cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Povilas Ivanovičius Sapiega
Šeima
Buvo vedęs du kartus. Jo pirmoji žmona buvo Elena Alšėniškė (m. iki 1557), kunigaikščio Jurgio Alšėniškio (m. 1536) ir Marijos Sanguškos duktė. Nuo pirmos santuokos turėjo tris sūnus ir tris dukteris:
Antra santuoka buvo su Aleksandra Chodkevič (m. apie 1583), Naugarduko vaivados Aleksandro Chodkevičiaus (apie 1475−1549) ir Vasilisos Holovčinskos (m. 1552) dukterį. Vaikai nuo antros santuokos:
Povilas Ivanovičius Sapiega buvo palaidotas Švč. Trejybės Graikų apeigų katalikų bačioje, Vilniuje.
Raganos sostas (akmuo)
Akmuo „Raganos sostas“ arba Lapeliškių akmuo – mitologinis akmuo, yra Zarasų rajone, 3 km į pietvakarius nuo Turmanto, 170 m į pietryčius nuo kelio (ties autobusų stotele), 30 m į vakarus nuo Lapeliškių kaimo senųjų kapinių. Tai valstybės saugomas gamtos paveldo objektas.
Akmuo yra nupjauto kūgio formos. Jo aukštis – 2,20 m, ilgis – 3,08 m, plotis – 2,17 m, perimetras – 8,18 m. Akmens viršutinėje dalyje yra 1,07 x 0,70 m dydžio ir 0,30–0,40 aukščio įduba, vadinama raganos sostu.
1972 metais akmenį tyrinėjo Lietuvos istorijos instituto darbuotojai, 1975 ir 1985 metais – Mokslinės metodinės tarybos archeologai. 1994 metais pakoreguotos akmens teritorijos ir apsaugos zonos plotas – 143,2 m². 2000 m. įtrauktas į LR Kultūros vertybių registrą (unik. kodas ).
Legenda
Akmens pavadinimas Raganos sostas padavime aiškinamas taip, kad senų senovėje, dar tada, kai žemėje viešpatavo raganos, jos sėdėdavo ant jo ir gražiai dainuodavo – ypač pravažiuojant jaunuoliams. Pastarieji sužavėti jų dainomis prisiartindavo prie akmens, o raganos tuomet čiupdavo jaunuolį ir jį myluodavo tol, kol nelaimėlis mirdavo.
Umbrų kalba
Umbrų kalba – išnykusi italikų kalba, vartota umbrų tautos, gyvenusios Apeninų pusiasalio vidurinėje srityje, Umbrijoje. Žinomas šios kalbos vartojimo laikotarpis tęsėsi nuo VII iki I a. pr. m. e. Umbrų kalba gimininga oskų kalbai, jos priskiriamos bendrai umbrų–oskų atšakai, kuriai priklauso dar keletas smulkesnių mirusių pietų Italijos kalbų.
Yra išlikę ~30 rašytinių šaltinių umbrų kalba, iš kurių svarbiausias – Iguvijaus lentelės, rastos dab. Gubijuje (Umbrija). Šiose 9 bronzinėse lentelėse (2 dingusios) aprašytos umbrų religinės apeigos, žynių rangai. Taip pat rasta įrašų Todyje, Asyžiuje, Spolete.
Umbrų kalba dažniausiai būna užrašyta umbrų raštu, kilusiu iš etruskų rašto, bet yra ir lotynišku raštu užrašytų įrašų.
thumb|left|180px|Viena iš Iguvijaus lentelių
Pavyzdys
Umbrų kalbos pavyzdys iš Iguvijaus lentelių: ''este persklum aves anzeriates enetu ''pernaies pusnaes preveres treplanes ''iuve krapuvi tre buf fetu arvia ustentu ''vatuva ferine feitu heris vinu heri puni ''ukriper fisiu tutaper ikuvina feitu sevum
Vertimas: ''Pradėk šią apeigą stebėdamas paukščius ''Iš priekio ir iš užnugario, priešais Trebulaus vartus ''Paaukok tris jaučius Jupiteriui Grabovijui, dovanok grūdų auką ''Patiek šonkaulius ant ližės, aukok su vynu ar midumi ''Fizijaus kalnui ir Iguvijaus valstybei.
The Baseballs
„The Baseballs“ – iš Vokietijos kilusi vaikinų rokenrolo grupė, susikūrusi 2007 metais. Grupė perdainuoja įvairias pasaulinio garso dainas VI dešimtmečio rokenrolo stiliumi.
„The Baseballs“ tapo žinoma po to, kai išleido savą amerikiečių atlikėjos Rihannos dainos „Umbrella“ versiją. Daina į radijo topus pateko keliolikoje šalių, parduota tūkstančiai singlo kopijų. Kitos žinomos perdainuotos grupės dainos – „Hot n Cold“ (Katy Perry) „Crazy in Love“ (Beyoncé Knowles), „Chasing Cars“ („Snow Patrol“) „Poker Face“ (Lady Gaga), „Love in This Club“ (Usher) ir daugelis kitų.
Grupė savo pirmąjį albumą „Strike!“ išleido 2009 m. Albumas platininiu tapo šešiose šalyse. Dėl didelio pasisekimo albumas buvo perleistas 2010 m. Antrasis grupės albumas „Strings 'n' Stripes“ pasirodė 2011 m., o 2012 m. išleista albumo DVD versija su gyvai atliekamomis dainomis.
2012 m. išleistas kalėdinių dainų albumas „Good ol‘ Christmas“. 2013 m. liepos 11 d. grupė pranešė apie naują savo albumą pavadinimu „Game Day“, kuris buvo išleistas 2014 m. kovo 28 d.
Skandalas (1976 filmas)
Skandalas – 1976 m. Italijoje sukurta drama.
Turinys
1940-ieji metai, Prancūzija karo pradžioje. Nedidelio provincijos miestelio vaistinės šeimininkė Elena, pati to nenorėdama, tampa savo samdomo darbuotojo Armando, kuris stengiasi išvengti šaukimo į kariuomenę, meiluže. Ignoruojama vyro, profesoriaus Henrio, pamažu ji tampa priklausoma nuo Armando, kuris ima tuo begėdiškai naudotis, versdamas moterį peržengti savo moralinius principus, o šią į priekį veda baimė, kad judviejų paslaptis gali iškilti į viešumą ir suteršti gerą vardą. Galiausiai Armandas nusprendžia iškeisti Eleną į jos paauglę dukterį Žiustiną ir sugeba priversti, kad motina pati atvestų šią į jo namus...
Apdovanojimai
Italijos nacionalinis kino žurnalistų sindikatas – geriausios aktorės nominacija (L. Gastoni)
Griciūnai (Alytus)
Griciūnai – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Daugų. Į vakarus nuo kaimo auga Kalesninkų miškas.
Mėnesinių ciklas
Mėnesinių ciklas (kartais vadinamas moters ciklu) – tai periodiškas reiškinys (maždaug kas mėnesį, dėl ko taip ir pavadintas) moters organizme, kuris prasideda su lytiniu brandimu ir baigiasi menopauze bei yra susijęs su reprodukcine funkcija. Moters ciklą griežtai reguliuoja hormonai, ir vidutinė jo trukmė yra 28 dienos, nors normos ribos yra 21–35 dienos. Manoma, kad ciklo trukmė yra susijusi su mėnulio fazių ciklu, tačiau tai nėra patvirtinta. Mėnesinių ciklo paskirtis – subrandinti kiaušinėlį, taip paruošiant moters organizmą apvaisinimui ir nėštumui.
