cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lietuvos nacionalinė Martyno Mažvydo biblioteka
Architektūra
miniatiūra|Interjeras (atrijus, III a.) miniatiūra|Interjeras (atrijus, V a.) Nacionalinė biblioteka – monumentaliosios socialistinio realizmo architektūros paminklas. Jos rūmų statybos techninio projekto (1952 m.) autoriai – architektas Viktoras Anikinas ir konstruktorius Ciprijonas Strimaitis. Bibliotekos pastatas baigtas statyti 1958 metais. 1963 m. gruodžio 4 d. dabartinis bibliotekos pastatas buvo oficialiai atidarytas. Tai yra pirmasis pastatas Baltijos šalyse, suprojektuotas ir pastatytas išskirtinai bibliotekai.
Dvarninkai
Dvarninkai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 13 km nuo Radviliškio, prie kelio. Rastas Dvarninkų lobis.
Lietuvos nacionalinė Martyno Mažvydo biblioteka
Architektūra
1992 m. pradėta bibliotekos priestato statyba ir tęsėsi 11 metų. 2003 m. vasarą bibliotekos priestatas buvo oficialiai atidarytas. Jame įrengtos papildomos skaityklos, dokumentų saugyklos, darbo kabinetai.
1993 m. bibliotekos pastatas įrašytas į Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registrą. 2008 m. buvo pradėta pagrindinio bibliotekos pastato rekonstrukcija, trukusi iki 2016 metų. Projekto autoriai – „Jungtinės architektų dirbtuvės“, interjero dizaineriai – „2XJ“ architektai. Projektas pelnė ne vieną apdovanojimą: nominantas (viešųjų erdvių kategorija) – tarptautiniame architektūros ir dizaino konkurse „Idea­-Tops 2017“ (Kinija); I vieta (įgyvendintas visuomeninis interjeras) – nacionaliniame konkurse „Geras dizainas 2017“ ; laimėtojas (viešosios paskirties projektas) – dienraščio „Lietuvos rytas“ konkurse „Mano erdvė’17“; aukso medalis – „Lietuvos metų gaminys 2016“.
2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai
2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai – rinkimai, įvykę 2011 m. vasario 27 dieną, sekmadienį, 1994 m. liepos 7 d. Lietuvos Respublikos savivaldybių tarybų rinkimų įstatymo Nr. I-532 2010 m. liepos 20 d. redakcijos nustatyta tvarka daugiamandatėje rinkimų apygardoje, remiantis visuotine ir lygia rinkimų teise, slaptu balsavimu proporcine rinkimų sistema, pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus bei iš išsikėlusių kandidatų, jeigu jų išsikėlimą parašais parėmė ne mažiau kaip dešimt procentų skaičiuojant vienam savivaldybės tarybos nario mandatui, bet ne mažiau kaip 100 tos savivaldybės rinkėjų. Pirmą kartą šiuose rinkimuose buvo leista dalyvauti ne tik partijoms, bet ir išsikėlusiems kandidatams, taip pat ir jų koalicijoms.
Rinkimai
Rinkimai vyko 2016 rinkiminių apylinkių. Iš viso buvo renkami 60-ties savivaldybių tarybų 1526 nariai. Prieš tai vykusiuose 2007 m. savivaldybių tarybų rinkimuose buvo renkama 1550 narių, jų skaičius sumažėjo dėl demografinių pokyčių. Dėl mandatų varžėsi apie 16 404 kandidatai, rinkimų komisijose dirbo 15 560 narių, rinkimus stebėjo 14 204 partijų ir visuomeninių organizacijų atstovai.
Lietuvos nacionalinė Martyno Mažvydo biblioteka
Paslaugos
Nacionalinėje bibliotekoje veikia devynios specializuotos skaityklos: Humanitarinių mokslų skaitykla, Lituanistikos skaitykla, Socialinių mokslų skaitykla, Muzikos ir vizualiųjų menų skaitykla, Retų knygų ir rankraščių skaitykla, Žiniasklaidos skaitykla, Amerikos skaitykla, Vaikų ir jaunimo literatūros skaitykla, o vasarą Palangoje – Palangos vasaros skaitykla.
Bibliotekoje įkurti trys tyrimų centrai: Judaikos tyrimų centras, Adolfo Damušio demokratijos studijų centras ir Valstybingumo centras. Valstybingumo centro veiklos vykdomos Valstybingumo erdvėje. Jos atvirajame fonde saugoma Lietuvos Aukščiausiosios Tarybos-Atkuriamojo Seimo Pirmininko prof. Vytauto Landsbergio asmeninė biblioteka.
2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai
Rinkimai
Iš rinkimų teisę turinčių 2637733 piliečių, rinkimuose dalyvavo – 1162724 (44,08%), balsavimo urnose rasta 52295 negaliojančių biuletenių (4,50%), 1110429 galiojančių biuletenių (95,50%).
Lišinga
Lišinga  – miestas Mozambiko šiaurėje, į rytus nuo Njasos ežero, 1500 m aukštyje, Lišingos plynaukštėje. Njasos provincijos administracinis centras. 112 tūkst. gyventojų. Seniau vadinosi Vila Cabral. Oro uostas. Geležinkelis į Nakalą. Apylinkėse vystoma žemdirbystė ir gyvulininkystė.
2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai
Išankstinis balsavimas
Tos ir ankstesnių dienų suminiai duomenys
Rinkimų rezultatai
Išrinkti 1184 vyrai ir 342 moterys. Save išsikėlę, bet nesusibūrę į koalicijas kandidatai laimėjo 18 mandatų. Išrinktų tarybų narių amžiaus vidurkis 50,78 metų.
Lietuvos nacionalinė Martyno Mažvydo biblioteka
Paslaugos
Bibliotekoje įrengta Kino salė, Muzikavimo erdvė, Garso įrašų studija, TV studija, Pažinimo erdvė, Susitikimų kambariai, Bendradarbystės erdvė, Medijų dirbtuvės, Vaikų užimtumo centras „Žaisloteka“ ir dirbtuvės PATS SAU.
Nacionalinės bibliotekos Parodų salėje ir kitose erdvėse eksponuojamos kas kelis mėnesius keičiamos parodos. Bibliotekoje vyksta įvairūs nacionaliniai ir tarptautiniai kultūriniai, socialiniai, edukaciniai, moksliniai, politiniai renginiai. Čia organizuojami susitikimai, konferencijos, pristatomos knygos, rodomi kino filmai. Biblioteka vykdo įvairias edukacines veiklas ir mokymus, skirtus suaugusiems, vaikams ir jaunimui.
Lišinga
Istorija
Miestas pradėjo kurtis 1931 m., kai Mozambiką valdė portugalų kolonizatoriai. Tuo metu vadinosi Vila-Karbaliu. .
Lietuvos nacionalinė Martyno Mažvydo biblioteka
Paslaugos
Vykdydama projektą „Gyventojų skatinimas išmaniai naudotis internetu atnaujintoje viešosios interneto prieigos infrastruktūroje“, biblioteka savo erdvėse įrengė darbo vietą, skirtą regos negalią turintiems lankytojams.
Vartotojai
Vidutiniškai per mėnesį Nacionalinę biblioteką 2022 metais aplankė daugiau kaip 24,73 tūkst. lankytojų, vidutiniškai per dieną – daugiau kaip 845 lankytojų.
Lišinga
Istorija
Gyvenvietė sparčiai augo ir tapo svarbiu administraciniu centru.
