cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rita Levi-Montalcini
Rita Levi-Montalčini (, 1909 m. balandžio 22 d. Turinas – m. 2012 m. gruodžio 30 d. Roma) – Italų kilmės JAV neurobiologė, Nobelio fiziologijos ir medicinos premijos laureatė.
Michael Gordon
thumb|250px|Michael Gordon Michael Gordon (g. 1956 m. liepos 20 d.) – JAV kompozitorius, vienas iš Bang on a Can festivalio ir ansamblio steigėjų. Jo muzika siejama su totalizmo ir post-minimalizmo žanrais.
Rita Levi-Montalcini
Biografija
1947–1969 m. Vašingtono universitete Sent Luise tyrė žmogaus ir gyvūnų augimo biocheminius procesus, 1956–1977 m. jame dėstė; nuo 1956 m. profesorė. 1969–1978 m. Ląstelės biologijos instituto Romoje direktorė.
Michael Gordon
Jaunystė
Michael Gordon gimė Floridoje, augo Nikaragvoje prie Managos, nuo 8 metų – Majami Byče.
Rita Levi-Montalcini
Biografija
JAV Nacionalinės mokslų akademijos narė. Nuo 2001 m. Italijos Senato narė.
Atrado epidermio augimo faktorių (EGF), nervų augimo faktorių (NGF), kurį išskyrė ir ištyrė.
Michael Gordon
Jaunystė
Kompozitoriaus muziką įtakojo jo patirtis grojant roko grupėse Niujorke bei studijos Jeilio universitete pas Martiną Bresnicką. Michaelo Gordono muziką galima apibūdinti kaip įsimintiną, ritminę ir gryną, su disonanso, minimalizmo, modalumo ir populiariosios kultūros elementais.
Nabiai
thumb|right|180px| „Talismanas“, aut. [[Paul Sérusier, 1888 m.]] Nabiai  – XIX a. pb. Paryžiaus avangardinių dailininkų grupė, kurių kūryba laikoma dalimi postimpresionistų ir simbolistų judėjimų.
Sacumos žemė
thumb|300px|Sacumos žemė Japonijos žemėlapyje Sacuma (薩摩国; Satsuma no Kuni), dar vadinama Saššiū (薩州) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje dabar yra vakarinė Kagošimos prefektūros pusė.
Nabiai
Nabiai
Principiniais nabiais buvo:
Kiti nabiai ar su nabių grupe susiję dailininkai: thumb|right|260px| Nabiai (iš kairės): [[Ker-Xavier Roussel, Édouard Vuillard, Romain Coolus, Félix Vallotton 1899 metais]]
Michael Gordon
Kūryba
Michael Gordon muzika apjungia subtilų ritminį išradingumą su neįtikėtina jėga. Kompozitoriaus darbai apima platų spektrą, nuo stambios formos kūrinių ansambliams iki orkestrinių partitūrų ir tarpdisciplininio bendradarbiavimo. Tarp Michael Gordon užsakovų – Linkolno centras, Carnegy Hall koncertų salė, Štutgarto baletas, JAV, Europos ir Azijos orkestrai, žymūs šiuolaikinės muzikos festivaliai ir t. t. Kompozitorius yra vienas iš Niujorko festivalio Bang on a Can steigėjų.
Sacumos žemė
1871 m., kai kartu su Han sistemos panaikinimu žemes pakeitė prefekūros, Sacumos ir Osumio žemės buvo sujungtos į Kagošimos prefektūrą.
Michael Gordon
Kūryba
Jo kūrinius grojo Icebreaker ansamblis (Trance, Yo Shakespeare), Ensemble Modern (Love Bead), Kronos kvartetas (Sad Park, Exalted). Icebreaker ansamblis taip pat įrašinėjo kompozitoriaus kūrinius Argos leidybinei kompanijai. Įkurtas 1983 m., Michael Gordon Philharmonic ansamblis apjungia styginius instrumentus ir roko grupės instrumentuotę. Nuo pat įsikūrimo, ansamblis koncertavo Šiaurės Amerikoje ir Europoje.
Nuo 1990 m. Michaelas Gordonas aktyviai kuria ir muzikinio teatro sferoje. Kartu su vaizdo menininku Ellio Caplan įgyvendinta opera Van Gough Video Opera (1991). Tarp kitų kompozioriaus operinių kūrinių minėtina The Carbon Copy Building (1999), sukurta bendradarbiaujant su komiksų autoriumi Ben Katchor. 2001 m. kompozitorius bendradarbiavo su kino menininku Bill Morrison Decasia, su kuriuo sukūrė keletą tarpdisciplininių projektų tarptautiniams festivlaliams. 2009 m. kompozitoriaus sekstetas perkusijai Timber buvo įgyvendintas dalyvaujant šokėjams.
Michaelo Gordono kūryba įvertinta Guggenheimo fondo, Šiuolaikinių menų fondo (Foundation for Contemporary Arts) ir kitais prestižiniais apdovanojimais.
Sacumos žemė
Sacuma buvo viena labiausiai besipriešinančių Tokugavos šiogūnatui, žemių XIX a. vid.
Kim Taek-Yong
frame|right|Kim Taek Yong - Bisu Kim Taek Yong (g. 1989 m., kor. 김택용), populiariai žinomas pseudonimu Bisu arba Bisu[Shield] - profesionalus StarCraft: Brood War žaidėjas iš Pietų Korėjos. Jis yra du kartus Pietų Korėjos MSL lygos čempionas, sykį laimėjęs sidabrą. 2012 m. balandį jo komanda laimėjo pirmąją vietą pagrindinėje Korėjos komandinėje BroodWar lygoje – SK Planet Proleague, kai finale lemiamame „tūzų“ mače Bisu įveikė BroodWar legendą Lee Young Ho (Flash). Taip pat užėmęs pirmąją vietą World Cyber Games Korėjos čempionate ir kituose turnyruose. Bisu priklauso „SK Telecom T1“ komandai.
2012 m. kartu su kitomis KeSPA komandomis perėjo prie profesionalaus StarCraft 2 žaidimo. 2013 m. rugsėjo 9 d. paskelbė apie profesionalaus žaidėjo karjeros pabaigą.
Bisu korėjietiškai reiškia durklą.
Nabiai
Istorija, bruožai
Jaunų menininkų grupė susikūrė 1888 m. Paryžiuje ir nuolat eksponavo kartu 1891–1899 m. laikotarpiu. Pavadinimas „Nabiai“ kilęs iš hebrajiško Nabi, reiškiančio „pranašas“. 1888 m. Polis Seriuzjė, tuo metu Žiuljano akademijos studentas, lankėsi Pont Avene, kur nutapė paveikslą pagal Polio Gogeno instrukcijas. Gogenas esą Seriuzjė instruktavo taip: „''Kokius aš matau šiuos medžius? Jie yra geltoni. Gerai, tuomet ir tapom juos geltonais. Šis šešėlis yra labiau mėlynas, tai ir nutapom jį gryna ultramarino spalva. Tai yra raudoni lapai – naudojam cinoberį.''“ Grįžęs į Paryžių Seriuzjė šį paveikslą, pramintą „Talismanas“, parodė kitiems jauniems dailininkams. Gogeno įtaka buvo lemiama susiformuojant atskirų nabių dailės stiliams. Taip pat juos paveikė kiti dailininkai postimpresionistai: Polis Sezanas ir Vincentas van Gogas. Jie dažnai susitikinėjo su A. de Tulūz-Lotreku. Nabiai neturėjo bendro stiliaus, juos buvo paveikę japonų estampai, prancūzų simbolistai ir anglų prerafaelitai.
