cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Geranainys
Lietuviai
Geranainių apylinkės priklausė lietuvių kalbos arealui. XVII a. – XVIII a. dėl karų, bado ir maro protrūkių gyventojų sudėtis keitėsi. Lietuvių kalbos vartojimo sferą čia, kaip ir visame lietuvių-gudų paribio ruože, ilgainiui suslavėję dvarai, lenkiška, vėliau rusiška mokykla ir lenkėjanti Bažnyčia. 1787 m. dekretu daugelyje vietos bažnyčių panaikintos pamaldos lietuvių kalba. Ji imta vis mažiau vartoti. XIX a. pirmoje pusėje ji vyravo iki linijos Žirmūnai–Trakeliai–Vija.
1857 m. P. Kepeno duomenimis pusė miestelio ir apylinkės gyventojų sudarė lietuviai, kiti buvo lenkai, kurių pusė – lietuvių kilmės. XX a. pradžioje lietuvių spaudos duomenimis, vieni čia dirbę dvasininkai manė, kad lietuvių yra apie 1/3 visų gyventojų, kiti, kad apie pusę, treti teigė, kad iš 3236 katalikų tik 300–400 kalba lietuviškai. Lietuviškai mokančių žmonių daugiausia buvo apylinkės šiaurės ir šiaurės vakarų dalyje, kaimuose, kurie siekė kitas tuo metu dar lietuviškas apylinkes. XX a. septintame dešimtmetyje dalis senųjų Geranainių gyventojų dar kalbėjo lietuviškai.
Gėralų mokestis
Gėralų mokestis – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Abiejų Tautų respublikos mokestis už gėrimus, rinktas nuo XV a. iki 1775 m.
Istorija
Iš pradžių buvo renkamas kasmet nuo smuklės (karčemos). 1521 m. už vienos rūšies gėrimus smuklė Vilniuje ar Medininkuose mokėjo po kapą grašių. Jei kartu buvo prekiaujama midumi ir alumi, valstybės iždui smuklės savininkas ar nuomininkas (laikytojas) turėjo mokėti 2 kapas grašių. Vėliau įsigalėjo nepastovus, nuo parduotų gėrimų kiekio priklausantis, mokestis. Po XVI a. vidurio Valakų reformos buvo apmokestinta gėrimų gamyba ir importuojami gėrimai.
Privačių bei bažnytinių valdų mokesčiai atitekdavo žemvaldžiams, išskyrus tuos metus, kai jie sutikdavo šį mokestį mokėti valstybei. Nuo 1578 m. iki XVII a. vidurio nuo kiekvieno gėrimų gamybos katilo miestuose ir miesteliuose reikėjo mokėti po 24 grašius, kaimuose – po 12 grašių, už kvortą parduotos degtinės – po 2 pinigėlius. 1649 m. buvo įvestas dvigubas gėralų mokestis.
Mokestį tvarkė Lietuvos didysis iždininkas, kuris šią funkciją paprastai 2 metams išnuomodavo Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės didikams. Per 1773–1775 m. iždo reformas gėralų mokestis įjungtas į bendrą mokesčių nuo visų pajamų sistemą.
Pajamos
Valstybės iždas iš gėralų mokesčio pajamų gaudavo palyginti nedaug:
Vanilė
thumb|140px|Vanilės ankštys Vanilė – delikatesu laikomas ir gurmanų vertinamas aromatinis prieskonis, gaminamas iš vanilės genties gegužraibių ankščių. Vanilė naudojama pagardinti konditerijos gaminiams, kvepalų gamyboje. Kilo iš Meksikos, tačiau dabar pagrindiniai vanilės tiekėjai yra Madagaskaras, Indonezija, Okeanijos ir Indijos vandenyno salos, Rytų Afrikos valstybės. Viena pagrindinių vanilės sudedamųjų dalių, skleidžianti būdingą kvapą yra vanilinas.
Produkcija
thumb|left|250px|Žydinti vanilė
Kylatrakis
Kylatrakis – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, šalia kelio, 10 km nuo Palūšės.
Kastriškės
Kastriškės – kaimas Alytaus rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 1 km į pietryčius nuo Nemunaičio.
Farerų futbolo varžybos 1969 m.
Farerų futbolo varžybos 1969 m.
Žičkus
Žičkus − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Žičkienė (ištekėjusi moteris) ir Žičkutė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Kernadėtas
Kernadėtas – ežeras rytų Lietuvoje, Utenos rajono pietuose, 6,5 km į vakarus nuo Kuktiškių, prie Kvyklių kaimo ir Utenos-Švenčionėlių geležinkelio. Ilgis šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi 0,97 km, plotis iki 0,44 km. Altitudė 150,9 m. Ežeras ledyninės kilmės, patvenktinis. Pietvakarinis krantas aukštas, pakrantėje auga miškas. Rytinėje ir pietinėje pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Šiaurinėje pakrantėje įsikūręs Momėnų kaimas. Šiaurrytine pakrante eina kelias. Prie ežero veikia kaimo turizmo sodyba.
Įteka upelis iš greta vakaruose telkšančio Limino ežero. Ežeras nenutekantis, priklauso Viešos upės intako Talės upelio baseinui.
Ežerėvardis gali būti perdiribinys iš *Kernavėtas (< kernavė 'klampi vieta pievoje, miške', kerna 'tankynė, raizgalynė').
Mažeikių M Basket
thumb|right|260px|Mažeikių „Mažeikiai“ rungtynėse su [[Prienų Rūdupis|Prienų „Rūdupiu“, 2009 m.]]
Mažeikių „M Basket“ – Lietuvos krepšinio klubas.
2023 m. komanda laimėjo II vietą NKL ir gavo teisę žaisti LKL.
Istorija
Krepšinio komandai Mažeikių „Naftai“ dėl finansinių sunkumų 2004 m. palikus LKL, Mažeikiuose nebeliko krepšinio klubo. Vietos verslininkai, padedami rajono savivaldybės, įkūrė naują klubą – Mažeikių „Mažeikiai“. Jis buvo priimtas į taip pat naujai sukurtą Regionų Krepšinio Lygą, pakeitusią ligi tol gyvavusią LKBL.
Mažeikių krepšinio komanda nuo pat pradžių sėkmingai debiutavo pirmenybėse ir pateko į atkrintamąsias varžybas, vėliau pasiekė finalą, kuriame nugalėjo ir tapo pirmaisiais RKL čempionais. Mažeikių „Mažeikiai“ kovoje dėl kelialapio į aukštesnę NKL lygą pralaimėjo silpniausiai šios lygos komandai „Tauragei“ ir 2006–2007 m. sezoną buvo priversti likti žaisti RKL.
2006–2007 m. sezonas komandai nebuvo toks sėkmingas, kaip pirmasis. Komanda dalyvavo LKF taurės varžybose, tačiau iškrito jau antrajame etape. RKL čempionų titulą ginanti komanda pralaimėjo pusfinalio varžybas – kovoje dėl trečios vietos nusileido Šakių „Zanavykui“, rezultatu 1-2.
2007–2008 metais klubas komerciniu principu pateko į NKL. Pirmajame sezone jie liko 14. 2008–2009 m. treneriu vėl tapo Aloyzas Rudys, anksčiau klubą išvedęs į LKL.