Lietuvos nacionalinė Martyno Mažvydo biblioteka
Dokumentų fondas
Nacionalinė biblioteka yra įpareigota kaupti ir saugoti rašytinį tautos kultūros paveldą ir suteikti visuomenei galimybes juo naudotis. Nacionalinės bibliotekos dokumentų fonde sukaupta beveik 7 milijonai fizinių vienetų (1,8 milijono pavadinimų) spausdintų ir kitų dokumentų. Bibliotekos fondus sudaro šios pagrindinės dalys: Nacionalinis publikuotų dokumentų archyvinis fondas, pagrindinis fondas ir specialieji rinkiniai, personalinės kolekcijos.kairėje|miniatiūra|Retų knygų ir rankraščių fonde saugomi XVII a. spaudiniaikairėje|miniatiūra|Bendrieji fondai Lietuvos nacionalinis publikuotų dokumentų archyvinis fondas. Čia kaupiami ir saugomi lietuviški ir Lietuvoje leisti kitakalbiai, taip pat užsienyje leisti ir su Lietuva susiję visų tipų dokumentai nuo XVI a. iki šių laikų. Nuo pirmųjų lietuviškų spausdintų knygų iki šių dienų elektroninių dokumentų. Šiuo metu archyvą sudaro per 2,5 mln. fizinių vienetų. Archyviniame fonde saugomas ir audiovizualinis archyvas, kurį sudaro per 14 tūkst. dokumentų. Tai – kompaktinės garso ir vaizdo plokštelės, garso ir vaizdo kasetės, vinilo ir šelako plokštelės, ritinėliai pianolai. 2018 m. į archyvinį fondą perdavus Brailio rašto leidinius ir dokumentus, specialiai pritaikytus skaitymo sutrikimų turinčių asmenų poreikiams, taip pat standartus ir kitus norminius dokumentus, Nacionalinė biblioteka tapo pagrindine Nacionalinio publikuotų dokumentų archyvinio fondo saugotoja Lietuvoje.
Lišinga
Istorija
1962 m. suteiktas miesto statusas. Radosi miško perdirbimo pramonė, aplinkui miestą augo pušų plantacijos.
Lietuvos nacionalinė Martyno Mažvydo biblioteka
Dokumentų fondas
Retų knygų ir rankraščių fondas. Čia saugoma apie 70 tūkst. XV–XXI a. spaudinių, daugiau kaip 70 tūkst. saugojimo vienetų rankraštinių ir archyvinių XV–XXI a. dokumentų, taip pat nuo 1994 m. Lietuvoje apgintos disertacijos. Ypač vertingi rinkiniai: pergamentų kolekcija (151 pergamentas); inkunabulų rinkinys (90 vienetai); XIV a. pab.–XX a. I pusės dokumentų, rašytų bažnytine slavų kalba, kolekcija. Didžiausią rankraštinių dokumentų fondo dalį sudaro XIX–XX a. asmenų (lietuvių rašytojų, mokslininkų, menininkų, kultūros veikėjų, gyvenusių Lietuvoje ir užsienyje) archyvai. Jame taip pat saugomos bibliotekai patikėtos memorialinės kolekcijos: diplomatų Lozoraičių šeimos, filosofo Antano Maceinos, poeto Tomo Venclovos ir kt.
Lišinga
Istorija
1975 m. Mozambikas paskelbė nepriklausomybę, o Vila-Karbalis pervadintas ir tapo Lišinga.
1975-1992 m. vykęs pilietinis karas atnešė žymių nuostolių krašto ūkiui.
Lietuvos nacionalinė Martyno Mažvydo biblioteka
Dokumentų fondas
Judaikos fondas. Čia saugomi kultūrologijos, religijos, teologijos, visuotinės ir Lietuvos žydų istorijos leidiniai jidiš ir hebrajų kalbomis, klasikinė ir šiuolaikinė žydų literatūra (įvairiomis kalbomis). Taip pat saugomos Lietuvos žydų veikėjų biografijos, žydų kulinarijos knygos, žinynai, enciklopedijos, žodynai, bibliografiniai leidiniai.
Muzikos ir vizualiųjų menų fondas. Čia saugomi garso ir vaizdo dokumentai, natų dokumentai, muzikos ir vizualiųjų menų smulkieji spaudiniai (plakatai, afišos, atvirukai, ekslibrisai). Iš viso fondą sudaro per 300 tūkst. dokumentų. Išskirtinę vertę turi XX a. pr. lietuviškų šelako plokštelių kolekcija (2 566 pavadinimai).
Vaikų ir jaunimo literatūros fondas. Čia saugomos lietuvių autorių ir verstinės grožinės knygos vaikams ir jaunimui, taip pat su vaikų ir jaunimo literatūra susiję leidiniai: enciklopedijos, žodynai, žinynai, vadovėliai, pratybų sąsiuviniai, informaciniai leidiniai ir kita šakinė literatūra, periodiniai vaikų ir paauglių leidiniai (apie 132 tūkst. fizinių vienetų).
Bendrieji fondai. Čia saugoma apie 60 proc. bibliotekoje sukauptų dokumentų – lietuviškų ir užsienio knygų, serialinių ir periodinių leidinių, kartografijos dokumentų, išleistų nuo 1826 m. iki šiandienos, įvairios tematikos ir žanrų, daugiau nei 90 kalbų.
Bendradarbiavimas
Nacionalinė biblioteka bendradarbiauja su įvairiomis nacionalinėmis ir tarptautinėmis bibliotekinėmis institucijomis ir organizacijomis. Nuo 1992 m. biblioteka yra Tarptautinės bibliotekų asociacijų ir institucijų federacijos (angl. International Federation of Library Associations and Institutions, IFLA) narė, dalyvauja Europos nacionalinių bibliotekų direktorių konferencijos (angl. Conference of European National Librarians, CENL), Pasaulio nacionalinių bibliotekų direktorių konferencijos (angl. Conference of Directors of National Libraries, CDNL), Europos mokslinių bibliotekų asociacijos (angl. Association of European Research Libraries, LIBER), Baltijos jūros kraštų bibliotekų darbo grupės (angl. Bibliotheca Baltica), Tarptautinės vaikų ir jaunimo literatūros asociacijos (angl. International Board on Books for Young People, IBBY), Tarptautinės muzikos bibliotekų, archyvų ir dokumentavimo centrų asociacijos (angl. International Association of Music Libraries, Archives and Documentation Centres, IAML), Tarptautinės organizacijos EIFL (angl. Electronic Information for Libraries), Lietuvos mokslinių bibliotekų asociacijos ir kitų organizacijų veikloje. Biblioteka aktyviai dalyvauja šių institucijų vykdomuose tarptautiniuose projektuose. Nuo 2007 m. Nacionalinė biblioteka dalyvauja kuriant Europos skaitmeninę biblioteką „Europeana“, nuo 2018 m. pabaigos yra šios programos nacionalinis agregatorius.
Evaldas Petrauskas
Evaldas Petrauskas (g. 1992 m. kovo 19 d. Šilutėje) – Lietuvos boksininkas, olimpinis medalininkas.
Biografija
Mokėsi Traksėdžių pagrindinėje mokykloje.
Sportuoja nuo 1999 m. Pirmasis treneris Vincas Murauskas, E.Petrauską dešimt metų treniravęs Šilutės sporto mokykloje (V.Murauskas treniravo ir vyresnįjį Evaldo brolį Arvydą). Vyresnysis brolis, anksti šeimą sukūręs, dėl ekonominių priežasčių emigravo į Airiją. Dėl tų pačių priežasčių emigravo ir Evaldo mergina Dovilė su jų dukrele Guste. Jauniausias Svetlanos ir Algio Petrauskų sūnus Lukas 2008, 2011 ir 2012 metais yra tapęs Lietuvos čempionu savo amžiaus grupėse. Dabartinis treneris – Vladimiras Bajevas, kuris jį Vilniuje treniruoja nuo 2008 m. Evaldui buvo dvylika ar trylika metų, kai jis pelnė Lietuvos, po to Europos bronzos, sidabro ir aukso medalius. 2012 m. užėmė pirmą vietą olimpinės atrankos turnyre ir pateko į 2012 m. vasaros olimpines žaidynes (Londone), kur bokso turnyro (svorio kategorija iki 60 kg) ketvirtfinalyje įveikė italą Domenico Valentino (g. 1984 m.) ir užsitikrino medalį.
