) buvo stipriausi.
AEK Kouklia FC
Istorija
Žaidė 2013–2014 m. Pirmojo diviziono pirmenybėse. Tačiau liko dvylikti ir iškrito į žemesnį divizioną.
Klubas nustojo gyvuoti, kai 2014 m. birželio 9 d. susijungė su AÉP Páfos ir buvo sukurtas naujas klubas, pavadintas Pafos FC.
Lietuvos futbolo varžybos 1935 m.
Lietuvos futbolo varžybos 1935 m.
Kauno apygarda
Papildomos rungtynės dėl 1-osios vietos:
Rezultatas anuliuotas, „Kovui“ įskaityta techninė pergalė.
Klaipėdos apygarda
MSK Klaipėda ir KDS Klaipėda žaidė tik antrajame rate.
Šiaulių apygarda
Finale susitiko miesto ir apskrities pogrupių nugalėtojai:
Apskrities pogrupis
Šaulys Kuršėnai vieneriose rungtynėse įveikė JSO Kuršėnai klubą.
Telšių apygarda
10 komandų žaidė vieno minuso sistema. Finalas:
Finalas
Dėl čempionų vardo kovojo 7 apygardų nugalėtojai:
Bastida
thumb|300px|Monpazier bastida daug kartų buvo perstatoma, bet [[turgaus aikštė mieste išliko tokia, kokia buvo suplanuota pačioje pradžioje.]] Bastida (, iš ) – įtvirtintas XIII–XIV a. naujai pastatytas miestelis viduramžių Langedoke, Gaskonėje ir Akvitanijoje.
Kai kurie autoritetai pirmosiomis bastidomis laiko Mont-de-Marsan (įkurtas 1133 m.) ir Montobaną (įkurtas 1144 m.)
Kolonizuojant dykras pietvakarių Prancūzijoje tarp 1222 m. (įkurtas Cordes-sur-Ciel Tarne) ir 1372 m. (įkurta La Bastide d’Anjou, Tarne) buvo pastatyta beveik septyni šimtai naujų miestelių.
Istorija
Bastidas ėmė statyti remiantis 1229 m. Paryžiaus sutartimi, kuri leido Tulūzos grafui Raimondui VII Tulūziečiui jo nuniokotose valdose statyti naujus miestelius, bet jų neįtvirtinti. Kai grafystę per santuoką, sudarytą pagal minėtą sutartį, paveldėjo Kapetingas Puatjė grafas Alfonsas, jis pasireiškė kaip itin energingas bastidų statytojas, sutvirtinęs savo valdžią regione būtent per bastidas.
Dzerkačai
Dzerkačai – kaimas vakarų Baltarusijoje, 7 km į vakarus nuo Kramianicos.
Andrulių valsčius
Andrulių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Andruliai.
Dzerkačai
Istorija
XIX a. buvo Valkavisko apskrities Dzerkačų valsčius, vėliau kaimas priklausė Kramianicos valsčiui.
Andrulių valsčius
Istorija
Įkurtas 1874 m. kovo 26 d. Panaikintas 1947 m. lapkričio 6 d. prijungiant prie Juknaičių valsčiaus.
Bastida
Istorija
Žemvaldžiai organizavo bastidas ir tam, kad gautų pajamų iš prekybos mokesčių, o ne tik iš mokesčių už produkciją. Į bastidas persikėlę valstiečiai nustodavo būti vietinio lordo pavaldiniais ir tapdavo laisvais žmonėmis. Todėl bastidų kūrimas mažino feodalų įtaką. Naujieji bastidų gyventojai imdavo dirbti žemę apie bastidas, kurios pritraukdavo pirklius ir kuriose steigėsi turgūs. Vietiniai lordai apmokestindavo bastidų gyvenamuosius namus ir prekybą turguje.
Teisinis pagrindas bastidoms statyti būdavo paréage tipo (lygių teisių) rašytinės sutartys tarp žemvaldžio ir Tulūzos grafo, Prancūzijos karaliaus ar Anglijos karaliaus. Žemvaldys nebūtinai būdavo vienas žmogus, tai galėjo būti keleto žemvaldžių kaimynų grupė ar vietinio vienuolyno abatas.