Gulbių dievas
Gulbių dievas senovės lietuvių mitologijoje - kiekvieną žmogų saugantis dievas, dvasia. Vyrai jam aukojo kalūnus, o moterys vištytes. Vardas kildinamas nuo „gelbėti“, tačiau neatmestina ir „gulbės“ versija. Šis asmeninis dievas tapatinamas su krikščioniškuoju angelu sargu. Analogiškus dievus turėjo babiloniečiai, Sibiro tautos, kurios tikėjo, kad dvasia globėja pasirodo gyvūno, neretai paukščio, ir gulbės pavidalu.
Mėnesinių ciklas
Lytinio brendimo pradžioje (apie 10 metus), hipofizė (posmegeninė liauka) pradeda gaminti specifinius lytinius hormonus, kuriems veikiant sparčiai pradeda augti ir vystytis lytiniai organai. Kartu formuojasi ir antriniai lytiniai požymiai. Mėnesinių atsiradimas (menarchė) yra objektyviausias mergaitės lytinės brandos požymis. Lietuvoje mergaitėms jos prasideda 12–14 metais (vidutiniškai 13,3 metų). Iš pradžių mėnesinių ciklas gali būti nereguliarus – jis galutinai nusistovi tik po kelerių metų. Apie 16–18 metus branda baigiasi, visiškai subręsta lytiniai organai ir susiformuoja antriniai lytiniai požymiai. Mėnesinės būna visą vaisingą moters laikotarpį (apie 40 metų), išskyrus nėštumą ir kūdikio maitinimą krūtimi (laktacinė amenorėja).
Ciklo fazės
Visas ciklas vidutiniškai trunka 28 dienas (normali ciklo trukmė gali svyruoti nuo 21 iki 35 dienų). Ciklas skaičiuojamas nuo pirmosios mėnesinių dienos, ir skiriamos trys ciklo fazės:
Sutrikus bent vienai mėnesinių ciklo grandžiai ar reguliacijai, jos tampa nereguliarios arba visai pradingsta ir moteris negali pastoti. Vartojant kai kuriuos kontraceptikus (kontraceptines tabletes) yra imituojamas mėnesinių ciklas, tačiau sutrikdoma ovuliacija ir todėl pastoti negalima.
Vaisingosios dienos
Moters vaisingosios dienos – moters ciklo dienos, kuomet ji gali pastoti. Tai yra sąlyginai neilgas laikotarpis, trunkantis maždaug 5 dienas iki ovuliacijos. Tiek dienų sperma išlieka gyvybinga moters reprodukciniame trakte. Didžiausia galimybė pastoti yra kelios dienos prieš ovuliaciją ir tą pačią ovuliacijos dieną. Vaisingų dienų nustatymu remiasi periodinio susilaikymo kontracepcija, taip pat vaisingumo žinojimo metodai.
Vaisingąsias dienas kasdieniame gyvenime nėra itin lengva nustatyti, tiksliau, jas nustatyti galima, bet nustatymo tikslumas nėra visiškas. Be to, kadangi vaisingos dienos yra prieš ovuliaciją, tai jos paprastai nustatomos post factum, t. y. užfiksavus ovuliaciją: pagal kilstelėjusią kūno temperatūrą, pakitusias gleives iš makšties, nemalonius pojūčius dubens srityje, pakitus krūtų jautrumui ir pagal kitus subjektyvius bei psichologinius pojūčius (tačiau pagal gleives iš esmės galima nustatyti ir nevaisingą laikotarpį iki ovuliacijos). Dauguma kūno pokyčių, atsirandančių ovuliacijos metu, yra dėl hormoninių pokyčių, ypač – estrogenų ir progesterono.
Mažeikiai (Rokiškis)
Mažeikiai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Obelių, Našio ežero šiaurės vakarinėje pakrantėje. Toliau vakaruose teka Kriauna, šiaurėje dunkso Mažeikių miškas.
Dombė
Dombė ( arba Jezioro Dąbskie, ) – ežeras Odros deltoje, šiaurės vakarų Lenkijoje, Ščecine. Į pietus nuo ežerio esantis Šcecino rajonas taip pat vadinamas Dombe.
left|thumb|200px|Palydovinė nuotrauka
Uraninitas
Uraninitas – oksidų klasės mineralas, kuriame gausu urano. Urano oksidas, (UO2). Šiame minerale gali būti torio, švino priemaišų. Visi uraninito mineralai turi radžio priemaišą. Tai urano radioktyvaus skilimo produktas. Uraninitas yra pagrindinė urano rūda. Mineralas radioaktyvus. Tai pirmasis nustatė prancūzų fizikas Anri Bekerelis 1896 metais. Vėliau, tyrinėdama uraninitą, iškastą Jachimove, Čekijoje, lenkų chemikė Marija Kiuri atrado radį.
Mineralas randamas sulfidinėse hidroterminėse gyslose, rečiau pasitaiko granitiniuose pegmatituose. Čia jis randamas kartu su cirkonu ir turmalinu. Nusėdusių uraninito grūdelių pasitaiko ir aliuviniuose sąnašynuose.
Jo randama Kanadoje, JAV, Vokietijoje, Pietų Afrikoje, Anglijoje.
José Ramos Horta
Žozė Ramošas Horta (José Manuel Ramos Horta; g. 1949 m. gruodžio 26 d.) – Rytų Timoro užsienio reikalų ministras (iki 2002 m.) ir svarbiausias nepriklausomybės nuo Indonezijos judėjimo veikėjas (1975–1999 m.). Nuo 2007 m. gegužės 20 d. iki 2012 gegužės 20 d. Rytų Timoro prezidentas.
Gimė Dilyje, portugalo ir timorietės šeimoje. Mokėsi katalikų misijoje. Po Indonezijos invazijos įstojo į Fretilin judėjimą. Jo 8 broliai ir 4 seserys buvo nužudyti Indoneziečių armijos. Pasitraukė į užsienį, kur atstovavo Fretilin. Spaudė tarptautinę bendruomenę atkreipti dėmesį į Rytų Timoro okupaciją. Kovojo prieš žmogaus teisių pažeidimus tėvynėje. 1996 m. kartu su savo bičiuliu, vyskupu Carlos Filipe Ximenes Belo pasidalino Nobelio taikos premiją. Gyvendamas užsienyje studijavo Hagos tarptautinės teisės akademijoje, taip pat studijavo teisę kituose garsiuose universitetuose.
Rezgiukai
Rezgiukai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Krakių, Šušvės kairiajame krante. Dabar plyti dirbami laukai, veši krūmynai.
Istorija
XIX a. pab. minimi du Rezgiukų užusieniai Krakių valsčiuje – vienas Jelenskių, kitas Gailevičių valda.
Narvaliniai
Šeimoje dvi rūšys:
Žydų autonominė sritis
Žydų autonominė sritis – sritis Rusijos Tolimųjų Rytų federalinėje apygardoje, Chabarovsko krašto pietvakariuose, prie Kinijos sienos. Srities administracinis centras – Birobidžanas.
Žydų autonominė sritis sudaryta 1934 m. gegužės 7 d. Plotas – 36 300 km². Gyventojų – 188 700 (2005).
Istorija
Šį kraštą XVII a. pradėjo tirti rusų keliautojai (V. Pojarkovas, J. Chabarovas). Į čia kėlėsi rusų kolonistai. Daugiau Rusijos gyventojų apsigyveno nuo XIX a. vidurio (nuo 1856 m. – Užbaikalės kazokų, nuo XIX a. pabaigos – Amūro geležinkelio darbininkų ir tarnautojų). Kraštas tapo Rusijos imperijos dalimi. Atsirado stanicų, gyvenviečių ir geležinkelio stočių: Bira, Birakanas, Tichonkaja. 1920–1922 m. kraštas įėjo į Tolimųjų Rytų Respubliką.
