cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kelmės rajono savivaldybės taryba 2003–2007 m.
Kelmės rajono savivaldybės taryba – Kelmės rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2002 m. gruodžio 22 d.
Liškiavos piliakalnis
Tyrimai
1954 m. ir 1962 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Senovės gyvenvietė tirta 1975 m. Piliakalnį 1962 m., 1975 m. ir 1977 m. tyrė Paminklų konservavimo instituto archeologinės ekspedicijos, vadovai Vytautas Daugudis, Karolis Mekas, Juozas Markelevičius. Ištirtas apie 250 m² plotas. Kultūrinis sluoksnis 1,0-1,5 m storio. Rasta lipdytos brūkšniuotu ir grublėtu paviršiumi keramikos, akmenų grindinių liekanų, gyvulių kaulų, kaulinių ir metalinių darbo įrankių, papuošalų. Piliakalnio vakariniame šlaite aptikta 0,6-1,25 m pločio duobių su degėsiais.
Kelmės rajono savivaldybės taryba 2003–2007 m.
Partijos
Rinkimai įvyko 2002 m. gruodžio 22 d. Rinkimuose gavo vietų:
Liškiavos piliakalnis
Tyrimai
Piliakalnis naudotas nuo III a. pr. m. e. iki IX a. m. e. XIV a. pabaigoje ar XV a. pradžioje ant piliakalnio pradėta statyti mūrinė pilis. Po Žalgirio mūšio ji neteko reikšmės, todėl nebaigta. Buvo beveik pastatytas pietvakarinis bokštas. XIX a. jis dar buvo 8–10 m aukščio, išliko 2,5–3 m aukščio siena, kuri 1962 m. užkonservuota. Pradėtas mūryti ir šiaurės vakarų bokštas, tarp jų iškastas griovys gynybinės sienos pamatams. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 50000 m². Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 788 000 m².
Nuorodos
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną.
Moldavai
Moldavai – pietryčių Europos tauta, kilusi iš Moldovos. Rumunai moldavus laiko viena iš savo etninių grupių, o patys moldavai save dažniausiai laiko atskira tauta. Lygiai taip pat prieštaringas klausimas yra ir moldavų vartojama kalba. 1940 m. Moldovą prijungus prie Sovietų Sąjungos, rumunų kalbai sukurtas moldaviškas kirilicos raštas tapo bemaž vienintele priežastimi moldavų kalbą paskelbti atskiru kalbiniu vienetu. Atkūrus nepriklausomybę buvo grįžta prie rumuniško lotyniško rašto, o po ilgų ginčų oficialiai Moldovos valstybinė kalba yra vadinama „rumunų kalba“. Didelė moldavų diaspora gyvena buvusiose tarybinėse valstybėse, kur dirba statybų pramonėje.
Terminas „moldavai“ taip pat gali būti vartojamas apibūdinti visus istorinės Moldovos kunigaikštystės, egzistavusios dabartinėse Rumunijos (47,5%), Moldovos (30,5%) ir Ukrainos (22%) teritorijose, gyventojus, nepaisant jų etniškumo.
thumb|left|250px|Moldavų (gelsvai pilka spalva) gyvenamos sritys [[Moldova|Moldovoje ir šiaurės rytų Rumunijoje (Vakarų Moldovos ir Bukovinos istoriniai regionai)]]
Etnogenezė
Moldavų tauta kaip ir rumunai susidarė susimaišius dakams, romėnams ir iš dalies slavams. Modernios moldavų tautos kultūrinis centras Moldavijos regionas, besidriekiantis per Moldavijos valstybę ir šiaurės rytų Rumuniją.
Etnologija
XV–XVII a. moldavų gyvenvietės kūrėsi daugiausia upių slėniuose, terasose, kalvų pašlaitėse. Buvo būdingas linijinis gyvenviečių planas, vėliau paplito ir lizdinis bei kvartalinis. Valstiečio sodybą sudarė gyvenamasis namas, ūkiniai pastatai (tvartas, lauko virtuvė, kluonas), sodas, daržas ir vynuogynas. Sodybą supo akmeninė arba medinė tvora bei ornamentais puošti vartai. Ankstyvieji moldavų namai buvo sudaryti iš vieno kambario, neretai išdėstyti iš dalies po žeme, o XIX a. jau vyravo trijų kambarių namai (priemenė, gyvenamasis kambarys ir svetainė – kasa marė). Namai puošiami medžio ir akmens ornamentikos darbais. Šiaurinių regionų namai puošti labiau negu pietinių.
Moldavų virtuvėje svarbią vietą užima patiekalai iš kukurūzų miltų, pieno, daržovių. Tradicinis valgis – tiršta kukurūzų košė mamalyga. Kiti būdingi valgiai: daržovių sriuba čiorba, mėsos sriuba zama, sūrus pyragas placinda, balandėliai, verdami vynuogių lapuose, pupų produktai. Svarbiausias gėrimas – vynas.
Tradiciniai amatai: puodininkystė, vynuogininkystė, kilimų audimas.
Moldavų savimonė
2004 m. Moldovos gyventojų surašymo duomenimis, iš 3 383 332 šalies gyventojų (be Padniestrės) 75,81% save vadina moldavais ir tik 2,17% – rumunais.
2009 m. spalį „IMAS-Inc“ (Kišiniovas) surengtoje apklausoje respondentų buvo prašoma įvertinti moldavų ir rumunų tautų tapatumą skalėje nuo 1 (visiškai ta pati tauta) iki 5 (visiškai atskiros tautos). Apklausa parodė, kad 26% apklaustųjų (buvo apklausti visų tautybių gyventojai) teigė, jog abi tautos yra tapačios arba labai panašios, tuo tarpu 47% teigė, kad jos skirtingos ar visiškai skirtingos. Rezultatai labai skyrėsi tarp skirtingų kategorijų apklaustųjų. Pavyzdžiui, 33% jaunų respondentų (18–29 m.) moldavų ir rumunų tautas laikė tomis pačiomis arba labai susijusiomis, o 44% – skirtingomis arba labai skirtingomis, atitinkamai rezultatai tarp vyresnių respondentų (virš 60 m.) buvo 18,5% ir 53%. Didesnė proporcija laikančių abi tautas vienodomis arba labai panašiomis buvo tarp tų, kuriems rumunų/moldavų kalba yra gimtoji (30%), taip pat tarp miestų gyventojų (30%), įgijusių aukštąjį išsilavinimą (36%) bei sostinės gyventojų (42%).
Lietuvos moldavai
2011 m. gyventojų surašymo duomenimis, Lietuvoje gyvena 540 moldavų tautybę nurodžiusių asmenų (ir 77 rumunų). Dauguma jų čia atvyko dar tarybiniais laikais. Nuo 1989 m. Lietuvoje veikia Lietuvos rumunų (ir moldavų) kultūros bendrija „Dačija“. Žymiausias moldavų kilmės lietuvis – Viktoras Muntianas.
Radvoniškis
Radvoniškis – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Suginčių, šalia plento.
Istorija
XVII a. vietovė buvo Noliškio lauke, kuris minimas 1663 m. Alantos bažnyčios metrikų knygoje: Kotryna Radvanska iš Noliškio lauko. 1656 m. Alantos bažnyčios metrikų knygoje minimas tuometinis kaimo savininkas, bajoras Konstantinas Radvanskis (Radvanas); 1699 m. Noliškio dvaro inventoriuje pirmąkart paminėtas Radvoniškio kaimo vardas. Noliškio dvarui Radvoniškis priklausė XVII–XIX a.