Ivanovo srityje (Rusija) gimusi ir augusi Svetlana ir Šilutės rajono Usėnų seniūnijoje gimęs ir augęs Algis Petrauskai susipažino, susituokė ir iki Lietuvos nepriklausomybės atgavimo gyveno Rusijoje. 1989 metais ten gimė pirmagimis Arvydas, o į Lietuvą Algis šeimą parsivežė tuoj po Kovo 11-osios Nepriklausomybės atkūrimo akto paskelbimo. Bendrovėje „Šilutės durpės“ Svetlana dirba laborante, Algis – mechaniku vairuotoju.
Stara Kamenos Kolonija
Stara Kamenos Kolonija – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Dambravos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Union Oberschöneweide
Union Oberschöneweide vadinosi du vokiečių klubai:
Japas
Japas (vietine kalba – Uapa) – koralinių salų grupė, priklausanti Mikronezijos Federacijai, vakarinėje Karolinų salų dalyje. Taip pat tai yra iš šių salų kontroliuojama to paties pavadinimo valstija, kuri yra viena iš keturių Mikronezijos Federacijos valstijų.
Valstijos sostinė – Kolonija, Japo saloje, kur yra oro uostas. 6300 gyventojų (2003). Bendras valstijos sausumos plotas 102 km². Daugiausiai žmonių gyvena didžiausioje Japo saloje.
Valstijos geografija ir administravimas
thumb|left|Japo sala Į valstijos teritoriją įeina pati Japo salų grupė ir apie 130 salų (grupuojamų į 14 atolų), išsidėsčiusių į rytus ir pietus per maždaug 800 km.
Geografiniu požiūriu Japo sala (viena iš valstijos savivaldybių) – tai yra keturios labai arti viena kitos esančios salos, kurias supa koralinis rifas. Didžiausia dalis yra Japas, šiaurėje Mapas ir Rumungas, šiaurės vakaruose – Gagilis-Tomilis. Pakrantės apaugusios mangrovių mišku. Plotas – 102 km². Salos kalvotos, gausi augmenija. Palei pakrantes daugiausia tęsiasi magrovinės pelkės.
14 likusių atolų yra administruojami iš 8 savivaldybių (jų administraciniai centrai turi savivaldybės pavadinimą):
Akmeniniai pinigai
thumb|200px|left|Japo salos akmeniniai pinigai Ši sala labiausiai žinoma dėl stambių akmeninių pinigų, vadinamu Fe (kartais – Menhyrai). Tai aragonito akmenys, iki 4 m skersmens su skyle viduryje. Anksčiau tai buvo atsiskaitymo tarp kaimų priemonė. Pinigai nebūtinai turėjo būti perkelti mainų metu. Yra penki „nominalai“ – Mmbul, Gaw, Ray, Yar ir Reng (paskutinis – mažiausias, 0,3 m skersmens). Pinigo vertė priklausė ir nuo skersmens, ir nuo amžiaus.
Algimantas Švėgžda
Algimantas Švėgžda (1941 m. balandžio 22 d. Kelmėje – 1996 m. liepos 4 d. Berlyne) – lietuvių tapytojas, grafikas.
Biografija
Gyveno Plaučiškių kaime, mokėsi Rozalimo mokykloje. 1967 m. baigė Vilniaus dailės institutą. Tuoj po instituto baigimo LTSR Dailininkų sąjungoje jam pavyko atgaivinti Jaunųjų dailininkų susivienijimą, kuriam vadovavo 1969–1976 m.
Sūnus smuikininkas Martynas Švėgžda von Bekeris
Kūryba
Dirbo tapybos, grafikos srityse. 1976 m. jau pirmieji darbai buvo apdovanoti Visasąjungine komjaunimo premija.
Nutapė figūrinių kompozicijų, natiurmortų, portretų, peizažų, sukūrė grafikos darbų, akvarelių, pastelių, iliustravo knygas. Gyvendamas užsienyje sukūrė ciklus: „Išminties ieškojimas“ (1980–1984), „Pokalbiai su daiktais ir žmonėmis“ (1984), „Tibeto piemenims“ (1991), „Rudens meditacijos“ (1993), „Žiemos meditacijos arba trys žiemos mėnesiai“, „Laiškas mano senelei“, „Mano burtai“, „Rugelis“, „Vapsvų lizdai“, iliustracijas M. Martinaičio „Kukučio baladėms“, daugybę kamerinio pobūdžio biografinių kompozicijų, pastelių iš kelionių po Europą.
Nacionaliniam M. K. Čiurlionio dailės muziejui 1991 m. užrašė 44 savo autorinius darbus, vėliau padovanojo Kaunui 224 savo kūrinius. 1999 m. jau po dailininko mirties, dar 22 darbai buvo perduoti miestui.
Parodos
Rengė parodas Berlyne, Giustrove, Svalenberge, Freiburge. 1992 m. surengė parodas Kaune, Ukmergėje, Kėdainiuose, 1993–1994 m. išplėstines parodas Kaune, 1996 m. – parodą Druskininkuose. 1997 m. Vilniuje įvyko didelė retrospektyvinė A. Švėgždos kūrybos paroda.
Trilapis puplaiškis
Trilapis puplaiškis (Menyanthes trifoliata) – puplaiškinių (Menyanthaceae) šeimos augalų monotipinės puplaiškio (Menyanthes) genties augalų rūšis. Pavadinimas kilo iš to, kad jo lapai panašūs į pupos lapus.
Daugiametis, 15-33 cm aukščio žolinis augalas. Šakniastiebis ilgas, apie 1 cm skersmens, šliaužiantis. Lapai pražanginiai, išauga iš šakniastiebio, ilgakočiai. Lapalakštis iki pamato suskaldytas, trilapis. Lapeliai kiaušiniški, pilkai žali, kartūs. Žiedynas tankus, su 10-30 žiedų. Vainikėlis baltas arba rausvas su smulkiais plaukeliais. Vaisius – rutulio formos dėžutė. Sėklos 6-8, gelsvos arba rudos, apie 3 mm ilgio.
Žydi gegužės – liepos mėn. Dauginasi šakniastiebiais ir sėklomis. Auga stovinčiame vandenyje, užutėkiuose, pelkėse, grioviuose. Lietuvoje dažnas visuose rajonuose. Liaudyje dar naudojami pavadinimai: ožkanagė, tilvytis, vebrė, drugio dobilas.
Vaistinės augalo savybės
Farmakaloginį poveikį sukelia kartumynai: foliamentinas (mentiafolino), lagoninas, sverozodas. Turi truputį jodo, saponinų, vitamino C.
Pastaba: nevartoti nėštumo ir žindymo metu, viduriuojant, sergant opalige ar kitomis virškinimo trakto ligomis.
Kelia nuotaiką, didina darbingumą, mažina skausmą, padeda prieš uždegimus ir traukulius.
Mėginta gydyti odos ligas – spuogus, žaizdas, sumušimus, dėdavo ant skaudančių sąnarių.
Manyta, kad gydo ir drugį – liaudies medicinos ligos pavadinimas taikomas ir maliarijai – iš čia kilęs ir pavadinimas drugio dobilas.
