cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Moksliniai tyrimai ir eksperimentinė plėtra
Moksliniai tyrimai ir eksperimentinė plėtra (, R&D) – moksliniai tyrimai, produktyviųjų mokslo žinių kūrimas ir jų panaudojimas inovacijų kūrimui, atitinkama veikla. Mokslinius tyrimus atlieka, mokslo produktyviąsias žinias taiko, jas plėtoja tiek pavieniai individai, tiek ir jų grupės, kolektyvai, organizacijos (pvz., universitetai, moksliniai institutai, mokslinės laboratorijos). Mokslinių tyrimų ir mokslo plėtojimo padalinius turi ir kai kurios aukštųjų technologijų bendrovės (pvz., elektronikos, biotechnologijų ,telekomunikacijos, farmacijos ir kt.
Kalnakasyba
thumb|right|[[Čilėje esanti didžiausia ir antra pagal gilumą atvira kasykla.]] Kalnakasyba arba Kasyba – vertingų mineralinių medžiagų ar kitokių medžiagų išgavimas iš žemės, paprastai iš rūdos kūno, gyslos ar sluoksnio. Kalnakasybos metodais išgaunami netaurieji metalai, brangieji metalai, metalų rūdos, akmens anglis, deimantai, klintys, naftos skalūnai, akmens druska ir kalis. Bet kuri medžiaga, kuri negali būti auginama taikant žemės ūkio procesus, arba būti dirbtinai sukurta laboratorijoje ar gamykloje, paprastai yra kasama. Kalnakasyba apima visų neatsinaujinančių išteklių eksploatavimą (pvz., nafta, gamtinės dujos ar net vanduo), taip pat kai kurių atsinaujinančių gamtos išteklių eksploatavimą (durpės).
Uolienų ir metalų kasyba prasidėjo dar priešistorės laikotarpiu. Į šiuolaikinę kalnakasybą įeina išteklių žvalgyba, paklausos ir pelno analizė, išgavimo būdo parinkimas, pats išgavimo procesas ir žemės rekultivacija, kad po išteklių išgavimo būtų tinkama panaudoti kitiems tikslams.
Lietuvoje
thumb|[[Markutiškių smėlio karjeras.]] Lietuvoje plėtojama šių naudingųjų iškasenų kalnakasybos pramonė: požeminis gėlas ir mineralinis vanduo, klintis, dolomitas, molis, smėlis, žvyras, durpės, nafta, akmens skalda, siera.
Hiperbolė (roko grupė)
Hiperbolė – Lietuvos roko grupė.
Istorija
Grupės istorija prasidėjo 1974 m. pavasarį, kuomet Vilniaus inžinerinio statybų instituto studentai Viktoras Prapras ir Ričardas Bartusevičius subūrė fakulteto muzikantų grupę. Pirmieji pasirodymai vykdavo šokiuose. Repertuare skambėjo The Beatles, Creedence Clearwater Revival, Deep Purple, taip pat kelios savos kūrybos dainos. Tų pačių metų rugsėjo 1 d. studentiškos vakaronės metu įvyko pirmasis rimtesnis pasirodymas. Taip pat grupėje grojo Egidijus Prekevičius (klavišiniai), Arvydas Sriubas (solo gitara), Petras Miežėnas (mušamieji). 1975 m. liepą grupės vadovu tapo Viktoras Prapras. Tais pačiais metais Ričardas Bartusevičius prieš koncertą Aukštadvaryje iškilus būtinybei grupei sugalvojo pavadinimą – „Hiperbolė“, nors kaip liaudies kolektyvo pavadinimas jis buvo suteiktas gerokai vėliau.
Kolektyvo muzikinis lygis kilo, netrukus juos pastebėjo Kultūros skyrius, grupė pradėjo dalyvauti apžiūrose. 1975 m. buvo pakviestas būgnininkas Arvydas Šnaras bei antrasis vokalistas Michailas Garberis, kuris vėliau tapo kolektyvo vadovu. 1977 m. Hiperbolė laimėjo tarptautiniame konkurse Jerevane, kurio metu grupė atliko V. Lopo ir A. Mikutos dainą „Dilgelė“, B. Gorbulskio ir A. Dabulskio „Kad žaliuotų rūta“ bei klavišininko A. Gruzdžio instrumentinę pjesę „BAM‘as“. Kartais grupė buvo kritikuojama už pernelyg temperamentingą atlikimą ir šokiruojančias aranžuotes, tačiau taip pat vertinama už specifiškus tembrus, nacionalinį koloritą, originalumą, gebėjimą pajusti publikos nuotaikas. 1978 m. tame pačiame konkurse grupė laimėjo prizinę vietą. Taip Hiperbolė pagarsėjo ir už Lietuvos ribų. Taip pat 1978 m. grupę palikus Arvydui Sriubui jį pakeitė Igoris Berinas, su šio muzikanto atėjimu nariai aktyviai patys pradėjo kurti dainas. Tiesa, grupės neaplenkė sovietinė cenzūra, ypač sustiprėjusi po Romo Kalantos susideginimo, tad dainos buvo kuriamos pagal liaudies poetų eiles, savaip aranžuojama tik sovietinių autorių muzika. Sava muzika galėjo skambėti tik neoficialiuose renginiuose priklausomai nuo valdžios atlaidumo. Taip pat šokiuose buvo atliekamos Nazareth, Bad company, ABBA, Uriah Heep dainos. 1980 m. grupei suteiktas oficialus nusipelniusio liaudies kolektyvo vardas.
1979 m. Hiperbolė pradėjo sukti koncertinės veiklos link. Tuo metu grupę paliko Arūnas Gruzdys. Susiformavo nuolatinė grupės sudėtis. 1980 m. grupė surengė 64 koncertus, 1982 m. – 104, o 1983 m. netgi – 156. Nariai patys prekiavo savo įrašais taip populiarindami savo muziką. Grupė pasiekė savo populiarumo viršūnę, o 1984 m. tapo Filharmonijos kolektyvu. 1984 m. ši grupė kaip ir kitos roko grupės buvo išformuotos valdžios struktūrų, kaip keliančios grėsmę komunistinei santvarkai.
1991 m. grupė atsikūrė, gerbėjai ją pasitiko su šūkiu „Hiperbolė – per amžius!“. Per atgimimo turą buvo surengta 40 koncertų (Vilniuje buvo 6, Kaune – 7 anšlagai). Dėl nesėkmingos finansinės padėties grupė buvo priversta vėl išsiskirstyti.
Antrasis sugrįžimas įvyko 1996 m., kurio metu vėl vyko minias pritraukę koncertai. Per ketverius muzikinės veiklos metus Hiperbolė išleido dar keturis studijinius albumus.
Diskografija
Pirmą kartą oficialiai „Hiperbolės“ dainos buvo išleistos plokštelėje (LP) po nepriklausomybės atkūrimo.
Vėliau „Hiperbolė“ kasetėse ir kompaktiniuose diskuose išleido albumus:
Geofagai
Geofagai (Geophagus) – daugiaspalvių ešeržuvių (Cichlidae) šeimos žuvų gentis.
Vienu metu daug rūšių buvo priskirriama šiai genčiai. dabar daug jų perkeliama į kitas gentis, žinomiausia Satanoperca. Kai kurios rūšys neršia tiesiog ant grunto (G. argyrostictus, G. grammepareius, G. taeniopareius), o kitos inkubuoja ikrus burnoje.
Diliai (Pačeriaukštė)
Diliai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Smilgių.
Michelija
Michelija (Michelia) – magnolinių (Magnoliaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso visžaliai medžiai ir krūmai.