1934 m. buvo įkurta Žydų autonominė sritis. Ji turėjo būti atsakas į sionistų Palestinoje kuriamą Izraelį. 1935 m. TSRS priėmė 1000 pabėgėlių bėgusių nuo persekiojimų Europoje, bet jie patys išvyko kitur dėl sunkių gyvenimo sąlygų Žydų AS arba buvo įkalinti įtariant šnipinėjimu. 1938 m. iš teritorijos ištremta 4500 korėjiečių. Dėl po II pasaulinio karo atsinaujinusių žydų persekiojimų, daug srities žydų buvo įkalinama arba sušaudoma, ribota autonomija, religinė veikla. Vėliau plėtota kalnakasybos pramonė.
Geografija
thumb|235px|Kraštovaizdis Oblučės rajone thumb|235px|Nikolajevkos gyvenvietė Srities vakaruose ir šiaurės vakaruose yra Mažojo Chingano (iki 1148 m aukščio), Sutaro, Ščiuki Poktojaus, Pompejevkos kalnagūbriai, šiaurėje – Burėjos kalnagūbrio atšakos, pietuose ir pietryčiuose – pelkėta Amūro vidurupio žemuma. Aukščiausia vieta – Bydyro kalnas (1209 m).
Didžiausios upės – Amūras ir jo intakai Bidžanas, Bira, Tunguska.
Klimatas vidutinių platumų, musoninis. Per metus iškrenta 500–800 mm kritulių. Vidutinė sausio temperatūra -21–26 °C, liepos +18–21 °C.
Dirvožemiai – miškų rudžemiai, pieviniai-pelkiniai ir aliuviniai. Veši spygliuočių (eglių, kėnių, balteglių) ir lapuočių (maumedžių, ąžuolų, beržų) miškai.
Ūkis
Plėtojama mašinų gamybos, lengvoji, medienos apdirbimo pramonė, kasamas alavas. Vyrauja mėsinė gyvulininkystė, bitininkystė, auginami kviečiai, avižos, sojos, bulvės. Pramoninė žvejyba.
Rajonai
Srityje yra tik du miestai: Birobidžanas ir Oblučė.
Sritis suskirstyta į 5 rajonus:
Lenkijos ginkluotosios pajėgos
Lenkijos Respublikos ginkluotosios pajėgos arba neoficialiai Lenkijos kariuomenė (Wojsko Polskie) – Lenkijos Respublikos pagrindinė organizuota ginkluota struktūra šalies suverenumui nuo kitų šalių karinės agresijos ginti. Šis pavadinimas taikomas ginkluotosioms pajėgoms, veikusioms Lenkijos valstybės teritorijoje 1918–1939 m., taip pat 1949–1989 m., kai jos vadinosi Lenkijos liaudies kariuomenė (Ludowe Wojsko Polskie) ir nuo 1989 m. Kariuomenės vyriausiasis vadas Lenkijos Respublikos prezidentas.
1320–1569 m. suvienytos Lenkijos karalystės ir po Liublino unijos 1569–1795 m. Abiejų Tautų Respublikos kariuomenės sudėtyje formuoti kariniai daliniai vadinosi Karūnos kariuomenė. 1797–1807 m., 1848–1849 m. ir 1914–1918 m. Lenkijos teritorijoje arba užsienyje iš lenkų ir kitų tautų savanorių suformuotos karinės struktūros, siekusios Lenkijos valstybės atkūrimo, vadinosi Lenkų legionais.
Istorija
Lenkijos kariuomenė susikūrė 1918 m. rugpjūčio 12 d. Pirmąjį kovos krikštą gavo 1919 m. vasario 14 d. ties Mostais (dab. Baltarusija) kovose su Raudonąja armija. Kovo 2 d. buvo išvaduotas Slonimas, kovo 5 d. Pinskas, pasiekta Lyda. Vėliau kariuomenė, kuriai faktiškai vadovavo Valstybės Viršininkas Juzefas Pilsudskis, dalyvavo Lenkijos-Sovietų Rusijos karo kovose Ukrainoje, triumfuodama po 250 m. pertraukos praėjo pro Kijevo Aukso vartus. Šiuose mūšiuose ji neteko 150 žuvusių ir apie 300 sužeistų.
Kovos su Raudonąja armija atsinaujino 1920 m., kai bolševikai buvo nuėję iki Varšuvos. Šiuose mūšiuose Lenkija neteko 4500 žuvusių ir 22 000 sužeistųjų. Sumušta Raudonoji armija neteko 25 000 žuvusių ir sužeistų, 60 000 pateko į Lenkijos nelaisvę, dar 45 000 internavo Vokietija.
1922 m. Lenkijos kariuomenė įsivėlė į gėdingą politikų ir politikuojančių aukštųjų karininkų aferą, užpuldama Lietuvą ir užimdama Vilniaus kraštą.
1919–1922 m. kariuomenėje tarnavo apie 800 000 karių ir karininkų. thumb|250px|[[Stasys Raštikis|Stasio Raštikio vizitas į Lenkiją (1939 m.)]] Nors 1934 m. sausio 26 d. buvo sudarytas Vokietijos ir Lenkijos nepuolimo paktas, per 1939 m. rugsėjo 1–spalio 6 d. Vokietijos ir SSRS vykdytą Lenkijos kampaniją Lenkijos kariuomenė buvo visiškai sumušta ir šalis okupuota. Per mūšius su Vokietija Lenkija neteko apie 620 000 žmonių, iš jų 66 000 žuvusių, 134 000 sužeistų, 420 000 belaisvių. Kovose su SSRS žuvo (daugiausia sušaudyta) arba sužeista keliolika tūkstančių karių, į nelaisvę pateko apie 250 000. Dar apie 70 000 lenkų karių internavo Rumunija ir Vengrija, apie 20 000 – Lietuva ir Latvija.
Iš SSRS paimtų belaisvių 1941–1942 m. buvo suformuotas karinis junginys, vadinamoji Anderso armija, kurios pagrindu Irane ir Irake buvo sudarytas Lenkų II korpusas. 1944 m. iš likusių karo belaisvių sudaryta vadinamoji Lenkijos armija TSRS, kuri su Armija Liudova sudarė Lenkijos liaudies kariuomenę. Karo metais Lenkijos ir Lietuvos teritorijoje veikė su vokiečių žinia sudaryta Armija Krajova.
Šiuolaikinė kariuomenė
thumb|250px|Lenkijos sausumos kariuomenės struktūra Lenkijos ginkluotąsias pajėgas sudaro: Kariuomenės etatų sąrašuose 2006 m. buvo 136 200 kariai, iš jų 78 000 profesionalios tarnybos kariai:
Ramojus Mozoliauskas
Ramojus Mozoliauskas (1925 m. lapkričio 30 d. Kaune – 2010 m. spalio 30 d. Lemonte, JAV) – Lietuvos skulptorius.
Biografija
Mokėsi Kauno 4-oje gimnazijoje. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Mokėsi Štutgarto meno mokykloje, 1950 m. baigė dailės ir amatų mokyklą Freiburge (École des Arts et Métiers). Tais pačiais metais persikėlė į JAV, apsigyveno Čikagoje. Dirbo paminklų dirbtuvėje, nuo 1962 m. laisvas menininkas. Nuo 1969 m. gyveno ir dirbo Čikagos priemiestyje Lemonte.
Yra sukūręs daugiau nei 500 skulptūros darbų – iš granito, metalo, bronzos, plieno, aliuminio, stiklo pluošto, betono. Dauguma skulptūrų įrengta Čikagoje ir jos apylinkėse. Palaidotas šv. Kazimiero lietuvių kapinėse.