Buvo manoma, kad mažina karščiavimą, tačiau tyrimai tokio pupalaiškio poveikio nepatvirtino.
Rodė
Graikų mitologijoje Rodė – vyriausia okeanidė, Tetijos ir Okeano dukra. Vėliau manyta, kad ji yra Poseidono ir Halijos ar Poseidono ir Amfitritės dukra. Ji buvo Helijo žmona.
Pagal jos vardą pavadinta Rodo sala, kurios globėja buvo Rodė. Sala buvo jos kulto centras. Vardas yra kildinamas iš vietinės salos gėlės – kinrožės, kuri yra panaši į rožę.
Su Heliju vaikai:
Kana (žinduolis)
Kana (Taurotragus oryx) – jaučių (Bovinae) pošeimio dykaraginis žinduolis. Stambi antilopė.
Kūno aukštis iki 175 cm, patinų masė iki 900 kg. Kūnas masyvus, storos kojos, pakaklėje plati odos nuokara. Ant sprando, keteros, pakaklėje ir ant uodegos galo plaukai ilgesni. Abiejų lyčių individai raguoti. Ragai glaustai susisukę apie savo ašį, tiesūs. Patinų ragai gali būti iki 1 m ilgio, vidutiniškai jie būna 73 cm.
Gyvena sausose Afrikos savanose į pietus nuo Sacharos. Laikosi nedideliais būriais, neretai kartu su zebrais ir arklinėmis antilopėmis. Migracijos metu susirenka į didesnius būrius. Minta žoliniais augalais, krūmų lapais, vaisiais. Kasdien lanko girdyklas. Nėštumas trunka apie 9 mėnesius, gimsta 1 jauniklis. Gyvena iki 20 metų.
Ravelinas
Бастионная система укреплений
Kana (žinduolis)
Gana gausi antilopė, medžiojama. Buvo bandyta domestikuoti Ukrainoje.
George Mallory
thumb|right|Džordžas Meloris
Džordžas Meloris (George Herbert Leigh Mallory, 1886 m. birželio 18 – 1924 m. birželio 8/birželio 9) – anglų alpinistas, trijų pirmųjų britų ekspedicijų į Everestą dalyvis. Trečiosios ekspredicijos metu, 1924 m. birželio mėnesį Meloris ir jo porininkas Endriu Irvainas (Andrew Irvine) kopdami į viršūnę dingo Everesto šiaurės rytų šlaite. 1999 m. Melorio kūnas buvo aptikas 8160 m aukštyje. Iki šiol nėra aišku, ar Meloriui bei Irvainui pavyko pasiekti Everesto viršūnę.
Terminatorius
Terminas terminatorius skirtingose srityse naudojamas skirtingomis reikšmėmis.
Tuvalu
Tuvalu yra valstybė Ramiajame vandenyne, į pietus nuo pusiaujo. Valstybę sudaro devyni koraliniai atolai. Pagal gyventojų skaičių už Tuvalu mažesnis tik Vatikanas, bet pagal plotą Monakas ir tas pats Vatikanas yra mažesni už Tuvalu. Šalies pavadinimas vietine kalba reiškia „8 salos“.
Istorija
Tuvalu yra apgyvendinta nuo 1 tūkst. pr. m. e. Europiečiai pirmą kartą salose apsilankė 1568 m., kai į jas atvyko ispanas Alvaras Mendanja (Alvaro de Mendaña y Neyra). Kol salos netapo britų protektoratu, jose kartais lankėsi vergų pirkliai ir banginių medžiotojai.
1892 m. salos tapo britų Gilberto ir Eliso salų protektoratu, Tuvalu tuo metu vadintas Eliso salomis. 1916 m. protektoratas pertvarkytas į Gilberto salų koloniją.
1974 m. dėl etninių skirtumų Eliso salų polineziečiai pasisakė už atsiskyrimą nuo Gilberto salų mikroneziečių (dabartinis Kiribatis). Kitų metų spalio 1 d. salos tapo britų Tuvalu kolonija.
1978 m. Tuvalu tapo nepriklausomu. 2000 m. Tuvalu tapo JTO nare. Nuo XX a. pab. šalis atsidūrė pavojuje dėl kylančio vandenyno vandens lygio.
Politinė sistema
Konstitucinė monarchija. Tuvalu priklauso Britų Sandraugai. Britanijos monarchą šalyje atstovauja jo paskirtas generalgubernatorius. Parlamentas – Fale I Fono (15 narių), renkamas kas 4 metai. Ministras pirmininkas ir generalgubernatorius suformuoja ministrų kabinetą. Kiekviena sala turi savo vadą (ulu-aliki) ir seniūnų tarybą.
Administracinis suskirstymas
Kiekviena Tuvalu koralinė sala ar atolas sudaro atskirą administracinį darinį.
Geografija
Tuvalu valstybę sudaro 6 atolai ir 3 koralinės salos pietų Ramiajame vandenyne. Salos išsidėstę grandine iš šiaurės vakarų į pietryčius, ir yra Tuvalu povandeninio kalnagūbrio aukščiausioji dalis (buvę vulkaniniai kūgiai). Visos salos yra vos pakilę nuo vandenyno paviršiaus, aukščiausia vieta (4,6 m) yra Niulakitos saloje. Kartu su Maldyvais tai žemiausia pasaulio valstybė, jai gresia užtvindymas dėl kylančio vandenyno lygio. Didžiausias atolas yra Funafučio, jis sudarytas iš 9 salelių.
Tuvalu salos (atolai):
Klimatas tropinis, jūrinis. Visus metus laikosi 27–30 °C oro temperatūra. Vidutinis metinis kritulių kiekis – 3300–3500 mm. Drėgniausia būna tarp spalio ir kovo. Kartais pasitaiko uraganai.
Ekonomika
Gyventojai užsiima žemės ūkiu (kopros, batatų eksportu), žvejyba ir tradiciniais verslais. Svarbus pajamų šaltinis – prekyba pašto ženklais bei internetinio indekso .tv suteikimas. Apie 1000 Tuvalu gyventojų dirba fosfatų kasyboje.
Daug pajamų gaunama iš tarptautinės paramos.
Demografija
thumb|180px|Tuvaliečių šokėja
Nepaisant mažo Tuvalu dydžio, šios šalies gyventojų skaičius ženkliai auga (0,702 %) ir 2012 m. siekė 10 837. Tiesa, šalis turi ženkliai neigiamą migracijos balansą (išvykstama į Fidžį, Naująją Zelandiją, Australiją).
Absoliuti dauguma gyventojų yra polineziečiai, kalbantys tuvaliečių kalba. Dar yra ~4 % mikronezečių – beveik visi jie gyvena Nui saloje ir kalba gilbertiečių kalba. Anglų kalba yra valstybinė šalyje, tačiau jos vartojimas gana ribotas.
Dabar beveik visi Tuvalu gyventojai yra krikščionys (97 % priklauso protestantiškai Tuvalu bažnyčiai, 1,4 % – Septintosios Dienos adventistams). Yra nežymus bahajų (1 %) ir Achmadijos musulmonų (0,4 %) skaičius. Sinkretiškai su didžiosiomis religijomis tebėra gajūs vietiniai tikėjimai.
Kultūra
Populiariausias sportas – kilikiti (vietinė kriketo versija). Taip pat žaidžiamas vietinis sportas ano – vietinis rankinio variantas. Šalis turi futbolo, salės futbolo nacionalines rinktines. Vasaros olimpinėse žaidynėse Tuvalu debiutavo 2008 m. Šaliai atstovavo pora sprinterių ir sunkumų kilnotojas.