1944 m. vasarą Vermachto kariai nuo Radvoniškio kalvų apšaudė Suginčiuose šeimininkaujančius raudonarmiečius, taip trumpam sustabdydami jų puolimą. Radvoniškyje, prie Padvarnių vieškelio palaidoti du tą vasarą žuvę vokiečių kareiviai.
Marciai
Marciai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Žlibinų.
Tulžis
Tulžis labai svarbi virškinime. Jos šarminis sekretas neutralizuoja rūgštų skrandžio turinį ir slopina jo veikimą. Jos rūgštys aktyvina kasos sulčių fermentą lipazę, skatina tripsiną, tirpdo riebalų rūgštis. Tulžies rūgštys suskaido (emulguoja) riebalus į mažas daleles. Be to, tulžies rūgštys skatina žarnų peristaltiką, kovoja su mikrobais, padeda vitaminams A, D, E, K rezorbuotis žarnyne.
Čekijos kultūra
thumb|13 a. architektūra Čekijoje. thumb|Gotikinės čekų skulptūros.
Literatūra
Pirmoji spausdinta knyga čekų kalba išleista apie 1468 m. Pilzene.
Švietimas
Jau X a. pradėtos kurti pirmosios mokyklos prie vienuolynų, XII a. mokyklos jau kuriamos ir miestuose. 1348 Prahoje įkurtas seniausias Rytų Europoje universitetas.
Nuo XV amžiaus čekų brolių mokyklose pradėta mokyti čekų kalbos.
Nuo XVIII a. pabaigos valstybė pradėjo kontroliuoti švietimą ir įvedė privalomą šešiametį mokslą, nuo 1869 metų mokytis privalėjo visi 6-14 metų amžiaus vaikai. 1960 metais įvestas nemokamas privalomas devynmetis mokslas.
Architektūra
Čekijos seniausi architektūros paminklai – Předmosti ir Dolni Věstonice paleolito gyvenvietės su ovalaus ar apskrito plano pusiaužeminiais būstais. Neolite, bronzos amžiuje vyravo stulpelinės konstrukcijos molinių sienų namai. IX-X a. Moravijos didžiojoje valstybėje vyravo vėlyvasis antikos ir bizantiška architektūra, X-XIII a. – romantinis stilius, nuo XIII – gotikinis, nuo XVI – renesansas, kurį XVII–XVIII pakeitė barokas, o vėliau – klasicizmas.
Muzika
Čekų liaudies muzika – daugiausiai instrumentinė, vienbalsės dainos, derinamos su šokiais. Instrumentai – švilpynės, cimbolai, arfa, citra, smuikas. Moravų muzika skiriasi nuo čekų – būdinga metrų kaita, vyrauja dviejų dalių metras (čekų muzikoj – trijų), tradiciniai instrumentai – du smuikai ir pučiamasis instrumentas.
Profesionalioji bažnytinė muzika Čekijoje atsirado IX-X a. Pirmieji bažnytinės bei pasaulietinės muzikos kūrėjai – Domoslavas, Janas Jenšteinietis, Zavišas Zapietis.
República Checa
Talkai
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Angelina Banytė
Biografija
Mokėsi Panevėžio 2-oje pradinėje mokykloje, po to internatinėje sporto mokykloje. 1961-1968 m. mokėsi Vilniaus M. K. Čiurlionio meno mokykloje. 1974 m. baigė Lietuvos dailės institutą. Nuo 1976 m. gyvena Klaipėdoje.
Kūryba
Nuo 1978 m. surengė 14 individualių parodų. Freskos ir sgrafito technika sukūrė sienų tapybos kompozicijų. Kūriniai monumentalūs, raiškaus piešinio, netikėtų rakursų, skaidraus kolorito. Sukūrė pastelių, akvarelių.
Lieknasis švylys
Lieknasis švylys (Eriophorum gracile) – viksvuolinių (Cyperaceae) šeimos švylių (Eriophorum) genties augalų rūšis. Paplitusi Europoje, išskyrus pietinę dalį, Šiaurės Vakarų Azijoje, Šiaurės Amerikoje. miniatiūra|140px|left
Biologija
Daugiametis, plonu šliaužiančiu šakniastiebiu, 10-45 cm aukščio žolinis augalas. Žydi gegužės-birželio mėn. Ant stiebo susiformuoja pūkuotas žiedynas. Augalas auga pavieniui ir kolonijomis, plinta sėklomis, kurias išnešioja vėjas, bei vegetatyviniu būdu.
Auga tarpinėse pelkėse ir liūnuose, rečiau – šarmingose ir šaltiniuotose žemapelkėse. Išnešiotos augalo sėklos geriausiai sudygsta ir sutvirtėja jauni augalai praardytoje samanų dangoje. Tokių buveinių poreikis sąlygoja rūšies retumą.
Populiacija Lietuvoje
Lietuvoje lieknasis švylys nuo 1962 m. įrašytas į Saugomų augalų rūšių sąrašus.
Didesnės augavietės žinomos šiose pelkėse: Siberijos (Plungės raj.), Debesnų (Telšių raj.), Smalvykščio ir Raisto (Zarasų raj.), Žuvinto (Alytaus raj.) ir Liubelio (Lazdijų raj.) apyežerėse. Rūšis nyksta sausinant ir eksploatuojant pelkes, rūgštėjant buveinėms (dėl globalinės taršos).
Memeler Dampfboot
Memeler Dampfboot – Klaipėdos krašto vokiečių laikraštis, ėjęs 1849 m. liepos 3 d. – 1944 m. spalio 8 d. Klaipėdoje, 1944 m. spalio mėn. – 1945 m. vasario 8 d. Heilingbeilyje (dab. Mamonovas, Kaliningrado sritis), nuo 1948 m. einantis Oldenburge (Vokietija).
Literatiškoji komisija
Literatiškoji komisija – lietuvių inteligentų būrelis, veikęs 1890–1895 m. Mintaujoje, dab. Jelgava, Latvija.
Istorija
Įkurta V. Kudirkos iniciatyva, vadovavo Jonas Jablonskis. Būrelio nariai: Motiejus Čepas, Mečislovas Davainis-Silvestraitis, Liudvika Didžiulienė, Antanas Krikščiukaitis-Aišbė, Gabrielius Landsbergis-Žemkalnis, Pranas Mašiotas, Adomas Sketeris ir kiti.
Bendradarbiavimu ir lėšomis Literatiškoji komisija rėmė „Varpą“ (1889–1905 m.), „Ūkininką“ (1890–1905 m.) ir jų priedus. Kasmet pateikdavo iki trečdalio visų „Varpo“ publikacijų (1893 m. – 35 %), redagavo jame spausdinamus grožinės literatūros kūrinius ir straipsnius. Rūpinosi lietuvių kalbos gryninimu, lietuviška mokslo terminija. Komisijos pastangomis spaudai buvo parengti pirmieji G. Petkevičaitės-Bitės, A. Krikščiukaičio-Aišbės, Žemaitės kūriniai.
Būrelis nustojo veikti dėl kilusių nesutarimų su naująja „Varpo“ redakcija ir 1896 m. J. Jablonskį iškėlus į Revelį (dab. Talinas).
Studziankai
Studziankai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Vasilkuvo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurės rytus nuo Vasilkuvo ir apie 15 km į rytus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
1568 m. šioje vietovėje įkurtas palivarkas. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Ilgai kaimas priklausė Chodkevičių šeimai. XIX a. kaime pastatytas vėjo malūnas, kuris yra įtrauktas į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą. 1886 m. kaime pastatyta mokykla.
Lavelanetas
Lavelanetas – komuna pietų Prancūzijoje, Pietūs-Pirėnai regione.