2009 m. sausio 4 d. Mažeikių „Mažeikiai“ laimėjo LKF Mažąją taurę, finale įveikę Kauno „Top Sport – Arx Baltica“. 2009 m. gegužės 1 d. Mažeikių „Mažeikiai“ tapo NKL 3 vietos laimėtojais, mažajame finale įveikę turnyro favoritu laikytą Utenos „Juventus LKSK“ klubą. 2009 m. lapkričio 29 dieną, Mažeikių „Mažeikiai“ antrus metus iš eilės laimi LKF Mažąją taurę, pusfinalyje eliminuodami šeimininkus Palangos Naglis-Adakris krepšininkus, o finale RKL naujokus Molėtų „Ežerūno-Kario“ krepšininkus.
2009–2010 m. sezone Mažeikių „Mažeikiai“ ir vėl iškovojo NKL bronzą, tačiau tai buvo labiau pralaimėjimas, nei laimėjimas. Ketvirtfinalyje „Mažeikiai“ 3:2 nugalėjo Kauno „Erelitą-KTU“, pusfinalyje 2:3 turėjo pripažinti Jonavos „Triobet-Malsta“ pranašumą. „Mažeikiai“ šioje serijoje turėjo aikštės pranašumą, tačiau pralaimėjo pirmas dvi serijos rungtynes ir atsiliko jau 0:2. Visgi mažeikiečiai dvejose rungtynėse iš eilės sutriuškino Jonavos komandą bei išlygino seriją – 2:2. Paskutinės, lemiamos serijos rungtynės vyko Mažeikiuose, kur savojo žaidimo neradę šeimininkai atsisveikino su viltimis patekti į finalą. Kovoje dėl trečiosios vietos Mažeikių „Mažeikiai“ nesunkiai 3:1 nugalėjo Pakruojo „Merestą“.
2010/2011 m. sezonas „Mažeikiams“ buvo labai nestabilus. Žaidimas bangavo, o žaidėjai komandoje keitėsi kaip niekada anksčiau. Tačiau komanda įgavo formą antroje sezono pusėje, iškopė į pirmą kartą surengtą NKL finalo ketvertą, kur tik finale po atkaklios kovos nusileido Pasvalio „Pieno žvaigždžių“ ekipai, kuri tą sezoną laimėjo 44 iš 45 rungtynių.
2011/2012 m. sezone „Mažeikiai“ puoselėjo ambicingus planus, tačiau jų žygis baigėsi dar aštuntfinalyje, kuriame jie nesužaidė nė vienų rungtynių namų arenoje, nors serijoje turėjo aikštelės pranašumą. Taip nutiko po to, kuomet varžovų (Vilniaus Š. Marčiulionio krepšinio akademijos) žaidėjas pirmose serijos rungtynėse sulaužė lentą, o mažeikiškiai jos nesugebėjo pakeisti. Lygos sprendimas buvo negailestingas – „Mažeikiai“ neteko aikštelės pranašumo, o seriją pralaimėjo 0:2.
Prieš 2012/2013 metų sezoną klubas savo spalvas, mėlyną ir baltą, pakeitė į raudoną ir baltą. Būtent tokios spalvos dominuoja didžiausio rėmėjo „ORLEN Lietuva“ logotipe.
2013 m. jie laimėjo NKL čempionatą, bet dėl tinkamos arenos neturėjimo, nebuvo priimti į LKL, tad 2013–2014 metų sezone vėl varžėsi NKL. „Mažeikiai“ laimėjo 2013–2014 metų NKL sezoną ir iškovojo teisę rungtyniauti stipriausioje Lietuvos krepšinio lygioje – LKL.
2014-2015 m. LKL sezone Mažeikių komanda užėmė paskutinę – vienuoliktąją – vietą, iškovodama 6 pergales ir patirdama 34 pralaimėjimus. Prieš 2015-2016 m. LKL sezoną buvo nuspręsta, jog lygoje varžysis nebe vienuolika, o dešimt komandų, todėl prieš tai paskutinę vietą užėmusi Mažeikių komanda turėjo grįžti rungtyniauti į antrą pagal pajėgumą NKL.
2015-2016 m. NKL sezone Mažeikiai užėmė trečiąją vietą reguliariajame sezone, tačiau ketvirtfinalyje nusileido Kauno „Žalgiris-2“ komandai. 2016-2017 m. NKL sezone Mažeikiai užėmė dešimtąją vietą ir į atkrintamąsias varžybas nepateko.
Kriva Palanka
Kriva Palanka  – miestas Šiaurės rytų Makedonijos regione, Makedonijoje. 14 558 žmonės (2002 m. duomenys). Kriva Palankos savivaldybės administracinis centras. Savivaldybės teritorijoje, 2002 m. surašymo duomenimis, gyveno 20 820 gyventojų.
Istorija
Pirmą kartą paminėtas 1633 m., kaip turkų gyvenvietė su fortu. Gyvenvietės įkūrimo data ir užrašas arabų kalba buvo iškaltas ant akmeninės plokštės, pritvirtintos virš įėjimo į tvirtovę. Vėliau plokštė buvo perkelta į miestelio centre esančią mečetę. Dabar saugoma Skopjė, Makedonijos muziejuje.
Mažeikių M Basket
Istorija
2017 m. gruodžio 12 d. devynerius metus komandą treniravęs Aloyzas Rudys savo postą užleido Arvydui Straupiui, pats likdamas komandos vyr. trenerio asistentu. 2017–2018 m. NKL reguliariajame sezone komanda užėmė 11 vietą, tačiau pateko į ketvirtfinalį, kuriame pralaimėjo būsimajam čempionui Klaipėdos Nafta-Universitetas.
Kriva Palanka
Istorija
XIX a. miestelio vystymesi svarbų vaidmenį suvaidino krikščionybė.
Belizo doleris
Belizo doleris (ISO 4217 kodas: BZD) – Belizo valiuta. Paprastai žymima $, arba BZ$ tuo norint išsiskirti nuo kitose šalyse cirkuliuojančių doleriu vadinamų valiutų. Belizo doleris padalintas į 100 centų.
Žiūkienė
Žiūkienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Žiūkaitė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Žiūkas.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Pranas Zaveckas
Pranas Zaveckas (g. 1946 m. kovo 11 d.) – pedagogas, Lietuvos ir Kaišiadorių rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1968 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą, fizikos mokytojas, vokiečių kalbos mokytojas.
Kaišiadorių Vaclovo Giržado vidurinės mokyklos direktorius. 2000–2003 m. Kaišiadorių rajono savivaldybės meras. 2003–2011 m. vėl Kaišiadorių Vaclovo Giržado vidurinės mokyklos direktorius.
Lietuvos liberalų sąjungos, 2006 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narys. 2000–2003 m., 2003–2004 m. ir 2007 m. (mandato atsisakė dėl užimamų pareigų) Kaišiadorių rajono savivaldybės tarybos narys.
Kęstutis K. Girnius
Kęstutis Kazimieras Girnius (g. 1946 m. lapkričio 25 d. Niurtingene, Vokietija) – žurnalistas, filosofas, publicistas, politikos apžvalgininkas, pedagogas, istorikas.
Biografija
Studijavo Harvardo universitete, 1977 m. Čikagos universitete apgynė filosofijos mokslų disertaciją apie etikos logines problemas (Illocutionary Force, Meaning, and 'Good' . Jis yra vadinamosios analitinės filosofijos auklėtinis.
1978 m. dėstė filosofiją Čikagos Ruzvelto universitete. Vėliau savo darbą ir veiklą susiejo su Lietuva. 1979 m. pradėjo dirbti „Laisvės radijuje“, o 1984–2003 m. „Laisvosios Europos radijuje“ – Miunchene korespondentu, Prahoje – „Laisvosios Europos radijo“ lietuvių redakcijos ir centrinių žinių tarnybų direktorius, apžvalgininkas. Parengė per 30 studijinių straipsnių tyrimų skyriui. Pirmasis užsienyje išleido analitinį darbą apie rezistenciją Lietuvoje „Partizanų kovos Lietuvoje“.