Ochotnojė (Lydimaičiai)
Ochotnojė (,, nuo 1938 m. liepos 16 d. Gerhardsweide, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Slavsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Bolšakovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Lankos apskrities kaimas. 1947–2008 m. Slavsko rajono Gastelovo apylinkės kaimas.
Nasi
Nasi (נָשִׂיא „princas“) – terminas vartotas Izraelio Sanhedrino auksčiausiojo teisėjo titului. Šis titulas buvo sukurtas 191 m. pr. K. Izraelio vyriausiajam teismo teisėjui, vykdžiusiam Izraelyje teisingumą ir tvarką. Žymiausias Nasi buvo Judah haNasi, sukūręs Talmudo Mišnos įstatymų knygą. Dabartiniais laikais žodis Nasi reiškia prezidentą, demokratiškai išrinktą valstybės vadovą.
Bukiečiai
Bukiečiai (Fagales) – magnolijainių (Magnoliopsida) klasės hamameliažiedžių (Hamamelididae) poklasio augalų eilė.
Alethinophidia
Alethinophidia – žvynaroplių (Squamata) būrio gyvačių infrabūrys. Infrabūrį sudaro 15 šeimų, 9 pošeimiai ir 316 genčių.
Dvaroniškis
Dvaroniškis – viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Medeikių.
Maišinė
Maišinė – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Kariotiškių.
Maltos futbolo varžybos 1997–1998 m.
Maltos futbolo varžybos 1997–1998 m.
Kohtla-Järve JK Järve
JK Järve – Estijos futbolo klubas iš Kohtla Jervės.
Istorija
Klubas įkurtas 2012 m. Žaisdavo žemesniuose šalies divizionuose.
Prerija
thumb|250px|Prerija [[Kanzasas|Kanzase]]
Prerija (iš  – „pieva, ganykla“) – dideli bemiškiai, retai gyvenami pievų plotai (stepės), paprastai augantys vidutinių platumų klimato juostos žemyninio klimato srityse. Terminas prerija visų pirma taikomas Šiaurės Amerikos Didžiųjų lygumų stepių plotams. Dideli prerijų plotai Kanadoje, o ypač JAV yra išdirbti, todėl natūralios prerijos saugomos nacionaliniuose parkuose ir draustiniuose (Graslandso NP, Cypress Hills tarpprovincinis parkas, Tallgrass Prairie nacionalinis draustinis ir kt.).
Artūras Kuzmičius
Artūras Kuzmičius (g. 1990 m. vasario 28 d. Elektrėnuose) – ledo ritulininkas.
Dóxa Dráma
Dramos „Dóxa“ – Graikijos futbolo klubas iš Dramos.
Istorija
Klubas įkurtas 1918 m. Tuo metu vadinosi „Pileas“. 1919 pervadintas ir gavo dabartinį pavadinimą.
Spalvinė gama
Juoda ir balta.
Luganvilis
Luganvilis  – miestas Vanuatu, didžiausios šalies salos Espiritu Santo pietinėje dalyje; Sanmos provincijos administracinis centras. Vanuatu gyventojų dar vadinamas Santo, o salos gyventojų – Kanal. Yra svarbus jūrų uostas, pro kurį eksportuojama kopra ir kakava. Verčiamasi prekyba, veikia interneto kavinės. Veikia ligoninė, policijos skyrius.
Netoli Luganvilio yra Santo-Pekoa tarptautinis oro uostas.
Vaiko gimimo pažymėjimas
Vaiko gimimo pažymėjimas - dokumentas, patvirtinantis vaiko gimimą. Pažymėjimą Lietuvoje LR Vyriausybės nustatyta tvarka išduoda asmens sveikatos priežiūros įstaiga arba gydytojų konsultacinė komisija. Civilinės metrikacijos įstaiga vaiko gimimo įraše moterį įrašo vaiko motina, remdamasi medicinos įstaigos išduotu pažymėjimu apie vaiko gimimą.
Jei vaikas gimė ne medicinos įstaigoje, pažymėjimą apie vaiko gimimą išduoda medicinos įstaiga, tikrinusi vaiko ir motinos būklę po gimdymo.
Jei vaikas gimė ne medicinos įstaigoje ir jei vaiko motinos būklė po gimdymo nebuvo tikrinta, pažymėjimą apie vaiko gimimą išduoda gydytojų konsultacinė komisija Vyriausybės nustatyta tvarka. Šiame pažymėjime motina nurodoma moteris, dėl kurios gydytojų konsultacinei komisijai nekyla abejonių, jog ji pagimdė vaiką.
Jei vaiko gimimo įraše nėra duomenų apie motiną arba jei motinystė nuginčyta, motinystę gali nustatyti teismas pagal moters, laikančios save vaiko motina, pilnamečio vaiko, vaiko tėvo, globėjo (rūpintojo) ar valstybinės vaiko teisių apsaugos institucijos ieškinį.
Akmenslydis
thumb|Akmenslydžio akmenys thumb Akmenslydis (kerlingas; ) – komandinis olimpinis žiemos sportas, vad. „šachmatai ant ledo“. Akmenslydis populiariausias Kanadoje, taip pat JAV, Škotijoje, Norvegijoje, Švedijoje. Žaidimo esmė: stačiakampėje ledu dengtoje aikštelėje leisti savo akmenis taip, kad jie atsidurtų kuo arčiau nupiešto taikinio („namų centro“). Akmens slydimo greitis papildomai gali būti reguliuojamas ledo trynimu prieš akmenį, priešininkų komandos akmenų išmušimu (ir pan.).
Vaiko gimimo pažymėjimas
Vėliau atitinkamai išduodamas gimimo liudijimas.
Akmenslydis
Istorija
Akmenslydis atsirado XVI a. Škotijoje. Tuo metu jis buvo žaidžiamas ant užšalusių upių ir ežerų ledo. 1838 m. buvo įkurtas Karališkasis Kaledonijos kerlingo klubas. Pasaulinė kerlingo federacija buvo įkurta 1966 m. Perte (Perth) Škotijoje. Nuo 1955 m. vyksta Europos čempionatai, taip pat rengiami pasaulio vyrų (nuo 1959 m.) ir moterų (nuo 1979 m.) čempionatai. Nuo 1998 m. akmenslydis yra oficialus žiemos olimpinių žaidynių sportas. Turine (Italija) 2006 m. vežimėlių akmenslydis tapo parolimpine sporto šaka.
Lietuvoje
Lietuvos kerlingo asociacija (LKA) įkurta 2002 m. (Pasaulinės akmenslydžio federacijos narė nuo 2003 m.). Nuo 2004 m. Lietuvos komandos pradėjo dalyvauti tarptautiniuose turnyruose. Nuo 2005 m. organizuojamas Baltijos šalių čempionatas, nuo 2005 m. – Lietuvos akmenslydžio čempionatas. 2006 m. Lietuvos akmenslydžio moterų, vyrų ir mišrios akmenslydžio komandos dalyvavo Europos akmenslydžio čempionate. Pasauliniame komandų reitinge Lietuvos vyrų ekipa yra 35-ta, o moterų – 31-ma (2009–2010 m.).
Aikštė, žaidimo taisyklės
thumb|Akmenslydžio aikštelės Žaidimo aikštė yra 45,5 m ilgio ir 4,3 m pločio, padengta visiškai lygiu ledu, kad 20 kg sveriantys poliruoto granito akmenys slystų su kuo mažesniu pasipriešinimu. Aikštės tolimajame gale yra 3,7 m skersmens koncentriniai skrituliai, pažymintys tikslą. Tikslas – kiekvieno kėlinuko gale turėti kuo daugiau akmenų arčiau centro nei priešininkų komanda. Rungtyniauja 2 komandos po 4 žaidėjus. Komandą sudaro pirmasis žaidėjas (stumia akmenį pirmas), antrasis žaidėjas (stumia antras), „vicekapitonas“ (stumia trečias, keičia kapitoną 4-ojo metimo metu) ir kapitonas. Kiekviename iš 8 kėlinukų abiejų komandų kiekvienas žaidėjas pakaitomis stumia po du akmenis. Kėlinuką laimi komanda, kurios akmuo yra arčiausiai apskritimo centro ir gauna tiek taškų, kiek akmenų yra arčiau centro nei priešininkų arčiausias akmuo.