Etimologija
Lavelaneto pavadinimas yra kilęs iš lotynų kalbos žodžio avellana, reiškiančio "lazdyno riešutas".
Bebrūnai
Bebrūnai – kaimas pietvakarinėje Anykščių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurės rytus nuo Kavarsko, šalia kelio. Piečiau kaimo telkšo Kavarsko tvenkinys.
Gyventojai
thumb|left|240px|Kaimo riboženklis
Airijos futbolo varžybos 1996–1997 m.
Airijos futbolo varžybos 1996–1997 m.
Šiaurės Korėjos ekonomika
|thumb|269px| Naktinė rytų Azijos fotografija. Šiaurės Korėja tamsoje. Šiaurės Korėjos ekonomikos pagrindas – po valstybės įkūrimo pokario (1950–1953) laikotarpiu nustatytos taisyklės.
Kolonijinė ir pokario ekonomika
Pradedant XX a. trečiuoju dešimtmečiu Japonijos kolonijinė administracija vystė gamybą turtingoje gamtiniais ištekliais ir mažai apgyvendintoje teritorijoje. Todėl į šiaurinę Korėjos dalį pervažiavo gyventi nemažai gyventojų iš pietinių, agrarinių rajonų gyventojų.
Šitas procesas sustojo po Antrojo pasaulinio karo, kai po Korėjos pusiasalio padalinimo į SSRS ir JAV okupacines zonas, apie 2 milijonus žmonių perėjo gyventi į amerikiečių sektorių. Tokios tendencijos išsilaikė ir formuojantis KLDR 1948 m. ir per Korėjos karą 1950–1953 m. Dabar Šiaurės Korėjos gyventojai sudaro 22,5 milijonus žmonių.
Po karo Pietų ir Šiaurės Korėjos buvo labai sugriautos. Pirmaisiais pokario metais iki pat 60-ųjų KLDR ekonomika vystėsi greičiau negu Pietų Korėjos.
Bandymai modernizuoti
Dar 1979 m. Šiaurės Korėja galėjo padengti savo įsiskolinimus, bet jau 1980 m. valstybę ištiko defoltas: ji buvo pripažinta bankrutuojančia pagal visus įsipareigojimus, išskyrus skolas Japonijai. Gale 1986 m. valstybės skola vakarų kreditoriams viršijo 1 milijardą dolerių. Skola socialistinėms valstybės pasiekė 2 milijardus dolerių. Galiausiai ir Japonija paskelbė apie KLDR defoltą. KLDR skola vis augo ir 2000 m. su baudomis ir delspinigiais sudarė 10-12 milijardų JAV dolerių.
Gale XX a. Ekonomikos augimas sumažėjo, o kai kuriuose šakose tapo neigiamas. Gale 1979 m. bendrasis vidaus produktas vienam gyventojui buvo tris kartus mažesnis negu Pietų Korėjoje. To priežasčių buvo daug, tai didelis pramoninės nuokrypis į sunkiąją pramonę, didelės karinės išlaidos, ekonominė valstybės izoliacija, užsienio investicijų draudimas ir t. t.
Kim ir Senas 1982 m. balandį mėn. paskelbė apie naujos ekonomikos statyba, o konkrečiau žemės ūkio ir valstybinio energetinio komplekso ir transporto vystymo.
Šiaurės Korėjoje 1984 m. rugsėjo mėn. Buvo priimtas įstatymas apie bendras įmones, kurio svarbiausias tikslas buvo pritraukti užsienio kapitalą ir technologijas. Šiaurės vakarų valstybės rajone buvo įsteigta speciali ekonominė zona Čhondžin. Investicijos ėjo labai sunkiai, bloga infrastruktūra, biurokratija ir neaiškumas dėl investicijų saugumo.
Aleksandras Suvorovas
Aleksandras Vasiljevičius Suvorovas (1730 m. lapkričio 24 d. Maskvoje – 1800 m. gegužės 18 d. Sankt Peterburge) – rusų karvedys, generalisimas, vienas didžiausių Naujųjų laikų karinių strategų. Jis nėra pralaimėjęs nei vieno mūšio, taip pat pagarsėjo, kai pervedė armiją per Alpes.
Šiaurės Korėjos ekonomika
Bandymai modernizuoti
KLDR 1993 m. gruodžio mėn. Paskelbė apie trejų metų pereinamąjį ekonomikos periodą, kuriuo metu bus bandoma suminkštinti disbalansą tarp įvairių ūkio šakų, vystant žemės ūkį, lengvąją gamybą ir tarptautinę prekybą. Bet dėl įvairių priežasčių vyriausybės planai žlugo, kasmetinis įvairių kruopų, visu pirma ryžių, sudaro apie 1 milijoną tonų. Priedo dar valstybėje prasidėjo energetinė krizė, dėl kurios reikėjo sustabdyti daug gamyklų.
Aleksandras Suvorovas
Biografija
1768–72 dalyvavo kovose prieš Baro konfederaciją (Lietuvos ir Lenkijos didikų katalikų grupuotės sąjunga).
Arabų kalba
Arabų kalba ( = al-ʿarabiyyah arba = ʿarabīy) – semitų kalbų grupės kalba, susiformavusi I–IV a. Vartojama arabų šalyse, iš dalies Irane, Turkijoje, Afganistane, Izraelyje, Palestinoje, Indonezijoje, Etiopijoje, Somalyje, Čade, Tanzanijoje. Arabų šalyse vartojama kaip lingua franca. Kalbančiųjų šia kalba, įskaitant visas tarmes, 350 mln., dar 270 mln. moka norminę arabų kalbą kaip užsienio kalbą.
Šiaurės Korėjos ekonomika
Bandymai modernizuoti
Kim Čėn Iras 2002 m. pranešė, kad “pinigai turi padengti prekių kainą“, po ko buvo įvykdyti kai kurios ūkio reformos, įkurtas pramoninis Kaesŏng regionas, atlikti pirmieji bandymai į gamyklas įvesti ūkinį savarankiškumą. Kinijos investicijos į Šiaurės Korėjos ekonomiką nuo 1 milijono dolerių 2003 m. išaugo iki 200 milijonų 2004 m.
Aleksandras Suvorovas
Biografija
1771 09 prie Stolovičų  (Baltarusija)  savarankiškai be savo valdžios leidimo su 700 pėstininkų sumušė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didžiojo etmono M. K. Oginskio kariuomenę (užpuolęs naktį).
Vadovavo malšinant 1794 sukilimą, 1794 11 šturmu užėmė Varšuvos priemiestį Pragą, kurios gynėjų pagrindą sudarė paskutinės Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės dalys (apie 8000 karių) ir apie 3000 Lenkijos kariuomenės karių (jo įsakymu sužeistieji buvo pribaigiami vietoje, išžudyta dauguma Pragos gyventojų).
Arabų kalba
Seniausias mokslininkų patvirtintas įrašas senąja arabų kalba datuojamas 125 m. e. m. — Avdate (dabartinis Izraelis) atrastas eiliuotas trijų eilučių tekstas, parašytas žmogaus, vardu Garmalahė. Nuo VI a. rašto paminklai arabų kalba vartoja dabartinį arabų raštą.
Šiaurės Korėjos ekonomika
Ekonominiai ryšiai su Pietų Korėja
Pokario istorijoje ekonominiai ryšiai tarp Šiaurės ir Pietų Korėjų smukdavo ir vėl išaugdavo. Gale XX a. santykiai tarp valstybių atšilo, kas sąlygojo Pietų Korėjos investicijų padidėjimą į Šiaurės Korėjos gamybą. Nežiūrint to ekonominiai santykiai tarp dviejų valstybių dar vis labai silpni.
