cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kazachiškas vynas
Klimatas ir geografija
Kazachijos klimatas yra tipiškas žemyninis klimatas. Daugelis šalies vynuogynų išsidėstę pietuose, prie sienos su Kinija, Uzbekija ir Kirgizija. Mažesni vynuogynų rajonai yra vakaruose, prie Kaspijos jūros. Vidutinis metinis kritulių kiekis svyruoja nuo 100-150 mm vyno regionuose apie Aktobę ir Atyrau iki 700-1000 mm regionuose apie Talaso upę.
Vynuogių veislės
Dabar Kazachijos vyno pramonė daugiausia gamina daugiausia desertinį vyną. Šalyje auginama virš 40 veislių vynuogių, bet daugiau kaip pusė jų yra desertinės vynuogės, netinkamos vyno gamybai. Populiarios vyno vynuogių veislės yra „Aligote“, „Aleatico“, „Cabernet Franc“, „Cabernet Sauvignon“, „Pinot noir“, „Riesling“, „Rkaciteli“, „Saperavi“, „Muscat Ottonel“, „Bayan Shirey“, „Kuldžinskij“, „Maiskij Černyj“ ir „Rubinovij Magarača“. Daug auginamų vynuogių veislių yra gruziniškos, pvz., „Rkaciteli“ ir „Saperavi“, kurios auginamos ir kitose potarybinėse šalyse. Neseniai ėmė auginti tarptautines veisles, pvz., „Sauvignon blanc“. Tačiau vietinis skonis labiau pripratęs prie tradicinių saldžių raudonųjų vynų.
Vyno regionai
Apie 80% šalies vyno pagaminama Jesiko vyno fabrike (Jesiko miestas, maždaug 40 km į rytus nuo Almatos. 1996 m. šį fabriką buvo nupirkusi Šveicarijoje įsikūrusi „Consulting Group“, o vėliau vietinė kompanija „Dostar“. Vyno fabrikas buvo modernizuotas padedant Italijos vyno fabrikui „Marcato Vini“ ir konsultantams iš Australijos. Kiti vyno fabrikai yra „Bakhus“  ir Turgeno vyno fabrikas. Almatos srities Užilio (Ilis) regione yra 210 hektarų vynuogynų.
TSRS laikais vynuogynų ir vyno fabrikų buvo ir Sarkandas bei Alakolio apylinkėse (Džungarijos Alatau dalis Almatos srityje), bet jie sunyko suirus TSRS.
Kilmininkas
Kilmininkas  – linksnis, įvardijantis subjekto modifikatorių (nurodo subjekto kilmę, priklausomybę, sandarą). Kilmininkas atsako į klausimą ''ko? kieno?''. Šis linksnis sutinkamas daugelyje pasaulio kalbų, tačiau jo vartojimas įvairuoja. Pavyzdžiui, baltų-slavų kalbose kilmininko ir abliatyvo savybės yra susiliejusios, todėl kilmininkas naudojamas vietoje išnykusio abliatyvo (pvz., „einu iš miško“ – šiuo atveju „miško“ nėra subjekto kilmę nustatantis žodis, o abliatyvas). Lietuvių kalboje taip pat vartojamas dalies kilmininkas, kuriuo nusakoma pasisavinama kokios nors aibės dalis (pvz., „įsipilsiu vandens“). Kitose kalbose dažniausiai tokiu atveju vartojamas galininkas. Baltų-slavų kalbose kilmininkas vartojamas su neiginiu: У Ирины нет карандаша/Irina neturi pieštuko.
Mišėnai
Mišėnai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 4 km nuo Šateikių, prie Mišupės upelio.
Kilmininkas
Žemiau pateiktas kilmininko vartojimas kelete kalbų:-
Anglų kalboje kilmininko prasme vartojamas posesyvas: My car is old, Mary’s is new. („Mano mašina sena, Merės – nauja“).
Kaomos apskritis
Kaomos apskritis – viena iš Zambijos Vakarų provincijoje esančių apskričių. Administracinis centras – Kaoma. 2000 m. apskrities gyventojų skaičius siekė 162 568 žmones. . Dauguma gyventojų gyvena aplink Kaomos miestą ir šiaurinėse apskrities dalyse – palei Luenos bei Luampos upes. Pietvakarinė dalis nėra apgyvendinta. Čia smėlinga, mažai vandens, ypač per sausuosius sezonus.
Finansinė grupė
thumb|right|300px|SEB yra didžiausia finansų grupė Skandinavijoje Įmonių grupė vadinama finansų grupe, kai ją sudaro finansų sektoriaus įmonės, dažnai susijusios tarpusavio pavaldumo ryšiais (žr. koncernas).
Finansų grupę vienija vienas motininis bankas, turintis dukterines kredito įstaigas, draudimo, lizingo bendroves. Finansų grupė diversifikuoja savo veiklą ir nėra prisirišusi prie vienos veiklos rūšies. Taip pat gali būti steigiama investicijų bendrovė, investiciniai fondai, finansų maklerio įmonės.
Fleita
thumb|300px|Šiuolaikinė skersinė fleita thumb|200px|Garsų diapazonas
Fleita – medinis pučiamasis muzikos instrumentas, kuriuo garsas išgaunamas pučiant orą į skylutę, be mundštuko. Fleita grojantis asmuo vadinamas fleitininku.
Istorija
„Fleita“ vadinami įvairūs instrumentai, įvairiais laikais naudoti skirtingose pasaulio vietose. Iš mamuto ilties prieš 30 000–37 000 metų padaryta fleita, rasta Vokietijoje bei septynių skylučių fleita iš gulbės kaulo, rasta Geissenklosterle ir padaryta maždaug prieš 36 000, yra tarp seniausių žinomų muzikos instrumentų.
Fleitų rūšys
Daugelyje fleitų garsas išgaunamas pučiant į skylutę, palikus ją pusiau atvirą, tačiau kitose fleitose, pvz., išilginėje, reikia apžioti vamzdelį.
Taip pat skiriamos išilginės (išilginė dūdelė) ir skersinės (šiuolaikinė vakarietiška) fleitos. Išilginėse fleitose pučiama į vamzdžio galą, skersinių skylutė yra šone.
Fleitų gali būti atviri abu arba vienas galas (pvz., lietuvių skudutis).
Paprastai fleitos pučiamos burna, tačiau kai kuriose kultūrose esama nosimi pučiamų fleitų.
Skersinės fleitos yra naudojamos bene dažniausiai. Gaminamos iš įvairių metalų ir medžio, bambuko. Medinės naudojamos daugiau baroko muzikai atlikti. Skersinės bambuko fleitos paplitusios Indijoje (bamsuri, venu), Kinijoje (dizi), Japonijoje (ryuteki). Sidabrinių bei auksinių fleitų garsas būna daug švelnesnis, šviesesnis bei šiltesnis. Visų fleitų garsas išgaunamas lūžtant oro srovei.
Žymiausi fleitistai
Pasaulyje fleita yra vienas iš populiariausių muzikos instrumentų, todėl ir fleitistų yra galybės. Tačiau kaip ir visose srityse galima išskirti pačius ryškiausius atstovus.
Aikė
Aikė  – ežeras Kazachstano ir Rusijos (Kustanajaus ir Orenburgo sričių) pasienyje. Yra 243 m virš jūros lygio.
Prestonas
Pavadinimo kilmė
Miesto vardas kilęs iš senovės anglų kalbos: presta („šventikas“) + tuna („vieta, gyvenvietė“).
Mickūnai (Biržai)
Mickūnai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Anglininkų.