Kūryba
Kūrė skulptūras bažnyčių, visuomenės namų interjerams, parkams. Naudojo įvairias medžiagas (plieną, bronzą, aliuminį, granitą, betoną, stiklo pluoštą). Kūryboje ryškūs Lietuvos nepriklausomybės laikotarpio skulptūros neoklasicistinės stilistikos bruožai, būdingos apibendrintos, lakoniškos formos. Sukūrė antkapinių paminklų, memorialinių ir dekoratyvinių skulptūrų:
Azerbaidžano futbolo varžybos 1993 m.
Azerbaidžano futbolo varžybos 1993 m.
Pusfinaliai
---
-- --
Finalo rungtynės
---
--
Mielaičiai (Ignalina)
Mielaičiai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 2 km nuo Ceikinių.
Elena Žalinkevičaitė-Petrauskienė
Elena Žalinkevičaitė-Petrauskienė (1900 m. rugsėjo 23 d. Padustėlis, Dusetų valsčius, Rusijos imperija – 1986 m. gegužės 23 d. Vilnius) – aktorė, poetė, dramaturgė.
Biografija
Kaune lankė Petrovo baleto studiją, 1920–1922 m. mokėsi privačioje Antano Sutkaus vaidybos mokykloje, muzikos mokykloje mokėsi dainavimo.
1920–1922 m. Vilkolakio teatro ir Tautos teatro aktorė, nuo 1922 m. Valstybės teatro, nuo 1941 m. Kauno miesto teatro aktorė. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, dirbo Augsburgo lietuvių dramos kolektyve, spausdino eilėraščius tremties periodikoje, paruošė keletą vaidinimų stovyklos jaunimui. 1948 m. grįžo į Lietuvą. Nuo 1948 m. Kauno muzikinio teatro aktorė, 1950–1952 m. Liaudies dainų ir šokių ansamblio pranešėja, 1956–1957 m. LTSR valstybinio akademinio dramos teatro aktorė.
Režisavo spektaklius vaikams ir jaunimui, kūrė radijo vaidinimus. Paskelbė atsiminimų apie teatrą, parengė spaudai Kipro Petrausko atsiminimų.
Strandkorbas
thumb|right|200px|Turistės sėdi strandkorbe [[Darsas|Darso pusiasalyje 1955 m.]] thumb|right|200px|Strandkorbas Baltijos pakrantėje Strandkorbas ( 'paplūdimio pintinė'; ) – vienvietis ar dvivietis pintas paplūdimio krėslas, saugantis nuo saulės, vėjo, lietaus ir smėlio.
Strandkorbai daugiausia naudojami Šiaurės jūros ir Baltijos pakrantėse, taip pat kitose pakrantėse su stipriais vėjais. Strandkorbus vasarą paprastai galima išsinuomoti.
Skiriami du strandkorbų tipai:
Teigiama, kad strandkorbus 1882 m. Rostoke išrado vokietis pynėjas Vilhelmas Bartelmanas (Wilhelm Bartelmann) turisto iš Varnemiundės reikalavimu. 1883 m. jis vietiniame laikraštyje paskelbė apie pirmąją strandkorbų nuomos paslaugą. Pirmieji strandkorbai buvo vienviečiai ir greitai ėmė plisti kitose Vokietijos pakrantės vietose. Šių dienų modeliai daugiausia yra dviviečiai, su palenkiamais stogeliais. Kai kurie iš jų modelių leidžia gulėti. Tokie strandkorbai turi ranktūrius ir pakojas, ertmę daiktams po sėdyne, taip pat dangalus nuo lietaus ir saulės.
Tomas Manas savo 1901 m. romane „Budenbrokai“ minėjo strandkorbus (juos vadino žodžiais ir ). Romano veiksmas vyko Travemiundės paplūdimyje. Galbūt T. Manas supainiojo istorinius faktus, tačiau kažin ar tai tiesa.
Kauno Švč. Mergelės Marijos Rožančiaus Karalienės bažnyčia
'''Kauno Švč. Mergelės Marijos Rožančiaus Karalienės bažnyčia''' stovi Kauno miesto šiaurės rytinėje dalyje, Palemone.
Parapijos teritorijos ribos apima Palemoną ir Neveronis. Čia gyvena apie 10 000 gyventojų. Kiekvieną sekmadienį į mišias ateina nuo 600 iki 800 tikinčiųjų. Bažnyčios šventoriuje įsikūrę seserų saleziečių (Marijos Krikščionių pagalbos dukterų) namai.
Istorija
1991 m. birželio 4 d. prasidėjo bažnyčios statybos. 1991 m. spalio mėn. arkivyskupas Sigitas Tamkevičius pašventino bažnyčios kertinį akmenį. Bažnyčios statyba ir parapijos kūrimu rūpinosi klebonas salezietis kun. Krizantas Juknevičius SDB, 1993 m. tai buvo pavesta šv. Jono Bosko saleziečių draugijai.
1993 m. mišios jau vyko naujai statomos bažnyčios rūsyje. Šioje laikinoje koplyčioje buvo pastatytos Marijos Krikščionių Pagalbos ir šv. kun. Jono Bosko statulos. Vidaus statybos darbai galutinai baigti 1996 m. pavasarį, o bažnyčia pašventinta tų pačių metų rugpjūčio 15 d.
Seserų saleziečių bendruomenė
Seserų saleziečių bendruomenės atgimimas Lietuvoje prasidėjo 1981 m. Joms padėjo seserys salezietės iš Lenkijos. 1986 m. seserys pradėjo bendruomeninį gyvenimą mažame namelyje Baranausko gatvėje, Kaune. 1992 m. saleziečiai persikėlė į Palemoną ir pradėjo auklėjamąją jaunimo ir vaikų veiklą parapijoje.
1993 m. Palemono bažnyčios šventoriaus teritorijoje, pietvakarių pusėje nuo bažnyčios, pradėtas statyti Marijos Krikščionių Pagalbos Dukterų Instituto (seserų saleziečių) namas. 1994 m. rugpjūčio mėnesį Marijos Krikščionių Pagalbos Dukterų Instituto generalinė Motina S. Marinella Castagno oficialiai patvirtina pirmąją seserų saleziečių bendruomenę Lietuvoje. 1997 m. kovo 31 d. vyskupas Vladas Michelevičius pašventino seserų saleziečių bendruomenės namą bažnyčios šventoriuje.
Architektūra
Bažnyčios architektas Gediminas Jurevičius. Bažnyčios vidų puošia liaudies meistro Henriko Ratauto medžio drožiniai „Šviesos kelias“, pasakojantys Švento Rašto įvykius po Jėzaus prisikėlimo. Altorius, krikštykla, tabernakulis, sakykla, vėliau ir tradiciniai „Kryžiaus keliai“ sukurti to paties menininko. Bažnyčioje sumontuoti iš Anglijos atvežti 1939 m. gamybos vargonai. 2001 m. į bažnyčios varpinę įkelti Lenkijoje nulieti varpai. Didžiausias varpas pavadintas Švč. M. Marijos ir šv. J. Bosko garbei, antrasis šv. Antano – Lietuvos saleziečių pradininko kun. Antano Skelčio šventojo globėjo garbei, trečiasis – lietuvaitės kankinės Elenos Spirgevičiūtės (pradėta jos beatifikacijos byla) garbei.