Arabų kalba
Arabų kalba skiriama į literatūrinę ir šnekamąją. Literatūrinė arabų kalba susiformavo VII a. iš priešislamiškosios poezijos ir Korano tarmės. Šiuolaikinė bendrinė arabų kalba dar vadinama literatūrine arabų kalba. Pagal kilmę tai sumoderninta klasikinė arabų kalba. Tai šiuo metu vienintelė oficiali arabų kalbos forma, vartojama daugumoje rašytinių dokumentų ir viešai, pvz., paskaitose ir žinių pranešimuose. Dabartinė šnekamoji arabų kalba susiskirsčiusi į daugybę tarmių, o jų atstovai kartais sunkiai tarpusavyje susišneka.
Šiaurės Korėjos ekonomika
Ekonominiai ryšiai su Pietų Korėja
Po to, kai Pietų Korėja (1988 m.) leido prekiauti su Šiaurės Korėja į Šiaurės Korėja pradėjo importuoti į Pietų Korėja savo gaminius. Tiesioginė prekyba tarp valstybių prasidėjo po 1990 m., po dviejų valstybių ministrų pirmininkų susitikimo. Prekybos apimtys tarp valstybių išaugo nuo 18,8 milijonų dolerių 1989 m. iki 333,4 milijonų 1999 m.
Arabų kalba
ISO atskirų kalbų kodus yra priskyrusi 32 arabų kalbos atmainoms, tarp jų ir pagrindinei jos tarmei, šiuolaikinei bendrinei arabų kalbai.
Šiaurės Korėjos ekonomika
Ekonominiai ryšiai su Pietų Korėja
Pietų Korėjoje esančiosDaewoo korporacijos prezidentas aplankė Šiaurės Korėją ir susitarė dėl pramoninio komplekso statybos Hampho. Kita didelė korporacija, Hyundai Asan gavo leidimą plėtoti turistinį biznį – turistai atvežami į turistinį rajoną Kymgansan. Be to Kėsono rajone 3,2 km² prie demilitarizuotos zonos, kurio vertė 1 milijardas JAV dolerių.
Po 2000 m. įvykusio susitikimo tarp Kim Čėn Iro ir Kim De Džuno Šiaurės ir Pietų Korėjos susitarė atstatyti geležinkelį tarp Seulo ir Pchenjano, vietoje, kuri kerta demilitarizuotą zoną. Taip pat abi pusės pareiškė apie planus keturių eilių autostrados nutiesimo pro Phanmundžono kaimą, kur buvo pabaigtas karas. Po šio projekto pabaigos pramoninis parkas gavo tiesioginį priėjimą prie Pietų Korėjos turgų ir uostų.
Arabų kalba
Arabų kalba taip pat plačiai vartojama kaip liturginė kalba islame, nes Koranas ir Hadisai buvo užrašyti klasikine arabų kalba. Vertinant 10 milijonų lankomiausių pasaulio svetainių internete arabų kalba parašyti 2022 m. vasario 4 d. sudarė 1,3 % visų interneto puslapių ir buvo 11-a pagal paplitimą.
Šiaurės Korėjos ekonomika
Ekonominiai ryšiai su Pietų Korėja
Be pramoninio Kaesŏngo regiono ir turistinio Kŭmgangsan regiono KLDR buvo sukurtos kitos ypatingos zonos, tokios kaip: ypatingasis Sinŭiju administracinis regionas, šiaurės vakaruose prie Kinijos pasienio ir Rasonas, šiaurės rytuose prie Kinijos ir Rusijos pasienio.
Bendrasis nacionalinis produktas
Perkamojo pajėgumo paritėtas – 40 milijard. dolerių (2005 m. duomenys)
Arabų kalba
Arabų kalbos žodžiams užrašyti naudojamas arabų raštas, akliesiems yra sukurtas arabiškas brailio raštas.
Gruodžio 18 d. minima Jungtinių Tautų arabų kalbos diena.
Istorija
Arabijoje klestėjo didžiulė semitų kalbų įvairovė. Pietvakariuose buvo vartojamos centro semitų kalbos, tarp kurių buvo priklausančių senajai pietų arabų kalbų šeimai ir jai nepriklausančių (pvz., pietų tamudų). Taip pat manoma, kad dabartinių pietų arabų kalbų (t. y., ne centro semitų kalbų) prokalbės buvo taip pat tuo metu vartojamas pietinėje Arabijos dalyje. Šiaurėje esančiose Hidžazo oazėse vartojamos dadanitų ir taimanitų kalbos yra palikusios ankstyvus įrašus. Nedžde ir vakarinėse Arabijos dalyse numanoma buvus tamudų C kalbos. Rytinėje Arabijoje egzistavęs hasaitų dialektas taip pat yra palikęs senovės pietų arabų rašto sistema darytus įrašus. Taipogi yra išlikę žinių apie teritorijose prie šiaurės vakarinės Arabijos sienos vartotas kalbas — tamudų B, tamudų C, safaitų ir hismajų. Dvi pastarosios turi reikšmingų isoglosijų su vėlyvėsnėmis arabų kalbos formomis, tad yra mokslininkų, teigiančių, jog safaitų ir hismajų kalbos yra ankstyvosios arabų kalbos formos ir siūlo jas klasifikuoti kaip senąją arabų kalbą.
Kalbininkai skaičiuoja, kad senosios arabų kalbos, arba susijusių tarmių grupė, davusi pradžią arabų kalbai, ištaikos siekia I a. Iki tol buvo manyta, kad seniausias senosios arabų kalbos paminklas siekia I a. ir yra parašytas sabajų raštu. Tačiau šiame įraše, rastame dabartinės Saudo Arabijos pietinėje dalyje, vartojamoje kalboje trūksta kelių reikšmingų inovacijų, būdingo arabų kalbų grupei. Todėl dabar priimta šiame įraše vartotą kalbą vertinti kaip centro semitų tarmių tęstinumą.
Įvairovė
Arabų kalbos dialektologų paprastai skiriamos penkios pagrindinės tarmių grupės :
Taip pat paminėtina į aukščiau pateiktą kategorizaciją neįsitenkanti labai maža arabų tarmių grupė.
Skirtumai tarp tarmių
Dauguma arabų tarmių šnekėtojų gali vieni kitus suprasti, išskyrus labiau nutolusius variantus. Tačiau priklausomai nuo tarmės, skirtumai gali pasireikšti ne tik tarime, tačiau ir žodyne.
Fonetika
Arabų kalba turi dvidešimt aštuonias priebalsines ir šešias balsines (ilgąsias ir trumpąsias a, i, u) fonemas, tris linksnius, tris skaičius, sudėtingą veiksmažodžio sistemą, išplėtotą vidinę fleksiją, gausų žodyną. Šnekamoji kalba nutolusi nuo bendrinės.
Priebalsiai
Balsiai ir priebalsiai fonologiškai gali būti ilgi arba tumpi. Ilgi (geminuoti priebalsiai transkribuojant į lotynų abėcėlę paprastai rašomi dubliuoti (t. y., bb, dd, etc.), ir atspindi diakritinius ženklus , žyminčius dvigubus priebalsius.
Balsiai
Žemiau kairėje pateikiami dabartinėje standartinėje arabų kalboje sutinkami balsiai, žemiau dešinėje - balsių variacijos skirtingose tarmėse.
Gramatika
Kaip ir kitoms semitų kalboms, arabų kalbai būdinga kompleksinė ir neįprasta morfologija — žodžiai formuojami introflekcijos „kamienas ir šablonas“ būdu. Kamieną sudaro kelios (dažniausiai trys) priebalsės, į kurias įterpinėjant balses formuojami žodžiai. Žemiau pateikiamas pavyzdys su šaknimi :
Rašyba
Arabų raštas kilo iš aramėjų rašto. Moderni arabų kalba rašoma iš dešinės į kairę.