Nuo 2007 m. VU TSPMI dėstytojas, docentas. Dėstomi kursai – Nacionalizmas ir jo apraiškos Vidurio ir Rytų Europoje, Holokaustas Vidurio ir Rytų Europoje, Karo ir taikos dorovinės problemos. Moksliniai interesai – Dorovės ir politikos filosofija, Nacionalizmas, Partizanų pasipriešinimas. Nuo 2000 m. Lietuvių katalikų mokslo akademijos akademikas.
Su Vida Girnius susilaukė vaikų.
Visuomeninė, publicistinė veikla
Kęstutis Girnius rašo filosofijos, istorijos, politikos klausimais. Paskelbė straipsnių filosofijos, istorijos, Lietuvos ir užsienio lietuvių gyvenimo klausimais leidiniuose „Journal of Baltic Studies“, „Lituanus“, „Aidai“, „Metmenys“, „Draugas“, „Į laisvę“, „Ateitis“, „Lietuvos katalikų mokslo akademijos suvažiavimo darbai“. Parašė skyrių knygai „Religion and Nationalism in Soviet and East European polities“ 1984 m.
Komentarus ir apžvalgas užsienio ir Lietuvos politikos klausimais – Lietuvos radijui (nuo 2004 m. rugsėjo 17 d. – savaitines tarptautinių įvykių apžvalgas) bei savaitraščiui „Veidas”. Yra žurnalo „Genocidas ir rezistencija“ redakcijos narys, žurnalo „Naujasis židinys-Aidai“ rėmėjas, politikos apžvalgininkas, Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centro mokslinės tarybos narys.
Prieštaringas VSD vizitas
2008 m. rudenį K. Girniaus namuose apsilankė VSD darbuotojas ir įspėjo, esą K. Girnius gali būti verbuojamas nedraugiškos valstybės agentų. K. Girnius pareikalavo VSD vadovo Povilo Malakausko audiencijos. Susitikimo metu VSD vadovas priekaištavo dėl žurnalisto straipsniuose kritikuojamų prezidento ir Konstitucinio Teismo. Taip pat pagrasino, jog jeigu šis ir toliau bus kritiškas, tuomet būsiąs nupirktas, užverbuotas.
VSD Teisės skyriaus direktoriaus pavaduotojas Artūras Panomariovas teigė, jog toks VSD pareigūnų vizitas buvęs neteisėtas. Tokie VSD veiksmai susilaukė aštrios visuomenininkų kritikos. . Pilietinė organizacija Piliečių Santalka dėl VSD veiklos oficialiu laišku kreipėsi į LR prezidentą.
Nuorodos
TSPMI profilis
Teksasinė barškuolė
Teksasinė barškuolė, Teksaso barškuolė – barškuolių (Crotalus) genties gyvatė, priklausanti angių (Viperidae) šeimai, duobagalvių angių (Crotalinae) pošeimiui.
Tai labai nuodinga gyvatė, paplitusi Šiaurės Amerikoje. Ilgis iki 2 m. Spalva labai įvairuoja ir priklauso nuo aplinkos, kurioje gyvena. Ji gali būti pilka, ruda ar net alyvų žalumo. Uodega išmarginta juodomis ir baltomis juostomis. Jos gale yra savotiškas barškutis, kurį sudaro judamai suaugę galiniai uodegos segmentai. Gindamasi barškuolė judina barškutį, tuo perspėdama užpuoliką. Kerta tik negalėdama išvengti susidūrimo, o šiaip barškindama perspėja ir nubaido užpuoliką.
Minta smulkiais žinduoliais, paukščiais ir driežais. Nuodai labai stiprūs, auką nužudo per kelias sekundes.
Elza Rozenberga
Biografija
Mokėsi Mintaujos gimnazijoje, dalyvavo jaunimo būreliuose. Vėliau susidomėjo literatūra, dalyvavo visuomeninės politinės organizacijos „Jaunā strāva“ (Naujoji srovė) veikloje, kėlė jausmų laisvės, moterų emancipacijos problemas. 1897 m. ištekėjo už vieno iš šios organizacijos lyderių, laikraščio redaktoriaus ir poeto teisininko Janio Pliekšanio (geriau žinomo kaip Rainis), o jį paskyrus advokatu, gyveno Panevėžyje.
1897–1903 m. kartu su vyru gyveno tremtyje Rusijoje. Per 1905 m. Rusijos revoliuciją jos sausį pasirodžiusi drama „Vaidilutė“ buvo suprasta kaip kvietimas atsiskirti nuo Rusijos imperijos. Caras įsakė revoliucionierius suimti, tad Aspazija 1905–1920 m. pabėgo į Šveicariją. Grįžus į Latviją buvo išrinkta į Steigiamąjį susirinkimą. Subūrė grupelę bendraminčių, siekusių lygių teisių moterims, organizavo socialinės globos įstaigas ir draugijas. Įsijungė ir į Latvijos socialdemokratų veiklą. Mirus vyrui 1929 m. pradėjo gyventi labai privačiai Rygoje ar vasarnamyje Dubultuose.
Aspazija mirė 1943 m. lapkričio 5 d., palaidota šalia savo vyro Rainio kapinėse.
Literatūrinė veikla
Aspazijos poezija priskiriama neoromantizmui. Tiesa, pirmosios jos parašytos dramos ir poezija dvelkė realizmu, kartais nostalgija praeičiai, pavyzdžiui, 1894 m. pastatytos dramos „Vaidilutė“ veiksmas vyksta XIV a. Lietuvoje. Tais pačiais metais pastatyta drama „Prarastos teisės“ ir 1895 m. parašyta drama „Nepasiektas tikslas“ susilaukė audringos rekcijos savo revoliucingumu, protestu prieš patriarchalinę moralę. Šie kūriniai taip pat yra nepralenkiami to laikmečio kultūros bei istorijos dokumentai.
thumb|left|200px|Aspazijos namas [[Jūrmala|Jūrmaloje]] Eilėraščių rinkiniui „Raudonos gėlės“ jau būdingas romantinis požiūris net į paprastus dalykus. Tačiau kartu juose pilna šviesios, lakios fantazijos, nerimo ir maišto nuotaikų, atskleidžiančių iš smulkiaburžuazinės šeimos kilusios moters jausmų pasaulį. Šiek tiek pilkesni tonai sklinda iš 1904 m. išėjusio rinkinio „Sielos prieblanda“. O drama „Sidabro skraistė“ laikoma pačiu lyriškiausiu ir meniškiausiu Aspazijos kūriniu.
Gyvenimas toli nuo gimtinės taip pat paliko pėdsaką kūryboje. Eilėraščių rinkiniuose „Saulėtas kampelis“, „Išskėsti sparnai“ nebeliko vietos socialinei temai, daugiau intymios lyrikos, mažiau aštrių kampų. Panaši ir vėlesnė lyrika, bei tragedija „Aspazija“, išėjusi jau Latvijoje 1923 m.
Ryški, įvairiaspalvė Aspazijos lyrika užima svarbią vietą Latvijos literatūroje.
Žmuidzinavičius
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Žmuidzinavičienė (ištekėjusi moteris) ir Žmuidzinavičiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Raimundas Arnas Dineika
Raimundas Arnas Dineika (1928 m. rugpjūčio 7 d. Rimkūnai, Linkuvos valsčius – 2006 m. spalio 7 d. Vilnius) – Lietuvos architektas, visuomenės veikėjas.