Nuo 1891 iki 1899 m. nabiai kelis kartus surengė savo grupines parodas pas meno dilerį kavinėje Le Bare de Bouteville Paryžiuje. Nabių doktrinos buvo teorizuotos Moriso Deni veikale „Dviejų iškraipymų teorija“. Anot jo, meno esmę sudaro 2 iškraipymai (ar supratimai): objektyvus ir subjektyvus. Objektyvūs iškraipymai suformuoti estetinių ir dekoratyvumo koncepcijų pasiremiant techniniais kompozicijos ir spalvų principais. Subjektyvūs iškraipymai yra sąlygoti paties menininko asmeninio meno objekto suvokimo. Dailininkai atmetė linijinį perspektyvųjį vaizdavimą ir šviesotamsos modeliavimą. Naudojo vienspalvius arba tekstūrų plotus, turinčius aiškų kontūrą. Nabiai daug dirbo dekoravimo srityje ir įnešė svarų indėlį į art nouveau judėjimą. Būdingiausiais nabių darbais laikomi litografijos plakatai ir kitokie grafikos kūriniai. Grupė paskutinį kartą eksponavo kartu 1899 m. Polio Diuran-Riuelio galerijoje.
Vasilijus Stasovas
Vasilijus Stasovas (1769 m. rugpjūčio 4 d. Maskvoje, Rusijos imperija – 1848 m. rugsėjo 5 d. Sankt Peterburge, Rusijos imperija) – rusų architektas, akademikas.
Gimė smulkaus bajorų kilmės tarnautojo šeimoje. Mokėsi Maskvos universitetinėje gimnazijoje. 14 metų tapo našlaičiu, dirbo braižytoju. 1801 buvo komandiruotas į Italiją. Tyrinėjo antikos architektūrą. 1808 grįžo į Rusiją, apsigyveno Peterburge. Daug dirbo Rusijos imperatorių rezidencijoje Carskoje Selo. Čia rekonstravo oranžerijas, Jekaterinos rūmus. 1832 m. rekonstravo Vilniaus gubernijos Gubernatoriaus rūmus (dab. Lietuvos Respublikos prezidentūra). Pastatas suprojektuotas remiantis klaidingais teritorijos išmatavimais ir įsirėžė į gatvę, todėl dalį Vilniaus universiteto patalpų teko nugriauti. 1837 rekonstravo Žiemos rūmus Peterburge sudegusius po gaisro.
Projektuoti pastatai monumentalūs, ampyro stiliaus.
Kaimynų apylinkė
Kaimynų apylinkė sovietmečiu buvo:
Borščivas
Borščivas  – miestas Ukrainoje, Ternopilio srities pietuose, prie Ničlavos upės; rajono centras. Geležinkelio stotis. Maisto (cukraus, tabako, spiritinių gėrimų), statybinių medžiagų (plytų) gamybos pramonė. Yra krašto muziejus, karo memorialas, 2 cerkvės, soboras.
Istorija
Borščivas šaltiniuose minimas nuo 1456 m. Miesto statusas suteiktas 1939 m.
LKAL 2004-2005 m. sezonas
LKAL 2004–2005 metų sezonas – 11-as ir paskutinis lygos sezonas, kuriame dalyvavo 14 ekipų. Pirmenybėse nugalėjo Šilutės Šilutės krepšininkai. Jau kitą sezoną lygą pakeitė kita – Nacionalinė krepšinio lyga.
Stebėjimo tyrimai
Stebėjimo tyrimai – tai epidemiologiniai tyrimai, kuriais nustatomas ligų dažnumas, analizuojami ryšiai tarp sveikatos būklės ir tam tikrų veiksnių, bet netaikomos poveikio priemonės (kaip kad eksperimentiniuose). Šie tyrimai skirstomi į dvi grupes:
Analitiniai tyrimai – tai epidemiologiniai stebėjimo tyrimai, kurių tikslas – nustatyti ryšį tarp ligų ir tam tikrų veiksnių. Šiems tyrimams priskiriami:
Aprašomieji tyrimai – tai epidemiologiniai stebėjimo tyrimai, kurių tikslas yra nustatyti ligų ir arba kitų veiksnių dažnumą populiacijoje. Priešingai nei analitiniuose tyrimuose, atliekant aprašomuosius tyrimus siekiama ne įvertinti ryšį tarp ligos ir rizikos veiksnio, bet tiesiog įvertinti situaciją dominančių požymių atžvilgiu. Aprašomieji tyrimai tinka nustatant hipotezes analitiniams tyrimams.
Smilgių Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia
Smilgių Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia – bažnyčia, stovinti Smilgių kaime, 8 km į šiaurės vakarus nuo Likėnų. Turi neoklasicizmo bruožų.
Istorija
Apie 1757 m. bajoras Karolis Ciolkovičius Smilgių bajorkaimyje pastatė koplyčią. Šiai suirus, 1862 m. nupirkta nenauja Pabiržės kapų koplyčia ir, pakeitus supuvusius sienojus, pastatyta Smilgiuose. Įrengti 3 altoriai, tačiau pamaldos joje būdavo tik retkarčiais.
1915 m. liepos mėn. Smilgiuose apsigyveno kunigas Florijonas Juknevičius. Jis čia laikė pamaldas, pastatė prieglaudą, svirnelį. 1919 m. iškeltas. Žmonės prašė įsteigti parapiją. Smilgių kaimas bažnyčiai skyrė 15, o Toliūnų – 3 dešimtines žemės. Nors vyskupas parapijos neįsteigė, tačiau 1920 m. paskyrė kitą kunigą. Parapijos teisės suteiktos 1931 m. spalio 24 d.
Po 1936 m. pradėta ruoštis naujos mūrinės bažnyčios statybai. 1939 m. išmūryti pamatai, 1941 m. – pastatyta bažnyčia, įrengta 1942 m. ir tų pačių metų birželio 22 d. vyskupo Kazimiero Paltaroko konsekruota.
Architektūra
Bažnyčia turi neoklasicizmo bruožų, stačiakampio plano, vienabokštė.
Ismailijos muchafaza
Ismailijos muchafaza  – muchafaza Egipto šiaurėje, Viduržemio jūros pakrantėje. Šiaurėje ribojasi su Port Saido muchafaza, rytuose su Šiaurės Sinajaus muchafaza, pietuose su Sueco muchafaza, pietvakariuose su Kairo muchafaza ir vakaruose su Šarkijos muchafaza. Administracinis centras – Ismailija.
Muchafaza yra abipus Sueco kanalo, t. y. tiek Afrikos žemyne, tiek Sinajaus pusiasalyje.
Tadeušas Kundzičius
Tadeušas Kundzičius (, 1747 m. lapkričio 25 d. Krinčinas – 1829 m. sausio 15 d. Vilnius) – SJ, Lietuvos vyskupas, Vilniaus universiteto matematikos profesorius.
Biografija
Tadeušas Kundzičius gimė 1747 m. Krinčine, netoli Pasvalio. Gimnaziją baigė Gardine. Vėliau įstojo mokytis į Vilniaus universitetą.