Teorema
Teorema ( = tezė, reikalaujanti įrodymo; = požiūris, tezė) – dedukcinės teorijos teiginys, kurio teisingumas patvirtinamas įrodymu, remiantis anksčiau įrodytomis teoremomis ir apsibrėžtomis aksiomomis.
Michelija
Paplitę pietų ir pietryčių Azijos tropinio ir subtropinio klimato zonose.
Teorema
Teorema matematikoje
Matematikoje teorema yra teiginys, kuris gali būti įrodytas tam tikros logikos būdu. Teoremų įrodinėjimas laikoma pagrindine matematikos sritimi. Pažymėtina, kad „teorema“ skiriasi nuo „teorijos“.
Michelija
Gentyje yra apie 50 rūšių.
Teorema
Teorema matematikoje
Paprastai teoremomis vadinami tik teiginiai su netrivialiomis išvadomis, kiti teiginiai vadinami lemomis, išvadomis, postulatais.
Michelija
Rūšys
ir kt.
thumb|left|210px|[[Išlakioji michelija (Michelia doltsopa)]]
Rygos juodasis balzamas
thumb|right|Rygos juodasis balzamas thumb|Rygos juodasis balzamas
Rygos juodasis balzamas  – tradicinis Latvijos žolelių balzamas, gaminamas įvairius natūralius ingredientus maišant į spiritą. Gėrimas 45 % (tūrio) stiprumo. Geriamas grynas, su ledu, maišytas su degtine, šnapsu, akvavita, toniku, pilamas į arbatą, kavą, juodųjų serbentų sultis ir kt. Su juoduoju balzamu daromi kokteiliai. Kartais ju užpila ant ledų. Juodasis balzamas yra juodas ir labai kartus, bet su jaučiamu saldumu.
Rygos juodąjį balzamą gamina AB „Latvijas Balzams“. Tradicinį receptą sukūrė Abrahamas Kunzė (Abraham Kunze), Rygoje gyvenęs vaistininkas.
Sudėtis
Balzamo gardžio pagrindas yra mišinys iš 24 skirtingų ingredientų (žiedų, pumpurų, sulčių, šaknelių, aliejų, uogų). Ingredientų pavyzdžiai – liepžiedžiai, beržų pumpurai, Peru balzaminis aliejus, konjakas, avietės, mėlynės, bruknės, imbieras, natūralus medus.
Gėrimas gaminamas ąžuolo statinėse. Pardavinėjamas rankų darbo keraminiuose buteliuose. Juodo balzamo kokybė per daugelį metų patvirtinta tarptautinių mugių medaliais (virš 30).
Rygos juodasis balzamas naudojamas liaudies medicinoje kaip priemonė nuo persišaldymo ir virškinimo problemų. Pagal legendą imperatorė Jekaterina, lankiusi Latviją ir vizito metu susirgusi, pasveiko gydoma juoduoju balzamu.
Jozgatas
Jozgatas – miestas vidurio Turkijoje, apie 200 km į rytus nuo Ankaros; provincijos centras. Išvystyta maisto, tekstilės pramonė. Yra archeologijos muziejus, etnografijos muziejus, terminiai šaltiniai.
Antanas Kraujelis
thumb|Sodyba, kurioje žuvo A. Kraujelis, ir memorialinis paminklas Antanas Kraujelis (dar žinomas slapyvardžiais Pabaisa ir Siaubūnas, 1928 m. spalio 25 d. Kaniūkų kaime, Aluntos valsčiuje, Utenos apskrityje – 1965 m. kovo 17 d. Papiškių kaime, Utenos rajone) – kovotojas už Lietuvos laisvę, paskutinis Aukštaitijos partizanas.
Biografija
Jis mokėsi Aluntos progimnazijoje, kurią baigė jau prasidėjus antrajai bolševikų okupacijai. 1946–1947 m. A. Kraujelis veikė kaip partizanų ryšininkas, turėjo ginklą. Tačiau dėl nuolatinio persekiojimo, siūlymų tapti agentu ir išdavinėti partizanus A. Kraujelis nebegalėjo ilgiau pasilikti namuose, todėl 1948 m. rudenį išėjo į mišką. Pasirinkęs Pabaisos slapyvardį, buvo Vytauto apygardai priklausiusiame Mykolo Urbono – Liepos būryje. 1949–1950 m., kaip Rytų Aukštaitijos atstovas, vyko į pasitarimus pas dzūkų partizanus dėl ryšių užmezgimo. 1950 m. A. Kraujelis perėjo į Žėručio rajono Henriko Ruškulio – Liūto būrį, veikusį Utenos, Molėtų ir Anykščių rajonų sandūroje. Tapo rajono štabo nariu ir pasivadino Siaubūnu. 1952 m. būriui buvo tragiški – daug jų žuvo, buvo suimtas būrio vadas. 1954 m. A. Kraujelis – Siaubūnas liko vienas. Gyveno Papiškių kaime, Utenos rajone, svainio Antano Pinkevičiaus gyvenamajame name, po krosnimi įrengtoje slėptuvėje. 1965 m. kovo 17 d. per kariuomenės operaciją, kuriai vadovavo KGB majoras Nachmanas Dušanskis, Antano Pinkevičiaus name A. Kraujelis nusišovė, prieš tai sunaikinęs dokumentus. Jo kūną išvežė į Uteną. Atpažinimo aktą pasirašė KGB jaunesnysis leitenantas Marijonas Misiukonis.
Šeima
A. Kraujelis turėjo šešias seseris. Dvi iš jų buvo partizanų ryšininkėmis. Dėl A. Kraujelio veiklos buvo tardomi ir persekiojami jo šeimos nariai. Jo tėvai, seserys du kartus buvo ištremti. 1955 m. vedė ir susilaukė sūnaus. Žmona – Janina Snukiškytė. Dėl vyro veiklos dalį gyvenimo praleido kalėjime. Tuo metu sūnus Antanas augo vaikų namuose. Grįžusi iš kalėjimo per teismus susigrąžino teisę į sūnaus globą.
Kapas
2019 m. birželio 19 d. Vilniaus Našlaičių kapinėse aptikti Antano Kraujelio palaikai. 2019 m. spalio 25–26 d. jis buvo iškilmingai pašarvotas ir tautos lankomas Švento Ignoto bažnyčios šarvojimo patalpoje Vilniuje, o spalio 26 d. palaidotas Vilniaus Antakalnio kapinėse.
Literatūra
Rašytoja Renata Šerelytė, tyrinėdama Lietuvos partizanų kovų su okupantais šaltinius, parašė knygą „Pro rūdijančią naktį“, pagrįstą paskutiniojo Lietuvos partizano A. Kraujelio gyvenimo faktais.
Odas (departamentas)
Odas  – Prancūzijos departamentas šalies pietuose, Langedoko-Rusijono regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo upę. Administracinis centras – Karkasonas (Carcassonne).
Departamente 3 apskritys, 35 kantonai, 30 municipalinių susivienijimų ir 438 komunos. Plotas – 6 139 km².
Istorija
Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais, Langedoko provincijos dalyje.
Geografija
thumb|Karkasonas Odo departamentas ribojasi su Rytų Pirėnų, Arježo, Aukštutinės Garonos, Tarno ir Hero departamentais bei Viduržemio jūra. Aukščiausia vieta Madreso kalnas – 2469 m.
Gamta suformavo kelis regionus – Minervua, Karkasoną, Loražė, Korbjė, Kabardo, Razė.
Klimatas
Klimatas viduržemiškas, su švelniomis žiemomis ir karštomis vasaromis. Vidutinė temperatūra 18°C, sausio mėn – 4,5°, liepos mėn. – 27°. Saulėta apie 90 dienų per metus. Kritulių vidutiniškai sausio mėn. būna 72 mm, liepos mėn. – 20 mm.