Ada Lovelace
Augusta Ada Lovelace Bairon (g. 1815 m. gruodžio 10 d. Londone, Anglijoje – m. 1852 m. lapkričio 27 d. Londone) – kompiuterių mokslo pionierė tuo laiku, kai moterų moksle dar beveik nebuvo. Poeto lordo Bairono dukra.
Ados matematikos studijos buvo neįprastas reiškinys net kilmingoms to meto moterims. Tačiau savo mokytojo Morgano dėka Ada gavo gerą algebros, logikos ir skaičių teorijos išsilavinimą. Septyniolikmetė Ada viename pokylyje sutiko Čarlzą Babidžą – aktyvų politiką, žinomą nestandartinėmis matematikos idėjomis. Po kurio laiko Babidžas parodė Adai savo kuriamą mechaninę diferencinę skaičiavimo mašiną. Ada buvo sužavėta. Nuo tol ji atidžiai sekė šios mašinos kūrimo eigą, diskutuodavo su Babidžu ir pateikė daugybę naujų idėjų.
Ada išnagrinėjo teorines programavimo galimybes. Ji iškėlė mintį, kad mašina galėtų ir "mąstyti", net numatė galimybę kurti muziką. Nors šiuolaikinių kompiuterių kūrėjai konceptualius sprendimus rado savarankiškai, Ada Bairon – asmenybė, kurios gyvenimas ir darbas iki šiol žadina daugelio kompiuterių mokslo specialistų vaizduotę. Ji vadinama pirmąja programuotoja.
Ada mirė nuo vėžio 1852 m., būdama 37 metų, ir buvo palaidota šalia tėvo, kurio niekada nepažinojo. Jos garbei viena iš programavimo kalbų pavadinta ADA, o gruodžio 10 d. laikoma programuotojų diena.
Rekrutų prievolė
thumb|„Naujoko palydos“, [[Ilja Repinas|I. Repino paveikslas, 1879 m.]] Rekrutų prievolė (, – verbuoti, komplektuoti;  'naujokas') – prievolė atlikti karinę tarnybą.
Rusija
Rusijos carystėje rekrutų prievolė buvo įvesta 1705 m. Rusijos kariuomenėje iki 1789 m. reikėjo tarnauti iki gyvos galvos, po to tarnybos laikas buvo sutrumpintas iki 25 metus, nuo 1834 m. tarnybos laikas buvo sutrumpintas iki 20, nuo 1855 m. - iki 12 m. Rekrutai buvo renkami iš valstiečių kasmet lapkričio mėnesį, įprasta tvarka po 5-7 žmones nuo 1000 „revizinių sielų“. Karo ar nepaprastosiomis sąlygomis rekrutų buvo imama daugiau.
1874 m. rekrutų prievolė buvo pakeista visuotine karine prievole.
Lietuva
Prievolė Lietuvoje buvo įvesta po Abiejų Tautų Respublikos padalijimų (1796 m.), prie Rusijos prijungtose LDK žemėse.
1846–1855 m. iš Kauno gubernijos rekrutais buvo paimta daugiau kaip 23 000 vyrų. Kurį vyrą atiduoti į rekrutus galutinai nuspręsdavo dvarininkas. Nuo 1847 m visi rekrutinio amžiaus vyrai turėjo traukti burtus. Pirmiau traukdavo iš tų šeimų, kuriose būdavo 3 ar daugiau vyrų, paskiausiai iš tų, kur šeimoje buvo tik vienas vyras. Surinkus pakankamą skaičių rekrutų pirmu ar antru traukimu, trečiąkart, t. y., iš šeimų su vienu vyru, burtų netraukdavo. Dažnai atrinktieji į rekrutus slapstėsi, juos reikėjo gaudyti.
Rekrutų prievolė apskritai buvo viena iš sunkiausių prievolių, padidinusi valstiečių priespaudą po LDK žemių įjungimo į Rusiją ir taip pat skatinusi išsivadavimo kovas, Lietuvos valstiečių dalyvavimą sukilimuose.
Milvydai (Šiauliai)
Milvydai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Kuršėnų, prie geležinkelio Šiauliai – Klaipėda, Ventos vingyje, upės kairiajame krante.
Istorija
1950–1991 m. kaimas priklausė Micaičių kolūkiui.
Gyventojai
1881 m. liepos 29 d. Milvyduose mirė Laurynas Ivinskis.
Artūro perėjos nacionalinis parkas
Artūro perėjos nacionalinis parkas  – saugoma gamtos teritorija Naujojoje Zelandijoje, Pietų salos vidurinėje dalyje, Pietų Alpėse. Plotas – 1143 km². Parkas įkurtas 1929 m. ir pavadintas pagal Artūro perėją (926 m), kuri, savo ruožtu, pavadinta britų keliautojo ir jos „atradėjo“ (1864 m.) Arthur Dudley Dobson garbei.
Nacionaliniame parke saugomas būdingas alpinis kraštovaizdis, bukų, drėgni mišrieji miškai su tropinių augalų priemaiša. Iškilusios Merčisono (2400 m), Rolstono (2271 m) viršukalnės, yra dar 28 kalnai, aukštesni kaip 1800 m. Išteka Vaimakariri upė, Taramakau intakai. Parke sutinkamos papūgos kea, paukščiai kiviai, aklimatizuoti taurieji elniai, aksiai.
Teodoro Grotuso ąžuolas
miniatiūra|250px|right|Gedučių ąžuolas stūkso prie judraus kelio miniatiūra|180px|right|Ąžuolo kamiene nuo miško pusės žiojėja išpjauta skylė
Teodoro Grotuso ąžuolas (Gedučių ąžuolas) – išskirtinio amžiaus ąžuolas, augantis Pasvalio ir Pakruojo rajonų paribyje, Vaškų seniūnijoje, šalia Gedučių kaimo, pamiškėje prie kelio. Prie ąžuolo pastatyta lentelė su įrašu „Teodoro Grothuso ąžuolas“, pagerbiant gretimame Gedučių dvare gyvenusį mokslininką Teodorą Grotusą (1785–1822). Teigiama, kad jis mėgdavo po juo sėdėti.
Paskelbtas savivaldybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu Lietuvos Respublikos aplinkos ministro 1999 m. lapkričio 3 d. įsakymu Nr. 345.
2014 m. spalio 16 d. ąžuolas buvo vandalų padegtas. Ugniagesiai didžiulį iš vidaus rusenantį medį išgelbėjo, išpjaudami dalį kamieno, kad būtų galima užgesinti ir iškasti lauk drevėje padegtus medienos trūnėsius. Žymi kamieno dalis tapo tuščia.
Naujamiesčio seniūnija (Panevėžys)
Naujamiesčio seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Panevėžio rajono savivaldybės vakaruose. Seniūnijos pastate veikia ir policija, bankas, įrengta dailės galerija.
Geografija
Plotas – 136,74 km², kurių 23,7 proc. užima miškai. Veikia gimnazija, pagrindinė mokykla, muzikos mokykla, 3 bibliotekos, kultūros centras-dailės galerija, bendruomenės namai, muziejus, 2 bažnyčios, ambulatorija, 2 medicinos punktai, palaikomojo gydymo ir slaugos ligoninė, žemės ūkio kooperatyvas „Aruodai“, sporto klubas „Vėtra“.
