cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Veselhefenas
Istorija
Sembos žemės kaimo senasis pavadinimas vokiškos kilmės, tačiau gali būti kilęs iš prūsiškos šaknies Vēisel-. 1670 m. minimas Weyselshöfen. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Karaliaučiaus apskrities, nuo 1939 m. Sembos apskrities kaimas. 1910 m. buvo 132 gyventojai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kenigsbergo rajono, vėliau Gurjevsko rajono kaimas, nuo 1947 m. birželio 17 d. Kaširskojės apylinkės kaimas, 1954 m. birželio 16 d. – 2008 m. birželio 30 d. Maršalskojės apylinkės kaimas.
32 m. pr. m. e.
'''32 m. pr. m. e.''' buvo keliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Linareso šachmatų turnyras
thumb|350px|right| 2007 m. tarptautinis šachmatų turnyras: [[Magnus Carlsen | Magnus Karlsenas (Norvegija) prieš Levoną Aronianą (Armėnija).]] Linareso tarptautinis šachmatų turnyras – kasmetinis šachmatų turnyras, žaidžiamas vasario mėnesio pabaigoje. Jis vyksta Ispanijoje, Andalūzijos Chaeno provincijos Linareso mieste. Tai vienas iš stipriausių pasaulyje kasmetinių šachmatų turnyrų, kartais pažymint jo prestižą vadinamas šachmatų „Vimbldonu“. Linareso turnyrai prasidėjo 1978 m. ir nuo 1988 m. (išskyrus 1996 m.) rengiami kasmet. Dėl ekonominės krizės 2011 m. ir 2012 m. turnyrai neįvyko.
Istorija
Varžybos pirmą kartą surengtos 1978 m. Jas iniciavo ir kartu su Linareso miesto savivaldybe rėmė ispanų verslininkas Luis Rentero. Pirmasis turnyrą laimėjo mažai žinomas švedas Jaan Eslon surinkęs po lygiai taškų su argentiniečiu Roberto Debarnot. Kiti turnyrai iki 1987 m. buvo rengiami kas dvejus metus, išskyrus atvejį, kai iš viso nebuvo surengtas turnyras dėl to, kad Linarese tuo metu vyko kandidatų finalinis mačas tarp Anatolijaus Karpovo ir Andriejaus Sokolovo, kuris turėjo išaiškinti pretendentą mačui su  Kasparovu. Nuo 1988 m. turnyras vyko kasmet, išskyrus 1996 m., kai Linarese vyko pasaulio moterų šachmatų čempionatas. Rentero buvo žinomas kaip trumpų lygiųjų priešininkas, 1991 m. pasiūlė pinigines premijas, sužaidusiems ilgas partijas. Turnyro lygis pastoviai augo: 1994 m. turnyro vidutinis Elo reitingas buvo 2685. Tuo metu tai buvo aukščiausias turnyro Elo reitingas iš bet kada buvusių anksčiau – XVIII kategorijos turnyras, o 1998 metais jis jau – XXI kategorijos turnyras. Linareso turnyras sutraukia paties aukščiausio lygio didmeistrius. Po 2005 m. turnyro Garis Kasparovas pranešė apie pasitraukimą iš šachmatų varžybų. Nuo 2006 iki 2008 turnyro pirmoji pusė vykdavo Meksikos Morelijos mieste, o antroji turnyro pusė – Linarese. 2009 ir 2010 m. varžybos vyko tik Linarese. Dėl ekonominės krizės 2011 ir 2012 m. turnyrai neįvyko.
Nugalėtojai
• 1978 Jaanas Eslonas
• 1979 Larry Christiansenas
• 1981 Anatolijus Karpovas ir Larry Christiansenas
• 1983 Borisas Spaskis
• 1985 Liubomiras Liubojevićius ir Robertas Hiubneris
• 1988 Janas Timanas
• 1989 Vasilijus Ivančiukas
• 1990 Garis Kasparovas
• 1991 Vasilijus Ivančiukas • 1992 Garis Kasparovas
• 1993 Garis Kasparovas
• 1994 Anatolijus Karpovas
• 1995 Vasilijus Ivančiukas
• 1997 Garis Kasparovas
• 1998 Višvanatanas Anandas
• 1999 Garis Kasparovas
• 2000 Vladimiras Kramnikas ir Garis Kasparovas
• 2001 Garis Kasparovas
• 2002 Garis Kasparovas
• 2003 Peteris Leko (Surinko vienodai taškų su Vladimiru Kramniku; 1-a vieta pagal papildomus rodiklius)
• 2004 Vladimiras Kramnikas
• 2005 Garis Kasparovas (Surinko vienodai taškų su Veselinu Topalovu; 1-a vieta pagal papildomus rodiklius (daugiai pergalių juodaisiais)
• 2006 Levonas Aronianas
• 2007 Višvanatanas Anandas
Bauskė
Bauskė – miestas Latvijoje, Žiemgaloje, Bauskės savivaldybės centras, už 70 km nuo Rygos ir už 20 km nuo Lietuvos sienos. Miesto teisės buvo suteiktos 1609 metais. Bauskėje Mūša ir Nemunėlis susilieja į Lielupę. Jų santakoje, į vakarus nuo miesto, yra Bauskės pilis.
Linareso šachmatų turnyras
Nugalėtojai
• 2010 Veselinas Topalovas
Bauskė
Istorija
1584 m. Kuržemės hercogo Gotardo įsakymu buvo likviduotas Vairuogmiestas ir pradėta naujos gyvenvietės statyba dabartinio Bauskės senamiesčio vietoje. 1594 m. buvo pastatytas pirmasis mūrinis pastatas – ''Šv. Dvasios bažnyčia''. Tiksli miesto teisių suteikimo data Bauskei nėra žinoma, tačiau ja laikoma 1609 m., kai hercogas Fridrichas Bauskei padovanojo antspaudą. 1615 m. Bauskė gavo teisę statyti rotušę.
Linareso šachmatų turnyras
Nugalėtojai
Tolesni turnyrai nevyko.
Bauskė
Istorija
Bauskės plėtrą XVII a. ir XVIII a. pradžioje laikas iš laiko pertraukdavo karai. O 1710 m. Bauskę palietė maras, nuo kurio mirė pusė miesto gyventojų.
Linareso šachmatų turnyras
Lentelės
Turnyre iki 1998 m. dalyvaudavo 12–14 šachmatininkų. Nuo 1998 m. turnyras iš ratų sistemos turnyro, kai su varžovu susitinkama vieną kartą, tapo dviejų susitikimų (antrą susitikimą žaidžiama priešinga spalva) ratų sistemos turnyru. Dviejų ratų turnyre dalyvauja 6–8 aukščiausio lygio didmeistriai.
Bauskė
Istorija
Tarpukariu, 1930 m. Bauskė vystėsi kaip administracinis centras. Bauskė buvo apskrities centras.
Linareso šachmatų turnyras
1990 metai
Linaresas, (1990.02.18 - 03.03). Turnyro kategorija – XVI (2629) 1990 Linareso turnyro partijos
Bauskė
Istorija
Miestą smarkiai paveikė Antrasis pasaulinis karas. 1944 m. birželio pabaigoje miestas pusantro mėnesio buvo tiesioginių karo veiksmų zonoje ir dėl to visiškai nuniokotas. Sovietmečiu atstatytas ir išaugo.