Nemenčinės rajonas
Istorija
Rajonas sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš buvusios Vilniaus apskrities 21 apylinkės ir Širvintų apskrities 15 apylinkių. Iki 1953 m. priklausė Vilniaus sričiai. 1955 m. perimta 1 apylinkė iš Širvintų rajono. 1959 m. gruodžio 7 d. prie Nemenčinės rajono prijungtos panaikinto Pabradės rajono 10 apylinkių ir Pabradė. 1962 m. gruodžio 8 d. Nemenčinės rajonas prijungtas prie Vilniaus rajono, dalis teritorijos perduota Švenčionių ir Molėtų rajonams.
Rajone 1959-1962 m. buvo leidžiamas laikraštis „Lenino priesakai“.
Horta
Horta  – miestelis Portugalijoje, Azorų salose, Fajalo salos pietrytinėje pakrantėje; didžiausias salos miestas. Yra uostas, bažnyčia, muziejus, jėzuitų konventas, keli senoviniai įtvirtinimai.
Karorius
Karorius – arklių ir karo dievas senovės lietuvių mitologijoje. Dievą pirmas 1582 m. paminėjo M. Strijkovskis, kuris jį tapatino su romėnų Marsu. Dievui aukajomos stiprios vištos ir gaidžiai, tikintis, kad atitinkami bus ir užaugę arkliai. Prašant taikos, dievui meldžiamasi užkrosnyje atsisėdus ant balno. Vardas pagal V. Manhartą kildinamas nuo žodžio „kariauninkas“. Dėl siejimo su arkliai manoma, kad dievas buvo vaizduojamas raitas
Pūškos
Pūškos – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 10 km į pietryčius nuo Rimšės ir 3 km į šiaurės rytus nuo Meikštų, pasienyje su Baltarusija. Šiaurėje ir rytuose telkšo Prūtas, rytuose – Gilūtas. Stūkso Pūškų piliakalnis, ant kurio stovi Pūškų Švč. Mergelės Marijos, Gailestingumo Motinos, bažnyčia (pastatyta 1845 m.), dvaro kapinės.
Istorija
thumb|left|155px|Pūškų dvaro kapinės
XX a. pradžioje buvo Pūškų dvaras, patekęs į Novoaleksandrovsko apskritį, Rimšės valsčių. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Rimšės valsčius).
Félix-Bollaert stadionas
Stade Félix-Bollaert – futbolo stadionas Lanse, Prancūzijoje. Pastatytas 1932 m. Talpina 41 233 žiūrovus. Namų rungtynes žaidžia RC Lens.
Oskų kalba
Oskų kalba – išnykusi italikų kalba, vartota pietinėje Apeninų pusiasalio dalyje (Samnijuje, Kampanijoje, Lukanijoje, Kalabrijoje, Abrucyje) gyvenusių oskų ir samnitų genčių. Žinomas šios kalbos vartojimo laikotarpis yra tarp V ir I a. pr. m. e. Kartu su umbrų kalba ir keletu smulkesnių pietų Italijos kalbų oskų kalba priskiriama umbrų–oskų kalbų šakai.
Oskų kalbos šaltinius sudaro ~200 įvairių įrašų, iš kurių svarbiausias – Bantinos lentelė, kurioje aprašyti Bancio miesto (Bazilikata) reikalai. Anjonėje rasta religinio turinio oskų lentelė. Taip pat kalba atkuriama remiantis vietovardžiais bei žinomais asmenvardžiais.
thumb|left|200px|Oskų lentelė, užrašyta senuoju oskų raštu
Pavyzdys
Oskų kalbos įrašas iš Cippus Abellanus lentelės : 1. Ekkum [svaí píd herieset 2. trííbarak[avúm tereí púd 3. liímítú[m] pernúm [púís 4. Herekleís fíísnú mefi[ú 5. íst, ehtrad feíhúss pú[s 6. Herekleís fíísnam amfr- 7. et, pert víam pússtíst 8. paí íp íst, pústin slagím 9. senateís suveís tangi- 10. núd tríbarakavúm lí- 11.kítud.
Griciūnai (Biržai)
Griciūnai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 11 km nuo Smilgių.
José Saramago
José de Sousa Saramago (1922 m. lapkričio 16 d. – 2010 m. birželio 18 d.) buvo portugalų dramaturgas, rašytojas, žurnalistas, gavęs Nobelio literatūros premiją 1998 m. Kai kurie jo kūriniai gali būti suprasti kaip alegorijos, o istoriniuose įvykiuose pabrėžiamas žmogaus faktorius. Harold Bloom pareiškė, kad José Saramago yra „nuolatinė Vakarų kanono dalis“.
Vien Portugalijoje parduota daugiau nei 2 mln. jo knygų, kurios taip pat išverstos į 25 kalbas. Jis įkūrė Kultūros Gynimo Nacionalinį Frontą (1992 m. Lisabona) su Freitas-Magalhães ir kitais. 1992 m. Portugalijos vyriausybė, vadovaujama premjero Aníbal Cavaco Silva, įsakė išbraukti jo Evangelija pagal Jėzų Kristų iš Europos Literatūros prizo kandidatų, teigdama, kad ši knyga įžeidžia tikinčiųjų jausmus. Saramago piktinosi cenzūra ir persikėlė į Lansarotę, Kanarų salose, kur gyveno iki mirties.
Kaip aktyvus anarchistas komunistas José Saramago konfliktavo su Katalikų bažnyčia. Jis buvo ateistas, kuris manė, kad meilė yra instrumentas pagerinti žmonių būvį.
Mirties metu jis buvo vedęs ispanų žurnalistę Pilar del Rio ir turėjo dukrą iš ankstesnės santuokos.
Jonas Zbignevas Osolinskis
Jonas Zbignevas Osolinskis (, 1555 m. rugsėjo 3 d. – 1623 m. spalio 3 d.) – 1577 m. karaliaus Stepono Batoro sekretorius, įgaliotas Abiejų Tautų Respublikos pareigūnas Sandomire nuo 1593 m., 1601 m. Seimo maršalka, 1603 m. Mologoščo ir Žarnuvo kaštelionas, 1605–1613 m. Palenkės vaivada, 1613–1623 m. Sandomiro vaivada, Čersko, Nove Miasto ir Stopnicos seniūnas. 1594 m. iš kalvinisto tapo kataliku.
Šeima
Žmonos: Jadvyga Senenska, Ana Firlej, Kotryna Kosinska, Kotryna Varševecka. Su Jadvyga Senenska susilaukė Kristupo Osolinskio, Maksimilijano Osolinskio, Elžbietos Osolinskos. Su Ana Firlej susilaukė Jurgio Osolinskio.
Saksaūlas
Saksaūlas (Haloxylon) – burnotinių (Amaranthaceae) šeimos medžių gentis. Auga sausringose Vidurinės Azijos, Irano, Artimųjų Rytų srityse.
Tai krūmai ar nedideli medžiai, užaugantis nuo 1,5 iki 12 m aukščio. Kamienas trumpas, kreivas, dažnai su atramomis, laja plati. Lapai labai smulkūs, siauri, kieti, primena spyglius. Žiedai dvinamiai. Vaisius – sparnavaisis. Šaknų sistema labai išvystyta, pasiekia 10 m gylį. Mediena naudojama kurui, popieriaus gamybai.
Išskiriamos 7 (kartais 10) rūšys:
Saxaul
Déjà Vu (daina)
„Déjà Vu” – Beyoncé singlas išleistas 2006 m. iš albumo B'Day, kuriame pritariamuoju vokalu repuoja JAV atlikėjas Jay-Z. Singlą prodiusavo Rodney "Darkchild" Jerkins.