Istorija
2008 m. rugpjūčio 28 d. savivaldybės tarybos nutarimu Nr. T-159 Molainių, Paviešečių, Nausodės, Trakų, Smiltynės, Maletiškio, Navaršonių, Varpučių, Berniūnų, Papušių kaimai perduoti Panevėžio seniūnijai, o iš Smilgių seniūnijos perimtas Algirdiškio kaimas.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 6 seniūnaitijos:
Generalinis krovinys
thumb|right|250px|Generalinių krovinių prieplauka (Argentina) thumb|right|250px|Generalinių krovinių laivas MS „Santa Ursula“ (1962 m.) Generalinis krovinys  – kroviniai, gabenami supakuoti įvairiose stambiose talpyklėse ir stambiagabaričiai vienetiniai kroviniai. Kroviniams pakuoti naudojamos dėžės, maišai, didmaišiai, statinės, ryšuliai, paketai, padėklai ir kt. Stambiagabaričiais kroviniais be pakuotės gali būti: gelžbetonio konstrukcijos, sijos, staklės, mašinos, mediena ir pan. Tuo šie kroviniai skiriasi nuo naftos ir skystų jos produktų bei kitų piltinių krovinių, kurie gabenami be pakuotės (grūdai, rūda, anglis).
Mickūnai (Pakruojis)
Mickūnai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 4 km nuo Stačiūnų.
Generalinis krovinys
Generaliniai kroviniai paprastai turi būti paruošti transportavimui, kad : Generaliniai kroviniai dažnai gabenami mišriomis partijomis, sudarytomis iš skirtingų prekių, gaminių, todėl būna sudaromas krovinio sąrašas.
Generaliniams kroviniams paprastai priskiriama:
Generaliniai kroviniai laivybos istorijoje anksčiau buvo labiausiai paplitusi krovinių rūšis. Nuo XX a. 7-ojo dešimtmečio antros pusės gabenamų generalinių krovinių dalis ėmė smarkiai mažėti, nes pasaulyje vis daugiau krovinių gabenama konteineriais. Konteinerinius krovinius kur kas patogiau krauti, konteinervežiai uostuose stovi gerokai trumpiau. Kita perėjimo prie konteinerių priežastis – generaliniai kroviniai lengviau vagiami ar sugadinami.
Generalinių krovinių gabenimas procentiškai ėmė mažėti dar iki konteinerizacijos. Naftos produktus imta gabenti ne statinėse, o tanklaiviuose, grūdus – ne maišuose, o piltiniuose sausakrūviuose laivuose (balkeriuose).
Krovimas
Generalinių krovinių krovimas reikalauja daug darbo. Kiekviena didžioji talpyklė į laivą kraunama atskirai. Smulkesni vienetai (pvz., kartondėžės) gali būti iš anksto sukrauti ant padėklų. Maišai dažnai keliami į laivą ar iš jo naudojant krovinių tinklą. Tačiau laive ar krantinėje iš tinklų maišai kraunami individualiai.
Prieš pakraunant generalinį krovinį iš laivo turi būti iškrautas ankstesnis krovinys. Prieš pakraunant krovininių triumų skyriai turi būti iššluoti, išplauti, prireikus paremontuoti. Triumuose iš anksto klojamos paklojos, ant kurių po to kraunamas krovinys, arba pakraunami paklojos ryšuliai (pakloja po to naudojama, pvz., perkloti tarpams tarp krovinių sluoksnių).
Privalumai ir trūkumai
Privalumai:
Trimoniškis
Trimoniškis – viensėdis Utenos rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Saldutiškio.
Šileliai (Šiauliai)
Šileliai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Kuršėnų, Ventos vingyje, upės dešiniajame krante, Šilelių miško vakariniame pakraštyje.
Istorija
1950–1991 m. kaimas priklausė kolūkiui „Raudonasis spalis“.
Pulas
Pulas – miestas pietų Anglijoje, uostas prie La Manšo. Išvystyta mašinų, elektrotechnikos pramonė. Klimatinis kurortas, buriavimo sporto centras. Rytuose yra Bornmutas.
Istorija
Žmonių gyventa nuo geležies amžiaus. Pulas minimas nuo 1086 m.
Rankinis 1988 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Rankinio rungtynės 1988 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Suvone vyko nuo rugsėjo 20 iki spalio 1 d. Turnyre varžėsi 12 vyrų ir 8 moterų komandos.
Gvatemalos nacionalinė futbolo lyga
Istorija
1919 m. įkurta mėgėjų lyga. 1942–1943 m. sezone buvo sužaistos pirmosios profesionalios varžybos, lyga pavadinta Liga Capitalina (Sostinės Lyga). Joje žaidė 7 šalies klubai. Pirmą vietą užėmė „CSD Municipal“ klubas.
Nuo 1999 m. aukščiausioji lyga yra padalinta į du turnyrus: Apertura ir Clausura. Pirmą ir antrą vietas užėmusios komandos kvalifikuojamos į pusfinalį, tuo tarpu kitos turi žaisti ketvirtfinalyje. Aperturos ir Klausuros laimėtojai dalyvauja UNCAF klubų čempionate. Paskutines vietas užėmusios komandos perkeliamos į antrą pagal pajėgumą lygą (Primera División de Ascenso).
Komandos
2022–2023 m. sezono komandos:
Nugalėtojai
Gvatemalos čempionatą yra laimėjusios šios komandos:
Apydėmis
Apydėmis – kaimas Utenos rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 1 km į vakarus nuo Saldutiškio, prie Dryžių miško. Šalia praeina Švenčionėlių–Utenos geležinkelis ir Pūčkoriškių–Stasiūnų keliukas.
Etimologija
LDK laikais apydėme buvo vadinamas dirbamosios žemės sklypas prie namų arba sodybos.
Istorija
1731 m. Kuktiškio dvaro inventoriuje minimas Apydėmės viensėdis, kuriame buvo 1,5 valako žemės.
Konsorciumas
Konsorciumas (, -rtis = likimo brolis) – laikinas ir sutartimis paremtas dviejų ar daugiau teisiškai ir ekonomiškai savarankiškų ir tokiomis išliekančių bendrovių susivienijimas, siekiant kartu imtis bendro projekto, verslo, derėtis ar įgyvendinti sandorį; tokių įmonių grupė.
Skiriami:
Tarpusavio įsipareigojimai bei teisės įtvirtinamos konsorciumo sutartyje. Kuo stambesnis ir svarbesnis projektas, kuo didesnė jo apimtis, tuo dažniau stengiamasi įforminti bendradarbiavimo veiklą dokumentuose. Konsorciume sutarties dalyviai išlieka teisiškai savarankiški, vienu metu gali priklausyti keliems konsorciumams, visi solidariai atsako už konsorciumo veiklą. Svarbiausia konsorciumo finansavimo forma – pajiniai įnašai. Konsorciumuose dalyaujant valstybinėms institucijoms, būdingas dviejų lygių centralizuotas valdymas. Aukščiausiu lygiu konsorciumus valdo direktorių tarybos, sprendžiančios finansavimo, užduočių paskirstymo klausimus, žemesniu – įmonių lygiu veikia koordinaciniai komitetai, sprendžiantys organizacinius, techninius klausimus.
Konsorciumo šalis – konsorta(s), konsorcinis partneris.
Pnevas
Pnevas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Lomžos valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į pietryčius nuo Lomžos ir apie 65 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
1941–1943 m. šalia kaimo esančiame miške buvo žudomi lenkų ir žydų tautybės žmonės. Iš viso šioje vietovėje buvo nužudyta apie 300–400 žmonių.
Povilas Mikulskis
Povilas Mikulskis (1897 m. Pakarčiamėje, Tauragės raj. – 1927 m. rugsėjo 10 d. Tauragėje) – Lietuvos politinis veikėjas.
Biografija
Baigė Kaltinėnų pradžios mokyklą. Nuo 1918 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 1918–1919 m. steigė vietos savivaldybes, 1919 m. išrinktas pirmuoju Kaltinėnų valsčiaus viršaičiu.