Stumiant akmenį du tos pačios komandos žaidėjai gali koreguoti akmens slydimo greitį ir kryptį, trindami ledą prieš akmenį specialiomis šluotelėmis.
Plaja de las Amerikas
Plaja de las Amerikas ( – „Amerikų paplūdimys“) – kurortas Ispanijoje, Kanaruose, Tenerifės salos pietvakariuose, Aronos ir Adechės savivaldybėse.
Įkurtas apie 1960 m. specialiai turistams. Čia, ir gretimame Los Kristianose apsistoja dauguma į Tenerifę atvykstančių turistų. Gausu viešbučių, restoranų, naktinių klubų. Yra 4,2 ha Aronos parkas. Los Kristianose yra uostas, o už 20-25 min. kelio Pietų Tenerifės oro uostas.
Anglija
Anglija  – didžiausias ir tankiausiai gyvenamas Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Jungtinės Karalystės kraštas. Jos gyventojai sudaro daugiau nei 83 % visų Jungtinės Karalystės gyventojų, užima du trečdalius Didžiosios Britanijos salų ploto ir ribojasi su Škotija šiaurėje ir Velsu vakaruose. Taip pat ribojasi su Šiaurės jūra, Airijos jūra, Keltų jūra, Bristolio įlanka ir Lamanšu. Anglija buvo suvienyta X amžiuje. Anglijos pavadinimas kilęs iš anglų genčių, įsikūrusių šioje teritorijoje V ir VI amžiuose.
Etimologija
Anglija pavadinta pagal anglus, didžiausią iš daugelio germanų genčių, įsikūrusių Anglijoje V ir VI amžiuose, kurios, kaip manoma, yra kilusios iš Angelno pusiasalio, dabartinės Danijos ir šiaurinės Vokietijos teritorijos.
Kasdieninėje kalboje žodis „Anglija“ dažnai vartojamas neteisingai, Anglija vadinant visą Didžiąją Britaniją ar Jungtinę Karalystę. Yra pavyzdžių, kai istoriniuose šaltiniuose į sąvoką „Anglija“ įtraukiama taip pat Škotija ir Velsas. Ši sąvokos interpretacija vartojama visame pasaulyje, tarp jų ir pačių anglų. Tai dažnai sukelia nesusipratimų tarp Didžiosios Britanijos gyventojų.
Istorija
Prieš į teritoriją atsikeliant anglų gentims, teritorija buvo keliskart užkariauta. 55 m. pr. m. e. šalis buvo užgrobta Julijaus Cezario, kitame šimtmetyje ją užkariavo imperatorius Klaudijus. Tuo metu teritorija buvo apgyvendinta keltų genčių – britų.
V amžiuje į šalį pradėjo kraustytis germanų tautos ir pamažu išstūmė keltus į Velsą. Pagrindinės atsikrausčiusios germanų tautos – jutai, saksai bei anglai.
1265 m. sušauktas pirmasis Anglijos parlamentas (trijų luomų susirinkimas), kuris turėjo įstatymų leidimo teisę.
Faustas Kirša
Faustas Kirša (1891 m. vasario 25, senuoju stiliumi vasario 13 d. Senadvaryje, Antalieptės valsčius, Novoaleksandrovsko apskritis, Rusijos imperija – 1964 m. sausio 5 d. Bostone) – lietuvių poetas, publicistas, Vilniaus konferencijos dalyvis.
Anglija
Geografija
Didžiąją dalį Anglijos sudaro kalvos, tačiau šiaurėje neaukštų kalnų grandinė skiria Rytų ir Vakarų Angliją. Rytuose taip pat yra žema, pelkėta lyguma, kurios didelė dalis buvo nusausinta ir dabar naudojama žemės ūkiui.
Faustas Kirša
Biografija
Mokėsi Vilniaus ir Maskvos gimnazijose. 1914 m. Oriole išlaikė brandos atestato egzaminus. 1915 m. Vilniuje baigė pedagogikos kursus, dvejus metus mokytojavo. 1922–1925 m. Berlyne studijavo vokiečių kalbą ir literatūrą, filosofiją, estetiką ir architektūrą.
1918 m. dirbo laikraščio „Lietuvos aidas“ redakcijoje. 1919–1922 m. laikraščio „Lietuva“ redakcijos darbuotojas, literatūrinio priedo „Sekmoji diena“ redaktorius. Taip pat redagavo žurnalą „Menas“, leidinius „Dainava“ 1920 m., su B.Sruoga, „Baras“ 1925 m. „Pradai ir žygiai“ 1926–1927 m. 1931–1940 m. dirbo žurnalo „Naujoji Romuva“ redakcijoje, 1943–1944 m. – almanacho „Varpai“ redakcijoje.
Anglija
Geografija
Londonas, be abejo, yra vienas didžiausių ir judriausių miestų ne tik Anglijoje, bet ir visame pasaulyje. Antras pagal dydį Anglijos miestas yra Birmingemas. Kiti didžiausi Anglijos miestai – Lydsas, Šefildas, Liverpulis, Mančesteris, Bradfordas, Bristolis, Koventris, Lesteris, Notingamas.
Administracinis suskirstymas
Nuo seno Anglija yra suskirstyta į grafystes. Tokie vienetai kilę iš ankstesnių, tokių kaip Sasekso, Esekso karalysčių, hercogysčių (Jorkšyras, Lankašyras) ar žemių, kurios buvo dovanojamos dvariškiams (Berkšyras). Suvienijus Angliją grafysčių sienos nebuvo tikslios.
Faustas Kirša
Biografija
1917 m. Vilniaus konferencijos dalyvis, Lietuvių meno kūrėjų draugijos, įsteigtos 1920 m., vienas organizatorių ir aktyvių veikėjų.
1944 m. emigravo į Vokietiją, dirbo Liubeko lietuvių gimnazijoje, dalyvavo skautų veikloje, redagavo leidinius „Laisvės varpas“, „Vagos“ ir kt. lietuvių leidinius. 1949 m. išvyko į JAV, gyveno Bostone, dirbo fabrike. Kartu su Stasiu Santvaru, Antanu Gustaičiu, Pranu Lembertu plėtojo lietuvišką veiklą. Aktyviai dalyvavo lietuvių visuomeniniame ir kultūriniame gyvenime.
Anglija
Administracinis suskirstymas
Šiuo metu Anglija suskirstyta į 9 regionus, šie suskirstyti į 83 metropolines ir nemetropolines grafystes, išskyrus Didįjį Londoną ir Silio salas. Išskirtos 48 ceremoninės grafystės. Smulkiau administraciškai Anglija suskirstyta į 326 rajonus (ar apygardas, ).
Faustas Kirša
Kūryba
Į literatūrinį darbą įsijungė 1912 m., „Ateityje“ paskelbdamas pirmąsias savo eiles. Išleido eilėraščių rinkinių, sukūrė dviejų dalių satyrinę poemą „Pelenai“. Bendradarbiavo leidiniuose „Aušra“ „Gaisai“, „Literatūros naujienos“, „Mūsų rytojus“, gyvendamas JAV – „Aidai“, „Gabija“, „Draugas“, „Lietuvių dienos“ ir kt. lietuvių leidiniuose.