Darbai
Pagal jo projektus pastatyta statinių ir jų kompleksų Rusijoje bei Lietuvoje, svarbesni iš jų:
Išradimas – plonasienės klostės, 1996 m.
Pagerbdami jo atminimą architektai Audrius Ambrasas, Gintaras Čaikauskas, Sigitas Kuncevičius, Rolandas Palekas, Saulius Pamerneckis, Audrys Karalius, Vaidotas Kuliešius ir Vykintas Šeškus 2005 m. įsteigė Arno Dineikos stipendiją perspektyviausiam ketvirto kurso studentui – architektui.
Tizi Uzu vilaja
Tizi Uzu vilaja yra Alžyro šiaurėje, Viduržemio jūros pakrantėje. Sostinė – Tizi Uzu.
Leivinha
João Leiva Campos Filho (sutr. Leivinha – mažasis Leiva, g. 1949 m. rugsėjo 11 d. Novo Horizonte, São Paulo valstijoje) – brazilų futbolininkas, kuris buvo Brazilijos rinktinės sudėtyje 1974 m. FIFA pasaulio taurėje.
Yra žaidęs Portuguesa, Palmeiras ir Ispanijos Atlético de Madrid klubuose. Jis yra dabartinio Liverpulio komandos žaidėjo Lucaso Leivos dėdė.
Kurkliai
Kurkliai – miestelis Anykščių rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo kelio, 14 km į pietus nuo Anykščių. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Stovi medinė liaudiško klasicizmo formų Kurklių Šv. Jurgio bažnyčia, pastatyta 1874 m., medinė Kurklių sinagoga, pastatyta 1932 m. Yra paštas (LT-29015), 1946 m. įkurta biblioteka, vaikų darželis, kultūros namai, ambulatorija. Išplėtota smėlio, žvyro gavyba, statybinių medžiagų gamyba (bendrovė „Kurklių karjeras“), kiaulininkystė („Jara“). Kurklių kapinės, Tarybinių karių kapinės.
Etimologija
Kurkliai – vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo upės vardo Kurklė arba iš ežero vardo Kurklys.
Medingėnų seniūnija
Medingėnų seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Rietavo savivaldybės šiaurės rytuose.
Kurkliai
Geografija
Kurkliai įsikūrę kairiajame Virintos upės krante, slėnyje, čia įteka jos kairysis intakas – Kurklė, už 7 km į šiaurę – Puntuko akmuo. Gamtos paminklas – Kurklių šilo eglė. Yra smėlio ir žvyro telkinys. Anykščių regioninis parkas.
Istorija
Į rytus nuo Kurklių yra Buteikių piliakalnis, Kurklių pilkapynas.
Medingėnų seniūnija
Istorija
Seniūnija įkurta 1996 m., iki 1999 m. ji buvo Plungės rajono savivaldybėje.
Kurkliai
Istorija
Miestelis ėmė sparčiai plėstis netoliese nutiesus plento Peterburgas–Varšuva ruožą Daugpilis–Kaunas. XIX a. Kurkliai buvo miestelis, Vilkmergės apskrities Kurklių valsčiaus centras. 1905 m. įvyko anticarinių mitingų, susirėmimas su policija; iš dalies pakeista valsčiaus valdyba. 1919 m. ties Kurkliais įvyko Lietuvos kariuomenės susirėmimų su Tarybų Rusijos kariuomenės daliniais, vyko Kurklių-Panevėžio operacija. Po Antrojo pasaulinio karo Kurklių apylinkėse veikė Didžiosios kovos apygardos B rinktinės Lietuvos partizanai.
Sovietmečiu buvo kolūkio centrinė gyvenvietė. 2014 m. patvirtintas Kurklių herbas.
Medingėnų seniūnija
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 5 seniūnaitijos:
Kurkliai
Architektūra
miniatiūra|Miestelio gatvė
Miestelio planas spindulinis. Svarbiausi statiniai:
Žymūs žmonės
Kurkliuose gimė:
Žukienė
Žukienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Žukaitė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Žukas.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Škotijos futbolo varžybos 1997–1998 m.
Škotijos futbolo varžybos 1997–1998 m.
Finalo rungtynės
-
--
Stanisław Gruszczyński
Stanislav Gruščinski, (1891 m. sausio 6 d. Liudvinave, Rusijos imperijoje – 1959 m. vasario 3 d. Milanuveke, Lenkijos Liaudies Respublikoje) – lenkų menininkas, dainininkas tenoras, kino filmų aktorius.
Biografija
Gimė ūkininkų šeimoje Liudvinavo kaime netoli Vilniaus. Lankė mokyklą Vilniuje, kur 1905 m. dalyvavo mokinių streike. 1912 m. išvyko iš Vilniaus ir apsigyveno netoli Varšuvos. Dirbo įvairius darbus teatre, tuo pačiu metu mokėsi dainuoti. Varšuvoje dirbdamas viešbutyje susipažino su dainininku Władysław Walter, kuris jį pakvietė į operetę. 1915 m. debiutavo teatreTeatrze Nowości. 1916 m. debiutavo Varšuvos operos teatre, kur atliko vaidmenį Džiuzepės Verdžio Aidoje.
Varšuvos operos teatre dirbo iki 1931 m. ir 1936-1938 metais. Tarpukariu keliavo po Europą ir dainavo žymiausiuose Europos operos teatruose Hamburge, Lisabonoje, Madride, Barselonoje ir Milano La Scaloje. Įsigijo vilą Milanuveke, tačiau ten gyvendamas tapo alkoholiku.
II pasaulinio karo metu dirbo valytoju bei kitokius neprofesionalius darbus. Po karo dirbo Varšuvos bibliotekoje, 1947-1950 m. kultūros namuose Mazovijos Grodziske, 1950-1957 m. Varšuvos operos konsultantu. Palaidotas Povonzkų kapinėse.
Aluona (Trakai)
Aluona – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Rūdiškių, kairėje kelio ir geležinkelio Vilnius-Marcinkonys pusėje. Netoli Aluonos telkšo Ilgučio, Ežeriuko, Luknos, ežerai, teka Aluonos upelis. Apie 200 m į rytus nuo kaimo yra Aluonos pilkapynas. Ilgučio botaninis draustinis, užimantis 60 ha plotą, įsteigtas 1960 m., siekiant išsaugoti retų rūšių augalų augavietes.
Domas Krivickas
Domas Krivickas (1905 m. gruodžio 22 d. Šeduva – 1999 m. gegužės 17 d. Vašingtonas) – Lietuvos teisininkas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas, teisės daktaras.
Biografija
1929 baigė Lietuvos universiteto Teisių fakultetą. 1929–1932 studijavo Kelno ir Berlyno universitetuose bei Hagos tarptautinės teisės akademijoje. 1934 m. teisės daktaras.
1932–1944 m. skaitė paskaitas Vilniaus universitete, Karininkų aukštuosiuose kursuose Kaune. 1941–1943 m. Vilniaus universiteto prorektorius. 1934–1940 m. užsienio reikalų ministerijos juriskonsultas. 1934–1939 m. Valstybės Tarybos narys, 1934–1939 m. Lietuvos – Vokietijos komisijos pilietybės klausimams spręsti narys.
1938 m. dalyvavo teisininkų kongrese Paryžiuje, 1939 m. Administracinės teisės instituto sesijoje Varšuvoje. Kaip užsienio reikalų ministerijos juriskonsultas dalyvavo tarptautinėse bylose (Panevėžio-Saldutiškio geležinkelio byla Nuolatiniame tarptautinio teisingumo tribunole). Dalyvavo tarptautinėse politinėse konferencijose: 1938 m. Augustave derybose su Lenkija, 1939 m. Berlyne dėl Klaipėdos krašto perleidimo Vokietijai ir kitose.