Miestai partneriai
Miestai, su kuriais Bauskė yra užmezgusi partnerystės ryšius:
Linareso šachmatų turnyras
1992 metai
Linaresas, (1992.?.?). Turnyro kategorija – XVII (2659) 1992 m. Linareso turnyro partijos
Bauskė
Demografija
2004 metų gruodžio mėnesį Bauskėje buvo 10 178 gyventojai, iš kurių 55 % – moterys, 45 % – vyrai. Etninė sudėtis: 77 % – latviai, 11 % – rusai, 6 % – lietuviai, 3 % – baltarusiai, 1,41 % – lenkai, 1 % – ukrainiečiai, 0,39 % – čigonai, 0,16 % – vokiečiai, 0,08 % – estai, 0,06 % – žydai, 1,21 % – kiti.
Linareso šachmatų turnyras
1993 metai
Linaresas, (1993.?.?). Turnyro kategorija – XVIII (2677) 1993 m. Linareso turnyro partijos
1994 metai
Linaresas, (1994.02.12 – 03.14). Turnyro kategorija – XVIII (2685)
1995 metai
Linaresas, (1995.?.? –?.?). Turnyro kategorija – XVII (2655) 1995 m. Linareso turnyro partijos
1997 metai
Linaresas, (1997.02.04 –02.16). Turnyro kategorija – XIX (2701) 1997 m. Linareso turnyro partijos
1998 metai
Linaresas, (1998.02.22 –03.09). Turnyro kategorija – XXI (2752) 1998 m. Linareso turnyro partijos
1999 metai
Linaresas, (1999.2.?.-3.?). Turnyro kategorija – XX (2735) 1999 m. Linareso turnyro partijos
2000 metai
Linaresas, (2000.2.?.-3.?). Turnyro kategorija – XXI (2751)
2000 m. Linareso turnyro partijos
Garis Kasparovas ir Vladimiras Kramnikas surinko po 6-is taškus. Pagal turnyro nuostatus papildomi rodikliai vietai išaiškinti irgi buvo lygūs: pagal laimėtų partijų skaičių ir pagal laimėtų juodaisiais partijų skaičių. Sekantis rodiklis – blogiausiai sužaista prieš apatinę dviejų dalyvių grupę – vienodas, prieš antrą apatinę grupę – vienodas. Visi rodikliai buvo lygūs, todėl turėjo būti metami burtai, bet Kasparovas, kuris norėjo būti pirmas lentelėje, pasiūlė sužaisti žaibo partijų mačą. Kasparovas laimėjo žaibo partijas ir lentelėje buvo įrašytas pirmuoju, bet pasiėmė antros vietos prizą, o pirmos vietos prizą atidavė Kramnikui.
2001 metai
Linaresas, (2001.2.23.-3.6). Turnyro kategorija – XIX (2722) 2001 m. Linareso turnyro partijos
2002 metai
Linaresas, (2002.2.22.-3.10). Turnyro kategorija – XX (2732) 2002 m. Linareso turnyro partijos
2003 metai
Linaresas, (2003.2.22.-3.9). Turnyro kategorija – XX (2733) 2003 m. Linareso turnyro partijos
2004 metai
Linaresas, (2004.2.19.-3.5). Turnyro kategorija – XX (2731) 2004 m. Linareso turnyro partijos
2005 metai
Linaresas, (2005.2.23.-3.17). Turnyro kategorija – XX (2743)
Kasparovas su Topalovu surinko po vienodai taškų. Pagal turnyro nuostatus Kasparovui pripažinta pirmoji vieta dėl daugiau laimėtų partijų juodaisiais.
2006 metai
Morelija / Linaresas, (2006.2.18.-3.11). Turnyro kategorija – XX (2732) 2006 m. Linareso turnyro partijos
2007 metai
Morelija / Linaresas, (2007.2.17.-3.10). Turnyro kategorija – XX (2746) 2007 m. Linareso turnyro partijos
2008 metai
Morelija / Linaresas, (2008.2.15.-3.7). Turnyro kategorija – XXI (2756) 2008 m. Morelio/ Linareso turnyro partijos
2009 metai
Linaresas, (2009.2.19.-3.7). Turnyro kategorija – XXI (2756) 2009 m. Linareso turnyro partijos
2010 metai
Linaresas, (2010.2.13.-2.24). Turnyro kategorija – XXI (2758) 2010 m. Linareso turnyro partijos
Daktarai (Skuodas)
Daktarai – kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, 8 km nuo Ylakių.
Mykolas Mingaila
Mykolas Mingaila (Minigaila, m. apie 1419 m.) – vienas žymiausių XIV a. pabaigos – XV a. pradžios Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos didikų.
Biografija
XIV a. antrosios pusės Lietuvos Didžiosios Kunigaikštytės bajoro Gedgaudo sūnus. Pirmą kartą minimas 1387 m. Jogailos privilegijoje Vilniaus vyskupui. Spėjama, kilęs iš 1379–1392 m. kryžiuočių kelių aprašymuose 1385 m. minimo Mingailos kaimo. Svarbiausia tėvoninė valda – Dieveniškės.
Valstybės tarnyba
1377–1381 m., 1382–1392 m. artimai bendravo su Lietuvos didžiuoju kunigaikščiu Jogaila, įtaką išsaugojo ir 1392–1430 m. valdant Vytautui. 1387–1399 m. Ašmenos seniūnas, 1393 m. – Vilniaus seniūnas, 1413 m. – Vilniaus kaštelionas. 1413 m. Horodlėje atsisakė senojo herbo ir gavo naują Ravos herbą.
Levoniai (Monkų valsčius)
Levoniai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Monkų valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Per kaimą teka Nerešlo upė.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Mėnulakės
Mėnulakės (Hiodontiformes) – kaulinių žuvų būrys, kuriam priklauso viena šeima – mėnulakinių (Hiodontidae) su 2 rūšimis. Kai kurie sistematikai šią šeima priskiria kaulaliežuvėms žuvims.
Juodosios bedugnės informacijos paradoksas
thumb|right|Menininko juodosios skylės įsivaizdavimas Juodosios bedugnės informacijos paradoksas – paradoksas, kuris pasireiškia apjungiant kvantinę mechaniką ir bendrąją reliatyvumo teoriją. Jis taria, kad fizikinė informacija gali ilgam išnykti juodojoje bedugnėje, leidžiant daugybei kvantinių būsenų vystytis į tą pačią būseną. Tai yra prieštaringa, nes pažeidžia bendrai priimtą principą, jog galutinė informacija apie fizikinę sistemą viename taške ir tuo pačiu laiku turėtų nustatyti jos būseną kitu laiko momentu.
Veikiantys du pagrindiniai principai
Veikia du pagrindiniai principai:
Grįžtamumas
Šių principų kompinacija reiškia, jog informacija yra visada išlaikoma.
Prasidedant 1970 m., Stivenas Hokingas ir Jacob Bekenstein pasiūlė teoretinius argumentus, paremtus bendrosios reliatyvumo ir kvantinio lauko teorijomis, kas pasirodė esant nesuderinama su informacijos išlaikymu. Hokingo skaičiavimai parodė, kad juodosios bedugnės garavimas dėl Hokingo spinduliavimo neišlaiko informacijos. Šiandien fizikai mano, kad holografinis principas demonstruoja, jog Hokingo išvados buvo neteisingos ir informacija yra išlaikoma.
Marijampolės kolegija
Marijampolės kolegija – aukštoji neuniversitetinė mokykla, įsteigta 2001 m. Marijampolėje, vykdanti į praktinę veiklą orientuotas studijas. Veikia miesto pietuose, Kvietiškyje, buvusiuose Kvietiškio dvaro plotuose.
