cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jevgenijus Primakovas
Biografija
1999 m. gruodžio mėn. išrinktas Rusijos Valstybės dūmos trečiojo šaukimo deputatu, juo buvo iki 2001 m. Vadovavo frakcijai „Tėvynė-Visa Rusija“. Kaip „Primakovo-Lužkovo bloko“ kandidatas ruošėsi kandidatuoti į Rusijos prezidento postą, tačiau planus pakeitė po B.Jelcino atsistatydinimo V.Putinui pradėjus eiti Rusijos prezidento pareigas.
2001–2011 m. vadovavo Rusijos Prekybos ir pramonės rūmams.
Štakiriai
Štakiriai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 9 km į pietryčius nuo Biržų, į vakarus nuo kelio, Apaščios kairiajame krante.
Istorija
Štakiriai istorijos šaltiniuose paminėti 1638 m.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Kilo-
kilo (žymima k) - SI sistemos priešdėlis, reiškiantis daugiklį 103 arba 1000. Pvz.:
Priešdėlis kilo- kilęs iš graikų kalbos žodžio (khilioi) 'tūkstantis'.
Kai dydis yra kėliamas laipsniu, bet koks daugiklį reiškiantis priešdėlis yra laikomas dydžio dalimi, todėl taip pat turi būti keliamas laipsniu. Pvz., (10 km)2 = 100 km², kur 1 km² reiškia vieną kvadratinį kilometrą. Kadangi viename kilometre yra 1000 m, 1 km² = (1000 m)2 = 1 000 000 m² = 106 m², o ne 103 m². Panašiai yra ir su kubiniais kilometrais: 1 km³ = (1000 m)3 = 1 000 000 000 m³ = 109 m³.
Bialka (Parčevo apskritis)
Bialka  – kaimas Lenkijos rytuose, Dembovo Klodos valsčiuje, Parčevo apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į pietus nuo Dembova Klodos, apie 15 km į pietryčius nuo Parčevo ir apie 44 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino.
Žerebėnai
Žerebėnai – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Babriškių.
Vnori Pažochai
Vnori Pažochai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kulešės Košcelnės valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaime yra Vnorų geležinkelio stotelė.
Vokės geležinkelio tiltas
Vokės geležinkelio tiltas – metalinis santvarinis geležinkelio tiltas per Vokę Vilniuje, šalia Trakų Vokės, trečias pagal aukštį tiltas Lietuvoje (aukščiausias Lyduvėnų tiltas).
Istorija
Tiltas pastatytas 1862 m., tiesiant Sankt Peterburgo-Varšuvos geležinkelio liniją, bet per abu (Pirmąjį bei Antrąjį) pasaulinius karus buvo susprogdintas ir jiems pasibaigus atstatytas.
Dainius Minelga
Dainius Minelga (g. 1965 m.) – Lietuvos šachmatininkas, tarptautinis korespondencinių šachmatų meistras (2011 m.),  Europos korespondencinių šachmatų vicečempionas (2009 m.).
Biografija
Žaidžia tiek šachmatais prie stalo, tiek ir susirašinėjant. Lietuvos korespondencinių šachmatų rinktinės narys. Vilniaus šachmatų ir bridžo klubo narys.
Varnių tiltas
Varnių tiltas – tiltas per Nerį Kaune, jungiantis Vilijampolę ir Žaliakalnį. Pastatytas 1983 m.
Tilto ilgis – 328.0 m (su prietilčiais), plotis – 26.4 m, iš kurių 21.0 m skirtas šešių eismo juostų automobilinio transporto važiuojamajai daliai. Šalitilčiai įrengti pėsčiųjų ir dviračių eismui. Yra nutiestas troleibusų tinklas. miniatiūra|250px|left|Tiltas nuo Vilijampolės pusės
Tarpukariu Vilijampolę ir Žaliakalnį jungė Eigulių tiltas.
Mogiliavo sritis
Mogiliavo sritis  – sritis rytų Baltarusijoje. Šiaurėje ribojasi su Vitebsko, vakaruose – su Minsko, pietuose – su Gomelio sritimi. Rytuose turi sieną su Rusija. Administracinis centras – Mogiliavas. Įkurta 1938 m.
Geografija
Vyrauja lygumų reljefai. Rytuose yra Oršos-Mogiliavo lyguma, šiaurės rytuose – Horkų-Mstislavlio lyguma (didžiausia altitudė 239 m), vakaruose – prieledyninė Centrinė Biarezinos lyguma, šiaurėje – Oršos aukštumos atšakos (didžiausia altitudė 224 m).
Klimatas
Klimatas vidutinių platumų; kontinentinis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -8,2 °C srities šiaurės rytuose, –6,5 °C pietvakariuose; liepos mėnesio atitinkamai 17,8 °C ir 18,7 °C. Metinis kritulių kiekis 550–650 mm.
Hidrologija
Svarbiausios srities upės – Dniepras, Berezina, Sožas, Ptičė, Drutė. Yra keli nedideli ežerai, didžiausias – Zaozerė. Didžiausi tvenkiniai – Čyhiryno ir Asipovičių.
Gamta
Miškai užima 35 % srities teritorijos. Yra Zaozerų ir Čerykavo gamtos draustiniai. Po 1986 m. Černobylio AE avarijos Mogiliovo srities rytinė dalis užteršta radioaktyviaisiais nuklidais.
Naudingosios iškasenos
Kasami fosforitai (palei Sožo upę), kreida, molis, smėlis, durpės. Yra mineralinių versmių.
Demografija
Mogiliavo srityje gyvena 1,072 mln. gyventojų (2014 m. duomenys). Tai sudaro 12,2 % šalies kiekio. Tautinė sudėtis: baltarusiai 89,3 %, rusai 10 %, žydai, lenkai, ukrainiečiai, totoriai, lietuviai, armėnai, čigonai.
Administracinis suskirstymas
Mogiliavo sritis padalinta į 21 rajoną:
Transportas
Laivuojamos upės: Dniepras, Biarezina, Sožas. Per srities teritoriją eina geležinkeliai Vitebskas–Žlobinas, Žlobinas–Babruiskas–Minskas, Kryčavas–Mogiliavas–Asipovičai. Svarbiausi plentai – Sankt Peterburgas (Rusija)–Mogiliavas–Kijevas (Ukraina) ir Mogiliavas–Babruiskas–Minskas. Praeina naftotiekis Unecha (Rusija)–Polockas.
Pramonė
Didžiausi pramonės centrai – Mogiliavas ir Babruiskas. Vyrauja mašinų gamyba, naftos perdirbimas, metalo ir medienos apdirbimo, chemijos (sintetinio pluošto, plastikų), statybinių medžiagų (cemento, plytų), baldų, tekstilės, siuvimo, avalynės, maisto (mėsos, pieno, konditerijos, gaiviųjų gėrimų) pramonė.
Makedoninis kėnis
Pavadinimas
Bulgarų kalboje vadinamas - Българска ела, vokiškai - Bulgarische Tanne.
Mogiliavo sritis
Žemės ūkis
Žemės ūkio naudmenos užima 51 % srities teritorijos. Auginami javai (rugiai, kviečiai, miežiai, avižos), bulvės ir kitos daržovės, pašariniai augalai. Veisiami pieniniai ir mėsiniai galvijai, kiaulės, avys, ožkos, naminiai paukščiai.