1944 m. emigravo į Vokietiją. 1946 m. dėstė tarptautinę teisę Pabaltijo universitete Hamburge. 1950 m. išvyko į JAV. 1951–1974 m. JAV Kongreso bibliotekos teisės vyr. specialistas, Lituanistikos instituto Teisės ir sociologijos skyriaus vedėjas. 1982–1985 m. Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto pirmininko pavaduotojas.
Paskelbė tarptautinės teisės straipsnių periodikoje („Teisė“, „Baltic Review“, „Federal Bar News“ ir kt.). Su M. Romeriu redagavo A. Esmeino knygą „Konstitucinės teisės principai: prancūzų ir palyginamieji“ (Éléments de droit constitutionnel: français et comparé, 2 t. 1921 m., lietuvių k. 1932 m.) vertimą.
Melvilio pusiasalis
thumb
Kibdo
Kibdo  – miestas šiaurės vakarų Kolumbijoje, prie Atrato upės, 43 m aukštyje, apsuptas tropinių džiunglių. Čoko departamento centras.
Melvilio pusiasalis
Melvilio pusiasalis – didelis pusiasalis Kanados šiaurės rytuose, Nunavuto teritorijoje. Pusiasalis yra apytikriai 400 km ilgio ir 100 km pločio. Pusiasalio šiaurėje yra didžiausia Kanados Arktinio salyno ir visos Kanados sala – Bafino Žemė, pietuose kita didelė – Southamptono sala. Pusiasalyje paplitę jūriniai sėjikai, pilkieji vilkai kiti gyvūnai.
Kibdo
Kalnakasybos (aukso, platinos) ir miškininkystės (kaučiuko, tagua riešutų, medienos) pramonės centras. Yra 3 universitetai.
Nariuotakojai
Nariuotakojai (Arthropoda) – pagal rūšių skaičių gausiausias gyvūnų karalystės tipas. Nariuotakojai – kosmopolitai, paplitę visame pasaulyje, išskyrus Antarktidos ledynus. Tai trisluoksniai, bilateraliniai gyvūnai, turintys segmentuotą kūną. Segmentai gali susilieti (oligomerizacija) ir sudaryti atskiras kūno dalis. Išsivysto nariuotos galūnės, vyksta raumenų diferenciacija (išsivysto skersaruožiai raumenys): atsiranda išorinis chitininis skeletas (egzoskeletas), apsaugantis nuo įvairaus poveikio, be to, prie jo prisitvirtina raumenys. Tarpus tarp organų užpildo miksocelis, susidaręs susiliejus pirminei bei antrinei kūno ertmėms. Pasižymi tobulomis virškinimo, kvėpavimo, šalinimo, kraujotakos, nervų, endokrinine ir lytine sistemomis bei sudėtingu vystymusi (būdingos įvairios lervinės stadijos).
Kibdo
Miestą 1654 m. įkūrė pranciškonų misija (nors tai bandė padaryti dar 1648 m.). Didelė miesto gyventojų dalis – indėnai. Kibdo – svarbus turistinis šalies centras.
Netoli Kibdo yra viena drėgniausių vietų Žemėje – Ljoro.
Nariuotakojai
Sandara
Nariuotakojų kūnas skirstomas į atskiras dalis: galvą, krūtinę ir pilvelį. Kai kurių nariuotakojų galvos bei krūtinės segmentai susilieja ir virsta galvakrūtine. Kūną dengia kieta kutikula, sudaryta iš artimo celiuliozei junginio – chitino.
Nariuotakojų kraujotakos sistema atvira. Nugarinėje kūno pusėje yra gerai išsivysčiusi širdis. Kraujas vadinamas hemolimfa, kuri teka ne tik kraujagyslėmis, bet ir kūno ertmėmis (sinusais, lakūnomis). Virškinimo sistema sudaryta iš priekinės, vidurinės ir užpakalinės žarnos. Į vidurinę žarną atsiveria virškinimo liaukos. Užpakalinė žarna užsibaigia analine anga. Kvėpavimo sistema labai įvairi ir priklauso nuo gyvenimo būdo. Dauguma smulkiųjų nariuotakojų kvėpavimo organų neturi ir kvėpuoja visu kūno paviršiumi per plonytę kutikulą. Vandenyje gyvenančios rūšys turi žiaunas ar jų funkcijas atliekančias galūnes, o sausumoje – vėduoklinius plaučius ar trachėjas. Šalinimo sistemą sudaro Malpigijaus vamzdeliai ar koksalinės liaukos, kurias turi žemesnieji nariuotakojai. Nervų sistemą sudaro pilvo nervų grandinėlė, aplinkryklinis žiedas ir trijų skyrių smegenys. Reguliavimo funkcijas atlieka ir vidaus sekrecijos liaukos. Lytinė sistema išsivysčiusi skirtingai. Dauginasi tik lytiniu būdu. Dažnas lytinis dimorfizmas.
Filogenezė
Nariuotakojų filogenetiniai ryšiai su primityviosiomis daugiašerėmis nekelia abejonių. Šios grupės išsiskyrė gana seniai, kai polichetų protėviai dar turėjo kopėtinę nervų sistemą, būdingą oligomeriniams anelidams. Polichetų kutikulė tapo chitinizuotu šarvu, prie kurio geriau prisitvirtina nariuotakojų diferencijuoti raumenys. Be to, šarvai buvo patikimesnė apsaugos priemonė. Nariuotakojų protėviai buvo judrūs gyvūnai, todėl jiems būdinga priekinės dalies cefalizacija. Iš polichetų palpų susidarė geresni jutimo organai – antenulės. Vietoj paprastų akių išsivystė facetinės. Iš dalies priekinių galūnių formavosi burnos organai. Polichetų dviejų skiaučių parapodijos tapo dvišakomis galūnėmis. Šalia nariuotakojų galūnių išsivystė žiauniniai priedai. Primityvieji nariuotakojai dar turėjo daug segmentų. Judėjo gyvatiškais judesiais, būdingais polichetams.
Dar labiau pakito vidaus sandara. Vietoj celomo išsivystė miksocelis. Todėl kraujotakos sistema tapo atvira. Nugarinė kraujagyslė virto vamzdelio formos širdimi. Nefridijų skaičius labai sumažėjo. Vietoj homonominės metametrijos tarp nariuotakojų prasidėjo oligomerizacija. Todėl, sumažėjus segmentų skaičiui, išsivystė heteronominė metametrija, pakito vidaus organai (sumažėjo nefridijų skaičius).
Skorpionvėžiai tokie panašūs į skorpionus, kad kartais būdavo sunku atskirti, kuriems priklauso rastoji fosilija. Jos diferencijuojamos pagal radimvietę. Skorpionai – sausumos gyvūnai. Skorpionvėžių kojelės atliko žiaunų funkcijas. Skorpionų jos – pilvelio viduje tapo vėduokliniais plaučiais.