Baigęs studijas, Vilniaus kolegijoje dėstė poetiką. 1771-1773 m. Kundzičius dėstė prancūzų kalbą ir sintaksę. 1773 m. Kundzičius įšventintas kunigu. 1773-1777 m. dirbo Vilniaus universiteto astronomijos observatorijoje. Nuo 1777 m. pradėjo dėstyti elementariąją, nuo 1780 m. – taikomąją matematiką. Jam buvo suteiktas viceprofesoriaus vardas. Nuo 1780 m. Kundzičius tapo taikomosios matematikos profesoriumi.
Matematiką Kundzičius dėstė pagal prancūzų astronomo N.L.Lakailio veikalą „Mechanikos paskaitos“, kuris buvo išverstas į lotynų kalbą. Į matematikos kurso paskaitas įtraukė ir papildomus dalykus – hidrostatiką, architektūrą, fortifikaciją, pirotechniką. Taip pat universitete Kundzičius dėstė architektūrą ir prancūzų kalbą.
Genadijus Novickis
Genadijus Novickis (, g. 1949 m. sausio 2 d. Mogiliove) – baltarusių politikas, buvęs Baltarusijos Respublikos Ministras pirmininkas (2000–2003 m.), Baltarusijos Nacionalinio susirinkimo Respublikos Tarybos pirmininkas (2003–2008 m.).
Tadeušas Kundzičius
Biografija
1787-1789 m. dalyvavo istoriniame mokslininkų ginče dėl kūno jėgos judėjime (vis corporis in motu), judėjimo kiekius laikė artimesnius jėgoms. 1794 m. Edukacinės komisijos mokyklų generalinis vizitatorius, 1803-1807 m. – mokytojų seminarijos Vilniuje prefektas. Nuo 1796 m. Vilniaus vyskupijos kancleris, nuo 1808 m. Vilniaus kapitulos kanauninkas ir Trakų vyskupas sufraganas, nuo 1816 m. titulinis Anastasionopolio vyskupas. Kaip Vilniaus generalinis vikaras 1815-1822 m. valdė Vilniaus vyskupiją.
Genadijus Novickis
Biografija
1971 m. baigęs Baltarusijos politechnikos institutą pradėjo dirbti meistru Mogiliovo statybos treste, vėliau čia buvo skyriaus viršininkas, vyriausias inžinierius. 1977–1981 m. buvo BKP Mogiliovo srities komiteto Statybos skyriaus instruktorius. 1981–1985 m. – Mogiliovo tarpkolūkinės statybos organizacijos vyr. inžinierius, vėliau – srities partinio komiteto statybos skyriaus vedėjas. 1988 m. baigė Aukštąją partinę mokyklą prie TSKP CK ir iki 1994 m. dirbo Mogiliovo srities statybos valdybos viršininku.
1994 m. paskirtas Baltarusijos architektūros ir statybos reikalų ministru, 1997 m. – Baltarusijos vicepremjeru.
2001–2003 m. buvo Baltarusijos Ministras pirmininkas, 2003–2008 m. – Baltarusijos Nacionalinio susirinkimo Respublikos Tarybos (aukštųjų parlamento rūmų) pirmininkas.
Seccu žemė
Svarbiausiu Seccu miestu buvo Osaka, kuriame buvo pastatyta Osakos pilis. Sengoku laikotarpiu, Seccu ir kaimynines Idzumio bei Kavačio žemes valdė Mijošio klanas, tačiau vėliau valdžią perėmė Oda Nobunaga. Vėliau žemes valdė Tojotomis Hidejošis, tačiau Išidai Micunariui pralaimėjus Sekigaharos mūšį, šios žemės buvo atiduotos Tokugavos Iejasu giminaičiams.
Tadeušas Kundzičius
Biografija
Išėjęs į pensiją Tadeušas Kundzičius atsidėjo religinei veiklai. Priklausė jėzuitams.
Simona Kulakauskaitė
Simona Kulakauskaitė (g. 1987 m. gruodžio 16 d. Šiauliuose) – viena geriausių Lietuvos šaškininkų.
Tadeušas Kundzičius
Biografija
Tadušas Kundzičius mirė 1829 metais Vilniuje. Palaidotas Bernardinų kapinių koplyčios požemyje.
Simona Kulakauskaitė
Klubų „Fintas", Damgenootschap Het Noorden narė. 2006 m. Simona Kulakauskaitė baigė Šiaulių J. Janonio gimnaziją, studijuoja ekonomiką, Stokholmo ekonomikos mokyklos Rygoje (SSE Riga).
Pasiekimai
Pasiekimai (paprastos šaškės) :
Neidenburgo apskritis
Neidenburgo apskritis  – 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos, nuo 1905 m. Alnaštyno apygardos administracinis teritorinis vienetas. Sudaryta po Vienos kongreso per 1815–1818 m. vykdytą reformą. Centras – Neidenburgas.
Geografija
thumb|left|200px|Rytų Prūsijos provincija iki 1905 m.: vakarinė dalis – [[Karaliaučiaus apygarda, rytinė dalis – Gumbinės apygarda]] Neidenburgo apskritis apėmė pietinę Rytų Prūsijos provincijos dalį, ribojosi su Osterodės, Alnaštyno ir Ortelsburgo apskritimis.
Istorija
Prūsijos kunigaikštystės Neidenburgo apskritis įsteigta 1752 m. reorganizuojant krašto valdymą. Neidenburge įkurta Landrato įstaiga. 1908 m. apskrityje buvo 215 gyvenviečių, iš jų su daugiau kaip 1000 gyventojų:
1905 m. Neidenburgo apskritis priskirta naujai suformuotai Alnaštyno apygardai. 1920 m. sausio 10 d. pagal Versalio sutartimi 501 km² apskrities teritorija su Coldau miestu ir 24 767 gyventojais priskirta Lenkijai, joje sudaryta Soldau apskritis. Likusioje dalyje 1938 m. liepos 16 d. prūsiški ir lenkiški 38 gyvenviečių pavadinimai buvo suvokietinti, pav. Bartoškai tapo Bartzdorfu, Dembovičiai – Eichenau, Sadekas – Gartenau. 1939 m. Vokietijai užėmus Lenkiją Soldau apskritis panaikinta.
1945 m. apskritis atiteko Lenkijai, jos teritorijoje buvo suformuoti Nidzicos ir Dzialdovo pavietai, faktiškai su 1920 m. ribomis. Nuo 1999 m. apskrities teritorija įeina į Varmės–Mozūrų vaivadiją.
== Gyventojai ==
1890 m. apie 43 000 gyventojų užsirašė lenkais.
Gyventojai pagal tikėjimą
635 m.
635 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Klemensas Skabeika
Klemensas Skabeika (1884 m. rugpjūčio 12 d. Knabikuose, Laižuvos valsčius, Mažeikių apskritis, Rusijos imperija – 1951 m. gruodžio 12 d. Kudirkos Naumiestyje, palaidotas Raseiniuose) – Lietuvos agronomas, pedagogas, lietuviškų elementorių autorius.
Biografija
Mokėsi Palangos progimnazijoje, 1904 m. baigė Šiaulių gimnaziją. Tartu universitete studijavo agronomiją.
Pirmojo pasaulinio karo metu gyveno Peterburge, 1915–1917 m. dirbo Centriniame lietuvių komitete pabėgėliams šelpti.
1918 m. grįžo į Lietuvą, dirbo Žemės ūkio ministerijos įgaliotiniu Kretingos, Mažeikių apskrityse.