Anglija
Demografija
Anglijos populiacija susiformavo per daugelį imigracijos bangų. Pagrindinės migracijos bangos vyko apie 600 pr.m.e (keltai), Romos laikotarpiu (kareiviai iš visos imperijos), 350–550 (anglai, saksai, jutai), 800–900 (vikingai, danai), 1066 (normanai), 1650–1750 (atvykėliai iš Europos bei hugenotai), 1880–1940 (žydai), 1950–1985 (Karibų salų gyventojai, afrikiečiai, pietų azijiečiai), 1985– (rytų europiečiai, kurdai, pabėgėliai).
Faustas Kirša
Kūryba
Išvertė J. I. Kraševskio, Z. Krasinskio, L. Tolstojaus kūrinių.
Anglija
Religija
Žemiau lentelėje nurodytas pagrindinių Anglijos religijų tikinčiųjų skaičius ir procentas:
Architektūra
Anksčiausios Anglijoje rastos architektūrinės liekanos datuojamos apie 3500 m. pr. m. e. Tai buvo neolito žmonių pylimų stovyklos ir kalvų kapai (milžinkapiai). Maždaug dar po dviejų šimtų metų pradėjo atsirasti akmenų ratų statiniai, iš kurių garsiausias yra Stounhendžas (apie 2800 m. pr. m. e.). Apie 700 m. pr. m. e. geležies amžiaus metu pradėti statyti kalvų fortai. I a. į Angliją įsiveržę romėnai atsinešė Viduržemio jūros kultūrą: buvo statomos romėniškos vilos ir pastatyta Adriano siena. thumb|right|260px|[[Stounhendžas, apie 2800 m. pr. m. e.]] V a. po germanų-saksų invazijos Anglijoje paplito anglosaksų menas, statiniai buvo mediniai, tačiau VII a. paplitus krikščionybei pradėtos statyti akmeninės bažnyčios. Nuo XI a. pr. Anglijoje pradėjo plisti romanikos stilius, kurio pavyzdys yra Daremo katedra. XII a. pabaigoje pradėjo plisti gotikos stilius, kurio pavyzdžiai yra Solsberio katedra ir Vestminsterio abatija. Vėlyvaisiais viduramžiais paplito Tiudorų stilius (apie 1490−1560 m.), po jo sekė renesansinė Elžbietos architektūra (apie 1550−1625 m.). Vėliau paplitęs baroko stilius buvo menkai išreikštas Anglijoje, jo pavyzdžiai − Hovardo pilis ir Blenheimo rūmai. Po 1666 m. Didžiojo Londono gaisro miesto statinių, tarp jų Šv. Pauliaus katedros, atstatymą prižiūrėjo Kristoferis Renas, vertinamas iškiliausiu to meto Anglijos architektu.
XVIII a. Anglijoje paplito klasicistinė Jurgio architektūra ir paladianizmas, pastarasis Anglijoje pasireiškė jau XVII a. pradžioje (Karalienės namas Grinviče, arch. Inigas Džounsas). XIX a. pradžioje vyravo regencijos architektūra, pradėjo plisti neogotikinis stilius, kuris suklestėjo amžiaus viduryje (Vestminsterio rūmai). XX a. Anglijoje paplito modernistinė architektūra. Garsiais modernistiniais Anglijos architektais minimi: Ričardas Rodžersas, Deividas Čiperfildas, Džeimsas Stirlingas, Kevinas Roučas, Normanas Fosteris, iš Irako kilusi Zaha Hadid.
Dailė
Nacionalinė Anglijos dailės mokykla išsivystė vėlai lyginant su kitomis pagrindinėmis Europos šalimis. Madas Anglijos karaliaus dvare diktavo iš užsienio pasikviesti dailininkai, pavyzdžiui, XVI a. Anglijoje dirbo Hansas Holbeinas Jaunesnysis, XVII a. − Antonis van Deikas. Pirmuoju europinės reikšmės Anglijos dailininku laikomas tapytojas ir grafikas Viljamas Hogartas (1697−1764), išgarsėjęs satyriniais pasakojamojo pobūdžio kūriniais. XVIII a. Anglijos dailėje didelę reikšmę turėjo tapytojas Džošua Reinoldsas, pirmasis Britanijos karališkosios dailės akademijos prezidentas. XVIII a. talentingais Anglijos tapytojais minimi Tomas Geinsboras, Džozefas Raitas iš Derbio, Džordžas Stabsas, Tomas Lorensas. thumb|right|220px| „Ledi iš Šalot“, 1888 m., aut. [[Džonas Viljamas Voterhausas]] XIX a. pradžioje kūrė tapytojai, kurių kūryboje ryškūs romantizmo bruožai: Viljamas Bleikas, Viljamas Terneris, Džonas Konsteblis. XIX a. viduryje Anglijoje susikūrė tik anglų Viktorijos epochai būdinga prerafaelitų meno srovė, kurios reikšmingiausiomis asmenybėmis buvo D. G. Rosetis, Dž. E. Milė, V. H. Hantas ir XIX a. pabaigoje − E. Bern-Džounsas, Dž. V. Voterhausas. XIX a. Anglijos akademinei tapybai atstovavo Frederikas Leitonas, Lorensas Alma-Tadema, garsiu tekstilininku buvo Viljamas Morisas, grafiku − Obris Berdslis.
XX a. Anglijos dailininkai Ričardas Hamiltonas, Deividas Hoknis prisidėjo prie popmeno srovės susikūrimo, Bridžet Raili buvo garsi opmenininkė. XX a. Anglijos garsiais modernistiniais skulptoriais buvo Henris Muras, Barbara Hepvort, tapytojais − Fransis Beikonas, Liusjenas Froidas. XX a. pabaigoje išgarsėjo menininkai Demienas Herstas, Banksy, Entonis Gormlis, iš Indijos kilęs skulptorius Anišas Kapūras.
Keletas Anglijos meno muziejų Londone yra vieni lankomiausių pasaulyje. Tai Londono nacionalinė galerija, Viktorijos ir Alberto muziejus, Tate Britain ir Tate Modern galerijos bei istorijos Britų muziejus.
Muzika
Anglijos profesionaliajai muzikai daug įtakos turėjo žemyninės Europos muzikos, tačiau Anglijoje formavosi ir specifiniai žanrai, pavyzdžiui, keltų dainos ir viduramžių kerolai. XV a. pradžios reikšmingiausiu Anglijos kompozitoriumi įvardijamas Džonas Dansteblis. XVI a. Anglijoje iškilo reikšmingi renesanso kompozitoriai Tomas Talis ir Viljamas Berdas, amžiaus pabaigoje garsėjo Džonas Daulendas, daugiausiai kūręs žemyninėje Europoje.
Garsiausiu Anglijos XVII a. baroko kompozitoriumi buvo Henris Perselis. XVIII a. pradžioje iš Vokietijos į Angliją atvyko ir tapo natūralizuotu Britanijos piliečiu Georgas Frydrichas Hendelis. Kai kurie vėliau kūrę garsūs Anglijos klasikinės muzikos kompozitoriai: Edvardas Elgaras (1857–1934), Frederikas Delijus (1862–1934), Gustavas Holstas (1874–1934), Ralfas Vonas Viljamsas (1872–1958), Bendžaminas Britenas (1913–1976). Vienu populiariausių pasaulio miuziklų kūrėjų buvo Endrius Loidas Vėberis (g. 1948 m.)