Cheliceriniams (kaip ir vėžiagyviams) evoliucionuojant vyko oligomerizacija. Jeigu trilobitai dar turėjo iki 44 segmentų, tai skorpionvėžiai – 19, o voragyviai nuo 19 iki 10. Mažiausiai segmentų turi erkės. Primityviausi yra skorpionai ir pseudoskorpionai. Dar gerokai nariuotus kūnus turi solpūgos ir šienpjoviai. Susijungus jų kūnas tapo nenariuotas. Koncentruojasi ir nervų sistema. Tarp erkių aptinkama ir primityvių segmentuotų formų, tai rodo, jog ši grupė seniai atsiskyrė nuo bendro voragyvių kamieno. Chelicerinių primityvūs kvėpavimo organai – vėduokliniai plaučiai – pakinta į tobulesnes, geriau pritaikytas sausumos sąlygoms – trachėjas. Primityvieji vorai dar turi vėduoklinius plaučius, pvz., skorpionai, bet greta jų yra jau ir trachėjos. Sudėtingesnės sandaros vorai ir erkės turi tik trachėjas. Taigi voragyviams evoliucionuojant, primityvūs kvėpavimo organai pakito į tobulesnius.
Juozas Slušnys
Juozas Slušnys, slap. Kūma (Kūmas), Partizanas (1901 m. Budrių k., Kartenos vls., Telšių apskr., Kauno gub. – 1948 m. gruodžio 26 d. Pikteikių k., Gargždų vls., Kretingos apskr.) – Lietuvos kariuomenės savanoris kūrėjas, Klaipėdos sukilimo dalyvis, Kretingos šaulių rinktinės šaulys, Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos Kardos rinktinės Buganto kuopos vadas.
Biografija
Gimė ir augo Budriuose. Motina buvo nebylė, vieniša. 1919 m. įstojo savanoriu į Lietuvos kariuomenę, kariavo su raudonarmiečiais, bermontininkais, lenkais, užsitarnavo viršilos laipsnį, dalyvavo 1923 m. Klaipėdos krašto sukilime. Grįžęs kaip karys savanoris Pryšmančių k., Kretingos vls., Kretingos apskr., gavo 12 ha žemės, sukūrė šeimą, susilaukė 2 dukrų ir 2 sūnų.
Ūkį pardavęs persikėlė į Palangą, dirbo statybose. 1944 m. rudenį susipažino su vienu iš Kardo rinktinės organizatorių K. Kontrimu, 1946 m. rugsėjo 1 d. tapo partizanu, buvo paskirtas į Buganto kuopą. 1948 m. rugpjūčio mėn., žuvus kuopos vadui J. Martinaičiui-Meškerei, paskirtas vadu.
Žuvo MGB kariuomenės ir MGB Kartenos vls. poskyrio stribų surengtos karinės-čekistinės operacijos metu Baublių miške, netoli Pikteikių k., Gargždų vls., Kretingos apskr. Susirėmęs akis į akį su stribų vadu Piotru Komlaču, atsiųstu iš Baltarusijos į Kretingos apskritį kovoti su Lietuvos partizanais, buvo mirtinai sužeistas durtuvu. Kūnas užkastas MGB Kartenos poskyrio kieme.
Už nuopelnus kovoje dėl Lietuvos laisvės 1919–1948 m. Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centro Rezistentų teisių komisija pripažino po mirties kario savanorio statusą.
Farerų futbolo varžybos 1970 m.
Farerų futbolo varžybos 1970 m.
Severas
Flavijus Valerijus Severas (mirė 307 m. rugsėjį) buvo Romos imperatorius 306-307 m.
Biografija
Severas buvo žemos kilmės, gimė Ilyrijoje III a. viduryje. Jis iškilo tarnaudamas armijoje ir kaip senas Galerijaus draugas buvo jo pasiūlytas Diokletianui kaip kandidatas į cezarius vietoj Konstantino I.
Mirus Konstancijui I 306 m. vasarą, Galerijus suteikė Severui augusto titulą, o Konstantiną I imperatoriumi paskelbė jo paties kariai. Kai Maksencijus, atsistatydinusio imperatoriaus Maksimiano sūnus, sukilo Romoje, Galerijus nusiuntė Severą malšinti sukilimo. Šis išvyko iš savo sostinės Mediolano armijos, kuriai anksčiau vadovavo Maksimianas, priešaky. Bijodamas Severo atvykimo, Maksencijus pasiūlė tėvui irgi tapti imperatoriumi. Maksimianas sutiko ir kai Severas apgulė Romą, armija perėjo į kitą pusę. Severas pabėgo į Raveną. Maksimianas pažadėjo jo pasigailėti ir elgtis švelniai, jei šis taikiai pasiduos, tad Severas 307 m. kovą ar balandį pasidavė. Tačiau Severas buvo demonstruojamas kaip kalinys, o vėliau įkalintas Tres Tabernae. Kai pats Galerijus įsiveržė į Italiją, Maksimianas liepė nužudyti Severą 307 m. rugsėjo 16 d.
Mačiuliškių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Lentvario valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Trakų rajonui. 1954 m. prijungta dalis Daniliškių apylinkės ir dalis Lentvario miesto. 1971 m. sausio 27 d. patikslintas apylinkės pavadinimas. 1977 m. kovo 30 d. Mačiuliškių apylinkė panaikinta, jos teritoja prijungta prie Kariotiškių apylinkės ir Senųjų Trakų apylinkės (mažoji dalis).
Vastas
Istorija
Legendos teigia, kad miestą įkūrė graikų herojus Diomedas. Seniausi archeologiniai radiniai yra iš 1300 m. pr. m. e. Tai buvo svarbus frentanių miestas. Nors Julijaus Cezario laikais čia buvo kolonija, kolonijos statusas nebuvo miestui suteiktas. Tačiau Vastas buvo municipija. Tai buvo klestintis miestas su pirtimis, teatrais, mozaikomis, granito kolonomis. Čia rastas įrašas, kad Valerijus Pudenas, būdamas 13 metų, laimėjo Romos poezijos konkursą.
Ašmoniškiai
Ašmoniškiai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Kudirkos Naumiesčio.
Vastas
Istorija
Vastas neturėjo savo uosto, tad naudojosi Punta della Penna uostu, kur randama daug romėniškų radinių.
Žlugus Vakarų Romos imperijai Vastą nusiaubė gotai. Justinianui I užėmus Italiją, Bizantija čia ilgai neužsibuvo, nes ją išvijo lombardai ir prijungė Vastą prie Benevento kunigaikštystės. Po to miestą užėmė frankai 774 m. ir normanai 1053 m. Miestas pakeitė pavadinimą iš Histonium į Il Guasto d’Aimone apie 1076 m.
XV a. miesto struktūrą pakeitė Vastą valdęs karo vadas Giacomo Caldora. Jis pastatė iki šių laikų išlikusias gynybines sienas: Torre Bassano Roseti aikštėje, Torre Diomede, Torre Diamante Verdi aikštėje ir Porta Catena. Kaldoresko pilis buvo svarbiausias gynybinis objektas.
1566 m. turkų laivynas sudegino miestą. Nukentėjo pilis ir Šv. Margaritos bažnyčia. Valdant ispanams Vastas buvo d’Avalos markizų feodas. Cesare Michelangelo (markizas 1697–1729 m.) buvo miesto klestėjimo viršūnė. thumb|left|Punta Penos uostas ir švyturys|200px Miestą nelabai paveikė 1799 m. revoliucija (trumpalaikę Vasto respubliką greitai panaikino rojalistai). Poetas ir mokslininkas Gabriele Pasquale Giuseppe Rossetti gimė Vaste 1783 m. vasario 28 d. Jis sukūrė romantinių eilėraščių, literatūrinės kritimos ir autobiografiją. Manoma, kad jis buvo Wilkie Collins romano Moteris apsirengusi baltai profesoriaus Peskos prototipas. Roseti pabėgo iš Italijos dėl politinių priežasčių ir 1821 m. apsistojo Londone.