Kai kuriose arabų valstybėse (Libane ir Egipte) buvo svarstyta arabišką raštą pakeisti kitu. Beirute 1922 metais Beirute leistas laikraštis La Syrie siūlė pereiti prie lotyniškos abėcėlės. Šią idėją labai palaikė prancūzų orientalistas Liuji Masinjonas. Arabų kalbos akademiją pasiūlymą atmetė, o vienas Akademijos narių apkaltino lotynizacijos judėjimą sionistų planu įsivyrauti Libane. Libano arabų kalbos lotynizacijos idėją labai palaikė ir žymus poetas Saidas Aklas, lotynišku raštu išleidęs kelias savo knygas.
Egipte buvo svarstoma tiek perėjimo prie lotyniškos abėcėlės, tiek prie grįžimo prie hieroglifų variantai, tačiau abi idėjos galop buvo nepriimtos.
Santykiai su kitomis kalbomis
Iš arabų kalbos yra kilę daug tarptautinių terminų (algebra, alkoholis, almanachas, azimutas, kalis, kamparas, karatas, tarifas). Dar reikšmingesnė arabų kalbų įtaka, ypač per skolinius, pastebima ispanų kalboje, šiek tiek mažiau — portugalų, katalonų ir siciliečių kalbose dėl labai intensyvaus šių kalbų kontaktų pietinėje Iberijos pusiasalio dalyje su arabų kalba Al-Andalusijos laikotarpiu. Maltiečių ir kinubių kalbos yra kilusios iš arabų kalbos. Balkanų kalbos, tokios kaip graikų ir bulgarų, taip pat yra pasiskolinusios nemažai skolinių per osmanų turkų kalbą.
Taip pat arabų kalba paveikė daug kitų pasaulio kalbų, ypač musulmoniškose šalyse. Neabejotina arabų kalbos įtaka jaučiama persų, turkų, hindustani (t. y., hindi ir urdu), kašmyrų, kurdų, bosnių, kazachų, bengalų, malajų, indoneziečių, maldyvų, puštūnų, pandžabų, albanų, azerbaidžaniečių, tagalų, sindhų, orijų, hebrajų,hausų ir musulmoniškosios Afrikos kalbų. Kita vertus, arabų kalboje sutinkama nemažai aramėjų, hebrajų, lotynų, graikų, persų, šiek tiek turkų, anglų ir prancūzų kalbų skolinių.
Šiaurės Korėjos ekonomika
Bendrasis nacionalinis produktas
2003 m. duomenys
Arabų kalba
Arabų kalba Lietuvoje
Pirmi kontaktai su arabų kalba į Lietuvą atėjo XV a., kartu su islamą išpažįstančiais totoriais, vartojusiais arabų kalbą liturgijoje. Dėl Osmanų imperijos galios arabistika nemusulmonų Lietuvoje buvo susidomėta XIX a. Arabų kalbą Vytauto Didžiojo Univeristete tarpukariu dėstė Nachmanas Šapira, veikė Semitų kalbų mokslo ir literatūros katedra. Vis dėlto 1932 m. atlikus VDU studentų apklausą paaiškėjo, kad arabiškai nemokėjo nė vienas studentas, o nuo 1936 m. ji tapo pagrindinė dėstoma užsienio kalba Lietuvos mokyklose.
Atkūrus Nepriklausomybę arabų kalba dėstoma VDU UKI ir VU Azijos ir transkultūrinių studijų institute.
Šiaurės Korėjos ekonomika
Darbo jėga
Valstybės darbo jėgą sudaro 14 milijonų žmonių.
Darbo jėgos pasiskirstymas pagal ekonomikos sektorius:
Bedarbystė šalyje siekia 25.6% (2013 m. duomenys)
Valstybės biudžetas
Šalies pajamos yra 3.2 mlrd. dolerių. (2007 m. duomenys) Šalies išlaidos yra 3.3 mlrd. dolerių. (2007 m. duomenys)
Gamyba
Pagrindinės gamybos šakos: kariniai produktai, staklių gamyba, elektra, cheminiai produktai, gamtos resursai(anglis, geležies rūda, klintis, magnezitas, grafitas, varis, zinkas, švinas ir brangieji metalai), metalurgija, tekstilė, maisto gamyba, turizmas.
Elektros gamyba
16.57 mlrd. kWh (2016 m. duomenys)
Prieigą prie elektros turi: 19 mln. žmonių.
Elektrifikuota:
Elektros energijos šaltiniai: (2017 m. duomenys)
Elektros energijos suvartojimas: 13.89 mlrd. kWh (2016 m. duomenys)
Elektros energijos importas: 0 tūks. kWh (2019 m. duomenys)
Žemės ūkis
Pagrindinės žemės ūkio kultūros: ryžiai, kukurūzai, bulvės, soja. Gyvulininkystėje: kiaulininkystė, paukštininkystė.
Nuo 1995 m. KLDR padeda JTO su Pasaulinė maisto programa. 2004 m. pagal šią programą buvo duota 484 000 tonos produktų.
Mūsų Lietuva
Mūsų Lietuva.|thumb|250px|Mūsų Lietuva
Mūsų Lietuva – enciklopedinis leidinys apie Lietuvos miestus ir miestelius.
Apimtis
4 tomai, 3 036 puslapių; antra tiek fotografijų bei iliustracijų. Medžiaga rinkta nuo 1955 iki pat 1987 metų. Archyvinė leidinio medžiaga šiuo metu saugoma Vytauto Didžiojo universitete.
Autorius
Autorius – Bronius Kviklys (1913–1990). Lietuvos enciklopedininkas, Kauno Vytauto Didžiojo universitete baigęs ekonomiką, studijavęs teisę ir žurnalistiką, pasitraukęs į Vakarus, gyvendamas Čikagoje daugiau kaip 20 metų dirbo paprastu darbininku fabrike.
Vakarais ir savaitgaliais laisvu nuo darbo metu 32 metus naršė archyvuose, rinkdamas medžiagą apie Lietuvos vietoves, rūpinosi finansavimu, rinko lėšas ir pats organizavo leidybą.
Leidimai
Sovietmečiu fotografuotinis „Mūsų Lietuvos“ leidimas išleistas 30 000 tiražu ir visas išpirktas. Pakartotinis leidimas, turėjęs pasirodyti 1995 m., buvo sunaikintas Vilniaus popieriaus fabrike.
Šiaurės Korėjos ekonomika
Eksportas
45.82 milijardų dolerių (2017 m. duomenys)
Pagrindinės eksportuojamos prekės: mineralai, metalurgijos produktai, ginklai, žuvys.
Pagrindiniai prekybiniai partneriai: Pietų Korėja 28,5 %, Kinija 28,4 %, Japonija 24,7 %. (2003 m. duomenys)
Importas
43.75 milijardų dolerių (2018 m. duomenys)
Pagrindinės importuojamos prekės: nafta, akmens anglis, staklės, pramoninės prekės, grūdinės kultūros.
Pagrindiniai partneriai: Kinija 91.9 % ir kt. (2017 m. duomenys)
Išorinė skola
12 milijardai dolerių
Nėra tikslių duomenų apie KLDR teikiamos ekonominės pagalbos. Pagal įvairius skaičiavimus humanitarinė pagalba sudaro nuo 200 iki 300 milijonų dolerių per metus. Tai sudaro apie 0.5-0.75 % nuo Šiaurės Korėjos bendrojo nacionalinio produkto. Daugiausiai ją teikią JAV, Pietų Korėja, Japonija ir Europos Sąjunga.