Ekonomika
Pagrindinė ekonomikos šaka – aukso kasimas.
Turizmas
Odo departamentui priklauso Prancūzijos taršos gyvsidabriu ir arsenu rekordai.
Politika
Odo departamentui Prancūzijos senate atstovauja Marselis Reno ir Rolanas Kurto (abu PS), Atstovų rūmuose – Žanas Klodas Perezas, Žakas Basku ir Žanas Polis Diuprė (visi PS). Generalinę tarybą sudaro 35 nariai, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.
Vanas (Turkija)
Vanas – miestas pietryčių Turkijoje, prie Vano ežero; provincijos centras. Yra oro uostas. Universitetas.
Šiose vietose atsirado Vano katės veislė.
Kanados lietuvis
Kanados lietuvis – Kanados lietuvių iliustruotas laikraštis, ėjęs 1929 m. birželio mėn. – 1930 m. gegužės mėn. Toronte.
Vanas (Turkija)
Istorija
Regioną valdė Orontidai VII a. pr. m. e. ir susigrąžino persai VI a. pr. m. e. viduryje.
Kanados lietuvis
Istorija
Leidėjai: M. P Jokūbynienė, J. Jokubynas, N. Dagilis, Jonas Kružinaitis. Išleisti 9 rotatoriumi spausdinti numeriai po 24-36 p.
Redaktorius Jonas Kružinaitis-Krūzė.
Lydalės
Lydalės – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės rytus nuo Šylių.
Nemunėlio Radviliškis (kaimas)
Nemunėlio Radviliškis – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 1 km nuo Nemunėlio Radviliškio miestelio.
Istorija
Iki 2018 m. gyvenvietė turėjo viensėdžio statusą.
Aukštutiniai Kaniūkai
Aukštutiniai Kaniūkai – Kauno miesto teritorija, esanti kairiajame Nevėžio krante priešais Raudondvarį, 7 km į šiaurės vakarus nuo Kauno miesto centro, Romainiuose.
Istorija
Anksčiau kaimas buvo Užliedžių apylinkėje, XX a. pabaigoje prijungtas prie Kauno miesto. 1990 m. pradėtas kurti mikrorajonas.
Saulėtekis (Vilnius)
Saulėtekis – Vilniaus miesto dalis, išsidėsčiusi į šiaurės rytus nuo miesto centro, Antakalnyje. Mikrorajoną sudaro du studentų bendrabučių miesteliai – „Niujorkas“ ir „Kamčiatka“. Pirmajame yra Vilniaus universiteto Fizikos, Teisės, Komunikacijos ir Ekonomikos fakultetai, VU Tarptautinė verslo mokykla, VGTU, sporto salė bei 6 šešiolikos aukštų studentų bendrabučiai, kuriamas Saulėtekio slėnis. „Kamčiatkoje“ stovi du VGTU priklausantys 12 aukštų bendrabučiai, vienas penkiaaukštis ir 4-5 aukštų VU bendrabučiai, kepyklėlė, krepšinio aikštelė, troleibusų žiedas.
Japonijos ministerijos
Japonijos ministerijos – svarbiausios Japonijos vykdomosios valdžios institucijos. Jų vadovai (ministrai) priklauso ministrų kabinetui, vadovaujamam ministro pirmininko. Ministerijos sudaro pagrindinį šalies biurokratinį aparatą ir laikomos vienomis iš įtakingiausių institucijų Japonijos politikoje.
Sąrašas
Esamos Japonijos ministerijos:
Gražina Didelytė
Gražina Didelytė-Abaravičienė (1938 m. spalio 2 d. Kaunas – 2007 m. sausio 2 d. Vilnius) – Lietuvos grafikė, knygų iliustratorė.
Biografija
Tėvas Albertas Didelis – buhalteris, mama – Stasė Katiliūtė-Didelienė, ekonomistė, sovietiniais metais neturėjo darbo ir vertėsi nuomojamame darže augindama bei pardavinėdama daržoves, gėlės, vaisius. Sesuo Aldona – architektė.
1957 m. baigė Kauno Salomėjos Nėries vidurinę mokyklą. Įstojo į Kauno Politechnikos institutą studijuoti chemiją. Po metų įstojo į to paties instituto Statybos fakultetą architektūros specialybę. Baigė tris kursus ir 1961 m. perstojo į Lietuvos dailės institutą, grafikos specialybę. Į pirmą kursą buvo priimta kaip kandidatė. Čia ji mokėsi 1961–1967 m. Profesoriaus V. Jurkūno vadovaujama apgynė diplominį darbą.
Dar studijų metais, 1966 m. mirė G. Didelytės tėvas. Baigusi Dailės institutą, sukūrė savo šeimą. Gyveno Vilniuje vargingomis sąlygomis, pusrūsyje augino nepagydomai sergančią dukrelę. Netekusi šeimos, grįžo gyventi į Kauną pas mamą.
Nuo 1968 m. pradeda aktyvią kūrybinę veiklą. Dalyvavo parodose Lietuvoje, užsienyje, iliustravo knygas. Daugelis kūrinių buvo apdovanoti diplomais, medaliais, ypač už ekslibrisus.
thumb|left|240px|G. Didelytės galerija „Andeinė“ Rudnelėje thumb|left|240px|G. Didelytės namas Rudnelėje
Žygių metu piešdavo istorines vietas, architektūros paminklus, gamtos vaizdus, sutiktus kaimo žmones. 1977 m. sausio 13 d. Kaune Laimos Šinkūnaitės bute Lietuvių gatvėje G. Didelytė surengė „Bobučių“ parodą, kurioje buvo eksponuojami kelionių po Lietuvą įspūdžiai, sutiktų kaimo močiučių, bobučių portretai, užrašyti dainų posmai. Lygiai po metų tame pačiame bute G. Didelytė surengė „Diedukų“ parodą, skirtą žygių metu sutiktų senolių, bočelių, diedulių portretams. 1979 m. šiame bute surengiama dar viena „Trijų Karalių“ paroda, skirta tėviškės gamtos vaizdams. Šios neįprastos parodos sulaukė susidomėjimo, lankytojų. Jų metu vykdavo vakaronės su liaudies dainomis (jose dalyvavo ir Veronika Povilionienė).
thumb|200px|Kapas Rasų kapinėse 1977 m. G. Didelytė kartu su mama persikraustė gyventi į Vilnių. Draugams užtariant jai buvo suteiktos dirbtuvės. Dailininkė aktyviai dalyvavo Vilniaus kultūriniame gyvenime Lietuvos laisvės atgavimo veikloje. Dailininkė daug dėmesio kūryboje skyrė gamtai. Kartą perbrido išilgai visą šaltą Skroblaus upelį, piešdama krantus. Šio žygio metu, G. Didelytė Rudnelės kaime atrado sau sodybą. Pasitraukus iš Vilniaus šurmulio, atokioje sodyboje dailininkė pasilikdavo gyventi ir per žiemas. Čia intensyviai kūrė. Įsimintinos jos parodos gamtoje – „Rudnios raisto dienos ir naktys“. 2005 m. G. Didelytė savo sodyboje įkūrė galeriją „Andeinė“ savo kūriniams eksponuoti. 2006 m. vėlyvą rudenį dailininkė susilaužė kairiąją ranką, todėl turėjo apsistoti Vilniuje. Į savo sodybą jau nebegrįžo ir mirė 2007 m. sausio 2 dieną.