1920–1922 m. tarnaudamas Lietuvos kariuomenėje baigė buhalterių kursus, 1927 m. – profesinių sąjungų suaugusiųjų gimnaziją. Dirbo geležinkelininkų profesinėje sąjungoje.
1922–1927 m. – LSDP Kauno organizacijos sekretorius, 1924–1927 m. – Kauno miesto savivaldybės tarybos narys. 1925 m. LSDP XII suvažiavime išrinktas kandidatu į Centro komiteto narius. 1926 m. – III Seimo atstovas.
1927 m. rugsėjo 9 d. – Tauragės pučo organizatorius ir vadovas. Sukilimui pralaimėjus, bandant suimti Moniškių kaime, Ruzgo sodybos klojimo antrame aukšte, nušovė kariai. Vykdant apžiūrą po javais pakastame jo švarke buvo rasta 20 000 litų – du pakeliai po 10 000.
Delfų važnyčiotojas
Delfų važnyčiotojas (arba Delfų vadeliotojas) – Sen. Graikijos klasikinio periodo V a. pr. m. e. sukurta bronzinė statula, esanti Delfų archeologijos muziejuje.
Apie skulptūrą
„Delfų važnyčiotojas“ yra viena iš nedaugelio išlikusių klasikinės Sen. Graikijos laikotarpio bronzinių statulų (dauguma jų žinoma iš marmurinių romėniškų kopijų). Tai viena iš garsiausių antikinių statulų. Statula vaizduoja važnyčiotojų lenktynių nugalėtoją Delfų sporto žaidynių metu. Tikima, kad jos figūra yra didesnės skulptūrinės kompozicijos dalis, kurioje turėjo būti vaizduojamas važnyčiotojas, kinkinys su 2 arkliais (gali būti, kad jų buvo iki 6) ir keli patarnautojai. Iš visos kompozicijos išliko: važnyčiotojo torsas su galva, apatinė torso dalis su pėdomis, dešinė ranka. Iš kitų kompozicijos dalių išliko: vadžių fragmentas, trijų arklio kojų fragmentai, patarnautojo ranka ir pagrindas, ant kurio stovėjo skulptūra. Iš ne bronzinių dalių išliko stiklo ir akmens akių, variniai burnos ir sidabriniai galvos apdangalo pagražinimo fragmentai. Ant statulos pagrindo yra inskripcija, kuri liudija, kad šią skulptūrą skyrė Polizalas, tuo metu Gelos miesto Sicilijoje tironas.
Mickūnai (Rokiškis)
Mickūnai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Kamajų.
UEFA Intertoto taurė 1999 m.
1999 m. Intertoto taurė – turnyras, įvykęs 1999 m. vasarą. Turnyrą laimėję trys klubai –, ir  – pateko į.
Gausiažiedis serbentas
Gausiažiedis serbentas (Ribes multiflorum) – agrastinių (Grossulariaceae) šeimos augalas. Savaime auga Pietų ir Pietryčių Europoje. Ištvermingas žiemą, vėlai žydi, atsparus miltligei.
Veislės
Iš šios rūšies sukurta šios veislės:
Petras Mikelionis
Petras Mikelionis (1939 m. balandžio 4 d. Smarliūnuose, Veisiejų valsčiuje – 2022 m. balandžio 20 d. ) – mokslinis agronomas, Lietuvos partinis, politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1950 m. baigė Smarliūnų pradinę, 1957 m. Veisiejų vidurinę mokyklą. 1958–1963 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijos Agronomijos fakultete, mokslinis agronomas.
1963–1965 m. Panevėžiuko tarybinio ūkio vyr. agronomas. 1965–1973 m. Pagynės paukštininkystės tarybinio ūkio direktorius. 1973–1985 m. Kauno rajono LDT Vykdomojo komiteto pirmininkas. 1979 m. baigė Leningrado aukštąją partinę mokyklą. 1985–1990 m. LKP Kauno rajono komiteto I sekretorius. Nuo 1986 m. LKP CK narys.
1992–1995 m. AB „Statyba“ gen. direktoriaus pavaduotojas. 1995–1997 m. Kauno apskrities valdytojas. 1997–2000 m. UAB „Songailai“ direktoriaus pavaduotojas. 2000–2003 m. Kauno rajono savivaldybės meras, Lietuvos savivaldybių asociacijos valdybos narys. 2003–2007 m. Valstybinės lošimų priežiūros komisijos narys. 2007–2015 m. Kauno rajono savivaldybės mero pavaduotojas.
1990–1993 m. Kauno rajono tarybos deputatas, 1990–1992 m. Kauno rajono deputatų tarybos pirmininkas. 2000–2017 m. Kauno rajono savivaldybės tarybos narys.
Nuo 1964 m. SSKP, nuo 1990 m. LDDP, nuo 2001 m. LSDP Kauno rajono skyriaus narys.
1997–2000 m. Lietuvos verslo darbdavių konfederacijos viceprezidentas. Nuo 2003 m. Lietuvos krepšinio federacijos viceprezidentas. Nuo 2003 m. „Žalgirio“ klubo valdybos narys. Sutuoktinė Gražina, vaikai Nerijus, Eglė.
Žuvėdriniai
Žuvėdriniai (Sternidae) – sėjikinių paukščių (Charadriiformes) šeima, kuriai priklauso vidutinio ir mažo dydžio paukščiai su labai ilgais ir siaurais sparnais bei giliai iškirpta uodega. Snapas silpnas, smailus. Kojos trumpos.
Lietuvoje aptinkamos šios rūšys:
Iš vabalų gyvenimo
Iš vabalų gyvenimo – 1998 m. JAV sukurtas kompiuterinės animacijos filmas. Filmą sukūrė kino kompanijos „Pixar“ ir „The Walt Disney Company“. Kino teatruose jis pradėtas rodyti 1998 m. lapkričio 25 d. „Iš vabalų gyvenimo“ buvo antrasis filmas, sukurtas bendradarbiaujant „Pixar“ ir „The Walt Disney Company“. Pirmasis jųdviejų filmas – „Žaislų istorija“. Šis filmas taip pat yra trečiasis kompiuteriu kurtas animacinis filmas JAV istorijoje po „Žaislų istorijos“ ir „Skruzdėliuko Z“. Filmas sukurtas remiantis Akira Kurosawa filmu „Septyni samurajai“ bei Ezopo pasakėčia „Skruzdė ir žiogas“. Tai yra pasakojimas apie keistuolį, individualistą, išradėją skruzdėliuką Fliką, kuris galvoja, jog pasisamdė „vabalus kovotojus“, tačiau iš tikrųjų jie tėra tik cirko artistų trupė. Jie turi padėti Flikui kovoti prieš žiogų gaują, kuri verčia vergauti skruzdėlių koloniją. Filmą režisavo Džonas Laseteris bei Endriu Stentonas.
Jala
Jala  – miestas pietų Tailande, netoli Malaizijos sienos, prie tarptautinio geležinkelio. Provincijos centras. 65 tūkst. gyventojų (2005 m.).
Žuvėdriniai
Pasaulyje yra 45 rūšys
Jala
Jala buvo Pattani valstybės dalimi. Vėliau priklausė Ajuthajai, Mianmaraui. Mieste veikia separatistinės grupuotės.
Apokrifas
Apokrifas (gr. απόκρυφα – paslėptasis, slaptingasis, slaptasis) – abejotinos autorystės arba abejotino autentiškumo veikalas.
Judaizme ir krikščionybėje apokrifu vadinamas religinės literatūros veikalas, pripažintas klastote arba nesutampantis su oficialiu religiniu mokymu ir dėl to neįtrauktas į kanonines Biblijos knygas. Savo siužetu apokrifai artimi bažnyčios kanonizuotiems veikalams, bet traktavimo būdu skirtingi nuo jų ir dėl to bažnyčios laikomi klaidingais.