Makedoninis kėnis
Pavadinimas
Turi šiuos sinonimus:
Paplitimas
Natūraliai auga Balkanų pusiasalio pietryčiuose - daugiausia Bulgarijoje, Makedonijoje, šiaurės Graikijoje, Serbijoje ir Albanijoje.
Augavietės
Auga 700-1700 m aukščio kalnuotose altitudėse (Graikijoje iki 1800 m altitudėse), kur į metus iškrenta 1000 mm kritulių.
Abies borisii-regis matmenys
Užauga iki 40-50 m, retkarčiais iki 60 m. Jų kamienas gali siekti iki 1,5 ar dar rečiau iki 2 m skersmens. Aukščiausi Bulgarijoje šie medžiai auga Rilos nacionaliniame parke.
Morfologija
Tai su tiesiu kamienu, amžinai žaliuojantis spygliuotis pušūnų medis. Jo spygliukai viršutinėje pusėje blizgantys, tamsiai žali, apatinėje su dviem mėlynom - baltom juostelėm. 1,8-3,5 cm ilgio ir 2 mm pločio bei 0,5 mm storio. Kankorėžiai 10–21 cm ilgio ir 4 cm pločio su apie 150-200 ant jo augančių žvynelių. Kai subręsta, kankorėžiai desintegruojasi ir taip išlaisvina juose esančias sėkleles, kurios turi po du sparnelius.
Manoma, kad Abies borisii-regis labai artima rūšis Europiniams, Kaukaziniams, Graikiniams kėniams rūšis. Kai kurie botanikai mano kad tai gali būti Europinio ir Graikinio kėnių hibridinė rūšis. Kiti botanikai mano kad tai Europinio kėnio porūšis ''Abies alba var. acutifolia arba kitaip Abies pardei''.
Amžius
Gyvena iki 170 metų, nors, kadangi šios rūšies medžio rievių pavyzdžių surinkta nedaug, yra tikimybė, kad išgyvena ir daugiau metų.
Besąspariai
Besąspariai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 1,5 km į pietvakarius nuo Salamiesčio, 12,5 km į šiaurės vakarus nuo Kupiškio. Šiauriniu pakraščiu teka Tatulos atšaka.
Istorija
Kaimas susiformavo XVIII a. kaip Berniūniškių kaimo užsienis, priklausė Salamiesčio dvarui. 1861–1919 m. priklausė Panevėžio apskrities Čypėnų valsčiaus Stuburių seniūnijai, 1919–1950 m. – Biržų apskrities Vabalninko valsčiui. 1950–1959 m. priklausė Vabalninko rajonui, nuo 1959 m. – Kupiškio rajonui.
Pokariu buvo iki 1992 m. veikusio Salamiesčio kolūkio sudėtyje.
Ričardas Šileika
Ričardas Šileika (g. 1968 m. balandžio 3 d. Atkočiuose, Ukmergės rajone) – Lietuvos rašytojas ir fotografas, šiuo metu dirba Vilniaus Dailės Akademijoje.
Biografija
Mokėsi Vilniaus kultūros ir buitininkų mokykloje. Kupiškio, Jonavos ir Radviliškio spaudoje dirbo žurnalistu ir fotografu. Radviliškio rajono policijos komisariato kriminalistikos skyriuje tarnavo ekspertu viršila.
Bibliografija
Išleido eilėraščių rinkinius: „Kalvaratas“ (1992), „Audivi“ (1997), „Metraščiai“ (1998), bei eseistinių miniatiūrų rinkinį „Ričardo Šileikos vardo provincija nr. 345“ (2003).
Smilga
Smilga (Agrostis) – miglinių (Poaceae) šeimos augalų gentis. Genties pavadinimas kildinamas iš – laukas; kai kurios rūšys auga laukuose. Tai daugiametės žolės, augančios pievose, laukuose, grioviuose, pamiškėse.
Žiedai sukrauti šluotelės pavidalo žiedyne, sudarytame iš daugelio varpučių. Pačios varputės mažos, lancetiškos. Vaisius – grūdas, kuris subrendęs nukrenta su žiedažvynių apsiaustu.
Laukininkas
Laukininkas – ikivalstybinės Senovės Prūsijos visuomenės ir ankstyvojo Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės laikotarpio kaimo bendruomenės, lauko narys.
Apie laukininkus duomenų yra XIV a. pabaigos - XV a. pradžios „Kryžiuočių karo kelių į Lietuvą aprašymuose“ (Lithauische Wegeberichte). Dirbamą žemę laukininkai buvo pasidaliję. Kiekviena sodyba savo dalį tvarkė kaip nuosavybę (žr. alodas), o pievos, miškai, vandenys naudoti bendrai. Kilus karui laukininkai bei kiti žemių gyventojai išsirinkdavo savo vadus, laukas sudarydavo karinį vienetą. Lietuvos Didžiojoje kunigaikštystėje nuo XIV a. pabaigos kuriantis valsčiams laukininkus imta vadinti valsčionimis, vėliau valstiečiais.
Mažojoje Lietuvoje terminas vartotas iki XX a. vidurio. Čia laukininkų bendruomeninių žemių nominalus savininkas buvo Vokiečių ordinas, nuo 1525 m. Prūsijos kunigaikštis. Tarp laukininkų sodžių įsiterpdavo ir vokiečių bajorų kaimų, kai nusigyvenęs laukininkas tapdavo praturtėjusiu kilmingojo baudžiauninku. Nuo XIV a. Prūsijoje plintant baudžiavai, tokių laukininkų tarp prūsų ir lietuvininkų daugėjo. Vokiečių ordinui, nuo 1525 m. Prūsijos kunigaikščio valdžiai nusipelnę vietos gyventojai laukininkai nuosavybėn pagal Kulmo teisę gaudavo žemės sklypą (apie 3 ūbus arba apie 45 ha) ir vadinosi kulmiškiais. XV a. viduryje Karaliaučiaus komtūrijoje buvo daugiau, kaip 700 prūsų laukininkų ūkių ir apie 2160 prūsų baudžiauninkų ūkių, Ragainės komtūrijoje apie 120 lietuvių laukininkų ir apie 160 lietuvių baudžiauninkų ūkių. XVII a. - XIX a. pradžioje Mažosios Lietuvos raštijoje baudžiauninkais tapę laukininkai buvo vadinami ir būrais. (Žr. Kristijonas Donelaitis. „Metai“). XIX a. - XX a. pirmoje pusėje Mažosios Lietuvos lietuvininkai laukininko terminą neretai vartojo ir kaip ūkininko sinonimą.
Vladislovas Ranonis
Vladislovas Ranonis (g. 1952 m. vasario 17 d. Pasvalio rajonas) – teisininkas, teisėjas, buvęs prokuroras.
Biografija
1974 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą.
Nuo 1986 m. gegužės Vilniaus rajono teismo, nuo 1990 m. gegužės iki 1993 m. spalio mėn. Lietuvos Respublikos Aukščiausiojo Teismo teisėjas. Nuo 1993 m. lapkričio advokatas, nuo 1997 m. gruodžio – Vilniaus apygardos teismo, nuo 2008 m. birželio mėn. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas. .
Sombathėjus
Sombathėjus − miestas Vengrijos vakaruose, 10 km į rytus nuo valstybinės sienos su Austrija; Vašo apskrities (medės) centras. Mieste yra Savarijos muziejus (senovės romėnų liaudies menas, paveikslų galerija). Architektūros paminklai: Izidės šventyklos (II a. pab. − III a. pradžios reljefai), Šv. Kvirino bazilikos griuvėsiai, barokiniai vyskupo rūmai.