Vėliau ūkininkavo Mirklių dvare prie Raseinių. 1920–1943 m. Raseinių žemės ūkio mokyklos mokytojas, direktorius. 1944 m. Raseinių gimnazijos mokytojas, vėliau dirbo rajono švietimo skyriuje.
Bernhardas Šlikas
Bernhardas Šlikas (1841 m. sausio 1 d. Kretingalėje – 1909 m. sausio 21 d. Kretingalėje)  – dvarininkas, 1891–1893 m. Vokietijos imperijos Reichstago narys.
Biografija
Gimė 1841 m. sausio 1 d. Kretingalėje, mokėsi Klaipėdos realinėje mokykloje, vėliau Mioglino žemės ūkio akademijoje. Buvo Klaipėdos krašto tarybos narys. 1866 m. dalyvavo Austrijos-Prūsijos kare, taip pat 1870–1871 m. dalyvavo Prancūzijos-Prūsijos kare. Nuo 1891 m. liepos iki 1893 m. buvo Vokietijos imperijos Reichstago narys, kur pateko išrinktas Karaliaučiaus apygardos Klaipėdos ir Šilutės apskrityse kaip Vokietijos konservatorių partijos kandidatas.
1990 m. Dakaro ralis
'''1990 m. Dakaro ralis (dar žinomas kaip 1990 m. Paryžiaus-Dakaro ralis''') – 12-asis Dakaro ralis. 465 dalyviai startavo prie Paryžiaus verslo centro „La Défense“. Automobilių kategorijoje trečią kartą per ketverius metus nugalėjo 1981 m. pasaulio ralio čempionas Ari Vatanen. Motociklų kategorijoje nugalėjo lenktynininkas Edi Orioli.
Ženklodara
thumb|180px|right|Lietuvoje leidžiamas žurnalas apie ženklodarą ir dizainą Ženklodara – tai įmonės, produkto ar paslaugos identiteto modelio kūrimas : idėjų kūrimas, įgyvendinimas ir palaikymas. Tai viena iš verslo priemonių, kuri atskleidžia ir vertina prekės ženklo idėjas, sampratą šiandienos kintančioje kultūroje ir rinkoje. Ženklodaros svarbos supratimas gali ryškiai paveikti verslo įmonių pardavimus ir pelną.
Priemonės
Ženklodaros  priemonių pagalba yra dailinami, atnaujinami ir vystomi prekių ženklai. Prekės ar įmonės ženklo, visos valstybės įvaizdžio kūrimas yra sudėtingas kompleksinis procesas. Vartojimo prekių kūrėjai perima šiuolaikines rinkodaros ir ženklodaros strategijas, kompanijos kreipia dėmesį į savo kuriamo produkto ergonomiką, dizainą, klientų aptarnavimą. Jos stengiasi išsiskirti iš kitų įmonių firminiu stiliumi, ypač tų, kurios prekiauja ta pačia produkcija ar užsiima panašia veikla.
Tailando vyrų futbolo rinktinė
Tailando vyrų futbolo rinktinė – Tailandui atstovaujanti nacionalinė futbolo komanda, kurią kontroliuoja Tailando futbolo asociacija. Rinktinė nė karto nedalyvavo pasaulio čempionate, bet dalyvavo 7 žemyno čempionatuose.
Aleininkai
Aleininkai – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 7,5 km į rytus nuo Imbrado. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,25 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 136,3 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę krūmais. Pakrantėse plyti kalvotos pievos. Ežerą iš šiaurės į pietryčius prateka K-1 upelis link Kampiniškių ežero (Laukeso ežero baseinas). Šalia buvo įsikūręs Aleininkų kaimas.
Kazys Račkauskas
Kazys Račkauskas (1935 m. spalio 21 d. Bekštonyse, Žaslių valsčiuje – 2021 m. birželio 15 d. Vilniuje ) – Lietuvos pedagogas, bibliotekininkas, muziejininkas, kultūros istorikas, žurnalistas, leidėjas, redaktorius, visuomenės veikėjas.
Biografija
Mokėsi Našlėnų pradžios mokykloje, 1953 m. baigė Paparčių septynmetę mokyklą. 1953–1954 m. Paparčių (Vievio rajonas) bibliotekos vedėjas. 1953–1959 m. mokėsi Kauno ir Klaipėdos pedagoginių mokyklų neakivaizdiniame skyriuje. 1954–1955 m. tarnavo sovietinėje armijoje. 1956 m. Čižiūnų bibliotekos vedėjas. 1956–1960 m. Aukštadvario vidurinės mokyklos mokytojas. 1960–1966 m. studijavo Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete. 1961–1965 m. Kauno istorijos muziejaus vyr. mokslinis bendradarbis. 1965–1971 m. LKP Kauno miesto Lenino rajono komiteto darbuotojas. 1966–1971 m. Paminklų apsaugos ir kraštotyros draugijos Kauno skyriaus pirmininkas.
1971–1990 m. Paminklų apsaugos ir kraštotyros draugijos Centro tarybos pirmininko pavaduotojas, pirmininkas. 1973–1976 m. LSSR MA Istorijos instituto aspirantas; apgynė disertaciją „Kraštotyros sąjūdis Tarybų Lietuvoje (1961–1980)“, 1987 m. humanitarinių mokslų daktaras. 1989–2009 m. laikraščio „Gimtinė“ vyr. redaktorius. 1989–2003 m. Tėvynės pažinimo draugijos koordinatorius, projektų vadovas, Valdybos narys, 2004–2012 m. Valdybos pirmininkas, nuo 2013 m. buvo šios draugijos garbės pirmininkas. 1990 m. įsteigė neperiodinių leidinių leidyklą „Gimtinė“ ir jai vadovavo. Nuo 1993 m. buvo jo paties įsteigto Tėviškės pažinimo paramos fondo direktorius. Nuo 1989 m. telkė paveldo puoselėtojus ir ėmėsi gaivinti T. Daugirdo, V. Nagevičiaus ir kitų šviesuolių dar 1919 m. pradėtos kurti unikalios organizacijos - Tėvynės pažinimo draugijos veiklą. Tuo tikslu įsteigė ir leido "Gimtinės" mėnraštį, steigė šios draugijos miestų ir rajonų atstovybes, rengė ir įgyvendino pažintinius tautotyros projektus, nuo 2010 m. parengė ilgalaikio mokslinės krypties "Tautotyros metraščio" tęstinės leidybos projektą, sudarė ir išleido pirmuosius jo tomus, įsteigė T. Daugirdo ir dr. N. Kairiūkštytės premijas bei kitaip skatino ir ugdė tautotyros savanorius.
Rašė kraštotyros, tautotyros, rezistencijos, švietimo ir kultūros raidos, jaunimo ugdymo, paminklosaugos, visuomeninės muziejininkystės temomis. Paskelbė daugiau kaip 2000 straipsnių, apsakymų, eilėraščių. Išleido 40 autorinių knygų ir brošiūrų, sudarė, redagavo savo ir kitų tautotyros savanorių 100 knygų ir brošiūrų, per 120 projektų ir masinių renginių programų lankstinukų bei kalendorių.
Nuo 1963 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys, 2007 m. suteiktas meno kūrėjo statusas, taip pat buvo Lietuvos kaimo rašytojų sąjungos narys. 2015 m. suteiktas Lietuvos žurnalistų draugijos garbės nario vardas.