Sefidrudas
Sefidrudas  – upė šiaurės vakarų Irane, antra pagal ilgį šalyje po Karūno. Prasideda Zagro kalnuose, aukštupyje vadinama Kyzyluzenu. Teka daugiausia į pietryčius, prasiveržia pro vakarinį Elburso kalnų pakraštį. Po santakos su Šachrudu, pasuka į šiaurę ir įgyja Sefidrudo pavadinimą. Įteka į Kaspijos jūros pietinę dalį; sudaro deltą.
Upės žemupyje įrengta Mandžilo hidroelektrinė (87 tūkst. kW) ir tvenkinys. Upės vanduo naudojamas drėkinimui. Prie Sefidrudo upės įsikūręs Rešto miestas.
Apokrifas
Ankstyvosios krikščionybės apokrifai
Nikėjos susirinkime iš daugelio evangelijų buvo atrinktos tik keturios: Mato, Morkaus, Luko ir Jono. Jos buvo pripažintos teisingomis, o visos kitos atmestos ir paskelbtos apokrifais, nors principinio skirtumo tarp jų nėra.
Ankstyviesiems krikščionims be šių keturių kanoninėmis pripažintų Naujojo Testamento knygų, buvo žinomi šie kūriniai:
Maurjų imperija
Maurjų dinastija (skr.: मौर्य राजवंश) – Magadhos karalystės šiaurės Indijoje dinastija, valdžiusi 322–185 m. pr. m. e. ir pakeitusi Nandų dinastiją. Jos valdymo laikais Magadha tapo galingiausia politine jėga visoje Indijoje, ir vadinta Maurjų imperija. Didžiausio išsiplėtimo laikais, apie 250 m. pr. m. e., jos teritorija apėmė beveik visą Indijos subkontinentą, bei dalį Persijos (Beludžistanas) ir Afganistano.
Tuo metu valstybės sostinė buvo Pataliputra (netoli šiandieninės Patnos).
Po dinastijos pabaigos valstybė subyrėjo, o Magadhoje ją pakeitė Šungų dinastija.
Istorija ir užkariavimai
thumb|left|200px|Maurjų imperija Čandraguptos laikais [[305 m. pr. m. e.]] Dinastijos pradininkas buvo Čandragupta Maurjas, kilęs iš vakarinių tuometinės Magadhos sričių. Jo kilmė nėra aiški: vieni šaltiniai jį mano turėjusį giminystės ryšių su Nandų dinastija, kiti ją neigia. Pasinaudojęs Aleksandro Makedoniečio atsitraukimu į vakarus ir neramumais vakarinėse Magadhos periferijose, jis pradėjo užkariavimus, kurių kulminacija buvo sostinės Pataliputros užėmimas ir Nandų dinastijos nuvertimas 322 m. pr. m. e.
Įsitvirtinęs Magadoje, Čandragupta pradėjo karus su Seleukidų imperija ir atėmė jos istorines indų sritis Gandharą ir Kambodžą.
Po Bindusaros valdymo į valdžią atėjo Ašoka, kuris galutinai įtvirtino Maurjų valdžią pietinėje Indijos subkontinento dalyje, taip pat numalšino sukilimus vakarinėje periferijoje. Žymiausias jo karas buvo su Kalinga, nepriklausoma valstybe. Ją prijungus prie imperijos, pirmą kartą istorijoje Indija buvo labai trumpam suvienyta.
Po Ašokos mirties 232 m. pr. m. e. Maurjų dinastija egzistavo dar 50 metų, tačiau ji beveik iš karto neteko visų savo pietinių teritorijų, kurios išsikovojo nepriklausomybę. Čia vėl atsikūrė Kalinga, o likusios didžiulės sritys buvo suvienytos galingos Satavahanų imperijos. Vakarinės imperijos sritys irgi tapo vis labiau nepriklausomos, kol galiausiai Magadhai teliko istorinės jos sritys, turėtos iki Nandų dinastijos užkariavimų. Jose 185 m. pr. m. e. įsitvirtino nauja – Šungų dinastija.
Kultūra
Imperija padėjo išplisti dviem naujiems Indijos religiniams sąjūdžiams – džainizmui ir budizmui. Čandragupta globojo džainus, o žymiausias dinastijos valdovas – Ašoka – išpažino Budos mokymą. Jo pastangomis budizmo religija buvo platinama visoje imperijoje, ir tai tęsėsi iki pat dinastijos pabaigos. Vėlesnė Šungų dinastija buvo hinduistinė ir budizmą persekiojo.
Imperijos laikais labai suklestėjo indų menas, mokslas.
Mišiurkė
Mišiurkė – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 13 km nuo Girėnų.
Jauna muzika
„Jauna muzika” – profesionalus Lietuvos choras, steigėjas – Vilniaus miesto savivaldybė.
Istorija
Choras susikūrė 1989 m. Choro įkūrėjai – kompozitorius Remigijus Merkelys ir Algimantas Gurevičius. Programose dalyvauja nuo 24 iki 50 dainininkų.
Kolektyvo sukūrimo akstinu tapo pajėgaus, šiuolaikines muzikos partitūras galinčio atlikti choro stoka. “Lietuvos chorinė muzika buvo tarsi sunkus, nepajudinamas akmuo. Mažai žinojome apie tai, kas dainuojama pasaulyje, nebuvo gyvesnių kontaktų su kitų šalių kolektyvais. /…/ Įkurti chorą parūpo ne dėl to, kad būčiau norėjęs išjudinti tą chorinės kūrybos „akmenį“ – knietėjo paeksperimentuoti su balsais, pabandyti tai, ko Lietuvoje niekas nedarė.” – Remigijus Merkelys. Choro susikūrimą ir veiklą paskatino ir tai, kad 1990 m. atsivėrė Lietuvos šalies sienos. Prasidėjo aktyvus koncertavimas užsienyje ir dalyvavimas konkursuose.
1993 m. tarptautinių chorų konkursų asociacijos rengiamose Didžiųjų prizų nugalėtojų varžytuvėse choras laimėjo aukščiausią apdovanojimą – Didįjį Europos prizą.
Nuo 1992 m. chorui vadovauja dirigentas ir kompozitorius Vaclovas Augustinas.
1994 m. „Jauna muzika“ tapo Vilniaus savivaldybės choru ir šiuo metu yra vienas aktyviausių kolektyvų Lietuvoje.
Nuo 2006 m. choro koncertinė bazė yra Šv. Kotrynos bažnyčia Vilniuje.
Kolektyvas kasmet surengia po keliasdešimt koncertų Lietuvoje ir užsienyje, atlikdamas kūrinius a cappella, taip pat vokalinės – instrumentinės muzikos šedevrus. Aukšto profesinio meistriškumo dėka choras pelnė platų tarptautinį pripažinimą. Kolektyvo koncertinių kelionių maršrutai driekiasi per Europos šalis, Kiniją, Japoniją, Izraelį, prestižines pasaulio scenas, tarp kurių – Berlyno ir Miuncheno filharmonijų salės, Frankfurto teatras „Alte Oper“, Londono Queen Elizabeth Hall, S. Rachmaninovo salė Maskvoje, Šanchajaus Didysis operos teatras. „Jauna muzika“ dalyvauja stambiuose festivaliuose, bendradarbiauja su įžymiais batutos meistrais ir pasaulinio garso kolektyvais: Berlyno, Tel Avivo ir Jeruzalės simfoniniais orkestrais, „Izraelio kamerata“, orkestru „Maskvos virtuozai“, „Sankt Peterburgo kamerata“. Tarptautinės choro muzikos federacijos narys, 1999 m. kolektyvas atstovavo Lietuvos choro menui pasauliniame choro muzikos simpoziume Roterdame (Nyderlandai).