Istorija
Sombathėjus − seniausias Vengrijos miestas, įkurtas romėnų dar 45 pr. m. e. metais. Tuo metu jis vadinosi Savarija ir buvo Panonijos provincijos sostine. Mieste buvo pastatyta imperatoriaus rezidencija, pirtys ir amfiteatras. 458 m. Savariją sugriovė stiprus žemės drebėjimas.
Zigmas Sabaliauskas
Zigmas Sabaliauskas (1912 m. sausio 6 d. – 1980 m. sausio 25 d.) – Lietuvos futbolininkas.
Vienas klubo „Kovas Kaunas“ steigėjų, ilgametis jo žaidėjas. Broliai Juozas Sabaliauskas ir Stasys Sabaliauskas („Kovo“ kapitonas iki žūties 1927 m.) taip pat buvo futbolininkai, tačiau tragiškai žuvo. Zigmas Sabaliauskas dalyvavo 1924 m. olimpiadoje. Po karo dirbo Kauno „Kotono“ fabrike ir beveik 10 metų treniravo įmonės komandą, kuri ne kartą laimėjo Kauno miesto pirmenybes.
Rytų Kasajus (1966–2015)
Rytų Kasajaus provincija  – buvusi provincija Kongo Demokratinės Respublikos centrinėje dalyje. Ribojosi su Pusiaujo provincija ir Rytų provincija – šiaurėje, su Maniema – rytuose, su Katanga – pietuose, su Vakarų Kasajumi – vakaruose. Administracinis centras – Mbuži Majis.
2015 m. padalinta į 3 naujas provincijas: Rytų Kasajų (mažesnė teritorija), Lomamį ir Sankuru.
Geografija
Teritoriją užima daugiausia lyguma, apaugusi tropinėmis džiunglėmis bei miškinga savana. Svarbiausia upė – Sankuru. Rytų Kasajuje yra vieni svarbiausių Afrikoje deimantų telkinių.
Administracinis suskirstymas
Provincija buvo padalinta į 3 rajonus (skliaustuose – administracinis centras):
Kermanšaho provincija
Kermanšaho provincija  – provincija Irano vakaruose. Administracinis centras – Kermanšahas.
Geografija
Provincija vakaruose ribojasi su Iraku. Paviršius kalnuotas, iškilęs 2805 m aukščio Sefid Koho kalnas. Teka Sarabo upė, sudaranti derlingą slėnį.
Gyventojai
Provincijoje gyvena persai, kurdai, azerbaidžaniečiai, lurai ir kt.
Didžiausi miestai: Kermanšahas, Islamabade Gerbas, Harsinas, Kangavaras, Džavanrudas, Sonkoras.
Administracinis suskirstymas
Provincija padalinta į 14 šahrestanus:
Vardenisas
Vardenisas (🇦🇲) – miestas Armėnijoje, pietryčių Gegarkuniko srityje.
Miestas įsikūręs Masriko upės slėnyje, Masriko artezinio baseino teritorijoje, 1943 m virš jūros lygio. Nutolęs 170 km nuo šalies sostinės Jerevano ir 75 km nuo srities administracinio centro Gavaro.
Šalia miesto yra apie 60 km ilgio Vardeniso kalnagūbris.
Istorija
Viena seniausių Armėnijos gyvenviečių. Miesto statusą gavo 1995 m. Iki 1969 m. buvo žinomas kaip Basargechar. Senasis pavadinimas – Vasakashen (🇦🇲).
FK Tarpeda Minsk
Minsko „Torpedo“ – buvęs Baltarusijos futbolo klubas iš Minsko.
Istorija
2014 m. vėl gavo profesionalaus klubo statusą, žaidė Antroje lygoje. Nuo 2016 m. Pirmoje lygoje.
2019 m. aukščiausioje lygoje liko paskutinėje vietoje ir grėsė iškritimas į Pirmą lygą, tačiau klubo vadovybė nusprendė išformuoti komandą.
Sezonai
Šaltinis:
Linkmenų Švč. Trejybės bažnyčia
'''Linkmenų Švč. Trejybės bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Linkmenų kaime, 12 km į vakarus nuo Ignalinos, 0,5 km į šiaurės rytus nuo kelio. Istoristinė, dominuoja neoromaninio stiliaus elementai.
Istorija
Linkmenyse parapija įsteigta Ldk Kazimiero I Jogailaičio valdymo laikais (1440-1492 m.). Aleksandras Jogailaitis Linkmenų bažnyčios patronato teises 1501 m. perleido Vilniaus vyskupui Albertui I Taborui (1492-1507), griežtai prisakydamas, kad pamaldas joje kunigai laikytų lietuvių kalba. 1510 m. paminėtas Linkmenų klebonas, Vilniaus vyskupijos kunigas Albertas. Istoriniuose šaltiniuose minima 1517 m. Žygimanto Senojo donacija parapijai.
1554 m. minima sumenkusi bažnyčia. 1645 m. pastatyta nauja. Grafas Tiškevičius 1720 m. pastatė naują medinę bažnyčią. 1842 m. bažnyčia trečdaliu padidinta pačios parapijos lėšomis. XVIII a. veikė parapinė mokykla. Linkmenų bažnyčiai 1820 m. priklausė jurisdika miestelyje ir šie kaimai: Cijonai, Grikiapelė, Kiškiai, Rukiškė, Tumėniškė.
1849 m. vizitacijos akte minima, jog bažnyčia turėjo tris medinius altorius: pagrindinį Švč. Trejybės, Švč. Rožinio Mergelės Marijos - kairėje ir Šv. Juozapo - dešinėje. Vidinėje koplyčioje stovėjo ketvirtasis altorius, su Antakalnio Kristaus medine skulptūra. Šalia bažnyčios minima prieglauda (špitolė), kurioje glaudžiasi ir iš parapijiečių aukų išlaikomi 6 vargšai.
1882 m. patvirtintas karo inžinieriaus Čerkasovo naujos mūrinės bažnyčios projektas. Numatoma statyti bažnyčia nebuvo didesnė už senąją, todėl generalgubernatorius 1884 m. leido statyti. Pastatyta 1887 m.
XX a. pradžioje parapijiečių skaičius siekė 4500. 1920 m. rudenį Linkmenis ir dalį parapijos okupavo Lenkija. Okupacinė valdžia 1925 m. iškėlė bylą Linkmenų klebonui Juozui Breivai už lietuvių kultūrinę veiklą. Jis pabėgo į Kirdeikius.
1933–1936 m. veikė „Ryto“ draugijos skaitykla.
Architektūra
Bažnyčia stačiakampio plano, bazilikinė, vienabokštė. Tai originalus XIX a. akmenų ir plytų mūro pastatas su eklektikos ir neoromantikos stilių bruožais. Dekoratyvia kompozicija išsiskiria altoriai, presbiterijos baliustrada, sakykla, Dievo Motinos statula, originalūs vargonai, paauksuotuose rėmuose ant drobės tapyti paveikslai, ornamentuoti spalvotais stiklais langai. Šventoriaus tvora akmenų mūro, su tinkuotais stulpais.
Šventoriuje palaidoti kunigo Jeronimo Janulionio (gim. 1880 - mir. 1919 balandžio 6) ir kovotojo už lietuvybę lenkų okupacijos metais kunigo Igno Montvilos (gim. 1883, kunigu pašventintas 1908, Linkmenų klebonu paskirtas 1935) palaikai.