Per trejus (kai kurių specialybių – ketverius) metus absolventai įgyja aukštąjį išsilavinimą ir kvalifikaciją patvirtinantį diplomą.
Majoto herbas
Neoficialus Majoto herbas buvo patvirtintas 1982 m. liepos 23 d. Pagrindinėje jo dalyje yra pavaizduotas apverstas mėnulis mėlyname fone bei gėlės – raudoname. Iš abiejų pusių herbą prilaiko jūrų arkliukai.
Lauryninkai
Lauryninkai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km nuo Lavoriškių.
Rugpjūčio 7
Rugpjūčio 7 yra 219-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 220-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 146 dienos.
Šventės
(kol kas neįvestos)
Vardadieniai
Donatas – Drąsutis – Jogilė – Kajetonas – Klaudija – Sikstas
Njavis
Njavis, pilnas pavadinimas Njavi Čapis (Ñahui Chapi) – kaimas Peru, Kusko departamente, Kanaso provincijoje, Langio apygardoje, į pietvakarius nuo Sikuanio, netoli Langio lagūnos (laguna Langui), tarpukalnių slėnyje, prie iš lagūnos tekančios upės. Greta stūkso Njavio kalnas (4208 m). Greta eina Kombpatos-Langio kelias. ~50 gyventojų. Yra koplyčia.
Vietovės pavadinimas kečujų kalba reiškia „žiūrėk ten“. Pasakojama legenda, kad inkų mieste Senajame Langyje vyko iškilmingos vestuvės. Į jas atėjęs ir griausmo dievas pasivertęs senoliu, tačiau vietiniai jį išvarė. Viena virėja visgi jį pamaitino. Tuomet jis jai liepęs kuo greičiau bėgti iš miesto ir neatsigręžti (sušukęs „žiūrėk ten“), o pats paskandinęs miestą po ežero vandeniu. Pats žodis ñawi reiškia „akį, žiūrėjimą, žvilgsnį“.
Kazys Gutauskas
Kazys Gutauskas (1909 m. rugsėjo 4 d. Katlėriškiai, Debeikių valsčius – 1995 m. spalio 10 d. Vilnius) – Lietuvos dainininkas (tenoras).
Biografija
1939 m. baigė Kauno konservatoriją, mokytojas Orestas Marinis ir E. Vilingas. 1939–1941 m. Valstybės teatro, 1941–1944 m. Vilniaus operos trupės, 1944–1964 m. Lietuvos operos ir baleto teatre solistas. 1964–1988 m. dėstė Vilniaus J. Tallat Kelpšos muzikos mokykloje.
Brunonas Kalvaitis
Brunonas Kalvaitis (1902 m. lapkričio 26 d. Pajevonyje, Pajevonio valsčiuje, Vilkaviškio apskrityje – 1960 m. rugsėjo 30 d. Bostone) – Lietuvos teisininkas, visuomenės veikėjas, daktaras (1930 m.). Sesuo Alė Kalvaitytė.
Lupichai
Lupichai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Monkų valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į šiaurės rytus nuo Monkų ir 43 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Brunonas Kalvaitis
Biografija
1928 m. baigė Lietuvos universiteto Teisių fakultetą, 1929 m. studijavo Taikomosios kriminalistikos mokykloje Romoje, 1930 m. Romos universitete, 1931 m. Kauno karo mokykloje.
Lupichai
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Brunonas Kalvaitis
Biografija
Atstovavo Lietuvai tarptautiniuose suvažiavimuose baudžiamosios teisės ir kalėjimų klausimais 1933 m. Berlyne, 1939 m. Romoje. 1931–1940 m. Lietuvos teisininkų draugijos narys. 1944 m. emigravo. 1946–1949 m. JAV karinės valdžios teismų Vokietijoje advokatas. 1948–1949 m. emigracijoje atkurtos Teisininkų draugijos centro valdybos pirmininkas. 1949 m. išvyko į JAV.
1935 m. vienas „Kriminalistikos žinyno“ steigėjų ir redaktorius. 1938 redagavo leidinį „Kova su piktu radijo bangomis“. Rašė tarptautinio nusikalstamumo, socialinių ir fizinių veiksnių įtakos nusikalstamumui, įtariamųjų psichologijos tyrimo būdų, bausmių griežtinimo, baudžiamosios teisės ir baudžiamojo proceso tobulinimo, valstybės neutralumo klausimais. Bendradarbiavo specialiojoje periodikoje – „Policija“, „Teisė“, „Teisininkų žinios“.
Augustavo Kazanės Dievo Motinos ikonos cerkvė
Augustavo Kazanės Dievo Motinos ikonos cerkvė – nebegzistuojanti cerkvė, pastatyta 1553 metais, lenkų nugriauta po I pasaulinio karo. Cerkvė buvo nedidelė, pastatyta iš medžio, turėjo dvišlaitį stogą, turėjo nedidelį varpą ir neturėjo cerkvėms būdingo kupolo.
Istorija
Cerkvė pirmą kartą minima 1553 metais. Ji buvo įsikūrusi šalia Mėtos ežero, tarp ul. Cerkiewnej ir ul. Koziej gatvių. Nuo 1596 m. iki 1875 m. priklausė unitams. Cerkvę lankydavo daug žmonių iki kol 1879 m. nebuvo atidaryta nauja Augustavo Šv. Apaštalų Petro ir Povilo cerkvė. Nuo tada cerkvė vis rečiau būdavo naudojama ir atidaroma tikintiesiems. 1914 m. cerkvė buvo apleista, per I pasaulinį karą vokiečiai čia įkūrė kalvę. 1918 m. cerkvė buvo uždaryta, o 1925 m. nugriauta.
Petras Sližys
Petras Sližys (1871 m. birželio 16 d. Kurkliuose, Ukmergės apskr. – 1961 m. balandžio 16 d. Vilniuje) – vargonininkas ir chorvedys.
Biografija
Pas Kavarsko vargonininką S. Puodžiūną išmokęs vargonuoti, 1897 P. Sližys pradėjo savarankiškai vargonininkauti ir vadovauti chorams. 1912 baigė J. Naujalio trijų mėnesių vargonininkų kursus Kaune. Iš pradžių vargonininkavo Taujėnuose (Ukmergės r.), paskui Traupyje (Anykščių r.), o 1934–1948 Viešintose (Anykščių r.). Vėliau iki mirties gyveno Vilniuje. P. Sližio parengti chorai giedodavo bažnyčiose, dalyvaudavo šaulių ir pavasarininkų kultūrinėje veikloje, atlikdavo sudėtingesnes mišias J. Naujalio „Missa in honorem St. Leonardi“, F. X. Witto „Mišias Pranciškaus Ksavero garbei"), giesmes ir dainas. Traupio Šv. Onos bažnyčios choras, vadovaujamas P. Sližio, dalyvavo 1924, 1928 ir 1930 visos Lietuvos dainų šventėse Kaune. 1928 vargonininkas apdovanotas Lietuvos Nepriklausomybės dešimtmečio medaliu.
Petras Sližys išaugino ir į mokslus išleido visus šešis savo vaikus, iš kurių Pranas, Stasys ir Bronius tapo muzikais – vargonininkais ir chorvedžiais.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
FK Jagodina
Jagodinos FK – Serbijos futbolo klubas iš Jagodinos.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1919 m. Būta susijungimų su kitais klubais. Dabartinis pavadinimas naudojamas nuo 1962 m.
1962 m. spalio 14 d. susijungė trys klubai: FK Morava, FK Jedinstvo ir FK Kablovi.