Regos nervo diskas
thumb|Regos nervo disko pjūvis thumb|Akies pjūvis, kuriame numeriu 17 pažymėtas regos nervo diskas thumb|[[Akies dugnas|Akies dugno vaizdas, kuriame regos nervo diskas matomas kaip šviesi dėmė]]
Regos nervo diskas – vieta, kur tinklainės ganglinių ląstelių aksonai išeina iš akies. Dažniausiai regos nervo diskui priskiriami regos nervo paviršinis nervinių skaidulų sluoksnis ir prelaminarinė zona, bet kartais – ir visa intraokulinė dalis. Regos nervo diskas yra 3-4 mm nutolęs nuo geltonosios dėmės į nasialinę pusę. Jo skersmuo yra apie 1,5 mm.
Stanislovas Nemira
Stanislovas Nemira (1597 m. – 1648 m.) – nuo 1611 m. Palenkės vaivadijos vaiskis, 1613–1617 m. Mielniko chorunžis, Palenkės kaštelionas 1630/1632 m. iki 1634 m., Palenkės vaivada 1634–1648 metais. Nemiruvo gyvenvietei suteikė miesto teises.
Tinklinis Lietuvoje
thumb|right|120px| Viena geriausių Lietuvos tinklininkių Valdonė Petrauskaitė per varžybas Lenkijoje, 2011 m. Tinklinis – viena iš kultivuojamų sporto šakų Lietuvoje.
Istorija
Lietuvoje tinklinio istorija prasidėjo XX a. pradžioje, kai 1929 m. Kaune sužaistos pirmosios, nors ir neoficialios rungtynės tarp Latvijos lietuvių rinktinės (Rygos „Vytis”) ir Šančių rajono komandos. Rungtynes rezultatu 2-0 laimėjo svečiai.
1990 m. pirmą kartą Lietuvoje įvyko jaunių paplūdimio tinklinio čempionatas. Nuo 1992 m. pradedami rengti Lietuvos čempionatai. 1996 m. įkurta Lietuvos paplūdimio tinklinio draugija.
Iki šiol į nė vienoje Olimpiadoje Lietuva nebuvo delegavusi savo tinklinio komandos. Tačiau 1968 m. Meksike olimpiniu čempionu su TSRS rinktine tapo vilnietis V. Matuševas.
Mielaičiai (Kelmė)
Mielaičiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Pašiaušės. Šiaurinė kaimo dalis anksčiau buvo Šiaulių rajone.
David Schwimmer
David Lawrence Schwimmer (g. 1966 m. lapkričio 2 d. Kvinse, Niujorke, Jungtinėse Valstijose) – amerikiečių režisierius ir aktorius, dirbęs televizijoje, kine ir teatre.
Geriausiai žinomas iš NBC televizijos situacijų komedijos „Friends“, kuriame atliko Roso Gelerio vaidmenį. Seriale vaidino visuose 10 jo sezonų (236 serijose). Aktorius taip pat režisavo dešimt „Friends“ serijų. Vaidyba seriale pelnė jam pasaulinę šlovę, buvo nominuotas daugeliui apdovanojimų, tarp jų ir prestižiniam „Emmy“ apdovanojimui 1995 m. Prieš tai Schwimmeris buvo atlikęs keletą epizodinių vaidmenų serialuose „The Wonder Years“, „L.A. Law“ ir „NYPD Blue“.
Įgarsino žirafą Melmaną animaciniame filme „Madagaskaras“ ir visose kitose jo dalyse.
Karibos rajonas
Kariba – vienas iš šešių rajonų Vakarų Mašonalando provincijoje, Zimbabvėje. Rajono administracinis centras – Kariba.
Rajone esantis Karibos tvenkinys sudaro sieną tarp Zimbabvės ir Zambijos.
Pajauta
Pajauta – sudievinta asmenybė, legendinio Lietuvos kunigaikščio Kerniaus duktė, Kukovaičio motina. Ją mini Motiejus Strijkovskis ir kiti autoriai. Mirus Pajautai jai pastatė stabą, kurio vietoje vėliau išaugusios liepos, kurios taip pat garbintos. Todėl Pajauta turėjo savitą asmeninį kultą. Jos garbei pavadintas Pajautos slėnis Kernavėje.
Rimkai (Kėdainiai)
Rimkai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Krakių, 1 km į vakarus nuo Jaugilių, prie Rimkų ežero. Kaimo vietoje driekiasi dirbami laukai.
Istorija
XX a. tarpukariu buvo palivarkas.
Belgijos futbolo varžybos 1998–1999 m.
Belgijos futbolo varžybos 1998–1999 m.
1998–1999 m. Belgijos futbolo taurė
Belgijos futbolo taurė – pagrindinis Belgijos taurės turnyras.
1998–1999 m. Belgijos futbolo lygos taurė
Belgijos futbolo lygos taurė – trumpalaikis taurės turnyras, vykęs 1997–2000 metais Belgijoje.
Sraigtasparnis
thumb|Austrų gelbėjimo sraigtasparnis „[[EC-135“.]] thumb|Sraigtasparnio keliamojo sraigto valdymo mechanizmas − pokrypio automatas. thumb|Sraigtasparnio valdymo svirtys ir pedalai. thumb|Lenkų specialiųjų pajėgų kariai ir [[Lietuvos ginkluotosios pajėgos|Lietuvos kariuomenės sraigtasparnis „Mi-8“ apmokymų metu.]] thumb|2 vietų atakos sraigtasparnis „AH-1 Cobra“ (pilotas − aukščiau, šaulys − žemiau priekyje) JAV laive. Sraigtasparnis − sunkesnis už orą orlaivis. Sraigtasparnio keliamąją ir į priekį varančiąją jėgą sukuria vieno ar kelių variklių sukamu vienu ar keliais sraigtais. Sraigtas susideda iš kelių menčių.
Sraigtasparnius dažnai painioja su malūnsparniu (autožiru), tačiau pastarojo keliamąją jėgą sudaro pasyviai besisukantis sraigtas, kurį įsuka aptekantis oras, kai malūnsparnis juda pirmyn dėl priekin varančių variklių darbo.
Konstrukcija
Sraigtasparnio konstrukcija gali būti įvairi, priklausomai nuo jam skiriamų uždavinių. Pagrindinė sraigtasparnio konstrukcijos sąlyga yra jos atsparumas vibracijai, sukimo ir giroskopiniams momentams, kurie susidaro nuo keliamojo ir uodeginių sraigtų. Taip pat labai svarbu, kad sraigtasparnio konstrukcija būtu atspari ją veikiančioms jėgoms ir poveikiams.
Klasikinę sraigtasparnio konstrukciją sudaro: liemuo (fiuzeliažas), keliamieji sraigtai, jėgainė ir važiuoklė. Iš visos konstrukcijos galime išskirti sraigtasparnio jėginę konstrukcinę dalį, ant kurios yra išdėstoma ir tvirtinama jėgainė, pagrindinis reduktorius arba keli reduktoriai (priklausomai nuo sraigtasparnio schemos), variklis ir uodeginis reduktorius, prie kurio tvirtinamas uodeginis sraigtas.
Sraigtasparnio jėginei konstrukcinei daliai keliami ypač dideli reikalavimai, nes nuo jos tvirtinimo priklauso visos konstrukcijos atsparumas vibracijai, sukimo ir giroskopiniams momentams, kurie atsiranda užvedus sraigtasparnio variklį ir tęsiasi viso skrydžio metu.
Kuras
Sraigtasparniai naudoja dviejų rūšių kurą:
100LL AvGas – aviacinis kuras (Aviation Gasoline, dar žinomas kaip aviacinis spiritas [UK]), naudojamas lengvuose sraigtasparniuose. Tokį kurą vartojantys sraigtasparniai dažniausiai skirti atlikti nedidelėms užduotims (silpni variklio pajėgumai) arba asmeniniam naudojimui.