Kūryba
2006 m. Italijos J. V. Gėtės instituto išleistoje pasaulio intelektualų antologijoje „Pasaulėvaizdis“ šalia žymiausių pasaulio veikėjų (tokių kaip Kofi Ananas, Vaclavas Havelas, Dalai Lama, Česlovas Milošas ir kt.) minčių, šalia 128 pasaulio dailininkų buvo patalpintas ir Gražinos Didelytės kūrinys „Ikaras“.
2007 m. Amerikos bibliografijos institutas Gražiną Didelytę paskelbė „Metų moterimi“.
Nuo 1968 m. dalyvavo dailės parodose. Surengė apie 30 individualių parodų Lietuvoje, Čekoslovakijoje (1977 m., 1983 m.), Lenkijoje (1977 m.), Latvijoje (1984–1985 m.), Suomijoje (1993–1994 m.), Japonijoje (1996 m.)
Gražinos Didelytės meno gerbėjai surengė jos kūrinių parodas Australijoje, Šiaurės Amerikoje, Japonijoje.
Gelumbė
Gelumbė – vilnonis arba pusvilnonis (rečiau medvilninis) audinys su tankia švelnaus pūko danga paviršiuje. Medžiaga labai tankiai perpinta, nepaliekant jokių tarpų, drobinio, kartais ruoželinio pynimo. Danga sudaroma apkerpant, šiaušiant, veliant, presuojant ar garinant audinį. Dažnai gelumbe vadinami visi vilnoniai audiniai, pagaminti iš vilnonių kočiotinių verpalų.
Iš gelumbės siuva paltus, kostiumus, uniformas, ja traukia biliardo stalus, baldus, automobilių salonus, naudojama gaminant tarpiklius, filtrus.
Pirmiausiai gelumbė pradėta gaminti Nyderlanduose (nuo XI a., suklestėjo XV–XVI a.). Svarbiausias gamybos centras buvo Leidenas. Vėliau gamyba suklestėjo Britanijoje (centras – Vusteris). Lietuvoje gelumbė pradėta austi XVIII a. A. Tyzenhauzo, M. Oginskio manufaktūrose.
Harald Mueller
Harald Mueller (g. 1934 m. gegužės 18 d. Klaipėdoje) – režisierius, vertėjas.
Biografija
Gimė 1934 m. gegužės 18 d. Klaipėdoje. 1945 m. su šeima pasitraukė į Šlėzvigą-Holšteiną. Jaunystėje dirbo šachtininku, liftininku, karinėje bazėje bei pjesių radijuje ir televizijoje skaitovu. 1955-1959 m. studijavo germanistiką ir teatro režisūrą Miuncheno ir Hamburgo mokyklose. 1969 m. gavo dramaturgijos stipendiją ir 1970 m. surežisavo savo debiutinį spektaklį Großer Wolf. 1971-1974 m. dirbo dramaturgu Berlyno Šilerio teatre. Baigęs dramaturgo karjerą apsigyveno Ziulto saloje ir pradėjo versti tekstus. Dukra Maike von Bremen yra aktorė.
Darbai
Darbai – Lietuvos mokslų akademijos Ekonomikos instituto tęstinis leidinys, ėjęs 1953–1964 m. Vilniuje.
Istorija
Nagrinėjo įvairius ekonomikos klausimus. Išėjo 15 tomų. Atsakingieji redaktoriai: Juozas Bulavas, Petras Gargasas, Vytautas Januškevičius, Vaclovas Mališauskas, Kazys Meškauskas, Jonas Poluikis, Juozas Pričinauskas, Vytautas Puronas ir Algirdas Vitkūnas.
Vroclavo gamtos mokslų universitetas
Vroclavo gamtos mokslų universitetas – valstybinė aukštoji mokykla Vroclave, Lenkijoje. Lenkijos aukštųjų mokyklų reitinge jis užima 32 vietą, tuo tarpu pasaulio reitinguose – 2761 (pagal pasaulinį Webometrics Ranking of World Universities 2013 m. reitingą).
Vroclavo gamtos mokslų universitetas susidarė atskirus 4 fakultetus iš Vroclavo ir Vroclavo technikos universitetų 1951 m. lapkričio 17 d., tuo metu jis buvo vadinamas Vroclavo aukštąja žemės ūkio mokykla (lenk. Wyższa Szkoła Rolnicza we Wrocławiu). Nuo 1972 m. jos pavadinimas buvo pakeistas į Vroclavo žemės ūkio akademiją (lenk. Akademia Rolnicza we Wroclawiu). Dabartinis pavadinimas universitetui buvo suteiktas 2006 m.
Aker
Aker (Iker) nomas (egip.: jqr, neteisingi (pasenę) skaitymo variantai - tm, aa-ta), Tentyros nomas – Senovės Egipto (nuo III tūkst. pr. m. e.), 30 m. pr. m. e.-307 m. ir Romos Egipto provincijos administracinis teritorinis vienetas, priklausęs Aukštutiniam Egiptui ir žymėtas numeriu 6. Jo pavadinimas buvo užrašomas krokodilo simboliu, dėl to jis dar vadinamas Krokodilo nomu.
Sostinė (niwt) buvo Tantarer (dab. Dendera, Ptolemėjų laikų Tendyra). Kitas svarbus miestas vėlyvuoju laikotarpiu buvo Kenepolis. Nomas buvo abipus pagrindinės Nilo upės vagos, ir apėmė dalį dabartinės Kenos muchafazos, ten kur Nilas staigiai pasisuka į vakarus. Pietuose buvo Nedžerui (5), o šiaurėje - Bat (7) nomai.
Istorija
Nomas minimas nuo Senosios karalystės. Jo ilgis siekė 4 iteru (apie 42 km), o plotas - apie 5 cha-ta (apie 14 ha). Nuo pat įkūrimo administracinis centras buvo Dendera, kuriame garbinama vaisingumo deivė Hator. Kiti garbinti dievai buvo Izidė, Horas ir kt.
Nomas panaikintas 307 m., įdiegiant Egipte ir visoje Romos imperijoje administracinių vienetų pagi sistemą.
Algis Žiūraitis
Biografija
Nuo 1947 m. LSSR konservatorijos Operos studijos koncertmeisteris. 1950 m. baigė LSSR konservatoriją (Stasio Vainiūno fortepijono klasę). Nuo 1950 m. LSSR operos ir baleto teatro koncertmeisteris, nuo 1951 m. dirigentas. Debiutavo diriguodamas Stanislovo Moniuškos operai „Halka“.
1955–1960 m. SSRS Visasąjunginio radijo Didžiojo simfoninio orkestro dirigentas-asistentas. 1958 m. Maskvos konservatorijoje baigė Nikolajaus Anosovo dirigavimo klasę. Nuo 1958 m. „Moskoncerto“ dirigentas. 1960–1998 m. Maskvos didžiojo teatro dirigentas. Dirigavo Romos ir Paryžiaus operos teatrų spektakliams. Palaidotas netoli Maskvos, Aksinjino kaimo kapinėse.
Kaihanas Kalhoras
Gimė Kermanšahe, kurdų šeimoje. Augo Teherane. Būdamas 7-erių pradėjo mokytis muzikos, vėliau (nuo 13 metų) grojo Irano nacionalinio radijo ir televizijos orkestre. Mokėsi pas įvairius mokytojus groti persų radifo muzikinės tradicijos. Įstojo į Teherano muzikos konservatoriją, kur mokėsi pas Mohamadą Rezą Lotfi. Kalhoras keliavo po skirtingus Irano regionus, kur mokėsi tų kraštų muzikinių tradicijų. Vėliau Romoje ir Otavoje studijavo Europos klasikinę muziką.