Kitados FK Jogodina rungtyniavo aukščiausioje lygoje, bet turėjo finansinių problemų.
2018 m. paskelbta apie tai, kad ekipa išformuojama, o klubas likviduojamas.
Tarptautinis Berlyno kino festivalis
right|thumb|140px|Festivalio logotipas Berlyno tarptautinis kino festivalis, taip pat vadinamas Berlinale – kasmetinis vasario mėnesį rengiamas filmų festivalis. Tai vienas prestižiškiausių kino festivalių pasaulyje. Renginys vyksta Berlyne, Vokietijoje. Įsteigtas dar 1951 m. Vakarų Berlyne, festivalis rengiamas kasmet vasario mėnesį nuo 1978 m. Remiantis lankomumo rodikliais, kaip antai 320 tūkst. bilietų pardavimais ir 500 tūkst. lankytojų apsilankymais, laikoma, kad Berlinalė yra didžiausias viešumai atviras kino festivalis pasaulyje. Festivalyje parodoma iki 400 filmų, apie 20 iš jų varžosi dėl apdovanojimų, žinomų „Auksinio lokio“ ir „Sidabrinio lokio“ (lokys yra Berlyno miesto heraldinis simbolis) pavadinimais. Nuo 2001 m. festivalio režisierius yra Dieter Kosslick.
European Film Market (EFM), kino srities prekybos mugė, rengiama tuo pat metu Berlinalėje, yra svarbus metinis tarptautinės kino industrijos atstovų suvažiavimas. Mugėje apsilanko filmų platintojai, pirkėjai, prodiuseriai, finansuotojai ir gamybos agentai. Berlinale Talent Campus, savaitę trunkantis renginys, apimantis įvairias paskaitas ir dirbtuves, sukviečia jaunus ir talentingus kino kūrėjus iš viso pasaulio.
Festivalį, EFM ir kitus satelitinius renginius aplanko apie 20 tūkst. srities specialistų iš daugiau nei 130 šalių. Daugiau kaip 4200 žurnalistų yra atsakingi už festivalio renginių nušvietimą žiniasklaidoje daugiau kaip 110-yje šalių. Aukščiausio lygmens filmų premjerų metu ant raudonojo kilimo susirenka papozuoti kino žvaigždės ir kitos įžymybės. Berlinalė laikosi kosmopolitiško įvaizdžio, aprėpdama meną, popkultūrą, komerciją ir pasaulinės žiniasklaidos dėmesį.
Istorija
Berlyno tarptautinis kino festivalis buvo įsteigtas 1951 m. Vakarų Berlyne. Alfredo Hičkoko „Rebeka“ buvo pirmosios Berlinalės atidarymo filmas. Nors ir filmas pasirodė 1940 m., dauguma vokiečių neturėjo galimybės jo pamatyti iki kol pasibaigė karas. Nuo 1978 m. festivalis pradėtas rengti kasmet vasario mėnesį.
Apdovanojimai
thumb|175px|Auksinio lokio statulėlė thumb|175px|Festivalio režisierius Dieter Kosslick Berlyno festivalyje skiriami šie apdovanojimai:
33 m. pr. m. e.
'''33 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Raimundas Lekas
Raimundas Lekas (g. 1941 m. rugpjūčio 30 d. Janiškaičiuose, Pakruojo valsčius) – Lietuvos biofizikas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
Biografija
1968–1977 m. dirbo Zoologijos ir parazitologijos institute. 1977–1982 m. Kauno medicinos universiteto (iki 1989 m. Kauno medicinos institutas, 1989–1998 m. Kauno medicinos akademija) Mokslinio tyrimo sektoriaus, 1982–1985 m. – Centrinės mokslinio tyrimo laboratorijos vyriausiasis mokslo darbuotojas. 1985–1999 m. Biomedicininių tyrimų instituto Širdies ritmo sutrikimų chirurginio gydymo laboratorijos vedėjas, nuo 1999 m. – Elektrofiziologijos laboratorijos vedėjas, vyriausiasis mokslo darbuotojas, nuo 2006 m. profesorius.
Mokslinė veikla
Mokslinio darbo pagrindinė sritis – širdies elektrofiziologija, ritmo sutrikimų chirurginio gydymo diagnostika, metodai ir priemonės. Paskelbė apie 200 mokslinių straipsnių.
Lauryniškės
Lauryniškėmis vadinami kaimai:
Nužudyk mane vėliau
Nužudyk mane vėliau – 2001 m. amerikiečių filmas, įvardinamas kaip juodoji komedija, draminė komedija. Filme pasakojama apie merginą, bandančią nusižudyti, ir banko plėšiką.
Siužetas
Banko tarnautoja Šon užmezgusi romaną su savo viršininku Metju, bet šis vedęs, jo žmona laukiasi vaiko ir jis nesiruošia griauti šeimos. Be to, Šon auksinė žuvelė žuvo, ją darbe išplūdo klientė ir ji pamatė laimingą Metju žmoną. Ji nusprendžia nusižudyti nušokdama nuo banko, kuriame dirba, stogo. Bet tuo pat metu Čiarlis su dviem bendrininkais apvogia banką. Užkluptas policijos jis paima įkaite Šon, kuri tuo metu jau buvo bešokanti žemyn. Čiarlis su Šon sudaro sandėrį – jis ją nužudys, jei ji jam padės pabėgti. Toliau filme vaizduojamas judviejų persekiojimas, vadovaujamas agentų Rydo ir Makdžinlio. Paaiškėja, jog Čiarlis nėra nusikaltėlis, bet apvogia banką norėdamas įgyvendinti troškimą gyventi tropikuose. Jis planuoja valtimi pasiekti Venesuelą. Jis atsisako nužudyti Šon, o ši atranda gyvenimo prasmę, tikėdamasi, kad galės keliauti su Čiarliu. Tuo tarpu agentai išsiaiškina, kad Metju taip pat prisidėjo prie vagystės ir todėl yra suimamas. Policija užklumpa Čiarlį su Šon ant tilto, todėl jie ryžtasi šokti žemyn į vandenį. Pabaigoje vaizduojami jiedu laimingai gyvenantys kalnuose Meksikoje.
Judita Leitaitė
Judita Leitaitė (g. 1959 m. gruodžio 27 d. Kaune) – Lietuvos dainininkė (mecosopranas).
Nužudyk mane vėliau
Garso takelis
Filme panaudota grupės „Luna“ taip pat atlikėjų Yve Adam ir Paul Christian Gordon muzika.
Judita Leitaitė
Biografija
Baigė Kauno „Vyturio“ vidurinę mokyklą. 1984 m. su pagyrimu baigė Lietuvos konservatoriją, mokytojos Elena Dirsienė-Mažrimaitė ir Giedrė Kaukaitė.
Nuo 2001 m. dėsto dainavimą Vilniaus Balio Dvariono dešimtmetėje muzikos mokykloje ir kamerinį dainavimą LMTA (docentė). Nuo 1984 m. Lietuvos nacionalinės filharmonijos solistė.
Kūryba
Sėkmė lydėjo Lenkijos, Danijos, Lietuvos, Londono festivaliuose, Rusijos festivaliuose „Sankt Peterburgo rūmai“, „Svečiuose pas Larisą Georgijevą“, karaliaus rūmų šventėje „Muzika ant vandens“ Stokholme. Švedijoje vykusioje Baltijos šalių muzikos šventėje solistės pasirodymas tapo tikra sensacija: „Nuostabi dainininkė Judita Leitaitė sužavėjo ne tik gražiu balsu, bet ir įtaigiu muzikinės minties perteikimu.“ Niuporto (JAV) festivalyje solistė buvo išrinkta „Vasaros žvaigžde“, o spauda rašė: „Lietuvos mecosoprano Juditos Leitaitės debiutas Šiaurės Amerikoje sulaukė audringų ovacijų.“ Solistė ne kartą dalyvavo festivaliuose Lietuvoje: Šv. Kristoforo, „Ave Maria“, „Muzikos ruduo“, „Gaida“, Pažaislio, „Pax et bonum“ ir daugelyje kitų.