Chorui yra tekę koncertuoti kartu su ryškiausiais šiandienos pasaulio muzikais: violončelininku Marku Drobinsky, dainininkais Robinu Blaze’u, Eva Ben-Zvi, Benno Schollumu, Adamu Zdunikowskiu, Anatoliju Safiulinu, kantoriumi Josephu Malovany, žymiais mūsų krašto dainininkais Virgilijumi Noreika, Vladimiru Prudnikovu, Sigute Stonyte, Judita Leitaite, Algirdu Janutu.
Svarbi choro „Jauna muzika“ veiklos dalis yra lietuviškojo choro meno reprezentavimas užsienyje. Koncertinių kelionių metu choro programose skamba Juozo Gudavičiaus, Juozo Naujalio, Česlovo Sasnausko, Mikalojaus Konstantino Čiurlionio, Juozo Gruodžio bei nūdienos kompozitorių Osvaldo Balakausko, Felikso Bajoro, Algirdo Martinaičio, Vytauto Klovos, Broniaus Kutavičiaus, Mindaugo Urbaičio, Vidmanto Bartulio, Nomedos Valančiūtės, Onutės Narbutaitės, Vaclovo Augustino, Remigijaus Merkelio, Giedriaus Svilainio ir kitų kompozitorių kūriniai. 2003 m. už Lietuvos ir jos sostinės vardo garsinimą pasaulyje choras „Jauna muzika“ pelnė „Vilniaus garso“ premiją.
„Jauna muzika“ ne tik daug koncertuoja, bet ir yra reikšmingų projektų iniciatorė. Tai – nuo 1995 m. kasmet rengiami choro muzikos interpretavimo ir dirigavimo kursai, vadovaujami žymiausių įvairių šalių dirigentų, tarptautinis festivalis „Amžinoji Jeruzalė“ (1998 m.), koncertų ciklas „Anglų ir prancūzų baroko muzika“ (2000 m.), „Vokiečių ir lenkų baroko muzikos dienos“ (2001 m.), nuo 2002 m. – Labdaros koncertų ciklas Vilniaus evangelikų liuteronų bažnyčios vargonams atstatyti.
Žadeikonių ąžuolas
miniatiūra|250px|right|Ąžuolas auga kapinaičių pakraštyje
Žadeikonių ąžuolas – išskirtinio amžiaus ąžuolas, augantis Pasvalio rajone, Saločių seniūnijoje, Žadeikonių kaime, apie 5 km į pietvakarius nuo Saločių, netoli kelio (apie 300m į rytų pusę). Pasiekiamas netoli tilto per Kamaties upelį pasukus ties koplytstulpiu link ūkio pastatų (fermų). Medis keroja ant kalvelės esančiose senose kapinaitėse, aplink kurias driekiasi dirbami laukai. Gerai matomas nuo Kamaties tilto.
Ąžuolas yra valstybinis botaninis gamtos paveldo objektas. Paskelbtas saugomu Gamtos apsaugos komiteto prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1960 m. rugsėjo 1 d. įsakymu Nr. 165. Medis informaciniu ženklu nepažymėtas. miniatiūra|250px|left|2009 m. lauke priešais Žadeikonių ąžuolą buvo atsivėrusi smegduobė
Kamyso–Samaro ežerai
Kamyso–Samaro ežerai, Kamyšo–Samaros ežerai  – ežerų sistema Kazachstane, Vakarų Kazachstano srityje, Pakaspijo žemumoje, vietoje, kur suteka Didžiojo ir Mažojo Uzenio upės.
Luanšijos apskritis
Luanšijos apskritis – viena iš Zambijos Vario Juostos provincijoje esančių apskričių. Administracinis centras – Luanšija. 2000 m. apskrities gyventojų skaičius siekė 147 908 žmones.
Kamyso–Samaro ežerai
Bendras plotas ~6 km². Gylis iki 2,5 m. Dalis ežerų pratakūs. Yra gėlų (Gušče Kulako, Tušče Kulako, Starico) ir druskingų (Raimo, Sarajaus), ir itin druskingų (Sarykulko, Aksoro) ežerų.
Ežeruose gausu žuvų, todėl čia vystoma intensyvi žvejyba. Veši dideli nendrynai.
Varševičiaus serbentas
Varševičiaus serbentas (Ribes warszewiczii) – agrastinių (Grossulariaceae) šeimos augalas. Kaip laukinio jo dabar nerandama. Isšiskiria tamsiai raudonomis rūgščiomis uogomis.
Girsūdų ąžuolas
miniatiūra|250px|right|Girsūdų ąžuolas
Girsūdų ąžuolas – išskirtinio amžiaus ąžuolas, augantis Pasvalio rajone, Girsūdų kaime (Daujėnų sen.), 7 km į pietryčius nuo Pasvalio. Medis stūkso vidury kaimo – Žaliosios gatvės pakraštyje, prie jo pastatyta informacinė lentelė.
Pasvalio rajono savivaldybės tarybos 2000 m. spalio 18 d. sprendimu Nr. 56 medis yra savivaldybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas.
Valerijus Ponomariovas
Biografija
1976 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, inžinierius statybininkas. 1982–1984 m. mokėsi Vilniaus aukštojoje partinėje mokykloje.
1995 m. kovo mėn. Utenos rajono savivaldybės tarybos narys (LDDP sąraše) ir nuo 2003 m. gruodžio mėn. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys, Savivaldos plėtojimo, ryšių su visuomene ir viešosios tvarkos komiteto pirmininkas.
Žmona Tatjana (g. 1954 m.), sūnūs Andrejus (g. 1975 m.) ir Igoris (g. 1977 m.).
Patanis (Tailando miestas)
Patanis  – miestas pietų Tailande, prie Siamo įlankos, netoli Malaizijos sienos. Provincijos centras. 43,6 tūkst. gyventojų (2005 m.).
Podgužė (Lomžos apskritis)
Podgužė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Lomžos valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į pietus nuo Lomžos ir apie 71 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Per kaimą eina vaivadijos kelias Nr. 25px|DW679.
Lušanas
Lušanas, senovėje žinomas kaip Kuanglu  – kalnas šiaurinėje Dziangsi provincijos dalyje, pietryčių Kinijoje ir yra vienas labiausiai žinomų kalnų šalyje. Ovalo formos kalnai yra apie 25 km ilgio ir apie 10 km pločio. Lušano kalnai šiaurėje ribojasi su Dziudziango miestu ir Jangdzė upe, pietuose su Nančango miestu, o rytuose su Pojanhu ežeru. Aukščiausia vieta yra Dahanjang viršūnė siekianti 1474 metrų. Lušanas yra žinomas dėl savo didybės, statumo ir grožio bei yra Lušano nacionalinio parko dalimi. Nuo 1996 m. parkas yra įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą ir kasmet pritraukia daug turistų, ypač vasaros mėnesiais.
Lušanas buvo Vakarų misionierių vasaros kurortu Kinijoje.
Politinė reikšmė
1959 m., 1961 m. ir 1970 m. Mao Dzedunas sušaukė tris dideles vyresniųjų partijos pareigūnų konferencijas Lušano kalnuose. 1959 m. konferencija tapo žinoma kaip Lušano konferencija.