Giovanni Giolitti laikais (tarpukariu) miestas, ypač senamiestis patyrė drastiškas permainas. Musolinis pakeitė miesto pavadinimą į Istonio 1938 m., bet išlaisvinus miestą 1944 m., grąžintas senasis.
Nepaisant nuošliaužos 1956 m. pokariu miestas augo ir klestėjo. Atstatyti romėniški paminklai, išplėsti ir turistams pritaikyti paplūdimiai.
Vaste įsikūrusi Harvardo universiteto vasaros programa Abrucuose, norintiems intensyviai mokytis italų kalbos.
Utenos tvenkinys
Utenos tvenkinys – tvenkinys rytų Lietuvoje, Utenos rajone, 2 km į šiaurės rytus nuo Utenos. Susidaręs patvenkus Rašės upę (Vyžuonos intakas) 5,9 km nuo jos žiočių. Ilgis (iš rytų į vakarus) 2,2 km, plotis iki 0,8 km. Altitudė 123 m. Krantai daugiausia aukšti, apaugę medžiais ir krūmais. Tvenkinio pakrantėse daug kur auga miškeliai, plyti dirbami laukai. Rytinėje dalyje susiaurėjusį tvenkinį kerta kelias, prie tilto pastatytas Raudesos (Rašės intako) upėvardžio ženklas. miniatiūra|240px|left|Utenos tvenkinys
Debitas:
Užtvanka 200 m ilgio, 6 m pločio. Vandens pralaida – šachtinė. Įrengta 1974 m. Tvenkinys skirtas gamybiniam vandentiekiui. Prie jo įsikūrusios gyvenvietės: Kloviniai, Droničėnai, Juozapava, Avietynė. Veikia 2 kaimo turizmo sodybos. Pietinėje pakrantėje, šalia užtvankos, įrengta poilsiavietė.
Šilutės miškų urėdija
Šilutės miškų urėdija − viena iš 42 miškų urėdijų, turto patikėjimo teise valdanti, naudojanti valstybinius miškus, vykdanti juose kompleksinę miškų ūkio veiklą.
Šilutės miškų urėdija įkurta 1945 m. 1947 m. ji buvo panaikinta, o jau 1950 m. Klaipėdos miškų ūkis suskirstytas į du savarankiškus padalinius − Šilutės ir Kretingos miškų ūkius.
Šilutės miškų urėdijos administruojamoje teritorijoje bendras miškų plotas sudaro − 53 786 ha, iš jų valstybinės reikšmės miškai − 34 015 ha. Urėdijos miškai išsidėstę trijų savivaldybių − Klaipėdos, Šilutės ir Pagėgių teritorijose. Urėdijos teritorijos miškingumas − 24,6 %.
Šilutės miškų urėdas − Vaidas Bendaravičius.
Saugomos teritorijos miškų urėdijoje užima 26 954 ha, iš jų − regioniniai parkai ir draustiniai − 11 671 ha. Urėdijos teritorijoje išskirti Nemuno deltos ir Rambyno regioniniai parkai, 16 valstybinių draustinių: Graumenos hidrografinis draustinis, Kintų botaninis draustinis, Meškinės pedologinis draustinis, Norkaičių botaninis draustinis, Pleinės telmologinis draustinis, Stemplių kraštovaizdžio draustinis, Svencelės telmologinis draustinis, Veiviržo kraštovaizdžio draustinis, Minijos ichtiologinis draustinis, Veiviržo ichtiologinis draustinis, Jūros ichtiologinis draustinis, Senosios Rusnės ornitologinis draustinis, Sausgalvių pievų botaninis−zoologinis draustinis, Vainuto miškų biosferos poligonas.
Šilutės miškų urėdijos miškai suskirstyti į 12 girininkijų.
Žvinklys
Žvinklys − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Žvinklienė (ištekėjusi moteris) ir Žvinklytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Algimantas Cibulskis
Algimantas Cibulskis (g. 1954 m. kovo 31 d. Didėjoje, Zarasų raj.) – Zarasų rajono savivaldybės politinis veikėjas, pedagogas.
Biografija
1961 m. pradėjo lankyti Šniukštų aštuonmetę mokyklą. 1968 m. tėvai išvyko gyventi į Smėlynės kaimą Zarasų rajone, 1972 m. baigė Zarasų M. Melnikaitės vidurinę mokyklą, 1977 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, zooinžinierius.
Pusantrų metų tarnavo sovietinėje armijoje. 1979 m. Zarasų rajono „Lenino keliu“ kolūkio vyriausias zootechnikas, 1983 m. išrinktas kolūkio valdybos pirmininku. 1990 m. balandžio 13 d. išrinktas Zarasų rajono valdytoju. 1995–1997 m. Lietuvos akcinio inovacinio banko Zarasų filialo direktorius. 1997–1998 m. UAB „Valgina“ komercijos direktorius, 1998 m. AB „Lietuvos žemės ūkio bankas“ Zarasų rajono skyriaus valdytojas, 2003–2007 m. Zarasų žemės ūkio mokyklos direktorius, 2007–2011 m. Zarasų rajono savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas.
1999 m. Naujosios sąjungos, 2006 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Zarasų rajono skyriaus narys.
2000–2003 m., 2003–2007 m.2007–2011 m. ir 2011 m. (atsistatydino) Zarasų rajono savivaldybės tarybos narys. 2000–2003 m. rajono valdybos narys.
Žmona Milda. Dukra Jovita. Sūnus Daivaras.
Vladimiras Putinas
Vladimiras Vladimirovičius Putinas (g. 1952 m. spalio 7 d. Leningrade) – rusų politikas, buvęs žvalgybos pareigūnas ir dabartinis Rusijos prezidentas, be pertraukos šias pareigas einantis nuo 2012 m. Putinas valstybės prezidentu arba ministru pirmininku yra nuo 1999 m. 1999–2000 m. jis vadovavo Vyriausybei, 2000–2008 m. buvo išrinktas prezidentu dviem kadencijoms iš eilės, o 2008–2012 m. vėl tapo ministru pirmininku.
Ankstyvoji vaikystė
miniatiūra|Penkerių Vladimiras Putinas su savo mama Marija 1958 m. liepos mėn.|kairėje
Putinas gimė 1952 m. spalio 7 d. tuometiniame Leningrade, Tarybų Sąjungoje. Jis buvo jauniausias iš trijų Vladimiro Spiridonovičiaus Putino (1911–1999 m.) ir Marijos Ivanovnos Putinos (mergautinė pavardė – Šelomova; 1911–1998 m.) vaikų. Jo senelis, Spiridonas Putinas, buvo asmeninis Vladimiro Lenino bei Josifo Stalino virėjas. Du Putino broliai mirė dar prieš jam gimstant – Albertas žuvo būdamas dar kūdikiu, o Viktoras mirė nuo difterijos ir bado nacistinės Vokietijos surengtos Leningrado blokados metu 1942 m.
Putino motina dirbo fabrike, o tėvas XX a. 4 deš. pradžioje buvo pašauktas atlikti karo tarnybą ir tarnavo TSRS povandeniniame laivyne. Antrojo pasaulinio karo pradžioje, jo tėvas tarnavo NKVD naikintojų batalione, o vėliau buvo perkeltas į nuolatinę armiją, kur buvo smarkiai sužeistas 1942 m. Putino senelė iš motinos pusės buvo nužudyta vokiečių Tverėje 1941 m., tuo tarpu dėdės dingo be žinios betarnaudami Rytų fronte Antrojo pasaulinio karo metais.