Diriguojant lordui Y. Menuchinui, dainuota G. F. Hendelio psalmė „Dixit, Domine“, koncertuota su Vilniaus, Čiurlionio, Kauno kvartetais, su orkestru „Trimitas“, V. Labučio džiazo kvartetu, Lietuvos kameriniu orkestru (dirigentas Saulius Sondeckis), Maskvos kameriniu orkestru (dirigentas K. Orbelianas), Šv. Kristoforo kameriniu orkestru (dirigentas Donatas Katkus), Lietuvos nacionaliniu simfoniniu orkestru, diriguojant Juozui Domarkui, Levui Bolšteinui, su ansambliu „4 Tango“, Baltijos gitarų kvartetu, dainuota su įžymiais vargonininkais, pianistais. Su pianistu prof. S.Malcevu (Rusija) paruoštos įspūdingos programos, atliktos Sankt Peterburgo, Vilniaus, Kauno filharmonijose. Ne kartą dainuota su žymiausiu Lietuvos tenoru prof. Virgilijum Noreika.
Įdainavo 14 CD, Lietuvos radijo fonduose sukaupta ~300 jos įrašų. Minėtini įrašai: muzika kino filmui „Vilniaus getas“, O. Balakausko „Requiem S. Lozoraičiui atminti“, „Rusų romansai“, XX a. šlagerių programa „Renkuosi meilę“, krikščioniškų giesmių plokštelės „Tau, mano angele“. Suomijoje originalo kalba įrašytos „Mano mėgstamos Skandinavijos dainos“ sulaukė Suomijos ir Švedijos kritikų dėmesio. Paskutiniu metu išleistos kompaktinės plokštelės „Menu kerinčius valso garsus“ (su prof. S. Malcevu), „Nuoširdžiai jūsų“ bei CD „Nuostabus vakaras“ (su šv. Kristoforo kameriniu orkestru). Jos balsas skamba kompaktinėje plokštelėje, skirtoje popiežiaus Jono Pauliaus II vizitui Lietuvoje. Solistės garso ir vaizdo įrašai saugomi LRT fonduose.
Gieda bažnyčiose, krikščioniškuose festivaliuose, su koncertinėmis programomis aplanko mokyklas, vaikų, senelių namus, prieglaudas, kalėjimus.
2008 m. su kinologu Džeraldu Striaupiu dalyvavo muzikiniame šou „Žvaigždžių duetai“.
Jonas Galvydis-Bykauskas
Jonas Galvydis-Bykauskas (1864 m. gruodžio 15 d. Degėsiuose, Užpalių valsčius – 1943 m. liepos 16 d. Kaune, palaidotas Raudondvaryje) – Lietuvos karinis, politinis bei visuomenės veikėjas, generolas.
Biografija
1884 m. baigė vidurinę miškininkų mokyklą Lisiny, paskirtas girininko padėjėju Naugarde. 1885 m. įstojo savanoriu į Rusijos imperijos kariuomenės 86 pėstininkų pulką, pasiųstas į Peterburgo junkerių mokyklą, kurią baigė 1886 m. Už pažangumą moksle apdovanotas Dimitrijaus A. Miliutino premija. Tarnavo 87 pėstininkų ir 18 Sibiro šaulių pulkuose. Dalyvavo Japonijos-Rusijos kare. 1909 m. baigė Orenburgo karininkų mokyklą. Dalyvavo Pirmajame pasauliniame kare, nuo 1915 m. lapkričio pulko vadas, pulkininkas. 1916 m. rusų ir vokiečių kautynėse Lenkijoje prie Lodzės buvo sužeistas, pateko vokiečiams į nelaisvę.
1918 m. rudenį grįžo į Lietuvą. Nuo 1918 m. lapkričio mėn. Lietuvos kariuomenės savanoris. Nuo 1918 m. lapkričio 23 d. Pirmojo pėstininkų pulko vadas, bolševikams veržiantis į Lietuvą, 1918 m. gruodžio 30 d. paskirtas Vilniaus srities gynimo viršininku. Parengė Lietuvos kariuomenės formavimo projektą.
Poker Face
„Poker Face“ – amerikiečių atlikėjos ir dainų autorės Lady Gaga daina iš jos debiutinio albumo „The Fame“ (2008 m.), kurią prodiusavo RedOne. Daina buvo išleista kaip antrasis albumo singlas 2008 metais ir prekyvietes pasiekė jau 2009 metais. Muzikaliai, daina yra greito tempo electropop ir dencepop žanrų kūrinys.
Jonas Galvydis-Bykauskas
Biografija
Nuo 1919 m. sausio 1 d. Karo mokyklos viršininkas. Jam vadovaujant 1919 m. liepos 6 d. išleista pirmoji 96 karininkų, gruodžio 16 d. – antroji 224 karininkų laida. 1919 m. rugpjūčio 29 d. paskirtas Kauno įgulos viršininku. Nuo 1919 m. spalio mėn. generolas leitenantas, vienas pirmųjų Lietuvos Respublikos kariuomenės generolų. Nuo 1920 m. sausio mėn. 3-osios brigados vadas. 1920 m. balandžio 9 d. – liepos 7 d. laikinai ėjo Vyriausiojo kariuomenės vado pareigas, nuo 1920 m. spalio 23 d. iki 1921 m. vasario 1 d. laikinai ėjo 3-osios pėstininkų divizijos vado pareigas. 1920 m. dalyvavo kovose su Lenkijos kariuomenės L. Želigovskio rinktine.
Poker Face
„Poker Face“ buvo labai gerai įvertinta kritikų, kuriems neapsakomai patiko dainos priedainis. Daina sulaukė didelės sėkmės, pasiekusi aukščiausias pozicijas dvidešimtyje valstybių, tokių kaip, Jungtinės Amerikos Valstijos, Jungtinė Karalystė, Australija, Naujoji Zelandija, Kanada ir dauguma Europos šalių. „Poker Face“ daina pasiekė rekordą Britanijoje – tai daugiausiai nupirktas singlas Britanijos istorijoje. Singlą įsigijo daugiau nei 13 milijonų klausytojų visame pasaulyje.
Visų laikų Top
{| class="wikitable sortable" !Top !Pozicija
Jonas Galvydis-Bykauskas
Biografija
1920 m. liepos 7 d. – 1922 m. gruodžio 18 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas VI (Utenos) rinkimų apygardoje. Priklausė Lietuvos ūkininkų sąjungos frakcijai, įėjusiai į Lietuvos krikščionių demokratų partijos bloką.
1921–1926 m. Karo mokyklos viršininkas, nuo 1922 m. kovo 8 d. Karo mokyklos ir Kauno įgulos viršininkas, daug nuveikė rengdamas Lietuvos karininkus. 1926 m. rugpjūčio mėn. generolas. Nuo 1926 m. rugpjūčio 21 d. atsargos, dimisijos karininkas, Lietuvos krikščionių demokratų partijos, Katalikų veikimo centro ir Lietuvos ūkininkų kooperatyvų sąjungos veikėjas. Karybos teorijos klausimais rašė žurnale „Mūsų žinynas“, 1939 m. publikavo knygą „Komunizmas Ispanijoje“.