Baltas
Baltas gali reikšti:
Vienalapė driežlielė
Vienalapė driežlielė (Ophioglossum vulgatum) – driežlieliūnų skyriaus driežlieliečių eilės archajiška sporinių induočių grupės rūšis. Daugiametis, žolinis augalas, geofitas. Aptinkama įvairiose pasaulio vietose, tačiau negausi. Tai vienintelė driežlielės genties rūšis, aptinkama Lietuvoje.
Lietuvių kalboje taip pat žinoma angiažolės, gyvatliežuvio, gyvatžolės, kirmino žolės pavadinimais.
Morfologija
miniatiūra|Ophioglossum vulgatum L. morfologija. C.A.M. Lindman’o iliustracija (1917-1926 m.)
Sporofitas
Lapai: turi vieną lapą, kuris yra gelsvai žalios spalvos, iki 30 cm ilgio. Jam nebūdingas sraigiškas susisukimas. Lapalakštis dimorfinis – jį sudaro 2 dalys:
Gametofitas
Požeminis, daugiametis, vertikalus, iki 6 cm ilgio ir 1 mm skersmens. Mažai šakotas, cilindro arba kirmėliškos formos, mėsingas. Būna baltos ar gelsvai rusvos spalvos, bechlorofilis.
Anatomija
Šakniastiebis: iš išorės gaubia vienasluoksnis epidermis, po juo yra žievės sluoksnis, sudarytas iš plonasienių parenchiminių ląstelių, tarp kurių yra daug tarpląstelinių ertmių. Giliau yra endodermis, atskiriantis žievę nuo stelės. Subrendusiai šakniastiebio daliai būdinga sifonostelė (paprastai diktiostelė). Floema yra 4-5 ląstelių sluoksnių storio, ji yra išorinėje pusėje nuo ksilemos, kurią sudaro protoksilema ir metaksilema. Vidinėje pusėje nuo ksilemos yra šerdis, sudaryta iš parenchiminių ląstelių.
Šaknis: išorėje yra vienasluoksnio epidermio sluoksnis. Po juo storas žievės, sudarytos iš dviejų koncentriškų regionų, sluoksnis. Išorinė žievė sudaryta iš 4-7 sluoksnių kampuotų ląstelių. Šioje žievės dalyje nėra oro tarpų, joje randami mikoriziniai grybai. Vidinė žievė sudaryta iš apvalių ląstelių, kuriose dažnai yra krakmolo granulių, ir iš tarpląstelinių ertmių. Šaknies centre yra stelė.
Lapalakštis (sterili dalis): sandara panaši į lapkočio. Iš išorės dengia vienasluoksnis epidermis. Abiejose lapalakščio pusėse išsidėsčiusios žiotelės. Vidinę dalį užpildo pagrindinis fotosintetinantis audinys – mezofilis (jis nediferencijuotas į statųjį ir purųjį). Pjūvyje taip pat matomos gyslos.
Vystymosi ciklas
Dominuojanti karta yra sporofitas. Sporifikuoja birželio-rugpjūčio mėnesiais. Išbyrėjusios haploidinės izosporos dygsta tik tamsoje, dirvožemyje. Iš jų išauga dvilyčiai ilgaamžiai gametofitai, kurie bręsta 10-20 metų. Ant gametofito susidarančiose archegonėse ir anteridžiuose lytinės ląstelės subręsta skirtingu metu. Įvykus apvaisinimui susidaro zigota, iš jos išauga jaunatvinis sporofitas, iš kurio ilgainiui susiformuoja savarankiškas subrendęs sprorofitas, produkuojantis sporas.
Būdingas antrinis ramybės laikotarpis: šakniastiebiuose nesusikaupus pakankamai atsarginių medžiagų, neišauginamos antžeminės struktūros. Tai padeda išverti nepalankias aplinkos sąlygas.
Vegetatyviškai dauginasi ant šaknų susidarančiais pumpurais.
Ekologija, paplitimas
Obligatinis mikosimbiotrofas – endofitinių grybų padedamas siurbia vandenį ir mineralines medžiagas. Simbiozę su endofitiniais grybais sudaro redukuoti gametofitų rizoidai. Mutualistiniai ryšiai su grybu artimu G. macrocarpum aptikti ir subrendusiame sporofite.
Vienalapė driežlielė paplitusi visame pasaulyje, tame tarpe ir Lietuvoje, tačiau nėra dažnai sutinkama. Auga drėgnose ar šaltiniuotose pievose, miškų, pelkių pakraščiuose, krūmynuose. Didelės populiacijos aptinkamos nedažnai, paprastai auga po kelias ar pavieniui.
Praktinė reikšmė
Vienalapės driežlielės tepalas naudojamas odos žaizdų, įbrėžimų gydymui.
Pakalnučiai
Pakalnučiai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybės pietvakarinėje dalyje, 3 km į šiaurės rytus Šaukoto.
Istorija
1931 m. Šudausių kaimas išskirstytas vienkiemiais. 1933 m. jam suteiktas Pakalnučių pavadinimas.
Sirvydžiai
thumb|left|230px|Vaizdas į Ažvinčių–Minčios girią nuo Sirvydžių
Istorija
Sirvydžiai istoriniuose šaltiniuose minimi nuo 1792 m. (21 kiemas, 87 gyventojų, 29 valakai priklausė Tauragnų dvarui).
Veikė pašto skyrius.
Spicy City
Spicy City – amerikiečių mokslinės fantastikos televizijos serialas, kurį HBO kanalui sukūrė Ralph Bakshi. Eteryje serialas rodytas nuo 1997 m. liepos 11 d. iki 1997 m. rugpjūčio 22 d. Iš viso buvo parodytos šešios serijos.
AVN apdovanojimas
AVN apdovanojimas  – apdovanojimas, skiriamas už nuopelnus pornografijos kino pramonėje. Jo steigėjas – žurnalas „AVN“. Apdovanojimai teikiami nuo 1984 metų. Nuo 2008 metų televizija „Showtime“ įgijo ceremonijos transliavimo teises ir kasmet parengia 90 minučių trukmės filmą.
Suo žemė
thumb|300px|Suou žemė Japonijos žemėlapyje Suo (周防国; Suō no kuni) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje dabar yra rytinė Jamagučio prefektūros dalis. Suo ribojosi su Akio, Ivamio ir Nagato žemėmis.
AVN apdovanojimas
AVN apdovanojimas dažnai vadinamas „Pornografijos oskaru“, o kai kurios apdovanojimų kategorijos sutampa su „Kino meno ir mokslo akademijos“ skiriamu apdovanojimu. Ceremonija vyksta sausio pradžioje, Las Vegase.
Suo žemė
Senoji žemės sostinė buvo įsikūrusi Hofu mieste. Didžiąją Muromačio laikotarpio dalį, Suo buvo valdoma Oučio klano, kurio nariai pastatė pilį Jamagučio mieste, tačiau Sengoku laikotarpiu, Suo atiteko Morio klanui, kurie ją valdė didžiąją Edo laikotarpio dalį.
AVN apdovanojimas
Apdovanojimų kategorijos
AVN apdovanojimai skirstomi į beveik 100 kategorijų. Pagrindinės jų yra:
Kiekviena šių kategorijų skirstoma į atskirus apdovanojimus. Svarbiausi apdovanojimai yra:
Glosteršyras
thumb|right|260px|Glosterio katedra Glosteršyras  – grafystė Pietvakarių Anglijos regione, Anglijoje. Šiaurės vakaruose ribojasi su Herefordšyru, šiaurėje su Vusteršyru, šiaurės rytuose su Vorikšyru, rytuose su Oksfordšyru, pietuose su Viltšyru ir Bristoliu bei pietvakariuose su Somersetu. Administracinis centras – Glosteris, kuris yra grafystės vienintelis miestas turintis City statusą. Svarbesni miesteliai (towns): Čeltnamas, Sairensesteris, Straudas ir Tiuksberis.