Taip pat stovi paminklas kunigo Silvestro Gimžausko motinai Liucijai Marijonai Vaitkevičiūtei-Gimžauskienei, perkeltas iš Linkmenų senųjų kapinių.
Žerniai
Žerniai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Žemaičių Kalvarijos.
Beržytė (Kupiškis)
Beržytė – viensėdis Kupiškio rajono savivaldybėje, 8 km į rytus nuo Subačiaus, 13 km į pietvakarius nuo Kupiškio.
Albinas Sirvydis
Albinas Sirvydis (1949 m. rugsėjo 7 d. Pažiegėje, Dusetų valsčiuje – 2021 m. sausio 26 d. ) – Lietuvos teisininkas, teisėjas.
Biografija
1967–1968 m. studijavo Kauno politechnikos institute. 1968–1973 m. studijavo Vilniaus universiteto Teisės fakultete.
1973–1975 m. atliko karinę tarnybą. 1975–1982 m. – Akmenės rajono teismo stažuotojas. Nuo 1976 m. Akmenės rajono apylinkės teismo teisėjas, nuo 1982 m. teismo pirmininkas. 1985–1994 m. – Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas, 1995–1999 m. – Vilniaus apygardos teismo pirmininkas.
Nuo 1999 m. rugsėjo mėn. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas. .
Nuo 2002 m. birželio mėn. buvo Teisėjų garbės teismo pirmininkas.
Buvo vedęs. Žmona Elvyra (g. 1952 m.).
Visų šventųjų diena
thumb|250px|Visų šventųjų diena ([[Fra Angelico paveikslas, XV amžius)]] Visų šventųjų diena – po mirties paskelbtų šventaisiais atminimo ir pagerbimo diena, minima lapkričio 1 d. Tikima, kad šventieji padeda žmonėms, jei jiems meldžiamasi. Lapkričio 1-ąją liturgine šventųjų atminimo švente paskelbė popiežius Bonifacas IV VII a. pradžioje. 998 m. popiežius Grigalius šventę papildė lapkričio 2-ąja, skirta pagerbti mirusiuosius - Lietuvoje tą dieną minimos Vėlinės, ir abi šventės visuomenėje neretai minimos kaip viena.
Lapkričio 1 d. Romos katalikų bažnyčia visada skelbė privaloma švente. Sąjūdžio metais Lietuvoje 1990 m. vasario 9 d. buvo priimtas įstatymas, pagal kurį lapkričio 1-oji paskelbta nedarbo diena.
thumb|250px|Deginamos žvakelės ant kapų
Lenkijoje, Čekijoje, Švedijoje, Suomijoje, Slovėnijoje, Slovakijoje, Lietuvoje, Kroatijoje, Austrijoje, Rumunijoje, Vengrijoje ir Vokietijoje yra tradicija šią dieną deginti žvakeles ir lankyti artimųjų kapus.
Chmieluvas (Liublino vaivadija)
Chmieluvas  – kaimas Lenkijos rytuose, Dembovo Klodos valsčiuje, Parčevo apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurę nuo Dembova Klodos, apie 12 km į rytus nuo Parčevo ir apie 55 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas buvo šalia Lenkijos karalystės ir Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės sienos, Lenkijos karalystės pusėje.
Herulai
thumb|350px|Herulų migracija Europoje: 1. Kilmės vieta, 2. Azovo jūra, 5. Ilyrija Herulai buvo germanų klajoklių gentis, III-V a. pavergta ostrogotų, hunų ir Bizantijos. Pavadinimas buvo susijęs su žodžiu grafas. Tikriausiai tai buvo pagerbiantis karinis titulas.
Istorija
VI a. kronikininkas Jordanas pranešė tradicinę nuomonę, kad herulus labai seniai iš jų tėvynės išvijo Danijos salose ir pietų Švedijoje gyvenę danai. Pagal Prokopijų, jie palaikė glaudžius ryšius su gentainiais Tulėje (Skandinavija). Jis pasakoja, kad herulai užmušė savo karalių, kai buvo apsistoję Balkanuose, ir nusiuntė pasiuntinius į Tulę prašyti naujo karaliaus. Jų prašymas buvo patenkintas ir atvyko naujas karalius su 200 vyrų.
Herulai pirmąkart minimi Galijeno (260–268 m.) valdymo metu, kai jie lydėjo gotus, siaubusius Juodosios ir Egėjo jūrų pakrantes. Herulai 267 m. sugebėjo apiplėšti Bizantijų. Rytinė herulų teritorijos dalis po dvejų metų buvo sunaikinta Naissaus mūšyje (dabart. Serbijoje). Nuo to mūšio Markas Aurelijus gavo pravardę Gothicus. Vakarinė herulų teritorijos dalis 289 m. minima buvus prie Reino žiočių.
IV a. pabaigoje herulai buvo pavergti ostgotų. Kai Ermanariko ostgotų karalystę apie 375 m. sunaikino hunai, herulai tapo hunų imperijos pavaldiniais. Tik po hunų žlugimo 454 m. herulai sugebėjo sukurti savo karalystę pietų Slovakijoje.
Herulų karalystę sunaikino lombardai. Išlikę herulai prisijungė prie nugalėtojų ir persikėlė į Italiją, kiti pasiprašė prieglobsčio pas gepidus. Marcelinas praneša, kad, bizantiečiams Anastazijaus Cezario įsakymu tarp 512 m. birželio 29 d. ir rugpjūčio 31 d. leidus jiems persikelti, „žemės ir miestai“ Moravijoje prie Singiduno (Belgrado) ištuštėjo. Ši maža federacinė karalystė išnyko.
Įrašuose pažymima, kad herulai tarnavo Bizantijos imperatorių armijoje daugybę metų, pvz., Belisarijaus žygiuose, kai buvo atgauta daug Senovės Romos teritorijų, įskaitant Italiją, Siriją ir Šiaurės Afriką. Faras buvo įžymus to laikotarpio herulų vadas. Keletas tūkstančių herulų buvo asmeninė Belisarijaus sargyba jo karinių kampanijų metu.
Pagal Prokopijų, daug herulų sugrįžo į Skandinaviją ir įsikūrė šalia gytų. Teritorijos, kur jie apsistojo, tapatinamos su Vermlandu ar Blechingijos ir Värendo provincijomis, dviem rajonais, kur moterys turėjo tokias pat paveldėjimo teises kaip jų broliai. Kai kurios turtingos švedų šeimos save kildina iš sugrįžusių herulų. Reikia pastebėti, kad tokia identifikacija nėra daug kam priimtina. Buvo spėta, kad sugrįžę herulai apgyvendino ir Islandiją.
Jokie „herulai“ nepaminėti anglosaksų, frankų, skandinavų kronikose, tad spėjama, kad jie vakaruose buvo vadinami kitaip. Encyclopædia Britannica 1911 m. pradėjo sieti „herulus“ su „earlais“, t. y., grafais, taigi žodis herulai galėjo būti titulas.
Nuo III a. pabaigos herulai (čia vadinami vakarų herulais) minimi kaip Galijos ir Ispanijos plėšikai kartu su saksais ir alemanais. Spėjama, kad jie buvo įsikūrę Reino žemupy.