Sovietams okupavus Lietuvą, 1940 m. rugsėjo 21 d. NKVD suimtas, kalintas Kauno sunkiųjų darbų kalėjime. 1941 m. per Birželio sukilimą iš kalėjimo išvaduotas. Palaidotas Raudondvaryje.
1722 m.
1722 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Nedatuoti
Mirtys
Nedatuota
Daktariškė
Daktariškė – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Janapolės. XX a. kaime aptiktos senovinės Daktariškės gyvenvietės.
Magnušė
Magnušė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Monkų valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Mikalavo apylinkė
Mikalavo apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Daugėliškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ignalinos rajonui. 1954 m. prijungtos dalis Senojo Daugėliškio apylinkės, dalis Daubariškės apylinkės ir dalis Paringio apylinkės. 1959 m. rugsėjo 30 d. Mikalavo apylinkė prijungta prie Naujojo Daugėliškio apylinkės.
Bonas (religija)
thumb|200px|Bon simbolika puoštos durys Bonas  – senoji Tibeto dvasinė tradicija, vyravusi Tibete prieš VII a. įsivyraujant budizmui.
Bono tradicijos istoriją sunku rekonstruoti, nes pirmieji rašytiniai dokumentai apie ją yra iš IX ir X a., t. y. ilgą laiką po to, kai budistai ėmėsi naikinti vietinius tikėjimus ir religines praktikas. Be to, istorikas Per Kværne nurodo, kad bonu vadinamos trys skirtingos tradicijos:
Kiti mokslininkai nelinkę atsieti bono nuo budizmo. Christopher Beckwith boną vadina „vienu iš dviejų Tibeto budizmo formų“ ir teigia, kad „nepaisant populiarios nuomonės apie nebudistinės religijos bono egzistavimą Tibeto imperijos laikotarpiu, nėra tai pagrindžiančių įrodymų… Nors tam tikrais aspektais ir skiriasi nuo kitų sektų, bonas yra budizmo forma“.
Dalai Lama XIV pripažįsta bono tradiciją kaip penktąją pagrindinę Tibeto dvasinę mokyklą, šalia njingmos, sakjos, kagju ir Gelug budizmo mokyklų, nepaisant istorinės konkurencijos tarp bono tradicijos ir budizmo Tibete.
Tibetiečių kalboje priesaga -po arba -pa pridedama prie daiktavardžio nurodant asmenį, esantį iš tos vietos ar darant tą veiksmą, taigi „bönpo“ reiškia bono tradicijos pasekėją.
Tarp svarbiausių bono siekių yra ugdyti nuoširdumą, išvalyti ir nutildyti triukšmo kupiną sąmonę, atskleisti ripga – transendentinę natūralią kūno ir proto sąsają, kai dualizmas užtemsta ir dukkha (kančia) nebeįtakoja bono. Sambhogakaja (astralinis kūnas) ir nirmanakaja (fizinis kūnas) yra suderinti palankiame rezonanse.
Įkūrimas
Tradiciškai bono religijos įkūrėju laikomas Tonpa Šenrabas Mivočė. Pagal tradiciją jis esą gimęs Tagzig Olmo Lung Ring šalyje, laikomoje axis mundi ir siejamoje su Kailašo kalnu vakarų Tibete.
Konkurencija su budizmu
VII a. Tibetą pasiekus budizmui, tarp šių tradicijų kilo arši konkurencija, ypač valdant Langdarmai. Ilgainiui bonas ėmė prarasti įtaką ir Tibeto politinis elitas jį marginalizavo.
Primityvusis Bonas
Senaisiais amžiais atstovavo vietinį šamanizmą ir animizmą Tibete bei jo apylinkėse.
Pagal bono tradiciją, kai kurios iš praktikų, tokių kaip dievų iškvietimas (lha gsol ba) ir piktųjų dvasių išvarymo (sel ba) ritualai buvo pateikti paties Tonpa Šenrabo, priešistoriniais laikais jam lankantis Kongpo (pietryčių Tibetas).
Draugija (žurnalas)
Draugija – literatūros, mokslo ir politikos žurnalas, ėjęs kas mėnesį 1907–1914 m., 1919–1933 m. ir kas 2 savaites 1937–1940 m. Kaune.
Bonas (religija)
Primityvusis Bonas
Šamanistinių bono tekstų tyrinėjimai rodo, kad šie tekstai nėra indiškos kilmės, tačiau, kaip ir budizmas apskritai, Jungdrung Bonas visiškai neigia kruvinų aukojimų praktikas (dmar mchod), kadangi šių praktikų kilmė priskiriama demonams kanibalams Sinpo (srin po), o ne Tonpa Šenrabui. Taigi bono lamos net priežastinių bono kelių nesieja su šamanizmu ar šamanais, vis dar klestinčiais Nepalo kalnuose ir atlikinėjančiais kruvinus aukojimus.
Draugija (žurnalas)
Istorija
Leido Šv. Kazimiero draugija. Tiražas 1907–1914 m. – 1000 egz. Iš viso išėjo 213 numerių po 100 p. ir daugiau. Nuo 1911 m. leido priedą besimokančiam jaunimui „Ateitis“, kuris 1913 m. tapo atskiru leidiniu. 1911–1914 m. ėjo priedas „Žiedai mūsų tautinės tvėrybos“, 1914 m. – žurnalas mokytojams „Mokytojas“.
Bonas (religija)
Senasis Bonas
Senąjį boną, vadinamą bon rnying ma arba Jungdrung Boną g’yung drung bon, sudaro mokymai ir praktikos, priskiriamos Šenrabui Mivočė, kuris žinomas dar ir kaip ypatingų aukščiausių mokymų (Sutros, Tantros bei Dzogčeno) šaltinis ir mokytojas (tib. ston pa). Šiuos mokymus savo pasekėjams perdavė Olmo Lungringe, tapatinamas su Tagzigo šalimi (šiuolaikiniai Tadžikistanas ir Pakistanas). Žemėje ir kituose lygmenyse jis pasiliko Čimed Cugphudo įsikūnijimu (Chi med gtsug phud).
Draugija (žurnalas)
Istorija
Buvo aptariami literatūros, mokslo, politikos reikalai, bažnyčios ir teologijos dalykai, nagrinėjami literatūros kritikos, kultūros ir visuomenės gyvenimo klausimai, spausdinamos recenzijos, poezijos ir prozos kūriniai.
Bonas (religija)
Senasis Bonas
Manoma, kad Tonpa Šenrabo mokymai, užrašyti jo gyvenimo periodu arba vėliau, buvo perkelti iš Olmo Lungringo į Šangšungo šalį šiaurės vakarų Tibete, kur buvo išversti iš tagzigo į šangšungo kalbą. Panašu, kad šangšung buvo savarankiška kalba, besiskirianti nuo tibetiečių kalbos, tikriausiai gimininga Vakarų Himalajų Tibeto birmiškajam dialektui Kinauri. Tai nebuvo dirbtinai Bono sekėjų sukurta kalba, kad atitiktų budistinių rankraščių indiškąjį sanskritą.
Manoma, jog Tibeto karaliaus Mutri Canpo (mu khri btsan po) valdymo laikais kai kurie Bono tekstai, ypač Tėviškos tantros (pha rgyud), atkeliavo iš Šangšungo į Centrinį Tibetą ir buvo išversti į tibetiečių kalbą.