Nors Kaihanas Kalhoras groja daugiausia kamanču ir setaru, jis yra įvaldęs daugelį instrumentų ir muzikos stilių. Rengia koncertus tiek su Irano (pvz., Ali Bahrami Fard, Ali Akbar Moradi, Hoseinu Alizadė) ir kitų šalių atlikėjais (Shujaat Khan, Swapan Chaudhuri, Erdal Erzincan), kuria muziką persų klasikinės muzikos vokalistams Mohamadui-Rezai Šadžarianui, Šahramui Nazeriui. JAV Kaihanas Kalhoras prisidėjo prie violončelininko Yo-Yo Ma sukurto muzikinio projekto „Silk Road Project“, taip pat dalyvavo „Kronos Quartet“ projekte, tarptautinį jo pripažinimą atspindi JAV vykusiame festivalyje „Mostly Mozart“ suteikta garbė pasirodyti su dviguba programa, kurios metu Kaihanas atliko žymųjį Mocarto kūrinį „Requiem“. Atlikėjo kūriniai buvo įtraukti į režisieriaus Frensio Fordo Kopolos filmo „Youth without youth“ garso takelį. Kaihanas Kalhoras dabar savo karjerą vysto JAV, 2004 m. du jo albumai buvo nominuoti „Gremi“ apdovanojimams.
2012 m. gruodį šis Irano atlikėjas drauge su persų santūro atlikėju Ali Bahrami Fardu koncertavo Lietuvoje (Kaune ir Vilniuje). 2015 m. spalį vėl lankėsi, šįsyk drauge su turkų baglamos virtuozu Erdalu Erzindžanu.
Inčuanas
Inčuanas  – miestas vidurio Kinijoje, Hvanghės pakrantėje, Ningsia lygumoje; Ningsia hujų autonominės provincijos administracinis centras. Yra oro, upių uostai, geležinkelio stotis. Mašinų gamybos, chemijos, tekstilės pramonė, yra šiluminė elektrinė. Veikia universitetas.
Yra hujų mečetė, 2 pagodos, apylinkėse yra Vakarų Sia kapinynas, Didžiosios kinų sienos vakarinės dalies liekanos.
Kardas (Baltimorė)
Kardas – JAV lietuvių socialistinės laisvamaniškos minties savaitraštis, ėjęs nuo 1896 m. balandžio mėn. iki 1898 m. Baltimorėje.
Istorija
Leido ir redagavo Vincas Karalius. Pasirodė 131 numeris. 1898 m. leido savarankišką priedą, mokslišką mėnesinį laikraštį „Galybė“; jo išėjo 8 numeriai, redaguoti V. Karaliaus. Bendradarbiavo Vladislovas Dembskis, Martynas Jankus, Domininkas Keliauninkas, Antanas Lalis, Stasys Malevskis-Homolickis, Jonas Šliūpas ir kt.
1897 m. redagavo Domininkas Keliauninkas, Justinas Kulikauskas, Antanas Lalis, 1898 m. – Justinas Kulikauskas ir Antanas Lalis.
Zonguldakas
Zonguldakas – miestas šiaurės vakarų Turkijoje, prie Juodosios jūros; provincijos centras. Yra oro ir jūrų uostai, geležinkelis į Karabiuką, plentas į Erehli. Išgaunama anglis, mangano rūda, išvystyta maisto, chemijos, medienos pramonė, turizmas (pajūrio paplūdimiai, netoli yra Giokgiolio urvai). Veikia 1992 m. įkurtas universitetas.
Istorija
Zonguldakas įkurtas 1849 m.
Mysovka (Karklė)
Karklė (rus. Mysovka;, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Slavsko rajone, 31 km į šiaurės vakarus nuo Slavsko, nuo 2008 m. birželio 30 d. Jasnojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Skalvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Šilutės apskrities, nuo 1922 m. Lankos apskrities kaimas, Karklės valsčiaus ir parapijos centras. 1947–2008 m. Prochladnojės apylinkės kaimas.
Ampyras
thumb|Ampyro stilius. Karuselo [[triumfo arka]]
Bruožai
Ampyrui būdingos simetriškos monumentalios formos, puošnus dekoras, vaizduojami valdžios simboliai – laurų vainikai, ereliai, karo trofėjai.
Ampyras Lietuvoje
Lietuvoje ampyro architektūros stiliui priskiriami šie pastatai:
Lydekininkai
Lydekininkai – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Makniūnų, prie kelio. Šalia telkšo Ilgininkų pelkė.
Diliaukiškis
Diliaukiškis – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 10 km nuo Obelių. Į šiaurę nuo kaimo telkšo ežeras Trebūtinis.
Kentriai
Kentriai – kaimas Pagėgių savivaldybėje, 8 km į šiaurės rytus nuo Pagėgių, dešiniajame Žardės upelio krante, ir prie jos žiočių į Vilkos upę. Seniūnaitijos centras. Yra Vėlaičių biblioteka (nuo 1993 m.). Kentrių bendruomenės pirmininko, Romaldo Mančo, iniciatyva 2014 m. įrengtas Kentrių poilsio parkas.
Istorija
Kaimas pavadinimu Kenterweta buvo paminėtas 1540 m.
Kuporas
Kuporas  – Rusijos burinio karinio laivo kubilius.
Pirmą kartą paminėtas 1720 m. Jūrų statute. Pagal statutą kuporas turėjo prižiūrėti laivo statines, statinaites, artelinius bakus, kibirus, juos remontuoti, o nepataisomai sugadintus perduoti laivyno sandėliams.
Kuporo viršininkas buvo laivo komisaras, o jam pačiam pavaldūs buvo jo padėjėjai unterkuporai.
Be kubiliaus pareigų kuporai turėdavo budėti kaip ir kiti žemo rango nerikiuotės jūrininkai. Budėdavo paprastai deniuose, sargybiniais prie žibintų. Mūšio metu kuporo darbas būdavo užtaisinėti skyles arba prižiūrėti ir naudoti siurblius.
Paprastai laive būdavo vienas kuporas.
1797 m. Jūrų statute kuporo pareigos aprašytos labai panašiai. Pagal 1853 m. Jūrų statutą kuporas vis dar buvo pavaldus laivo komisarui.
Vėliau kuporo pareigybės buvo panaikintos, kadangi karinis laivynas pereidinėjo nuo burinių laivų prie garinių šarvuočių.
Bžozovo Antoniai
Bžozovo Antoniai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Posventnės valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Stikliniai ešeriai (gentis)
Stikliniai ešeriai (Ambassis) - stiklinių ešerių (Ambassidae) šeimos žuvų gentis.
Dieninis
Dieninis  – kareivis, oficialus karininko ar karo valdininko tarnas ar pasiuntinys.
Dieninio pareigos: Kariuomenėse, kur karininkai paprastai būdavo iš aukštesniųjų visuomenės sluoksnių, buvo gana įprasta, kad karininkui demobilizavusis jo dieninis tapdavo jo namų tarnu.
Dieniniai Rusijos imperijoje
Petras I vienu metu turėdavo dieninius iš bajorų, jų pareigos atitiko fligeladjutantų pareigas. Vėliau, tebevaldant Petrui I, dieniniais (денщики) ėmė vadinti žemo rango kareivius ar eilinius, kurie nuolatos (ne tik dieną) patarnaudavo karininkams ir valdininkams.
1713 m. buvo apibrėžta, kiek dieninių gali turėti generolai ir karininkai. Tas skaičius einant laikui keitėsi.
1881 m. panaikintas pavadinimas денщик. Generolams, karininkams ir valdininkams liepta skirti patarnautojus iš rikiuotės kareivių. Tokie patarnautojai turėjo būti aprūpinami lygiomis teisėmis su kitais rikiuotės kareiviais.