Kultūriniai bruožai
Pagal Prokopijų, Cezarėjos vyskupą, herulai praktikavo kariais pagrįstus ritualinius homoseksualius santykius. Prokopijus detaliau to nenagrinėja, bet pažymi, kad jauni herulų ginklanešiai eina į mūšį netgi be skydo apsisaugoti. Tik įrodžius savo vertę jiems leidžiama vieną turėti ir taip pažymimas jų tapimas visiškai suaugusiais.
Formulės 1 čempionas
Formulės 1 čempionas apdovanojamas FIA įsteigta taure. Ją gauna daugiausiai taškų sezone pelnęs Formulės 1 pilotas. Pirmuoju čempionu tapo italas Giuseppe Farina, kuris laimėjo 1950 m. čempionatą. Pirmasis pilotas, laimėjęs daugiau nei vieną kartą buvo taip pat italas Alberto Ascari, tai padaręs 1952 ir 1953 m.
FIA visada paskelbia čempioną sezono pabaigoje, tačiau dažnai būna, kad pilotas pasiekia tam tikrą taškų sumą, kurios niekas jau nebegali pasiekti, dar nepasibaigus sezonui. Paskutinėse sezono lenktynėse čempiono vardas išaiškėjo 24 kartus iš 59 sezonų. Anksčiausiai čempiono titulą yra užsitikrinęs vokietis Michaelis Schumacheris 2002 m. tai padaręs iki sezono pabaigos likus 6 lenktynėms.
Iš viso 32 skirtingų pilotų yra laimėję čempionų vardą, o daugiausiai tai yra padarę jau minėtas M. Schumacheris ir Luisas Hamiltonas – abu po 7 kartus. Jam taip pat priklauso daugiausiai iš eilės laimėtų čempionatų rekordas – jis tai padarė penkis kartus iš eilės nuo 2000 iki 2004 m. Dabartinis pasaulio čempionas yra Maksas Ferstapenas, laimėjęs savo pirmąjį titulą 2021 m. ir 2022 m. tapęs du kartus čempionu.
Čempionas pagal metus
thumb|right|250px|Dabartinis Formulės 1 čempionas [[Max Verstappen|Maksas Ferstapenas.]]
Pastabos
* komanda taip pat laimėjo konstruktorių taurę, įsteigtą nuo 1958 m.
Formulės 1 pasaulio čempionai (pagal laimėtų čempionatų skaičių)
thumb|right|200px|[[Michael Schumacher – daugiausia F1 Pasaulio čempiono titulų (7) iškovojęs pilotas (kartu su L. Hamiltonu).]]
Čempionų skaičius pagal komandą
thumb|right|400px|Ferrari yra daugiausiai pilotų čempiono vardų pasiekusi ekipa Paryškintos dabar dalyvaujančios komandos.
Čempionai pagal variklius
Paryškinti dabar dalyvaujantys variklių tiekėjai.
Bhaktapuras
Bhaktapuras (भक्तपुर) arba Bhadgaonas, Chvopa – miestas centriniame Nepale, Katmandu slėnyje, 16 km į pietryčius nuo Katmandu (įeina į aglomeraciją). Verčiamasi turizmu ir tradiciniais amatais (puodininkystė, audimas, medžio raižyba). Veikia sanskrito rankraščių biblioteka.
Paveldas
Bhaktapuras žymus savo architektūriniu paveldu, įtrauktu į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Darbaro aikštėje, yra „Rūmai su 55 langais“ (buvę Malu dinastijos karalių rūmai), kurių statyba pradėta 1427 m., taip pat XVI-XVIII a. bokšto pavidalo Batsala Devi šventykla, Auksiniai vartai (1756 m.) su paauksuotais reljefais papuoštu portalu, bronzinėmis durimis ir paauksuotu stogu, XVIII a. 10 m aukščio akmeninis stulpas su bronzine karaliaus Bhupatindros Malos skulptūra. Taumadhi aikštėje yra Bhairavos (1638 m.) ir Niatapolos (1708 m., aukštis 45 m) šventyklos.
Istorija
Miestas pradėjo kurtis 865 m. kaip nevarų tautos centras. Senovėje jis vadintas Chvopingramu. Dabartinis pavadinimas sanskritu reiškia „atsidavusiųjų (bhaktų) miestas“. Per miestą ėjo svarbus karavanų kelias tarp Indijos ir Tibeto.
AKB48
Grupės pardavimai pasiekė 226 milijonus dolerių 2012 metais. Ši grupė pateko į Gineso rekordų knygą, kaip didžiausia pop muzikos grupė pasaulyje (88 narės 2013 kovą).
Narės
Narių sąrašas nuolat keičiasi. Nuolat priimamos naujos merginos į mokinių komandą (研究生 kenkyūsei), o kurios susiranda vaikiną turi išeiti. Narės paskirstomos į komandas. Komandų dainavimo ir šokio stiliai kiek skiriasi, tad dažnai dainuoja tik viena komanda. Skaičius 48 pavadinime turėjo reikšti narių skaičių (4 komandos po 12 narių), bet narių vėliau padaugėjo.
Team K
(„Komanda К“ (チームK))
Team B
(„Komanda B“ (チームB))
Team 4
(„Komanda 4“ (チーム4))
Singlai
* Billboard Japan Hot 100 yra leidžiamas nuo 2008 m. vasario, RIAJ Digital Track Chart yra leidžiamas nuo 2009 m. balandžio.
** 2000 metais
Vokietijos kolonijinė imperija
Skirtingai nuo kitų Europos valstybių, kurios kolonizaciją pradėjo dar XVI a., iš vokiečių valstybių tik Brandenburgas XVII a. pabaigoje turėjo keletą nedidelių kolonijų. Vokietija aktyviai kolonizacija užsiėmė tik XIX a. pabaigoje, dėl to jos kolonijinė imperija buvo trumpalaikė, egzistavusi vos 40 metų. Vokietijos kolonijinė imperija pradėta formuoti XIX a. devintajame ir dešimtajame dešimtmetyje ir egzistavo iki Pirmojo pasaulinio karo pabaigos, kai jos kolonijos buvo padalintos sąjungininkams pagal Versalio taikos sutartį.
Istorija
Kelios Šventosios Romos Imperijos kunigaikštystės kūrė kolonijas nuo XVI a., tačiau visais atvejais bandymai buvo trumpalaikiai. Svarbiausi bandymai buvo vokiečių bankininkų Velzerių šeimos kolonijinės valdos dab. Venesueloje, Mažoji Venecija (1528-1556) ir Brandenburgo kolonijos Gros Fridrichsburgas (1683-1717), Arginas (1685-1721), Šv. Tomas (1685-1720), Uida. Savo kolonijas kūrė ir Kuršo hercogystė.
Įvykus Vokietijos suvienijimui, Vokietijos imperija siekė įgyti kuo daugiau užjūrio kolonijų įvairiuose pasaulio regionuose: pirmiausia Okeanijoje ir Afrikoje. Ji dalyvavo derybose dėl Afrikos, ir vos per keletą metų (1884-85 m.) kurių metu gavo dab. Togą, Kamerūną, Tanzaniją ir Namibiją.
1883-1899 m. Vokietija konkuravo su Ispanija ir Jungtine Karalyste Okeanijoje. Šiuo laikotarpiu ji užėmė arba nusipirko daugybę salų, suformuodama dvi kolonijines valdas: Vokietijos Naująją Gvinėją ir Vokietijos Samoa.