Bonpo tikina, jog kaip tik tuo metu tibetiečiai įgijo raštą, kurio pagrindas buvo Marjig (sMar yig) abėcėlė naudojama šangšungo kalboje. Ši abėcėlė davė pradžią ume (bdus med) abėcėlei, kuria ir šiais laikais dažnai rašomi tibetiški bonpo tradicijos rankraščiai.
Bonpo išgyveno du vienas po kito sekusius persekiojimo ciklus. Pirmasis vyko aštuntojo Tibeto karaliaus Driguno (bri gung) Canpo ir antras – didžiojo Tibeto budistų karaliaus Tricong Deceno valdymo laikais, aštuntame mūsų eros amžiuje.
Persekiojamieji išminčiai, pasak tradicijos, paslėpė savo mokymo tekstus įvairiose Tibeto vietovėse ir jo apylinkėse, taip pat Butane. Šiuos slaptus tekstus atrado dešimtajame šimtmetyje ir žinomi jie kaip iš naujo rastieji tekstai, arba „Paslėptosios brangenybės“ (gter ma). Kai kurie tekstai niekada nebuvo paslėpti kaip termos, o išliko nenutrūkstamai perduodant iš lūpų į lūpas kaip žodinė tradicija (snyan rgyud). Jie buvo užrašyti ankstyvuoju periodu. Vienas tokios „žodinės tradicijos“ mokymų pavyzdys – Šang Šung Njėndžiud (snyan rgyud), kurią aštuntajame šimtmetyje žymiojo mokytojo Tapihritsos nurodymu jo mokinys Gerpungpa (Gerpungpa) užrašė slaptų glaustų žodinių nurodymų forma (man ngag, ). Kartais senovės išminčiai, lamos arba dievybės tekstus užrašydavo ekstaziškų vizijų metu arba pasikeitusios sąmonės būsenoje. Vienas tokių pavyzdžių – garsusis Tonpa Šenrabo gyvenimo aprašymas, žinomas kaip Zidžid (gZi brjid), kurį Lodamui Ningpo (bLo ldan snying po, gim. 1360 m.) padiktavo kalnų dvasios. Šis tekstų skirstymas panašus į Njingma tradicijos klasifikaciją. Tekstai skirstomi į kama (bka' ma) – tiesioginę nepertraukiamą mokymų liniją ir terma (gter ma) – naujai atrastus paslėptus mokymus. Šie tekstai priklauso senojo Bono atmainai, klestėjusiai vakarų ir Centriniame Tibete iki pat mūsų dienų.
Tonpa Šenrabo atskleisti Bono mokymai skirstomi į tris tradicinius jo gyvenimo aprašymus. Manoma, kad Tonpa Šenrabas atskleidė tris Bono mokymų ciklus:
Šie devyni Keliai arba devynios Nuoseklios Priemonės, vedančios į nušvitimą (theg pa rim dgu), apibūdinamos pagal tris skirtingas paslėptų tekstų (gter ma) sistemas, kurios buvo paslėptos ankstyvuoju Bono persekiojimo periodu ir vėl buvo atrastos vėlesniais šimtmečiais. Šios trys slaptų raštų sistemos apibūdinamos pagal jų radimo vietą.
Keturi Bono portalai ir penktasis lobynas (bon sgo bzhi mdzod lnga) tai dar viena ir, tikriausiai, nepriklausoma Bono mokymų klasifikacijos sistema, suskirstyta į keturias grupes, žinomas kaip „Keturi portalai“ (sgo bzhi) kartu su priedu, vadinamu „Lobynu“ (mdzod). Štai šios mokymo grupės arba klasės:
Trys Mokymų ciklai: išorinis, vidinis, slaptasis (bka’ phyi nang gsang skor gsum)
Naujasis Bonas
Naujasis Bonas (tib. bon gsar ma) susikūrė keturioliktajame šimtmetyje, atskleidus termos sistemą, skirtingą negu aukščiau aprašytosios. Ši sistema palyginus panaši į Njingmos. Guru Padmasambava joje taip pat laikomas reikšminga asmenybe. Kai kurie tertonai (slaptų mokymų radėjai), tokie kaip Doržė Lingpa, atskleidė njingmos ir bono termas. Bon Tri (tib. bon khrid) tekstuose, naujai rastuose Cevango Gjalpo (tib. Tsewang Gyalpo), tvirtinama, kad Padmasambhava nukeliavo į Udijaną ir gavo Dzogčeno mokymą tiesiogiai iš paties Sambhogakajos Šenlha Odkaro (tib. gshen lha 'od dkar). Vėliau jis perkėlė šiuos mokymus į Tibetą, daugelį jų paslėpdamas kaip termą ateinančioms bonpo kartoms.
Pasak Šardza Rinpočės, Naujasis Bono Judėjimas prasidėjo keturioliktajame šimtmetyje ir tęsiasi iki šiol. Termos, atskleistos tokių meistrų kaip Lodan Ningpo, Midžig Dordžė (tib. mi jigs rdo rje, žinomas kaip Doržė Lingpa), Kundrol Dragpa, Dečen Lingpa, Sangag Lingpa, Kandro Dečen Vangmo ir kitų, vadinamos „Tersar“ (tib. gter gsar) arba iš naujo rastaisiais tekstų lobiais. Naujasis Bonas šiais laikais klesti rytų Tibete.
Paslaptis iš praeities
Paslaptis iš praeities arba Vakaras  – 2007 m. amerikiečių drama, režisuota Lajos Koltai. Susan Minot ir Michael Cunningham sukūrė scenarijų, paremtą to paties pavadinimo Minot romanu.
Aktoriai
6-asis dešimtmetis
Dabartis
Smailiakepurė glotniagalvė
Smailiakepurė glotniagalvė (Psilocybe semilanceata) – gleiviabudinių šeimai priklausantis grybas. Lietuvoje bene vienintelis augantis haliucinogeninis grybas, sudėtyje turintis psilocibino ir baeocistino. Vartojamas Liaudies medicinoje, kitose šalyse jį naudoja šamanai, taip pat naudojamas ir kai kuriose religinėse apeigose.
Išvaizda
Kepurėlė 0,5–1,5 cm skersmens, plona kūgiška arba varpeliška, su smailu gūbreliu per vidurį. Luobelė drėgnu oru lipni, kraštuose šiek tiek susiraukšlėjusi. kotas 3–8 cm ilgio, plonas cilindriškas, į viršų nežymiai smailėjantis. Lakšteliai gana platūs, nelabai tankūs. Trama neturi jokio išskirtinio skonio ar kvapo.
Spalvos kaita: kepurėlės spalva įvairuoja nuo ochros geltonumo iki gelsvai rudos, kartais pilkai žalio atspalvio. Kotas kreminis arba šviesiai gelsvas, ties pagrindu melsvo atspalvio. Lakšteliai iš pradžių ochros geltonumo, vėliau purpuriškai juosvi.
Augavietė
Sezonas: rugpjūtis–spalis
Įmonės bankrotas
thumb|200px|[[Lehman Brothers būstinė, Niujorkas]] Įmonės bankrotas – nemokios įmonės būsena, kai įmonei teisme yra iškelta bankroto byla arba kreditoriai įmonėje vykdo bankroto procedūras ne teismo tvarka; negalėjimas išsimokėti skolų, sužlugimas. Įmonės bankroto procesą prižiūri ir vykdo bankroto administratorius. Didžiausias bankrotas istorijoje – investicinio banko Lehman Brothers griūtis.