Jugoslavijos Socialistinė Federacinė Respublika
Jugoslavijos Socialistinė Federacinė Respublika, trumpiau Jugoslavijos SFR arba Jugoslavija – valstybė, nuo 1945 m. lapkričio 29 iki 1992 metų egzistavusi Europos pietryčiuose, Balkanų pusiasalio centrinėje ir šiaurės vakarų dalyje. Vakaruose siekė Adrijos jūrą, šiaurės vakaruose ribojosi su Italija, šiaurėje su Austrija ir Vengrija, rytuose su Rumunija ir Bulgarija, pietuose su Graikija, pietvakariuose su Albanija.
Dieninis
Dieniniai Rusijos imperijoje
Dieninio pareigos:
Tuskija
Tuskija - istorinis Italijos regionas, apėmęs pietines etruskų valdytas žemes. Pradžioje jis buvo didelis, apėmė visą dabartinį Toskanos regioną, didelę dalį Umbrijos ir šiaurines Lacijaus dalis. Vėliau sumažėjo ir ėmė sutapti su dabartine Viterbo provincija.
Jugoslavijos Socialistinė Federacinė Respublika
Istorija
Pagrindinis straipsnis: Jugoslavijos istorija
Dieninis
Dieniniai Rusijos imperijoje
Aukšto rango kavalerijos karininkai dažnai dieniniais pasirinkdavo kazokus, kuriais būdavo galima pasikliauti kautynėse ir kurie garsėjo savo apsukrumu žygio sąlygomis. Tokių kazokų paslaugas reikėdavo apmokėti, reikėdavo aprūpinti juos žirgais. Kol nebuvo panaikinta baudžiava, nemažai mažo rango karininkų iš baudžiauninkų turinčių šeimų iš namų atsigabendavo ir tarną. Tai ypač praktikavo pėstininkų ir artilerijos karininkai, kurių nereikėdavo saugoti kautynėse. Savo dieninius jie palikdavo gurguolėje.
Jugoslavijos Socialistinė Federacinė Respublika
Istorija
Susikūrė 1945 m. lapkričio 29 d., pakeitė iki tol gyvavusią Jugoslavijos Demokratinę Respubliką. 1991 m. birželio 25 d. iš Jugoslavijos sudėties pasitraukė Slovėnija ir Kroatija, 1991 m. rugsėjo 5 d. Makedonija, 1992 m. balandžio 5 d. Bosnija ir Hercegovina. 1992 m. balandžio 28 d. žlugo Jugoslavijos Socialistinė Federacinė Respublika, susikūrė Jugoslavijos Federacinė Respublika.
Dieninis
SSRS
Raudonojoje armijoje dieninių nebuvo, nes patarnautojų buvimas buvo suvoktas kaip nesuderinamas su revoliucine morale.
Jugoslavijos Socialistinė Federacinė Respublika
Politinė sistema
Pagal santvarką Jugoslavija buvo socialistinė federacinė respublika.
Pagal 1974 konstituciją aktyviąją rinkimo teisę turėjo piliečiai, sulaukę 18 m.
Dieninis
SSRS
Vėliau buvo suvokta, kad aukšto rango karininkams pagalbininkai reikalingi. Didžiojo Tėvynės karo metais dieninių funkcijas atlikinėjo karininkams priskirti kareiviai ar seržantai, kurie buvo vadinami. Jie dažnai būdavo ir karininko automobilio vairuotojai.
Jugoslavijos Socialistinė Federacinė Respublika
Politinė sistema
Aukščiausiasis valstybės valdžios organas buvo Skupščina, susidedanti iš 2 rūmų: Sąjungos večės (220 delegatų, renkamų 4 metams bendruomenių skupščinų po 30 iš kiekvienos respublikos ir po 20 iš auton. krašto) ir Respublikų ir autonominių kraštų večės (88 delegatai, renkami respublikų ir autonominių kraštų skupščinų po 12 iš respublikos ir po 8 iš krašto).
Dieninis
Prancūzija
Prancūzijos ginkluotosiose pajėgose dieniniai buvo vadinami ordonnance. Šios pareigos panaikintos po Antrojo pasaulinio karo.
Jugoslavijos Socialistinė Federacinė Respublika
Politinė sistema
Kolektyvinis valstybės vadovas buvo Skupščinos prezidiumas, susidedantis iš 9 narių (8 renkamų po 1 iš kiekvienos respublikos ir autonominio krašto skupščinos, taip pat ir Jugoslavijos komunistų sąjungos pirmininkas, kuris galėjo būti Skupščinos išrinktas prezidiumo pirmininku ir Jugoslavijos SFR prezidentu).
Respublikų ir autonominių kraštų skupščinų pasiūlymu 1974 m. Jugoslavijos SFR prezidentu neterminuotai išrinktas Josipas Brozas (Titas). Prezidentas buvo ginkluotųjų pajėgų vyriausiasis vadas, Liaudies gynybos tarybos pirmininkas.
Dieninis
Vokietija
Vokietijos kariuomenėje dieniniai buvo vadinami Ordonnanz ('pasiuntinys, ordonansas', iš ). Kasdienėje kalboje – 'valytojas' ar  'kamerdineris, tarnas'.
Jugoslavijos Socialistinė Federacinė Respublika
Politinė sistema
Prezidiumo nariai buvo atskaitingi juos išrinkusioms respublikos ar krašto skupščinoms.
Dieninis
Vokietija
Vokietijoje visi generolai ir karininkai turėjo teisę turėti vieną žmogų kaip oficialų tarną. Šie dieniniai privalėdavo dalyvauti kai kuriuose apmokymuose, nuo kurių atleisdavo tik dieninius karininkų, kurie turėdavo žirgus.
Jugoslavijos Socialistinė Federacinė Respublika
Politinė sistema
Vykdomąją valdžią turėjo sąjungos vykdomoji večė, kuri atskaitinga skupščinai.
Kiekviena respublika ir autonominis kraštas turėjo savo konstituciją, parengtą 1974 federacijos konstitucijos pagrindu, skupščiną bei vykdomąją večę.
Dieninis
Austrija
Austrijos kariuomenėje kiekvienas karininkas turėjo teisę turėti 1 dieninį.
Jugoslavijos Socialistinė Federacinė Respublika
Politinė sistema
Vietos valdžios organai buvo bendruomenių skupščinos, susidedančios iš 3 večių: vieningojo darbo večės (delegatus rinko darbo kolektyvai), vietinių sandraugų večės (delegatus renko teritoriniai susivienijimai) ir visuomeninės politinės večės (delegatus renko gyventojai iš visuomeninių politinių organizacijų pateiktų kandidatų).
Dieninis
Austrija
Vienas žinomų Austrijos dieninių yra čekų rašytojo J. Hašeko satyrinio antikarinio romano „Šauniojo kareivio Šveiko nuotykiai“ personažas kareivis Šveikas.
Jugoslavijos Socialistinė Federacinė Respublika
Politinė sistema
Bendruomenės skupščiną renko savo vykdomąjį organą – bendruomenės vykdomąją večę. Teismų sistemą sudarė Sąjungos teismas, Konstitucinis teismas (narius rinko Jugoslavijos Skupščina), respublikų, autonominių kraštų ir bendruomenių teismai (narius renko atitinkamos skupščinos).
Dieninis
Indija
Indijos kariuomenėje buvo naudotas britų terminas. Vėliau šį terminą pakeitė 'padėjėjas, pagalbininkas'. Buvo siūlymų tokias pareigas panaikinti, kaip kad tai buvo padaryta Indijos laivyne bei Indijos oro pajėgose. .