Vokietijos kolonijinė imperija galutinai žlugo 1919 m., kuomet Versalio sutartimi visos Vokietijos kolonijos buvo padalintos kitoms valstybėms: Anglijai, Prancūzijai, Japonijai.
Zapyškio seniūnija
Zapyškio seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Kauno rajono savivaldybės vakaruose, dešiniajame Nemuno krante. Ribojasi su Ringaudų, Ežerėlio, Kačerginės seniūnijomis, Lekėčių seniūnija (Šakių rajonas), Kazlų Rūdos seniūnija (Marijampolės rajonas).
Seniūnijoje auga beveik 300 metų senumo liepa „Motinėlė“.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įkurtos 8 seniūnaitijos:
184-oji šaulių divizija (1 formuotė)
184-oji šaulių divizija (1 formuotė) – Raudonosios Armijos junginys, egzistavęs 1940-1941 m., sudarytas iš buvusios Lietuvos kariuomenės dalinių. Trumpai dalyvavo Vokietijos-TSRS kare.
Istorija
Veikiančioje armijoje buvo nuo 1941 m. birželio 22 d. iki 1941 m. rugsėjo 19 d. Birželio 22 d. kartu su 429-uoju haubicų artilerijos pulku buvo Varėnos poligone.
11-osios armijos vadovybė divizijos sudėtį vertino taip: "„184-oji šaulių divizija dar nėra visiškai sukomplektuota mūsų žmonėmis ir yra visiškai nepatikima.“."1941 m. birželio 23 dienai 184-oji šaulių divizija gavo užduotį išeiti į Valkininkų apylinkes, kur turėjo organizuoti gynybą, baigti mobilizaciją ir komplektaciją. Tačiau diviziją dar birželio 22 d. ties Valkininkais buvo apsupta vokiečių kariuomenės, tad praktiškai čia jos kovos kelias ir baigėsi.
Atskiri divizijos daliniai (motorizuotos dalys, 616-asis artilerijos pulkas, zenitinis ir prieštankinis divizionai) po 5 val. trukusio mūšio išsiveržė iš apsupties ir pasitraukė į rytus: arba link Vilniaus, arba link Baltarusijos sienos, į Smurgainių ar Molodečno.
1941 m. rugsėjo 19 d. divizija buvo oficialiai išformuota.
Formuotės
Egzistavo trys 184-osios šaulių divizijos formuotės – 1940 m., 1941 m. ir 1942 m.
Priklausomybė
Divizija 1941 m. birželio 22 d. priklausė Šiaurės vakarų fronto 11-osios armijos 29-ajam teritoriniam šaulių korpusui.
Mankus
Mankus − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Mankienė (ištekėjusi moteris) ir Mankutė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Larne FC
Larno FC – Šiaurės Airijos futbolo klubas iš Larno.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1889 m. Rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. Iškrisdavo į antrą pakopą.
Nuo 2022–2023 m. sezono rungtyniavo NIFL Premiership (aukščiausioji lyga). 2022–2023 m. sezone tapo čempionais.
Šiaurės Airijos pirmenybėse
Šaltiniai:
Baltoji Vokė (Vilnius)
Baltoji Vokė – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Pagirių, Vokės dešiniajame krante. Baltosios Vokės seniūnaitija. Mažas vakarinis gyvenvietės ruoželis prijungtas prie Vilniaus miesto. Pro gyvenvietę eina Panerių–Valčiūnų geležinkelio atšaka. Yra Vaidotų biblioteka, paštas, Vilniaus technologijų, verslo ir žemės ūkio mokykla.
miniatiūra|left|Daugiabutis (pirmame aukšte – paštas) miniatiūra|left|Technologijų mokykla
Etimologija
Vardą gyvenvietė gavo nuo Vokės upės (vandenvardinis vietovardis). Kadangi prie Vokės išaugo kelios gyvenvietės, gavusios upės vardą, tai vienai nuo kitos atskirti ilgainiui prigijo tam tikri pažyminiai, pavyzdžiui, Mūrinė Vokė, Juodoji Vokė ir kt.
Istorija
Išlikę buvusio Baltosios Vokės dvaro rūmai ir oficina. Baltosios Vokės bažnyčia anksčiau buvo vadinama dabartinė Vaidotų Šv. apaštalo Pauliaus Atsivertimo bažnyčia.
Vnori Viechai
Vnori Viechai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kulešės Košcelnės valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į šiaurę nuo Mazovijos Vysokio ir apie 43 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Kengūra (matematinis konkursas)
thumb|Kengūros konkursas (2006 m.). Kengūra – kasmetinis tarptautinis matematikos konkursas, vykstantis daugiau nei 30-yje šalių, kuriame gali dalyvauti 1-12 kl. moksleiviai ir skaityti mokantys darželinukai. „Kengūros“ konkursas atsirado 1991 metais, jį sukūrė Prancūzijos matematikai. Lietuvoje „Kengūros“ konkursas atskirose mokyklose organizuojamas nuo 1995 m. Nuo 2007 m. konkursas pradėtas organizuoti Kanadoje, Kipre, Ekvadore, Graikijoje, Indijoje ir Kirgizijoje.
Vnori Viechai
Istorija
Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 15 namų ir 59 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 43 namai ir 236 gyventojai.
Kengūra (matematinis konkursas)
Konkurso ypatumas – uždaviniams spręsti skiriama mažai laiko – tik 75 minutės („nykštukų“ grupei – 50 minučių). Per šį laiką dalyviams reikia išspręsti 30 užduočių, „nykštukų“ grupei pateikiamos 18 užduočių, o „mažylių“ grupei – 24 užduotys. Uždaviniai pateikiami su pasirenkamaisiais atsakymo variantais (5 variantai). Trečdalis užduočių įvertinami 3 taškais, trečdalis – 4 taškais, trečdalis – 5 taškais. Nepasirinkus atsakymo varianto, taškų nei gaunama, nei prarandama. Pasirinkus klaidingą atsakymo variantą, prarandami 25% užduoties vertės. Konkurso pradžioje suteikiama tiek taškų, kad teisingai išsprendus visas užduotis ir gavus už jas taškų, gautųsi suma – 150. Registracijos metu užduotis galima užsisakyti viena iš keturių kalbų – anglų, lenkų, lietuvių ir rusų.
Novinos (reikšmės)
Novinais vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Maniema
Maniemos provincija  – provincija Kongo Demokratinės Respublikos rytinėje dalyje. Administracinis centras – Kindu.
Geografija
Teritoriją užima daugiausia lyguma, apaugusi tropinėmis džiunglėmis bei miškinga savana, tik rytuose paviršius kyla į aukštumas. Svarbiausia upė – Lualaba.
Iki 2015 m. administracinės reformos ribojosi su Rytų provincija – šiaurėje, su Šiaurės Kivu ir Pietų Kivu – rytuose, su Katanga – pietuose, su Rytų Kasajumi – pietvakariuose.
Administracinis suskirstymas
Provincija skirstoma į 7 teritorijas.
FK Savit Mogilëv
Magialiavo futbolo klubas „Savit“  – buvęs Baltarusijos futbolo klubas iš Mogiliavo.
Sezonai
Šaltinis:
Žiaunai
Žiaunai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Karsakiškio.
Buožiai (Kupiškis)
Buožiai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 3,5 km į šiaurės rytus nuo Salamiesčio, 10 km į rytus nuo Vabalninko. Iš šiaurės vakarų prieina Salamiesčio miškas, iš rytų – Zasinyčių miškas. Piečiau kaimo – Buožių geologinis draustinis.