Istorija
Istorinė Glosteršyro grafystė yra minima X amžiuje, anglosaksų chronikoje. Bristolis įėjo į grafystės teritoriją, kaip mažas miestelis. Didėjant populiacijai dėl pramoninės revoliucijos, bendruomenė persikėlė į uostamiestį. 1373 m. Bristolis tapo atskira grafystė, nuo Somerseto ir Glosteršyro.
Port Saido muchafaza
Port Saido muchafaza  – muchafaza Egipto šiaurėje, Viduržemio jūros pakrantėje. Rytuose ribojasi su Šiaurės Sinajaus muchafaza, pietuose su Ismailijos muchafaza. Administracinis centras – Port Saidas.
Muchafaza yra prie Sueco kanalo žiočių į Viduržemio jūrą.
Miestai
Į muchafazą įeina Port Saido miestas ir jo apylinkės.
Plinkaigalio piliakalnis
thumb|left|220px|Piliakalnis iš vakarų thumb|left|220px|Aikštelė left|thumb|150px|Žiedupės upokšnis piliakalnio pašlaitėje
Plinkaigalio piliakalnis – piliakalnis Kėdainių rajono savivaldybės teritorijoje, į vakarus nuo Plinkaigalio, Krakių seniūnija. Pasiekiamas keliu Kėdainiai – Ilgižiai per Krakes Plinkaigalio centre pasukus į kairę, į vakarus, už 1 km yra dešinėje, šiaurėje.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Šušvės kairiajame krante, ties santaka su Žiedupe. Aikštelė keturkampė, orientuota pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, 4,5 m ilgio, 21 m pločio. Jos pietrytiniame krašte supiltas 25 m ilgio, 2 m aukščio, 30 m pločio pylimas, kurio išorinis 3,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 35 m ilgio, 23 m pločio, 2 m gylio griovį.
Už griovio įrengtas papilys. Jo aikštelė keturkampė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 80x10 rytuose, 25 m pietvakariuose dydžio, per 2 m žemėjančia šiaurine dalimi. Papilio rytiniame šlaite, 4 m žemiau aikštelės, yra 3,5 m pločio terasa 4 m aukščio išoriniu šlaitu. Šlaitai statūs, 8 m aukščio. Didžioji piliakalnio aikštelės dalis nuslinkusi į Šušvę. Piliakalnis apaugęs praretintais lapuočiais.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 18 000 m². Išmatavimai: 200 m ilgio rytų – vakarų kryptimi ir iki 120 m pločio.
Tyrimai
1967 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.
300 m į pietryčius yra 1 ha ploto gyvenvietė, kurioje rasta lygios keramikos, akmeninis trintuvas. Už gyvenvietės, toliau į pietvakarius, 400 m nuo piliakalnio yra III a. – VII a. Plinkaigalio kapinynas, tyrinėtas 1977–1984 m. Šalia jo į vakarus buvo V a. – XI a. Pašušvio kapinynas, greičiausiai to paties Plinkaigalio kapinyno tąsa.
Arunačala
thumb|220px|Arunačalos kalnas Arunačala (, 'raudonas kalnas, šviesos kalva') – šventasis kalnas pietinėje Indijoje, Tamilnade.
Kapitono Stepono Kudzevičiaus regata
Kapitono Stepono Kudzevičiaus regata – Lietuvoje, Baltijos jūroje, nuo 1994 m. vykstanti regata. Viena seniausių Lietuvos jūrinių regatų.
Arunačala
Šio kalno papėdėje įsikūręs Tiruvanamalai miestelis, kuriame esama didelės Arunačalasvaros šventyklos. Joje garbinamas Šiva. Arunačala yra viena iš penkių pagrindinių šaivitų šventųjų vietų Pietų Indijoje. Šio kalno urve ketverius metus meditavo Ramana Maharišis, vėliau netoliese Tiruvanamalai miestelio įkūręs ašramą. Nuo tada Arunačala tapo žinoma ir Vakaruose.
Kapitono Stepono Kudzevičiaus regata
Istorija
Kapitonas Steponas Kudzevičius, vadovavęs lietuvių žygiui burine jachta Lietuva aplink pasaulį, pasikvietė dar du patyrusius buriuotojus – jachtos „Vakarės“ kapitoną Saulių Tamkvaitį ir jachtos „Audra“ kapitoną Saulių Kalnėną pasivaržyti Baltijos jūroje. Prie jų prisijungė ir kiti buriuotojai.
Arunačala
Pasak su šventykla susijusios legendos, kilęs ginčas tarp Brahmos, dievo kūrėjo, bei Višnaus, dievo saugotojo, dėl to, kuris iš jų viršesnis. Kad išspręstų ginčą, Šiva apsireiškęs kaip šviesos stulpas, o paskui – Arunačalos pavidalu.
Kapitono Stepono Kudzevičiaus regata
Istorija
Pradžioje „Rudenine Baltija“ pavadinta regata buvo atšiauri ir skirta neišlepusiems buriuotojams. Dalyviai per audringą rudeninę jūrą buriuodavo ne mažiau nei šimtą jūrmylių (185 km.). Kartais regatoje dalyvaudavo vos dvi ar trys jachtos, bet varžybos vis tiek vykdavo. 2016 m. norint pagerbti vieną iš regatos sumanytojų kapitoną Steponą Kudzevičių, „Rudeninės Baltijos“ regata buvo pervadinta jo vardu.
Paskutiniu metu regatoje dalyvauja ne mažiau nei 15 jachtų. Įprastai regata organizuojama rugsėjo pabaigoje – spalio pradžioje. 2018 m. metais varžybos vyko rugsėjo 22-23 dienomis. Regata skirta Lietuvos tautinės olimpiados 80-mečiui. 1938 metais vykusios Lietuvių tautinės olimpiados buriavimo rungtis buvo organizuota būtent Klaipėdoje.
Regatoje varžosi trys jachtų grupės – sportinė ORC, X-35 ir laisvoji LKRT-H. Varžybos vyksta dvi dienas. Šeštadienį, po pirmosios varžybų dienos, regatos dalyviai švartuojasi Danės upėje. Kad ilgastiebės jachtos praplauktų prie buriuotojų krantinės, specialiai jiems bus pakeltas Pilies tiltas.
Jeziorkai (Augustavo apskritis)
Jeziorkai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Augustavo valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į vakarus nuo Augustavo ir 84 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimelis yra įsikūręs šalia mažo ežero, kuris, kaip manoma yra poledyninė ežero akis, taip pat netoli yra nacionalinis kelias Nr.35px.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografinis žodyną kaimelyje 1827 metais buvo 37 namai ir 223 gyventojai, tuo metu kaimelis priklausė Barglavo parapijai. Pagal 1920 metų liepos 12 dienos Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
1991 m. Dakaro ralis
1991 m. Dakaro ralis (dar žinomas kaip 1991 m. Paryžiaus-Dakaro ralis) – 13-asis Dakaro ralis. Automobilių kategorijoje trečią kartą iš eilės ir ketvirtą kartą per penkerius metus nugalėjo 1981 m. pasaulio ralio čempionas Ari Vatanen. Motociklų kategorijoje nugalėjo Stephane Peterhansel.