Cocilių kalba
thumb|220px|Regionas, kuriame kalbama cocilių kalba
Cocilių kalba (savivardis: Bats’i k’op; ) – majų kalba, kuria Meksikos Čiapaso valstijoje kalba majai cociliai. Pagal Instituto Nacional de Estadística Geografía e Informática duomenis Meksikoje 2005 m. buvo 329 937 gyventojai kalbantys cocilių kalba, tuo pačiu cocilių kalba yra šešta pagal kalbančiųjų skaičių Meksikoje. Daugelis kalbančiųjų cocilių kalba taip pat kalba ispanų kalba kaip antrąja. Čiapo centrinėje dalyje kai kuriose pradinėse ir vidurinėse mokyklose mokoma cocilių kalba. Artimiausia cocilių kalbai yra celtalių kalba, o kartu jos sudaro celtalių kalbų šaką majų kalbų šeimoje. Celtalių, cocilių ir čolų kalbos yra plačiausiai Čiapase naudojamos kalbos.
Cocilių kalboje yra šeši dialektai, pavadinti pagal Čiapaso regionus, kuriuose jais kalbama: Čamulos, Sinakantano, San Andres Larainsaro ir kt.
Žodynai ir gramatikos
1975 m. Smithsonian institutas sudarė cocilių kalbos žodyną, kuriame yra 30 000 cocilių – anglų kalbos įrašų ir apie perpus mažiau anglų – cocilių kalbų įrašų. Tai didžiausias iki šiol išleistas cocilių žodyno šaltinis. Cocilių žodžių sąrašai ir gramatikos pradėtos kurti XIX a. pabaigoje, žymiausia iš jų Otto Stoll Zur Ethnographie der Republik Guatemala (1884).
Resistensija
Resistensija  – miestas šiaurės Argentinoje, Čiako provincijos rytuose, pelkėtoje žemumoje prie Paranos ir Negro upių santakos; 52 m virš j.l. Manuelio Belgrano tiltu per Paraną sujungtas su Korientesu. Čiako provincijos administracinis centras. 274 500 gyv., su priemiesčiais – 387,2 tūkst gyv. (2007).
Istorija
Gyvenvietę San Fernando del Rio Negro pavadinimu XVII a. įkūrė jėzuitų misionieriai, tačiau XVIII a. ji sunyko. Argentinos – Paragvajaus karo metu (1864–1870) atsikūrė kaip svarbus karinis postas. Dabartinį pavadinimą (iš  – „ištvermė, pasipriešinimas“) gavo 1876 m.
Lankytinos vietos
Marmuro, medžio ir ledo skulptūros išdėstytos visame mieste (parkuose, gatvėse, skveruose), todėl Resistencija dažnai vadinama „Skulptūrų miestu“. Iš viso mieste jų yra apie 400.
Tubkalis
Tubkalis  – viršukalnė Maroke, Aukštojo Atlaso kalnuose, 63 km į pietus nuo Marakešo. Aukštis – 4167 m. Tai aukščiausias Maroko, Atlaso ir visos Šiaurės Afrikos kalnas.
Aplink Tubkalį būdingas tarpeklių išraižytas kraštovaizdis su panašaus aukščio viršukalnėmis. Kalną žiemą dengia sniegas, vasarą pastovios sniego dangos nėra, atsiveria akmenynai ir uolynai.
Vasarą Tubkalio viršūnė palyginti nesunkiai įveikiama. Nuo jos atsiveria vaizdinga panorama į Atlaso kalnus, galima išvysti Sacharos smėlynus. Pirmasis užfiksuotas įkopimas į Tubkalį įvykdytas 1923 m. birželio 12 d. (prancūzų ekspedicija: Marquis de Segonzac, V. Berger ir H. Dolbeau).
Tubkalis ir jo apylinkės paskelbtos nacionaliniu parku.
Čililabombvės apskritis
Čililabombvės apskritis – viena iš Zambijos Vario Juostos provincijoje esančių apskričių. Administracinis centras – Čililabombvė. 2000 m. apskrities gyventojų skaičius siekė 67 533 žmones.
Pūčkoriškiai
Pūčkoriškiai – kaimas Utenos rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Saldutiškio. Šalia kaimo eina plentas bei Švenčionėlių–Utenos geležinkelis, kaip pat keliukai į Stasiūnus, Dirniškes.
Plonosios žarnos navikai
Plonosios žarnos navikai, arba plonosios žarnos vėžys – retai pasitaikanti onkologinė liga, piktybinis auglys, išsivystantis plonosios žarnos sienelėje. Jis sudaro tik 1-2 % visų piktybinių virškinimo sistemos navikų. Pagal histologinius tipus plonosios žarnos vėžys skirstomas į tokias grupes :
Didysis Uzenis
Didysis Uzenis  – upė Rusijoje (Saratovo sr.) ir Kazachstane (V. Kazachstano sr.). Prasideda Saratovo srityje, netoli Eršovo miesto. Teka į pietryčius, įteka į nenuotakius Kamyšo-Samaros ežerus. Upė intensyviai naudojama drėkinimui. Aukštupys kanalais sujungtas su Didžiuoju Irgizu. Vasarą ištakos išdžiūsta, upė smarkiai nusenka.
Prie Didžiojo Uzenio įsikūręs Novouzinsko miestas.
Laima Nagienė
Laima Nagienė (g. 1957 m. kovo 17 d. Šilutės raj.) – Lietuvos ir Mažeikių rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.
Biografija
1974 m. baigė Vainuto vidurinę mokyklą, 1978 m. - Vilniaus valstybinį pedagoginį institutą, matematikos mokytoja, 2005 m. - viešąjį administravimą Kauno technologijos universitete.
1978-1979 m. Sedos vidurinės mokyklos matematikos mokytoja. 1979-1980 m. Mažeikių vakarinės vidurinės mokyklos mokytoja. 1980-1981 m. Mažeikių 3-iosios vidurinės mokyklos mokytoja.
Liepkalnis (Šiauliai)
Liepkalnis – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Kuršėnų, Ventos vingyje, upės dešiniajame krante, Šilelių miško pietiniame pakraštyje.
Laima Nagienė
Biografija
1982-1986 m. Mažeikių rajono VLKJS sekretorė. 1986-1989 m. Mažeikių rajono vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotoja.
Liepkalnis (Šiauliai)
Istorija
1950–1991 m. kaimas priklausė kolūkiui „Raudonasis spalis“.
Laima Nagienė
Biografija
1990–2019 m. Valstybinio socialinio draudimo fondo valdybos Mažeikių skyriaus direktorė.
2007–2019 m. Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narė. 2019 m. gegužę paskirta Mažeikių rajono savivaldybės administracijos direktore. Šias pareigas ėjo iki 2020 m. liepos, kai pareiškus politinį nepasitikėjimą buvo atleista iš pareigų. 2021 m. sausio mėnesį Vyriausioji tarnybinės etikos komisija nusprendė, kad būdama Mažeikių rajono savivaldybės administracijos direktore pažeidė Viešųjų ir privačių interesų derinimo įstatymo reikalavimus vengti interesų konflikto.
Nuo 2020 m. Seimo narė.
2004-2019 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narė.
Mažeikių raj. Raudonojo Kryžiaus komiteto pirmininkė. Sutuoktinis Stasys, vaikai Lina, Tomas, Ieva.
Buchtarmos tvenkinys
Buchtarmos tvenkinys – vandens saugykla Kazachstane, R. Kazachstano srityje. Į ją įteka Irtyšius. 1960–1966 metų čia pastatyta Buchtarmos elektrinė.
Saugykla yra sudaryta iš upinės (sudaro Irtyšiaus dalis) ir ežerinės (sudaro Zaisano dalis) dalių.