Pinigai
Valstybės valiuta – šiaurės Korėjos vona, lygi 100 čonų.
Valiutos kodas – KPW.
Fiskaliniai metai sutampa su kalendoriniais.
Kai kurie šaltiniai tvirtina, kad KLDR padirbinėjami JAV doleriai.
Rombas
thumb|right|240px
Rombas – lygiagretainis, kurio visos kraštinės lygios.
Rombas, kaip ir visi lygiagretainiai, yra iškilasis keturkampis. Jis turi dvi įstrižaines.
Į kiekvieną rombą galima įbrėžti apskritimą, kurio centras yra rombo įstrižainių susikirtimo taškas.
Shira Gorshman
Šira Kušnur-Goršman (1906 m. balandžio 10 d. Krakėse, Rusijos imperija – 2001 m. balandžio 4 d. Aškelone, Izraelis) – Lietuvos žydų kilmės trumpų istorijų rašytoja, rašiusi Jidiš kalba.
Rombas
Rombo perimetras apskaičiuojamas formule P = 4a
Shira Gorshman
Biografija
Gimė 1906 m. balandžio 10 d. Krakėse, neturtingoje šeimoje. Jau šešiolikos susilaukė dukters ir persikėlė į Kauną, kur įsitraukė į sionistinę veiklą. 1924 m. išvyko gyventi į Palestiną, kur dirbo įvairius sunkius darbus žydų naujakurių kolonijose. 1928 m. išvyko į Krymą, kur su grupe kitų žmonių bandė įkurti agrikultūrinę koloniją. Kryme susipažino su Mendl Gorshman, su kuriuo vėliau susituokė ir apsigyveno Maskvoje, kur ji pradėjo rašyti. Jos darbai buvo spausdinami Kijevo ir Maskvos žydų laikraščiuose. 1990 m. išvyko gyventi į Izraelį, kur ir mirė 2001 m. balandžio 4 d. Aškelone.
Rombas
Rombo savybės
Rombas turi visas lygiagretainių savybes: Rombas turi ir dvi tik jam būdingas savybes:
Rombo požymiai
Rombas turi du požymius, kurie jį išskiria iš kitų keturkampių, ir du požymius, kurie jį išskiria iš kitų lygiagretainių:
Rombo plotas
Rombo, kaip ir kitų lygiagretainių, plotas yra lygus jo kraštinės ir į tą kraštinę arba jos tęsinį išvestos aukštinės sandaugai:
S = a × h, čia a – kraštinė, h – aukštinė.
Birjagala
Istorija
Kaimo vardas minimas jau XVI a. viduryje. Apylinkėse yra 12 pilkapių. Manoma, kad prie buvusių pilkapių XVI a. pabaigoje vėl buvo pradėta laidoti. Kaip rodo A. Venslovo archyviniai tyrimai, 1875 m. Kauno gubernijos sudarytame Birjagalos kaimo žemės plane tos kapinės užima 1124,4 m² plotą.
Rombas
Rombo plotas
Rombo plotą galima skaičiuoti ir pagal tik rombams būdingą taisyklę: rombo plotas yra lygus jo įstrižainių sandaugos pusei:
Birjagala
Istorija
1930–1935 m. veikė Birjagalos kaimo mokykla. 1959–1963 m. Birjagalos mokykla buvo atkurta Birjagalos dvare.
Rombas
Rombo plotas
, čia d_1 ir d_2 – įstrižainės.
Birjagala
Gyventojai
1923 m. kaime buvo 17 sodybų ir 108 gyventojai. 1939 m. kaime buvo 28 sodybos, kuriose gyveno 143 gyventojai. 1959 m. liko 120 gyventojų, o 1995 m. buvo 13 sodybų ir 27 gyventojai. Pagrindinės kaimo mažėjimo priežastys: okupacijos metais vykęs genocidas, gyventojų mirtis, išsikėlimas kitur ir melioracijos darbai.
Kereso gynyba
Kereso gynyba (pavadinta Paul Keres vardu) yra šių šachmatų debiutų sinonimas:
Hjalmar Branting
Hjalmaras Brantingas (SV Karl Hjalmar Branting, 1860 m. lapkričio 23 d. Stokholme – 1925 m. vasario 24 d. ten pat) – Švedijos spaudos ir politinis veikėjas.
Biografija
Studijavo Stokholmo ir Upsalos universitetuose, 1883 m. radikalų laikraščio „Tiden“, vėliau „Dagblad“ žurnalistas, 1886 m. įsteigė laikraštį „Socialdemokraten“, iki 1917 m. buvo jo redaktorius.
1889 m. vienas Švedijos socialdemokratų darbininkų partijos kūrėjų, nuo 1907 m. iki mirties partijos valdybos pirmininkas. 1919 m. vienas Berno Internacionalo kūrėjų.
1917–1918 m. Švedijos finansų ministras, 1921–1923 m. užsienio reikalų ministras, 1920–1921, 1921–1923 m. ir nuo 1924 iki mirties 1925 m. -Ministras pirmininkas.
1920–1921 m. ir 1923–1925 m. buvo Švedijos atstovas Tautų Tautų Sąjungos taryboje, 1920–1924 m. atstovavo Švediją Tautų Sąjungos sesijose.
1922 m. Švedijos delegacijos vadovas Ženevos konferencijoje. 1924 m. Tarptautinio Darbo biuro sesijos pirmininkas.
1921 m. Nobelio Taikos premijos laureatas.
KFUM-Kameratene Oslo
KFUM-Kameratene Oslo – Norvegijos futbolo klubas iš Oslo.
Ankara
Susisiekimas
Tarptautinis Esenbogos oro uostas, išsidėstęs į šiaurę nuo miesto, yra pagrindinis Ankaros oro uostas. Autobusų tinklą sudaro tarpmiestiniai bei Ankaros miesto autobusai (Ankara Şehirlerarası Terminal İşletmesi, AŞTİ). Ankaros geležinkelio stotis yra gan svarbi, kadangi ji jungia vakarinę ir rytinę šalies dalis. Mieste taip pat jau veikia dvi metropoliteno linijos, dar trys yra statomos.
Istorija
Miestas įkurtas dar VII a. pr. m. e., antikos laikais vadinosi Ankyra. Vėliau vadinosi Angora. Ilgą laiką buvo prekybos centras, nors XIX a. jos svarba sumažėjo, kai pralenkė Stambulas, tačiau 1923 m. ji tapo Turkijos sostine vietoje Stambulo. Iki 1920 čia rezidavo Turkijos didysis tautos susirinkimas ir vyriausybė. 1930 m. kovo 28 d. sostinei suteiktas naujas pavadinimas – Ankara.
2016 m. Ankaroje teroristai įvykdė sprogimą. Per jį 37 žmonės žuvo, dar 125 liko sužeisti.
Klimatas
Klimatas žemyninis sausas, su karšta ir sausa vasara, bei šalta ir snieginga žiema. Vidutinė liepos mėnesio temperatūra 12 iki 28 °C, sausio mėnesio – nuo -7 iki 1 °C. Kritulių 417 mm per metus. Vidutinė metinė temperatūra: +10 °C.
Alexandr Vondra
Alexandr Vondra (g. 1961 m. rugpjūčio 17 d. Prahoje) – čekų disidentas, diplomatas, politikas, senatorius.
Gilučių herbas
Gilučių herbas – vienas iš Gilučių kaimo ir seniūnijos (Elektrėnų savivaldybė) heraldikos atributų.