Jet A – dažniausiai naudojamas kuras reaktyviniuose varikliuose ir turbosraigtasparniuose. Šis kuras yra ganėtinai pigus (4 kartus pigesnis už 100LL AvGas kurą), tačiau jo sraigtasparniai suvartoja palyginus daug – ypač sunkieji sraigtasparniai, skirti atlikti didelio masto užduotis (gelbėtojų, ugniagesių ir t. t. sraigtasparniai).
Savybės
Sraigtasparnis gali pakilti ir nutūpti vertikaliai. Gali kaboti ir apsisukti vietoje, skristi atbulas ar į šoną. Sraigtasparniai skrenda lėčiau nei lėktuvai. Greičio rekordą pasiekė anglų sraigtasparnis „Westland Lynx“ – 400 km/h. Daugumos sraigtasparnių kreiserinis greitis yra apie 250 km/h. Pasiekto aukščio rekordas – 13 716 m. Paprastai sraigtasparniai nepakyla aukščiau 5 000 m. Degalų sąnaudos didesnės nei lėktuvo.
Mesapių kalba
Mesapių kalba – išnykusi indoeuropiečių kalba, maždaug tarp VI ir I a. pr. m. e. vartota Apeninų pusiasalio pietryčiuose, Apulijoje. Ja šnekėjo japygų gentys – mesapiai, dauniai, peucetijai. Nėra sutariama dėl mesapių kalbos priskyrimo kuriai nors atšakai, bet linkstama ją gretinti su ilyrų kalbomis, įtraukiant į paleobalkanų kalbų grupę. Nors kalbines sąsajas galima atrasti visiškai menkas, šį ryšį sustiprina archeologiniai duomenys.
Žinoma ~600 įrašų mesapių kalba. Žymiausias yra Vasto įrašas, kurio vertimas gana skirtingas, nes tekstas neturi tarpų. Kalba buvo užrašoma mesapių raštu, kilusiu iš graikų rašto.
Pavyzdys
Vasto įrašo ištrauka: klohi(_)zis(_)thotoria(_)marta(_)pido(_)vastei(_)basta(_)veinan(_)aran(_)in(_)daranthoa(_)vasti
Vienas vertimų: "Klausyk, Dzeuse: Totorija Marta davė Bastos miestui savo laukus Darantojos vietovėje. "
thumb|left|280px|Mesapių raštas
Delfininiai
Delfininiai (Delphinidae) – banginių (Cetacea) šeima.
Galva santykinai trumpa, smailas snukis. Turi daug kūgio formos dantų abiejuose žanduose ir aukštą nugaros peleką. Dalis delfinų puola ne tik žuvis, bet ir kitus delfinus, o susibūrę į grupes ir didelius banginius (pvz., orkos). Kūnas 1-10 m ilgio. Gyvena bandomis, labai judrūs, minta daugiausia žuvimis. Turi išlavėjusią psichiką, todėl juos lengva mokyti.
Obelių rajonas
Obelių rajonas – 1950–1959 m. LTSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos šiaurės rytuose, į rytus nuo Rokiškio. Centras – Obeliai.
Istorija
Sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš buvusios Rokiškio apskrities 19 apylinkių ir Zarasų apskrities 6 apylinkių. Iki 1953 m. priklausė Šiaulių sričiai. 1959 m. sausio 23 d. rajonas panaikintas:
Rajone leistas laikraštis „Stalinietis“.
Galapagų pingvinas
Galapagų pingvinas (Spheniscus mendiculus) – pingvininių (Spheniscidae) šeimos paukštis.
Galapagų pingvinas tarp pingvininių paukščių unikalus tuo, kad jų buveinės yra ne antarktidos rajonuose, o keletas kilometrų nuo Galapagų salyno ekvatoriaus. Oro temperatūra buveinių vietose svyruoja nuo 18 iki 28° C šilumos, o vandens nuo 22 iki 24° C šilumos. Apie 90 % pingvinų gyvena Fernandinos ir Isabelos salose.
Išvaizda
Mažiausi Pietų Amerikos pingvinai. Suaugėlių ūgis siekia 50 cm, o svoris 2,5 kg. Patinai nežymiai stambesni už pateles. Galapagų pingvinų galva ir nugara – juodi, balta juosta eina nuo gerklės į viršų link galvos ir siekia akis, iš priekio pingvinas baltas. antsnapis ir snapo galiukas – juodi, apatinė snapo dalis ir oda aplink akis – rožiškai geltoni.
Biologija
Socialūs, gyvena didelėse kolonijose. Gyvenimo trukmė – 15 – 20 metų. Patelės lytiškai subręsta 3 – 4 metų, o patinai 4-6.
Pagrindinis maistas – smulkios, iki 15 mm ilgio žuvys ir vėžiagyviai.
Monogamai. Veisiasi 2 – 3 kartus per metus. Lizdus krauna urvuose ar vulkaninės kilmės ertmėse, šalia vandens. Iškloja pagaliukais, akmenukais. Dėtyje du kiaušiniai. Patinai ir patelės pasikeisdami kiaušinius peri apie 38-40 dienų. Būdami 60-65 dienų, paukščiukai išplaukia į jūrą su suaugėliais. .
Naturalūs priešai yra Oryzomys galapagoensis, Grapsus grapsus, Galapagų gyvatės, Galapaginiai suopiai, balinės pelėdos, paprastosios liepsnotosios pelėdos, šunys, katės.
Apsauga
Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos duomenimis Galapagų pingvinas yra nykstanti rūšis. 2015 metais populiaciją sudarė 1200 suaugusių individų.
Galapagų pingvino populiacijos mažėjimo priežastys:
Rūšies apsaugos veiksmai:
Nuorodos
Increasing the Galapagos Penguin Population anglų k.
[http://www.penguins-world.com/galapagos-penguin/ Penguins World. Galapagos penguin] anglų k.
Lebo ežeras
Lebo ežeras  – ežeras Pamario vaivadijoje, Lenkijoje. Sudaro nemažą Slovinų nacionalinio parko dalį. thumb|left|Lebskas nuo kopos
Prieš įtekėdama į Baltijos jūrą, šalia Lebos miesto pro ežerą teka Lebos upė. Ežero ilgis 16,4 km, plotis – 7,6 km. Didžiausias gylis siekia 6,3 m. Būdamas 71,42 km² ploto, yra didžiausias Pamario ežeras. 2,5 km ilgio nerija, kartu su 42 m aukščio Laka Goros kopa, atskiria ežerą nuo jūros.
Meikštai
Meikštai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 13 km į pietus nuo Rimšės, pasienyje su Baltarusija. Seniūnaitijos centras. Veikia biblioteka, paštas (LT-30048), Meikštų koplyčia (joje pamaldos tebelaikomos tik lenkų kalba). Išlikusios Meikštų dvaro rūmų liekanos (nuo 2001 m. veikia priklausomybių reabilitacijos centras).
Etimologija
Meikštai – dvarininkinis vietovardis, kilęs nuo vietos dvarininko Meištovičiaus pavardės, kuris pastatydino į neogotikinę pilį panašius rūmus.
Istorija
Nuo XVIII a. minimas Meikštų dvaras.
Maurakulis
Maurakulis (Volvox) – tai kolonijinis žaliadumblis (Chlorophyta).
Maurakulio kolonija – tai tuščiaviduris rutulys, pripildytas vandeningo turinio ir tūkstančių ląstelių, apgaubtas vienaląsčiu sluoksniu. Pavienės maurakulio ląstelės primena valkčiadumblio ląstelę. Maurakulio ląstelės derina savo žiuželių judesius.