Saugyklos plotas yra 5 500 km², gylis – 500 m, didžiausias plotis – 35 km.
Naudojma žvejybai, drėkinimui, laivybai.
Gudelių ežeras (Vilniaus r.)
Gudelių ežeras – ežeras Lietuvoje, Vilniaus rajone, 2 km į šiaurės vakarus nuo Riešės, Gudelių kaime. Ilgis iš šiaurės į pietus 0,4 km, plotis iki 0,3 km. Altitudė 169,5 m. Krantai žemi, pietvakariuose pelkėti, apaugę medžiais ir krūmais. Šiaurėje išteka upelis link Dūkštelio ežero (Dūkštos baseinas).
Prie Gudelių ežero įsikūrę Gudelių, Ąžuolynės ir Kirzinės kaimai.
Ežerėvardis kilo nuo Gudelių kaimo vardo.
Kiemelių ąžuolas
miniatiūra|250px|right|Kiemelių ąžuolas
Kiemelių ąžuolas – išskirtinio amžiaus ąžuolas, augantis Pasvalio rajone, Kiemelių kaime, apie 1 km į šiaurės rytus nuo Pasvalio. Medis stūkso vidury kaimo, šalia Diliauskų g. 2, už 60 m nuo tilto per Pyvesą kelyje.
Šalia pastatyta informacinė lentelė (neįskaitoma), medis aptvertas grandine. Gatvėje ties įvažiavimu į sodybą guli akmuo su skaičiais „1888“. Netoli ąžuolo išlikęs neaukštas seno paminklo postamentas, ant kurio įtaisytos metalinės plokštelės su įrašais „Mineikiškis“ ir „1941.VI.14“. Tai garsių giminių atšakas menanti sodyba, Mineikiškio vienkiemis, kadaise vadintas palivarku.
Pasvalio rajono Liaudies deputatų tarybos vykdomojo komiteto 1990 m. vasario 19 d. sprendimu Nr. 18 ąžuolas paskelbtas saugomu. Medis yra savivaldybės botaninis gamtos paveldo objektas. miniatiūra|250px|left|Prie Kiemelių ąžuolo
Mišiurkėnai
Mišiurkėnai – buvęs kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 13 km nuo Girėnų.
Istorija
Šakių apylinkės Mišiurkėnų kaimas 1987 m. kovo 25 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.
Keliakiemio ežeras
Keliakiemio ežeras – ežeras Lietuvoje, Elektrėnų savivaldybėje, Neries mažųjų intakų (su Nerimi) baseine, 6 km į pietryčius nuo Vievio. Ežeras beveik apvalus, jo skersmuo ~ 0,23 km. Altitudė 114,3 m. Pietinis krantas aukštas, apaugęs mišku, vakarinis – žemas ir pelkėtas, apaugęs krūmynais. Šiaurės rytuose per medžiais apaugusį slėnį išteka upeliukas link Bražuolės upės (Neries intakas). Šalia yra Keliakiemio kaimas, veikia kaimo turizmo sodyba.
Miškadvaris
Miškadvariu vadinami kaimai:
Imtynės 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
'''Imtynės 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse''' vyks nuo rugpjūčio 5 d. iki rugpjūčio 12 d. Londone, Jungtinėje Karalystėje. Varžybos vyks ExCeL London parodų centre. Žaidynėse iš viso bus išdalinta 18 imtynių medalių komplektų.
Mickūnų GS
Mickūnų geležinkelio stotis – gyvenvietė Vilniaus rajono savivaldybės rytuose, 2 km į šiaurės vakarus nuo Mickūnų. Iš šiaurės supa Gailiūnų miško masyvas.
Stotis
Geležinkelio stotis yra prie Peterburgo–Varšuvos linijos, čia stoja keleiviniai traukiniai Vilnius–Turmantas. Apie 1870 m. prie Peterburgo–Varšuvos geležinkelio minima Mažeikių geležinkelio stotelė, pavadinta gretimo Mažeikių kaimo vardu. Vėliau stotelei duotas Mickūnų vardas pagal gretimą miestelį.
Presidensija Roke Saens Penja
Presidensija Roke Saens Penja arba Saens Penja – miestas šiaurės Argentinoje, Čako provincijos centrinėje dalyje, 170 km į šiaurės vakarus nuo Resistensijos, prie Resistensijos – Saltos geležinkelio ir plento. Komandante Fernandeso departamento centras.
Istorija
Miestas įkurtas 1912 m. kovo 1 d. vykdant Gran Čako įsisavinimo planą. Pavadintas prezidento Roke Saens Penjos garbei.
Pasvalio specialioji mokykla
Pasvalio specialioji mokykla – valstybinė internatinė savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Pasvalyje, P. Vileišio g. 8, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba intelekto sutrikimų turintiesiems specialiųjų poreikių mokiniams. Įstaigos kodas 190985972. Steigėjas Panevėžio apskrities viršininko administracija. miniatiūra|250px|left
Bjørn Tidmand
Bjørn Tidmand (g. 1940 m. sausio 24 d. Kopenhagoje) – Danijos pop dainininkas.
Bjørn vaikystėje buvo Kopenhagos berniukų choro narys. Vėliau jis pradėjo koncertuoti miesto restoranuose ir naktiniuose klubuose. 1957-aisiais Bjørn debiutavo televizijoje, o 1959 metais įrašė pirmąją dainą „Only Sixteen“.
1963 metais Bjørn dalyvavo Danijos atrankoje į „Euroviziją“ Dansk Melodi Grand Prix, tačiau nusileido nugalėtojams Grethe ir Jørgen Ingmann, kurie laimėjo tų metų „Eurovizijos“ konkursą. Po metų atlikėjas su daina „Sangen om dig“ laimėjo atranką. 1964 m. Eurovizijoje atlikėjas tarp 16 dalyvių užėmė devintą vietą.
Iriomotės-Išigakio nacionalinis parkas
Iriomotės-Išigakio nacionalinis parkas (西表石垣国立公園; Iriomote-Ishigaki Kokuritsu Kōen) – Okinavos prefektūroje, Japonijoje, esantis nacionalinis parkas. Parkas įsikūręs aplink Jaejamos salas Rytų Kinijos jūroje.
Parke gyvena sparčiai nykstanti Iriomotės laukinė katė.
Dryžiai
Dryžiai – kaimas Utenos rajono savivaldybėje pietrytinėje dalyje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Saldutiškio. Išlikusios kaimo kapinaitės, stūkso Dryžių piliakalnis.
Gyventojai
thumb|left|400px|Senosios Dryžių kapinės
Didysis Juganas
Didysis Juganas  – upė Rusijoje, Chantų Mansijoje; Obės kairysis intakas. Prasideda Vasiuganės pelkynuose, teka pelkėta Vakarų Sibiro lyguma. Įteka į Obės upės Jugano protaką. Didžiausias intakas – Mažasis Juganas (dešinysis).
Didžiojo Jugano baseine yra ~8000 ežerų, kurių bendras plotas 545 km². Upė užšalusi nuo spalio – lapkričio iki balandžio–gegužės. Laivuojama 457 km nuo žiočių.
Ryliškės (Utena)
Ryliškės – kaimas Utenos rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Saldutiškio.
Mykolas Kleopas Oginskis
Mykolas Kleopas Oginskis ( 1765 m. rugsėjo 25 d. Guzove, Lenkija – 1833 m. spalio 15 d. Florencijoje, Italija) – kunigaikštis, diplomatas, Abiejų Tautų Respublikos politinis veikėjas, vienas iš 1794 m. sukilimo vadų, 1802 m. Vilniaus universiteto garbės narys, kompozitorius, populiarių Europoje polonezų, mazurkų autorius.