Atsakomybė ir išgaunama nauda būdavo kruopščiai aprašyti chartijoje, joje būdavo išdėstyti „privilegijos“ ir „muitai“. Feodalo teises išlaikydavo suverenas, o vietinis lordas išlaikydavo tam tikras pareigas kaip vietinio teisingumo palaikytojas ir tarpininkas tarp naujai apsigyvenančiųjų ir suvereno atstovų.
Bastidos gyventojai gaudavo sklypą namui, sklypą daržui (casale) ir dirbamos žemės sklypą (arpent) bastidos žemės pakraštyje.
Bastidoje pradžioje rotušę ir bažnyčią dažnai pastatydavo medines. Jei bastidos reikalai klostydavosi gerai, po to pastatydavo mūrines.
Bastidų struktūra
Bastida dabar vadinamas miestas, suplanuotas ir pastatytas vieno įkūrėjo kaip vientisas vienetas. Daugumos bastidų išplanavimas yra stačiakampis, primena groteles. , nes stačiais kampais susikertančios gatvės ir plačios pagrindinės gatvės dalina miestą į kvartalus, per kurių vidurį paprastai eina siaura gatvė ir kurių centre turgaus aikštę supa arkados (couverts). Dažnai turgaus aikštės yra bastidos modulių centrai.
Romėnų modelis – stačiakampio plano kastra su forumu centre – neišvengiamai buvo naudojamas rajone, kur romėnų miestų planavimo likučiai liko tokiuose viduramžių miestuose kaip Béziers, Narbonas, Tulūza, Oranžas ir Arlis. Bastidų regionas buvo vienas paskutinių kraštų, kur Vakaruose ilgiausiai išliko Vėlyvoji antika.
Špickopė
thumb|250px|Špickopė saulėtekio metu
Špickopė  – plikų grantinių uolų grupė Namibijoje, Namibo dykumoje tarp Usakoso ir Svakpomundo. Uolos yra daugiau nei 700 mln. metų senumo, o masyvo aukštis virš jūros lygio siekia 1784 m ir stačiai iškyla virš lygios dykumos (santykinis aukštis ~700 m).
Špickopėje išlikę nemažai bušmenų dailės pavyzdžių.
Pilypas VI
thumb|left|100px|Karaliaus Pilypo VI [[monograma]]
Pilypas VI, arba Felipė VI (g. 1968 m. sausio 30 d. Madride, Ispanijoje) – Ispanijos karalius nuo 2014 m.
2014 m. Pilypas VI perėmė Ispanijos sostą, kai jo 76 metų tėvas Chuanas Karlosas I atsisakė karūnos po 39 metų trukusio karaliavimo. Naujasis karalius gavo valdyti šalį sunkiu jai laiku, kai pastaraisiais metais buvo kritęs karališkosios šeimos populiarumas, nedarbas siekė 26 proc., Katalonijos regionas ruošėsi referendumui dėl nepriklausomybės.
Biografija
1984 m. baigė Madrido vidurinę mokyklą „Santa María de los Rosales“. Po to metus mokėsi Kanadoje, mokykloje „Lakefield College School“. 1985–1988 m. mokėsi karo akademijoje Saragosoje, karinio jūrų laivyno mokykloje Marinoje ir karinių oro pajėgų akademijoje San Chavjere. 1988–1993 m. studijavo teisę ir ekonomiką Madrido autonominiame universitete. 1995 m. apsigynė tarptautinių santykių magistro diplomą Džordžtauno universitete (JAV).
Užėmęs karaliaus sostą, įgijo generolo kapitono laipsnį. Turėjo karinio sraigtasparnio piloto licenciją.
Pilypas VI – buvęs olimpietis buriuotojas, dalyvavęs 1992 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Barselonoje, kur su Ispanijos rinktine užėmė 6-tą vietą.
Šeima
Žmona Letizia – buvusi televizijos žinių pranešėja, dukros - Leonor (g. 2005 m.) ir Sofija (g. 2007 m.).