Teisė
Bankrotą reguliuoja nemokumo teisė, ūkinės teisės šaka. Lietuvoje politiką įmonių veiklos restruktūrizavimo ir bankroto proceso klausimais įgyvendina Įmonių bankroto valdymo departamentas prie Ūkio ministerijos, įstaiga prie LR ūkio ministerijos.
Nuorodos
Įmonių bankroto valdymo departamentas
Įmonių bankroto teismų praktika
Estrella
„Estrella“ – Švedijos bulvių traškučių gamintojas ir prekės ženklas, priklausantis Vokietijos įmonių grupei „Intersnack“ – vienai iš 5 stambiausių pasaulinėje traškučių rinkoje. Pastaroji taip pat parduoda ir kitus užkandžius su šiuo prekės ženklu, šie traškučiai yra parduodami Švedijoje, Vokietijoje, Latvijoje, Lietuvoje ir Estijoje.
Istorija
1946 m. Švedijoje įkurta „Estrella“ bendrovė. 1957 m. į rinką išleisti pirmieji bulvių traškučiai. 1993 m. produkcija pristatyta Baltijos šalyse. 1999–2016 m. veikė gamykla Lietuvoje. „Intersnack“ bendrovė „Estrella“ kontrolę perėmė 2014 m. Iki 2008 m. „Estrella“ priklausė „Kraft Foods“, kuri vėliau tapo „Mondelez“.
James Clerk Maxwell
Džeimsas Klerkas Maksvelas (1831 m. birželio 13 d. – 1879 m. lapkričio 5 d.) – įžymus škotų fizikas.
Sukūrė elektromagnetinio lauko teoriją, suformuluotą keliomis matematinėmis lygtimis. Jomis remdamasis, padarė išvadą, kad kintamasis elektrinis laukas ir kintamasis magnetinis laukas yra glaudžiai tarpusavyje susiję ir kartu sudaro elektromagnetinę bangą, sklindančia šviesos greičiu. Paskelbė darbų iš molekulinės kinetinės, dujų teorijos, optikos, tamprumo teorijos, sukūrė fizikinių prietaisų.
Buvo vedęs, bet vaikų neturėjo. Mirė nuo vėžio.
Elektromagnetizmas
thumb|left|Maksvelo atvirukas Piteriui Taitui.
Apie 1862 m., dėstydamas Karališkajame koledže, Maksvelas suskaičiavo, kad elektromagnetinio lauko sklidimo greitis yra apytiksliai lygus šviesos greičiui. Dirbdamas toliau prie šios problemos Maksvelas lygtimis parodė, kad egzistuoja elektromagnetinės bangos, kurios juda per tuštumą.
Jo garsiosios lygtys pirmą kartą pasirodė knygoje „Traktatas apie elektrą ir magnetizmą“, kurį rašė 8 metus, o atspausdino 1873 m.
Kinetinė teorija ir termodinamika
thumb|right|[[Maksvelo demonas, mintinis eksperimentas, kuriame entropija mažėja.]] Maksvelas taip pat tyrė dujų kinetinę teoriją, tarp 1859 ir 1866 jis sukūrė teoriją apie dujų dalelių greičių skirstinius, kurią vėliau apibendrino Liudvigas Bolcmanas. Dirbdamas prie termodinamikos, sugalvojo mintinį eksperimentą, Maksvelo demoną, kur antrasis termodinamikos dėsnis yra pažeistas, nes yra įsivaizduojama būtybė, kuri rūšiuoja daleles pagal jų energiją.
Daktarai (Kretinga)
Daktarai – kaimas Kretingos rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 5 km nuo Kretingos. Kaimas įsikūręs lygumoje. Jo žemėmis vingiuoja Burkštino upelis ir jo kairysis intakas Raudonupis. Kaimą kerta kelias Slučkai–Klibiai, jungiantis Daktarus su keliais ir. Iš šiaurės rytų ir rytų pusių kaimo žemes juosia Rubulių miškų masyvas.
Etimologija
Manoma, kad kaimo pavadinimas kilo iš asmenvardžio Daktaras daugiskaitinės formos. Retu, gydytojo amatą menančiu, vardu gyventojai didžiavosi ir mėgo pasipuikuoti prieš kaimynystėje esančių Klibių ir Traidžių valstiečius, iš kurių pasišaipydavo sakydami: „Jei Traidžiai suviduriuos, o Klibiai sušlubuos, tai Daktarai visada juos pagydys“.
Rašytiniuose šaltiniuose jis rašomas, ,.
Istorija
Archeologijos duomenys liudija, kad kaimo žemėje žmonės gyvena nuo I tūkstantmečio – II tūkstantmečio pr. Jų pėdsakus liudija šiaurės vakariniame pakraštyje buvusios akmenų krūsnys, sukrautos iki XVI a. vid.
Pirmąkart gyvenvietė paminėta 1611 m. Kretingos grafystės inventoriuje. XVII–XVIII a. Daktarai buvo naujakurių apgyvendintas užusienis, t. y. vienkieminis kaimas, įsikūręs išretėjusiame Kretingos dvaro girios pietiniame pakraštyje, kuriame kertamas miškas naudotas Kretingos (Karolštato) miesto statyboms, miestelėnų namų kurui ir medžio anglių gamybai.
1771 m. inventoriaus duomenimis Daktarų ir Grykšių užusieniams priklausė 12¾ valako (apie 264 ha) žemės, kuri ribojosi su Kurmaičių, Dupulčių ir Klibių kaimais. Daktaruose gyveno 12 valstiečių, kurie iš Kretingos dvaro nuomavo dirbamą žemę, šienaujamas pievas, ganyklas ir sodybų trobesius, mokėdami už tai činšą.
XIX a. Daktarų užusienis tapo kaimu. 1827 m. jame buvo 11, 1846 m. – 10, 1857 m. – 12 dūmų. Po baudžiavos panaikinimo, kaime buvo suformuota 12 valstiečių ūkių. 1870 m. 78 kaimo valstiečiai mokėjo Kretingos grafui Gabrieliui Zubovui išperkamuosius žemės mokesčius. Po 1861 m. įsteigus valstiečių luominę savivaldą, kaimas tapo Kretingos valsčiaus Daktarų bendruomenės administraciniu centru. Bendruomenei priklausė Aukštkalviai, Girininkai, Asteikiai, Pipirai, Darataičiai, Daktarai, Šašaičiai, Bliūdsukiai, Dupulčiai, Slučkai, Miežečiai, Petreikiai, Kukoriškiai, Grykšiai ir Žygai.
Pietrytinėje kaimo žemių dalyje telkšojo Grikšlanke vadinama pelkė, kurioje karaliavo antys, perkūno oželiai ir kiti vandens paukščiai. Apie 1878–1880 m. pelkė buvo perkasta, o nuo jos link Kretingos dvaro iškastas kanalas, kuriuo į Dupulčio upelį ir jo slėnyje įrengtus dvaro parko tvenkinius tekėjo vanduo.
Kaimo žemių pakraštyje, netoli miško buvo senas durpynas, vadinamas Velėnija, iš kurio XIX a. – XX a. pr. buvo kasamos durpės.
Senosios kaimo sodybos stovėjo abipus nedidelio Burkštino upelio, per kurį buvęs nutiestas medinis tiltas, grįstas apvaliais rąstgaliais, sudėtais ant ąžuolinių rąstų skersinių sijų. XX a. pr. gyventojai prie pagrindinės kaimo gatvės pastatė koplytėlę su šventųjų skulptūromis. Prie jos rinkdavosi gegužinių pamaldų, ateidavo apsižadėti, prašyti Švč. Mergelės Marijos užtarimo nuo ligų ir bėdų.