Aprašas
Herbo žaliame skydo lauke 12 auksinių gilių (išdėstymas eilėmis 2:3:2:3:2).
Istorija
Gilučiai istorinio herbo niekada neturėjo. Heraldikos komisijoje svarstant naujo herbo idėjas buvo pritarta seniūnijos siūlymui, jog herbe būtų pavaizduotas simbolis, susijęs su skaičiumi dvylika (žinomas pirmasis įsikūrusio kaimo sodybų skaičius) ir ąžuolo, kaip tvirtumo, jėgos ir nepriklausomybės įvaizdžio motyvas. Ąžuolas su gilėmis – brandos išraiška. Todėl herbe nuspręsta pavaizduoti 12 gilių, kaip jaunos, besivystančios seniūnijos įvaizdį.
Gilučių herbas patvirtintas 2006 m. rugpjūčio 1 d. LR prezidento dekretu Nr. 696. Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.
Upita
Upita teka Klaipėdos rajone, Veiviržo kairysis intakas. Prasideda netoli Šukaičių, 7 km į š. r. nuo Veiviržėnų ir teka į p. žemupyje – į š. v. Įteka į Veiviržą 34,2 km nuo jo žiočių, 2 km į p. v. nuo Veiviržėnų. Prie upės, Eidukuose – vandens matavimo postas.
Upita priklauso Veiviržo ichtiologiniam draustiniui. Nuo 2003 m. Upitoje saugomi šlakiai, upėtakiai, nėgės, paprastieji kūjagalviai.
Intakai:
Upėvardis kilo nuo žodžio upė („vandens tėkmė“).
Vabzdžių dresuotojas
Vabzdžių dresuotojas  – 2008 m. Lietuvoje sukurtas 53 min. trukmės pilnametražis meninės dokumentikos filmas. Tai filmas apie pirmąjį Lietuvos kinematografininką ir lėlinės animacijos kūrėją Vladislovą Starevičių (1882–1965). Premjera Lietuvoje – 2009 m. vasario 20 d.
Apie filmą
thumb|left|200px|Filmas sukurtas animatoriaus [[Vladislovas Starevičius|V. Starevičiaus atminimui]] Vladislavas Starevičius – lietuviško kinematografo pradininkas, išgarsėjęs visame pasaulyje kaip savitos lėlių animacijos pionierius, vadintas šios meno krypties stebukladariu, dar tituluotas Europos Voltu Disnėjumi. Apie V. Starevičių sukūrė filmus lenkai, anglai, užsienyje parengtas leidinukas apie šį kūrėją. Tačiau tiek filmuose, tiek leidinyje lietuviškasis kūrybos periodas beveik nutylimas, nes nėra gerai žinomas. Šiame kūrybinės dokumentikos filme jungiami įvairūs elementai – faktinė, dokumentinė, dramaturginė, animacinė dalys. Į filmą įkomponuoti autentiški archyviniai kadrai, fotografijos, dokumentika, paties V. Starevičiaus filmų ištraukos – tai juostos kūrėjai nelengvai surinko iš Rusijos, Nyderlandų, Didžiosios Britanijos, Lenkijos ir Prancūzijos nacionalinių archyvų. Filme persipina biografijos faktai, atsiminimai, faktinė informacija, paties menininko filmų fragmentai. Dalis filmavimo laiko praleista vienoje žymiausių ir seniausių animacijos studijų „SE-MA-FOR“, įsikūrusią Lenkijoje, Lodzės mieste, kurioje specialiai filmui buvo sukurta lėlinė animacija. Šiame tarptautiniame beveik 7 metus vystytame projekte dalyvavo ir Vokietijos „Gerbrueder Beetz Filmproduction“, „NHK“ (Japonija), „AVRO“ (Nyderlandai), „YLE Co-productions“ (Suomija), „DR-TV“ (Danija), „SVT“ (Švedija), „NRK“ (Norvegija), „TSR“ (Šveicarija), „ETV“ (Estija), „LRT“ (Lietuva).
Filme mintimis apie V. Starevičiaus kūrybą dalinasi žinomas kino kritikas Skirmantas Valiulis, animacijos bei kino ekspertai. Aktoriui Gediminui Girvainiui teko subtilus stebuklinio pasaulio šeimininko vaidmuo. Filme itin svarbūs lėliniai personažai. Viena iš jų Liūtė – autentiška V. Starevičiaus lėlės kopija. Žaismingas Vabalas – dailininko Rimanto Rolia kūrinys.
Siužetas
Filmo siužetinė linija – tai Vabalo-Lėlės, kuris yra pagrindinis filmo personažas, Meilės istorija. Vabalas keliauja po paslaptingą Starevičiaus kūrybos bei gyvenimo labirintą, ieškodamas savo prarastos Meilės-Karalienės Liūtės. Vabalas turi pažinti ir „dekoduoti“ kino meistrą V. Starevičių tam, kad surastų ir atgaivintų Liūtę. Beieškodamas „kodo“, jis sutinka įvairius žmones – kino ekspertus ir šiuolaikinius animatorius. Būtent šie ekspertai padės vabalui „atrasti“ V. Starevičių, nušviesdami svarbiausius ir įdomiausius jo gyvenimo bei kūrybos aspektus. Kartu jie apžvelgs esmines ankstyvojo kinematografo bei XX a. politines-istorines Europos realijas. Be kitų ekspertų filme pasirodys žymūs eksperimentinės animacijos kūrėjai, britai broliai dvyniai – Stephen ir Timothy Quay, animacijos istorijos ekspertas iš Norvegijos Gunnar Strom, lenkų meno ir kino kritikas Marcin Gizycki ir kiti.
thumb|left|250px|Vienas iš filmo personažų
Įvertinimas
Filmas parodytas Europos dokumentikos festivalyje „What’s Art Doc?“ Londone, taip pat kino festivaliuose Rygoje, Karlovy Varuose, Maskvoje, Liubeke, Leipcige, Taivane, Taline. Filmas dalyvavo Berdiansko (Ukrainoje) festivalio nevaidybinių filmų konkurse ir buvo pripažintas kaip geriausias filmas bei apdovantos Didžiuoju prizu.
Antrojoje lietuviško kino apdovanojimų „Sidabrinė gervė 2009“ ceremonijoje laimėtos nominacijos 4 kategorijose „Geriausias režisieriaus darbas“ ir „Geriausias scenarijus“, „Geriausias kompozitoriaus darbas“; Rasai Miškinytei įteiktas apdovanojimas už profesinę meistrystę, kaip geriausiai prodiuserei.
Falun Gong
thumb|Falun Gong emblema miniatiūra|kairėje Falun Gong (kin. 法輪功, „Įstatymo rato praktika“) dar kitaip žinoma, kaip Falun Dafa (kin. 法輪大法, „Didysis Įstatymo rato įstatymas“) – meditacinė sistema, kurią 1992 m. sukūrė Li Hongzhi. Savo meditaciniais pratimais jis teigia „išgelbėsiąs žmoniją“, o sukurtais įstatymais „padarysiąs tvarką“.
1999 metų liepos 20 dieną Kinijos valdžia pradėjo persekioti šio sąjūdžio narius, kai kuriuos jų įkalino už nelegalią veiklą.
Šarūnas Adomavičius
Šarūnas Adomavičius (g. 1951 m. lapkričio 9 d. Vilniuje) – diplomatas, teisininkas, politinis veikėjas, kriminologas.