636 m.
636 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Sudano svaras
Sudano svaras  – Sudano valiuta. ISO 4217 kodas – „SDG“. Svaras padalintas į 100 kiršų (piastrų). Įvestas 1992 m., kai pakeitė Sudano dinarą.
Surugos žemė
thumb|300px|Surugos žemė Japonijos žemėlapyje Suruga (駿河国; Suruga no kuni) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje dabar yra rytinė Šidzuokos prefektūros dalis. Suruga ribojosi su Idzu, Kajaus, Sagamio, Šinano ir Totomio žemėmis.
Senoji žemės sostinė buvo įkurta netoli šių laikų Šidzuokos miesto. Didžiąją Sengoku laikotarpio dalį, Suruga buvo valdoma Imagavos klano. Odai Nobunagai nugalėjus Imagavą Jošimotą ir kartu sutriuškinus Imagavos klaną, žemė atiteko Takedai Šingen.
Arijus
thumb|Arijus Arijus (g. apie 250 ar 256 m. – m. 336 m.) – žymus krikščionybės dvasininkas, teologas iš Aleksandrijos (Egiptas).
Jo mokymai Bažnyčios buvo laikomi eretiškais (Arijaus erezija), todėl jis buvo ekskomunikuotas. Pagrindinė eretiška laikoma dogma buvo ta, kad Jėzus Kristus nesąs tikras Dievas, nors sukurtas pirma pasaulio ir laiko, per jį sukurta visa kūrinija.
Arijaus pasekėjai vadinami arijonais.
Dramblio Kaulo Kranto šventės
Nacionalinių Dramblio Kaulo Kranto švenčių sąrašas:
Aš čia esu (PICA disc) (1994 albumas)
Aš čia esu (PICA-disc) – spalvota grupės Foje plokštelė („PICA-disc“), įrašyta grupės dešimtmečio koncerte Vilniaus sporto rūmuose 1993 m. spalio 2 d. Ji buvo išleista 1994 pradžioje kartu su kasete Aš čia esu, kurioje buvo kitos to paties koncerto dainos.
Koncertą stebėjo apie 6000 žmonių.
Dainos
Muzika ir žodžiai Andriaus Mamontovo.
3 – ankstyvoji dainos, įtrauktos į rinkinį Kitoks pasaulis
6 – iš albumo Geltoni krantai
2 – iš albumo Geltoni krantai, pergrota albumui Žodžiai į tylą
1, 4 – iš albumo Žodžiai į tylą
5 – iš albumo Gali skambėti keistai
Žmonės
Kiti
As Cia Esu (picture disc)
637 m.
637 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Šakių apskritis
Istorija
XIX a. pradžioje apskritis priklausė Rytų Prūsijos departamentui.
Apskritį 1919 m. vėl sudarė Lietuvos valdžia. 1941–1944 m. ji priklausė Lietuvos generalinės srities Kauno krašto apygardai. 1950 m. birželio 20 d. apskritis pertvarkyta į Šakių rajoną (48 apylinkės), dalis teritorijos perduota Kazlų Rūdos rajonui (5 apylinkės) ir Naumiesčio rajonui (29 apylinkės).
(išsamiau) || 1773 || 67.474 || 14 valsčių: Barzdų valsčius, Būblelių valsčius, Gelgaudiškio valsčius, Griškabūdžio valsčius, Jankų valsčius, Kidulių valsčius, Lekėčių valsčius, Lukšių valsčius, Paežerėlių valsčius, Plokščių valsčius, Slavikų valsčius, Sintautų valsčius, Šakių valsčius, Žvirgždaičių valsčius ||
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 67 474 žmonės:
Valsčiai
Apskrities valsčiai 1919–1950 m.:
Šimos žemė
thumb|300px|Šimos žemė Japonijos žemėlapyje Šima (志摩国; Shima no kuni), dar vadinama Šišiū' (志州 shishū) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje dabar yra pietrytinė Mijės prefektūros dalis. Šima ribojosi su Isės žeme ir buvo mažiausia iš visų senųjų Japonijos žemių.
Šima buvo klestintis žuvimis regionas, todėl Naros laikotarpiu Šimos gubernatoriai buvo atsakingi už imperatoriui skiriamas kasmetines dovanas iš žuvų. Svarbiausiu Šimos miestu buvo Toba.
Zabičiūnų apylinkė
Zabičiūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Antalieptės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dusetų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Antalieptės apylinkės.
Povilas Tunaitis
Povilas Tunaitis (1961 m. balandžio 10 d. Pagėgiuose – 2018 m. rugsėjo 21 d.) – Lietuvos ir Šilutės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Androstenedionas
Androstenedionas – androgeninis hormonas. Draudžiamas dopingo tarnybų.
Povilas Tunaitis
Biografija
1986 m. baigė Kauno milicijos mokyklą, juristas.
Androstenedionas
Istorija
Nors androstenedionas yra lytinis hormonas, bet anksčiau jis gamintas ir sintetiniu būdu kaip maisto papildas. Kadangi preparatas turėjo dopingo savybių, jis nelegaliai naudotas sporte. Androstenediono vartojimas labai paplito JAV beisbolo lygoje XX a. paskutinį dešimtmetį. Preparatą uždraudė Pasaulinė antidopingo agentūra. Olimpinis komitetas androstenedoną oficialiai uždraudė 1997 m.
Dopingo tarnybos androstenedioną priskyrė prie anabolinių steroidų, nors tiesioginio raumenų augimo kaip su kitais anaboliniais steroidas ir nepastebėta. JAV maisto ir vaistų tarnyba uždraudė preparatą dėl jo keliamos grėsmės gyvybei.
Povilas Tunaitis
Biografija
2011–2018 m. Šilutės rajono savivaldybės tarybos narys.
Darbo partijos Šilutės rajono skyriaus narys, nuo 2013 m. priklauso Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungai.
Žmona Liudmila-Sandra, vaikai Karolis, Karina, Kornelija.
Dubičiai
Dubičiai – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės rytus nuo Rakų, 24 km į pietryčius nuo Varėnos, netoli Baltarusijos sienos. Seniūnaitijos centras. Dubičiai yra Ūlos aukštupyje, už kelių kilometrų – valstybės siena su Baltarusija. Pro kaimą eina kelias. Stovi medinė Dubičių Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia (nuo 1908 m.), yra Dubičių pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-65015). Nuo Dubičių iki Krokšlio eina Ūlos kanalas. Dubičių kapinėse palaidoti 1863 m. sukilimo dalyviai, pastatytas paminklas jiems atminti (1933 m.).
thumb|left|Ūlos gatvė Dubičiuose thumb|left|Medinis kryžius prie sodybos
Etimologija
Kaimas tikriausiai yra vandenvardinis vietovardis, pavadintas pagal išnykusį Dubo ežerą, kuris buvo už kelių kilometrų į vakarus nuo kaimo, prie pat Ūlos upės. 1850 m. ežero plotas buvo 221 ha, o 1900 m. – jau tik 20 ha. XX a. 1-ojoje pusėje ežeras galutinai išnyko.
Istorija
Prie kaimo yra Dubičių piliakalnis ir senovės gyvenvietės (siekia akmens amžių).