Istorija
Kaimo apylinkėse žmonių gyventa nuo seno: XIX a. laukuose rasta akmeninių kirvių, senų kapinių vietoje aptira sidabrinių ir varinių monetų, sidabrinių žiedų. 1938 m. rasta keletas kapų su XII a.–XIV a. įkapėmis.
Pats kaimas greičiausiai susiformavo Valakų reformos metu XVI a. ir priklausė Salamiesčio dvarui. XVII–XVIII a. vadintas Pimpiniais.
1710 m. smarkiai nukentėjo nuo Šiaurės karo ir maro. XIX a. priklausė Mykolo Tiškevičiaus valdomam Šmaragdavos dvarui. 1861–1915 m. priklausė Čypėnų valsčiaus Gymbelių, o vėliau – Petrukiškio seniūnijai, 1919–1947 m. – Biržų apskrities Vabalninko valsčiui. Buvo seniūnijos centras. Į vienkiemius išskirstytas 1927 m. Nuo 1947 m. priklausė Kupiškio valsčiui, nuo 1950 m. – Vabalninko rajonui ir nuo 1959 m. priklauso Kupiškio rajonui.
1931 m. atidaryta mokykla, nors jos atidarymas buvo planuotas dar 1913 m. Veikė iki 1971 m.
1949 m. įkurtas kolūkis „Vienybė“, nuo 1960 m. pervadintas į „Atžalyną“, 1970 m. prijungtas prie „Tarybinio pirmūno“ ir suformuotas Bakšėnų kolūkis. Nuo 1984 m. priklausė Salamiesčio kolūkiui.
Tolučiai (reikšmės)
Tolučiais vadinami kaimai:
Planta (reikšmės)
Planta vadinama:
Manomaitis
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Manomaitienė (ištekėjusi moteris) ir Manomaitytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Masisas
Masisas (🇦🇲) – miestas Armėnijoje, Ararato srityje. Įsikūręs kairiajame Hrazdano upės krante, 9 km į pietvakarius nuo Jerevano, netoli Ararato kalno. Mieste yra didelė prekinė geležinkelio stotis, kuri aptarnauja Jerevaną. 2009 m. duomenimis, mieste gyveno 22200 gyventojai.
Istorija
Masisas buvo įkurtas 1950 m., sujungus kelis kaimus: Narimanlu, Zangibasar ir Ulukhanlu.
Balbergo kultūra
Balbergo kultūra – neolito archeologinė kultūra, priskiriama piltuvėlinės keramikos kultūros pietinei grupei.
Arealas
Balbergo kultūra 4 tūkstantmečio pr. m. e. antroje pusėje buvo paplitusi Vidurio Vokietijoje, Elbės aukštupio baseine, Silezijoje, Bohemijoje ir Moravijoje.
Kultūra
Balbergo kultūros gyventojai vertėsi žemdirbyste – augino kviečius, miežius, avižas, žirnius, linus, gyvulininkyste, rinko augalinį maistą. Naudojo raginius kaplius, įvairius įrankius, pagamintus iš medžio ir titnago. Žmonės ankstyvuoju laikotarpiu gyveno žeminėse, vėliau – ręstiniuose pastatuose, gyvenvietėse jų buvo 10-15. Mirusieji laidoti pilkapiuose įrengtose akmenų ir rąstų dėžėse, kartais – mediniuose karstuose. Įkapės negausios, dažniausiai apeiginės: dekoruotos vazos, šernų iltys. Marija Gimbutienė Balbergo kultūrą priskiria ankstyviesiems indoeuropiečiams.
Manson
Manson − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Bukiškės (reikšmės)
Bukiškėmis vadinami kaimai:
Pasaulio šiuolaikinės penkiakovės čempionatas
Pasaulio šiuolaikinės penkiakovės čempionatas – kasmet vykstantis geriausių pasaulio šiuolaikinės penkiakovės sportininkų varžybos, kurias organizuoja Tarptautinė šiuolaikinės penkiakovės sąjunga.
Nuo 1949 m. Iki 1997 m. vyrai ir moterys varžėsi atskiruose čempionatuose.
Braimura (ežeras)
Braimura, Graivos – ežeras šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Grajevo apskrityje, Grajevo mieste. Ežeras telkšo šiaurės rytinėje miesto dalyje. Anksčiau per ežerą tekėjo Luko upė, bet nukreipus jos vagą kita linkme į ežerą nebeįteka jokia upė. Šiuo metu ežeras susijungia su Luko upe tik per didelius potvynius. Po truputį ežeras pelkėja. Mokslininkai nustatė kad ežere gyvena apie 95 paukščių rūšys. Vienos iš retesnių yra: Šaukštasnapė antis ir Nendrinė lingė.
Dembova Kloda
Dembova Kloda  – kaimas Lenkijos rytuose, Dembovo Klodos valsčiuje, Parčevo apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į rytus nuo Parčevo ir apie 50 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Kaimas įkurtas 1530 metais. 1981 m. įkurta Dembova Klodos Švč. Jėzaus Širdies parapija.
Donatas Petrauskas
Donatas Petrauskas (g. 1984 m. kovo 16 d.) – Lietuvos futbolininkas, saugas.
Biografija
Karjerą pradėjo Panevėžio „Ekrane“, su kuriuo tapo Lietuvos čempionu. 2012 m. gruodžio 22 d. sugrįžo į Panevėžio "Ekraną" ir pasirašė dvejų metų sutartį.
Pašiaušėlis
Pašiaušėlis (Alopecurus) – miglinių (Poaceae) šeimos augalų gentis. Genties pavadinimas iš graikiškų žodžių: alopex – lapė ir ura – uodega; augalo žiedynas panašus į lapės uodegą. Tai gana geri pašariniai augalai.
Lietuvoje auga šios rūšys:
Grajevo miesto herbas
right|thumb|Grajevo herbas Grajevo miesto herbas  – vienas iš Grajevo miesto simbolių.
Aprašas
Mėlyname lauke stovintis raudonas vilkas, už kurio auga trys žalios eglės.
Istokas (reikšmės)
Istokas  – miestas Kosove.
Viačeslavas Ragozinas
Viačeslavas Ragozinas (g. 1908 m. spalio 8 d. Sankt Peterburgas – 1962 m. kovo 11 d. Maskva) – rusų šachmatininkas, didmeistris (1950 m.), Tarptautinis korespondencinių šachmatų didmeistris (ICCGM, 1959 m.), tarptautinis arbitras (1951 m.), Pasaulio korespondencinių šachmatų čempionas (1958–1962 m.).
Biografija
SSRS sporto meistras (1930 m.). FIDE Viceprezidentas nuo 1950 iki 1961 m. Michailo Botviniko sekundantas. Nuo 1946 iki 1962 metų žurnalų „Šachmatai SSRS“ ir „Šachmatų biuletenis“ vyriausiasis redaktorius.
Tarosiškiai
Tarosiškiai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 7 km į pietus nuo Biržų, prie kelio Biržai – Meilūnai.
Rubidis
Rubidis – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas Rb, eilės numeris 37.
Tai sidabriniai baltas šarminis metalas, šviežiame pjūvyje turintis metalinį blizgesį. Vakuume ar inertinių dujų atmosferoje išsaugo metalinį blizgesį ir išvaizda nesiskiria nuo kitų metalų. Rubidžio tankis 1,532 (20 °C) ir 1,475 (39 °C). Šaldomas jis kristalizuojasi. Atominis skersmuo – 2,48 Å, joninis skersmuo – Rb+ 1,49 Å.