Jugoslavijos Socialistinė Federacinė Respublika
Politinė sistema
Pagal Konstituciją Jugoslaviją sudarė kelios oficialios „nacijos“, atitinkančios federacines respublikas. Nacijų (slovėnų, kroatų, bosnių, serbų, makedonų) mažumų interesus turėjo ginti jų vardo respublika.
Administracinis suskirstymas
thumb|200px|Jugoslavijos teritorijos kaita
Geografija
Pagrindinis straipsnis: Jugoslavijos geografija
Dieninis
D. Britanija
D. Britanijos kariuomenėje Pirmojo pasaulinio karo metais dieninius vadino 'kareivis tarnas'. Kiekvienas karininkas turėdavo tarną, kurį išsirinkdavo iš savo kareivių.
Jugoslavijos Socialistinė Federacinė Respublika
Ekonomika
Pagrindinis straipsnis: Jugoslavijos ekonomika
Dieninis
D. Britanija
Tarpukario metais imtas naudoti terminas. Antrojo pasaulinio karo metais tik armijos ir oro pajėgų vyresnieji karininkai oficialiai turėdavo savo asmeninius dieninius. Jaunesnieji karininkai paprastai keliese dalindavosi vieną dieninį.
Jugoslavijos Socialistinė Federacinė Respublika
Demografija
Pagrindinis straipsnis: Jugoslavijos demografija
Dieninis
D. Britanija
Dieninio pareigos paprastai būdavo laikomos pageidaujamomis. Dieniniai būdavo atleisti nuo labiausiai varginančių kareiviškų pareigų. Jie dažnai gaudavo geresnį davinį, susilaukdavo kitų privilegijų iš savo karininkų. Vyresniųjų karininkų dieniniai paprastai greitai tapdavo lanskapralais, daugelis vėliau tapdavo kapralais ir net seržantais.
Jugoslavijos Socialistinė Federacinė Respublika
Demografija
thumb|305px|Jugoslavijos tautos 1991 m.
FC Ilves Tampere
Tamperės „Ilves“ ( – „lūšis“) – Suomijos futbolo klubas iš Tamperės.
Jugoslavijos Socialistinė Federacinė Respublika
Kultūra
Pagrindinis straipsnis: Jugoslavijos kultūra
Dieninis
D. Britanija
Ši pareigybė po karo buvo praktiškai panaikinta. Dvaro divizijos karininkai vis dar turi dieninius, kas turi pabrėžti aukštą jų padėtį.
Lietuvos advokatūra
miniatiūra|Būstinė
Dieninis
D. Britanija
D. Britanijos kariniame laivyne dieninių funkcijas paprastai atlieka stiuardai. Laive tik laivo kapitonas ir admirolas gali turėti asmeninius stiuardus. Kitus karininkus aptarnauja bendra stiuardų grupė. Daugelis laivų turi bent du stiuardus, o dideli laivai jų gali turėti gerokai daugiau.
Lietuvos advokatūra
Plačiąja prasme Lietuvos advokatūra yra Lietuvos advokatų ir advokatų padėjėjų, jų organizacijų, veiklos visuma, sistema; Lietuvos teisinės sistemos dalis. Siaurąja prasme (t. y. pagal LR advokatūros įstatymą, Lietuvos advokatūra yra Lietuvos advokatų savivaldą įgyvendinantis viešasis juridinis asmuo, Lietuvos advokatų savivaldos organizacija (Lietuvos „advokatų rūmai“). Jos buveinė yra Vilniuje.
Dieninis
D. Britanija
D. Britanijos kolonijinėje kariuomenėje, ypač Britų Indijos armijoje, dieninius paprastai vadindavo, o ne. Orderly dažnai būdavo ne kareivis, o civilis asmuo.
Lietuvos advokatūra
Funkcijos
Lietuvos advokatūros kaip advokatų savivaldos organizacijos funkcijos yra šios:
Dieninis
D. Britanija
John Ronald Reuel Tolkien, aprašydamas veikėjų Samwise Gamgee ir Frodo Baggins santykius, pasirėmė santykiais tarp dienininko ir jo karininko, stebėtais karo tarnybos Pirmojo pasaulinio karo fronte.
Lietuvos advokatūra
Institucijos
Lietuvos advokatūros (kaip advokatų savivaldos organizacijos) institucijos yra Visuotinis advokatų susirinkimas, Advokatų taryba, Advokatų garbės teismas bei revizijos komisija. Tas pats asmuo vienu metu gali būti tik vienos Lietuvos advokatūros institucijos, išskyrus visuotinį advokatų susirinkimą, narys, renkamas ne daugiau kaip 2 kadencijoms iš eilės. Visi Lietuvos advokatūros institucijų sprendimai (kuriems Advokatūros įstatymas nenustato specialios skundimo tvarkos) skundžiami teismui per 1 mėnesį nuo sprendimo priėmimo dienos.
Istorija
1918 m. gruodžio 3 d. iš Vokietijos okupacinės valdžios perėmus teismus, pradėjo veikti ir advokatūra. Jos veiklai taikyti recepuoti carinės Rusijos aktai (tą nustatė 1919 m. balandžio 4 d. teisingumo ministras Petras Leonas aplinkraščiu Nr. 5 „Apygardos teismams, taikos teisėjams, teismo tardytojams, valstybės gynėjams ir notarams).
1920 m. gruodžio 5 d. išrinkta Prisiekusiųjų advokatų taryba, 1923 m. gegužės 16 d. dėl didelio teismų darbo krūvio prisiekusieji advokatai įstatymu pašaukti teisėjauti (iki 1927 m. sausio 1 d.). 1927 m. kovo 13 d. Prisiekusiųjų advokatų taryba nutarė prie Apygardų teismų teikti nemokamas teisines konsultacijas neturtingiems asmenims. 1933 m. įsigaliojo Teismų santvarkos įstatymas, be kita ko reglamentavęs ir advokatūrą. 1944 m. rugsėjo 8 d. Lietuvos TSR teisingumo liaudies komisaro įsakymu Nr. 7 advokatai A. Jokūbėnas, K. Šalkauskas ir K. Poškus tapo Lietuvos TSR kolegijos nariais ir paskirti organizacinio biuro nariais.
FC Ilves Tampere
Istorija
Klubas įkurtas 1931 m. Tuo metu vadinosi Tampereen Ilves.
Lietuvos advokatūra
Istorija
1992 m. rugsėjo 16 d. priimtas LR advokatūros įstatymas, o rugsėjo 20 d. Lietuvos advokatūra tapo Tarptautinės advokatų asociacijos nare, 1998 m. birželio 25 d. priimtas naujas Advokatūros įstatymas. 1999 m. gegužės 21 d. advokatų konferencijoje priimtas Advokatų profesinės etikos kodeksas. 2004 m. kovo 26 d. Lietuvos advokatų konferencija patvirtino Europos Sąjungos advokatų etikos kodeksą, gegužės 1 d. Lietuvos advokatūra įgijo tikrosios CCBE narės statusą (Lietuvai tapus ES valstybe nare).
FC Ilves Tampere
Istorija
1974 m. prie klubo prijungta TaPa Tampere komanda.
1998 m. buvo planuojama sujungti klubą su TPV Tampere ir sukurti Tampere United klubą, tačiau pastarasis susikūrė savarankiškai, perėmė Ilves vietą antrajame divizione, o pats Ilves perėjo į žemesnę lygą.
Nuo 2015 m. dalyvauja elito diviziono kovose. 2017 m. čempionate užėmė trečią vietą.