Biografija
Nuo 1969 m. iki 1974 m. Šarūnas Adomavičius studijavo teisę VU Teisės fakultete, įgijo teisininko kvalifikaciją. 1986 m. lapkričio 27 d. SSRS vidaus reikalų ministerijos akademijoje apgynė teisės disertaciją tema „Kriminologinė nusikaltimų klasifikacija ir jos panaudojimas vidaus reikalų organų profilaktinėje veikloje“, teisės mokslų kandidatas.
Paskelbė apie 20 straipsnių, skaitė paskaitas ir dalyvavo seminaruose Tiubingene, Berne, Bostone, Kurmajere. 2002 m. sausio mėnesį kaip JT ekspertas dalyvavo Nusikaltimų prevencijos ekspertų susitikime (Vankuveris). Mokslinių interesų sritys – kriminologija, tarptautinė teisė, valstybinė teisė.
Nuo 1972 m. iki 1990 m. įvairių valstybės institucijų teisininkas, LTSR Aukščiausiosios Tarybos pirmininko padėjėjas teisės klausimais (1990–1992 m.); dalyvavo, rengiant LR Konstituciją, įvairius teisės aktus. LR užsienio reikalų ministerijos (LR URM) Konsulinio departamento pavaduotojas (1992–1993 m.), LR generalinis konsulas Varšuvoje (1993–1997 m.), LR Seimo Pirmininko patarėjas teisės klausimais (1997–1999 m.), LR nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius nuolatinėje atstovybėje prie tarptautinių organizacijų Vienoje, Austrija (1999–2003 m.); LR URM sekretorius (2003–2005 m.), LR nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Italijoje (nuo 2005 m. rugsėjo 1 d.), LR nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius San Marino Respublikai (2006 m. vasario 1 d.), LR nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Maltai ir Šveicarijai (2006 m. vasario 21 d.)
Nuo 2009 m. sausio mėn. – 2010 m. rugpjūčio mėn.- LR užsienio reikalų viceministras (ministrai – Vygaudas Ušackas ir Audronius Ažubalis).
2010 m. rugpjūčio 20 d. paskirtas ESBO misijos Juodkalnijoje vadovu (pirmasis Lietuvos atstovas tokiose pareigose). Nuo 2013 m. vadovavo URM Transatlantinio bendradarbiavimo ir saugumo politikos departamentui.
Nuo 2014 m. spalio 1 d. iki 2018 m. gruodžio 8 d. - Lietuvos ambasadorius Lenkijoje. .
Moka anglų, vokiečių, italų, rusų ir lenkų kalbas.
Julius Baniulis
Julius Baniulis (1880 m. spalio 27 d. Ryga – 1943 m. kovo 10 d. Niujorkas) – JAV lietuvių kultūros veikėjas, literatas, vertėjas.
Biografija
1902 m. atvyko į JAV. Dirbo anglies kasyklose, lentpjūvėse, spaustuvėse. Nuo 1903 m. bendradarbiavo leidinyje „Vienybė lietuvninkų“. 1908–1909 m. laikraščio „Pirmyn“, 1914 m. „Ateitis“, 1920–1921 m. „Amerikos lietuvis“ redaktorius. Dalyvavo „Susivienijimo lietuvių Amerikoje“ ir lietuvių socialistų federacijos veikloje.
Pajudinys
Pajudinys – kaimas pietvakarinėje Anykščių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietryčius nuo Kavarsko, Žvirblėnų miško centrinėje dalyje. Kaimo turizmo sodyba „Kartavė“.
Etimologija
Manoma, jog kaimo pavadinimas kilo nuo šalia tekančio Judinio upelio.
Plagioklazas
thumb|150px|right| Anortitas
Plagioklazas – silikatų klasės mineralas. Svarbus tektosilikatinis mineralas formuojantis magmines uolienas. Plagioklazai sudaro mineralų eilę nuo NaAlSi3O8 (albito) iki CaAl2Si2O8 (anortito). Pagal procentinį anortito ir albito kiekį išskiriami dar 4 tarpiniai plagioklazai.
Lazdijų apylinkė
Lazdijų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Plagioklazas
Feldspat
Lazdijų apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Lazdijų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Lazdijų rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. prijungta prie Žemaitkiemio apylinkės. Atkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Dziviliškių apylinkės, Žemaitkiemio apylinkės, dalies Kuklių apylinkės ir dalies Verstaminų apylinkės.
Bargalio apylinkė
Bargalio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje, tarp Salantų ir Grūšlaukės.
Istorija
1940 m. įkurta, 1944 m. atkurta vietoje Bargalio seniūnijos. 1949 m. buvo Salantų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Salantų rajonui. 1954 m. prijungta Juodupėnų apylinkė, dalis Kalnalio apylinkės ir dalis Šauklių apylinkės, o dalis Bargalio apylinkės prijungta prie Grūšlaukės apylinkės. 1959 m. gruodžio 7 d. Bargalio apylinkė panaikinta, jos teritorija prijungta prie Grūšlaukės apylinkės (didžioji dalis) ir Mosėdžio apylinkės.
Kosmopolitizmas
Kosmopolitizmas (iš graikų k. Κόσμος 'visata' + Πόλις 'miestas') – idėja, kad žmonija priklauso vienai moralinei bendrijai. Kosmopolitizmas yra priešingas nacionalizmui, šovinizmui ir patriotizmui. Kosmopolitai palaiko glaudų valstybių, tautų, kultūrinių grupių bendradarbiavimą. Kosmopolitizmas remiasi idėja, kad globalizuotas pasaulis yra toks, kuriame nėra „kitų – svetimų“. Tai – erdvė, kurią sudaro daug kultūrinių kitoniškumų.
Hocico
Hocico – meksikiečių industrinės muzikos grupė.
Grupę 1993 metais įkūrė pusbroliai Erk Aicrag (tekstai, vokalas) ir Racso Agroyam (sintezatorius), abu industrial/EBM muzika užsiiminėjantys nuo penkiolikos metų. Hocico kūryba apibūdinama kaip tamsi ir agresyvi industrinė elektronika arba, konkrečiau, kaip terror EBM. Dauguma dainų tekstų – ispaniški, kai kurių angliški. Labiausiai grupę išgarsino albumai „Aqui y Ahora en el Silencio“ (2000) ir „Signos de Aberracion“ (2002).
Pavadinimas Hocico ispanų kalba reiškia snukį, nąsrus (angliškai – jaws) ir vartojamas paniekinančia, įžeidžiančia prasme.
Brugšo indeksas
Brugšo indeksas I – rodiklis, kuriuo įvertinamas krūtinės ląstos išsivystymas.
Brugšo indeksas skaičiuojamas pagal formulę: kur:
Suaugusiųjų Brugšo indeksas lygus 50-55. Kai Brugšo indeksas didesnis kaip 55 - krūtinė išsivysčiusi gerai.
Vaikų Brugšo indeksai :
Gikoniai
Gikoniai – kaimas dešiniajame Daugyvenės krante, 7 km į pietus nuo Rozalimo. 1999 m. pastatytas paminklas Gikonių kaimo žmonėms atminti (skulptorė E. Radauskaitė).
Gyventojai
Pirmojo visuotinio gyventojų surašymo 1923 m. duomenimis, Gikonių kaime buvo 30 ūkių, 197 gyventojai. 2017 metais išlikusios 7 sodybos.
Marcinkiškės
Marcinkiškės – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Dainavos. Keliai į Kamičius, Mantviliškes.
Istorija
XIX a. pab. – kaimas ir palivarkas Lydos apskrityje.
Vandens slidžių sportas
thumb|Meninių varžybų elementas – piramidė Vandens slidžių sportas – ekstremali vandens sporto, kuriame sportininkai atlieka tam tikrus pratimus ant vandens su slidėmis ir tempiami kabelio.