Lydymosi temperatūra 39 °C, virimo temperatūra 696 °C. Kambario temperatūroje rubidis gana lakus. Tūrio pasikeitimas lydantis – +2,5 %. Rubidis gerai nudažo liepsną žydrai raudona spalva. Visuose junginiuose rubidis yra vienvalentis. Kaip ir kiti šarminiai metalai patekęs į orą užsiliepsnoja.
Pavadinimo kilmė
Rubidžiui yra būdingos dvi raudonos spektro linijos, todėl jis atitinkamai ir pavadintas: graikų kalba rubidus reiškia tamsiai raudoną. Pagal spektro spalvą taip pat pavadintas cezis.
Shannon Moore
Shannon Brian Moore (g. 1979 m. liepos 27 d.) – amerikiečių imtynininkas, šiuo metu kovojantis Total Nonstop Action Wrestling (TNA) lygoje.
Kartu su savo gerais draugais Matt Hardy ir Jeff Hardy yra įkūręs organizaciją OMEGA. Buvo trumpam išėjęs iš WWE, į kurią grįžo 2006 metais, pradėjęs kovoti ECW divizione, po to perėjo į SmackDown divizioną. 2011 metų gruodžio 22 dieną Impact Wrestling Wild Card turnyre komandoje su Anarquia pralaimėjo prieš Eric Young ir ODB.
Shannon Moore yra vieną kartą tapęs WCW kovos be taisyklių čempionu. Pagrindiniai šio imtynininko judesiai yra: Halo, Mooregasm ir Bottoms Up.
Hanuvas
Hanuvas  – kaimas Lenkijos rytuose, Dembovo Klodos valsčiuje, Parčevo apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į rytus nuo Dembova Klodos, apie 16 km į rytus nuo Parčevo ir apie 53 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino.
Mazovijos Ostruvos apskritis
thumb|right|250px|Apskrities administracinis suskirstymas Mazovijos Ostruvo apskritis  – apskritis šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje. Apskrities centras įsikūręs Mazovijos Ostruvos mieste. Apskritis šiaurėje ribojasi su Lomžos apskritimi, šiaurės rytuose su Zambruvo, rytuose su Mazovijos Vysokio, pietuose su Palenkės Sokoluvo ir Vengruvo, pietvakariuose su Viškuvo ir šiaurės vakaruose su Ostrolenkos apskritimi. Apskrityje yra 11 valsčių.
Apskrities valsčiai
Apskrityje yra 11 valsčių:
Istorija
Nuo V a. pr. m. e. iki V a.-VI a. dabartinės apskrities teritorijoje gyveno jotvingių gentis.
Nuo X a.-XI a. iki 1526 m. priklausė Lenkijos karalystės Mazovijos kunigaikštystei. Nuo 1529 m. iki 1569 m. Liublino unijos Mazovijos vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose.
Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Plocko departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Plocko departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Plocko vaivadijai, nuo 1837 m. iki 1866 m. Plocko gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Lomžos gubernijai.
Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Varšuvos generalgubernijai. 1919–1939 m. priklausė II Lenkijos Respublikos Varšuvos vaivadijai. 1939–1945 m. priklausė Trečiojo reicho Generalgubernijai. 1945–1975 m. priklausė Varšuvos vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Ostrolenkos vaivadijai.
Gyventojai
Pagal 2005 m. birželio 30 d. surašymo duomenis:
Paškovščizna (reikšmės)
Paškovščizna vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Marcinkevičienė
Marcinkevičienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Marcinkevičiūtė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Marcinkevičius.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Talinas (Armėnija)
Talinas (🇦🇲) – miestelis Armėnijoje, Aragacotno srityje. 2009 m. duomenimis, miestelyje gyveno 5371 gyventojas. VII amžiaus katedra.
Istorija
Talinas yra vienas iš seniausių gyvenamųjų vietovių regione. Vietovėje rasti radiniai datuojami 2 tūkstantmečio prieš mūsų erą. Talinas minėtas graikų geografo Ptolemėjaus, kaip Talina.
Žvyriškės
Žvyriškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, giliai Nemenčinės miškuose, 2,5 km į šiaurės rytus nuo Miškonių, 3 km į šiaurę nuo Balžio Šilo (Vilnius). Pasiekiamas miško keliukais nuo plento, Bezdonių bei Baronų.
Istorija
Ilgą laiką Žvyriškės buvo negyvenamos. Likusios 2 sodybos. Nuo 2002 m. gyvena 2 šeimos.
Gyventojai
thumb|left|245px|Žvyriškės. Buvusios sodybos liekanos (?)
Ekologinė miškininkystė
Ekologinė miškininkystė – miškininkystė, pagrįsta giliu natūralių miško vystymosi procesų suvokimu su minimaliu žmogaus kišimusi į mišką, kaip ekosistemą. Pagrindiniai ekologinės miškininkystės principai: ekosistemų, biotopų, biologinės įvairovės išsaugojimas; nuolatinis miškas, natūralios miško struktūros ir funkcionavimo imitacija, natūralus miškų atkūrimas, kraštovaizdžio apsauga, žalos miškui minimizavimas.
Miško tvarumas
Miško tvarumu paprastai laikoma miško geba išlaikyti našumą, biologinę įvairovę ir gerą miškų būklę bei ilgalaikį jų visų integralumą, kintant aplinkos sąlygoms ir žmogui mišką naudojant savo reikmėms. Paprastai tvariais laikomi sudėtingos struktūros (sudaryti iš dviejų ar daugiau ardų – daugiaardžiai) medynai, kuriuos sudaro keleto rūšių skirtingo amžiaus medžiai. Klimaksiniais medynais vadiname santykinai stabilius, aplinkos poveikiui atsparius medynus, kurių kaitos tempai beveik nepastebimi; tokiuose, paprastai vyresnio amžiaus, medynuose nebedidėja biomasė, jie daugiaardžiai, įvairiaamžiai, o jų struktūra mozaikiška. Manoma, kad medynų tvarumą didina tokios konkrečios miškininkystės priemonės:
Biologinė įvairovė
Biologinė įvairovė – tai gyvų organizmų ir jų gyvenamosios aplinkos bei joje vykstančių procesų įvairovių visuma. Teoriškai yra išskiriami keli jos lygmenys – genetinis, rūšinis, ekosisteminis, geosisteminis, arba kraštovaizdžio, regioninis, kartais dar – funkcinis, tačiau praktiškai, vertinant ekosistemos įvairovę, dažniausiai kalbama apie rūšių įvairovę. Saugant biologinę įvairovę, laikomasi tokios praktiškos taisyklės: saugoma gyvenimo sąlygų įvairovė, o tai sudaro prielaidas ir visų lygmenų įvairovei išsilaikyti. Miškų biologinė įvairovė saugoma nacionaliniuose parkuose, rezervatuose, draustiniuose, NATURA 2000 europinės reikšmės buveinių miškuose, kertinėse miškų buveinėse. Biologinę įvairovę saugoti galima ne tik saugomose teritorijose, ribojant jose miško ūkinę veiklą, bet ir atliekant miško darbus ūkiniuose miškuose, t. y. želdinant mišką, ugdant medynus, tiesiant kelius, sausinant pelkes.