Jugoslavijos Socialistinė Federacinė Respublika
Nuorodos
<hr align="center" noshade size="4" width="100%" />
Gyvai
GYVAI – nuo 2001 iki 2013 metų gyvavusi alternatyvaus roko grupė iš Vilniaus, žinomiausia Lietuvos krikščioniško roko grupė,  christian stiliaus lyderė Lietuvoje. Grojo 11,5 metų. Išleido 4 albumus („GYVAI“, „91“, „Me without You“ ir „-/+”), tris vaizdo klipus, pelnė įvairių alternatyviosios muzikos apdovanojimų, tarp kurių 2005 metais laimėtas konkursas „M.P.zona“, 2006 m. Lietuvos Alternatyviosios muzikos apdovanojimuose A.LT – „Tautos balso“ nominacija ir kt. 2011 metais pateko į M.A.M.A. apdovanojimų “Metų alternatyvios muzikos grupės” nominantų šešetuką. Koncertavo Lietuvoje ir užsienyje. GYVAI neturėjo savo prodiuserio, kūryba užsiėmė patys grupės nariai - tiek kartu, tiek ir atskirai. Kai kurios dainos – ne tik bendrai aranžuotos, bet ir bendrai sukurtos. Jose kalbama apie dvasinius ir kitus grupės nariams svarbius dalykus, kurie išgyventi ir kuriais gyventa. Grupė grojo gyvai ir siekė kurti kokybišką krikščionišku požiūriu tvirtą, atvirą muziką. Krikščioniško roko grupė „Gyvai“ parodė, jog galima kalbėti apie Dievą, tradicines krikščioniškas vertybes labai gyvai, jaunatviškai ir moderniai.
Istorija
2001 m. rudenį Milda, Julija, Justas (kuriuos siejo giminystės ryšiai) bei jų draugai Joshas, Dainius ir Dima nusprendė kurti grupę. Po poros mėnesių jie pradėjo savo koncertinę veiklą. Visi vilniečiai. Be to, visi tikintys, vienijami krikščioniško tikėjimo, nors bažnyčios ir skirtingos. Milda ir Justas - pusbroliai, Justo ir Dimos tėvai bendradarbiai. Milda dirba muzikos mokytoja privačioje mokykloje. Dima turi psichologijos magistro laipsnį, o Justas dirbo statybų valdymo įmonėje. Joshua McClungas - atvykėlis iš JAV, būgnais groti pradėjęs būdamas ketverių metų, nemažai koncertavęs su įvairiausiomis grupėmis Amerikoje. į Lietuvą atvyko dar paauglys kartu su tėvais misionieriais. Jis lankė lietuvišką mokyklą, gerai išmoko kalbą, o su grupės nariu Dima susipažino krikščionių stovykloje.
2003 m. birželį grupė išleido debiutinį albumą su 9 dainomis lietuvių ir anglų kalbomis.
2003 m. rudenį ir žiemą grupė surengė koncertinį turą „GYVAI per Lietuvą”. Jo metu aplankyti Kaunas, Kėdainiai, Klaipėda, Panevėžys, Tauragė, Biržai, Marijampolė, Telšiai, Pasvalys ir kiti miestai.
2003 m. gruodį grupė GYVAI atliko dvi savo dainas populiarioje TV laidoje „Korida”. Grupė taip pat koncertavo Latvijoje (Salduje, Uogrėje, Priekulėje ir Rygoje).
2005 m. vasarą surengti koncertai Vokietijoje vykusiose „XX Pasaulio jaunimo dienose” (Kelne ir Bonoje).
2006 m. pavasarį Sankt Peterburge GYVAI įrašė savo antrąjį albumą „91“. Prodiuseris Joseph Ruggier iš JAV, prodiusavęs tokias grupes kaip Aerosmith, Whitecross, Newsboys, gyvenantis Sankt Peterburge, kur yra atidaręs savo studiją pavadinimu Solid Rock. Albume įrašytų dainų aštrus ritmas, krikščioniškas tiesas skelbiantys tekstai, skamba dramatiški „Gyvai“ merginų vokalai.
2006 m. GYVAI vasarą bei rudenį surengė antrąjį savo turą per Lietuvos bei Latvijos miestus ir miestelius.
2008 m. grupė su daina „Paukštis“ dalyvavo nacionalinėje atrankoje į Eurovizijos dainų konkursą, tačiau pusfinalyje užėmė 5 vietą ir į finalą nepateko.
2009 m. kovo mėnesį grupė išleido mini albumą „Sparnai", į kurį įėjo 5 naujos grupės dainos ir grupės pirmasis profesionalus vaizdo klipas dainai „Me Without You". Klipo režisierius Mantas Verbiejus pasakojo, kad kurti klipą pastūmėjo prasmingi dainos žodžiai: „Esu tikras, kad be Dievo žmogaus gyvenimas negali nuskambėti. Atsispyriau nuo siurrealizmo idėjų, todėl klipe vaizduojama ne realybė, bet sapnų ir tikrovės persipynimas. Svarbus dalykas klipe – ironija. Nors pasakojimo vingiai liūdni, dramatiški, žiūrovas šypsosis" . Vaizdo klipą rodė „MTV Baltic" kanalas, kuriame klipas pasiekė 13-tą vietą „Baltic top 20" ir 5-tą vietą „Rock chart" lentelėse. Klipas taip pat užėmė 2-ą vietą MTV Baltic geriausio lietuviško metų vaizdo klipo apdovanojimuose.
2009 m. pavasarį paskelbė konkursą, kuriame didžėjai išbandė savo jėgas, kurdami remiksus GYVAI klausytojų pamėgtoms dainoms. Geriausius remiksus grupė išleido savo albume. Geriausi remiksai skambės\jo „Gyvai“ koncerte balandžio 18 d. klube „House of Music“, Vilniuje, o geriausio remikso autorius po „Gyvai“ pasirodymo turėjo galimybę groti savo programą.
2009 m. rugsėjį grupė GYVAI su daina „Nenuleisk žemyn akių" buvo radijo stoties Radiocentras laidos „Atsibusk su Vyteniu" (vedėjas Vytenis Sinkevičius) Ryto svečias.
2009 m. rudenį GYVAI surengė turą po užsienio šalis, kurio metu su koncertais aplankė Lenkiją, Angliją, Suomiją ir Latviją. Specialiai šiam turui buvo perleistas mini albumas „Sparnai" anglišku pavadinimu „Me Without You". Į šį albumą papildomai įėjo dar 2 remiksai: Eric Elleo remiksas dainai „Gaze into my eyes" ir Corbie remiksas dainai „Me Without You". Lietuvių krikščionių bažnyčios Londone pakviesta grupė lapkričio mėn. surengė du „gyvus“ koncertus – vieną „Kensington Temple“ bažnyčioje, kitą - East Hame.
2010 m. birželio mėn. dalyvavo krikščioniško jaunimo festivalyje „Dievas yra Meilė" Pažaislio vienuolyne (Kaunas).
2011 m. dideliame griūvančiame plytų fabrike („Švenčionėlių keramikos“ cechuose) grupė dainai „Why“ sukūrė vaizdo klipą (scenarijaus autorius ir režisierius Martynas Grašys, Lietuvos muzikos ir teatro akademijos studentas). Mažo biudžeto vaizdo klipo filmavimas, kainavęs 2 500 Lt, truko 5 dienas. Ekspresyvi, egzistencinėmis nuotaikomis pulsuojanti daina laužė nusistovėjusius lietuviškų vaizdo klipų kūrimo standartus. Klipo pristatymas ir akustinis „Gyvai“ koncertas surengtas kartu su kviestiniais muzikantais - Tadu Dešuku (smuikas) ir Dominyku Vyšniausku (trimitas) - gruodžio 20 d. Vilniaus „Artistų“ klube. Vėliau sukurtas dainos „Why“ dubstep stiliaus remiksas, kurio vaizdo klipe įtraukta daugiau į oficialų klipą netilpusių kadrų.