XX a. antrojoje pusėje suklestėjo Anglijos populiarioji muzika. Septintajame XX a. dešimtmetyje grupė The Beatles tapo populiariausia visų laikų muzikos grupe pasaulyje ir laikoma įtakingiausia popmuzikos istorijoje. Išgarsėjo roko grupės The Rolling Stones, The Who, Led Zeppelin, Pink Floyd, Queen, solo atlikėjas Eltonas Džonas. Iš Anglijos kilę pop ir roko atlikėjai nuolat susilaukdavo pasaulinio populiarumo.
Literatūra
thumb|right|180px| Spėjamas Viljamo Šekspyro portretas Anksčiausi Anglijos rašytiniai šaltiniai datuojami VII a. Iš ankstyvosios anglosaksų poezijos garsiausiu kūriniu yra „Beovulfas“, užrašytas X a. pabaigoje. Garsiausiu viduramžių Anglijos poetu buvo Džefris Čoseris (1343–1400). Vėlyvaisiais viduramžiais buvo populiarios istorijos ir dramos karaliaus Artūro tema, garsiu to meto autoriu buvo Tomas Moras. Anglų literatūra visų pirma siejama su renesanso dramaturgo Viljamo Šekspyro (1564–1616) vardu, kuris dažnai įvardijamas garsiausiu visų laikų dramaturgu. Jo tragedijos „Hamletas“, „Makbetas“, „Otelas“, „Karalius Lyras“ ir kt. išlaikė populiarumą iki šių laikų. V. Šekspyras taipogi paliko sėkmingų komedijų ir sonetų. Tuo pat metu gyveno ir kūrė aukštai vertinami V. Šekspyro amžininkai Benas Džonsonas ir Kristoferis Marlou. XVII a. garsiu poetu buvo Džonas Miltonas.
XVIII a. „Robinzonu Kruzu“ išgarsėjo Danielis Defo, „Guliverio kelionėmis“ − Airijoje kūręs Džonatanas Sviftas, rašė prozininkai Semiuelis Ričardsonas, Henris Fildingas. XVIII ir XIX a. sandūroje kūrė poetas Viljamas Bleikas, prozininkė Džeinė Ostin. XIX a. pr. romantizmui atstovavo poetai Baironas, V. Vordsvortas, S. T. Kolridžas, P. B. Šelis, Dž. Kitsas. XIX a. viduryje suklestėjo Anglijos realistinis romanas, atstovai − Čarlzas Dikensas, Viljamas Tekerėjus, seserys Šarlotė, Emilė ir Ana Brontės. XIX a. pb. ir XX a. pr. kūrė prozininkai Tomas Hardis, iš JAV kilęs Henris Džeimsas, Virdžinija Vulf, D. H. Lorensas, E. M. Forsteris, fantastas H. Dž. Velsas, neoromantikai Džozefas Konradas ir Radjardas Kiplingas. Garsūs XX a. autoriai: iš JAV kilęs poetas T. S. Eliotas, satyrikas Džordžas Orvelas, prozininkai Džonas Golsvortis, Oldas Hakslis, Viljamas Goldingas, Doris Lesing, iš Indijos kilęs Salmanas Rušdis.
Anglų rašytojai, kurie gerai žinomi populiariuosiuose žanruose: detektyvų rašytoja Agata Kristi, vaikų literatūros rašytojas Luisas Kerolis, fantastė Meri Šeli, fentezy kūrėjai Dž. R. R. Tolkinas, Džoana Rouling.
Fotografija ir kinas
Anglija yra žymi fotografijos išradimų srityje ir reikšmingais ankstyvaisiais fotografais. 1835 m. F. Talbotas užfiksavo pirmąjį negatyvą istorijoje ir vėliau išrado kalotipiją. 1842 m. Dž. Heršelis išrado cianotipiją ir įtvirtino sąvokas „fotografija“, „pozityvas“, „negatyvas“. XIX a. Anglijoje fotografavimas buvo pasiturinčių aristokratų pomėgis. R. Fentonas tapo pirmuoju karo fotografu užfiksavęs Krymo karo vaizdus, Dž. M. Kameron laikoma garsiausia XIX a. portretiste, H. P. Robinsonas propagavo tapybinę fotografiją jungdamas kelis negatyvus ar spaudinius į vieną (fotomontažo pionierius), F. Fritas fotografavo Artimųjų Rytų ir orientalistinius vaizdus. Kai kurie iš žymių XX a. fotografų: karališkasis fotografas S. Bitonas, iš Vokietijos kilęs B. Brandtas, žemės menininkas A. Goldsvortis, mados fotografas D. Beilis.
Vienas žymiausių pasaulinio kino ankstyvųjų aktorių ir režisierių buvo Čarlis Čaplinas. Keletas anglų kino režisierių įvardijami vienais reikšmingiausių XX a. kine, tarp jų − daugiausiai JAV kūrę A. Hičkokas, Dž. Šlesindžeris, D. Linas, A. Mingela. Žymūs ir vietos režisieriai: K. Ridas, M. Pauvelas, T. Ričardsonas. Iš Anglijos kilo populiari „Džeimso Bondo“ filmų serija.
Sportas
1966 m. Anglijoje vyko VIII pasaulio futbolo čempionatas, 1996 m. – X Europos futbolo čempionatas. 2012 m. Anglijoje vyko Vasaros olimpinės žaidynės.
Nuorodos
Bendros nuorodos:
Žemėlapis, laikas, orai:
Dvaronys
Dvaronys – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 6 km į pietvakarius nuo Anykščių. Slūgso Puntuko akmuo.
Sofalos provincija
Sofalos provincija yra centriniame Mozambike, Indijos vandenyno pakrantėje. Administracinis centras – Beira. Šiauriniu pakraščiu teka Zambezė. Provincija pavadinta pagal sugriautą portugalų uostą Sofalą.
Lydymasis
150px|right|thumb| Lydymasis – kietos medžiagos virsmas skysta medžiaga. Lydymosi temperatūra priklauso nuo medžiagos ir nuo išorinių veiksnių, tokių kaip slėgis.
Savitoji lydymosi šiluma – šilumos kiekis, kurio reikia norint 1 kilogramą kietos medžiagos išlydyti jo lydymosi temperatūroje. λ (tariama lambda) – savitoji lydymosi šiluma.
Q = λm – šilumos kiekis, reikalingas išlydyti bet kurios masės kūną lydymosi temperatūroje.
Žultkai
Žultkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Choroščiaus valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurę nuo Choroščo ir apie 14 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Per kaimą eina Via Baltica 25px|DW651 kelias. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Kaime stovi 1807 m. pastatytas sienos perėjimo punktas tarp Lomžos gubernijos ir Gardino gubernijos. Šis pastatas yra įtrauktas į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą. Tarpukariu kaime pastatytas paminklas 1831 m. sukilimo aukoms.
Gyvenimo lygis
Rodikliai
Gyvenimo lygis priklauso nuo to, kiek asmuo ar namų ūkis gauna pajamų ir kokios yra perkamų prekių bei paslaugų kainos. Kintančiomis vidutinėmis pajamomis vertinamas visos visuomenės ar jos sluoksnių gyvenimo lygio kitimas. Šalies gyventojų gyvenimo lygio kilimu dažniausiai vertinama ekonominė pažanga kaip galutinis ekonominės veiklos tikslas, todėl kaip bendriausias gyvenimo lygio rodiklis tarptautiniuose palyginimuose naudojama bendrojo vidaus produkto (BVP), tenkančio vienam gyventojui, arba nacionalinių pajamų, tenkančių vienam gyventojui, rodikliai. Jie ne visai tiksliai apibūdina gyvenimo lygį, nes dažniausiai dar būna neformali (neapskaitoma) ekonominė veikla, o gyvenimo lygis priklauso ne tik nuo vidutinių pajamų, bet ir nuo pajamų pasiskirstymo visuomenėje.