Suaugusioje maurakulio kolonijoje randama dukterinių kolonijų, susidariusių iš specializuotų ląstelių nelytinio dauginimosi būdu. Tam tikrą laiką dukterinė kolonija būna tėvinės kolonijos viduje, po to išsilaisvina – išskiria fermentą, išardantį dalį tėvinės kolonijos ir leidžiantį dukterinei kolonijai išsilaisvinti.
Maurakulis gali daugintis ir lytiniu būdu.
Rūšys
Lietuvoje aptiktos 3 maurakulių rūšys :
Vidinė Nigerio delta
thumb|Vaizdas iš kosmoso 2007 m. lapkritį
Vidinė Nigerio delta, dar žinoma kaip Macina arba Masina, yra didžiulis ežerų ir salpų plotas sausringoje Sahelio vietovėje, centriniame Malyje, į pietus nuo Sacharos dykumos, abipus Nigerio upės.
Masiną ir ją supančius regionus yra apgyvenę fulbiai ir dogonai, gyventojų skaičius didesnis nei 500 tūkst. Didžiąją metų dalį vietovėje vyrauja karštas ir sausas klimatas, iš šalia esančios Sacharos ateinantys vėjai temperatūrą pakelia iki 40 °C. Drėgnojo sezono metu, trunkančiu nuo liepos iki rugsėjo (pietinėje dalyje šiek tiek ilgiau), pelkė užlieja ežerą, taip natūraliai drėkindama žemę. Atėjus sausajam sezonui, Masina tampa ežerų ir kanalų tinklu. Naminiai jaučiai, perlinės soros ir ryžiai yra svarbiausi žemės ūkio produktai. Macinos vidinė delta teikia vandenį ir žuvį ten gyvenantiems Maliečiams, o drėgnuoju sezonu – prieglobstį daugybei paukščių.
Dėl besiplečiančio Sahelio, kyla susirūpinimas, jog kiekvienais metais deltoje lyja vis mažiau.
Griciūnai (Kupiškis)
Griciūnai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 11 km nuo Antašavos.
Neoarchėjus
Neoarchėjus – geologinė era, dalis archėjaus. Ji apima laikotarpį trukusį prieš 2,8 ir 2,5 mlrd. metų. Periodas nustatytas chronometriškai ir uolienų pjūviuose neišskiriamas. Šioje eroje atsirado pirmoji fotosintezė dėl kurios vėliau įvyko deguonies katastrofa.
Vaclovas Leščinskis
Vaclovas Leščinskis (1632/1638 m. – 1688 m.) – ATR pulkininkas, 1673–1688 m. Palenkės vaivada. Žmona, Lenkijos karūnos etmono Stefano Čarneckio dukra – Konstancija Joana Čarnecka. Po etmono mirties, kartu su žmona paveldėjo dalį etmono žemių pietų Lenkijoje.
Kauno Šv. Dvasios bažnyčia
Vykstantys atlaidai: miniatiūra|200px|left|Bažnyčios interjeras
Vaclovas Leščinskis
Šeima
Žmona – Konstancija Joana Černeckytė, Karūnos lauko etmono Stefano Čarneckio duktė. Vaikai:
Kauno Šv. Dvasios bažnyčia
Istorija
1989 m. kovo 16 d. buvo užregistruota Kauno miesto Šilainių katalikų religinė bendruomenė ir gautas Ministrų Tarybos leidimas naujos bažnyčios statybai. Ruošiantis jos statybai Vilijampolės Šv. Juozapo parapijos klebono monsinjoro Liongino Vaičiulionio rūpesčiu buvo pastatyta parapijos salė, kurioje buvo įrengta laikina koplyčia (Milikonių g. 18).
1994 m. rugpjūčio 3 d. kardinolo Vincento Sladkevičiaus dekretu leista pašventinti laikiną koplyčią suteikiant „Šventosios Dvasios“ titulą ir parapijinės bažnyčios teises.
1995 m. gegužės 16 d. monsinjoras L. Vaičiulionis buvo atleistas iš Vilijampolės Šv. Juozapo parapijos klebono pareigų ir paskirtas Kauno Šilainių parapijos klebonu.
1997 m. liepos 26 d. Kauno arkivyskupas metropolitas Sigitas Tamkevičius pašventino būsimos bažnyčios (arch. Eugenijus Miliūnas) kertinį akmenį.
Bažnyčios statybų darbai buvo pradėti 1998 metais. 1999 m. rugpjūčio 14 d. atidarytas kotryniečių vienuolynas ir koplyčia (architektai D. Paulauskienė ir E. Miliūnas). 2006 m. liepą baigtos mūryti sienos. Rugpjūčio mėnesį sudaryta sutartis su statybine organizacija „YIT Kausta“, kad per keturis mėnesius bus atlikti lubų ir stogo sijų betonavimo darbai. 2007 m. sausio 15 d. stogas uždengtas čerpėmis. 2009 m. įrengtos šildomos grindys. 2010 m. bažnyčioje jau vyko pamaldos.
Statybų užbaigimas
2013 m. lapkričio 4 d. Šilainiuose įsteigta Kauno Palaimintojo Jono Pauliaus II parapija, jai priskiriant dalį Šventosios Dvasios bažnyčios aptarnaujamos parapijos teritorijos. 2015 m. joje pradėjo veikti Palaimintojo Jono Pauliaus II koplyčia.
2017 m. birželio 4 d. švenčiant Sekmines Kauno arkivyskupas metropolitas Lionginas Virbalas konsekravo naująją bažnyčią. Tais pačiais metais šalia bažnyčios pastatyti 660 m² modernūs gedulo namai (E. Miliūno studijos projektas).
Juozapas Algis Leišis
Juozapas Algis Leišis (1943 m. sausio 10 d. Verbiškėse, Aluntos valsčius, Utenos apskritis - 2019 m. kovo 7 d.) – Lietuvos karinis veikėjas, dimisijos jūrų kapitonas.
Biografija
1962–1968 m. mokėsi Leningrado aukštojoje jūrų karinėje inžinerinėje mokykloje. 1968–1989 m. SSRS Baltijos karinio laivyno laivo inžinierius mechanikas, brigados, divizijos, laivyno vyriausiasis laivų inžinierius. 1974–1976 m. studijavo Leningrado jūrų karinėje akademijoje. 1983 m. SSRS karinio jūrų laivyno pirmo rango kapitonas.
1989–1991 m. Klaipėdos civilinės gynybos štabo viršininkas. 1990 m. talkino kuriant savanorių formuotes. Jo iniciatyva įkurta Lietuvos Respublikos karinio laivyno atkūrimo ekspertų taryba, 1991–1992 m. jos pirmininko pavaduotojas – veiklos koordinatorius, Pakrančių apsaugos rinktinės – atkuriamo karo laivyno vadas. 1992 m. liepos 4 d. priėmė atkurtų Lietuvos karinių jūrų pajėgų (KJP) vėliavą, vedė sėkmingas derybas su Rusija dėl karo laivų įsigijimo. 1992 m. rudenį išėjo į atsargą. 1994 m. jūrų kapitonas. 1994–2005 m. KJP ekspertas.
Kelių išradimų autorius, paskelbė mokslo darbų apie laivų ant oro pagalvės konstravimą ir eksploatavimą. Parengė Lietuvos karinių jūrų pajėgų programinius ir metodinius dokumentus: „Karo laivo statutas“ (2001 m.), „Karinių jūrų pajėgų koncepcija“ (1991, 2002 m.), „Lietuvos karinių jūrų pajėgų kovinio rengimo vadovas“ (2003 m.) ir kitus.
Palaidotas Joniškės kapinėse.