1960 m. rugsėjo 1 d. Putinas pradėjo mokytis 193-oje mokykloje, Baskovo gatvėje, kuri buvo netoli jo namų. Jis buvo vienintelis iš 45 mokinių, kuris nepriklausė jaunųjų pionierių organizacijai. Kuomet Putinui sukako 12 metų, jis pradėjo lankyti sambo ir dziudo. Laisvalaikiu jis mėgdavo skaityti Karlo Markso, Frydricho Engelso ir Lenino darbus. Putinas studijavo vokiečių kalbą Sankt Peterburgo 281-oje vidurinėje mokykloje ir ši kalba jam yra pirmoji užsienio kalba.
KGB karjera
kairėje|miniatiūra|229x229px|Putinas su tarnybine [[KGB uniforma]] 1975 m. Leningrado universiteto Teisės fakultete V. Putinas baigė teisę. 1975 m. V. Putinas įstojo į KGB ir atliko praktiką 401-oje KGB Oktos mokykloje, Leningrade. Baigęs praktiką, jis pradėjo dirbti antrajame valdybos direktorate, kuris užsiėmė kontržvalgyba, vėliau buvo perkeltas į pirmąjį valdybos direktoratą, kur stebėjo užsieniečius bei konsulato pareigūnus, įsikūrusius Leningrade. 1984 m. rugsėjo mėn. V. Putinas buvo išsiųstas komandiruotei į Maskvoje esantį tuometinį Jurijaus Andropovo raudonojo kaspino institutą.
V. Putino oficialioje biografijoje teigiama, kad prasidėjus Berlyno sienos griūčiai, 1989 m. lapkričio 9 d., jis išsaugojo Tarybų kultūrinio centro bei KGB vilos Dresdene dokumentus, siekdamas juos perduoti valstybinėms institucijoms bei neleisti demonstruotojams jų sunaikinti. Surinkęs medžiagą, V. Putinas sudegino su KGB susijusius dokumentus, o likusią Kultūrinio centro archyvinę medžiagą perdavė Vokietijos institucijoms.
1991 m. rugpjūčio 20 d. išėjo iš KGB būdamas papulkininkiu.
Darbas Sankt Peterburge ir Maskvoje: 1991–1999
1991–1996 m. dirbo Leningrado valstybinio universiteto rektoriaus padėjėju tarptautiniais klausimais, vadovavo Leningrado merijos užsienio ryšių komitetui, buvo mero patarėju, Sankt Peterburgo vyriausybės vadovo pirmuoju pavaduotoju. 1996 m. persikėlė į Maskvą ir ėmė dirbti Rusijos Federacijos prezidento administracijoje. 1998–1999 m. Rusijos saugumo tarnybos (FSB) direktorius. 1999 m. dirbo Saugumo tarybos sekretoriaus pareigose.
Rusijos ministras pirmininkas: 1999
Rugpjūčio 16 d. Dūma patvirtino jo kandidatūrą į ministro pirmininko postą (233 – už, 84 – prieš, 17 – susilaikė). Kuomet Putinas tapo ministru primininku, daugelis manė, kad šis, būdamas praktiškai nežinomu plačiajai visuomenei, poste neišbus ilgiau nei jo pirmtakai. Tuomet Putinas buvo laikomas Jelcino lojalistu – kaip ir kiti buvę tuometinio prezidento ministrai pirmininkai, Putino kabinete dirbančius žmones rinko ne jis pats, o Prezidentūros administracija.
1999 m. spalio 4 d. pradėjo Antrąjį Čečėnijos karą.
Tuo tarpu pagrindiniai Jelcino oponentai ir kiti potencialūs jo įpėdiniai jau anuomet bandė pakeisti ligotą prezidentą ir įnirtingai priešinosi galimai Putino įpėdinystei. Po Rusijos apartamentų bombardavimų ir Ičkerijos čečėnų respublikoje įsikūrusių modžahedo kovotojų, įskaitant ir buvusių KGB žvalgų, surengtos Dagestano invazijos, Putino griežta reakcija į šiuos įvykius bei nuožmi retorika suvaldant Antrojo Čečėnijos karo padarinius lėmė jo išaugusį populiarumą ir reikalingą persvarą artėjančiuose rinkimuose.
Nors Putinas oficialiai ir neatstovavo jokiai politinei partijai, jis išreiškė palaikymą naujai iškilusiai partijai „Vieningoji Rusija“, kuri laimėjo antrą pagal dydį balsų skaičių (23,3 %) 1999 m. Dūmos rinkimuose, ir mainais užsitikrino jos paramą.
Laikinasis Rusijos prezidentas: 1999–2000
miniatiūra|242x242px|Vladimiras Putinas, būdamas laikinuoju prezidentu 1999 m. gruodžio 31 d. 1999 m. gruodžio 31 d. atsistatydinus Rusijos prezidentui Borisui Jelcinui, remiantis Konstitucija V. Putinas paskirtas laikinai einančiuoju prezidento pareigas. Putinas tuo metu, kaip ir buvo anksčiau planavęs, iškeliavo į susitikimą su Rusijos kariais Čečėnijoje.
Putinas tą pačią dieną pasirašė dekretą „Dėl garantijų buvusiam Rusijos Federacijos prezidentui ir jo šeimai“. Jis užtikrino, kad „kaltinimai korupcija išėjusiam prezidentui ir artimiesiems“ nebūtų tiriami. 2000 m. rugpjūčio 30 d. kriminalinis tyrimas, kuriame ir pats anuomet Sankt Peterburgo miesto valdžioje užėmęs pareigas Putinas tapo įtariamuoju, buvo nutrauktas.
2000 m. gruodžio 30 d. buvo nutraukta dar viena byla prieš generalinį prokurorą dėl „įrodymų trūkumo“, nepaisant to, jog Šveicarijos prokurorams šiuo klausimu buvo perduoti tūkstančiai dokumentų. 2001 m. vasario 12 d. Putinas pasirašė panašų federalinį įstatymą, kuris pakeistų 1999 m. dekretą. Šis sprendimas buvo susijęs su rusų politikės Marinos Saljė atrasta byla, kur pats Putinas buvo kaltinamas 1992 m. vykdytu neteisėtu metalo eksportu. Pati Saljė buvo nutildyta ir priversta palikti Sankt Peterburgą.
Nors oponentai rinkimų tikėjosi 2000 m. birželio mėn., Jelcino atsistatydinimas lėmė tai, jog prezidentiniai rinkimai įvyko 2000 m. kovo 26 d. Putinas, nepaisant kaltinimų balsų klastojimu, rinkimus laimėjo pirmame ture su 53 % palaikymu.
Rusijos prezidentas: 2000–2008
kairėje|miniatiūra|Putinas, stovėdamas šalia Boriso Jelcino, duoda prezidentinę priesaiką. 2000 m. gegužės mėn. Prezidento V. Putino inauguracija įvyko 2000 m. kovo 26 d. Ministru pirmininku paskirtas finansų ministras, Michailas Kasjanovas. Pirmoji rizika Putino populiarumui iškilo 2000 m. rugpjūtį, kuomet jis buvo kritikuojamas dėl nederamos reakcijos į povandeninio laivo „Kursk“ katastrofą, mat prezidentui prireikė keliolikos dienų, jog šis grįžtų iš atostogų ir dar keleto, jog aplankytų tragedijos vietą.
2000–2004 m. Putinas pradėjo vykdyti reformas, siekdamas pagerinti situaciją smarkiai nuskurdintoje valstybėje: jis laimėjo kovą dėl valdžios su Rusijos oligarchais, sudaręs su jais sandorį, kurio esmė – oligarchų galių išsaugojimas mainais už paramą, skirta Putino valdžiai.