Apie 1365 m. kryžiuočių karo kelių aprašymuose minima Dubičių pilis ir miestas. Iš pradžių pilis buvo gynybinė, vėliau Ldk Vytautas Didysis pavertė ją savo medžioklės sodyba. 1487–1489 m. karaliaus Kazimiero žemių skyrimo knygoje minimas Dubičių valsčius. XIV a. pr.- XV a. pab. pastatyta pirmoji bažnyčia, 1529 m. ji tapo Nočios bažnyčios filija. 1504 m. šias vietas nusipirko kunigaikštis Vasilijus Glinskis. XVI a. Dubičiuose buvo dvi smuklės (jas nuomavo Mykolas Jundilas), 1512 m. minimas Ldk dvaras.
1613 m. Dubičiai pažymėti Mikalojaus Radvilos Našlaitėlio žemėlapyje. 1672 m. buvo 11 užimtų ir laisvų valakų žemės. Buvo 7 valstiečių ūkiai, dirbę 2 valakus žemės.
Per 1655–1661 m. okupaciją Dubičius labai nuniokojo rusai, o 1700–1721 m. – švedai. XVIII a. minima Dubičių seniūnija. Didžioji dalis gyventojų priklausė dvarui, kiti – bažnyčiai (ta dalis tebevadinama Kunigiškėmis). 1795 m. dauguma Dubičių gyventojų buvo Joniai ir Švedai. 1850 m. minimos tokios pavardės: Joniai, Švedai, Nameikos, Zalanskai, Jaroševičiai, Verbickai, Dzekevičiai, Balcevičiai, Turoniai, Avižiniai, Raginiai, Karpavičiai, Savostai.
Per 1863 m. sukilimą prie Dubičių gegužės 4 d. įvyko kautynės tarp L. Narbuto (istoriko T. Narbuto sūnus) vadovaujamų sukilėlių būrio ir caro kariuomenės. Mūšyje žuvo vadas ir 12 sukilėlių. 1933 m. pastatytas ant 1863 m. sukilimo dalyvių kapų pastatytas paminklas, prie jo 1988 m. įkurtas medinių skulptūrų skveras. Po sukilimo caro valdžia nugriovė bažnyčią. XIX a. pabaigoje Dubičiai – Lydos apskrities kaimas, valsčiaus centras.
1920 m. kraštą okupavo Antroji Lenkijos Respublika. Nuo 1940 m. sausio 15 d. iki 1940 m. rugpjūčio 3 d. priklausė Baltarusijos TSR, Rodūnios rajonui. Nuo 1941 m. vasario 17 d. priklausė Rudnios valsčiui. Per II pasaulinį karą 1943 m. vokiečiai sudegino dalį kaimo sodybų. Sovietmečiu buvo kolūkio centrinė gyvenvietė.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Sokmedžiai
Sokmedžiai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybės pietvakarinėje dalyje, už 5 km į šiaurės rytus nuo Šaukoto.
Dubių piliakalnis
Dubių piliakalnis, Batarėja, Užupiai – piliakalnis Jonavos rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurės rytus nuo Dubių, Upninkų seniūnija. Pasiekiamas iš plento prieš Upninkų tiltą per Šventąją dešiniajame krante (pastatyta lankytino objekto rodyklė) pasukus į kairę žvyrkeliu šiaurės rytų kryptimi palei upę iki paskutinės sodybos kairėje, pavažiavus už jos dar 100 m į priekį. miniatiūra|200px|left|Laiptai į piliakalnį
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Šventosios dešiniojo kranto aukštutinės terasos kyšulyje. Aikštelė trikampė, pailga pietų – šiaurės kryptimi, 15 m ilgio ir 8 m pločio šiaurėje. Šiauriniame jos krašte supiltas 1,7 m aukščio, 13 m pločio pylimas, kurio 3,6 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į 1,4 m gylio, 12 m pločio griovį, už kurio kyla antras 0,5 m aukščio, 5 m pločio pylimas. Šlaitai statūs, 10-­14 m aukščio.
Pylimas apardytas trianguliacijos bokšto. Piliakalnis apaugęs pušimis, pradėtas tvarkyti: pomiškis prakirstas, pietiniame šlaite įrengti gruntiniai laiptai.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio antrąja puse -­ II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 8000 m². Išmatavimai: 120 m ilgio šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi ir iki 90 m pločio.
Tyrimai
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.
Dukstynos akmuo
Dukstynos akmuo – geologinis gamtos paminklas, stūksantis Ukmergės miesto centre, skverelyje prie kultūros centro, ties Kauno g. 16.
Ant riedulio įtaisytas skulptoriaus Vaclovo Krutinio sukurtas bareljefas, kuriame pavaizduota moteris (merga) su dviem vilkais. Autoriaus vizija siejama su miesto praeities legendomis, be to, anksčiau jis ir vadinosi Vilkmerge.
Riedulio duomenys:
Istorija
Dukstynos akmuo buvo atgabentas į Ukmergės centrą iš priemiestinio Dukstynos kaimo. Kasant molio karjere prie Šventosios upės, jis buvo aptiktas 7 m gylyje. Su kelių traktorių pagalba akmuo buvo atitemptas į Ukmergės miestą ir 1975 m. čia pastatytas pažymint miesto 750 metų jubiliejų.
1974 m. akmuo paskelbtas geologiniu gamtos paminklu, 1985 m. priskirtas prie rajoninės reikšmės gamtos paminklų. Dabar – be apsaugos statuso.
Bolandiolas
thumb Bolandiolas – sintetinis anabolinis steroidas.
Bolandiolas veikia androgeninius, estrogeninius ir progesteroninius receptorius.
Bolandiolą dėl jo anabolinių steroidų savybių uždraudė Pasaulinė antidopingo agentūra. Peparato vartojimas didina kūno masę ir kaulų tankį, bet taip pat slopina kai kurių hormonų gamybą organizme.
Joniškio herbas
Joniškio herbas yra Joniškio miesto heraldinis atributas. Jame vaizduojamas Šv. Mykolas Arkangelas, nugalintis slibiną.
Istorija
Istorinis herbas – Šv. Mykolas Arkangelas, nugalintis slibiną – Joniškiui buvo suteiktas 1616 m. liepos 4 d. Šis herbas buvo naudojamas iki XVIII a. pabaigos.
1970 metais buvo sukurtas naujas herbas. Jame vaizduojamas ištiesintas sidabrinis dalgis (valstietiškas kovos dalgis), nukreiptas į viršutinį užpakalinį kampą, ir dvi auksinės aštuonkampės žvaigždės.
Dabartinis herbas patvirtintas 1991 m. balandžio 17 d.
Kolnica (Augustavas)
Kolnica – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Augustavo valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į pietryčius nuo Augustavo ir 75 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1919-1954 m. kaimelis priklausė Kalino valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Dažnis
thumb|350px|Sinusinės įvairaus dažnumo bangos – žemiau išdėstytų bangų dažnumas aukštesnis
Dažnis – fizikinis dydis, rodantis, kiek kartų įvykis pasikartoja per laiko vienetą. Norint apskaičiuoti įvykio dažnį, pasikartojimų skaičius per tam tikrą laiko tarpą dalinamas iš to laiko tarpo trukmės.
Dažnis paprastai žymimas arba f (taip žymėsime ir šiame straipsnyje), arba \nu.
Taigi dažnis pagal apibrėžimą yra
Čia
Bangų dažnis
Kadangi, (v = bangos greitis, \lambda = bangos ilgis, T = periodas) tai
Čia
Šviesai (ir kitoms elektromagnetinėms bangoms) vakuume ši formulė tampa